ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
93

Splošno sodišče je te pravne opredelitve utemeljilo med drugim s temi presojami ugotovljenih dokazov: — poročila, ki jih je od maja 2000 do 1. januarja 2003 družba Weichert tedensko pošiljala družbi Del Monte, v katerih so bile za družbe Del Monte, Dole, Chiquita in druge dobavitelje banan ter za vsak zadevni geografski trg navedene zadevne količine, uradne in dejanske cene oziroma „predvidena dejanska neto cena“, so bila dodaten vir informacij, ki so bile neposredno povezane s trženjem banan in torej s tekočim upravljanjem družbe Weichert (točke od 152 do 155 izpodbijane sodbe); — družba Del Monte je zaradi rednosti tedenskega pošiljanja teh poročil stalno prejemala informacije, s čimer je dobila širok in natančen vpogled v trg, vključno s položajem družbe Weichert (točka 156 izpodbijane sodbe); — ta poročila so pomenila informacije, ki so bile zahtevane in pridobljene zunaj pogodbenega okvira (točka 158 izpodbijane sodbe); — iz korespondence med družbama Del Monte in Weichert je razvidno, da se je družba Del Monte neposredno vmešavala v trženje in cene podjetja Weichert, da je dajala zelo natančna in številčna navodila v zvezi s pričakovano cenovno politiko, da so o tem potekali sestanki in telefonski pogovori, da so obstajali izrecna zahteva po vsakodnevnem obveščanju o trgovinskih pogajanjih in izrecni pritiski v zvezi z dobavo ter pojasnili in utemeljitvami podjetja Weichert o tekočem upravljanju (točki 175 in 203 izpodbijane sodbe); — družba Del Monte je dejansko lahko pomembno vplivala na dobavo družbi Weichert in je v praksi izvajala močan pritisk na to družbo s tem, da je grozila, da bo – ne da bi se sklicevala na kakršno koli višjo silo – zmanjšala tedenski obseg dobave banan „na raven dovoljenj družbe Interfrucht, kar je +/–60.000 škatel na teden“, to je na količino pod najnižjim pragom, določenim s sporazumom o distribuciji, to zmanjšanje pa bi lahko družbi Weichert povzročilo težave v razmerju do njenih strank (točke od 185 do 187 izpodbijane sodbe); — družba Del Monte je strogo nadzirala ravnanje družbe Weichert na trgu in se celo neposredno vmešavala v njeno cenovno politiko (točka 204 izpodbijane sodbe); — iz odgovorov družbe Weichert je razvidno, da se je čutila zavezano, da družbi Del Monte poroča o svojih odločitvah o cenah, in da je poskušala izpolniti njena pričakovanja (točka 205 izpodbijane sodbe); — družba Weichert je morala zaradi tveganja za svojo oskrbo in njenega občasnega zmanjšanja ravnati v skladu z navodili družbe Del Monte, da ne bi šla v stečaj, pri čemer je to bojazen očitno prevzel njen dobavitelj (točka 207 izpodbijane sodbe); — čeprav, kot priznava Komisija v točki 424 obrazložitve sporne odločbe, odločitve družbe Weichert o cenah niso mogle izpolniti pričakovanj družbe Del Monte, naj iz listinskih dokazov, ki jih je zbrala Komisija, ne bi bilo mogoče sklepati, da družba Weichert na splošno ni ravnala v skladu z „navodili družbe Del Monte“, kot je to navedla pritožnica, in da je na trgu ravnala samostojno (točka 208 izpodbijane sodbe).
3

Splošno sodišče je pojasnilo mehanizem, uveden s spornimi uredbami, v točkah od 39 do 45 izpodbijane sodbe: „39 Člen 2(4) Uredbe št. 222/2011 določa, da morajo proizvajalci, da bi lahko bili upravičeni do […] posebne količine [sladkorja in izoglukoze, ki se lahko trži nad kvoto za proizvodnjo], pri pristojnemu organu države članice, v kateri je bilo podjetju izdano dovoljenje za opravljanje dejavnosti, vložiti vlogo za izdajo dovoljenja. V skladu s členom 4 te uredbe ti organi odločajo o popolnosti vlog na podlagi pogojev iz te uredbe in nato popolne vloge sporočijo Komisiji. 40 Iz členov 5 in 6 Uredbe št. 222/2011 je razvidno, da Komisija, ko je določena količina izvenkvotnega sladkorja presežena, določi dodelitveni koeficient, da bi tako enakomerno razporedila razpoložljivo količino, zavrne vloge, ki še niso bile sporočene, in prekine obdobje za vložitev vlog. Pristojni organi držav članic na podlagi predloge dovoljenja, ki je priložena tej uredbi, vsak teden izdajajo dovoljenja, ki dajejo pravico do uporabe znižane dajatve, za vloge, ki so jih sporočili Komisiji v predhodnem tednu. 41 V členu 1 Izvedbene uredbe št. 293/2011 je Komisija dodelitveni koeficient, ki ga morajo nacionalni organi upoštevati pri vlogah, ki so bile vložene med 14. in 18. marcem 2011 in sporočene Komisiji, določila na 67,106224 %. Poleg tega je zavrnila poznejše vloge in prekinila obdobje za vložitev vlog. 42 Po drugi strani Izvedbena uredba št. 302/2011 glede posebne uvozne tarifne kvote določa, da se uvozne dajatve za obdobje od 1. aprila 2011 do 30. septembra 2011 začasno odpravijo za 300.000 ton sladkorja. 43 Glede upravljanja te kvote Izvedbena uredba št. 302/2011 napotuje na Uredbo Komisije (ES) št. 891/2009 z dne 25. septembra 2009 o odprtju in upravljanju nekaterih tarifnih kvot Skupnosti v sektorju sladkorja (UL L 254, str. 82), ta pa se sklicuje na Uredbo Komisije (ES) št. 1301/2006 z dne 31. avgusta 2006 o določitvi skupnih pravil za upravljanje uvoznih tarifnih kvot za kmetijske proizvode, ki se upravljajo s sistemom uvoznih dovoljenj (UL L 238, str. 13), in na Uredbo Komisije (ES) št. 376/2008 z dne 23. aprila 2008 o določitvi skupnih podrobnih pravil za uporabo sistema uvoznih in izvoznih dovoljenj in potrdil o vnaprejšnji določitvi za kmetijske proizvode (Kodificirana različica) (UL L 114, str. 3). 44 V skladu s členoma 5 in 6 Uredbe št. 1301/2006 in členom 12 Uredbe št. 376/2008 nacionalni organi v okviru upravljanja s kvotami sprejemajo zahtevke za uvozna dovoljenja in skrbijo za to, da so vloge popolne. Nato v skladu s členoma 7 in 11 Uredbe št. 1301/2006 in členoma 8 in 9 Uredbe št. 891/2009 Komisijo obvestijo o prejetih zahtevkih, gospodarskim subjektom izdajo uvozna dovoljenja in Komisijo obvestijo o dodeljenih količinah. 45 Izvedbena uredba št. 393/2011 določa koeficient dodelitve, ki za zahtevke za uvozna dovoljenja, vložene od 1. do 7. aprila 2011, pri katerih je bila razpoložljiva količina prekoračena, znaša 1,8053 %, in odlaga vlaganje novih zahtevkov do konca tržnega leta 2010/11.“
22

V teh okoliščinah je Bundesverwaltungsgericht prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: „1. (a) Ali so ‚posebni in izjemni razlogi‘ v smislu člena 10 Direktive 2005/36 tiste okoliščine, ki so navedene v [nadaljevanju] tega člena, ali pa morajo poleg teh okoliščin obstajati ‚posebni in izjemni razlogi‘, iz katerih prosilec ne izpolnjuje zahtev iz poglavij II in III naslova III te direktive? (b) V zadnjenavedenem primeru, kakšni morajo biti ‚posebni in izjemni razlogi‘? Ali gre pri tem za osebne razloge – kakršni bi lahko bili razvidni iz življenjepisa – iz katerih migrant izjemoma ne izpolnjuje pogojev za avtomatično priznavanje njegove usposobljenosti v skladu s poglavjem III naslova III Direktive? 2. (a) Ali se za uporabo pojma arhitekt v smislu člena 10(c) Direktive 2005/36 zahteva, da je delavec migrant v državi članici izvora poleg tehničnih dejavnosti načrtovanja gradenj, nadzora nad izvedbo gradenj in izvajanja gradenj opravljal tudi umetniškooblikovalske, prostorskonačrtovalne in gospodarske dejavnosti ter po potrebi dejavnosti, povezane s spomeniškim varstvom, ali bi jih na podlagi svoje izobrazbe lahko opravljal ter, po potrebi, v kakšnem obsegu? (b) Ali se za uporabo pojma ‚arhitekt‘ v smislu člena 10(c) Direktive 2005/36 zahteva, da ima migrant opravljeno visokošolsko izobraževanje, katerega vsebina se v glavnem nanaša na arhitekturo, v tem smislu, da poleg tehničnih vprašanj načrtovanja gradenj, nadzora nad izvedbo gradenj in izvajanja gradenj obsega tudi umetniškooblikovalske, prostorskonačrtovalne in gospodarske dejavnosti ter po potrebi dejavnosti, povezane s spomeniškim varstvom, in, po potrebi, v kakšnem obsegu? (c) (i) Ali je za odgovor na točki (a) in (b) drugega vprašanja pomembno, kako se poklicni naziv ‚arhitekt‘ običajno uporablja v drugih državah članicah (člen 48(1) Direktive 2005/36), (ii) ali je dovolj, da se ugotovi, kako se poklicni naziv ‚arhitekt‘ običajno uporablja v državi članici izvora in državi članici gostiteljici, (iii) ali pa je mogoče iz člena 46(1), drugi pododstavek, Direktive 2005/36 razbrati, katere dejavnosti so na območju Evropske unije redno povezane z nazivom ‚arhitekt‘?“
9

Člen 1(1) in (4) zakona o odgovornosti za proizvode z napako (Gesetz über die Haftung für fehlerhafte Produkte) z dne 15. decembra 1989 (BGBl. 1989 I, str. 2198) določa: „1. Če zaradi napake proizvoda nekdo umre, se poškoduje ali zboli ali če nastane škoda na neki stvari, mora proizvajalec proizvoda oškodovancu povrniti iz tega nastalo škodo. V primeru škode na neki stvari to velja, le če je poškodovana druga stvar kot proizvod z napako in je ta druga stvar po svoji naravi običajno namenjena zasebni rabi ali potrošnji in jo je oškodovanec pretežno uporabljal za ta namen. […] 4. Dokazno breme za napako, škodo in vzročno zvezo med napako in škodo nosi oškodovanec. […]“
11

Kot agencija za zagotavljanje začasnega dela je v letu 2010 izposojala pri njej zaposlene delavce na področju zdravstvene nege, in sicer medicinske tehnike, medicinske sestre ter negovalce in negovalke ostarelih, bolnišničnim in izvenbolnišničnim organizacijam za nego in oskrbo v smislu člena 4, točka 16, UStG. Delavci družbe „go fair“ so bili organizacijsko vključeni v zadevno negovalno organizacijo. Opravljali so storitve nege po naročilu te organizacije in so bili v tem smislu vezani na navodila. Službeni in strokovni nadzor nad dejavnostjo delavcev oziroma delavk, zaposlenih pri agenciji za zagotavljanje začasnega dela, je bil prav tako naloga te organizacije za nego in oskrbo.
Člen 3(3) Direktive Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov in člen 1(3) Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da se glede proizvodov, ki ne spadajo na področje uporabe teh direktiv, kakršna so mazalna olja, ki se uporabljajo za drug namen kot za pogonsko gorivo ali kot gorivo za ogrevanje, določi davek, ki je urejen z enakimi pravili, kot so tista iz ureditve usklajene trošarine, na katero se nanašata navedeni direktivi, če to, da se v zvezi z zadevnimi proizvodi pobira ta davek, pri trgovanju med državami članicami ne povzroči formalnosti, povezanih s prestopom meje.
38

V obravnavani zadevi iz predložitvene odločbe izhaja, da je bilo v obdobju pred 1. avgustom 1987 z nizozemsko zakonodajo določeno, da konzularni funkcionarji in uslužbenci, ki niso nizozemski državljani, niso zavarovani v okviru socialnega zavarovanja in da so bili konzularni funkcionarji in uslužbenci, ki so imeli stalno prebivališče na Nizozemskem, po tem datumu zavarovani, pri čemer je bila določena možnost izbire za osebje, ki je nastopilo službo pred 1. avgustom 1987, v skladu s katero so ti lahko izbrali, da se ne zavarujejo v okviru nizozemskega socialnega zavarovanja, torej možnost, za katero se je odločila L. F. Evans.
42

Združeno kraljestvo v odgovor na te trditve Komisije poudarja, da čezmejna olajšava za skupine obstaja tudi za obdobja pred 1. aprilom 2006, vendar pa je urejena s predpisi, ki so veljali za ta predhodna obdobja, razloženimi v skladu s pravom Unije ob upoštevanju sodbe Marks & Spencer (EU:C:2005:763), kot je to storilo Supreme Court of the United Kingdom v sodbi z dne 22. maja 2013, navedeni zgoraj v točki 7.
37

Ob navedenem je v postopku sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, uvedenem s členom 267 PDEU, naloga Sodišča, da zagotovi nacionalnemu sodišču koristen odgovor, ki mu bo omogočil rešitev spora, o katerem odloča. Zato čeprav se je predložitveno sodišče formalno sklicevalo samo na direktive 2003/9, 2004/83 in 2005/85, to Sodišča ne ovira, da predložitvenemu sodišču predloži vse vidike razlage prava Unije, ki bi mu lahko koristili pri odločanju o predloženi zadevi, ne glede na to, ali se je to sodišče nanje v svojih vprašanjih sklicevalo. Glede tega mora Sodišče iz vseh dejstev in dokazov, ki jih je predložilo nacionalno sodišče, zlasti iz obrazložitve predložitvene odločbe, razbrati elemente navedenega prava Unije, ki jih je treba razložiti ob upoštevanju predmeta spora (glej v tem smislu sodbi Fuß, C‑243/09, EU:C:2010:609, točki 39 in 40, in Hadj Ahmed, C‑45/12, EU:C:2013:390, točka 42).
3

V uvodnih izjavah 4, 9, 11, 15, 23, 44 in 45 Uredbe št. 4/2009 je navedeno: „(4) Na zasedanju Evropskega sveta v Tampereju 15. in 16. oktobra 1999 sta bila Svet in Komisija pozvana, da določita skupna procesna pravila za lažje in hitrejše reševanje čezmejnih sporov, med drugim tudi sporov v zvezi s preživninskimi zahtevki. Evropski svet se je zavzel tudi za odpravo predhodnih ukrepov, ki so bili potrebni, da bi se v zaprošeni državi lahko priznala in izvršila sodna odločba, izdana v drugi državi članici, zlasti sodna odločba v zvezi s preživninskim zahtevkom. […] (9) Preživninski upravičenec bi moral imeti možnost, da v državi članici zlahka pridobi sodno odločbo, ki bo neposredno izvršljiva v drugi državi članici brez nadaljnjih formalnosti. […] (11) Področje uporabe te uredbe bi moralo zajeti vse preživninske obveznosti, ki izhajajo iz družinskega razmerja, starševstva, zakonske zveze ali svaštva, da bi zagotovili enako obravnavo vseh preživninskih upravičencev. Za namene te uredbe bi bilo treba ‚preživninsko obveznost‘ razlagati kot avtonomen pojem. […] (15) Zaradi varovanja interesov preživninskih upravičencev in spodbujanja ustreznega sodnega varstva v Evropski uniji bi bilo treba pravila o pristojnosti, kot izhajajo iz Uredbe [Sveta] (ES) št. 44/2001 [z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42)], prilagoditi. Dejstvo, da je običajno prebivališče tožene stranke v tretji državi, ne bi smelo več biti razlog, da se pravila Skupnosti o pristojnosti ne uporabijo, in prav tako ne bi bilo več treba predvideti napotitve na nacionalna pravila o pristojnosti. Zato pa bi bilo treba v tej uredbi opredeliti, v kakšnem primeru lahko sodišče neke države članice uveljavi pomožno pristojnost. […] (23) Za zmanjšanje stroškov postopkov, ki jih ureja ta uredba, bi bilo koristno v mejah možnosti uporabiti sodobno komunikacijsko tehnologijo, še posebej pri zaslišanju strank. […] (44) S to uredbo bi bilo treba spremeniti Uredbo […] št. 44/2001, in sicer z nadomestitvijo tistih določb v njej, ki se uporabljajo za preživninske zadeve. Države članice bi morale ob upoštevanju prehodnih določb iz te uredbe v preživninskih zadevah od začetka uporabe te uredbe namesto določb Uredbe […] št. 44/2001 uporabljati določbe o priznavanju, izvršljivosti in izvrševanju odločb in o pravni pomoči iz te uredbe. (45) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev te uredbe, in sicer vzpostavitve vrste ukrepov, ki bodo omogočili zagotovitev učinkovite izterjave preživninskih zahtevkov v čezmejnih primerih in s tem olajšanje prostega gibanja oseb znotraj Evropske unije, in jih torej zaradi obsega in učinkov te uredbe laže doseže Skupnost, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kakor je navedeno v členu 5 [PEU]. V skladu z načelom sorazmernosti, kot je določeno v navedenem členu, ta uredba ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje teh ciljev.“
68

Komisija v sporočilu Sodišču predlaga, naj stalni pavšalni znesek določi tako, da upošteva obdobje med dnem, ko je bila razglašena sodba na podlagi člena 258 PDEU in dnem, ko je zadevna država članica izvršila to sodbo ali dnem, ko bo razglašena sodba, izdana na podlagi člena 260 PDEU. Za izračun tega pavšalnega zneska Komisija uporabi enaka merila kot za denarno kazen, in sicer glede na težo kršitve, trajanje te kršitve, ki se upošteva tako, da se dnevni pavšalni znesek pomnoži s številom dni neizvršitve in glede na potrebo, da se zagotovi odvračilni učinek denarne kazni. V sporočilu Komisije je bil predlagan pavšalni znesek v višini 210 EUR. Glede na koeficient teže kršitve v višini 9 in faktor „n“ v višini 4,12, naj bi dnevni pavšalni znesek torej znašal 7786,80 EUR (210 × 9 × 4,12). Ker je bila sodba Komisija/Grčija (EU:C:2005:592) razglašena 6. oktobra 2005 in je Komisija odločitev, da bo vložila to tožbo na podlagi člena 260 PDEU, sprejela 21. februarja 2013, je med razglasitvijo te sodbe in to odločitvijo preteklo 2696 dni.
22

Člen 12(1), (4) in (8) te uredbe je določal: „1. Začenši s koledarskim letom pred prvim letom izvajanja sheme enotnega plačila države članice lahko začnejo z določanjem kmetov, upravičenih do plačil, v skladu s členom 33 Uredbe (ES) št. 1782/2003, z začasnim določanjem zneskov in števila hektarjev skladno s členom 34(1)(a) oziroma (b) navedene uredbe ter s predhodnim preverjanjem pogojev iz odstavka 5 tega člena. […] 4. Dokončna določitev pravice do plačil, ki jih je treba dodeliti v prvem letu izvajanja sheme enotnega plačila, je odvisna od zahtevka v okviru sheme enotnega plačila v skladu s členom 34(3) Uredbe (ES) št. 1782/2003. Pred dokončno določitvijo upravičenosti do prejemka niso možni nobeni dokončni prenosi upravičenosti. […] Kmetje lahko uvedejo v okviru zaščite dokončne upravičenosti izvajanja v okviru enkratnega izplačila na osnovi začasnih upravičenosti do prejemka, ki so jih določile države članice ali pa so bile pridobljene preko pogodbenih klavzul, omenjenih v členih 17 ali 27. […] 8. Razen za določitev upravičenosti do prejemka iz nacionalnih rezerv, navedenih v členih 6, 7, in v členih od 18 do 23a (ne glede na odstavek 5 in 6 tega člena), ni potrebno navesti nobenih enot rabe ali poljin z namenom določitve upravičenosti do prejemka. Navedba enote rabe ali poljin, omenjena v členu 44(3) Uredbe (ES) št. 1782/2003 se izvaja z namenom izvajanja izplačil pri upravičenosti do prejemka v okviru enotne plačilne sheme.“
7

Člen 1 Uredbe (ES) št. 2160/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o nadzoru salmonele in drugih opredeljenih povzročiteljih zoonoz, ki se prenašajo z živili (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 41, str. 328), naslovljen „Vsebina in področje uporabe“, določa: „1. Namen te uredbe je zagotoviti, da bodo sprejeti ustrezni in učinkoviti ukrepi za odkrivanje in nadzor salmonele in drugih povzročiteljev zoonoz v vseh ustreznih fazah proizvodnje, predelave in distribucije, zlasti na ravni primarne proizvodnje, vključno s krmo, zaradi zmanjševanja njihove razširjenosti in tveganja, ki ga predstavljajo za javno zdravje. 2. Ta uredba zajema: (a) sprejetje ciljev za zmanjšanje razširjenosti določenih zoonoz pri živalskih populacijah: (i) na ravni primarne proizvodnje in (ii) če je primerno za neko zoonozo in povzročitelja zoonoze, v drugih fazah prehranjevalne verige, vključno z živili in krmo; […]“
45

Najprej je treba opozoriti, kot je razvidno iz uvodnih izjav 16 in 17 Uredbe št. 44/2001, da ureditev priznavanja in izvrševanja sodnih odločb, ki je vzpostavljena s to uredbo, temelji na medsebojnem zaupanju v ustreznost sodnega varstva znotraj Unije. To zaupanje ne zahteva le, da so sodne odločbe, izdane v državi članici, samodejno priznane v drugi državi članici, ampak tudi, da mora biti postopek za razglasitev izvršljivosti sodne odločbe v drugi državi članici učinkovit in hiter. Tak postopek mora v skladu z uvodno izjavo 17 te uredbe potekati zgolj na podlagi povsem formalnega preverjanja listin, ki so potrebne za to, da bo odločba v državi članici, v kateri se izvršitev zahteva, izvršljiva (glej v tem smislu sodbo Prism Investments, C‑139/10, EU:C:2011:653, točki 27 in 28).
21

V teh okoliščinah je Verwaltungsgerichtshof Baden Württemberg prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali Priloga k [Uredbi št. 2252/2004] določa, da je treba na strojno berljivi strani z osebnimi podatki iz potnega lista, ki ga izda država članica, pri izdaji upoštevati vse obvezne zahteve iz dela 1 [dokumenta ICAO št. 9303]? 2. Če je po pravu države članice, ki ureja osebno ime, osebno ime sestavljeno iz imen in priimka, ali Priloga k Uredbi št. 2252/2004 v povezavi s pravili iz točke 8.6 poglavja IV dela 1 [dokumenta ICAO št. 9303] tej državi članici omogoča, da v polje 06 strojno berljive strani z osebnimi podatki kot primarni identifikator vnese tudi rojstni priimek? 3. Če je po pravu države članice, ki ureja osebno ime, osebno ime sestavljeno iz imen in priimka, ali Priloga k Uredbi št. 2252/2004 v povezavi s pravili iz točke 8.6 poglavja IV dela 1 [dokumenta ICAO št. 9303] tej državi članici omogoča, da v polje 07 strojno berljive strani z osebnimi podatki kot sekundarni identifikator vnese tudi rojstni priimek? 4. Če je odgovor na drugo ali tretje vprašanje pritrdilen, ali mora država članica, če je po pravu te države, ki ureja osebno ime, osebno ime sestavljeno iz imen in priimka, zaradi varstva osebnega imena, ki ga zagotavljata člen 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) in člen 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, v oznaki podatkovnega polja na strojno berljivi strani z osebnimi podatki iz potnega lista, v katerem je naveden rojstni priimek, navesti, da je v tem polju naveden tudi tak priimek? 5. Če je odgovor na četrto vprašanje nikalen, ali mora država članica, če je po pravu te države, ki ureja osebno ime, osebno ime sestavljeno iz imen in priimka ter če so v skladu z njenim nacionalnim pravom, ki ureja potne listine, podatkovna polja na strojno berljivi strani z osebnimi podatki iz potnega lista označena tudi v angleškem in francoskem jeziku in je v polju 06 strojno berljive strani z osebnimi podatki iz potnega lista v ločeni vrstici naveden tudi rojstni priimek, pred tem priimkom pa okrajšava „geb.“ za „geboren“ (rojen), zaradi varovanja osebnega imena na podlagi člena 7 Listine in člena 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin okrajšavo „geb.“ za „geboren“ (rojen) navesti tudi v angleškem in francoskem jeziku? 6. Če je po pravu države članice, ki ureja osebno ime, osebno ime sestavljeno iz imen in priimka, ali Priloga k Uredbi št. 2252/2004 v povezavi s pravili iz točke 8.6 poglavja IV dela 1 [dokumenta ICAO št. 9303] tej državi dopušča možnost, da v polje 13 strojno berljive strani z osebnimi podatki iz potnega lista kot neobvezen osebni podatek vpiše rojstni priimek?“