ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 244/5

Tožba, vložena 16. julija 2009 – Trasys proti Komisiji

(Zadeva T-277/09)

2009/C 244/08

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Trasys (Woluwe-Saint-Lambert, Belgija) (zastopnika: M. Martens in P. Hermant, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predloga tožeče stranke

— odločbo Komisije, ki je bila tožeči stranki sporočena z dopisom z dne 9. junija 2009 in s katero je bila v okviru javnega naročila št. 10017 ponudba tožeče stranke za sklopa C in E zavrnjena in naročilo dodeljeno uspešnemu ponudniku, naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v tem primeru predlaga razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke, da se zavrne ponudba tožeče stranke za sklopa C in E, vložena v zvezi z javnim naročilom za podporo Uradu za uradne publikacije in njegovi enoti CORDIS pri zagotavljanju založniških in komunikacijskih storitev (1), in da se naročilo dodeli uspešnemu ponudniku.

Tožeča stranka v utemeljitev svojih predlogov navaja štiri tožbene razloge.

Prvič, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka s tem, da je tožeči stranki nerazumno omejila dostop do bistvenih informacij in ji zato odvzela možnost, da bi pravilno razumela metodo za oceno ponudb in razloge za zavrnitev njene ponudbe, kršila načelo preglednosti, določeno v členih 100 in 89(1) finančne uredbe (2).

Drugič, tožeča stranka trdi, da je bila njena ponudba ocenjena na podlagi metode za oceno ponudb, ki je v nasprotju z načeli, določenimi v členu 89(1) finančne uredbe, kot sta načeli enakega obravnavanja in preglednosti.

Tretjič, tožeča stranka trdi, da razpisni pogoji niso bili dovolj jasni in da je naročnik zadnja pojasnila sporočil prepozno, zato ni mogla načrtovati svoje ponudbe in pri tem upoštevati načina, na katerega bo opravljena ocena.

Četrtič, tožeča stranka navaja, da je naročnik njeno ponudbo ocenil nerazumno in nesorazmerno, kar je vodilo v napake pri oceni, zaradi katerih je bila končna odločba napačna.

(1) UL 2008/S 242-321376.

(2) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL 2002 L 248, str. 1).
—

Odločbe Komisije s katerimi je ta izbrala ponudbe tožeče stranke, oddane v zvezi z javnim naročilom EAC/01/2008 za zagotovitev zunanjih storitev za izobraževalne programe (ESP-ISEP), sklop 1 „IS Razvoj in vzdrževanje“ ter sklop 2 „IS Študije, testiranje, usposabljanje in podpora“ (UL 2008/S 158-212752), druge pogodbenice v kaskadnem sistemu, ki so bile tožeči stranki posredovane z dvema ločenima dopisoma z dne 12. maja 2009, in vse naslednje odločbe Komisije, vključno s tisto, da se zadevna naročila dodeli uspešnim ponudnikom, naj se razglasijo za nične;
SL Uradni list Evropske unije C 244/12

Tožba, vložena 30. julija 2009 – Val’hor proti Komisiji

(Zadeva T-306/09)

2009/C 244/20

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Val’hor (Pariz, Francija) (zastopnika: V. Ledoux in B. Néouze, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predloga tožeče stranke

— izpodbijana odločba naj se v celoti razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008) 7846 konč. (1) z dne 10. decembra 2008, s katero je Komisija ugotovila, da krovni program ukrepov – ki jih lahko izvajajo francoske medsektorske kmetijske organizacije (organisations interprofessionnelles agricoles françaises), ki zajema pomoči za tehnično pomoč, za pridelavo in trženje kakovostnih kmetijskih pridelkov, za raziskave in razvoj ter za oglaševanje v korist primarnih pridelovalcev in podjetij, ki se ukvarjajo s predelavo in trženjem kmetijskih pridelkov, in ki je financiran s prostovoljnimi prispevki, ki so z medresorskim odlokom postali obvezni in se pobirajo od članov teh medsektorskih organizacij – pomeni pomoč, ki je združljiva s skupnim trgom.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve tožeče stranke so v bistvu enaki ali podobni tistim, ki so bili navedeni v okviru zadev T-293/09, CNIEL proti Komisiji, in T-302/09, CNIPT proti Komisiji.

(1) UL 2009, C 116, str. 14.
SL Uradni list Evropske unije C 220/35

Pritožba, ki jo je 6. julija 2009 vložil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) zoper sodbo Sodišča za uslužbence z dne 5. maja 2009 v zadevi Simões Dos Santos proti UUNT, F-27/08

(Zadeva T-260/09 P)

2009/C 220/74

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnika: I. de Medrano Caballero, zastopnik, skupaj z D. Waelbroeckom, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Manuel Simões Dos Santos (Madrid, Španija)

Predlogi pritožnika:

— sodba Sodišča za uslužbence v zadevi F-27/08 naj se vključno z odškodninskimi zahtevki razveljavi;

— predlogom pritožnika, ki so bili predstavljeni na prvi stopnji, naj se ugodi, in sicer naj se tožbo zavrne kot neutemeljeno;

— drugi stranki v postopku naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Sodiščem za uslužbence.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) s to pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence z dne 5. maja 2009, ki je bila izdana v zadevi Simões Dos Santos proti UUNT, F-27/08, s katero je Sodišče za uslužbence razglasilo za nično odločbo PERS-01-07 in dopis UUNT z dne 15. junija 2007 v delu, iz katerega je razvidno, da je bil ostanek točk za delovno uspešnost M. Simões Dos Santosa zaradi njegovega napredovanja izbrisan.

UUNT v podporo svoji pritožbi navaja tri pritožbene razloge:

— napačno uporabo prava, ker je Sodišče za uslužbence v nasprotju s sodno prakso, ki se nanaša na pogoje v zvezi z retroaktivno uporabo akta in načelo varstva zaupanja v pravo, ugotovilo, da je UUNT kršil načeli pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti;

— napačno uporabo prava, ker je Sodišče za uslužbence menilo, da je UUNT kršil člen 233 ES in načelo pravnomočnosti, ki izhaja iz sodbe Sodišča prve stopnje z dne 14. februarja, izdane v zadevi Simões Dos Santos proti UUNT, T-435/04, medtem ko naj bi bili ukrepi UUNT za izvršitev navedene sodbe edini dovoljeni ukrepi, če se z njimi ne krši načela prepovedi diskriminacije;
—

Razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 5. marca 2009 v zadevi R 383/2008 1 in potrditev prijave za znamko Skupnosti; in
SL Uradni list Evropske unije C 193/31

Tožba, vložena 23. junija 2009 — Cesea Group proti UUNT — Mangini & C. (mangiami)

(Zadeva T-250/09)

2009/C 193/49

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

Stranke

Tožeča stranka: Cesea Group Srl (Rim, Italija) (zastopniki: D. De Simone, D. Demarinis in J. Wrede, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Mangini & C. Srl (Sestri Levante, Italija)

Predlog tožeče stranke

— Družba Cesea Group Srl predlaga razveljavitev oziroma podredno, spremembo in omejitev, skladno z navedenimi tožbenimi razlogi, odločbe, ki jo je drugi odbor za pritožbe UUNT sprejel 20. aprila 2009 in vročil 24. aprila 2009, in s katero je bilo odločeno o pritožbi št. R 982/2008-2, ki je bila vložena v postopku za ugotovitev ničnosti št.°2063 C, ki ga je sprožila družba Mangini & C. Srl.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka, ki vsebuje izraz „mangiami“ (prijava št. 3 113 933), za razlikovanje proizvodov iz razredov 29, 30 in 32

Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Mangini & C. Srl

Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: italijanska registracija št. 819 926 besedne znamke „MANGINI“ za proizvode in storitve iz razredov 30 in 42, italijanska figurativna znamka št. 668 388, ki vsebuje izraz „Mangini“ za proizvode in storitve iz razredov 30 in 42, italijanska figurativna znamka št. 648 507, ki vsebuje izraz „Mangini“, za proizvode in storitve iz razreda 30, mednarodna registracija št. 738 072 besedne znamke „MANGINI“, za proizvode in storitve iz razredov 30 in 42, besedna znamka „MANGINI“, ki je nedvomno znana v Italiji v smislu člena 6bis Pariške konvencije za „proizvodnjo peciva, slaščic, kave, sladoleda in slaščic na splošno, storitve barov, kavarn, cateringa“; in trgovsko ime „MANGINI“, ki se v običajni trgovski praksi v Italiji uporablja za „proizvodnjo peciva, slaščic, kave, sladoleda in slaščic na splošno, storitve barov, kavarn, cateringa“.

Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in delna ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti

Navajani tožbeni razlogi:

— Kršitev pravila 40(6) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (1), ker je odbor za pritožbe oprl svojo odločitev na preučitev dokumentov, ki niso bili predloženi oddelku za izbris, čeprav gre za dokumente, ki niso bili na voljo in niso bili predloženi v roku, ki ga je odobril oddelek za izbris;

— nezakonitost ugotovitve ničnosti glede proizvodov iz razreda 29, na katere se mednarodna znamka Mangini & C. Srl ne nanaša, in za proizvode iz razreda 30, ki niso podobni bonbonom.

(1) UL L 303, 15.12.1995, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 180/58

Tožba, vložena 3. junija 2009 — Mitteldeutsche Flughafen in Flughafen Dresden proti Komisiji

(Zadeva T-217/09)

2009/C 180/108

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeči stranki: Mitteldeutsche Flughafen AG (Leipzig, Nemčija) in Flughafen Dresden GmbH (Dresden, Nemčija) (zastopnika: M. Núñez-Müller in M. le Bell, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predloga tožečih strank

— Člen 1 Odločbe Komisije z dne 24. marca 2009 (C(2009)2010 konč.) naj se v skladu s členom 231, prvi odstavek, ES razglasi za ničen v delu, v katerem je Komisija financiranje sanacije in podaljšanja vzletno-pristajalne steze na letališču Dresden opredelila kot državno pomoč;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki izpodbijata Odločbo Komisije C(2009)2010 konč. z dne 24. marca 2009 (NN 4/2009, prej N 361/2008) — Nemčija, letališče Dresden, s katero je Komisija odobrila kapitalski vložek Nemčije za obnovo in podaljšanje vzletno-pristajalne steze na letališču Dresden v skladu s členom 87(3)(c) ES kot ukrep, združljiv s skupnim trgom. Predlagata, naj se odločba razglasi za nično v delu, v katerem je Komisija sporni ukrep opredelila kot državno pomoč.

Tožeči strank v utemeljitev tožbe navajata, prvič, da Komisija krši porazdelitev pristojnosti in načelo prenosa pristojnosti iz člena 5 ES, ker ni pristojna za presojo spornega ukrepa glede na porazdelitev pristojnosti v ES. Pristojnost za prostorsko načrtovanje in odgovornost za infrastrukturo za letališke zmogljivosti naj bi spadali na področje izvirnih pristojnosti držav članic EU.

Tožeče stranke v okviru drugega tožbenega razloga navajajo kršitev člena 87 ES. Trdijo, da je v smernicah iz leta 1994 (1) izrecno izključena uporaba prava ES o državnih pomočeh za ukrepe, ki se nanašajo na letališko infrastrukturo. Te smernice naj bi še vedno veljale, ker naj ne bi kršile primarnega prava, kot ga razlagajo sodišča Skupnosti, niti naj jih ne bi Komisija razveljavila. Zlasti pa smernice iz leta 1994 niso bile razveljavljene s smernicami iz leta 2005 (2). Tožeče stranke podredno trdijo, da smernic iz leta 2005 ni mogoče uporabiti.

Poleg tega naj družbe Flughafen Dresden GmbH glede spornega ukrepa ne bi bilo mogoče opredeliti kot podjetje v smislu člena 87(1) ES, ampak kot javni organ. Prav tako naj ne bi bilo ugodnosti v smislu pravil o državnih pomočeh, ker naj v zvezi z letališko infrastrukturo ne bi bilo mogoče uporabiti merila vlagatelja, ki deluje v tržnem gospodarstvu, ki ga je uporabila Komisija.

V okviru tretjega tožbenega razloga tožeče stranke trdijo, da je treba odločbo v predlaganem delu tudi zato razglasiti za nično, ker naj bi Komisija kršila bistvene določbe postopka, prepoved retroaktivnosti in načelo zaupanja v pravo in ker naj bi bila odločba protislovna.

(1) Sporočilo Komisije — Uporaba členov 92 in 93 Pogodbe ES in člena 61 Sporazuma EGS o državnih pomočeh v letalskem sektorju (UL 1994, C 350, str. 5).

(2) Sporočilo Komisije — Smernice Skupnosti o financiranju letališč in zagonski državni pomoči letalskim družbam z odhodi z regionalnih letališč (UL 2005, C 312, str. 1).
—

kršitve postopka pred Sodiščem za uslužbence, ki škodijo interesom Komisije, ker je Sodišče za uslužbence, ko se je na obravnavi samo sklicevalo na zahteve po usklajevanju in doslednosti, določene v členu 8(7) SID, kršilo pravico Komisije do obrambe in ji ni dalo možnosti za predložitev dokazov, ki bi dokazali, da z izdajo spornega KOP člen 8(7) Kadrovskih predpisov ni bil kršen.
SL Uradni list Evropske unije C 167/19

Tožba, vložena 25. maja 2009 — TerreStar Europe proti Komisiji

(Zadeva T-196/09)

2009/C 167/37

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: TerreStar Europe Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: R. Olofsson, odvetnik, J. Killick, Barrister)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— razglasi naj se ničnost izpodbijane odločbe;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov;

— sprejme naj se vse druge ukrepe, za katere Sodišče prve stopnje meni, da so potrebni.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V tej zadevi tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 3746 konč/2 z dne 13. maja 2009 o izbiri obratovalcev vseevropskih sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS), ki je bila sprejeta v skladu z Odločbo št. 626/2008/ES (1), v delu, v katerem zavrne prijavo tožeče stranke.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

Prvič, navaja da je Komisija storila očitno napako pri presoji, ko je ugotovila, da družba TerreStar ni izpolnila zahtevanih etapnih ciljev. Tožeča stranka navaja, da je do neskladnosti med podatki in pomanjkanjem dokazov o izpolnjevanju enega od etapnih ciljev, kot je ugotovila Komisija, prišlo zaradi napačnega razumevanja predloženih podatkov, neskladnosti pa bi lahko bile pojasnjene, če bi Komisija to zahtevala.

Drugič, tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija ravnala v nasprotju z načelom dobrega upravljanja in načelom sorazmernosti, s tem ko ni zahtevala pojasnila in ni pregledala pojasnil, ki jih je družba TerreStar prostovoljno predložila.

Tretjič, podredno tožeča stranka navaja, da izpodbijana odločba nima ustrezne obrazložitve.

(1) Odločba št. 626/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 2008 o izbiri in odobritvi sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS) (UL L 172, str. 15).
—

Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu R 519/2008-4 z dne 06.02.2009, — vročena 11.02.2009 —, o prijavi znamke Skupnosti št. 5 819 371 naj se razveljavi in spremeni tako, da se registrira tudi za naslednje proizvode in storitve: razred 39 — organizacija potovanj in razred 41 — vzgoja, izobraževanje, zabava, športne in kulturne dejavnosti;
SL Uradni list Evropske unije C 113/38

Tožba, vložena 19. februarja 2009 — Evropaïki Dynamiki proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva T-86/09)

2009/C 113/76

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: N. Korogiannakis in P. Katsimani, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— odločba Komisije, s katero je ta zavrnila ponudbo tožeče stranke v zvezi z javnim naročilom MARE/2008/01 za „zagotovitev računalniških in z njimi povezanih storitev, vključno z vzdrževanjem in razvojem informacijskih sistemov DG MARE“ (1), ki je bila vročena tožeči stranki z dopisom z dne 12. decembra 2008 in vse naslednje odločbe, vključno s tisto, da se naročilo dodeli uspešnemu ponudniku, naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo škode, ki je nastala tožeči stranki zaradi spornega postopka oddaje naročila, v višini 2 520 000 EUR;

— Komisiji naj se naloži plačilo sodnih stroškov in stroškov, ki so nastali tožeči stranki v zvezi s to tožbo, tudi če bo ta zavrnjena.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v tej zadevi predlaga razglasitev ničnosti odločbe tožene stranke, da se zavrne njena ponudba, vložena v zvezi z javnim naročilom MARE/2008/01 za „zagotovitev računalniških in z njimi povezanih storitev, vključno z vzdrževanjem in razvojem informacijskih sistemov DG MARE“, in da naročilo dodeli uspešnemu ponudniku. Tožeča stranka dalje predlaga povračilo škode, ki naj bi ji nastala zaradi postopka javnega naročila.

Tožeča stranka v utemeljitev svojih trditev navaja štiri tožbene razloge.

Prvič, navaja, da je tožena stranka kršila načelo enakega obravnavanja, ker glede enega člana uspešnega konzorcija ni upoštevala izločitvenih meril iz členov 93(1) in 94 Finančne uredbe (2) in je diskriminatorno obravnavala tožečo stranko s tem, da ji ni ponudila dostopa do vse razpoložljive tehnične dokumentacije in izvorne kode, ki je bila na razpolago le dosedanjemu izvajalcu. Tožeča stranka nadalje meni, da je ponderirano razmerje za uporabo merila za dodelitev, ki je „ekonomsko najugodnejša ponudba“, dejansko nevtraliziralo vpliv učinka cene s kršitvijo določb Finančne uredbe. Tožeča stranka poleg tega trdi, da je tožena stranka njeno ponudbo presojala na podlagi drugih meril, kot tistih, ki so bila navedena v razpisnih pogojih in tako kršila obveznost preglednosti.

Drugič, tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni zadostno obrazložila svoje odločbe, zlasti ne glede kakovostnih meril 2 in 3 in s tem kršila načelo preglednosti.

Tretjič, tožeča stranka ugovarja dejstvu, da so člani komisije za ocenjevanje delovali kljub navzkrižju interesov in zato kršili procesno zahtevo.

Četrtič, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka storila vrsto očitnih napak in zlorabila svoja pooblastila za presojo.

(1) UL 2008/S 115-152936.

(2) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 129/16

Tožba, vložena 16. marca 2009 — Ravensburger proti UUNT — Educa Borras (MEMORY)

(Zadeva T-108/09)

2009/C 129/27

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Ravensburger AG (Ravensburg, Nemčija) (zastopnika: R. Kunze, odvetnik in solicitor, in G. Würtenberger, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Educa Borras S.A. (Sant Quirze del Valles, Španija)

Predloga tožeče stranke

— Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. januarja 2009 v zadevi R 305/2008-2 naj se razveljavi in

— UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavljena znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „MEMORY“ za proizvode iz razredov 9 in 28

Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Odločba oddelka za izbris: Zadevna znamka Skupnosti se razglasi za nično.

Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) in (c) v povezavi s členom 51(1)(a) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe napačno štel izraz „memory“ kot opisen in brez razlikovalnega učinka v času poteka postopka za izbris in zato napačno ni upošteval, da se lahko upoštevajo le tiste okoliščine, ki so bile predstavljene v času registracije zadevne znamke; kršitev člena 7(1)(b) in (c) v povezavi s členom 51(1)(a) Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe napačno štel uporabo izraza „memory“ za opisnega in temelječega na le dveh referencah za uporabo v Evropski skupnosti in brez nadaljnje ugotovitve, ali ti predpostavljata opisno uporabo in zato ni upošteval tega, da uporaba zadevne registrirane znamke za igre v konkurenčnem potrošniško usmerjenem trženju dolgoročno ni bila izpodbijana; odbor za pritožbe je napačno utemeljeval potrditev opisnega značaja in nerazlikovalnega učinka zadevne registrirane znamke z nepreverjenimi viri iz držav zunaj Evropske unije; kršitev člena 75 Uredbe Sveta št. 40/94, ker je odbor za pritožbe naredil napako, s tem da je zavrnil predlog za poziv na zaslišanje, ki ga je vložila tožeča stranka.
(A)

Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži, da: 1. zaradi premoženjske škode, v korist Idromacchine Srl plača znesek 5 459 641,28 EUR (ali drug znesek, ki ga bo eventuelno določilo Sodišče prve stopnje); 2. zaradi nepremoženjske škode, — v korist Idromacchine Srl plača pravično določen znesek – okvirno, v višini znatnega deleža (na primer, od 30 % do 50 %) premoženjske škode; — v korist Alessandra Capuzza in Roberta Capuzza plača, za vsakega od njiju, pravično določen znesek, okvirno, v višini znatnega deleža (na primer od 30 % do 50 %) premoženjske škode; 3. Idromacchine Srl in Alessandru Capuzzu ter Robertu Capuzzu povrne izgubljeni ugled – na načine, ki jih bo Sodišče prve stopnje štelo za ustrezne, na primer z ad hoc objavo v Uradnem listu in/ali z dopisom, naslovljenim na največje naročnike zadevnega sektorja – tako da naroči popravek informacij, ki so bile glede tožečih strank objavljene v Uradnem listu Evropske unije z dne 18. februarja 2005, C 42, str. 15 in naslednje.
—

nepravilno razumevanje pojma državne pomoči v smislu člena 87(1) ES, ker naj bi Komisija, v nasprotju z mnenjem francoske vlade, menila, da naj bi bili ti obvezni prostovoljni prispevki davkom podobne dajatve, torej državna sredstva, medtem ko: — postopka priznanja medsektorskih organizacij in postopka razširitve medsektorskih sporazumov ni mogoče šteti za sredstvi, s katerimi bi država izvajala določeno politiko, ki jo je predhodno opredelila; — naj bi osnovo, znesek, razporeditev in uporabo obveznih prostovoljnih prispevkov določile medsektorske organizacije v njihovih sporazumih, ne da bi v katerikoli fazi posredovali javni organi; — naj bi bili obvezni prostovoljni prispevki nujno uporabljeni za financiranje dejavnosti, kateri so namenjeni, in naj ne bi bili nikoli dani na voljo javnim organom; — naj bi zavezanci obveznega prostovoljnega prispevka nujno imeli ugodnosti v okviru dejavnosti, ki se financira iz tega prispevka, in naj bi bili vsi subjekti sektorja zavezanci za njegovo plačilo kot kupci ali prodajalci zadevnega proizvoda.