ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
a)

Ali je Sklep Sveta Evropske centralne banke z dne 6. septembra 2012 o tehničnih podrobnostih dokončnih denarnih transakcij v nasprotju s členoma 119 in 127(1) in (2) Pogodbe o delovanju Evropske unije in členi od 17 do 24 Protokola o statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ker presega mandat Evropske centralne banke na področju monetarne politike, urejen v navedenih členih, in posega v pristojnosti držav članic? Ali gre za prekoračitev mandata Evropske centralne banke zlasti, ker aa) se Sklep Sveta Evropske centralne banke z dne 6. septembra 2012 navezuje na programe pomoči ekonomske politike iz Evropskega instrumenta za finančno stabilnost ali Evropskega mehanizma za stabilnost (pogojenost)? bb) navedeni sklep določa, da se državne obveznice kupujejo samo od nekaterih držav članic (selektivnost)? cc) navedeni sklep določa, da se državne obveznice držav, ki so vključene v programe, kupujejo poleg programov pomoči Evropskega instrumenta za finančno stabilnost ali Evropskega mehanizma za stabilnost (vzporednost)? dd) bi se lahko z navedenim sklepom zaobšlo omejitve in pogoje, ki veljajo za programe pomoči Evropskega instrumenta za finančno stabilnost ali Evropskega mehanizma za stabilnost (obid)?
—

člen 29 Uredbe (EU) št. 1316/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o vzpostavitvi Instrumenta za povezovanje Evrope, spremembi Uredbe (EU) št. 913/2010 in razveljavitvi uredb (ES) št. 680/2007 in (ES) št. 67/2010 ter Prilogo II k tej uredbi razglasi za nična v delu, v katerem je to, kar je bil v prvotni prilogi k Uredbi št. 913/2010 koridor 2 (zdaj imenovan koridor Severno morje – Sredozemlje) razširjeno dalje od Londona;
1.

Ali je treba člen 39 ES razlagati tako, da mora država članica, v kateri je zaposlen davčni zavezanec, pri odmeri dohodnine upoštevati njegov osebni in družinski položaj, če: (i) je bil ta davčni zavezanec samo del davčnega leta zaposlen v tej državi članici, prebival pa je v drugi državi članici, (ii) je svoj celoten ali skoraj celoten dohodek v tem obdobju dosegel v državi zaposlitve, (iii) je bil v tem letu zaposlen in je prebival tudi v drugi državi in (iv) svojega celotnega ali skoraj celotnega dohodka glede na celotno davčno leto ni dosegel v prvi državi zaposlitve?
SL Uradni list Evropske unije C 85/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 20. decembra 2013 – Condor Flugdienst GmbH proti Andreas Plakolm

(Zadeva C-680/13)

2014/C 85/26

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Frankfurt am Main

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Condor Flugdienst GmbH

Tožena stranka: Andreas Plakolm

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba v členu 2(l) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) opredeljeni pojem „odpoved“ razlagati tako, da v položaju, kakršen je v tej zadevi, zajema tudi primer, ko se je let sicer opravil pod prvotno številko leta, vendar ne kot neprekinjeni let, kot je bilo sprva predvideno, temveč kot let z vmesnim postankom, ki je bil predviden pred letom, poleg tega pa ga je izvajala druga letalska družba z nadomestnim letalom (subcharter)?

(1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).
(i)

Splošno sodišče je storilo napako, ker ni upoštevalo potrebe po zagotovitvi „notranje“ usklajenosti Uredbe (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (2) v povezavi s členom 6(1) Aarhuške uredbe, kot izhaja iz člena 4(4) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah („Aarhuška konvencija“);
1.

Prvi razlog temelji na kršitvi načel obrazložitve, nediskriminacije in enakega obravnavanja v zvezi z oceno manjše resnosti kršitve družbe Roca zaradi manjšega obsega proizvodov, ki jih zadeva kršitev, in izkrivljenje dejstev, ki so se v Sklepu štela za dokazana.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) 27. decembra 2013 – X AB proti Skatteverket

(Zadeva C-686/13)

(2014/C 71/19)

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Högsta förvaltningsdomstolen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X AB

Tožena stranka: Skatteverket

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 49 PDEU in 63 PDEU nasprotujeta nacionalni zakonodaji, v skladu s katero država članica sedeža ne priznava pravice do odbitka za negativno tečajno razliko, ki se upošteva pri kapitalskem dobičku ali izgubi iz lastniških deležev v družbi s sedežem v drugi državi članici, če v državi članici sedeža velja sistem, v skladu s katerim so kapitalski dobički in izgube iz takih sredstev v celoti izvzeti iz obdavčenja?
3.

Tretji pritožbeni razlog. Kršitev načela zakonitosti pri sprejetju obvestil o programu prizanesljivosti zaradi kršitve povezanih določb členov od 101 PDEU do 105 PDEU in člena 23 Uredbe Sveta št. 1/2003 (1). Celoten postopek je bil sprožen in temelji na obvestilih Komisije, s katerimi je bil vzpostavljen t.i. program prizanesljivosti. Pritožnica navaja, da Komisija, ob tem da ni akta Evropskega zakonodajalca, nima nobenih pristojnosti za priznavanje delne ali popolne imunitete podjetjem in za to, da na tako obvestilo opre postopek s področja omejevalnih sporazumov, ki se konča z naložitvijo hudih sankcij. Splošno sodišče ni podalo ustreznih odgovorov na ugovore pritožnice, saj je opustilo obravnavo različnih pravnih vprašanj, ki so bila izpostavljena.
—

če bi Sodišče dokončno razsodilo, naj se ničnostna tožba zavrne tudi v delu, ki se nanaša na dogodke v družbi AFICS, in naj se ponovno določijo globe, naložene družbam Allia SAS, Produits Céramique de Touraine SA in Sanitec; in vsekakor
SL Uradni list Evropske unije C 24/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vergabekammer Arnsberg (Nemčija) 22. oktobra 2013 – Bundesdruckerei GmbH proti Stadt Dortmund

(Zadeva C-549/13)

2014/C 24/04

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Vergabekammer Arnsberg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bundesdruckerei GmbH

Tožena stranka: Stadt Dortmund

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 56 PDEU in člen 3(1) Direktive 96/71/ES (1) nasprotujeta nacionalnemu predpisu in/ali pogoju v zvezi z naročilom, ki ga določi organ za naročila, da se mora ponudnik, ki želi pridobiti razpisano naročilo, zavezati (1.), da bo osebju, zaposlenemu za izvedbo naročila, izplačal minimalno plačo, določeno v predpisih ali v kolektivni pogodbi, in (2.), da se enako obveznost naloži izbranemu ali potencialnemu podizvajalcu, naročnik pa mora predložiti ustrezno izjavo o interesu podizvajalca organu za naročila, pri čemer (a) pravni predpis takšno obveznost določa samo za dodelitev javnih naročil, ne pa tudi za dodelitev zasebnih naročil, (b) podizvajalec ima sedež v drugi državi članici, delojemalec podizvajalca pa je pri izvedbi storitev, ki so predmet naročila, deloval le v svoji državi?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 431).
3.

Ali to, da je začasna ustavitev plačil v zvezi s trinajstim in štirinajstim mesecem omejena zgolj na upokojene delavce in ne zadeva aktivnih delavcev, krši načelo enakega obravnavanja v smislu prepovedi diskriminacije iz členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (1)?
1.

Ali nacionalna ureditev (tukaj člen 18(3) AuslInvestmG), po kateri so pri domačih vlagateljih v tuje investicijske sklade v primeru naložbe v sklade iz tretjih držav pod določenimi pogoji poleg izplačil dodatno obdavčeni fiktivni dohodki, in sicer v višini 90 % razlike med prvo in zadnjo odkupno ceno leta, vendar najmanj v višini 10 % zadnje odkupne cene (ali borzne ali tržne vrednosti), ni v nasprotju s prostim pretokom kapitala iz člena 73b PES (od 1. maja 1999 člen 56 ES) (1), ker je ureditev, ki je v glavnem nespremenjena od 31. decembra 1993, povezana z opravljanjem finančnih storitev v smislu določbe o varstvu pridobljenih pravic iz člena 73c(1) PES (od 1. maja 1999 člen 57(1) ES) (2)? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
1.

Ali je ob upoštevanju sistema davka na dodano vrednost, ki temelji na Direktivi Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), zlasti členov 9 in 193 v povezavi s členom 199(1)(g), dopustna določba nacionalnega prava, kot je člen 18 ustawa o podatku od towarów i usług (zakon o davku na blago in storitve) z dne 11. marca 2004 (Dz. U. 2011, št. 177, poz. 1054, kakor je bil pozneje spremenjen, v nadaljevanju: zakon o DDV), ki s tem, da uvaja institut plačnika davka, torej pravnega subjekta, ki mora za davčnega zavezanca odmeriti znesek davka, ga od njega pobrati in ga v določenem roku plačati davčnemu organu, določa izjeme od splošnih načel prava o DDV, zlasti glede pravnih subjektov, ki so dolžni odmeriti in pobrati davek?
2.

Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in tako napačno uporabilo člena 4(1) in 5(4) osnovne uredbe (člen 4(1) in člen 5(4)), ko je opredelilo izraz „industrija Skupnosti“. To je vodilo do napačnega zaključka, da mora biti „večji delež“ Skupnosti opredeljen na podlagi le enega od dveh pragov, ki jih določa člen 5(4), in sicer le 25 % praga. Napačna opredelitev izraza „industrija Skupnosti“ je izkrivila analizo o škodi institucij, ki je namesto, da bi bila opredeljena na podlagi vpliva dumpinških uvozov na „industrijo Skupnosti“, kot to določata člena 3(1) in 5(4) osnovne uredbe, bila ocenjena na podlagi „položaja družbe, ki je podpirala zahtevo za pregled“ oziroma „največjega proizvajalca“. Nobeden od teh izrazov pa v osnovni uredbi ni uporabljen za opredelitev „škode“.
—

ugotovi, da je republika Poljska, s tem da je delovne programe iz člena 5 Direktive Sveta z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (91/676/EGS) izdelala na podlagi pomanjkljivo imenovanih posebej ranljivih območij in s tem da ti programi vsebujejo ukrepe, ki niso skladni s Prilogo II (A.2) in Prilogo III (1.1 in 1.3) k tej direktivi, kršila obveznosti iz člena 5 v povezavi s Prilogo II (A.2) in Prilogo III (1.1 in 1.3) k tej direktivi;
SL Uradni list Evropske unije C 352/2

Pritožba, ki jo je Italijanska republika vložila 8. avgusta 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 30. maja 2013 v zadevi T-454/10, Italijanska republika proti Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)

(Zadeva C-460/13 P)

2013/C 352/02

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, S. Varone, Avvocato dello Stato)

Druge stranke v postopku: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav),

Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon),

Evropska komisija,

Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA),

Confederazione Cooperative Italiane

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi,

— drugim strankam v pritožbenem postopku naloži plačilo stroškov

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Spor se nanaša na izpodbijanje sodbe izdane v zadevi T-454/10, s katero so bili za nične razglašeni:

(a) člen 52(2a), drugi odstavek, Uredbe Komisije (ES) št. 1580/2007 (1), člen 50(3) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 (2)„v delu, v katerem določa, da je vrednost,dejavnosti, ki niso del dejanskega procesa predelave‘, vključena v vrednost tržne proizvodnje sadja in zelenjave, namenjenih predelavi“.

(b) člen 60(7) Izvedbene uredbe št. 543/2011, ki določa naložbe in ukrepe v zvezi s predelavo proizvodov, kot celote.

Italijanska republika meni, da določbe navedene pod a) niso v nasprotju z Uredbo (ES) št. 1234/2007, s čimer uvaja podporo dejavnostim, ki v uredbi niso določene, temveč pa so –tudi zaradi večje poenostavitve – omejene na načine izračuna parametrske vrednosti pomoči Skupnosti.

Razlaga, ki jo je opravilo Splošno sodišče, naj bi vodila do neupravičenega neenakega obravnavanja znotraj proizvodnih organizacij proizvajalcev sadja in zelenjave, kjer naj bi bila dejavnost trženja istega proizvoda različno subvencionirana glede na to, ali organizacija proizvajalcev opravlja ali ne proces predelave kot tak.

V zvezi s točko b) – razglasitev ničnosti člena 60(7) Izvedbene uredbe št. 543/2011 je bila ugotovljena nepravilnost sodbe Splošnega sodišča v delu, v katerem to meni, da obstaja diskriminacija v razmerju do zasebnih predelovalcev glede na predelovalce, ki so pretežno ustanovljeni v obliki zadrug, ki so člani organizacij proizvajalcev.

(1) Uredba Komisije (ES) št. 1580/2007 z dne 21. decembra 2007 o določitvi izvedbenih pravil za uredbe Sveta (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96 in (ES) št. 1182/2007 v sektorju sadja in zelenjave (UL L 350, str. 1)

(2) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (UL L 157, str. 1)
1.

Ali je treba člen 14(1) Uredbe (ES) št. 1/2005 (1) razlagati tako, da sme pristojni organ v kraju odhoda pri dolgih vožnjah domačih kopitarjev in domačega goveda, ovac, koz in prašičev, kadar je kraj odhoda v državi članici Evropske unije, namembni kraj pa je v tretji državi, dnevnik vožnje, ki ga je predložil organizator, v skladu s členom 14(1)(c) ožigosati le, če dnevnik vožnje izpolnjuje zahteve iz člena 14(1)(a)(ii) za celotno vožnjo od kraja odhoda do namembnega kraja, torej tudi za dele vožnje, ki so v celoti zunaj skupnostnega ozemlja Evropske unije?
3.

Tretjič, Splošno sodišče je kršilo splošni načeli enakega obravnavanja in dobrega upravljanja, ki sta osnovni načeli učinkovitega upravljanja EU. To, da je UUNT v preteklosti registriral slogane z enako strukturo, ki so vsebovali besedo „INNOVATION“, bi bilo treba upoštevati, čeprav prejšnje odločbe niso zavezujoče.
1.

Ali je določba člena 77(1) in (2) általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (madžarski zakon o DDV) v različici, ki je veljala do 31. decembra 2010, združljiva s členom 90(1) Direktive 2006/112/ES (Direktiva o DDV)? (1) Konkretneje, ali Madžarski zakon o DDV zajema vse primere znižanja davčne osnove, ki so določeni v omenjenem členu 90(1)?
1.

Ali je treba člen 2(1)(b) in (c) Direktive Sveta 2008/7/ES z dne 12. februarja 2008 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 46, str. 11) razlagati tako, da se za kapitalsko družbo v smislu teh določb šteje komanditna delniška družba, če glede na pravno naravo te družbe lahko le del njenega kapitala in družbenikov izpolnjuje pogoje, ki jih določa člen 2(1)(b) in (c) Direktive 2008/7/ES?
2.

Če je odgovor nikalen in je treba pogodbo obravnavati v skladu z uredbama št. 1984/83 (1) in št. 2790/99 (2): ali se lahko člen 12(1) Uredbe št. 2790/99 v zvezi s členom 5(a) iste uredbe razlaga tako, da ker dobavitelj ni lastnik zemljišča in ker trajanje pogodbe na dan 1. januarja 2002 presega pet let, pogodba postane nična 31. decembra 2006?
1.

Ali je treba člen 18(2) Uredbe Komisije (ES) št. 795/2004 (1) razlagati tako, da se uporabi: (a) če kmet izpolnjuje pogoje za uporabo dveh ali več od naslednjih členov: 19, 20, 21 22, 23, 23a Uredbe Komisije (ES) št. 795/2004 in 37(2), 40, 42(3) in 42(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 (2), ali le (b) če kmet izpolnjuje pogoje za uporabo dveh ali več od členov 19, 20, 21, 22, 23 in 23a Uredbe Komisije (ES) št. 795/2004 ali, ločeno, dveh ali več od členov 37(2), 40, 42(3) in 42(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003?
SL Uradni list Evropske unije C 260/33

Pritožba, ki jo je Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) vložila 3. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 19. aprila 2013 v zadevi T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti Komisiji

(Zadeva C-380/13 P)

2013/C 260/60

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Pritožnica: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zastopnika: N. Morais Sarmento in L. Pinto Monteiro, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga:

— naj sodbo Splošnega sodišča v celoti razveljavi;

— naj izpodbijano odločbo v celoti razglasi za nično;

— naj Komisiji naloži, da nosi svoje stroške in stroške pritožnice.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Kršitev razumnega roka za sprejetje odločbe

(i) Zastaranje pregona

Pritožnica meni, da je bila izpodbijana odločba sprejeta po izteku štiriletnega roka, določenega za zastaranje pregona, iz člena 3 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 (1). Tudi če je morebiti prišlo do pretrganja zastaranja pregona, je potekel rok, ki je dvakrat daljši od zastaralnega roka, ne da bi bila sprejeta kakršna koli odločba, v skladu s členom 3(1), četrti pododstavek, navedene uredbe. Ker je ustrezna pravica zastarala, je treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično in je ni mogoče izvršiti.

(ii) Kršitev načela pravne varnosti

Pritožnica meni, da je Komisija s tem, da je pustila preteči več kot 20 let med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem izpodbijane odločbe, kršila načelo pravne varnosti. V skladu s tem temeljnim načelom pravnega reda Evropske unije ima vsakdo pravico, da institucije Unije obravnavajo njegovo zadevo v razumnem roku.

(iii) Kršitev pravice do obrambe

Pritožnica meni, da je bila njena pravica do obrambe kršena, ker ji je bila ob upoštevanju dejstva, da je med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem dokončne odločbe preteklo več kot 20 let, odvzeta pravica, da pravočasno predloži svoja stališča, to je takrat, ko še razpolaga z dokumenti, ki ji omogočajo upravičiti izdatke, za katere Komisija meni, da niso upravičeni.

(1) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 340)
SL Uradni list Evropske unije C 252/15

Pritožba, ki so jo Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. vložile 27. maja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 7. marca 2013 v zadevi T-93/10, Bilbaina de Alquitranes in drugi proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)

(Zadeva C-287/13 P)

2013/C 252/23

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (zastopnik: K. Van Maldegem, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

Predlogi

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-93/10; in

— razglasi ničnost odločbe Evropske agencije za kemikalije ED/68/2009 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) o opredelitvi snovi smola, premogov katran, visokotemperaturna, št. CAS 65996- 93-2, kot snovi, ki jo je treba v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1907/2006 (REACH) (1) vključiti v seznam snovi kandidatk; in

— podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču, da bo razsodilo o predlogu za razglasitev ničnosti, ki so ga podale pritožnice; in

— Drugi stranki v postopku naloži plačilo stroškov tega postopka (vključno s stroški postopka pred Splošnim sodiščem).

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice trdijo, da je Splošno sodišče z zavrnitvijo njihovega predloga za razglasitev delne ničnosti izpodbijane odločbe kršilo pravo Skupnosti. Natančneje, pritožnice menijo, da je Splošno sodišče storilo več napak pri razlagi pravnega okvira, ki se uporabi za položaj pritožnic. Zaradi tega naj bi Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo, zlasti:

— z ugotovitvijo, da se je zadeva nanašala na zapletena znanstvena in tehnična dejstva in da pri opredelitvi, da ima SPKV lastnosti PBT in vPvB, ker so njene sestavine prisotne vsaj v koncentraciji 0,1 %, ni bila storjena očitna napaka;

— z ugotovitvijo, da ni potrebno, da so posamezne sestavine snovi SPKV z ločeno odločbo ECHA na podlagi za to izvedene poglobljene ocene posamično identificirane, kot da imajo lastnosti PBT ali vPvB; in

— z ugotovitvijo, da načelo enakega obravnavanja ni bilo kršeno.

Iz teh razlogov pritožnice menijo, da je treba sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-93/10 razveljaviti in izpodbijano odločbo razglasiti za nično.

(1) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, UL L 396, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 252/17

Pritožba, ki so jo Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd vložile 27. maja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 7. marca 2013 v zadevi T-95/10, CINDU Chemicals BV in drugi proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)

(Zadeva C-289/13 P)

2013/C 252/25

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (zastopnik: K. Van Maldegem, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Evropska agencija za kemikalije (ECHA), Evropska komisija

Predlogi

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-95/10 razveljavi in

— odločbo ED/68/2009 Evropske agencije za kemikalije (ECHA) (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) o identifikaciji antracenskega olja (nizka vsebnost) kot snovi, ki jo je treba v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1907/2006 (v nadaljevanju: REACH) (1) vključiti na seznam kandidatk, razglasi za nično ali

— podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču, ki naj odloči o ničnostni tožbi pritožnic, in

— tožeči stranki naloži plačilo stroškov tega postopka (vključno s stroški pred Splošnim sodiščem).

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice navajajo, da je Splošno sodišče s tem, ko je zavrnilo njihovo tožbo za razglasitev delne ničnosti izpodbijane odločbe, kršilo pravo Skupnosti. Pritožnice med drugim trdijo, da je Splošno sodišče storilo več napak s tem, da je pravni okvir razlagalo tako, da velja za položaj pritožnic. Posledica tega je bilo, da je Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo, zlasti s tem, da je ugotovilo, da:

— se zadeva nanaša na zapletena znanstvena in tehnična dejstva in da pri identifikaciji antracenskega olja (nizka vsebnost) na podlagi njegovih sestavin v koncentraciji vsaj 0,1 % kot snovi, ki ima lastnosti PBT in vPvB, ni šlo za očitno napako,

— sestavin ni treba z ločeno odločbo ECHA na podlagi za to izvedene poglobljene ocene posamično identificirati kot snovi, ki majo lastnosti PBT in vPvB,

— člen 59(3) REACH in Priloga XV k tej uredbi nista bila kršena, ker informacije o nadomestnih snoveh niso bile navedene v Prilogi XV dokumentacije, in

— načelo enakega obravnavanja ni bilo kršeno.

Pritožnice zaradi navedenih razlogov trdijo, da je treba sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-95/10 razveljaviti in izpodbijano odločbo razglasiti za nično.

(1) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, UL L 396, str. 1.