ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Kraljevina Španija s tem, da ni popolno prenesla člena 3 Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, s tem, da ni prenesla člena 9(l) Direktive 85/337, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/11, s tem, da ni upoštevala prehodne ureditve, določene v členu 3 Direktive 97/11, s tem, da ni pravilno prenesla določbe točke 10(b) priloge II v povezavi s členoma 2(1) in 4(2) Direktive 85/337, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/11, in s tem, da projekta gradnje zabaviščnega parka v Paterni ni predložila v postopek presoje vplivov na okolje, in posledično s tem, da ni uporabila določb členov 2(1), 3, 4(2), 8 in 9 Direktive 85/337, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/11, ni izpolnila obveznosti iz teh direktiv.
7

V skladu s členom 5(2) navedenega uredbe-zakona so naloge Ifadapa: „a) sodelovanje pri načrtovanju in določanju finančno-političnih ukrepov v sektorjih kmetijstva in ribištva in podpornih ukrepov za podjetja teh sektorjev; b) zagotavljanje delovanja programov podpore in pomoči Skupnosti ter nacionalnih pomoči v sektorjih kmetijstva in ribištva s sodelovanjem pri nastajanju in izvedbi načrtov in sprejetih predpisov in z vlogo edinega nacionalnega sogovornika Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Usmerjevalni oddelek, in drugih finančnih instrumentov Skupnosti za usmerjanje kmetijstva in ribištva, zlasti na področju prošenj za predplačila, povračila stroškov, nadomestila in obračune; […] d) izplačevanje nacionalnih pomoči in pomoči Skupnosti za financiranje programov in projektov ter obresti za posojila, ki jih je zadevni prejemnik najel v ta namen; e) zagotavljanje spremljanja, preizkusa in nadzora programov in projektov, podprtih z nacionalnimi pomočmi ali pomočmi Skupnosti; […]“
1. — S tem, da je obrat v Massafri za sežiganje biomase in goriv, predelanih iz odpadkov, z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan, ki spada med naštete v Prilogi I k Direktivi Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, izvzela iz postopka presoje vplivov na okolje; — s tem, da je sprejela člen 3(1) dekreta predsednika sveta ministrov z dne 3. septembra 1999 z naslovom „Akt za usmerjanje in usklajevanje, ki dopolnjuje prejšnji akt za usmerjanje in usklajevanje uporabe člena 40(1) zakona št. 146 z dne 22. februarja 1994 glede določb v zvezi s presojo vplivov na okolje“, ki spreminja prilogo A(i) in (l) k dekretu predsednika republike z dne 12. aprila 1996 z naslovom „Akt za usmerjanje in usklajevanje uporabe člena 40(1) zakona št. 146 z dne 22. februarja 1994 glede določb v zvezi s presojo vplivov na okolje“, ki omogoča izvzetje projektov za predelavo nevarnih in nenevarnih odpadkov z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan, ki spadajo med naštete v Prilogi I k Direktivi 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/11, iz postopka presoje vplivov na okolje, ki je določen v členih 2(1) in 4(1) slednje direktive, in — s tem, da je sprejela člen 3(1) dekreta predsednika sveta ministrov z dne 3. septembra 1999, ki za določitev, ali je treba projekt, ki spada med naštete v Prilogi II k Direktivi 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/11, predložiti v postopek presoje vplivov na okolje, določa neprimerno merilo, ker lahko iz presoje vplivov na okolje izvzame projekte, ki imajo nanj pomemben vpliv, Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz členov 2(1) in 4, od (1) do (3), navedene direktive.
46

Polidimetil siloksan predstavlja objektivne značilnosti in lastnosti proizvoda, ki je sterilen in po vsaditvi v telo ohrani svoj posebni obseg, ki variira približno od 0,01 mm do 5,0 mm. Ta proizvod je posebej razvit in namenjen izključno, da se vstavi v telo za zdravljenje hibe mišice zapiralke. Polidimetil siloksan je torej končni proizvod, ki ga s to lastnostjo ne moremo uvrstiti pod tarifno številko 3910 KN.
46

Četudi sta v skladu s pravom države članice neveljavnost deležev prevzete družbe in dodelitev deležev prevzemne družbe pravno ločena položaja, sta vendarle ekonomsko nerazdružljiva, saj so deleži prevzemne družbe dodeljeni v zameno za deleže prevzete družbe in sorazmerno vrednosti slednjih. V tem oziru pravna tehnika, s katero se izvede združitev v nacionalnem pravu, ne more vplivati na obstoj resnične in tesne ekonomske vezi. Pojem „prenosa“ je torej treba razumeti kot generičen pojem, ki zajema take transakcije.
40

Prav tako iz omenjenih določb izhaja, da kadar je dosežen omenjeni prag 50.000 EUR, carinski organi ne smejo delovati sami, ampak so zadevo dolžni predložiti Komisiji in z njo usklajeno delovati ob dveh predpostavkah, in sicer, če menijo, da so v okoliščinah zadeve izpolnjeni omenjeni pogoji, ali če v zadevnem primeru dvomijo v doseg kriterijev iz člena 220(2)(b) carinskega zakonika Skupnosti. Isto velja glede postopka odpusta carinske dajatve, ki ga je zainteresirana oseba začela na podlagi člena 236 zgoraj navedenega zakonika v povezavi z njegovim členom 220(2)(b).
10

Člen 191 TCPA določa: „1. Vsakdo, ki se želi prepričati: (a) da je obstoječa uporaba zgradbe ali zemljišča zakonita, (b) da so dela, ki so bila izvedena na zemljišču, pod ali nad njim, zakonita ali (c) da je vsako drugo dejstvo, ki je v nasprotju s pogoji ali pridržki iz izdanega dovoljenja, zakonito, lahko v ta namen pri lokalnem organu za urejanje prostora vloži zahtevo, v kateri navede oznako predmetne nepremičnine in opiše njeno uporabo, dela ali druga dejstva. 2. Po tem zakonu se šteje, da so omenjene uporabe ali dela zakoniti in da so bili vedno zakoniti, če (a) glede njih ni več mogoče naložiti nobenega prisilnega ukrepa (bodisi ker ne gre za urejanje ali ne potrebujejo niti soglasja za izvedbo niti dovoljenja, bodisi ker je naložitev prisilnih ukrepov zastarala, bodisi iz katerega drugega razloga) in (b) niso v nasprotju z zahtevami iz takrat veljavnega opomina. 3. Po tem zakonu je vsako dejstvo, ki je v nasprotju s pogoji ali pridržki iz izdanega dovoljenja, zakonito: (a) če je rok za naložitev prisilnih ukrepov v zvezi s kršitvijo potekel in (b) če ni v nasprotju z zahtevami iz takrat veljavnega opomina ali mnenja o nespoštovanju pogojev. 4. Če so podatki, ki jih z zahtevo v skladu s tem členom prejme lokalni organ za urejanje prostora taki, da ga prepričajo o zakonitosti uporabe, del ali vseh drugih dejstev, ki so navedeni v opisu iz zahteve, ali opisu, kot ga je spremenil ta organ, ali opisu, ki ga je ta organ navedel namesto opisa v zahtevi, omenjeni organ izda potrdilo o zakonitosti; v vseh drugih primerih zahtevo zavrne. 5. Potrdilo iz tega člena vsebuje te navedbe: (a) oznako zemljišča, na katero se nanaša; (b) opis zadevne uporabe, del ali dejstev (če gre za uporabo, ki sodi v eno od skupin, navedenih v odloku na podlagi člena 55(2)(f), se označi z navedbo tiste skupine); (c) razloge, iz katerih se štejejo uporaba, dela ali dejstvo za zakonite, in (d) datum zahteve za izdajo potrdila. 6. Zakonitost uporabe, del ali drugih dejstev iz potrdila, izdanega v skladu s tem členom, predstavlja neovrgljivo domnevo. […]“
Keywords

Summary



Keywords

Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409 – Razvrstitev kot posebna območja varstva

(Direktiva Sveta 79/409, člen 4(1) in (2))

Summary

Člen 4 Direktive 79/409 o ohranjanju prosto živečih ptic določa posebej načrtovan in okrepljen sistem varovanja za vrste iz Priloge I k tej direktivi in za selitvene vrste, na katere se ta priloga ne nanaša, ki ga upravičuje dejstvo, da gre za najbolj ogrožene vrste in za vrste, ki so skupna dediščina Skupnosti. Poleg tega iz devete uvodne izjave navedene direktive izhaja, da so ohranjanje, vzdrževanje ali obnavljanje zadostne raznovrstnosti ter površine habitatov nujni za ohranitev vseh vrst ptic. Države članice so torej zavezane, da sprejmejo potrebne ukrepe za ohranjanje navedenih vrst in da vsa območja, ki se ob uporabi ornitoloških meril izkažejo za najprimernejša za ohranjanje zadevnih vrst, razvrstijo kot posebna območja varstva (POV).

Zato je posodabljanje znanstvenih podatkov nujno za opredelitev položaja najbolj ogroženih vrst in položaja vrst, ki so skupna dediščina Skupnosti. „Inventory of Important Bird Areas in the European Community“ (Seznam pomembnih območij za zračni živalski svet v Evropski skupnosti) (IBA 2000) je torej posodobljen seznam pomembnih območij za ohranjanje ptic, ki, kadar ne obstajajo nasprotni znanstveni dokazi, pomeni vir, na podlagi katerega je mogoče presoditi, ali je ta država članica glede na število in velikost razvrstila kot POV dovolj ozemelj, da bi zagotovila varstvo vseh vrst ptic, naštetih v Prilogi I k Direktivi 79/409, in tudi selitvenih vrst, ki niso navedene v tej prilogi.

Ker niso bile predložene znanstvene študije, ki bi lahko izpodbile rezultate IBA 2000, država članica, s tem da je kot POV razvrstila ozemlja, katerih število in skupna velikost sta očitno manjša od števila in skupne velikosti ozemelj, ki izpolnjujejo pogoje za razvrstitev kot POV, s tem da ni določila POV za varstvo določenih vrst in s tem da je kot POV razvrstila območja, na katerih druge vrste niso zastopane v zadostni meri, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) in (2) Direktive 79/409.

Če so namreč zgolj države članice odgovorne za razvrstitev kot POV in se morajo v ta namen opirati na najboljša znanstvena spoznanja, ki so na voljo, to ne pomeni, da taka obveznost ne velja, dokler pristojni organi ne ocenijo in preverijo novih znanstvenih spoznanj. Taka obveznost razvrstitve obstaja od izteka roka za prenos Direktive 79/409.

(Glej točke 24, 25, 28, 32, 34, 48, 60, 62 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosti pretok kapitala – Omejitve

(člena 56 ES in 58 ES)

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Razlaga – Časovni učinki sodb, v katerih je podana razlaga

(člen 234 ES)

Summary

1. Člena 56 ES in 58 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta davčni ureditvi, na podlagi katere ima pri izplačilu dividend kapitalske družbe delničar, ki je neomejeno davčno zavezan v državi članici, pravico do davčnega odbitka, izračunanega na podlagi stopnje davka od dohodkov pravnih oseb, ki velja za razdeljeni dobiček, le če ima družba, ki izplača dividende, sedež v isti državi članici, ne pa, če ima ta družba sedež v drugi državi članici.

Taka davčna ureditev pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, saj lahko osebe, ki so neomejeno zavezane za plačilo dohodnine v zadevni državi članici, odvrne od kapitalskih naložb v družbe s sedežem v drugih državah članicah; prav tako lahko učinkuje omejevalno proti tem družbam, ker jih ovira pri pridobivanju kapitala v zadevni državi članici.

Čeprav ta davčna zakonodaja temelji na povezavi med davčno ugodnostjo in dopolnilnim davkom, ob tem, da se odbitek davka, odobren delničarju, ki je neomejeno davčno zavezan v zadevni državi članici, izračuna na podlagi davka od dohodkov pravnih oseb, ki ga je družba s sedežem v tej državi članici dolžna plačati od razdeljenega dobička, taka ureditev ni nujna za ohranitev doslednosti nacionalnega davčnega sistema. Glede na cilj odpraviti dvojno obdavčitev dobička družb, izplačanega v obliki dividend, dodelitev davčnega odbitka delničarju, ki je v zadevni državi članici neomejeno zavezan za plačilo dohodnine in ima delnice družbe s sedežem v drugi državi članici, pri čemer bi se ta odbitek davka izračunal na podlagi davka od dohodkov pravnih oseb, ki ga dolguje ta družba v zadnji državi članici, ne bi postavila pod vprašaj doslednosti nacionalnega davčnega sistema in bi pomenila manjšo omejitev za prosti pretok kapitala.

Zmanjšanja davčnih prihodkov glede dividend, ki jih izplačajo družbe s sedežem v drugih državah članicah ni mogoče šteti za nujen razlog v javnem interesu, na katerega se je mogoče sklicevati za utemeljevanje ukrepa, ki načeloma nasprotuje temeljni svoboščini.

(Glej točke 20, 23, 24, 28, 29, 30 in 31 ter izrek.)

2. Pri izvrševanju pristojnosti iz člena 234 ES lahko Sodišče na podlagi splošnega načela pravne varnosti, ki je sestavni del pravnega reda Skupnosti, zadevnim osebam zgolj izjemoma omeji možnost sklicevanja na določbo, o kateri je Sodišče sprejelo razlago, da bi izpodbijale pravna razmerja, nastala v dobri veri. Taka omejitev se lahko dovoli le v isti sodbi, s katero se odloči o zahtevani razlagi. Nujno je namreč potreben enotni trenutek določitve časovnih učinkov zahtevane razlage, ki jo da Sodišče glede določbe prava Skupnosti. Zato načelo, da se omejitev lahko dovoli le v isti sodbi, s katero odloči o zahtevani razlagi, zagotavlja enakost obravnavanja držav članic in drugih zadevnih oseb ter izpolnjuje zahteve, ki izhajajo iz načela pravne varnosti.

(Glej točke od 34 do 37.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg (členi 87(1) ES, 88(2) ES in 253 ES) (Glej točko 30.)

2. Državne pomoči – Pojem (člen 87 ES) (Glej točki 45, 46.)

3. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Ponovitev tožbenih razlogov in argumentov, ki so bili navedeni v postopku pred Sodiščem prve stopnje – Neugotovitev navajane napačne uporabe prava – Nedopustnost (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, točka (c)) (Glej točke od 48 do 50.)

4. Postopek – Obrazložitev sodb – Obseg (Glej točko 90.)

5. Pravo Skupnosti – Načela – Pravica do obrambe (člen 88(2) ES) (Glej točki 125, 131.)

Subject of the case

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat) z dne 8. julija 2004 v zadevi Technische Glaswerke Ilmenau proti Komisiji (T-198/01), s katero je bila zavrnjena tožba na ugotovitev ničnosti Odločbe Komisije 2002/185/ES z dne 12. junija 2001 o državni pomoči, ki jo je Nemčija dodelila Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (Nemčija) (UL 2002, L 62, str. 30).

Izrek

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družba Technische Glaswerke Ilmenau GmbH poleg svojih stroškov nosi še vse stroške Komisije Evropskih skupnosti, nastale v postopku za izdajo začasne odredbe in v tem postopku.

3. Družba Technische Glaswerke Ilmenau GmbH nosi stroške družbe Schott AG, nastale v postopku za izdajo začasne odredbe.

4. Družba Schott AG nosi svoje stroške, nastale v tem postopku.
Kadar je ena stranka v celoti uspela pred Sodiščem prve stopnje in v svojem odgovoru pred Sodiščem predlagala zavrnitev pritožbe v celoti, ni zavezana predlagati, naj se ugodi njenim predlogom, kot so bili postavljeni na prvi stopnji. Dalje, če Sodišče pritožbi ugodi in z uporabo možnosti, ki mu jo priznava člen 61 Statuta Sodišča, samo dokončno odloči o sporu, bo moralo upoštevati te predloge in jim ali ponovno v celoti ali delno ugoditi ali jih zavrniti, ne da bi lahko upravičilo to zavrnitev s tem, da stranka predlogov pred njim ni ponovila.

V skladu s členom 225(1) ES in členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča je pritožba omejena na pravna vprašanja. Sodišče prve stopnje je zato edino pristojno, da ugotovi ter presodi upoštevna dejstva in dokaze. Presoja teh dejstev in dokazov torej, razen ob njihovem izkrivljanju, ne pomeni pravnega vprašanja, ki je kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe.

V okviru tožbe zoper odločbo odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) lahko Sodišče prve stopnje razveljavi ali spremeni sporno odločbo, le če je glede odločbe, ko je bila sprejeta, obstajal eden ali več razlogov za njeno razveljavitev ali spremembo iz člena 63 Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, se pravi kršitev pravil o pristojnosti, kršitev bistvenih določb postopka, kršitev Pogodbe, te uredbe ali kateregakoli pravnega pravila v zvezi z njihovo uporabo ali zloraba pooblastil. Po drugi strani pa Sodišče prve stopnje ne more razveljaviti ali spremeniti navedene odločbe iz razlogov, ki nastopijo po njeni razglasitvi.

Znamka je predmet „resne in dejanske uporabe“, če se uporablja v skladu s svojo bistveno funkcijo, ki je v zagotavljanju istovetnosti izvora blaga ali storitev, za katere je bila registrirana, da bi se ustvaril oziroma ohranil trg za to blago in storitve, v nasprotju s simbolično uporabo, katere edini cilj je ohranjanje pravic, ki jih daje znamka. Presoja resne in dejanske uporabe znamke mora temeljiti na vseh dejstvih in okoliščinah, ki so pomembni za ugotovitev, ali se znamka dejansko gospodarsko izkorišča, zlasti ali se v zadevnem gospodarskem sektorju taka uporaba šteje za upravičeno za ohranjanje ali ustvarjanje tržnega deleža za blago ali storitve, ki jih varuje znamka, narava tega blaga ali storitev, značilnosti trga ter obseg in pogostost uporabe znamke.

Odgovor na vprašanje, ali je uporaba zadostna, da ohrani oziroma ustvari tržni delež za blago ali storitve, ki jih varuje znamka, je odvisen od več dejavnikov in od presoje na podlagi posameznega primera.

Tako ni mogoče vnaprej abstraktno določiti, kolikšen je količinski prag, ki ga je treba doseči, da bi se uporaba lahko štela za resno in dejansko. Pravila de minimis, ki Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) ali, na podlagi tožbe, Sodišču prve stopnje ne bi omogočilo, da presodi vse okoliščine spora, ki mu je predložen, zato ne more biti. Tako lahko, če se uporablja za dejanski gospodarski namen, tudi minimalna uporaba znamke zadostuje za ugotovitev obstoja resne in dejanske uporabe.

(Glej točke od 70 do 72.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Predložitev sodišču – Nacionalno sodišče v smislu člena 234 ES – Pojem

(člen 234 ES)

2. Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 89/104 – Zavrnitev vpisa ali ničnost – Razlogi za razveljavitev znamke – Znamke, ki lahko zavajajo javnost

(Direktiva Sveta 89/104, člena 3(1)(g) in 12(2)(b))

Summary

1. Pri presoji, ali je organ sodišče v smislu člena 234 ES, je treba upoštevati skupek dejavnikov, kot so zakonska podlaga organa, njegova stalnost, zavezujoča narava njegovih odločitev, kontradiktornost postopka, uporaba pravnih pravil s strani tega organa in njegova neodvisnost. Tem merilom ustreza oseba, ki jo je na podlagi britanskega zakona o znamkah določil Lord Chancellor za odločanje na pritožbeni stopnji o odločbah registra znamk. Gre namreč za stalni organ, ki odloča o pravicah po zakonu o znamkah in po pravilih postopka, določenih v Uredbi o znamkah iz leta 2000. Poleg tega je postopek kontradiktoren, odločbe „določene osebe“ so zavezujoče in načeloma dokončne, razen če so izjemoma predmet sodnega preizkusa. Določeni osebi je pri izvajanju njene naloge zagotovljena enaka neodvisnost kot sodnikom.

(Glej točke 19, 23 in 24.)

2. Registracija znamke, ki je enaka imenu oblikovalca in prvega izdelovalca proizvodov te znamke, se ne more zavrniti in njenemu imetniku ne morejo ugasniti pravice, samo zato ker naj bi zavajala javnost v smislu členov 3(1)(g) in 12(2)(b) Direktive 89/104 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami, zlasti ko so se stranke te znamke, ki je bila prej registrirana v drugačni grafični obliki, prenesle s podjetjem, ki izdeluje proizvode, označene s to znamko.

Primeri zavrnitve registracije in pogoji za razveljavitev, ki jih določajo navedene določbe, namreč predvidevajo, da se lahko ugotovi obstoj resnične prevare ali dovolj velike nevarnosti prevare potrošnika. Čeprav lahko v primeru znamke, katere ime je enako imenu določene osebe, na povprečnega potrošnika pri nakupu proizvoda, ki je označen z omenjeno znamko, ta okoliščina vpliva tako, da si predstavlja, da je zadevna oseba sodelovala pri oblikovanju, je podjetje, ki je imetnik znamke, tisto, ki zagotavlja značilnosti in kakovosti tega proizvoda.

Po drugi strani pa bi moralo nacionalno sodišče preučiti, ali pri predstavitvi znamke ne obstaja volja podjetja, ki je vložilo zahtevo za registracijo te znamke, da potrošnika prepriča, da oseba, katere ime je enako znamki, še vedno oblikuje proizvode te znamke ali da sodeluje pri njihovem oblikovanju. V bistvu bi v tem primeru šlo za manever, ki bi ga lahko označili za zvijačo, vendar ne bi bil prevara v smislu člena 3 Direktive 89/104 in zato ne bi vplival na samo znamko in posledično na možnosti njene registracije.

(Glej točke 47, 48, 50, 51 in 53 ter točki 1 in 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna politika – Enako obravnavanje moških in žensk v zadevah socialne varnosti – Direktiva 79/7

(Direktiva Sveta 79/7, člen 4(1))

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Razlaga – Časovni učinek sodb, s katerimi se podaja razlaga

(člen 234 ES)

Summary

1. Člen 4(1) Direktive 79/7 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji, ki osebi, ki je v skladu s pogoji, ki so določeni z nacionalnim pravom, spremenila spol iz moškega v ženski, zavrača pravico do starostne pokojnine, ker ni dosegla starosti 65 let, medtem ko bi bila ta oseba do take pokojnine upravičena v starosti 60 let, če bi se po nacionalnem pravu štela za žensko.

Področje uporabe Direktive 79/7 namreč ne more biti omejeno le na diskriminacijo na podlagi dejstva, da je oseba enega ali drugega spola. Zaradi svojega namena in narave pravic, ki naj bi jih varovala, se Direktiva uporablja tudi za diskriminacijo, ki izhaja iz spremembe spola osebe.

(Glej točki 24 in 38 ter točko 1 izreka.)

2. Sodišče lahko ob uporabi splošnega načela pravne varnosti, ki je sestavni del pravnega reda Skupnosti, osebam, ki jih posamezna določba zadeva, le izjemoma omeji možnost sklicevanja na določbo, o kateri je Sodišče sprejelo razlago, zato da bi te izpodbijale pravna razmerja, nastala v dobri veri.

Poleg tega finančne posledice, ki bi v državi članici lahko nastale zaradi izdane sodbe v zadevi predhodnega odločanja, ne upravičujejo časovne omejitve učinkov te sodbe.

(Glej točki 40 in 41.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Akti institucij – Uredbe – Temeljne in izvedbene uredbe – Izvedbena pooblastila, ki jih podeli Svet

(Sklep Sveta 1999/468, člen 2)

2. Akti institucij – Uredbe – Temeljne in izvedbene uredbe – Izvedbena pooblastila, ki jih podeli Svet

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 2152/2003, člen 17; Sklep Sveta 1999/468, člen 2(a) in (b))

Summary

1. Čeprav merila, ki so določena v členu 2 Sklepa 1999/468 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil, niso zavezujoča, mora zakonodajalec Skupnosti, kadar pri izbiri postopka odbora odstopa od navedenih meril, svojo izbiro obrazložiti.

(Glej točko 32.)

2. Na podlagi člena 2(b), prvi odstavek, Sklepa 1999/468, o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil, je treba, kadar gre za splošne ukrepe, katerih namen je izvajanje bistvenih določb temeljnih aktov, izbrati regulativni postopek. Ta pojem je treba primerjati s pojmom „upravljalni ukrepi“ v smislu člena 2(a). Navedeni upravljalni ukrepi zajemajo predvsem ukrepe za izvajanje programov, ki imajo znatne proračunske posledice. Čeprav je mogoče, da individualni ukrepi izhajajo le iz člena 2(a) Drugega sklepa o komitologiji, lahko splošni ukrepi sodijo v okvir uporabe obeh delov navedenega člena.

Ob upoštevanju teh razlik je treba „upravljalne ukrepe za izvajanje programov“ v smislu tega člena 2(a) opredeliti kot individualne ukrepe, ki so bili sprejeti v ta namen, in kot splošne ukrepe, ki so z njimi tesno povezani in se uvrščajo v okvir, ki ga je temeljni akt dovolj razdelal.

Glede tega Uredba št. 2152/2003 z dne 17. novembra 2003 o spremljanju gozdov in medsebojnih okoljskih vplivih v Skupnosti zajema bistvene vidike programa Forest Focus. Zakonodajalec Skupnosti ni odstopal od meril, ki so določena v tem členu 2(b), prvi odstavek, Sklepa 1999/468 s tem, da je za sprejetje teh ukrepov za izvajanje programa Forest Focus določil regulativni postopek, saj temeljna uredba postavlja obširen in splošen akcijski okvir in ne določa dovolj bistvenih elementov tega programa, da bi bilo na podlagi njih mogoče sprejeti upravljalne ukrepe v smislu člena 2(a) istega sklepa.

(Glej točke 34, 35, 38, 41 in od 43 do 45.)