I - 1854SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
CHRISTINE STIX-HACKL,
predstavljeni 5. oktobra 20061
I – Uvod
1. S sklepom z  dne 9.  julija 2004 je 
Finanzgericht Köln predložilo Sodišču 
v 
predhodno odločanje vprašanje, s  katerim 
želi v bistvu izvedeti, ali je s členoma 56 ES in 58 ES združljiva nacionalna ureditev, na podlagi katere se davčnim zavezancem odo -
bri odbitek davka le za dividende, ki jim jih izplačajo družbe rezidentke.
2. Na ustni obravnavi 8.  septembra 2005 
so stranke postopka pred prvim senatom S
odišča podale ustne navedbe.
3. Generalni pravobranilec A.  Tizzano je 
10.  novembra  2005 predstavil sklepne pr e-
dlo
ge in predlagal, da je treba člena 56 ES in 
58 ES razlagati tako, da nasprotujeta sporni ureditvi, kot je obravnavana v  postopku v glavni stvari. Dalje je predlagal, da je treba 
č
asovni učinek sodbe omejiti tako, da nezdr u-
žljivo
st sporne nacionalne ureditve s pravom 
Skupnosti učinkuje šele od objave sodbe z  dne 6.  junija  2000 v  zadevi Verkooijen. 
Sklicevanje na to nezdružljivost za uporabo 
o
dbitka davka na dividende, ki so bile izpl a-
č
ane pred sodbo Verkooijen, potem ne bi bilo 
mogoče. To pa ne vpliva na pravice tistih, ki so 
pr
edlagali odbitek davka ali izpodbijali ustr e-
z
no zavrnilno odločbo do dneva, na kateri je 
bilo sporočilo o predložitvenem sklepu, ki je podlaga tega postopka, objavljeno v Uradnem 
listu EU – torej do 11. septembra 2004. To pa bi veljalo le ob domnevi, da takšne pravice na 
podlagi nacionalnega prava niso zastarane.
1 –  Jezik izvirnika: nemščina.4. Glede na pomen vprašanja morebitne 
omejitve časovnega učinka sodbe, ki jo je 
bilo 
treba izdati, se je prvi senat 19. januarja 
2006 v skladu s členom 44(3) in (4) Poslovnika Sodišča odločil predložiti zadevo Sodišču, ki pa jo je dodelilo velikemu senatu.
I - 1855MEILICKE IN DRUGI
5. Veliki senat je 7.  aprila 2006 sklenil 
ponovno odpreti ustni postopek. S  sklepom 
o 
ponovnem odprtju je bil določen narok za 
ponovno ustno obravnavo za 30.  maj  2006, stranke, ki se bodo udeležile obravnave, pa so bile zaprošene:
a) naj odgovorijo na vprašanje, kakšne 
posledice ima ob morebitni omejitvi č
asovnih učinkov sodbe, ki jo je treba 
sprejeti, dejstvo, da je Sodišče v prejšnjih sodbah že razlagalo upoštevne predpise prava Skupnosti, ki se uporabijo v  tej 
zadevi, v razmerju do nacionalnih pre d-
pisov, kot so sporni v tej zadevi, in v teh 
sodbah ni omejilo njihovega časovnega 
učinka.
b) naj zavzamejo stališče o  gospodarskih 
posledicah razlage prava Skupnosti, za 
k
atere se predlaga časovna omejitev.
6. Na drugi ustni obravnavi 30. maja 2006 so 
podali stališča deset držav članic, Komisija in W
. Meilicke. W. Meilicke ter zastopniki nem -
ške, češke, francoske in nizozemske vlade so se opredelili do obeh vprašanj. Zastopniki 
Komisije in drugih vlad, namreč danske, 
grške, španske, madžarske, avstrijske in švedske vlade ter vlade Združenega kralj e-
stva, so se v bistvu omejili na prvo vprašanje. 
Navedene države članice in Komisija so zlasti 
trdile, da se lahko o časovni omejitvi odloči le na podlagi konkretnih razmer v  vsakokratni 
državi članici. To velja toliko bolj za pogo -
sto zapletene nacionalne davčne sisteme. 
Morebitno prekluzijo predloga za omejitev 
časovnega učinka je zato treba omejiti na izj e-
mne primere.
7. Nemška vlada opozarja, da če bi sodba, ki 
jo je treba sprejeti, učinkovala e x tunc, obstaja 
nevarnost hudih gospodarskih težav zaradi grozečih davčnih izpadov.
  2 Francoska, grška 
in madžarska vlada so se v bistvu pridružile tej oceni.
2 –  Glej o tem točko 137 mojih sklepnih predlogov, predstavlj e-
nih 17. 
marca 2006 v  zadevi Banca popolare di Cremona 
(sodba z dne 3. oktobra 2006, C-475/03, ZOdl., str. I-9373).
I - 1856SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
II – Pravni okvir
8. Na podlagi  člena  36(2), točka  3, 
v  povezavi s  členom  20 nemškega 
Eink
ommensteuergesetz (zakon o  doho -
dnini  3, v  nadaljevanju: EStG) lahko davčni 
zavezanci uveljavljajo kot odbitek od svojega 
davčnega dolga za dohodnino v razmerju do 
nemške davčne uprave 3/7 dividend, ki jih prejmejo od družb rezidentk. Ureditev pr e-
prečuje, da bi se ta dobiček obdavčil dvakrat, ko se ga kot dividende izplača delničarjem. Takšen odbitek pa ni mogoč za dividende, ki 
so jih izplačale družbe, ki so rezidentke v dr u-
gih državah članicah.
9. Zvezna republika Nemčija je z  zakonom 
iz leta 2000,  4 ki velja od davčnega leta 2001, 
odpravila predstavljeni sistem in ga nado -
mestila s  postopkom polovičnih prihodkov, v  skladu s  katerim se dohodnina plača le za 
polovico dividend, ki jih prejme delničar. 
Tako naj bi se preprečilo dvojno obdavčenje 
ali pa bi se to vsaj močno omejilo, ne da bi se moralo uporabiti davčne odbitke.
  5
3 –  V različici objave v  BGBl. I  1990, str. 1898. V  obdobju tu 
spornega dejanskega stanja je veljal Einkommensteuergesetz, v 
različici, ki je bila spremenjena s  členom  1 Gesetz zur 
Verbesserung der steuerlichen Bedingungen zur Sicherung des Wirtschaftsstandorts Deutschland im Europäischen Binnenmarkt (zakon o izboljšanju davčnih pogojev za varstvo gospodarske privlačnosti Nemčije na evropskem notranjem trgu; Standortsicherungsgesetz – StandOG, BGBl.  I  1993, str. 1569) in člen 1 Jahressteuergesetz 1996 (JStG 1996, BGBl. 1995, str. 1250).
4 –  Gesetz zur Senkung der Steuersätze und zur Reform der Unternehmensbesteuerung (zakon o znižanju davčnih stopenj in o 
spremembi obdavčenja podjetij; Steuersenkungsgesetz – 
StSenkG) z dne 23. oktobra 2000 (BGBI. I 2000, str. 1433).III – Vprašanje časovnih učinkov sodbe, ki 
jo je treba izdati
A 
– Načelo, da sodbe Sodišča, sprejete na po d-
lagi člena 234 ES, učinkujejo ex tunc
10. Za odgovor na prvo vprašanje, ki je 
bilo postavljeno s  sklepom Sodišča z  dne 
7. 
aprila  2006, je treba najprej na kratko 
opozoriti na ustaljeno sodno prakso Sodišča o  problematiki časovne omejitve učinkov sodbe.
  6
11. V skladu z  ustaljeno sodno prakso 
Sodišča se v okviru člena 234 ES „razlaga, ki 
5 –  Glej tudi sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu 
ter Evropskemu gospodarskemu in socialnemu odboru z dne 19. 
decembra 2003 – Obdavčenje dividend fizičnih oseb na 
notranjem trgu (COM(2003) 810 konč.).
6 –  Glej o tem podrobno v opombi 2 navedene sklepne predloge Banca Populare di Cremona, točka 130 in naslednje.
I - 1857MEILICKE IN DRUGI
jo Sodišče poda o  določbi prava Skupnosti, 
omejuje na razjasnitev  in določitev pomena 
in dometa določbe, kot jo je ali bi jo bilo treba 
razumeti  in uporabljati od začetka njene uveljavitve“.
  7 Iz tega izhaja, da sodišča lahko 
in celo morajo tako razlagano določbo upo -
rabiti za pravna razmerja, ki so nastala pred sodbo, sprejeto o predlogu za razlago. Takšne sodbe Sodišča imajo torej načeloma učinek ex 
tunc.
  8
12. Sodišče je prvič dopustilo izjeme od tega 
načela v  zadevi Defrenne  II  9. Izhajajoč iz 
tega, da bi bilo vedno treba skrbno presoditi 
praktične posledice sodne odločbe, je Sodišče 
sočasno pojasnilo, da njihovo upoštevanje ne sme iti tako daleč, da bi bilo mogoče zman j-
šati objektivnosti prava in ogroziti njegovo izvajanje v  prihodnosti le zaradi tega, ker ima lahko sodna odločba določene učinke za 
preteklost.
13. V kasnejših odločbah je Sodišče pou -
d
arilo, da lahko načelo pravne varnosti le izjemoma zapove, naj se omeji možnost 
sklicevati se na določbo prava Skupnosti, ki 
j
o je samo razložilo, z  namenom izpodbija -
n
ja pravnih razmerij.  10 V zadevah Edis  11 ter 
tudi Bautiaa in Société française maritime  12 
je Sodišče poudarilo, da mora ostati omejitev 
časovnih učinkov sodbe absolutna izjema.
7 –  Glej med drugim sodbo z dne 15. marca 2005 v zadevi Bidar 
(C-209/03, ZOdl., str. I-2119, točka 66 in tam navedena sodna prak
sa).
8 –  Glej na primer sodbo z dne 27. marca 1980 v zadevi Denkavit italiana (61/79, Recueil, str. 1205, točka 15 in naslednje).
9 –  Sodba z  dne 8.  aprila 1976 v  zadevi Defrenne II (43/75, Recueil, str. 455, točka 69 in naslednje).14. Če se odredi omejitev časovnih učinkov 
sodbe, ta velja le za tisto državo članico, ki ji je 
t
o odobreno. Izjeme od tega, da sodbe učin-
kujejo ex tunc, so zato krajevno omejene.  13
15. V zvezi s tem je treba spomniti na sodno 
prakso o  morebitnih utemeljitvah omejitev t
emeljnih svoboščin iz gospodarskih razlo -
gov. Kajti če je razlaga temeljnih svob o-
ščin predmet predhodnega odločanja, se že 
10 –  V opombi 8 navedena sodba Denkavit italiana, točka 15 in 
naslednje; glej tudi v  opombi  7 navedeno sodbo Bidar, 
t
očka 67.
11 –  Sodba z  dne 15.  septembra 1998 v  zadevi Edis (C-231/96, 
Recueil. str. I-4951, točka 16).
12 –  Sodba z dne 13. februarja 1996 v združenih zadevah Bautiaa 
in Société française maritime (C-197/94  in C-252/94, Re
cueil, str. I-505, točka 47).
13 –  Glej o  tem podrobno v  opombi 2 navedene sklepne pr e-
dlo
ge Banca Populare di Cremona, točka 178 in naslednje. 
Glej v  tem smislu tudi sklepne predloge generalnega pra -
vobranilca G. F. Jacobsa, predstavljene 17. marca 2005 v isti zadevi, točka 75 in naslednje.
I - 1858SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
ustaljena sodna praksa o  vprašanju uteme-
ljitve omejitev temeljnih svoboščin ne sme 
izvotliti s časovnimi učinki sodbe.
16. Sodišče je o omejitvah časovnih učinkov 
sodbe vedno odločalo v skladu s svojo sodno 
prak
so o  utemeljitvah omejitev temeljnih 
svoboščin. Povsem gospodarski cilj zato ne more nikoli pomeniti nujnega razloga v splo -
šnem interesu za utemeljitev omejitve temelj -
nih svoboščin. Podobno velja za zagotavljanje prihodkov nacionalnega proračuna.
  14 Tako je 
logično, da je Sodišče odločilo, da finančne 
posledice, ki bi v državi članici lahko nastale 
zaradi izdane sodbe v  zadevi predhodnega odločanja, ne upravičujejo časovne omejitve 
učinkov te sodbe.
  15 Drugače bi se ugodneje 
obravnavalo – glede na primer – najtežje krši -
tve prava Skupnosti, ker bi prav te lahko imele 
največje finančne učinke za države članice. Poleg tega pa bi omejitev časovnih učinkov sodbe, ki temelji le takšnih razlogih, bistveno 
omejila sodno varstvo.
  16
14 –  Glej na primer sodbi z  dne 28.  aprila 1998 v  zadevi Kohll 
(C-158/96, Recueil, str. I-1931, točka 41) in z dne 28. aprila 1998 v 
zadevi Decker (C-120/95, Recueil, str.  I-1831, 
točka 39); glej tudi sodbi z dne 27. marca 1980 v združenih zadevah Salumi in drugi (66/79, 127/79 in 128/79, Recueil, str. 1237, točka 12) in z dne 5. junija 1997 v zadevi SETTG (C-398/95, str. I-3091, točka 23).
15 –  Glej zlasti sodbi z dne 19. oktober 1995 v zadevi Richardson (C-137/94, Recueil, str. I-3407, točka 37) in z dne 11. avgusta 1995 v 
združenih zadevah Roders in drugi (od C-367/93 do 
C-377/93, Recueil, str. I-2229, točka 48).17. Končno je treba zato še enkrat ugot o-
v
iti, da se izjema od načela, da sodbe Sodišča 
učinkujejo ex tunc , le izjemoma upošteva in 
da morebitne finančne posledice določene 
razlage prava Skupnosti niso niti utemeljitev 
morebitne omejitve temeljnih svoboščin niti 
razlog za omejitev časovnih učinkov zadevne sodbe. Če Sodišče izjemoma meni, da je treba 
upoštevati posledice lastne razlage prava 
Skupnosti za prihodke nacionalnega prora -
čuna, to lahko stori le, če se lahko z zagot a-
vljanjem prihodkov nacionalnega proračuna 
prepreči nevarnost težkih gospodarskih 
posledic.
  17
16 –  V opombi 7 navedena sodba Bidar, točka  68; sodbi z  dne 
20.  septembra 2001 v  zadevi Grzelcyk (C-184/99, Recueil, 
str
. I-6193, točka 52) in z dne 3. maja 2000 v zadevi Buchner 
(C-104/98, str.  I-3625, točka  41); v  opombi 12 navedena sodba Bautiaa in Société française maritime, točka  55, in v opombi 15 navedena sodba Roders in drugi, točka 48.
17 –  Glej zlasti sodbo z dne 9. marca 2000 v zadevi EKW in Wein 
& Co (C-437/97, Recueil, str. I-1157, točka 59): „[…] Nujni ra
zlogi pravne varnosti namreč izključujejo, da bi se dvomilo 
v pravna razmerja, ki so izčrpala svoje učinke v preteklosti, ker bi to v  temeljih retroaktivno pretreslo finančni sistem avstrijskih občin. “
I - 1859MEILICKE IN DRUGI
B –  Prekluzija predloga za omejitve časovnih 
učinkov?
18. Omejitev časovnih učinkov se lahko 
izključi že zato, ker je Sodišče v prejšnjih so d-
b
ah že razlagalo za to zadevo upoštevne pre d-
pise prava Skupnosti  in ni omejilo časovnih 
učinkov sodbe.  18
19. V skladu s  sodno prakso Sodišča mora 
biti omejitev časovnih učinkov določena v 
sodbi, v kateri je predlog za razlago predmet 
postopka.  19 Če gre torej v obravnavani zadevi 
za enako vprašanje za razlago kot v  zadevi 
Verkooijen  20 oziroma v  zadevi Manninen,  21 
bi se navedena sodna praksa lahko razumela tako, da bi moral biti predlog za omejitev 
časovnih učinkov vložen že v  vsakokratnem postopku. Predlog, ki ga je vložila Zvezna 
republika Nemčija v  tem postopku, bi bilo 
treba že zaradi tega zavreči.
18 –  Glede vprašanja primerljivosti nacionalne ureditve, ki 
je sporna v  tej zadevi, z  nacionalno ureditvijo v  drugih p
ostopkih glej sklepne predloge generalnega pravobranilca 
A.  Tizzana, predstavljene 10.  novembra  2005 v  tej zadevi, točka 15.
19 –  Sodba z dne 4. maja 1999 v zadevi Sürül (C-262/96, Recueil, str. I-2685, točka 108). Glej tudi sodbo z dne 24. septembra 1998 
v  zadevi Komisija proti Franciji (C-35/97, Recueil, 
str. I-5325, točka 49), ki pa je bila sprejeta v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti.
20 –  Sodba z  dne 6.  junija 2000 v  zadevi Verkooijen (C-35/98, Recueil, str. I-4071).
21 –  Sodba z  dne 7.  septembra 2004 v  zadevi Manninen (C-319/02, Recueil, str. I-7477).20. Zato je vprašanje, ali ta sodna praksa 
v tem primeru nasprotuje omejitvi časovnih 
uč
inkov.
21. V zvezi s  tem je treba opozoriti na to, 
da Sodišče postavlja stroge zahteve glede enak
osti zadevnih vprašanj za razlago, ki je 
konstitutivna za tovrstno prekluzijo. Tako je na primer Sodišče v zadevah Gravier
  22 in 
Blaizot  23 lahko razpoznalo dovolj razlik za 
razlikovanje. Te razlike so obstajale, čeprav je 
bil isti nacionalni predpis povod za predlog za 
predhodno odločanje in so si bila tako vpra -
šanja za razlago zelo podobna.
22. Glede na zapletenost povezav v  vsa -
k
em nacionalnem davčnem pravu, ki je bila 
večkrat omenjena na drugi ustni obravnavi 30.  maja 2006, bi moralo biti – kljub vsem podobnostim, ki obstajajo na prvi pogled – 
dejansko mogoče razlikovati med upošte v-
nimi predpisi različnih držav članic. Takšen 
pristop pa bi lahko skrival nevarnost preti -
rane kazuistike.
22 –  Sodba z  dne 13.  februarja 1985 v  zadevi Gravier (293/83, 
Recueil, str. 593).
23 –  Sodba z  dne 2.  februarja 1988 v  zadevi Blaizot (24/86, 
Recueil, str. 379, točka 25 in naslednje).
I - 1860SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
23. Poleg tega se ne sme pozabiti, da tudi 
isto nacionalno sodišče, na katero je bila 
na
slovljena prejšnja sodba iz postopka pre d-
hodnega odločanja, lahko ponovno predlaga sprejetje sodbe Sodišča pred odločitvijo v glavni stvari.
  24 Ponovna predložitev vpraša -
nja je namreč upravičena, če nacionalno sodi -
šče postavi Sodišču novo pravno vprašanje ali če mu predstavi nove vidike, ki lahko Sodišče privedejo do tega, da na že postavljeno vpra -
šanje za predhodno odločanje odgovori drugače.
  25
24. Zato bi morala imeti tudi nemška vlada 
možnost, da se ukvarja s  pravnimi vidiki, ki ni
so bili obravnavani v  sodbah Vekooijen 
oziroma Manninen, glede vprašanja časovne omejitve učinkov sodb Sodišča.
25. Tukaj je treba zlasti upoštevati, da nego -
t
ov oziroma odprt izid odločitve v postopku 
za predhodno odločanje o  novem vprašanju državam članicam otežuje, da bi na splošno dovolj natančno in pravočasno ocenile pomen 
zadevnega postopka za svoj pravni red.
24 –  Glej na primer še nerešeno zadevo Reiss (C-466/03).
25 –  Glej sklep z  dne 5.  marca 1986 v  zadevi Wünsche (69/85, 
Recueil, str. 947, točka 15).26. To posebej velja za pogoje za odreditev 
omejitve časovnih učinkov sodbe, ki jih je 
tr
eba še natančnejše predstaviti. V  tem pr i-
meru bi nemška zvezna vlada morala glede na postopek v  zadevi Verkooijen oziroma glede na postopek v  zadevi Manninen poja -
sniti, ali bi razlaga prava Skupnosti v obravna -
vani zadevi zanjo povzročila nevarnost težkih gospodarskih posledic. Glede na dejstvo, 
da do sprejetja sodbe v  zadevi Verkooijen 
vprašanje razlage prava Skupnosti glede na nacionalne davčne postopke odbitka ni bilo dokončno obravnavano in je bilo posebej 
glede na sistem odbitka davka najširše poja -
snjeno šele v zadevi Manninen, se zdi takšna 
predhodna ocena komaj mogoča.
27. Nasprotno pa tudi s  stališča ekonomič -
no
sti postopka ne bi bil zaželen – končno 
povsem profilaktičen – reden predlog držav članic za omejitev časovnih učinkov sodbe, ki jo je treba sprejeti o  razlagi prava, kar so 
države članice pravilno navajale na ustni 
obravnavi 30.  maja 2006. Sodišče bi namreč moralo preizkusiti nujno abstraktna ra z-
mišljanja vseh držav članic, ki bi predlagale omejitev časovnih učinkov sodbe, o  učinku sodbe za vsako od njih.
I - 1861MEILICKE IN DRUGI
28. Po vsem tem se po mojem mnenju pr e-
dlo
ga nemške zvezne vlade za omejitve 
časovnih učinkov ne more obravnavati kot 
prepoznega.
C 
– Trditveno in dokazno breme za obstoj 
pogojev za omejitev časovnih učinkov
29. Preden se analizira pogoje za morebitno 
odreditev omejitve časovnih učinkov, je treba anali
zirati še trditveno in dokazno breme.
30. V skladu z ustaljeno sodno prakso mora 
tisti, ki se sklicuje na izjemo od splošnega nač
ela, ki je zanj ugodnejša, dokazati, da so 
zahteve te izjeme izpolnjene.  26
26 –  Glej med drugim sodbo z  dne 12.  julija 1990 v  zadevi 
Komisija proti Italiji (C-128/89, Recueil, str. I-3239, točka 23) g
lede prostega pretoka blaga; sodbo z dne 23. oktobra 1997  
v 
zadevi Komisija proti Nizozemski (C-157/94, Recueil,  
str. I-5699, točka 51) glede člena 88(2) ES ter tudi sodbi z dne  
28. 
marca 1996 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-318/94, 
Recueil, str. I-1949, točka 13) in z dne 10. aprila 2003 v zdr u-
ženih zadevah Komisija proti Nemčiji (C-20/01 in C-28/01, Recueil, str. I-3609, točka 58).31. Glede na časovno omejitev učinkov 
sodbe je bilo to načelo navedeno tudi v so d-
b
ah Grzelczyk  27, Bautiaa in Société française 
maritime  28 in Dansk Denkavit.  29
32. Tako je Sodišče v sodbi Grzelczyk nave -
dlo, 
da belgijska vlada, ki jo je zadeval ta 
postopek, za obrazložitev svojega predloga, 
naj se učinke ustrezne sodbe časovno omeji, ni navedla ničesar, kar bi lahko dokazalo, 
da bo objektivna in pomembna nejasnost 
glede spornih določb Pogodbe povzročila, da bi nacionalni organi ravnali v  neskladju 
s Pogodbo.
  30
33. V zadevi Bautiaa in Société française 
maritime je Sodišče zavrnilo predlog za ome -
jit
ev časovnih učinkov sodbe, ker francoska 
vlada, ki se je udeležila postopka, ni dokazala, 
da se je pravo Skupnosti med veljavnostjo sporne nacionalne ureditve lahko ob razumni 
analizi razumelo tako, da je dopuščalo ohra-
nitev teh predpisov.
  31
27 –  Navedena v opombi 16.
28 –  Navedena v opombi 12.
29 –  Sodba z  dne 31.  marca 1992 v  zadevi Dansk Denkavit in 
Poulsen Trading (C-200/90, Recueil, str. I-2217).
30 –  Ibidem, točka 54.
31 –  Ibidem, točka 50.
I - 1862SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
34. V zadevi Dansk Denkavit je Sodišče ugo-
t
ovilo, da danska vlada ni dokazala, da se je 
pravo Skupnosti ob uvedbi spornega davka 
lahko razumno razumelo tako, da je dopu -
ščalo takšen davek. Kvečjemu je zadevni pre d-
pis vseboval jasno prepoved, katere vsebino je Sodišče razjasnilo že v drugi sodbi, ki je bila pomembna za primer, v katerem je bilo treba 
določiti;
  32 kar sicer a contrario tudi kaže, da 
Sodišče kljub prejšnji upoštevni sodbi očitno ni izhajalo iz prekludiranosti države, ki je vlo -
žila predlog.
35. Nazadnje je generalni pravobranilec 
L. A. Geelhoed v sklepnih predlogih v zadevi 
T
est Claimants in the FII Group Litigation  33 
analiziral zahteve dokaznega bremena držav 
članic v  povezavi z  vprašanjem omejitve 
časovnih učinkov sodbe, ki jo je treba spr e-
jeti. Pri tem je poudaril, da mora stranka, ki 
v  postopku pred Sodiščem predloži pravne 
razloge ali ugovore, svoje argumente zado-stno jasno obrazložiti  in mora poskrbeti za 
zadostno seznanjenost Sodišča, da to lahko 
sprejme odločitev glede spornega vprašanja. To je potrebno za preprečitev tega, da Sodišče ne bi sprejemalo odločb o  povsem hipot e-
tičnih vprašanjih ali na podlagi domnev, ki se glede na okoliščine izkažejo kot dejansko nepravilne.  34 Generalni pravobranilec 
L. A. Geelhoed je zato predlagal, da je treba 
predlog zadevne države članice za omejitev 
č
asovnih učinkov sodbe, ki jo je treba spr e-
j
eti, brez pomisleka zavrniti že samo zato, ker 
ob
stoj potrebnih domnev za izjemo ni bil ut e-
me
ljeno dokazan.  35
32 –  Ibidem, točka 21 in naslednje.
33 –  Sklepni predlogi, predstavljeni 6.  aprila 2006 v  še ner e-
š
eni zadevi Test Claimants in the FII Group Litigation 
(C-446/04).36. Zato mora Zvezna republika Nemčija 
v  tem sporu utemeljeno pojasniti  in po 
p
otrebi dokazati, da so izpolnjene v  nad a-
ljevanju predstavljene domneve za omejitev časovnih učinkov sodbe.
D 
– Pogoji za omejitev časovnih učinkov 
sodbe, ki jo je treba sprejeti 
37. Izhajajoč iz načela pravne varnosti 
v  zadevi Defrenne  II  36 je Sodišče v  kasnejši 
sodni praksi določilo dva pogoja za omejitev 
časovnih učinkov.
34 –  Točka 140 in naslednje, zlasti točka 143 navedenih sklepnih 
predlogov.
35 –  Točka 144 in naslednje navedenih sklepnih predlogov.
36 –  V opombi 9 navedena sodba Defrenne II, točka 74.
I - 1863MEILICKE IN DRUGI
38. Takšna omejitev se upošteva le, če obstaja 
tveganje hudih gospodarskih posledic zlasti 
z
aradi velikega števila pravnih razmerij, vzp o-
stavljenih v dobri veri na podlagi ureditve, za katero se je štelo, da je veljavna.
  37 Poleg tega 
je nujno, da so bili posamezniki in nacionalni 
organi vodeni k ravnanju, ki ni bilo v skladu 
s  skupnostno ureditvijo zaradi objektivne in pomembne negotovosti glede vsebine določb 
Skupnosti, h kateri so morda prispevala tudi 
ravnanja drugih držav članic ali Komisije.
  38
39. Treba je analizirati ta pogoja.
1.  Objektivna in pomembna pravna negot o-
vost
40. Glede zahteve za objektivno in 
pomembno negotovost glede vsebine določb Skupno
sti je Sodišče v  združenih zadevah Ampafrance in Sanofi  39 jasno ugotovilo – 
čeprav v drugem okviru, namreč v postopku 
glede veljavnosti ravnanja Skupnosti –, da se 
t
o merilo ne sme razlagati v korist držav čl a-
nic v smi
slu načela zaupanja v pravo.
37 –  Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca A. Tizzana 
v tej zadevi, ki so navedeni v točki 3 in opombi 17, točka 34.
38 –  Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca A. Tizzana v tej zadevi, ki so navedeni v točki 3 in opombi 17, točka 34.41. Sodišče zaradi tega stalno opozarja, da 
mora pravna negotovost obstajati o bjek-
tivno. Pravna negotovost, ki jo subjektivno 
zazna država članica, ne zadošča. Sodišče 
mora zaradi tega v  interesu enakega obra v-
navanja držav članic in enotne uporabe prava 
Skupnosti preizkusiti, ali je v upoštevnem tr e-
nutku obstajala objektivna pravna negotovost.
42. Sodišče je tako zavrnilo navedbe držav 
članic o  novosti vprašanja za predhodno 
o
dločanje, o katerem je treba odločiti, ker je 
že prej obstajala sodna praksa, ki je omogo -
čala vsakokratni državi članici, da preizkusi 
39 –  Sodba z  dne 19.  septembra 2000 v  združenih zadevah  
Ampafrance in Sanofi (C-177/99  in C-181/99, Recueil,  
str. I-7013, točka 65 in naslednje): „[…] [V]lada se ne more  
s
klicevati na načelo zaupanja v pravo, da bi se izognila posle -
dicam odločitve Sodišča, s  katero je ugotovljena nevelja v-
nost akta Skupnosti; s tem bi ogrozila varstvo posameznikov 
zoper ukrepanje države, ki temelji na nezakonitih določbah. “
I - 1864SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
združljivost sporne nacionalne ureditve 
z zahtevami prava Skupnosti.  40  41
43. Nasprotno pa je Sodišče v zadevi Barber  42 
priznalo časovno omejitev učinkov sodbe, 
ker so v tej zadevi države članice in prizadete 
osebe na podlagi določbe prava Skupnosti, sporne v  tej zadevi, glede časovne uporabe 
načela enakega obravnavanja razumno lahko 
domnevale, da so izjeme od načela enakega obravnavanja moških in žensk še naprej 
dovoljene na zadevnem področju.
44. Podobne razloge verjetnosti lahko na j-
demo t
udi v  drugih sodbah. Tako je bila 
v povezavi s časovnimi učinki sodbe, ki jo je 
bilo treba sprejeti, potrjena pravna negot o-
vost v  zadevi Bosman  43 na podlagi posebne 
okoliščine, da obstaja večje število različnih 
ureditev, ki so se deloma prekrivale.  44
40 –  V opombi 16 navedena Sodba Buchner in drugi, točka 38 in 
naslednje. Glej tudi sodbo z  dne 3.  oktobra  2002 v  zadevi Ange
l Barreira Perez (C-347/00, Recueil, str. I-8191, 
točka  46); v  opombi  15 navedeno sodbo Roders in drugi, točka  45, in sodbo z  dne 17.  februarja  2005 v  združenih zadevah Linneweber in drugi (C-453/02 in C-462/02, ZOdl., str. I-1131, točka 43) ter tudi moje sklepne predloge, pre d-
stavljene 8. julija 2004 v zadnjenavedeni zadevi, točka 60.
41 –  Glej v  opombi 29 navedeno sodbo Dansk Denkavit, točka 21 in naslednje.
42 –  Sodba z dne 28. septembra 1994 v zadevi Barber (C-128/93, Recueil, str. I-4583, točka 40 in naslednje). Glej v opombi 19 na
vedeno sodbo Sürül, točka 109 in naslednje.
43 –  Sodba z dne 15. decembra 1995 v zadevi Bosman (C-415/93, Recueil, str. I-4921, točka 143 in naslednje).
44 –  Glej tudi sodbi z dne 16. julija 1992 v zadevi Legros in drugi (C-163/90, Recueil, str.  I-4625, točka  31  in naslednje)  in z 
dne 15. januarja 1986 v zadevi Pinna (41/84, Recueil, str. 1, 
točka 26 in naslednje).45. Za ta primer je treba ugotoviti: kot je 
že bilo navedeno,  45 se je Sodišče v  zadevi 
Verkooijen prvič ukvarjalo z  razlago up o-
števnih določb prava Skupnosti glede obra v-
navanja izplačil dividend z vidika obdavčenja 
dohodka. V  zadevi Manninen je bil prvič 
obravnavan nacionalni – finski – postopek 
odbitka, ki je bil najbrž primerljiv s  prepisi nemškega EStG, ki so predmet postopka. 
Objektivna in pomembna pravna negotovost 
bi lahko obstajala vsaj do pojasnitve v sodbi Verkooijen.
46. Obstaja vprašanje, ali  in v  kolikšni meri 
je s  tega vidika pomembno tudi ravnanje K
omisije. To vprašanje je postavil že gene -
ralni pravobranilec A.  Tizzano v  sklepnih predlogih v tej zadevi.
  46
47. Komisija je nemško vlado z  dopisom 
z  dne 31.  oktobra  1995 opozorila, da nem -
š
ki postopek odbitka po njenem mnenju krši 
temeljne svoboščine Pogodbe ES. Kljub temu Komisija v  nadaljevanju ni uvedla postopka zaradi neizpolnitve obveznosti. Komisija 
je na drugi ustni obravnavi 30.  maja  2006 
45 –  Glej točko 26 zgoraj.
46 –  Ibidem, točka 36 in naslednje. Glej tudi moje sklepne pr e-
dloge Banca popolare di Cremona, navedene v  opombi 2, 
točka 156.
I - 1865MEILICKE IN DRUGI
na vprašanje odgovorila, da se je postopku 
zaradi neizpolnitve obveznosti odpovedala 
zato, ker je nemška zvezna vlada napovedala 
spremembo spornih predpisov  in se je raje odločila spremljati prizadevanja nemške zve -
zne vlade.
48. Generalni pravobranilec A.  Tizzano 
v  sklepnih predlogih, predstavljenih 10. 
novembra 2005, izhaja iz tega, da je dejstvo, 
da postopek zaradi neizpolnitve obveznosti ni bil uveden, lahko povzročilo objektivno pravno negotovost.
  47 Da pa bi se lahko pres o-
dilo ravnanje Komisije v tej zadevi – vključno 
glede navedb na drugi ustni obravnavi –, se 
zdi primerno najprej spomniti na sodno pra -
kso Sodišča glede pravnega pomena uvedbe 
postopka zaradi neizpolnjevanja obveznosti 
s strani Komisije.  48
49. V skladu s  tem Komisija s  stališči, ki so 
bila izražena na podlagi  člena  226  ES, ali z 
drugimi izjavami v  okviru tega postopka 
ne more dokončno določiti pravic  in obve -
znosti države članice ali ji zagotoviti, da je neko njeno ravnanje združljivo s  pravom Skupnosti.  49 Nasprotno na podlagi sistema 
členov  227  ES in 228  ES določitev pravic  in 
obveznosti držav članic in presoja njihovega 
ravnanja izhajata le iz sodbe Sodišča.  50
47 –  Ibidem, točka 36 in naslednje.
48 –  Glej v opombi 40 navedene sklepne predloge Linneweber in 
drugi, točka 60.50. Izdaja obrazloženega mnenja je torej del 
predhodnega postopka. Predhodni post o-
p
ek omogoči državi članici, da „prostovoljno 
izpolni svoje obveznosti iz Pogodbe ali glede 
na primer utemeljiti svoje stališče. “  51 Isto 
mora v  vsaj enaki meri veljati za morebitno 
neformalno zahtevo, ki jo Komisija naslovi na 
državo članico.
51. Sodišče je dalje poudarilo, da odločitev 
Komisije o tem, ali naj sproži postopek zaradi nei
zpolnitve obveznosti, pomeni odločitev, 
sprejeto na podlagi diskrecijske pravice, ki se je končno sodno ne more preizkusiti.
  52 
Zato Komisiji v postopku zaradi neizpolnitve 
obveznosti ni treba dokazati posebnega pra v-
nega interesa. V splošnem interesu Skupnosti 
je naloga Komisije, da po uradni dolžnosti 
49 –  Sodba z dne 20. marca 2003 v zadevi Komisija proti Nemčiji 
(C-135/01, Recueil, str.  I-2837, točka  24). Glej v  tem smi -
s
lu tudi sodbo z  dne 27.  maja 1981 v  združenih zadevah 
Essevi  in Salengoin (142/80  in 143/80, Recueil, str. 1413, 
točka 16).
50 –  Sodba z  dne 22.  februarja 2001 v  zadevi Gomes Valente 
(C-393/98, Recueil, str. I-1327, točka 18).
51 –  Sodba z  dne 29.  septembra 1998 v  zadevi Komisija proti 
Nemčiji (C-191/95, Recueil, str. I-5449, točka 44).
52 –  Glej sodbo z dne 21. oktobra 2004 v zadevi Komisija proti 
Nemčiji (C-477/03, neobjavljena v  ZOdl., točka  11 [UL C 
300, str.  23]) s  sklicevanjem na sodbo z  dne 14.  febr u-
arja 1989 v zadevi Star Fruit proti Komisiji (247/87, Recueil, str. 291, točka 11).
I - 1866SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
nadzoruje, ali države članice izvajajo Pogodbo 
in predpise, ki so jih na njeni podlagi izdale 
institucije Skupnosti, in da zagotovi ugotovi -
tev morebitnih kršitev obveznosti, ki izhajajo 
iz teh.  53 Torej sama odloča o tem, ali je pri -
merno, da sproži postopek zaradi neizpolni -
tve obveznosti.  54
52. Dejstvo, da se postopek zaradi neizpolni -
tve obvez
nosti po neformalnem predhodnem 
postopku ne nadaljuje, ima zaradi tega poleg pravnih razlogov še številne druge razloge, ki temeljijo na razlogih oportunitete. Tudi v tej 
zadevi bi lahko bilo tako na strani Komisije: 
ta je po mojem mnenju vsaj na drugi ustni obravnavi prepričljivo pojasnila, da ni ostala 
nedejavna, ampak je zaradi oportunitete dala 
prednost temu, da počaka na sporazumno spremembo nacionalnih predpisov. Vendar pa se mi s  tega stališča zdi težko ločeno 
obravnavati dosedanja pojasnila Komisije 
pri Sodišču, da ni uvedla postopka zaradi neizpolnitve obveznosti, ker je bila kasneje 
nemška davčna ureditev o  odbitku davka odpravljena.  55 Stalni stiki med njenimi slu ž-
b
ami  in nemškimi organi, ki jih je Komisija 
omenila zlasti na drugi ustni obravnavi in jih 
nemška vlada ni zanikala, tudi potrjujejo to mnenje.
53 –  Glej med drugim sodbo z  dne 11.  avgusta 1995 v  zadevi 
Komisija proti Nemčiji (C-431/92, Recueil, str. I-2189, t
očka 21).
54 –  Glej v tem smislu sodbo z dne 5. novembra 2002 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-476/98, Recueil, str. I-9855, t
očka. 38) s sklicevanjem na v opombi 52 navedeno sodbo 
v zadevi C-431/92, točka 22. Glej dalje v opombi 51 nave -
deno sodbo v  zadevi 247/87, da ni dopustna tožba zaradi nedelovanja, ki jo vloži fizična ali pravna oseba in je usmer -
jena v ugotovitev, da je Komisija kršila Pogodbo s tem, da ni sprejela sklepa, s  čimer proti državi članici ni uvedla postopka zaradi neizpolnitve obveznosti.53. Zdi pa se mi, da je ravnanje Komisije, pos e-
b
ej dejstvo, da ni začela formalnega postopka 
zaradi neizpolnitve obveznosti proti Nemčiji –  
dr
ugače kot v  zadevi Defrenne  II  56 –,  
t
ežko primerno, da je z vidika vprašanja zdr u-
žljivosti nemškega EStG s pravom Skupnosti 
pripomoglo k  povečanju mogoče pravne negotovosti.
54. Tudi če so obstajala daljša obdobja med 
navedenimi stiki, bi se ta le težko obravnavala k
ot okoliščina, ki vzbuja upravičeno pričak o-
vanje, da bo odpovedana morebitna uvedba postopka zaradi neizpolnitve obveznosti. Tukaj je treba spomniti na to, da se v skladu 
55 –  Sklepni predlogi generalnega pravobranilca A.  Tizzana, 
predstavljeni 10.  novembra 2005 po prvi ustni obravnavi, 
t
očka 37.
56 –  Sodba, navedena v  opombi 9, glej tudi sklepne predloge 
generalnega pravobranilca A. Tizzana v tej zadevi, točka 38.
I - 1867MEILICKE IN DRUGI
z  ustaljeno sodno prakso Sodišča molk 
Komisije ne more razumeti kot odobravanje 
določenih ravnanj držav članic.  57
55. Nazadnje tudi ravnanje nemške zvezne 
vlade ne nasprotuje temu, da je obstajala vsaj 
z
avest o problematiki prava Skupnosti glede 
postopka davčnega odbitka v nemškem EStG. Nemška zvezna vlada na drugi ustni obra v-
navi 30. maja 2006 namreč ni zanikala, da je 
bila odprava v tej zadevi spornega postopka 
davčnega odbitka uvedena nekaj mesecev pred sodbo Verkooijen.
  58 Ugovor, da je bilo 
to prav tako brez pomena kot obrazložitev, 
ki je v zakonodajnem gradivu, tako da je bilo 
treba sporne nove določbe oblikovati v skladu s  pravom Skupnosti, ker so besedila takšne 
vrste običajna v  obrazložitvah zakonov  in 
se pogosto uporabljajo tudi brez konkretne povezave s pravom Skupnosti,
  59 se ne zdi zelo 
pr
epričljiv, ker nemška zvezna vlada ni ugo -
v
arjala navedbam Komisije o  nadaljevanju 
stikov.
57 –  V opombi 15 navedena sodba Richardson, točka 35 v kon -
t
ekstu Direktive Sveta  79/7/EGS. Glej tudi v  opombi 44 
navedeno sodbo Legros, točka 31 in naslednje; v opombi 17 
navedeno sodbo EKW in Wein, točki 56 in 58, in v opombi 23 navedeno sodbo Blaizot, točka 32 in naslednje.
58 –  Osnutek Gesetzes zur Senkung der Steuersätze und zur Reform der Unternehmensbesteuerung (S
teuersenkungsgesetz – zakon o  znižanju davčne stopnje 
in reforme za obdavčenje podjetij), ki sta ga 15.  febr u-
arja 2000 vložili poslanski skupini SPD in BÜNDNIS 90/DIE GRÜNEN, osnutek zvezne vlade z dne 30. marca 2000.
G
eneralni pravobranilec A.  Tizzano v  sklepnih predlogih 
v  tej zadevi očitno napačno izhaja iz tega, da je „nemška vlada po sprejetju navedene sodbe nemudoma spremenila 
prej veljavno zakonodajo“ (točka 40).56. Končna presoja obstoja objektivne in 
pomembne pravne negotovosti pa morda ne 
bi bil
a potrebna, če ne bi bilo predloženih 
dovolj dokazov za tveganje hudih gospodar -
skih posledic.
2. T
veganje hudih gospodarskih posledic
57. V sklepu o  ponovnem odprtju obra v-
na
ve z dne 7. aprila 2006 je Sodišče izrecno 
prosilo udeležence postopka, naj se opr e-
delijo do gospodarskih posledic razlage 
59 –  V obrazložitvi osnutka Steuersenkungsgesetz z dne 5. febr u-
ar
ja 2000 (Deutscher Bundestag – 14.  sklic, Drucksache 
14/2683) je na strani 95 v točki (ee) v desnem stolpcu tudi 
ta odstavek:
P
ostopek celotnega davčnega odbitka učinkuje v nasprotju 
s tem le nacionalno in je zato notranje usmerjen. Odstrani le davčno dvojno obremenitev pri delničarju in družbi v Nemčiji. Oprostitev ne velja za tujega delničarja domače družbe prav tako ne za nemškega delničarja tuje družbe. Zaradi primerjave obremenitve med domačimi  in tujimi dividendami je Komisija EU grajala kršitev prostega pre -
toka kapitala in svobode ustanavljanja zaradi nemškega 
postopka celotnega davčnega odbitka (moj poudarek).
I - 1868SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
prava Skupnosti, katere časovna omejitev se 
predlaga.
58. Najprej je treba poudariti, da je v vodilni 
sodbi Defrenne  II  60 še vedno odprto vpra -
šanje, do katere višine je obstajala bojazen 
finančnih posledic učinka sodbe ex tunc. 
Dalje se sklicujem na ustaljeno sodno prakso, 
na podlagi katere finančne posledice pre d-
hodne odločbe za državo članico nikoli ne morejo utemeljiti časovne omejitve učinkov zadevne sodbe.
  61
59. Pripomniti je še treba, da ima sodba uč i-
ne
k ex tunc neodvisno od tega, ali to priz a-
dete obremeni ali pa jim je v korist. Zlasti to ni pomembno, če gre za zneske denarja, ki jih je država pobrala v  nasprotju s  pravom 
Skupnosti.
  62
60 –  Navedena v opombi 9.
61 –  Glej navedbe zgoraj in ustrezne sklice, točka 16 in naslednje.
62 –  V opombi 14 navedena sodba Salumi in drugi, točka 12.60. Iz vsega tega izhaja, da višina finančnih 
poledic ne more biti odločilna za omejitev 
č
asovnih posledic sodbe. Tveganje hudih 
gospodarskih posledic se da težko obrazlo-žiti le na podlagi analize številk; saj predv i-
deva odločitev Sodišča, ki temelji na oceni 
navedb o  dejanskem stanju, ki jih je podala 
država članica, ki je vložila predlog. Sodišče bi se po mojem mnenju moralo izogniti sku -
šnjavi, da stopnjo teže finančnih posledic določi glede na višino morebitnih finančnih posledic oziroma zneskov. Menim – tudi glede na različno gospodarsko moč različnih 
držav članic  –, da je dolgoročno dvomljivo, 
da se izhaja iz tega, da določeni (čeprav pr e-
cejšnji) zneski že v naprej pomenijo tveganje 
hudih gospodarskih posledic.
  63 To bi lahko 
v najslabšem primeru pripeljalo do „razprave o pragu“.
  64
61. Glede na to je po mojem mnenju tukaj 
treba preveriti, ali je nemška zvezna vlada 
u
strezno dokazala tveganje hudih gospodar -
skih posledic. Izpad davkov, ki je bil naveden 
63 –  Sklepni predlogi generalnega pravobranilca A. Tizzana v tej 
zadevi, točka 35 na koncu.
64 –  Poleg tega težkih gospodarskih posledic ni mogoče vedno 
izraziti v  številkah, kar je razvidno tudi iz sodbe z  dne 
7. 
julija 2005 v  zadevi Komisija proti Avstriji (C-147/03, 
ZOdl., str. I-5969).
I - 1869MEILICKE IN DRUGI
v  zvezi s  tem, v  znesku 5 milijard EUR – ki 
je bil na prvi ustni obravnavi znižan na ta 
znesek –, tudi če morda omogoča sklepanje 
o  bojazni glede hudih gospodarskih posle -
dic, ni zadosten dokaz zanje. Pri navedenih 
višinah zneskov, katerih izračun je nemška 
zvezna vlada zagotovo natančno predstavila na drugi ustni obravnavi 30. maja 2006,
  65 gre 
za predstavitev finančnih posledic za prora-
čun, ki v skladu z ustaljeno sodno prakso  66 ne 
zadoščajo za ustrezen dokaz tveganja hudih gospodarskih posledic.
62. Tveganje hudih gospodarskih posledic 
tudi ne izhaja iz računske primerjave zneska 
5 milijar
d EUR z  nemškim proračunskim 
deficitom in s  tem povezanim zmanjšanjem vsote, ki je na voljo za investicije,
  67 prihodkov 
iz naslova obdavčenja podjetij in drugih ref e-
renčnih virov, ker takšni podatki natančno pojasnijo (še naprej) „povsem“ finančne posledice sodbe, ki jo je treba sprejeti.
65 –  Nemška zvezna vlada ni pojasnila, koliko se lahko posploši 
ocena izpada davčnih prihodkov, ki temeljijo na podatkih F
inanzamt Hamburg (davčni urad v Hamburgu).
66 –  Glej sklice v točki 16 in naslednjih.
67 –  V zveznem proračunu so za leto 2006 po podatkih dpa [nemška tiskovna agencija] predvidene investicije v  višini 23,2 milijar
de EUR – nova zadolžitev znaša 38,2 milijarde 
EUR, skupni izdatki pa 261,6 milijarde EUR.63. Poleg tega se nanaša znesek, ki ga je nave -
dl
a nemška zvezna vlada, na štiriletno obdo -
bje (od leta 1998 do leta 2001), medtem ko se 
referenčni viri vsakič nanašajo na proračun -
sko leto. Pri navedenih 5 milijardah EUR gre 
za potencialni znesek finančnih tveganj, če bi 
vsi davčni zavezanci, ki jih zadeva postopek 
davčnega odbitka, vložili pravna sredstva, kar 
je nemška zvezna vlada izrecno potrdila na 
drugi ustni obravnavi. Čeprav ustrezna pr o-
računska tveganja izhajajo iz ureditve, ki ne velja več, nemški zvezni vladi ni uspelo vsaj 
približno navesti – ustrezno (sedaj) upošte v-
nemu obdobju nadzora –, koliko davčnih 
zavezancev je dejansko vložilo pravna sre d-
stva. V tem smislu se ta zadeva razlikuje od zadeve Banca popolare di Cremona,
  68 v kateri 
sporna nacionalna ureditev še velja in po 
nespornih navedbah italijanske vlade pomeni 
bistveni sestavni del financiranja avtonomnih teritorialnih skupnosti.
64. Zdi se mi, da obstajajo dobri razlogi, 
da tveganje hudih gospodarskih posledic ni dovolj dok
azano.
68 –  Navedena v opombi 2.
I - 1870SKLEPNI PREDLOGI C. STIX-HACKL – ZADEVA C-292/04
65. Prav tako ne prepriča ugovor Zvezne 
republike, da učinek ex tunc sodbe, ki jo je 
tr
eba sprejeti, ni sorazmeren in podeljuje 
postopku za predhodno odločanje nepredv i-
den kaznovalen značaj.
66. Res je, da je pravni red Skupnosti – in  
s tem tudi postopek za predhodno odločanje –  
namenjen izključno spoštovanju in zagota -
vljanju prava. Kaznovanje držav članic mu je načeloma tuje. Poleg tega naj položaj držav 
članic, kot je navedel generalni pravobranilec 
A. Tizzano, ne bi bil otežen bolj, kot je nuj -
no.
  69 To pa ne spremeni ničesar glede tega, 
da so navedene posledice na podlagi ustaljene 
sodne prakse spremljevalni učinek načelnega 
učinka ex tunc sodbe o razlagi.
67. Zaradi popolnosti je treba opozoriti 
tudi na možnosti držav članic glede urejanja p
ostopkov. Sodišče je v  zadevi Edis  70 odlo-čilo, da lahko sodišča držav članic sodbo kljub učinkom ex tunc 
 uporabijo za dejansko st a-
n
je, ki je nastalo pred njenim sprejetjem, le 
če so se vsebinsko in postopkovno upoštevale podrobnosti nacionalnega postopka.
  71
69 –  Sklepni predlogi, predstavljeni 10.  novembra 2005 v  tej 
zadevi, točka 42.
70 –  V opombi 11 navedena sodba.V skladu z  ustaljeno sodno prakso je obli -
kovanje sodnega postopka, ki je namenjeno 
varstvu pravic, ki za državljane izhajajo iz 
prava Skupnosti, zaradi neobstoja ureditve prava Skupnosti o povrnitvi dajatev, ki so bile 
pobrane brez pravne podlage, stvar vsakokra -
tnega pravnega reda držav članic. Ti postopki 
pa ne smejo biti, kot je znano, manj ugodni 
od tistih, ki veljajo za ustrezne tožbe, ki se 
nanašajo le na nacionalno pravo, in v praksi uveljavljanja pravic, ki jih podeljuje pravni red Skupnosti, ne smejo onemogočati ali občutno 
oteževati.
  72
Načeloma se s  stališča prava Skupnosti ne 
more očitati na primer določitve primernih 
prekluzivnih rokov za pravna sredstva v int e-
resu pravne varnosti, ki varuje sočasno davč -
nega zavezanca in organe.  73
71 –  Ibidem, točka 17.
72 –  V opombi 11 navedena Sodba Edis, točka 19. Glej tudi sodbi 
z dne 16. decembra 1976 v zadevi Rewe (33/76, Recueil, str. 
1989, t
očka 5) in v zadevi Comet (45/76, Recueil, str. 2043, 
točki 13 in 16).
73 –  V opombi 72 navedeni sodbi Rewe, točka 5, in Comet, točki 
17 in 18, ter v opombi 8 navedena sodba Denkavit italiana, t
očka 23.
I - 1871MEILICKE IN DRUGI
IV – Predlog
68. Po vsem tem predlagam Sodišču, naj v  tej zadevi ne omeji časovnega učinka 
sodbe.