(Glej točke od 32 do 35, 42, 46, 48, 51 in 52.)

Tretjič, čeprav se gospodarski subjekt v izjemnih primerih lahko sklicuje na analogno uporabo uredbe, ki se zanj načeloma ne uporablja, če bi dokazal, da je pravna ureditev, ki zanj velja na eni strani zelo podobna tisti, katere analogno uporabo predlaga, in da na drugi strani zajema opustitev, ki ni v skladu s splošnim načelom prava Skupnosti in ki jo je mogoče odpraviti z analogno uporabo, pa proizvajalec sladkorja v Skupnosti, ki je zavezan za plačilo dajatve na podlagi člena 3 Uredbe št. 2670/81, ni v enakem položaju kot uvoznik sladkorja iz tretjih držav, ki je zavezan za plačilo uvozne dajatve, tako da za ti vrsti subjektov ne veljata pravni ureditvi, ki sta zelo podobni.

Drugič, nič ne kaže na to, da je zakonodajalec Skupnosti nameraval dajatev, ki je dolgovana na podlagi člena 3 Uredbe št. 2670/81, in uvozne dajatve v smislu člena 1(2)(a) Uredbe št. 1430/79 izenačiti za namene uporabe člena 13 zadnjenavedene uredbe. Najprej, taka dajatev in uvozne dajatve iz člena 1(2)(a) Uredbe št. 1430/79 nimajo enakih ciljev. Dalje, niti iz člena 26 Uredbe št. 1785/81 niti iz tretje uvodne izjave in člena 3 Uredbe št. 2670/81 ne izhaja, da bi zakonodajalec Skupnosti nameraval uvoznika sladkorja iz tretjih držav in proizvajalca sladkorja C, ki se prodaja na notranjem trgu, postaviti v podoben položaj. Nazadnje, okoliščina, da so kmetijski prelevmani pri uvozu in druge uvozne dajatve iz člena 1(2)(a) Uredbe št. 1430/79 na eni strani ter dajatev, ki je dolgovana na podlagi člena 3 Uredbe št. 2670/81, na drugi strani del lastnih sredstev Skupnosti, se pri določitvi, ali ta znesek spada na področje uporabe člena 13 Uredbe št. 1430/79, ne upošteva. Lastna sredstva Skupnosti so namreč sestavljena iz zelo različnih dohodkov, za katere veljajo različne ureditve.

Prvič, tak znesek ni naložen zato, ker je neka količina sladkorja C prestopila zunanje meje Skupnosti, ampak nasprotno, ker navedena količina ni bila izvožena iz Skupnosti ali ker ni bila izvožena pod pogoji in v rokih, ki jih določa Uredba 2670/81. Zato taka dajatev ne ustreza nobeni od treh kategorij, naštetih v členu 1(2)(a) Uredbe št. 1430/79, in sicer uvozne carine, dajatve, ki imajo enakovreden učinek, in kmetijski prelevmani, zato ni uvozna dajatev v smislu člena 13 te uredbe.

Člen 13(1) Uredbe št. 1430/79 o povračilu ali odpustu uvoznih ali izvoznih dajatev, v skladu s katerim sta povračilo ali odpust uvoznih dajatev mogoča v posebnih situacijah, ko zainteresirani stranki ni mogoče očitati niti goljufivega ravnanja niti velike malomarnosti, ne more biti podlaga za odpust ali povračilo dajatve, ki je dolgovana na podlagi člena 3 Uredbe št. 2670/81 o podrobnih izvedbenih pravilih glede proizvodnje sladkorja, ki presega kvoto, za sladkor C, ki se prodaja na notranjem trgu.

Poleg tega – brez poseganja v primere, ki jih je zakonodajalec Skupnosti izrecno predvidel – v pravu Skupnosti ne obstaja splošno pravno načelo, po katerem nacionalni organ ne more uporabiti veljavnega pravila prava Skupnosti, če to pravilo zainteresirano stranko veže na način, ki bi se mu zakonodajalec Skupnosti očitno želel izogniti, če bi se ga ob sprejemanju pravila zavedal. Pravičnost torej ne dopušča odstopanja od uporabe določb Skupnosti, razen če je to v predpisu predvideno oziroma če bi bil predpis razglašen za neveljaven.

Vendar zakonodajalec Skupnosti nacionalnim organom ni omogočil, da odobrijo iz razlogov pravičnosti odpust ali povračilo dajatve, ki je dolgovana na podlagi člena 3 Uredbe št. 2670/81 o podrobnih izvedbenih pravilih glede proizvodnje sladkorja, ki presega kvoto za sladkor C, ki se prodaja na notranjem trgu. Tako razen v primeru višje sile Uredba št. 1785/81 o skupni ureditvi trgov za sladkor in Uredba št. 2670/81 ne dopuščata odobritve odpusta ali povračila take dajatve.

Neobstoj možnosti odpusta ali povračila – iz razlogov pravičnosti – dajatve, ki je dolgovana na podlagi člena 3 Uredbe št. 2670/81, ne pomeni niti kršitve načela enakosti niti kršitve načela pravne varnosti.

Prvič, glede načela enakosti, proizvajalec sladkorja C ni v primerljivem položaju z uvoznikom sladkorja iz tretje države, saj sladkorja C, ki se prodaja na notranjem trgu, ni mogoče enačiti z uvoženim sladkorjem in se ne sme obravnavati enako. V zvezi z domnevno diskriminacijo takega proizvajalca v primerjavi z drugimi proizvajalci sladkorja v Skupnosti je treba ugotoviti, da položaja proizvajalca sladkorja C, čigar proizvodnja pomeni goljufiva ravnanja, ni mogoče primerjati s položajem proizvajalca, čigar sladkor C je izvožen v rokih in pod pogoji, ki so določeni v členu 1(1) Uredbe št. 2670/81. Drugič, glede načela pravne varnosti ob tem, da določa odmero dajatve v vseh primerih, razen v primeru višje sile, ko lot sladkorja C ni bil izvožen pod pogoji in v rokih, ki so določeni v členu 1(1) Uredbe št. 2670/81, je člen 3 iste uredbe jasna in natančna določba.

(Glej točke od 63 do 66, od 73 do 75, 77, 81 in 82.)