SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

YVESA BOTA,

predstavljeni 30. junija 2011( )

Zadeva C‑224/10

Staatsanwaltschaft Baden-Baden

proti

Leu Apeltu

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Baden-Baden (Nemčija))

„Direktiva 91/439/EGS – Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj – Odvzem nacionalnega vozniškega dovoljenja in izdaja vozniškega dovoljenja kategorije B in D s strani druge države članice – Zavrnitev priznanja s strani države članice prebivališča – Obveznost imeti veljavno vozniško dovoljenje kategorije B ob izdaji vozniškega dovoljenja D“





1. Sodišče je znova pozvano k razlagi določb Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih( ), kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1882/2003 z dne 29. septembra 2003( ).

2. Landgericht Baden-Baden (Nemčija) zlasti prosi Sodišče, naj razloži člen 5(1)(a) Direktive 91/439, ki določa, da se vozniško dovoljenje kategorije D (v nadaljevanju: vozniško dovoljenje D) izda samo osebi, ki je že upravičena do vožnje vozil kategorije B.

3. V tej zadevi so češki organi toženi stranki iz postopka v glavni stvari izdali vozniško dovoljenje kategorije B (v nadaljevanju: vozniško dovoljenje B), čeprav je bil zoper njo na nemškem ozemlju, ker je pred izdajo tega dovoljenja storila prekršek zoper varnost cestnega prometa, uveden postopek preverjanja njenih spretnosti pri vožnji. Po tem, ko je bilo toženi stranki iz postopka v glavni stvari odvzeto nemško vozniško dovoljenje in ko je potekel ukrep prepovedi zaprositi za novo vozniško dovoljenje, je od istih čeških organov pridobila vozniško dovoljenje D.

4. Predložitveno sodišče v bistvu Sodišče sprašuje, ali so nemški organi glede na določbe Direktive 91/439, zlasti načela vzajemnega priznavanja vozniških dovoljenj, zavezani priznati veljavnost tako izdanih vozniških dovoljenj B in D.

5. Ta zadeva daje Sodišču možnost, da odloči o medsebojnem razmerju vozniških dovoljenj B in D, zlasti pa o tem, ali je zaradi nepriznanja vozniškega dovoljenja B nepriznano tudi vozniško dovoljenje D.

6. V teh sklepnih predlogih bom pojasnil, zakaj menim, da ima država članica pravico zavrniti priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica in vključuje kategoriji B in D, če na ozemlju prve države članice za imetnika tega dovoljenja velja ukrep odvzema pravice do vožnje, ki je bil sprejet po izdaji vozniškega dovoljenja B, vendar zaradi kršitve, ugotovljene pred to izdajo. Dejstvo, da je bilo vozniško dovoljenje D izdano po poteku prepovedi zaprositi za novo vozniško dovoljenje, ki je povezana z ukrepom odvzema, na to ne vpliva.

I – Pravni okvir

A – Pravo Unije

1. Direktiva 91/439

7. Za olajšanje gibanja oseb v Evropski skupnosti ali njihove nastanitve v državi članici, ki ni tista, v kateri so pridobile vozniško dovoljenje, je bilo z Direktivo 91/439 uvedeno načelo vzajemnega priznavanja vozniških dovoljenj.( )

8. Določitev minimalnih pogojev za izdajo vozniškega dovoljenja v navedeni direktivi je prav tako pomembna za izboljšanje prometne varnosti v območju Evropske unije.( )

9. Člen 5(1)(a) Direktive 91/439 določa:

„Za izdajo vozniških dovoljenj veljajo naslednji pogoji:

(a) dovoljenja za kategoriji C in D se izdaja samo voznikom, ki so že upravičeni do vožnje vozil kategorije B.“

10. Med drugim člen 7(1)(b) te direktive določa:

„Vozniška dovoljenja se poleg tega izdajajo samo tistim kandidatom:

[…]

(b) ki imajo običajno prebivališče na ozemlju države članice, ki izda dovoljenje, ali ki lahko predložijo dokazilo, da na ozemlju države članice študirajo že najmanj šest mesecev[( )].“

11. V skladu s členom 7(5) Direktive 91/439 nihče ne more imeti vozniškega dovoljenja več kot ene države članice.

12. Člen 8(2) te direktive določa, da lahko država članica, v kateri ima imetnik vozniškega dovoljenja druge države članice običajno prebivališče, uporabi svoje nacionalne predpise o omejitvi, začasnem odvzemu, odvzemu ali preklicu pravice do vožnje.

13. V skladu s členom 8(4), prvi pododstavek, navedene direktive lahko država članica tudi zavrne priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, osebi, za katero na njenem ozemlju velja eden od zgoraj navedenih ukrepov.

2. Direktiva 2006/126/ES

14. Z Direktivo 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih( ) je bila prenovljena Direktiva 91/439, ki je bila večkrat spremenjena.( )

15. Drugi pododstavek odstavka 4 člena 11 Direktive 2006/126 določa, da država članica zavrne priznanje veljavnosti vsakega vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, osebi, katere vozniško dovoljenje je na ozemlju prve države članice omejeno, začasno odvzeto ali odvzeto.

16. Na podlagi prvega odstavka člena 17 te direktive je Direktiva 91/439 razveljavljena z učinkom od 19. januarja 2013.

17. V drugem odstavku člena 18 Direktive 2006/126 je določeno, da se člen 11(4) te direktive uporablja od 19. januarja 2009.

B – Nacionalno pravo

18. Prva poved člena 28(1) uredbe o dostopu oseb do cestnega prometa (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straβenverkehr) določa, da je imetnikom veljavnega vozniškega dovoljenja Unije ali Evropskega gospodarskega prostora (EGP), ki imajo v Nemčiji običajno prebivališče v smislu člena 7(1) ali (2) te uredbe, ob upoštevanju omejitev iz odstavkov od 2 do 4 navedenega člena 28 dovoljena vožnja motornih vozil na nacionalnem ozemlju v okviru omejitev njihovega vozniškega dovoljenja.

19. V skladu s členom 28(4) navedene uredbe dovolitev iz odstavka 1 istega člena ne velja za imetnike vozniškega dovoljenja Unije ali EGP, ki jim je v Nemčiji sodišče izdalo ukrep začasnega ali pravnomočnega odvzema vozniškega dovoljenja ali jim je upravni organ izdal takoj izvršljivi ali pravnomočni ukrep odvzema.

20. Na podlagi člena 21(1), točka 1, zakona o cestnem prometu (Straβenverkehrsgesetz) se oseba, ki vozi vozilo in nima vozniškega dovoljenja, ki se zahteva za vožnjo, ali oseba, ki vozi vozilo in ji je bila vožnja v skladu s členom 44 kazenskega zakonika oziroma členom 25 tega zakona prepovedana, kaznuje z zaporom do enega leta ali ji je naloženo plačilo globe.

II – Dejansko stanje spora o glavni stvari

21. L. Apelt, nemški državljan, je 14. decembra 1998 pridobil nemško vozniško dovoljenje, ki se je nanašalo na razrede 1a, 1b, 3, 4 in 5( ).

22. Nemški organi so 23. januarja 2006 med nadzorom prometa ugotovili, da L. Apelt vozi pod vplivom alkohola. Naslednji dan, 24. januarja 2006, mu je bilo dovoljenje odvzeto.

23. Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck (okrajno sodišče v Osterholz-Sharmbecku) je L. Apelta v kazenskem postopku s sklepom z dne 31. maja 2006, ki je postal pravnomočen 2. junija 2006, obsodilo na plačilo denarne kazni zaradi vožnje v vinjenem stanju. Odvzeta mu je bila pravica do vožnje in naložena prepoved zaprositi za novo vozniško dovoljenje, ki se je iztekla 29. novembra 2006.

24. Pred tem odvzemom pravice do vožnje so 1. marca 2006 češki organi L. Apeltu izdali vozniško dovoljenje B, na katerem je bilo navedeno, da ima prebivališče v Nemčiji.

25. Češki organi so 30. aprila 2007 L. Apeltu izdali vozniško dovoljenje D, na katerem je bilo navedeno, da ima prebivališče v Češki republiki, naveden pa je bil tudi datum izdaje vozniškega dovoljenja B.

26. Ob nadzoru prometa 11. julija 2009 je L. Apelt, ki je takrat na nemškem ozemlju vozil avtobus, organom predložil vozniško dovoljenje D, ki so ga izdali češki organi. Staatsanwaltschaft Baden-Baden (državno tožilstvo v Baden-Badnu) je na podlagi tega nadzora od Amtsgericht Achern (okrajno sodišče v Achernu) zahtevalo, naj L. Apelta obsodi za naklepno vožnjo brez vozniškega dovoljenja.

27. Amtsgericht Achern je ta zahtevek s sodbo z dne 30. decembra 2009 zavrnilo z obrazložitvijo, da je vozniško dovoljenje, ki je bilo L. Apeltu izdano v Češki republiki za vozila kategorije D, veljavno tudi v Nemčiji. Zlasti je navedlo, da nemški organi nimajo pravice preverjati, ali so bili pogoji za izdajo, določeni v Direktivi 91/439, upoštevani. Amtsgericht Achern je navedlo tudi, da je bilo L. Apeltu vozniško dovoljenje D izdano po poteku prepovedi zaprositi za novo vozniško dovoljenje. Navedeno sodišče zato meni, da je to vozniško dovoljenje veljavno.

28. Staatsanwaltschaft Baden-Baden je zoper to odločbo vložilo pritožbo pri predložitvenemu sodišču.

III – Vprašanji za predhodno odločanje

29. Ker je imelo Landgericht Baden-Baden dvome o razlagi nekaterih določb Direktive 91/439, je prekinilo odločanje in Sodišču postavilo ti vprašanji:

„1. Ali lahko država članica ob upoštevanju člena 5(1)(a) Direktive 91/439 […], v skladu s katerim se lahko vozniška dovoljenja za kategorijo D izdajajo samo voznikom, ki so že upravičeni do vožnje vozil kategorije B, skladno s členoma 1 ter 8(2) in (4) navedene direktive zavrne priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, ki se nanaša na kategoriji B in D, zlasti kar zadeva kategorijo D, če se je imetniku tega dovoljenja vozniško dovoljenje kategorije B izdalo pred sodnim odvzemom vozniškega dovoljenja v prvonavedeni državi članici, vozniško dovoljenje kategorije D pa šele po sodnem odvzemu in po poteku s tem povezanega roka trajanja prepovedi za izdajo novega dovoljenja?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:

ali lahko prvonavedena država članica zavrne priznanje navedenega vozniškega dovoljenja, zlasti kar zadeva kategorijo D, ob uporabi člena 11(4) Direktive 2006/126 […], v skladu s katerim država članica zavrne priznanje veljavnosti vsakega vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica osebi, ki ji je vozniško dovoljenje na ozemlju prve države članice odvzeto, če je bilo vozniško dovoljenje kategorije B odobreno 1. marca 2006, vozniško dovoljenje kategorije D pa 30. aprila 2007 in je bilo vozniško dovoljenje izdano na zadnjenavedeni dan?“

IV – Analiza

30. Menim, da je treba pred preučitvijo vprašanj, ki ju je postavilo predložitveno sodišče, opozoriti na ureditev, ki jo je za izdajo vozniškega dovoljenja vzpostavil zakonodajalec Unije.

A – Ureditev na podlagi Direktive 91/439

31. Cilj Direktive 91/439 je uskladitev pogojev za izdajo vozniškega dovoljenja, da bi se izboljšala varnost v cestnem prometu in olajšalo gibanje oseb, ki se nastanijo v državi članici, v kateri niso pridobile vozniškega dovoljenja.( )

32. Zakonodajalec Unije je tako uvedel vozniško dovoljenje za kategorije in podkategorije. Na primer, vozniško dovoljenje B dovoljuje vožnjo motornih vozil, ki imajo poleg sedeža za voznike še največ osem sedežev, vozniško dovoljenje D pa dovoljuje vožnjo motornih vozil za prevoz oseb, ki imajo poleg sedeža za voznika še več kot osem sedežev.( )

33. Ta delitev na kategorije in podkategorije omogoča, da so minimalni pogoji, ob upoštevanju katerih je treba izdati vozniško dovoljenje, prilagojeni vsaki od njih.

34. Na podlagi člena 5(1)(a) Direktive 91/439 je tako izdaja vozniškega dovoljenja D pogojena s tem, da je voznik že upravičen do vožnje vozil kategorije B. Kandidat, ki želi voziti vozila kategorije D, mora torej najprej dokazati, da je upravičen voziti vozila, ki spadajo v kategorijo B, to se pravi, da je ugotovljeno, da ima spretnosti za vožnjo teh vozil. Menim, da je mogoče to dokazati le s pridobitvijo vozniškega dovoljenja B, ki je edino zagotovilo za upoštevanje minimalnih zahtevanih pogojev.

35. Za izdajo vozniškega dovoljenja obstaja tudi pogoj najnižje starosti. Ta starost je odvisna od kategorije, za katero velja vozniško dovoljenje. Za kategorijo D je najnižja zahtevana starost 21 let.( )

36. Na podlagi člena 7(1)(a) Direktive 91/439 mora kandidat nato uspešno opraviti preizkus spretnosti in vedenja ter teoretični preizkus in izpolniti določene zdravniške standarde.

37. V skladu s prilogama II in III k tej direktivi obstaja za vse kategorije vozniškega dovoljenja skupna temeljna podlaga.( ) Izdaja vsakega vozniškega dovoljenja je odvisna od izpolnitve minimalnih pogojev, ki spadajo pod to skupno temeljno podlago. Med njimi so na primer ti, da obvladajo vozilo tako, da ne povzročajo nevarnih situacij oziroma da v taki situaciji ustrezno reagirajo( ), ali da vedo za varnostne razdalje med vozili, za zavorne poti in kako se zadevno vozilo oprijema cestišča.( )

38. Poleg minimalnih pogojev obstajajo za vsako kategorijo posebni preizkusi, zlasti za kategorijo D.( ) Preizkusi in zdravstveni standardi se namreč razlikujejo glede na kategorijo, za katero velja vozniško dovoljenje, in minimalni pogoji, ki jih je treba izpolniti za kategorijo, kot je kategorija D, so strožji od pogojev, ki so določeni pri izdaji vozniškega dovoljenja B.

39. Te razlike je mogoče zlahka razložiti. Avtobus ni mogoče voziti enako kot avto ali motorno kolo. Veliko težje je ravnati z avtobusom in oprijem cestišča je zelo drugačen. Tudi odgovornost voznika avtobusa je večja, če se upošteva število potnikov.

40. Kandidat za pridobitev vozniškega dovoljenja D je sicer načeloma že dokazal, da izpolnjuje minimalne pogoje skupne temeljne podlage, ker mora imeti vozniško dovoljenje B, vendar mora pred izdajo vozniškega dovoljenja D uspešno opraviti še te posebne preizkuse.

41. V zvezi s tem je treba navesti, da Direktiva 91/439 določa, da je lahko vsak kandidat za vozniško dovoljenje za eno kategorijo, ki že ima vozniško dovoljenje za drugo kategorijo, oproščen skupnih določb iz točk od 2 do 4 priloge II k tej direktivi.( ) Menim, da zakonodajalec Unije izhaja iz načela, da po usvojeni skupni osnovi ni treba opraviti novega preizkusa, ki se nanaša na to osnovo.

42. Nazadnje, člen 7(1)(b) navedene direktive določa, da je izdaja vozniškega dovoljenja pogojena tudi z običajnim prebivališčem na ozemlju države članice, ki izda dovoljenje.

B – Vprašanji za predhodno odločanje

43. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člena 1(2) ter 8(2) in (4) Direktive 91/439 v povezavi s členom 5(1)(a) te direktive razlagati tako, da ima država članica pravico zavrniti priznanje vozniškega dovoljenja, ki vključuje kategoriji B in D, če na ozemlju prve države članice za imetnika tega dovoljenja velja ukrep odvzema vozniškega dovoljenja, ki je bil sprejet po izdaji vozniškega dovoljenja B, vendar zaradi kršitve, ugotovljene pred to izdajo, vozniško dovoljenje kategorije D pa je bilo izdano po poteku prepovedi zaprositi za novo dovoljenje, ki je povezana s tem ukrepom odvzema.

44. To vprašanje se dejansko deli na dva dela, ki ju je treba preučiti zaporedoma. Prvič, ugotoviti je treba, ali imajo nemški organi pravico glede na določbe Direktive 91/439 zavrniti priznanje vozniškega dovoljenja B, ki so ga izdali češki organi. Če je odgovor pritrdilen, je treba, drugič, ugotoviti, kako lahko to nepriznanje ob upoštevanju besedila iz člena 5(1)(a) te direktive vpliva na veljavnost vozniškega dovoljenja D.

45. Tako kot predložitveno sodišče( ) menim, da imajo nemški organi pravico zavrniti priznanje vozniškega dovoljenja B, ki so ga izdali češki organi.

46. Iz pojasnil predložitvenega sodišča je razvidno, da je L. Apelt 23. januarja 2006 na nemškem ozemlju storil prekršek zoper varnost cestnega prometa. Naslednji dan mu je policija odvzela nemško vozniško dovoljenje. Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck je 31. maja 2006 zoper njega razglasilo ukrep odvzema pravice do vožnje in mu do 29. novembra 2006 prepovedalo zaprositi za novo vozniško dovoljenje. Ta ukrepa sta postala pravnomočna 2. junija 2006.

47. Čeprav je bilo L. Apeltu začasno odvzeto nemško vozniško dovoljenje in navedena ukrepa še nista bila sprejeta, so mu češki organi 1. marca 2006 izdali vozniško dovoljenje B.

48. V takem primeru v skladu s sodno prakso Sodišča ni mogoče šteti, da Direktiva 91/439 nemškim organom nalaga obveznost priznanja veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki so ga izdali češki organi.( )

49. Na podlagi določb Direktive 91/439, in še zlasti člena 8(2) te direktive, je namreč treba absolutno in dokončno priznati možnost, dano pristojnim organom in sodiščem države članice, da zavrnejo priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je oseba, za katero v prvi državi članici velja ukrep začasnega odvzema vozniškega dovoljenja, pridobila v drugi državi članici, kadar ukrepu začasnega odvzema sledi ukrep odvzema pravice do vožnje, ki sankcionira isto dejansko stanje. Dejstvo, da je bil ukrep odvzema pravice do vožnje razglašen po datumu izdaje novega vozniškega dovoljenja, je v zvezi s tem nepomembno, ker so razlogi, ki upravičujejo tak ukrep, obstajali na ta datum.( )

50. Glede na te ugotovitve menim, da imajo nemški organi v tej zadevi pravico zavrniti priznanje vozniškega dovoljenja B, ki so ga L. Apeltu izdali češki organi.

51. Po tej ugotovitvi se zdaj postavlja vprašanje, ali imajo nemški organi pravico zavrniti tudi priznanje vozniškega dovoljenja D, ki so ga češki organi izdali po poteku trajanja prepovedi zaprositi za novo vozniško dovoljenje, ker člen 5(1)(a) Direktive 91/439 določa, da je dovoljenje za kategorijo D izdano samo voznikom, ki so že upravičeni do vožnje vozil kategorije B.

52. Z drugimi besedami, ali lahko nepriznanje vozniškega dovoljenja B vpliva na veljavnost vozniškega dovoljenja D, ki so ga izdali češki organi, in tako L. Apeltu onemogoči uveljavljanje tega dovoljenja?

53. Evropska komisija meni, da morajo nemški organi priznati vozniško dovoljenje D, ki so ga izdali češki organi, ker je bilo to dovoljenje – v nasprotju z vozniškim dovoljenjem B – izdano po poteku prepovedi zaprositi za novo dovoljenje in ker je prebivališče, navedeno v njem, na češkem ozemlju.

54. Poleg tega meni, da se sicer res sme vozniško dovoljenje D izdati samo voznikom, ki so že upravičeni do vožnje vozil kategorije B, vendar je imel L. Apelt, če se upošteva le češko pravo, ob izdaji vozniškega dovoljenja D spretnosti za vožnjo vozil kategorije B.

55. Mnenje Komisije razumem tako, da mora država članica – čeprav so bile pri izdaji vozniškega dovoljenja B storjene nepravilnosti in ima država članica pravico zavrniti priznanje tega dovoljenja – priznati vozniško dovoljenje D, saj je imetnik opravil teoretični preizkus, preizkus spretnosti in vedenja v prometu, ki so vsekakor vsaj toliko zahtevni kot preizkusi, ki se zahtevajo za vozniško dovoljenje B, in so bila tako izvedena vsa potrebna preverjanja. Nepriznanje vozniškega dovoljenja B zato ne bi imelo nikakršnega vpliva na priznanje vozniškega dovoljenja D.

56. S tem mnenjem se ne strinjam zaradi naslednjih razlogov.

57. Razložil sem, da je izdaja vozniškega dovoljenja D pogojena zlasti s tem, da je voznik že upravičen do vožnje vozil kategorije B, da opravi preizkus spretnosti in vedenja v prometu in teoretični preizkus, da izpolni določene zdravniške strandarde in da ima običajno prebivališče na ozemlju države članice izdajateljice.

58. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča člen 1(2) Direktive 91/439 določa vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj, ki so jih izdale države članice, brez kakršne koli formalnosti.( ) Če so organi države članice izdali vozniško dovoljenje v skladu s členom 1(1) te direktive, druge države članice nimajo pravice preveriti, ali so bili izpolnjeni pogoji za izdajo, ki jih določa ta direktiva, saj je treba dejstvo, da ima nekdo tako vozniško dovoljenje, šteti za dokaz, da je imetnik tega dovoljenja na dan, ko mu je bilo izdano, izpolnjeval navedene pogoje.( )

59. Vendar obstaja omilitev tega načela vzajemnega priznavanja. Sodišče je namreč v sodbah z dne 26. junija 2008 v zadevi Wiedemann in Funk( ) in v zadevi Zerche in drugi( ) razsodilo, da ima država članica pravico, da na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je pozneje izdala druga država članica, če je na podlagi navedb v tem dovoljenju ali drugih nespornih informacij države članice izdajateljice dokazano, da imetnik tega dovoljenja, ki mu je bilo na ozemlju prve države članice odvzeto prejšnje dovoljenje, v času, ko je bilo izdano novo dovoljenje, ni imel običajnega prebivališča na ozemlju države članice izdajateljice( ).

60. V teh sodbah je Sodišče menilo, da je pogoj prebivališča posebnega pomena, saj je nujen za nadzor spoštovanja pogoja spretnosti pri vožnji in je predhodni pogoj, ki omogoča preizkus, ali so glede kandidata izpolnjeni drugi pogoji iz Direktive 91/439.( ) Če ob izdaji vozniškega dovoljenja pogoj prebivališča ni upoštevan, se v načelo vzajemnega priznavanja vozniških dovoljenj torej ne dvomi.( )

61. Menim, da je na isti podlagi kot pogoj prebivališča tudi pogoj, ki ga določa člen 5(1)(a) Direktive 91/439, posebnega pomena in zato ima država članica, če je ugotovljeno, da ta pogoj ni izpolnjen, pravico zavrniti priznanje vozniškega dovoljenja D, ki ga je izdala druga država članica.

62. Ugotovili sem, da je pridobitev vozniškega dovoljenja B prvi minimalni pogoj, ki ga je treba upoštevati za pridobitev vozniškega dovoljenja D. Menim, da zakonodajalec izhaja iz načela, da je vozniško dovoljenje B nujna in predhodna osnova za pridobitev vozniškega dovoljenja kategorije D.( )

63. Videti je popolnoma dosledno, da mora oseba najprej obvladati vožnjo vozil nižjih kategorij in nato uveljaviti možnost voziti vozilo, ki spada v kategorijo avtobusov. Vozniško dovoljenje D je nekakšna razširitev vozniškega dovoljenja B, saj omogoča vožnjo vozil višje kategorije.

64. Pridobitev vozniškega dovoljenja B je torej v tem primeru osnova, ki zagotavlja upoštevanje minimalnih pogojev, ki jih državi članici izdajateljici nalaga Direktiva 91/439, spretnost pri vožnji in nenevarnost imetnika tega dovoljenja.

65. Obravnavani primer, predložen v tej zadevi, pa vsebuje nepravilnosti. Kot je bilo namreč opisano, so češki organi izdali vozniško dovoljenje B, čeprav je iz tega dovoljenja videti, da pogoj prebivališča ni bil upoštevan, in čeprav je za imetnika tega dovoljenja veljal začasen odvzem prvega dovoljenja zaradi nevarne vožnje. V zvezi s tem opozarjam, da ima prebivališče poseben pomen, saj omogoča nadzor, ali so glede kandidata upoštevani drugi pogoji, ki jih nalaga Direktiva 91/439.

66. Zato je popolnoma razumno izhajati iz tega, da češki organi ob izdaji vozniškega dovoljenja B niso mogli preveriti, ali ima L. Apelt, za katerega je v Nemčiji veljal ukrep odvzema pravice do vožnje na nemškem ozemlju, spretnosti in znanje, ki se jih zahteva za vožnjo, in ali ob upoštevanju dejstev, ki se nanj navezujejo, ne pomeni nevarnosti za varnost v cestnem prometu.

67. Komisija trdi, da je bil imetnik, ker je bilo vozniško dovoljenje D izdano po poteku prepovedi zaprositi za novo dovoljenje in ker so zahteve za pridobitev tega dovoljenja strožje od zahtev za vozniško dovoljenje B, a fortiori upravičen do vožnje vozil kategorije B. Meni, da so zahtevani pogoji torej izpolnjeni.

68. Vendar je bilo ugotovljeno, da je zakonodajalec Unije določil, da je lahko vsak kandidat za vozniško dovoljenje za eno kategorijo, ki že ima vozniško dovoljenje za drugo kategorijo, oproščen skupnih določb iz točk od 2 do 4 priloge II k Direktivi 91/439( ). V tej zadevi bi to pomenilo, da kandidatu za vozniško dovoljenje D ni treba opravljati preizkusov, ki so skupni z vozniškim dovoljenjem B, saj se izhaja iz načela, da so bili ti preizkusi pri izdaji vozniškega dovoljenja B že uspešno opravljeni.

69. Zato je še toliko pomembneje, da je bilo vozniško dovoljenje B izdano ob strogem upoštevanju minimalnih zahtevanih pogojev.

70. Še enkrat opozarjam, če pogoji za pridobitev vozniškega dovoljenja B niso bili upoštevani, ne obstaja nikakršno zagotovilo upoštevanja minimalnih pogojev, ki so skupni obema kategorijama dovoljenja.( )

71. Torej bi bilo v nasprotju s ciljem prometne varnosti, da bi se državo članico v teh okoliščinah zavezalo k priznanju vozniškega dovoljenja D, čeprav ni ugotovljeno, da bi se država članica izdajateljica lahko prepričala, da je imetnik vozniškega dovoljenja izpolnjeval minimalne zahtevane pogoje.

72. Zato menim, da ima država članica od trenutka, ko ima pravico na podlagi člena 8(4) Direktive 91/439 zavrniti priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja B, ki so ga izdali organi druge države članice, pravico zavrniti tudi priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja D, izdanega na podlagi prvega dovoljenja.

73. Ne bi bilo dosledno, če bi trdil, da odvzem pravice do vožnje v tem primeru velja le za vozniško dovoljenje B, ne pa za vožnjo avtobusov ali potovalnih avtobusov, čeprav je razlog za nepriznanje tega dovoljenja nevarno ravnanje imetnika, ki je, opozarjam, vozil v vinjenem stanju.

74. Glede na vse zgornje ugotovitve zato menim, da je treba člena 1(2) ter 8(2) in (4) Direktive 91/439 v povezavi s členom 5(1)(a) te direktive razlagati tako, da ima država članica pravico zavrniti priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica in vključuje kategoriji B in D, če na ozemlju prve države članice za imetnika tega dovoljenja velja ukrep odvzema pravice do vožnje, ki je bil sprejet po izdaji vozniškega dovoljenja B, vendar zaradi kršitve, ugotovljene pred to izdajo. Dejstvo, da je bilo vozniško dovoljenje D izdano po poteku prepovedi zaprositi za novo vozniško dovoljenje, ki je povezana z ukrepom odvzema, na to ne vpliva.

75. Ker predlagam, naj se na prvo vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, odgovori pritrdilno, ni treba odgovoriti na drugo vprašanje.

76. Vsekakor menim, da Sodišče ni pristojno za odločanje o tem drugem vprašanju.

77. Razložil sem namreč, da se člen 11(4) Direktive 2006/126 uporablja od 19. januarja 2009.( )

78. Dejansko stanje v sporu o glavni stvari pa je nastalo leta 2006, ko je bilo L. Apeltu odvzeto nemško vozniško dovoljenje B in ko mu je bilo izdano češko vozniško dovoljenje B, ter leta 2007, ko mu je bilo izdano češko vozniško dovoljenje D.

79. Ker so torej dejstva nastala pred dnem, ko se je začel uporabljati člen 11(4) Direktive 2006/126, menim, da Sodišče ni pristojno za odločanje o drugem vprašanju za predhodno odločanje.

V – Predlog

80. Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je postavilo Landgericht Baden-Baden, odgovori tako:

Člena 1(2) ter 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1882/2003 z dne 29. septembra 2003, v povezavi s členom 5(1)(a) Direktive 91/439, kakor je bila spremenjena, je treba razlagati tako, da ima država članica pravico zavrniti priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica in vključuje kategoriji B in D, če na ozemlju prve države članice za imetnika tega dovoljenja velja ukrep odvzema pravice do vožnje, ki je bil sprejet po izdaji vozniškega dovoljenja B, vendar zaradi kršitve, ugotovljene pred to izdajo.

Dejstvo, da je bilo vozniško dovoljenje D izdano po poteku prepovedi zaprositi za novo vozniško dovoljenje, ki je povezana z ukrepom odvzema, na to ne vpliva.