SL Uradni list Evropske unije C 113/35

Tožba, vložena 11. februarja 2009 — Nemčija proti Komisiji

(Zadeva T-59/09)

2009/C 113/73

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: M. Lumma in B. Klein, zastopnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predloga tožeče stranke

— Odločba Komisije z dne 5. decembra 2008 (SG.E.3/RG/mbp D(2008) 10067), ki nalaga, naj se zasebnim prosilcem kljub ugovoru zvezne vlade v skladu s členom 2(5) Uredbe (ES) št. 1049/2001 zagotovi dostop do dokumentov, ki so jih nemške oblasti predložile v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti št. 2005/4569, naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka se pritožuje zoper odločbo Komisije z dne 5. decembra 2008, s katero se je zasebnim tretjim osebam kljub ugovoru zvezne vlade zagotovilo dostop do dokumentov, ki so jih nemške oblasti predložile v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti.

V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba nasprotuje členu 4(5) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi z načelom lojalnega sodelovanja med Skupnostjo in državami članicami v skladu s členom 10 ES.

Člen 4(5) Uredbe št. 1049/2001 naj bi dajal državam članicam možnost, da posredovanje dokumentov njihovih organov, ki so v rokah organov Skupnosti, pogojujejo s svojo privolitvijo. Komisija naj ne bi imela pravice obsežno preverjati razloge za zavrnitev dostopa do dokumentov v skladu s členom 4, od (1) do (3) Uredbe št. 1049/2001. Sodna praksa Sodišča v zadevi Kraljevina Švedska proti Komisiji in drugim (C-64/05 P (2)), naj bi postavila natančne kriterije, v skladu s katerimi lahko prizadeti organ Skupnosti takega ugovora ne upošteva in sprejme lastno odločitev o obstoju razlogov za zavrnitev v skladu s členom 4, od (1) do (3), Uredbe št. 1049/2001: Ugovor mora biti ali „popolnoma neutemeljen“ ali pa ne sme biti „v nikakršni zvezi“ z razlogi za zavrnitev.

Od tod naj bi v povezavi z načelom lojalnega sodelovanja med Skupnostjo in državami članicami v skladu s členom 10 ES izhajalo, da o obstoju razlogov za zavrnitev v skladu s členom 4, od (1) do (3), Uredbe št. 1049/2001 praviloma presoja država članica. Komisija lahko le izjemoma — če država članica s svojo utemeljitvijo ne bi zadostno izpolnila teh kriterijev — ne upošteva zavrnitve. To naj bi zahtevala tudi primerjava s členom 4(4) Uredbe št. 1049/2001. Pri obeh kriterijih sodne prakse naj bi šlo za bistvene formalne zahteve, ki bi vsebinsko morale izhajati iz obveznosti obrazložitve v skladu s členom 253 ES. Za nadzor zakonitosti zavrnitve dostopa do dokumentov v skladu s členom 4, od (1) do (3), Uredbe št. 1049/2001 naj bi bilo pristojno sodišče Skupnosti, ne pa Komisija.

Podredno tožeča stranka trdi, da čeprav bi Sodišče sodno prakso v zadevi C-64/05 P razlagalo tako, da bi bil ugovor države članice v skladu s členom 4(5) Uredbe št. 1049/2001 za organ Skupnosti zavezujoč, če bi bil v skladu s členom 4, od (1) do (3), te uredbe, bi bila Komisija pristojna kvečjemu za izvajanje evidenčnega nadzora predložene utemeljitve države članice. Nikakor pa naj ne bi veljalo, da je utemeljitev ugovora Nemčije očitno pomanjkljiva.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, 31.5.2001, str. 43).

(2) Sodba z dne 18. decembra 2007 v zadevi Kraljevina Švedska proti Komisiji in drugim, C-64/05 P, ZOdl., str. I-11389.