ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 253/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Laufen (Nemčija) 30. aprila 2014 – kazenski postopek zoper Gavrila Covacija

(Zadeva C-216/14)

2014/C 253/22

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Laufen

Stranki v postopku v glavni stvari

Gavril Covaci

Druga stranka: Staatsanwaltschaft Traunstein

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba člena 1(2) ter 2(1) in (8) Direktive 2010/64/EU (1) razlagati tako, da nasprotujeta sodni odredbi, s katero se na podlagi člena 184 nemškega zakona o sodiščih od obdolžencev zahteva, da veljavno vložijo pravno sredstvo le v jeziku sodišča, v tem primeru v nemščini?

2. Ali je treba člene 2, 3(1)(c) ter 6(1) in (3) Direktive 2012/13/EU (2) razlagati tako, da nasprotujejo, da se obdolžencu odredi, naj določi pooblaščenca za vročitev, kadar rok za vložitev pravnega sredstva začne teči že z vročitvijo pooblaščencu za vročitev in kadar ni pomembno, ali se je obdolženec z obtožbo seznanil?

(1) Direktiva 2010/64/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih (UL L 280, str. 1).

(2) Direktiva 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku (UL L 142, str. 1).
Pomembnost predpisov, ki so bili kršeni, in sicer členov 3 in 4 Direktive Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (1), v zvezi z zbiranjem, čiščenjem in odvajanjem komunalne odpadne vode ter čiščenjem in odvajanjem odpadne vode iz določenih industrijskih sektorjev. Cilj te direktive je varstvo okolja pred škodljivimi vplivi zgoraj navedenega odvajanja odpadne vode.

Komisija trdi, da odvajanje odpadne neobdelane vode (to je voda, ki ni bila čiščena zaradi neobstoja vgradnih sistemov zbiranja in/ali čistilnih naprav) v površinskih vodah povzroči onesnaženje, ki se izkaže v neravnovesju kisika, medtem ko vnos hranljivih snovi (zlasti dušika in fosforja) znatno škoduje kakovosti voda in pripadajočih ekosistemov (s tem da ogroža, na primer populacije rib).

Poleg tega v zvezi s komunalnimi odpadnimi vodami, ki niso bile dovolj očiščene (čistilne naprave ne izvajajo sekundarnega čiščenja oziroma izvajajo neustrezno sekundarno čiščenje), samo primarno čiščenje ne zadostuje za preprečitev nevarnosti onesnaževanja in poslabšanja kakovosti voda ter z njimi povezanih ekosistemov. Prekomerno odvajanje hranljivih snovi (spojine dušika in fosforja) v površinskih vodah je namreč bistveni dejavnik povečanja pojava evrofikacije (pospešena rast alg in vodnih rastlin), kar poveča nevarnost neravnovesja kisika v vodi, izumrtje populacij rib in drugih vodnih organizmov, ter škodo, ki je nastala bližnjim kopenskim ekosistemom. Prav zaradi tega člen 4 Direktive 91/271/EGS določa, da mora biti komunalna odpadna voda iz aglomeracije s PE večjim od 15 000 pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku.

Komisija trdi, da je zbiranje in čiščenje vseh komunalnih odpadnih voda iz grških aglomeracij s PE večjim od 15 000 vitalnega pomena za ohranitev in izboljšanje kakovosti površinskih voda, vodnih in kopenskih ekosistemov, ki so neposredno odvisni od zadevnih voda, in tudi za zagotovitev popolnega in pravilnega izvajanja drugih direktiv Evropske unije.

Vendar je kljub prizadevanjem in ukrepom, ki so jih sprejele grške oblasti v zadnjih letih, jasno, da do danes od skupno 23 aglomeracij s PE več kot 15 000, na katere se nanaša sodba z dne 25. oktobra 2007, šest aglomeracij (od tega jih je pet v vzhodni Atiki, ki je pokrajina z največjo gostoto prebivalstva v Grčiji) ne ustreza členoma 3 in 4 Direktive 91/271/EGS. Populacija prebivalstva v teh šestih aglomeracijah je 1 24 000 (16 000 v Lefkimmiju, 25 000 v Nea Makriju, 17 000 v Markopoulu, 20 000 v Koropiju, 18 000 v Rafini in 28 000 v Artemidi).
SL Uradni list Evropske unije C 235/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) 23. maja 2014 – Pensioenfonds Metaal en Technie proti Skatteverket

(Zadeva C-252/14)

2014/C 235/15

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Högsta förvaltningsdomstolen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Pensioenfonds Metaal en Technie

Tožena stranka: Skatteverket

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 63 PDEU nasprotuje nacionalni zakonodaji, po kateri so dividende družbe rezidentke obdavčene pri viru, če je delničar rezident druge države članice, če pa so te dividende izplačane delničarjem rezidentom, pa so obdavčene z davkom, ki se izračuna v dokončnem pavšalnem znesku na fiktivni donos in ki naj bi na dolgi rok ustrezal običajni obdavčitvi vseh kapitalskih donosov?
4.

s tem da v točki 35 ni upoštevalo, v okviru celovite presoje verjetnosti zmede, medsebojne odvisnosti upoštevnih dejavnikov, in zlasti nizke stopnje razlikovalnega učinka prejšnje znamke, MAGNET 4, neobstoja pojmovne podobnosti znakov MAGNET 4 in MAGNEXT, ter nizke stopnje fonetične in vizualne podobnosti znakov;
SL Uradni list Evropske unije C 212/16

Pritožba, ki so jo ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. in drugi 14. aprila 2014 vložili zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 29. januarja 2014 v zadevi Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd proti Svetu Evropske unije (T-528/09)

(Zadeva C-186/14 P)

2014/C 212/18

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, nekdanja Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, TMK-Artrom SA, Silcotub SA, Dalmine SpA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, nekdanja Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, nekdanja V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, nekdanja V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s. (zastopnika: G. Berrisch, odvetnik, B. Byrne, solicitor)

Druge stranke v postopku: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Svet Evropske unije, Evropska komisija

Predlogi

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj

— sodbo Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2014 v zadevi T-528/09 razveljavi;

— prvi del tretjega tožbenega razloga, navajanega na prvi stopnji, zavrne;

— zadevo v preostalem vrne v odločanje Splošnemu sodišču;

— družbi Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd naloži plačilo stroškov, ki so pritožnicam nastali v pritožbenem postopku in v postopku v zadevi T-528/09 pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice zatrjujejo, da je Splošno sodišče trikrat napačno uporabilo pravo.

Prvič, Splošno sodišče naj bi z ugotovitvijo, da instituciji ne bi smeli upoštevati tega, da bodo okoliščine neobičajno visokega povpraševanja verjetno prenehale in da se bo v okoliščinah „normalnega“ povpraševanja pokazal pravi škodljivi učinek dampinškega uvoza, ter z ugotovitvijo, da sta instituciji pripisali učinke krčenja povpraševanja dampinškemu uvozu, napačno razlagalo člen 3(7) osnovne protidampinške uredbe (1).

Drugič, Splošno sodišče naj bi z razglasitvijo izpodbijane uredbe (2) za nično, in sicer ker naj napovedi Komisije iz začasne uredbe glede verjetnega razvoja obsega in cen dampinškega uvoza ne bi bile povsem v skladu s podatki iz obdobja po obdobju preiskave, napačno uporabilo člen 3(9) osnovne dampinške uredbe in kršilo člen 6(1) te uredbe.

Tretjič, Splošno sodišče naj bi napačno ugotovilo, da sta instituciji pri svojih ugotovitvah storili očitno napako pri presoji, ter preseglo meje sodnega nadzora.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 45; nadomestila jo je Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, UL L 343, str. 51.

(2) Uredba Sveta (ES) št. 926/2009 z dne 24. septembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih brezšivnih cevi iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ,UL L 262, str. 19.
4.

Ali je nacionalna ureditev, ki določa, da je število dovoljenj za ustanovitev centrov za TPV odvisno od vsebine prostorskega načrta, v katerem so kot razlogi za količinsko omejitev navedeni zagotavljanje primerne ozemeljske pokritosti, zagotavljanje kakovosti storitve in spodbujanje konkurenčnosti med izvajalci storitev, vključno z elementi gospodarskega načrtovanja v ta namen, v skladu s členoma 10 in 14 Direktive 2006/123/ES in po potrebi – če navedene direktive ne bi bilo mogoče uporabiti – s členom 43 Pogodbe ES (zdaj člen 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije)?
SL Uradni list Evropske unije C 151/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 18. februarja 2014 – KPN BV proti Autoriteit Consument en Markt (ACM), druge stranke v postopku: UPC Nederland BV in drugi

(Zadeva C-85/14)

2014/C 151/14

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: KPN BV

Tožena stranka: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

Druge stranke v postopku: UPC Nederland BV, UPC Nederland Business BV, Tele2 Nederland BV, BT Nederland BV

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali člen 28 Direktive o univerzalnih storitvah (1) dopušča regulacijo cen, ne da bi analiza trga pokazala, da ima stranka v zvezi z reguliranimi storitvami veliko tržno moč, medtem ko je čezmejno izbiranje negeografskih telefonskih številk tehnično brez težav izvedljivo in je edina ovira za dostop do teh številk to, da se zaračunavajo cene, na podlagi katerih je klic na negeografske številke dražji od klica na geografske številke?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, College postavlja naslednji vprašanji: a) Ali pooblastilo za regulacijo cen velja tudi takrat, kadar imajo višje cene le omejen vpliv na obseg klicev na negeografske številke? b) V kolikšni meri še obstaja možnost, da nacionalno sodišče preuči in ugotovi, ali cenovni ukrep, ki je potreben v skladu s členom 28 Direktive o univerzalnih storitvah, glede na zastavljene cilje ni pretirano obremenjujoč za ponudnika tranzitnih storitev?

3. Ali člen 28(1) Direktive o univerzalnih storitvah dopušča možnost, da ukrepe iz tega predpisa sprejme drug organ kot pooblaščen nacionalni regulativni organ iz člena 13(1) Direktive o dostopu (2) in ali ima ta organ zgolj pooblastilo do postopkovnih navodil?

(1) Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 367).

(2) Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 323).
SL Uradni list Evropske unije C 142/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 21. februarja 2014 – A2A SpA proti Agenzia delle Entrate

(Zadeva C-89/14)

2014/C 142/28

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte Suprema di Cassazione

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: A2A SpA

Tožena stranka: Agenzia delle Entrate

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (1) ter člene 9, 11 in 13 Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju prej navedene uredbe (2) razlagati v smislu, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki v zvezi z vračilom državne pomoči na podlagi odločbe Komisije, ki je bila vročena 7. junija 2002, določa, da se obresti obračunajo na podlagi določb iz Poglavja V navedene uredbe št. 794/2004 (oziroma, natančneje, iz členov 9 in 11) in torej z uporabo obrestne mere na podlagi obrestnoobrestnega računa?

(1) UL L 83, str. 1.

(2) Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 4, str. 3)
1.

Ali je treba določbe členov 14(1), 15(1) in 24(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) razlagati tako, da gre za dobave električne energije, toplote in vode ter storitve odvoza odpadkov, ki jih najemodajalec opravi za najemnika, ki to blago in storitve neposredno uporablja, kadar to blago in storitve na ustrezen prostor dobavljajo za to specializirane tretje osebe, najemodajalec pa je stranka v ustreznih pogodbah o njihovi dobavi in prenese na najemnika, ki to blago in storitve dejansko uporablja, zgolj stroške, ki nastanejo v zvezi s tem?
1.

Ali je treba člen 3(g) Uredbe (ES) št. 785/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o zahtevah v zvezi z zavarovanjem za letalske prevoznike in operaterje (1) razlagati tako, da je oseba na krovu helikopterja letalskega prevoznika Skupnosti, — katere prevoz sicer poteka na pogodbeni podlagi (konkretno: pogodbe med letalskim prevoznikom in potnikovim delodajalcem), — do tega prevoza pa pride z namenom določene delovne naloge (konkretno: proženja snežnih plazov), in — ta oseba pri tej nalogi sodeluje s tem, da nastopa kot „poznavalec kraja“ in po navodilu pilota odpre vrata helikopterja med letom in jih po tem na določen način in določen čas drži odprta, a) „potnik“ ali b) šteje k „članom letalske in kabinske posadke, ki opravljajo svoje delo“?
1.

Ali je treba člen 7(3) Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem pravnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349) v povezavi s členom 28 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalni storitvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 367) razlagati tako, da vsak ukrep, ki ga sprejme nacionalni regulativni organ, da bi izpolnil obveznost, ki izhaja iz člena 28 Direktive 2002/22, vpliva na trgovino med državami članicami, če je mogoče s tem ukrepom končnim uporabnikom iz drugih držav članic zagotoviti dostop do negeografskih številk na ozemlju te države članice?
3.

Ali je, če zgoraj opisane zadeve ne spadajo na področje Bruseljske uredbe I, treba člen 47(1) Bruseljske uredbe IIa (2) razlagati tako, da ukrepi za uveljavljanje in zagotavljanje, ki zadevajo skrbništvo nad otrokom in pravico do stikov, spadajo v izvršilni postopek v smislu tega predpisa, za katerega je merodajno pravo države članice izvršiteljice, ali pa lahko predstavljajo del odločbe o skrbništvu nad otrokom in pravici do stikov, ki ga je možno po Bruseljski uredbi IIa izvršiti v drugi državi članici?
SL Uradni list Evropske unije C 85/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curte de Apel Suceava (Romunija) 16. decembra 2013 – Casa Județeană de Pensii Botoșani proti Evangeli Paraskevopoulou

(Zadeva C-668/13)

2014/C 85/23

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curte de Apel Suceava

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Casa Județeană de Pensii Botoșani

Tožena stranka: Evangeli Paraskevopoulou

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 7(2)(c) Uredbe (EGS) št. 1408/71 (1) razlagati tako, da v okvir njihovega izvajanja spada dvostranski sporazum, sklenjen med državama članicama pred datumom s katerim je začela veljati ta uredba, in s katerim, sta se državi dogovorili, da preneha obveznost dajatev socialnega zavarovanja, ki jih je prva država dolgovala državljanom druge države, ki so imeli status političnih beguncev na ozemlju prve države in so se vrnili na ozemlje druge države, v zameno za plačilo pavšalnega zneska s strani prve države za plačilo pokojnin in za kritje obdobja, za katerega so bili v prvi državi vplačani prispevki za socialno zavarovanje?

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35).
2.

Ali je treba člen 49 PDEU in naslednje ter člen 56 PDEU in naslednje ter načela, ki jih je Sodišče Evropske unije potrdilo v sodbi z dne 16. februarja 2012 [združeni zadevi C-72/10 in C-77/10], razlagati tako, da nasprotujejo temu, da bi potreba po preureditvi sistema s časovnim usklajevanjem izteka veljavnosti teh koncesij pomenila ustrezno utemeljitev krajšega trajanja koncesij, ki so predmet razpisa, od trajanja v preteklosti podeljenih koncesij?
1.

Ali je treba člen 34(1) Uredbe (ES) št. 44/2001 (1) razlagati tako, da se ta razlog za zavrnitev nanaša tudi na primer, ko je odločba sodišča države članice izvora v očitnem nasprotju s pravom Unije in je to sodišče za to vedelo?
3.

Ali je treba, če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, če država članica ne sprejme nobenega ukrepa v skladu s členom 17(1) Direktive 95/46/ES in če delodajalec, ki je upravljavec teh podatkov, sprejme sistem omejenega dostopa do takih podatkov, ki nacionalnemu organu, pristojnemu za nadzor nad pogoji dela, ne omogoča samodejnega dostopa, načelo primarnosti prava Evropske unije razlagati tako, da država članica navedenega delodajalca za tako ravnanje ne more sankcionirati?
3.

Glede na to, da se v skladu z nacionalno zakonodajo nobeden od mogočih sistemov zaščite, ki ju določata direktivi 94/19 in 97/9, ne uporablja za imetnike potrdil o vlogi in obveznic, ki jih je izdala kreditna institucija: (a) ali so členi 3(1), 7(1) (kakor je bil spremenjen z Direktivo 2009/14) in 10(1) Direktive 94/19 v povezavi s členom 1, točka 1, te direktive, ki opredeljuje pojem vloge, dovolj jasni, natančni in nepogojni ter podeljujejo subjektivne pravice, tako da se posamezniki lahko nanje sklicujejo pred nacionalnim sodiščem v utemeljitev svojih odškodninskih zahtevkov proti jamstvenemu organu, ki ga je ustanovila država in je odgovoren za plačilo navedene odškodnine? (b) ali sta člena 2(2) in 4(1) Direktive 97/9 dovolj jasna, natančna in nepogojna ter podeljujeta subjektivne pravice, tako da se posamezniki lahko nanju sklicujejo pred nacionalnim sodiščem v utemeljitev svojih odškodninskih zahtevkov proti jamstvenemu organu, ki ga je ustanovila država in je odgovoren za plačilo navedene odškodnine? (c) če je odgovor na zgoraj navedena vprašanja (3(a) in 3(b)) pritrdilen, uporabo katerega od dveh mogočih sistemov zaščite mora nacionalno sodišče izbrati za odločanje o sporu med posameznikom in kreditno institucijo, v katerega je bil vključen jamstveni organ, ki ga je ustanovila država in je zadolžen za upravljanje sistemov zaščite deponentov in vlagateljev?
Drugič, tožeča stranka Splošnemu sodišču očita, da je odločilo brez dokaza, ki ga je predložil Svet. Pritožnik v okviru prvega dela drugega pritožbenega razloga meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker po eni strani ni opravilo običajnega preizkusa izpodbijanih sklepov, in ker je po drugi strani odločilo, ne da bi mu Svet predložil dokaz. Pritožnik v okviru drugega dela drugega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da z izpodbijano sodbo ni sankcioniralo očitne kršitve načela kontradiktornosti in pravice pritožnika do obrambe. Splošno sodišče naj bi Svet oprostilo obveznosti predložitve dokazov ali razlogov, ki upravičujejo nerazkritje navedenih elementov, in potrdilo, da lahko Svet svojo odločbo utemelji na sami domnevi, ki pa je vendarle ne more redno uporabiti.
2.

Ali je treba odstopanje iz člena 51 PDEU razlagati v smislu, da obsega dejavnost, kakršna je certificiranje, ki jo izvajajo organizacije zasebnega prava, ki po eni strani morajo biti ustanovljene v obliki delniških družb in poslujejo na konkurenčnem trgu, po drugi strani pa sodelujejo pri izvajanju javne oblasti, zato se zanje zahteva izdaja dovoljenja in so pod nadzorom nadzornega organa?
SL Uradni list Evropske unije C 45/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd v Prešove (Slovaška) 29. oktobra 2013 – CD Consulting, s.r.o. proti Marián Vasko

(Zadeva C-558/13)

2014/C 45/30

Jezik postopka: slovaščina

Predložitveno sodišče

Krajský súd v Prešove

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: CD Consulting, s.r.o.

Tožena stranka: Marián Vasko

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in člen 4 Direktive Sveta z dne 22. decembra 1986 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (87/102/EGS (2)) razlagati tako, da nasprotujeta pravni določbi države članice, kakršna je v obravnavanem primeru, ki nacionalnemu sodišču, ki odloča o pravicah iz indosirane menice, načeloma v nobeni fazi postopka ne dopušča, da po uradni dolžnosti preuči pogodbo, zaradi katere je bila izdana menica, kavzo pravnega razmerja in morebitno nedovoljenost pogodbenih pogojev ter morebitno kršitev pravil, ki se nanašajo na odsotnost navedbe EOM v potrošniški kreditni pogodbi?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 326.
SL Uradni list Evropske unije C 24/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 28. oktobra 2013 – UAB „Litaksa“ proti „BTA Insurance Company“ SE

(Zadeva C-556/13)

2014/C 24/06

Jezik postopka: litvanščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: UAB „Litaksa“

Druga stranka v postopku:„BTA Insurance Company“ SE

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 2 Direktive 90/232/EGS (1), kakor je bil spremenjen s členom 4 Direktive 2005/14/ES (2), razlagati tako, da stranki zavarovalne pogodbe zavarovalnega kritja za zavarovano osebo ne moreta ozemeljsko omejiti (uporabiti različne zavarovalne premije glede na ozemlje, na katerem se vozilo uporablja, torej glede na to, ali se uporablja v celotni Evropski uniji ali zgolj v Republiki Litvi), pri čemer kritje za oškodovance ni omejeno, in sicer tako, da uporabo vozila zunaj Republike Litve v drugi državi članici Evropske unije določita kot dejavnik, ki poveča zavarovalno tveganje, zaradi česar je treba plačati dodatno zavarovalno premijo?

2. Ali je treba načelo prostega gibanja oseb in vozil na celotnem ozemlju Evropske unije in splošno načelo Evropske unije glede enakosti (nediskriminacije) razlagati tako, da sta v nasprotju z omenjenim dogovorom strank zavarovalne pogodbe, v skladu s katerim je zavarovalno tveganje povezano z uporabo vozila na določenem ozemlju?

(1) Tretja Direktive Sveta 90/232/EGS z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 6, zvezek 1, str. 249)

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES z dne 11. maja 2005 o spremembi direktiv Sveta 72/166/EGS, 84/5/EGS, 88/357/EGS in 90/232/EGS ter Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/26/ES o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (UL L 149, str. 14).