SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE

ELEANOR SHARPSTON,

predstavljeni 30. januarja 2020 ( 1 )

Zadeva C‑654/18

Interseroh Dienstleistungs GmbH

proti

SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Stuttgart (upravno sodišče v Stuttgartu, Nemčija))

„Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Okolje – Odpadki – Prevoz odpadkov znotraj Evropske unije – Uredba (ES) št. 1013/2006 – Klasifikacija mešanice odpadkov papirja – Baselska konvencija – Postopek nadzora, ki se uporablja za odpadke s seznama ‚zelenih‘ odpadkov – Klasifikacija mešanice odpadkov papirja, ki vsebujejo tujke“

1. Verwaltungsgerichtshof Stuttgart (upravno sodišče v Stuttgartu, Nemčija) želi s tem predlogom za sprejetje predhodne odločbe pridobiti smernice glede razlage Uredbe (ES) št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov. ( 2 ) Izvedeti želi, ali je treba odpadke, sestavljene v glavnem iz papirnih izdelkov, šteti za tako imenovane „zelene“ odpadke in ali zato zanje velja prožni postopek nadzora, določen v navedeni uredbi. Predložitveno sodišče sprašuje tudi, ali je take odpadke še vedno mogoče šteti za „zelene“ odpadke, če vsebujejo do 10 % tujkov.

Pravni okvir

Baselska konvencija

2. Področje uporabe Baselske konvencije o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov prek meja in njihovega odstranjevanja ( 3 ) je določen v členu 1. Na podlagi člena 1(1)(a) za „nevarne odpadke“ veljajo pravila o prehodu prek meja. ( 4 ) Člen 1(2) določa, da tudi za odpadke, ki pripadajo kateri koli kategoriji, navedeni v Prilogi II, veljajo pravila o prehodu prek meja: spadajo namreč v široko kategorijo „drugih odpadkov“ za namene Baselske konvencije. ( 5 )

3. Člen 2(8) natančneje določa, da „‚okolju varno ravnanje z nevarnimi ali drugimi odpadki‘ pomeni sprejetje vseh izvedljivih ukrepov, da se z nevarnimi ali drugimi odpadki ravna na način, ki bo varoval zdravje ljudi in okolje pred škodljivi učinki, ki jih lahko povzročajo takšni odpadki“.

4. Baselska konvencija je bila spremenjena za vključitev Priloge IX, ki je začela veljati 6. novembra 1998. V uvodnem odstavku te priloge je navedeno, da „odpadkov, ki jih vsebuje [navedena priloga], ne ureja člen 1(1)(a) […] [K]onvencije, razen če vsebujejo materiale iz Priloge I v tolikšni meri, da kažejo lastnosti iz Priloge III“. Oddelek B3 Konvencije zajema „odpadke iz pretežno organskih sestavin, ki lahko vsebujejo kovine in anorganske materiale“. Klasifikacijska številka B3020 se nanaša na „odpadke papirja, lepenke in papirnih izdelkov“. ( 6 )

Sklep OECD

5. Svet je države članice pooblastil za glasovanje v imenu (takratne) Skupnosti v prid Sklepu Sveta OECD C(2001)107/final o spremembi Sklepa OECD C(92)39/final o nadzoru prehoda odpadkov za predelavo preko meja (v nadaljevanju: Sklep OECD). ( 7 ) Ta sklep je postal zavezujoč za države članice in Skupnost po končanju nujnih postopkov Skupnosti.

6. Poglavje II, del B, določa dvostopenjski sistem nadzora, ki se uporablja za prehod odpadkov preko meje. V točki 2(a) je navedeno, da se „zeleni postopek nadzora“ uporablja za odpadke iz Priloge IX k Baselski konvenciji (v nadaljevanju: seznam „zelenih“ odpadkov). ( 8 )

7. Na podlagi točke 4(a) poglavja II, del B, država članica ohranja pravico „do izjemnega, drugačnega nadzora določenih odpadkov v skladu z nacionalno zakonodajo in pravili mednarodnega prava za varovanje zdravja ljudi in okolja“. V skladu s točko 4(b) lahko država članica ureja seznam „zelenih“ odpadkov, kot če bi zanje veljale strožje zahteve oranžnega postopka nadzora. ( 9 )

8. V točki 8 poglavja II, del B, je navedeno, da „se za mešanico odpadkov, za katero ni posebne klasifikacijske številke, uporablja naslednji postopek nadzora: (i) za mešanico dveh ali več [vrst odpadkov s seznama ‚zelenih‘ odpadkov] se uporablja zeleni postopek nadzora, če sestava te mešanice ne škoduje okolju varni predelavi; (ii) za mešanico [odpadkov s seznama ‚zelenih‘ odpadkov] in količino, ki je večja od količine de minimis oranžnih odpadkov, ali za mešanico dveh ali več oranžnih odpadkov se uporablja oranžni postopek nadzora, če sestava te mešanice ne škoduje okolju varni predelavi“.

9. Del C je naslovljen „Zeleni postopek nadzora“. V njem je navedeno, da se za „[p]rehod odpadkov preko meja, za katere velja zeleni postopek nadzora, uporabljajo vse obstoječe oblike nadzora, ki se običajno uporabljajo za trgovinske posle. Neodvisno od tega, ali so odpadki vključeni na seznam odpadkov, za katere se uporablja zeleni postopek nadzora (Dodatek 3), se za te odpadke zeleni postopek nadzora ne sme uporabljati, če so okuženi z drugimi materiali do te mere, da: (a) to dovolj poveča tveganje, povezano z odpadki, da zaradi tega postanejo primerni za predajo v oranžni postopek nadzora ob upoštevanju meril v Dodatku 6 k temu sklepu, ali (b) to onemogoči predelavo odpadkov na okolju varen način“. ( 10 )

Uredba št. 1013/2006

10. Uvodne izjave Uredbe št. 1013/2006 vsebujejo naslednje navedbe. – Temeljni in poglavitni cilj ter sestavina Uredbe št. 1013/2006 je varovanje okolja, njeni učinki na mednarodno trgovino pa so zgolj slučajni. ( 11 ) – S sprejetjem uredbe o pošiljkah odpadkov je Svet določil pravila za zmanjšanje in nadzor takšnih gibanj, med drugim, zaradi uskladitve obstoječega sistema Skupnosti za nadzor in kontrolo gibanj odpadkov z zahtevami Baselske konvencije. ( 12 ) – Vsebino „Sklepa OECD“ je treba vključiti v zakonodajo Unije. ( 13 ) – Pomembno je, da se nadzorovanje in kontrola pošiljk odpadkov organizirata in urejata na način, ki upošteva potrebo po ohranjanju, varovanju in izboljšanju kakovosti okolja in človekovega zdravja ter krepi enotnejšo uporabo te uredbe v vsej Evropski uniji. ( 14 ) – Čeprav je nadzorovanje in kontrola pošiljk odpadkov znotraj države članice zadeva te države članice, morajo nacionalni sistemi pri pošiljkah odpadkov upoštevati potrebo po skladnosti s sistemom Skupnosti, da bi se zagotovila visoka stopnja varovanja okolja in zdravja ljudi. ( 15 ) – V primerih pošiljk odpadkov, namenjenih za odstranjevanje, in odpadkov, ki med drugim niso navedeni v Prilogi III ali IIIA in so namenjeni za predelavo, je smiselno zagotoviti optimalni nadzor in kontrolo z zahtevo po predhodnem pisnem soglasju s takšnimi pošiljkami. Ta postopek mora vključevati predhodno prijavo pristojnim organom, ki jim omogoča, da so ustrezno obveščeni in da lahko sprejmejo vse potrebne ukrepe za varovanje zdravja ljudi in okolja. Prav tako mora tem organom omogočati, da utemeljeno ugovarjajo pošiljki. ( 16 ) – V primerih pošiljk odpadkov, ki so navedeni v Prilogi III, IIIA ali IIIB in so namenjeni za predelavo, je smiselno zagotoviti minimalno stopnjo nadzora in kontrole z zahtevo, da takšne pošiljke spremljajo določeni podatki. ( 17 ) – Pri preučevanju vprašanja, katere mešanice odpadkov se bodo dodale v Prilogo IIIA, je med drugim treba upoštevati naslednje podatke: lastnosti odpadkov, kakor so njihove morebitne nevarne lastnosti, potencial za onesnaženje in njihovo fizikalno stanje; vidike ravnanja, kakor so tehnološke zmogljivosti za predelavo odpadkov in okoljske koristi, ki izhajajo iz postopka predelave, vključno z vprašanjem, ali lahko škodujejo okolju varnemu ravnanju z odpadki. ( 18 )

11. Člen 1(1) določa, da Uredba št. 1013/2006 določa postopke in ureditev kontrole pošiljanja odpadkov, odvisno od porekla, cilja in poti pošiljke, vrste poslanih odpadkov in vrste obdelave, ki se uporablja za odpadke na njihovem cilju. V skladu s členom 1(2)(a) se Uredba med drugim uporablja za pošiljke odpadkov med državami članicami.

12. Člen 2 vsebuje vrsto opredelitev, od katerih so upoštevne: „‚odpadki‘ [pomenijo vsako snov ali predmet v skupinah, navedenih v Prilogi I k Direktivi 2006/12/ES o odpadkih ( 19 ), ki ga imetnik zavrže ali namerava […] zavreči;[ ( 20 )] ‚nevarni odpadki‘ [pomenijo odpadke, kot so] opredeljeni v skladu z [Direktivo 91/689/EGS]. [ ( 21 )] ‚mešanica odpadkov‘ pomeni odpadke, ki jih povzroči namerno ali nenamerno mešanje dveh ali več različnih vrst odpadkov in za katero ni posebne klasifikacijske številke v prilogah III, IIIB, IV in IVA. Odpadki, poslani v eni pošiljki odpadkov, ki je sestavljena iz dveh ali več ločenih vrst odpadkov, ni mešanica odpadkov. [ ( 22 )] […] ‚predelava‘ [je] opredeljena v členu 1(1)(f) [Direktive 2006/12].[ ( 23 )] […] ‚okolju varno ravnanje‘ pomeni sprejetje vseh izvedljivih ukrepov za zagotovitev, da se z odpadki ravna na način, ki bo varoval zdravje ljudi in okolje pred škodljivimi učinki, ki jih lahko povzročijo taki odpadki. [ ( 24 )] […] ‚Baselska konvencija‘ pomeni Baselsko konvencijo z dne 22. marca 1989 o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov preko meja in njihovega odstranjevanja.[ ( 25 )] ‚Sklep OECD‘ pomeni Sklep Sveta OECD C(2001)107/končen o spremembah Sklepa OECD C(92)39/končen o nadzoru prehoda odpadkov za predelavo preko meja.“[ ( 26 )]

13. Člen 3 je uvodna določba naslova II („Pošiljke znotraj Skupnosti s tranzitom ali brez njega skozi tretje države“). Člen 3(1) določa, da za pošiljke vseh odpadkov, če so namenjeni za postopke odstranjevanja, velja postopek predhodne pisne prijave iz člena 4 (Podajam pripombo: postopek, ki je upravno dolgotrajen in razmeroma drag). ( 27 ) V skladu s členom 3(1)(b) velja ta postopek tudi za določene odpadke, ki so namenjeni za postopke predelave. Ti vključujejo „odpadke, ki niso uvrščeni v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, IIIB, IV ali IVA“ in „mešanice odpadkov, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, IIIB, IV ali IVA, razen če so navedene v Prilogi IIIA“. ( 28 ) V členu 3(2) je navedeno, da veljajo splošne zahteve po informacijah, določene v členu 18 (manj zahteven postopek), za odpadke, namenjene za predelavo, ki so navedeni v Prilogi III ali IIIB, in za „mešanice dveh ali več vrst odpadkov iz Priloge III, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, če sestava teh mešanic ne škoduje okolju varni predelavi in če so take mešanice navedene v Prilogi IIIA v skladu s členom 58“. ( 29 ) Vsi odpadki iz člena 3(2) so odpadki s seznama „zelenih“ odpadkov.

14. Člen 4, naslovljen „Prijava“, se uporablja, kadar namerava prijavitelj poslati odpadke iz člena 3(1)(a) ali (b). Prijavitelj mora predložiti predhodno pisno prijavo pristojnemu organu države odpreme. Prijavitelj mora zagotoviti prijavni in transportni dokument, kakor je določeno v Uredbi, skleniti pogodbo s prejemnikom, vzpostaviti finančno garancijo ali enakovredno zavarovanje in opraviti prijavo za namene člena 4 (v nadaljevanju: postopek predhodne pisne prijave).

15. Člen 18 vsebuje „zahteve po splošnih informacijah“, v njem pa je navedeno, da za odpadke iz, med drugim, člena 3(2) veljajo postopkovne zahteve, določene v navedenem členu. Oseba v pristojnosti države odpreme, ki organizira pošiljanje, mora zagotoviti, da odpadke spremlja dokument, določen v Prilogi VII k Uredbi. Ta dokument mora pred začetkom pošiljanja podpisati ta oseba, ob prejemu zadevnih odpadkov pa ga podpišeta objekt za predelavo (ali laboratorij) in prejemnik (v nadaljevanju: zeleni postopek nadzora). ( 30 )

16. Člen 28(1) določa, da „[č]e se pristojni organ države odpreme in ciljne države ne moreta dogovoriti o uvrstitvi, ki je povezana z razlikovanjem ali je nekaj odpadek ali ni odpadek, se zadeva obravnava, kakor da bi šlo za odpadke. To ne posega v pravico ciljne države, da po prispetju poslanih snovi z njimi ravna v skladu s svojo nacionalno zakonodajo, kadar je ta v skladu s pravom [Unije] ali mednarodnim pravom.“ Če se skladno s členom 28(2) „[p]ristojni organi države odpreme in ciljne države ne morejo dogovoriti o uvrstitvi prijavljenih odpadkov v Prilogo III, IIIA, IIIB ali IV, se šteje, da so odpadki uvrščeni v Prilogo IV.“ Za odpadke iz Priloge IV velja postopek predhodne pisne prijave in soglasja, določen v členu 4. ( 31 )

17. Člen 58 določa spremembe prilog k Uredbi št. 1013/2006. Na podlagi člena 58(1) je Komisija pristojna za sprejetje delegiranih aktov, ki med drugim spreminjajo Prilogi III in IIIA, in sicer tako, da se upoštevajo spremembe, dogovorjene na podlagi Baselske konvencije in Sklepa OECD.

18. Priloga III vsebuje seznam odpadkov, za katere velja zeleni postopek nadzora, določen v členu 18. V preambuli Priloge III je navedeno, da „[n]e glede na to, ali so odpadki vključeni v ta seznam ali ne, za njih ne sme veljati splošna zahteva po informacijah iz člena 18, da jih spremljajo nekateri podatki, če so okuženi z drugimi materiali do te mere, da: (a) to dovolj poveča tveganje, povezano z odpadki, da zaradi tega postanejo primerni za predajo v postopek predhodne pisne prijave in soglasja, ob upoštevanju nevarnih lastnosti iz seznama v Prilogi III k [Direktivi 91/689]; ( 32 ) ali (b) to onemogoči predelavo odpadkov na okolju varen način.“ V delu I seznama je določeno, da se za odpadke iz Priloge IX k Baselski konvenciji uporablja zeleni postopek nadzora iz člena 18 Uredbe. ( 33 )

19. Priloga IIIA je naslovljena „Mešanice dveh ali več vrst odpadkov, ki so na seznamu v Prilogi III in ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko, kot je navedeno v členu 3(2)“. Preambula Priloge IIIA je izražena na enak način kot preambula Priloge III. V točki 3(g) so navedene „mešanice odpadkov, ki se uvrščajo pod baselsko klasifikacijsko številko B3020, omejene na nebeljen papir ali karton ali nebeljen ovalovljen papir ali karton, drugi papir ali karton, izdelan predvsem iz beljene lesne celulozne vlaknine, ki ni obarvana v snovi, papir ali karton in lepenke, izdelane predvsem iz lesovine (npr. časopisi, revije in podoben potiskan material)“.

20. Del I Priloge V, seznam B, vključuje Prilogo IX k Baselski konvenciji v besedilo Uredbe št. 1013/2006. Pod številko B3020 je navedeno: „Odpadki papirja, lepenke in papirnih izdelkov Naslednji materiali, če niso mešani z nevarnimi snovmi [odpadki]: Odpadki in izmet papirja[,] kartona in lepenke iz: – nebeljenega papirja ali kartona ali nebeljenega ovalovljenega papirja ali kartona – drugega papirja ali kartona, izdelanega predvsem iz beljene lesne celulozne vlaknine, ki ni obarvana v snovi – papirja ali kartona in lepenke, izdelanega predvsem iz lesovine (npr. časopisi, revije in podoben potiskan material) – drugega, vključno z naslednjim, vendar ne omejeno samo na: 1. karton, lepenka, zlepljeni karton; 2. neprebrani izmet.“

Dejansko stanje, postopek in vprašanji za predhodno odločanje

21. Družba Interseroh Dienstleistungs GmbH (v nadaljevanju: Interseroh) po celotni Nemčiji od zasebnih končnih potrošnikov zbira odpadno prodajno embalažo (lahka embalaža), ki jo nato prevaža v predelavo. Predpripravljen odpadni papir prevaža v reciklažo v tovarno papirja v mestu Hoogezand (Nizozemska). Tam iz odpadnega papirja izdelujejo nov papir, karton in lepenko. Nizozemski kupec, družba ESKA Graphic Board BV (v nadaljevanju: ESKA), zahteva, da odpadni papir izpolnjuje naslednje zahteve. Sestavljati ga mora najmanj 90 % rabljenih, očiščenih, za predelavo primernih izdelkov iz papirja, lepenke ali kartona (PLK) in mešanice na osnovi PLK, razen kartonov za tekočine, vključno s pomožnimi sestavinami, kot so nalepke itd. Ti odpadki prav tako ne smejo vsebovati več kot 10 % tujkov (v nadaljevanju: sporna mešanica odpadkov). ( 34 )

22. Raad van State (državni svet, Nizozemska) je 20. maja 2015 v postopku, ki je vključeval družbo ESKA, odločil, da se mešanica odpadnega papirja ne glede na prisotnost tujkov uvršča pod baselsko klasifikacijsko številko B3020. Skladno s tem je vsaka taka mešanica odpadkov pomenila odpadke s seznama „zelenih“ odpadkov in se je uvrstila na seznam odpadkov, za katere se uporablja zeleni postopek nadzora iz člena 18 Uredbe št. 1013/2006. Tako je odločil na podlagi nizozemske jezikovne različice baselske klasifikacijske številke B3020.

23. Družba Interseroh je pred tem poslovala na podlagi dejstva, da je za čezmejne pošiljke takih odpadkov veljal zahtevnejši postopek predhodne prijave v skladu s členom 4 Uredbe št. 1013/2006. Vendar je zaradi sodbe Raad van State (državni svet) z dne 20. maja 2015 zavzela stališče, da je treba uporabiti zeleni postopek nadzora iz člena 18 navedene uredbe, ker se odpadki, ki jih pošilja na Nizozemsko v predelavo, uvrščajo pod baselsko klasifikacijsko številko B3020 kot odpadki s seznama „zelenih“ odpadkov.

24. Pristojni nacionalni organ nemške zvezne dežele Baden-Württemberg, tj. SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH (v nadaljevanju: SBW), temu stališču nasprotuje. Tako meni na podlagi nemške jezikovne različice baselske klasifikacijske številke B3020.

25. Družba Interseroh je 1. junija 2016 vložila tožbo pri predložitvenem sodišču, s katero je predlagala, naj se ugotovi, da ima pravico pošiljati sporno mešanico odpadkov v druge države EU v skladu z zelenim postopkom nadzora iz člena 18 Uredbe št. 1013/2006. Skladno s tem želi predložitveno sodišče izvedeti, ali bi bilo treba sporne odpadke uvrščati na seznam „zelenih“ odpadkov za namene navedene uredbe, zato je Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: „Ali je treba člen 3(2) [Uredbe št. 1013/2006], v skladu s katerim za pošiljke naslednjih odpadkov, namenjenih za predelavo, veljajo splošne zahteve po informacijah, določene v členu 18, če količina odpremljenih odpadkov presega 20 kg: (a) odpadki, navedeni v Prilogi III ali IIIB; (b) mešanice dveh ali več vrst odpadkov iz Priloge III, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, če sestava teh mešanic ne škoduje okolju varni predelavi in če so take mešanice navedene v Prilogi IIIA v skladu s členom 58, razlagati tako, da se mešanice odpadkov iz papirja, kartona in izdelkov iz papirja, ki so sestavljene tako, da se posamezne frakcije odpadkov, če se obravnavajo posebej, uvrščajo pod prve tri alinee klasifikacijske številke B3020 iz Priloge IX k Baselski [k]onvenciji in dodatno vsebujejo največ 10 % tujkov, uvrščajo pod baselsko klasifikacijsko številko B3020, zaradi česar zanje veljajo splošne zahteve po informacijah, določene v členu 18, in ne obveznost prijave na podlagi člena 4? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: (2) Ali je treba člen 3(2) [Uredbe št. 1013/2006], v skladu s katerim za pošiljke naslednjih odpadkov, namenjenih za predelavo, veljajo splošne zahteve po informacijah, določene v členu 18, če količina odpremljenih odpadkov presega 20 kg: (a) odpadki, navedeni v Prilogi III ali IIIB; (b) mešanice dveh ali več vrst odpadkov iz Priloge III, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, če sestava teh mešanic ne škoduje okolju varni predelavi in če so take mešanice navedene v Prilogi IIIA v skladu s členom 58, razlagati tako, da se mešanice odpadkov iz papirja, kartona in izdelkov iz papirja, ki so sestavljene tako, da se posamezne frakcije odpadkov, če se obravnavajo posebej, uvrščajo pod prve tri alinee klasifikacijske številke B3020 iz Priloge IX k Baselski [k]onvenciji in dodatno vsebujejo največ 10 % tujkov, ne uvrščajo pod točko 3(g) Priloge IIIA, zaradi česar zanje ne veljajo splošne zahteve po informacijah, določene v členu 18, temveč obveznost prijave na podlagi člena 4?“

26. Pisna stališča so predložili družba Interseroh, družba SBW, nizozemska in poljska vlada ter Evropska komisija. Družbi Interseroh in SWB ter Komisija so se 18. septembra 2019 udeležile obravnave in podale ustna stališča.

Presoja

Uvodne ugotovitve

27. Ni sporno, da je odpadni papir, ki ga družba Interseroh pošilja iz Nemčije na Nizozemsko, sestavljen iz mešanice odpadkov in zato spada na področje uporabe Uredbe št. 1013/2006. ( 35 ) Kot navaja predložitveno sodišče, lahko najmanj 90 % te mešanice na splošno sestavljajo odpadki papirja, kartona in papirnih izdelkov. Ti odpadki vsebujejo tudi največ 10 % tujkov. ( 36 ) Prav tako tudi ni sporno, da je sporna mešanica odpadkov namenjena predelavi za namene navedene uredbe.

28. Predložitvena odločba ne vsebuje ničesar, kar bi kazalo na to, da sporna mešanica odpadkov vsebuje nevarne odpadke, kot so opredeljeni v upoštevnih pravilih Unije. ( 37 )

29. Predložitveno sodišče s postavljenima vprašanjema v bistvu sprašuje, ali je mogoče te odpadke uvrstiti na seznam „zelenih“ odpadkov za namene Uredbe št. 1013/2006. Katere določbe navedene uredbe se uporabljajo za sporno mešanico odpadkov? Ali za te odpadke velja strožji in dražji postopek predhodne prijave, določen v členu 4, ali pa se uporablja manj zapleten zeleni postopek nadzora, določen v členu 18 Uredbe št. 1013/2006?

30. Zato vprašanji predložitvenega sodišča obravnavam skupaj.

Uredba št. 1013/2006

31. Prevladujoči cilj Uredbe št. 1013/2006 je varovanje okolja. V skladu s splošnim postopkom iz člena 3 Uredbe št. 1013/2006 za pošiljke odpadkov velja običajni postopek predhodne prijave. ( 38 ) Tako se za standardni ali običajni postopek nadzora uporablja člen 4, da bi se zagotovila optimalni nadzor in kontrola za varstvo okolja in zdravja ljudi.

32. Vendar člen 3(2) vsebuje posebno določbo za odpadke s seznama „zelenih“ odpadkov, namenjenih za predelavo. Za odpadke, navedene v Prilogi III, ali mešanice dveh ali več vrst odpadkov (kot so opredeljene v Prilogi IIIA), ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko (v prvonavedeni prilogi), je treba uporabljati zeleni postopek nadzora, če njihova sestava ne škoduje okolju varni predelavi. Tako je za take odpadke primerna nižja stopnja nadzora in kontrole, zanje pa bi bilo treba ustrezno uporabljati postopek iz člena 18 Uredbe. ( 39 )

33. Ali bi bilo treba sporno mešanico odpadkov uvrstiti na seznam „zelenih“ odpadkov za namene Uredbe št. 1013/2006?

34. Obstajajo trije sklopi odgovorov na to vprašanje. Prvič, ali sporna mešanica odpadkov spada v Prilogo III k navedeni uredbi? Drugič, če to ne drži, ali je zajeta v njeni Prilogi IIIA? Tretjič, glede na to, da v resnici nobena vrsta odpadkov ni povsem brez tujkov, katera stopnja onesnaženosti odpadkov, ki bi se sicer uvrščali na seznam „zelenih“ odpadkov, bi povzročila, da se ti odpadki ne bi več obravnavali v skladu s členom 18, temveč bi se zanje zahtevala predhodna prijava na podlagi člena 4?

Priloga III k Uredbi št. 1013/2006

35. Družba Interseroh trdi, da sporna mešanica odpadkov spada pod splošen naslov klasifikacijske številke B3020, saj je sestavljena iz odpadkov papirja, kartona in papirnih izdelkov. Vendar ni sporno, da je odpadke, ki jih je družba Interseroh pošiljala iz Nemčije na Nizozemsko, sestavljala mešanica odpadkov iz papirja (kot tudi do 10 % tujkov). Ob upoštevanju ugotovitve predložitvenega sodišča, da navedene odpadke sestavlja mešanica odpadkov, zajetih v prvih treh alineah klasifikacijske številke B3020, se s stališči družbe Interseroh ne morem strinjati.

36. V skladu z opredelitvijo iz člena 2(3) mešanica odpadkov zajema odpadke, ki jih povzroči namerno ali nenamerno mešanje dveh ali več različnih vrst odpadkov in za katere med drugim v Prilogi III ni posebne klasifikacijske številke. V členu 3(2) je navedeno, da morajo biti mešanice odpadkov iz navedene priloge, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko, za uvrstitev med odpadke s seznama „zelenih“ odpadkov sestavljene iz dveh ali več vrst odpadkov, navedenih v Prilogi III, in da morajo biti navedene kot mešanice v Prilogi IIIA.

37. V delu I Priloge III je navedeno, da se za odpadke iz Priloge IX k Baselski konvenciji uporablja zeleni postopek nadzora. Priloga IX navedene konvencije je vključena v Prilogo V k Uredbi št. 1013/2006. Skladno s tem je klasifikacijska številka B3020 Baselske konvencije, ki zadeva odpadke papirja, lepenke in papirnih izdelkov, vključena v navedeno uredbo. Prve tri alinee klasifikacijske številke B3020 zajemajo „papirne ali kartonske odpadke in ostanke“: „nebeljenega papirja ali kartona ali nebeljenega ovalovljenega papirja ali kartona“; „drugega papirja ali kartona, izdelanega predvsem iz beljene lesne celulozne vlaknine, ki ni obarvana v snovi“ oziroma „papirja ali kartona in lepenke, izdelane predvsem iz lesovine (npr. časopisi, revije in podoben potiskan material)“.

38. Prve tri alinee klasifikacijske številke B3020 tako zajemajo posebne kategorije odpadkov iz papirja. Da bi zadevni odpadek spadal v Prilogo III, bi bilo treba dokazati, da spada pod določeno alineo klasifikacijske številke B3020. To izhaja iz besedila Priloge III v povezavi z besedilom člena 3(2)(b), ki navaja pošiljke odpadkov, za katere se lahko uporablja zeleni postopek nadzora, kot da vključujejo „mešanice dveh ali več vrst odpadkov iz Priloge III, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, […] če so take mešanice navedene v Prilogi IIIA […]“. ( 40 ) Tako je jasno, da Priloga III ne zajema mešanic odpadkov, saj te ne spadajo v navedene kategorije. ( 41 )

39. Težje je odgovoriti na vprašanje, ali sporna mešanica odpadkov spada pod četrto alineo klasifikacijske številke B3020. Ta alinea je namreč oblikovana manj natančno kot prve tri alinee in zajema „druge“ odpadke, ki med drugim vključujejo karton, lepenko, zlepljeni karton ( 42 ) in neprebrani izmet. Ni namreč mogoče zanikati, da beseda „drugi“ odpadki kaže na morebiti široko kategorijo.

40. Vendar več trditev nasprotuje tako široki razlagi „drugih“ odpadkov, da bi sporna mešanica odpadkov spadala v navedeno kategorijo. Eden od ciljev Uredbe št. 1013/2006 je visoka stopnja varstva okolja in zdravja ljudi. ( 43 ) Če bi bilo treba besedo „drugi“ odpadki razumeti kot „dodatne“ ali „nadaljnje“ kategorije odpadkov, bi bili s tem cilji in sistematika navedene uredbe postavljeni na glavo.

41. Predložitveno sodišče je poudarilo, da se četrta alinea klasifikacijske številke B3020, kot je ponovljena v Prilogi V k Uredbi št. 1013/2006, razlikuje med različnimi jezikovnimi različicami. ( 44 ) V skladu z ustaljeno sodno prakso se v primeru razlike med jezikovnimi različicami zakonodajnega besedila EU zadevna določba razlaga glede na namen in splošno sistematiko pravil, katere del je. ( 45 )

42. Pojem „odpadki“ je opredeljen v Direktivi 2006/12, ta opredelitev pa se uporablja tudi v Uredbi št. 1013/2006. ( 46 ) Odpadki niso sopomenka za izraz „izmet“, ki bi ga bilo treba razumeti v okviru običajnega pomena in razlagati v skladu s cilji Uredbe št. 1013/2006. V okviru Priloge III in določitve, kaj se uvršča med odpadke s seznama „zelenih“ odpadkov, beseda „izmet“ označuje „drobec ali ostanek“ ali „samostojne koščke“, ki bi lahko na primer nastali pri proizvodnem postopku odpadkov iz papirja, kartona in izdelkov iz papirja pod klasifikacijsko oznako B3020. Ta razlaga je skladna s cilji, izraženimi v uvodni izjavi 15 Uredbe št. 1013/2006, kadar je dopustno, da se za take odpadke uporablja poenostavljeni zeleni postopek nadzora iz člena 18. ( 47 )

43. Sistematika navedene uredbe kaže, da se mešanice odpadkov, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko iz Priloge III, uvrščajo med odpadke s seznama „zelenih“ odpadkov le, če spadajo v izčrpen seznam iz Priloge IIIA, naslovljene „Mešanice dveh ali več vrst odpadkov, ki so na seznamu v Prilogi III in ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko, kot je navedeno v členu 3(2)“. Priloga IIIA bi bila nesmiselna, če bi četrta alinea klasifikacijske številke B3020 urejala take vrste odpadkov.

44. Zakonodajna zgodovina kaže, da so bile priloge k Uredbi št. 1013/2006 spremenjene zaradi upoštevanja znanstvenega in tehničnega napredka. Nekatere določbe, vključno s prilogama III in IIIA, so bile spremenjene za upoštevanje sprememb, dogovorjenih v skladu z Baselsko konvencijo in Sklepom OECD. ( 48 ) Komisija je z Uredbo (EU) št. 664/2011 ( 49 ) med drugim izvršila zahtevo Združenega kraljestva, da se mešanice odpadkov, ki se uvrščajo pod baselsko klasifikacijsko številko B3020, obravnavajo za vključitev v Prilogo IIIA k Uredbi št. 1013/2006. ( 50 ) Potem ko je Komisija uvedla spremembe Uredbe št. 1013/2006, so bile izrecno predvidene mešanice, ki jih sestavljajo odpadki, ki spadajo v posebne kategorije pod določeno baselsko klasifikacijsko številko.

45. Te zakonodajne spremembe kažejo, da je sistematika Uredbe št. 1013/2006 zasnovana tako, da se zagotovi, da Priloga III ne zajema mešanic odpadkov, ki spadajo v dve ali več posebnih kategorij pod določeno baselsko klasifikacijsko številko. Zaradi celovitosti dodajam, da preambula Priloge III kaže, da je bilo v zakonodaji upoštevano, da lahko odpadki v okviru, v katerem zanje velja zeleni postopek nadzora, vsebujejo tudi stopnjo onesnaženosti. To vprašanje bom podrobneje preučila v nadaljevanju. ( 51 )

46. Nazadnje, družba Interseroh poleg tega meni, da bi bilo treba besedo „drugi“ odpadki razlagati široko, saj klasifikacijska številka B3020 Baselske konvencije temelji na točki 47.07 harmoniziranega sistema nomenklature (v nadaljevanju: HSN), ki se uporablja za čezmejni pretok blaga za namene mednarodnega carinskega prava. ( 52 ) V okviru tega sistema se „drugi“ odpadki razlagajo široko.

47. To stališče je že v osnovi zgrešeno. V njem ni namreč upoštevano dejstvo, da cilji Uredbe št. 1013/2006 ter HSN niso isti. V uvodni izjavi 1 je zelo jasno razloženo, da je poglavitni cilj Uredbe št. 1013/2006 varovanje okolja, njeni učinki na mednarodno trgovino pa so zgolj slučajni. Iz tega sledi, da je HSN preprosto neupošteven za razlago četrte alinee klasifikacijske številke B3020 za namene Uredbe št. 1013/2006.

48. Zato ugotavljam, da sporna mešanica odpadkov ne spada v Prilogo III k Uredbi št. 1013/2006.

Priloga IIIA k Uredbi št. 1013/2006

49. Ali sporna mešanica odpadkov spada v Prilogo IIIA k Uredbi št. 1013/2006?

50. Po mojem mnenju bi moral biti odgovor na to vprašanje nikalen iz naslednjih razlogov.

51. Točko 3(g) Priloge IIIA razumem tako, da zajema mešanice odpadkov, ki jih sestavljajo materiali, ki spadajo pod prve tri alinee klasifikacijske številke B3020. Z drugimi besedami, točka 3(g) Priloge IIIA zajema mešanice „odpadkov, ki jih sestavljajo materiali, ki bi spadali pod eno od prvih treh alinej klasifikacijske številke B3020“ (in bi zato bili zajeti v Prilogi III), če ne bi bili v kombinirani obliki (tj. če ne bi bili mešanica). Ta razlaga je skladna z naslovom Priloge IIIA („Mešanice dveh ali več vrst odpadkov, ki so na seznamu v Prilogi III in ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko, kot je navedeno v členu 3(2)“). Skladna je tudi z zakonodajno sistematiko, ki temelji na predpostavki, da sta Baselska konvencija in Sklep OECD glavna stebra Uredbe št. 1013/2006. ( 53 ) Ta mednarodna instrumenta izražata dejstvo, da bi moral za odpadke s seznama „zelenih“ odpadkov (pri čemer „odpadki papirja, kartona in papirnih izdelkov“ tvorijo kategorijo) namesto postopka predhodne prijave, ki se običajno uporablja na podlagi člena 4 Uredbe št. 1013/2006, veljati zeleni postopek nadzora. Če se drugi odpadki, ki niso uvrščeni pod klasifikacijsko številko B3020 (tukaj odpadki, ki predstavljajo do 10 % tujkov) ( 54 ), pomešajo z odpadki, ki spadajo pod to klasifikacijsko številko, nastali odpadek načeloma ne bi spadala pod točko 3(g) Priloge IIIA. ( 55 )

52. To pa zato, ker je besedilo preambule Priloge IIIA izraženo enako kot besedilo uvoda Priloge III. Navedeno je, da se ne glede na to, da je mešanica odpadkov vključena v tukaj določen seznam, zanjo ne sme uporabljati zeleni postopek nadzora, če je onesnažena z drugimi materiali. Stopnja onesnaženosti ni natančno določena. Določeni sta dve alternativni merili, ki – če sta sproženi –izključujeta odpadek iz obravnave v skladu z zelenim postopkom nadzora. Prvič, pristojni organi morajo nujno ugotoviti, ali stopnja onesnaženosti s tujki toliko povečuje tveganja, povezana z odpadki, da je ustrezen postopek predhodne prijave za nevarne odpadke, določene v takratni Prilogi III k Direktivi 91/689. Drugič, zeleni postopek nadzora v skladu s členom 18 se ne more uporabljati v primerih, ko so stopnje onesnaženosti take, da onemogočajo predelavo odpadkov na okolju varen način. ( 56 )

53. Obstoj obeh alternativnih meril kaže, da se je zakonodajalec Unije zavedal, da je tehnično težko (če ne že nemogoče) zagotoviti, da je katera koli vrsta odpadkov popolnoma brez tujkov. Obe merili sta namenjeni za uporabo v položajih, ko so odpadki s seznama „zelenih“ odpadkov onesnaženi z drugimi materiali.

54. Sporna mešanica odpadkov je točno taka sestavljena oblika odpadkov. ( 57 ) Ali je vsebnost 10 % tujkov, ki sestavljajo del navedene mešanice odpadkov, v nasprotju s pošiljanjem take mešanice na podlagi postopka iz člena 18?

55. Menim, da točka 3(g) Priloge IIIA za mešanice odpadkov, kot je mešanica v obravnavani zadevi, dopušča uporabo zelenega postopka nadzora, če je mogoče dokazati, da tveganja, omenjenega v odstavku (a) preambule, ni (to je tveganje, ker zadevni odpadki kažejo nevarne lastnosti) in da prisotnost tujkov ne preprečuje predelave spornih odpadkov na okolju varen način (kot je natančneje določeno v odstavku (b) preambule).

56. Kakšna stopnja onesnaženosti mešanice odpadkov s seznama „zelenih“ odpadkov je torej v nasprotju z uporabo postopka iz člena 18?

Onesnaženost in mešanice odpadkov s seznama „zelenih“ odpadkov

57. Družba Interseroh trdi, da bi se za sporno mešanico odpadkov morala omogočiti uporaba zelenega postopka nadzora. SBW, Nizozemska in Poljska pa temu nasprotujejo. Komisija meni, da Uredba št. 1013/2006 ne določa specifičnih pragov za stopnje onesnaženosti, ki bi bile dopustne za odpadke s seznama „zelenih“ odpadkov, in da je odgovornost na strani nacionalnih organov, da odločijo o tem na podlagi vsakega posameznega primera.

58. Preizkus, določen v preambulah prilog III in IIIA, je, ali so odpadki „okuženi z drugimi materiali“do te mere, da: (a) „to dovolj poveča tveganje, povezano z odpadki, da zaradi tega postanejo primerni za predajo v [postopek predhodne prijave] […]“, ali (b) „to onemogoči predelavo odpadkov na okolju varen način“.

59. To, ali je izpolnjen kateri koli od navedenih pogojev, je v bistvu dejansko vprašanje. Upoštevni bodo nekateri ali vsi naslednji dejavniki: (i) vrsta tujkov; (ii) lastnosti odpadkov, ki vsebujejo tujke in ali so ti nevarni; (iii) količina tujkov in (iv) razpoložljiva tehnologija. ( 58 )

60. Objekti za predelavo takih odpadkov na okolju varen način, ki so na voljo v namembni državi članici, se prav tako lahko razlikujejo med državami članicami EU.

61. Predložitveno sodišče je v predložitveni odločbi opisalo sporne tujke. Jasno je navedeno, da znaša količina tujkov največ 10 % mešanice odpadkov. Vendar v predložitveni odločbi ni navedenih nobenih dejanskih ugotovitev o tem, ali bi se lahko ti odpadki na Nizozemskem, tj. v namembni državi članici, predelali na okolju varen način.

62. Nizozemska vlada v pisnem stališču koristno poudarja, da sporna mešanica odpadkov poleg odpadkov s seznama „zelenih“ odpadkov vsebuje tudi sponke, zaponke za papir – kovinske/plastične, lepljiv lepilni trak, plastična okenca pisemskih ovojnic ter kovinske dele map. Vsebovala naj bi tudi preostanke hrane (na primer v kartonskih škatlah za pice). Na Nizozemskem je v praksi dopustna 2‑odstotna stopnja tujkov. Nad tem pragom odpadkov papirja ni mogoče obdelovati kot vlaknin in je potrebna dodatna predobdelava. V takih primerih bi morali pristojni organi opraviti začetni pregled načina predelave, da bi ugotovili, ali bi se bilo treba sklicevati na postopek predhodne prijave.

63. V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba akte Unije, kolikor je mogoče, razlagati ob upoštevanju mednarodnega prava, zlasti če je namen določb Unije prav izvajanje mednarodnega sporazuma, ki ga je sklenila Evropska unija. ( 59 ) Naslov baselske klasifikacijske številke B3 (katere del je klasifikacijska številka B3020) se glasi: „Odpadki iz pretežno organskih sestavin, ki lahko vsebujejo kovine in anorganske snovi“. Na podlagi tega besedila v povezavi z besedilom preambul prilog III in IIIA k Uredbi št. 1013/2006 sklepam, da je zakonodajalec pomislil, da bi bili morda odpadki primerni za uporabo zelenega postopka nadzora iz člena 18, čeprav so prisotni tujki.

64. Kljub temu bo treba za vsak primer posebej ugotoviti, ali stopnja tujkov v mešanici odpadkov s seznama „zelenih“ odpadkov onemogoča predelavo obravnavanih odpadkov na okolju varen način. To je načeloma dejansko vprašanje, o katerem bo odločal nacionalni pristojni organ (in morda v primeru morebitnega spora nacionalno sodišče), ne pa Sodišče. ( 60 ) Vendar kako naj bi ti organi vedeli, kaj dejansko pomeni najvišja stopnja tujkov?

65. Komisija pravilno poudarja, da zakonodaja tega ne navaja.

66. V Priročniku OECD za nadzor prehodov odpadkov, ki se lahko predelajo, preko meja ( 61 ) je navedeno, da se „za mešanico odpadkov s seznama ‚zelenih‘ odpadkov in količino, ki je večja od količine de minimis oranžnih odpadkov[ ( 62 )] […] uporablja oranžni postopek nadzora. Razlago pojma ‚količina de minimis‘ je treba ob pomanjkanju mednarodno sprejetih meril pojasniti v skladu z nacionalnimi predpisi in postopki.“

67. Latinski izraz „de minimis“ pomeni dobesedno „o minimalnih stvareh“. V pravnem smislu je izraz vključen v besedno zvezo „de minimis non curat lex“ – „pravo se ne ukvarja z nepomembnostmi“. Nekaj, kar je de minimis, je tako nepomembno, da je lahko neupoštevno.

68. Menim, da 10‑odstotne prisotnosti tujkov ni mogoče brez težav šteti za neznatno ali nepomembno. Menim, da ni mogoče domnevati, da taka stopnja prisotnosti tujkov ne bi povzročila težav pri predelavi sporne mešanice odpadkov na okolju varen način. ( 63 ) Seveda pa bo družba Interseroh lahko predložila potrebne znanstvene dokaze, da bi zadostila zahtevam SWB, da mešanica odpadkov, ki jo družba želi poslati, ni v nasprotju niti z odstavkom (a) niti z odstavkom (b) preambule Priloge IIIA k Uredbi št. 1013/2006.

69. Kolikšna je torej primerna stopnja?

70. Cilji Uredbe št. 1013/2006 vključujejo spodbujanje enotne uporabe pravil in njihovo skladnost po vsej Evropski uniji. ( 64 ) Zato se mi zdi, da se primerna stopnja tujkov, ki je morda dopustna, ne bi smela določiti le na podlagi vsakega posameznega primera.

71. Komisija je v skladu s členom 58(1)(a) Uredbe št. 1013/2006 pooblaščena za sprejemanje delegirane zakonodaje. V takem primeru Komisiji pomaga odbor, ki ji lahko svetuje v zvezi z zadevami tehničnega napredka – kar bi bilo upoštevno in koristno pri določanju dopustnih stopenj tujkov.

72. Komisija je v svojih smernicah „Najpogosteje zastavljena vprašanja v zvezi z Uredbo (ES) št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov“ dejansko spoznala, da je odločanje o tem, kaj je dopustna stopnja onesnaženosti, nekaj, kar bi bilo treba (morda že) preučiti: „Nekatere države članice zavzemajo stališče, da bi skladno z usklajenim pristopom moralo za odpadke s seznama ‚zelenih‘ odpadkov veljati osnovno načelo manjše onesnaženosti ne glede na nadaljnji postopek predelave ali dejstvo, ali bo postopek potekal v državi članici EU z najboljšo razpoložljivo tehnologijo ali državi nečlanici OECD z nizkimi okoljskimi standardi, saj bi bil po njihovem mnenju koncept za uvrstitev odpadkov na seznam ‚zelenih‘ odpadkov hudo omajan, če bi bila odločilna dejavnika končni namembni kraj in vrsta predelave. Vendar je treba opozoriti, da [Uredba št. 1013/2006] ne predpisuje nobenega postopka o načinu ocenjevanja teh meril, niti ni sprejeta nobena zavezujoča zakonodaja ali smernice ES.“ ( 65 )

73. Da bi se določila ustrezna pravila o tem, kolikšna je dopustna stopnja onesnaženosti, bi bilo treba upoštevati stališča zainteresiranih strani in strokovnjakov iz industrije, pa tudi informacije o znanstvenem in tehničnem napredku ter mnenja pristojnih organov držav članic. Naloga Sodišča ni, da poskuša to opraviti v okviru postopka predhodnega odločanja.

74. Če in dokler ni ustrezne zakonodajne pobude, se bo v primerih, ko pristojni organi države članice odpreme in namembne države članice ne morejo doseči soglasja glede uvrstitve določene pošiljke odpadkov (s tem pa glede tega, ali se lahko uporabi prožnejši zeleni postopek nadzora iz člena 18), uporabljal člen 28 Uredbe št. 1013/2006. Posledično se bodo taki odpadki šteli za odpadke iz Priloge IV in bo skladno s tem zanje veljal (zahtevnejši) postopek predhodne prijave in soglasja, določen v členu 4.

Predlog

75. Ob upoštevanju navedenega menim, da bi moralo Sodišče na vprašanji, ki mu ju je postavilo Verwaltungsgericht Stuttgart (upravno sodišče v Stuttgartu, Nemčija), odgovoriti: – Priloga III k Uredbi (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov, ki vsebuje sklic na klasifikacijsko številko B3020 iz Priloge V k tej uredbi, se ne uporablja za mešanice odpadkov, kot so opredeljene v členih 2(3) in 3(2) te uredbe. – Točka 3(g) Priloge IIIA k Uredbi št. 1013/2006 se ne uporablja za mešanice odpadkov, ki vsebujejo največ 10 % tujkov, če te mešanice izpolnjujejo alternativni izključitveni merili iz odstavkov (a) in (b) preambule Priloge IIIA k tej uredbi. – Mešanice odpadkov, ki vsebujejo največ 10 % tujkov, spadajo na področje uporabe postopka iz člena 18 Uredbe št. 1013/2006 le, kadar pošiljatelj predloži potrebne dokaze, na podlagi katerih se pristojni nacionalni organi lahko prepričajo, da nista izpolnjeni alternativni izključitveni merili iz odstavkov (a) in (b) preambule Priloge IIIA k tej uredbi. – Člen 28 Uredbe št. 1013/2006 se bo uporabljal v primerih, ko pristojni organi države članice odpreme in namembne države članice ne morejo doseči soglasja glede uvrstitve določene pošiljke odpadkov. V takih primerih se bodo zadevni odpadki šteli za odpadke iz Priloge IV in bo zato zanje veljal postopek predhodne prijave in soglasja, določen v členu 4.

( 1 ) Jezik izvirnika: angleščina.

( 2 ) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. julija 2006 (UL 2006, L 190, str. 1). Navedena uredba je bila večkrat spremenjena. Novejše spremembe so bile uvedene z Uredbo Komisije (EU) 2015/2002 z dne 10. novembra 2015 (UL 2015, L 294, str. 1).

( 3 ) Podpisana 22. marca 1989 v Baslu in v imenu Skupnosti potrjena s Sklepom Sveta 93/98/EGS z dne 1. februarja 1993 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 18, str. 301) (v nadaljevanju: Baselska konvencija).

( 4 ) Priloga I vsebuje seznam kategorij odpadkov, ki jih je treba načeloma nadzorovati kot nevarne odpadke, Priloga III pa vsebuje seznam lastnosti, določenih kot „nevarne“. Sem spadajo eksplozivne, vnetljive, akutno strupene in kužne snovi.

( 5 ) Priloga II zajema kategorije odpadkov, ki zahtevajo posebno obravnavo. Vsebuje odpadke, zbrane iz gospodinjstev in ostanke, ki nastanejo pri sežiganju gospodinjskih odpadkov. Radioaktivni odpadki in odpadki, ki izhajajo iz normalnega obratovanja ladje, so izključeni s področja uporabe Konvencije.

( 6 ) Glej točko 20 v nadaljevanju.

( 7 ) Sklep Sveta OECD C(2001)107/final o spremembi Sklepa OECD C(92)39/final o nadzoru prehoda odpadkov za predelavo preko meja. Dopolnilni akt k Sklepu C(2001)107/ADD1, ki vsebuje prijavni in transportni dokument ter navodila, kako ju izpolniti, je Svet sprejel 28. februarja 2002. Dopolnilni akt je bil pozneje vključen v Sklep kot oddelek C Dodatka 8, dokončna različica Sklepa pa je bila izdana maja 2002 kot C(2001)107/final. Pozneje je bila s Sklepom C(2004) 20 uvedena nadaljnja sprememba: glej https://www.oecd.org/environment/waste/30654501.pdf.

( 8 ) Dodatek 3 vsebuje seznam odpadkov, za katere se uporablja zeleni postopek nadzora. Ta seznam vsebuje odpadke, ki so navedeni v Prilogi IX k Baselski konvenciji.

( 9 ) Odpadki, za katere velja oranžni postopek nadzora, so navedeni v Prilogi II („odpadki, ki zahtevajo posebno obravnavo) in Prilogi VIII k Baselski konvenciji (odpadki, ki so označeni kot nevarni za namene te konvencije).

( 10 ) V Dodatku 6 so določena merila za presojo v skladu s pristopom OECD, ki temelji na oceni tveganja. Z njimi se preučuje, ali odpadki običajno kažejo nevarne lastnosti, navedene v Dodatku 2 Sklepa OECD, ali so običajno onesnaženi, naravo njihovega fizikalnega stanja, težavnostno stopnjo čiščenja v primerih naključnega razlitja ali napačnega ravnanja z njimi ter ekonomsko vrednost odpadkov.

( 11 ) Uvodna izjava 1.

( 12 ) Uvodna izjava 3.

( 13 ) Uvodna izjava 5.

( 14 ) Uvodna izjava 7.

( 15 ) Uvodna izjava 13.

( 16 ) Uvodna izjava 14.

( 17 ) Uvodna izjava 15.

( 18 ) Uvodna izjava 39.

( 19 ) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o odpadkih (UL 2006, L 114, str. 9). Priloga I k tej direktivi vsebuje seznam 16 skupin odpadkov, ki vključujejo: „[i]zdelk[e], ki jih imetnik ne uporablja več (npr. odpadki iz kmetijstva, stanovanj, uradov, blagovnega prometa, trgovine ipd.)“ in (kot zadnjo skupino) „[m]aterial[e], snovi ali izdelk[e], ki jih prej navedene skupine ne vsebujejo“.

( 20 ) Člen 2(1).

( 21 ) Člen 2(2). V Direktivi Sveta z dne 12. decembra 1991 o nevarnih odpadkih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 78) je navedeno, da morajo imeti nevarni odpadki eno ali več lastnosti, navedenih v Prilogi III k tej direktivi, naslovljeni „lastnosti odpadkov, zaradi katerih so nevarni“. Te navedene lastnosti vključujejo eksplozivne snovi, oksidativne snovi, vnetljive snovi, strupene, škodljive, korozivne, dražeče, rakotvorne, strupene za razmnoževanje, mutagene in ekotoksične snovi. Direktiva 91/689/EGS je bila pozneje razveljavljena in nadomeščena z Direktivo 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (UL 2008, L 312, str. 3).

( 22 ) Člen 2(3).

( 23 ) Člen 2(6). Člen 1(1)(f) Direktive 2006/12 vsebuje sklic na Prilogo II B k tej direktivi. V njej so navedeni določeni postopki predelave, kot sta recikliranje/pridobivanje organskih snovi, ki se ne uporabljajo kot topila, in recikliranje/pridobivanje drugih anorganskih materialov.

( 24 ) Člen 2(8).

( 25 ) Člen 2(16).

( 26 ) Člen 2(17).

( 27 ) Glej točko 14 v nadaljevanju.

( 28 ) Glej člen 3(1)(b)(iii) in (iv) oziroma točke od 18 do 20 v nadaljevanju.

( 29 ) Člen 3(2) se uporablja, kadar količina odpremljenih odpadkov presega 20 kg. Glej tudi člen 18 in člen 58.

( 30 ) Glej člen 18(1)(a) oziroma (b). Obrazec, ki ga vsebuje Priloga VII k Uredbi, ima naslov „Podatki, ki spremljajo pošiljke odpadkov, kot je navedeno v členu 3(2) in (4)“. Za lažje sledenje pošiljk, ki spadajo na področje uporabe člena 18, je treba nujno vključiti informacije o tovoru, kot so podrobnosti o osebi, ki organizira pošiljanje, in uvozniku/prejemniku; prevoznikih; kadar oseba, ki organizira pošiljanje, ni povzročitelj ali zbiralec, informacije o povzročitelju ali zbiralcu; in določitev ali uvrstitev sporne vrste odpadkov.

( 31 ) Glej točko 14 zgoraj.

( 32 ) Glej člen 2(2), naveden v točki 12 zgoraj.

( 33 ) Priloga V k Uredbi 1013/2006 vsebuje seznam B.

( 34 ) Ti tujki so opredeljeni kot nekovinski in nemineralni tujki s kosovno težo več kot 100 g; kartoni za tekočino < 4 %; plastični izdelki < 3 %; kovine < 0,5 %; drugi tujki (steklo, kovina, plastika (npr. folije, plastični lončki, vrečke), tuje snovi (npr. guma, kamenje, les, tekstil)) < 3,5 %.

( 35 ) Člen 1(1) in (2)(a) Uredbe št. 1013/2006.

( 36 ) Glej točko 21 zgoraj.

( 37 ) Glej točko 12 zgoraj.

( 38 ) Člen 3(1)(a) Uredbe št. 1013/2006.

( 39 ) Uvodna izjava 15 Uredbe št. 1013/2006.

( 40 ) Moj poudarek.

( 41 ) Sodba z dne 5. julija 2018, Mast-Jägermeister/EUIPO, C‑217/17 P, EU:C:2018:534, točka 48.

( 42 ) V smernicah Komisije je navedeno, da je mogoče kartonsko embalažo za napitke, kot je tetrapak, uvrstiti kot karton, lepenko, zlepljeni karton: glej „Najpogosteje zastavljena vprašanja v zvezi z Uredbo (ES) št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov“, str. 19.

( 43 ) Uvodni izjavi 1 in 13 Uredbe št. 1013/2006.

( 44 ) Predložitveno sodišče v predložitveni odločbi navaja: „V skladu z besedilom nemške jezikovne različice se točka 2 četrte alinee namreč nanaša na nesortiran izmet (‚nicht sortierter Ausschuss‘) in ne – kot je domneval [Raad van State] na podlagi nizozemske jezikovne različice – nesortirane odpadke (‚ongesorteerd afval‘). Pojma ‚izmet‘ ni mogoče enačiti s pojmoma ‚odpadek‘ ali ‚mešanica‘. Tudi francoska jezikovna različica razlikuje med ‚mélange de déchets‘ in ‚rebuts non triés‘, prav tako angleška jezikovna različica med ‚mixture of wastes‘ in ‚unsorted scrap‘. Pojmov ‚izmet‘ in ‚odpadek‘ zato ni mogoče enačiti. Ker nizozemska jezikovna različici v naslovu baselske klasifikacijske številke B3020 ne uporablja pojma ‚odpadek‘, temveč ‚papier, karton en papierproducten‘, pojem ‚afval‘ pod točko 2 četrte alinee nizozemske različice ne zajema celotne klasifikacijske številke, temveč samo to, kar ne spada pod prve tri alinee.“ Glej točki 22 in 24 zgoraj ter opombo 47 v nadaljevanju.

( 45 ) Sodba z dne 3. aprila 2008, Endendijk, C‑187/07, EU:C:2008:197, točke od 22 do 24.

( 46 ) Glej člen 2(1) Uredbe št. 1013/2006.

( 47 ) Nizozemska vlada v svojih pisnih stališčih predlaga, da se lahko nizozemska jezikovna različica Priloge IX k Baselski konvenciji razlaga tako, da se četrta alinea uporablja za „nesortirane odpadke“ namesto za izmet, ki je drugačna oblika odpadkov.

( 48 ) Člen 1 Uredbe 219/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2009 o prilagoditvi nekaterih aktov, za katere se uporablja postopek iz člena 251 Pogodbe, Sklepu Sveta 1999/468/ES glede regulativnega postopka s pregledom (UL 2009, L 87, str. 109). Glej točko 3.9 Priloge k navedeni uredbi pod naslovom „Uredba (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o pošiljkah odpadkov“ in podnaslovom „Spremembe prilog“.

( 49 ) Uredba Komisije (EU) št. 664/2011 z dne 11. julija 2011 o spremembi Uredbe (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o pošiljkah odpadkov za vključitev nekaterih mešanic odpadkov v Prilogo IIIA (UL 2011, L 182, str. 2).

( 50 ) Uvodna izjava 2 Uredbe št. 664/2011: glej tudi člen 1.

( 51 ) Glej točko 57 in naslednje v nadaljevanju.

( 52 ) Harmonizirani sistem nomenklature za razvrščanje blaga podpisnicam omogoča razvrščanje tržnega blaga na skupni podlagi za carinske namene. Glej nomenklaturo, ki je priložena Mednarodni konvenciji o harmoniziranem sistemu poimenovanj in šifrskih oznak blaga, sprejeti junija 1983, ki je začela veljati januarja 1988. Najnovejša različica je bila spremenjena s priporočilom Sveta za carinsko sodelovanje z dne 27. junija 2014 in je začela veljati 1. januarja 2017. Glej Konvencijo o HS: Svetovna carinska organizacija, objavljeno na spletnem naslovu http://www.wcoomd.org/en/topics/nomenclature/instrument-and-tools/hs_convention.aspx., in harmonizirani sistem nomenklature: Svetovna carinska organizacija, objavljen na spletnem naslovu http://www.wcoomd.org/en/topics/nomenclature/instrument-and-tools/hs-nomenclature-2017-edition.aspx.

( 53 ) Glej predlog Komisije za uredbo Evropskega parlamenta in Sveta o pošiljkah odpadkov, COM(2003) 379 final, str. 5.

( 54 ) Glej točko 21 zgoraj.

( 55 ) Sodba z dne 21. junija 2007, Omni Metal Service, C‑259/05, EU:C:2007:363, točka 35.

( 56 ) Priloga III(a) in (b) – glej točko 68 v nadaljevanju.

( 57 ) Glej točko 28 zgoraj.

( 58 ) Uvodna izjava 39 Uredbe št. 1013/2006.

( 59 ) Sodba z dne 8. septembra 2015, Philips Lighting Poland in Philips Lighting/Svet, C‑511/13 P, EU:C:2015:553, točka 60.

( 60 ) Sodba z dne 6. septembra 2018, Alpenrind in drugi, C‑527/16, EU:C:2018:669, točka 68.

( 61 ) Objavljeno na spletnem naslovu https://www.oecd.org/env/waste/guidance-manual-control-transboundary-movements-recoverable-wastes.pdf.

( 62 ) Glej točko 7 in opombo 9 zgoraj.

( 63 ) Glej uvodno izjavo 3 k Uredbi št. 1013/2006. Glej tudi razpravo v Svetu z dne 2. marca 2004, 2003/0139 COD, „zahteve za ravnanje z mešanicami nenevarnih ‚zelenih‘ odpadkov“. Obstaja nevarnost, da bi mešanica različnih vrst nenevarnih „zelenih odpadkov“ negativno vplivala na njihovo okolju varno predelavo. Večina delegacij je menila, da bi previdnostni pristop morda upravičeval obravnavo takih mešanic kot nevarnih odpadkov z „oranžnega“ seznama, kakor je predlagala Komisija. Drugi so trdili, da bi morali biti mešani zeleni odpadki skladni le s Sklepom OECD, v skladu s katerim: se „za mešanico dveh ali več vrst odpadkov s seznama ‚zelenih‘ odpadkov uporablja zeleni postopek nadzora, če sestava te mešanice ne škoduje okolju varni predelavi“.

( 64 ) Uvodni izjavi 7 in 13 k Uredbi št. 1013/2006.

( 65 ) Smernice Komisije so navedene v dokumentu „Najpogosteje zastavljena vprašanja v zvezi z Uredbo (ES) št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov“, str. 33 (celotno besedilo je na voljo na spletnem naslovu ec.europa.eu/environment/waste/shipments/pdf/faq.pdf).