ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8537SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
M. POIARESA MADURA,
predstavljeni 1. oktobra 20091
1. Do kolikšne mere načelo javnosti sodnih 
postopkov in obravnav zagotavljajo javnosti 
do
stop do vlog, ki jih na Sodišče naslavljajo 
stranke v  določenem primeru? To je bistvo zadevnih pritožb, ki so jih zoper sodbo So
-
di
šča prve stopnje vložili Kraljevina Švedska, 
združenje novinarjev in Evropska komisija.
I  –  Dejanske okoliščine in sodba Sodišča 
prve stopnje
2. Pritožbe se nanašajo na spor med Associa -
tion de la presse internationale ASBL (API) in 
Komisijo Evropskih skupnosti glede dostopa 
do določenih pisnih vlog, ki jih je Komisija vložila v postopkih pred Sodiščem prve stop-  
nje in Sodiščem.
1 –  Jezik izvirnika: angleščina.3. API, organizacija novinarjev, ki se ukvarja 
z nepridobitno dejavnostjo in katere cilj je po -
mo
č njenim članom pri poročanju o Evropski 
uniji v njihovih matičnih državah, je z dopi-som z dne 1. avgusta 2003 Komisijo zaprosila za dostop do vlog na podlagi člena 6 Uredbe 
št. 1049/2001.
2 Z odločbo z dne 20. novem -
bra 2003 je Komisija to prošnjo zavrnila.
4. Po mnenju Komisije spadajo zadevni do -
kumenti v nekaj različnih kategorij. Komisija je glede dokumentov, ki so bili vloženi v treh 
še nedokončanih zadevah,
3 ugotovila, da bi 
njihovo razkritje škodovalo njenemu položa -
ju kot toženi stranki, saj bi bila izpostavljena možnosti zunanjega pritiska, zlasti pritiska javnosti. V skladu s tem naj bi za dokumente 
veljala izjema iz Uredbe št. 1049/2001, če „bi 
razkritje oslabilo varstvo […] sodnih postop -
kov in pravnih nasvetov“
4. Iz istega razloga je 
2 –  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št.  1049/2001 
z  dne 30.  maja  2001 o  dostopu javnosti do dokumentov 
E
vropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).
3 –  Sodbi Sodišča prve stopnje z dne 14. decembra 2005 v zadevi 
Honeywell proti Komisiji (T-209/01, ZOdl., str.  II-5527) in v 
zadevi General Electric proti Komisiji (T-210/01, ZOdl., 
str. II-5575) ter sodba Sodišča z dne 1. februarja 2005 v zadevi Komisija proti Avstriji (C-203/03, ZOdl., str. I-935).
4 –  Glej člen 4(2) Uredbe št. 1049/2001.
SKLEPNI PREDLOGI M. POIARESA MADURA – ZDRUŽENE ZADEVE C-514/07 P , C-528/07 P IN C-532/07 P
I - 8538Komisija zavrnila dostop do vlog v četrti za -
devi, ki je bila, čeprav je bila končana, tesno 
povezana z nedokončano zadevo.5
5. Komisija je v  zvezi s  postopkom zaradi 
neizpolnitve obveznosti dodatno sklenila, da 
bi ra
zkritje njenih vlog „oslabilo varstvo […] 
namena […] preiskav“ v  smislu člena  4(2) Uredbe št. 1049/2001, pri čemer je ta namen doseči sporazumno rešitev spora. Komisija je 
te razloge navajala tako v zadevah, v katerih 
je postopek zaradi neizpolnitve obveznosti še potekal,
6 kot v zadevah, v katerih se je po-
stopek že končal, vendar se države članice še 
niso uskladile s sodbo.7
6. Komisija je priznala, da bi na podlagi 
Uredbe št.  1049/2001 prevladujoč javni in -
t
eres za razkritje prevladal nad interesom za 
tajnost vlog. Vendar pa je ugotovila, da API 
5 –  Sodba z dne 6. junija 2002 v zadevi Airtours proti Komisiji 
(T-342/99, Recueil, str. II-2585).
6 –  Zadeva Komisija proti Avstriji (C-203/03).
7 –  Sodbe z dne 5. novembra 2002 v zadevi Komisija proti Zdru -
ženemu kraljestvu (C-466/98, Recueil, str.  I-9427); v  zadevi Komisija proti Danski (C-467/98, Recueil, str. I-9519); v zadevi Komisija proti Švedski (C-468/98, Recueil, str.  I-9575); v zadevi Komisija proti Finski (C-469/98, Recueil, str. I-9627); v zadevi Komisija proti Belgiji (C-471/98, Recueil, str. I-9681); v  zadevi Komisija proti Luksemburgu (C-472/98, Recueil, str. I-9741); v zadevi Komisija proti Avstriji (C-475/98, Recu -
eil, str. I-9797) in v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-476/98, Recueil, str. I-9855).ni navajala nobenih argumentov, iz katerih 
bi bil tak interes razviden. Končno je preu -
čila in zavrnila možnost delnega dostopa do dokumentov.
7. API je zoper odločbo Komisije 2. februarja 
2004 v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vlo
žila tožbo. Sodišče prve stopnje je zadevo 
predložilo v odločanje velikemu senatu, ki je sodbo izrekel 12. septembra 2007.
8. Sodišče prve stopnje je v sodbi poudarilo, 
da je namen Uredbe št. 1049/2001 zagotovi -
ti 
širok dostop in da je treba izjeme razlaga -
ti ozko. Kljub temu je štelo, da bi Komisija dostop do pisnih vlog lahko zavrnila v  vseh primerih, v katerih ustne navedbe še niso bile 
predstavljene, saj je bil njen interes, da kot 
stranka v  sporu nastopa brez vsakršnih zu -
nanjih vplivov, zadosten, da je zajel vse vloge 
do takrat, ko pride zadeva v fazo obravnave. 
Vendar pa Komisija, če je zavrnitev dostopa temeljila na povezavi med končano zadevo in zadevo, ki je bila še vedno v postopku obrav -
nave, ne bi mogla zavrniti dostopa, ne da bi pri tem navedla natančne razloge, zaradi ka -
terih bi razkritje ogrozilo postopek v  odprti 
zadevi. Glede postopka zaradi neizpolnitve 
obveznosti je Sodišče prve stopnje menilo, da 
ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8539interes doseganja poravnave z državami čla-
nicami upravičuje neobrazloženo zavrnitev 
razkritja dokumentov le, dokler sodba ni bila 
izdana. Ko je bila sodba enkrat izdana, so dr -
žave članice zavezane k njenemu spoštovanju 
in o zadevi se ni mogoče več pogajati.
9. Pritožbe zoper sodbo Sodišča prve sto -
pnje so vložile Komisija (C-532/07), API (C-528/07)  in Kraljevina Švedska (C-514/07). 
Združeno kraljestvo, Kraljevina Danska in Republika Finska so pozneje intervenirale.
10. Komisija v pritožbi navaja, da je Sodišče 
prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem, k
o je odločilo, da je treba, če se za dostop do 
pisnih vlog zaprosi po obravnavi, preučiti prošnje v vsakem posameznem primeru. Ko
-
mi
sija meni, da se je Sodišče prve stopnje opr -
lo na protislovno sklepanje ter neupravičeno ni upoštevalo interesa pravičnosti, interesov drugih strank v  postopku in pravic Komisi -
je. Komisija prav tako navaja, da je Sodišče prve stopnje naredilo napako, ko je zahteva -
lo preučitev prošenj za dostop do pisnih vlog v  vsakem posameznem primeru v  postopku 
zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi 
člena 226 ES, potem ko je bila sodba izrečena in v vseh dokončanih zadevah, ki so povezane z  nedokončanimi zadevami. Komisija meni, da bo izpodbijana sodba oslabila njeno spo -
sobnost izvrševanja prava Skupnosti in zago -
tavljanja, da države članice spoštujejo svoje obveznosti. V skladu s tem Komisija Sodišču 
predlaga, naj izpodbijano sodbo razveljavi, in 
sicer v delu, v katerem je bila odločba Komi-sije o zavrnitvi dostopa razglašena za nično.
11. API nasprotno predlaga, naj Sodišče 
razveljavi izpodbijano sodbo, in sicer v delu, v 
katerem je Komisiji priznana pravica, da ji 
ni treba razkriti svojih vlog pred ustno obrav -
na
vo, in odločbo Komisije z dne 20. novem -
bra 2003 razglasi za nično ali pa zadevo vrne 
v  ponovno odločanje Sodišču prve stopnje. 
API navaja, da izjema, določena v  Uredbi št.  1049/2001, glede sodnih postopkov zah -
teva preučitev vsakega primera posebej in nasprotuje nasprotnim sklepom Sodišča prve stopnje, ker: (i) je v nasprotju z uveljavljenimi načeli razlage te izjeme; (ii) temelji na neob -
stoječi pravici Komisije, da zastopa svoje in -
terese brez vsakršnih zunanjih vplivov; (iii) je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo na -
čelo enakosti orožij; (iv) Sodišče prve stopnje ni v zadostni meri upoštevalo pomena praks drugih sodišč, in (v) se je Sodišče prve sto -
pnje napačno oprlo na potrebo po varovanju postopkov in camera. Poleg tega API navaja, 
da je Sodišče prve stopnje napačno razlagalo 
SKLEPNI PREDLOGI M. POIARESA MADURA – ZDRUŽENE ZADEVE C-514/07 P , C-528/07 P IN C-532/07 P
I - 8540besedno zvezo „prevlada javni interes“ v zvezi 
s členom 4(2) Uredbe št. 1049/2001.
12. Kraljevina Švedska, podobno kot API, Sodi -
šču predlaga, naj razveljavi izpodbijano sodbo, 
in sicer v delu, v katerem je bila zavrnjena tožba 
API, in odločbo Komisije z dne 20. novembra 2003 razglasi za nično. Kraljevina Švedska na -
vaja, da je treba izjeme od obveznosti razkritja razlagati ozko in da za splošno zavrnitev dosto -
pa javnosti ni utemeljitve.
II – Analiza
A – Uvodne ugotovitve
13. S prošnjo za dokumente v  tej zadevi 
je API sprožila pomembno vprašanje pre -
g
lednosti v  Evropski uniji. Problem API ni 
nujno v  odgovorih na ta vprašanja, ampak 
v postopku, v katerem je ta vprašanja posta -
vila. S tem, ko je sledila postopku iz Uredbe št.  1049/20018 za dostop do vlog, vloženih 
v nedokončanih zadevah, je API na Komisijo 
naslovila prošnjo, ki bi jo morala nasloviti na 
Sodišče.
14. Med potekom postopka bi moralo So -
dišče, in ne Komisija, odločati, ali je javnosti 
dovoljen dostop do dokumentov v  posame -
zni zadevi. Tak je pristop Amsterdamske po -
godbe, v kateri so se države članice odločile, da v členu 255 ne bodo omenile pravosodja. 
To mora biti odločitev Sodišča zato, ker je Sodišče gospodar postopka med njegovim  
potekom, in ne – kot se zdi, da misli Komisi-ja – zato, ker vrednote preglednosti ne veljajo za pravosodje. Samo Sodišče lahko presodi o  nasprotujočih si interesih in odloči, ali bi 
razkritje dokumenta povzročilo nepopra -
vljivo škodo kateri izmed strank ali ogrozilo 
poštenost sodnega postopka. Če je odlo-
čitev za razkritje dokumentov prepuščena 
strankam, so lahko pri razkritju dokumentov preveč previdne, kadar se bojijo, da bi s tem 
8 –  Uredba določa postopek, na podlagi katerega lahko javnost 
zaprosi institucije Evropske unije, razen Sodišča, za doku -
men
te, tako „da bi zagotovili čim širši dostop do dokumen -
tov“. Načelo dostopa, ki ga določa ta uredba, pozna nekaj 
izjem. Tiste, ki so upoštevne za to zadevo, določa člen 4(2):
   „Institucije zavrnejo dostop do dokumenta, kadar bi razkritje 
oslabilo varstvo:
 –  poslovnih interesov fizičnih in pravnih oseb, vključno 
z intelektualno lastnino;
 – sodnih postopkov in pravnih nasvetov;
 – namena inšpekcij, preiskav in revizij,
  razen če ne prevlada javni interes za razkritje. “
ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8541oškodovale svoje interese, in še preveč pripra -
vljene razkriti dokumente, ki bi lahko škodo -
vali nasprotni stranki.
15. Ko je jasno, da mora o  dostopu do do -
kumentov, ki jih stranke predložijo Sodišču, 
odločiti Sodišče, v  tej zadevi odpadejo vse 
glavne nevarnosti, v katerih obstoj verjamejo stranke. Sodišču ni treba skrbeti, da bo Komi -
sija razkrila dokumente, ki bi ovirali njegovo odločanje. Možnost, da postopek vodi in ca -
mera, ne bo ogrožen, saj lahko Sodišče odloči, 
ali je razkritje določenih dokumentov v  po -
sameznem primeru v  nasprotju s  tajnostjo. 
Načelo enakosti orožij prav tako ne bi smelo biti razlog za skrb, saj ima Sodišče – drugače 
kot Komisija in ureditev, določena v  Uredbi 
št.  1049/2001 – pooblastilo, da nadzira do -
stop do dokumentov, vloženih s strani katere 
koli stranke, in je gotovo sposobno določiti 
pogoje dostopnosti, ki posamezne stranke ne postavijo v  bistveno slabši položaj. V  skladu 
s tem verjamem, da bi bil najboljši sklep v tej 
zadevi, da se Uredba št. 1049/2001 ne nana -
ša na dokumente, ki jih stranke predložijo 
v  nedokončanih zadevah. Ko so dokumenti 
predloženi Sodišču, postanejo del sodnega postopka, ki ga vodi izključno Sodišče. To ne pomeni, da je Sodišče pri odločanju o do -
stopu brez omejitev. Nasprotno, podrejeno je lahko dolžnosti presoje prošenj za dostop 
glede na skladnost z načeloma poštenosti in 
preglednosti, pri čemer mora skrbno upošte -
vati vse zadevne interese. Drugače povedano, 
pravosodje mora delovati pošteno in pregle -
dno, Sodišče pa mora skrbeti, da je tej zahtevi 
vedno zadoščeno.
16. Moje stališče je v  nasprotju s  sklepom 
Sodišča v  zadevi Nemčija proti Parlamentu in S
vetu.9 Če bi bilo res – kot je Sodišče od -
ločilo v  tem sklepu –, da so stranke načelo-
ma proste pri razkritju svojih pisnih vlog,10 
Sodišče ne bi moglo nadzorovati dostopa do dokumentov v spisu zadeve. Poleg tega, če – 
kot izhaja iz tega sklepa – strankinega prosto -
voljnega razkritja njenih vlog ne štejemo za 
oviro poštenosti sodnega postopka, ne bi bilo 
nobene podlage za Komisijino neobrazloženo zavrnitev razkritja vlog v nedokončanih zade -
vah. Ne glede na to, ali so dokumenti razkriti  
prostovoljno ali pa zato, ker to zahtevajo pred -
pisi, bi bila možnost, da bi razkritje povzroči -
lo pritisk javnosti, ki bi vplival na poštenost 
 9 –  Sklep z dne 3. aprila 2000 v zadevi Nemčija proti Parlamentu 
in Svetu (C-376/98, Recueil, str. I-2247).
10 –  Ibidem, točka 10.
SKLEPNI PREDLOGI M. POIARESA MADURA – ZDRUŽENE ZADEVE C-514/07 P , C-528/07 P IN C-532/07 P
I - 8542sodnega postopka, ali postavilo eno izmed 
strank v  slabši položaj, enaka. Pravzaprav je 
sklep v  zadevi Nemčija proti Parlamentu in 
Svetu nekoliko protisloven, saj po priznava, da lahko stranke načeloma razkrijejo svoje 
pisne vloge, Sodišče pa hkrati opaža, da bi 
v izjemnih primerih razkritje lahko škodova-lo dobremu delovanju sodnega organa. Iz tega 
logično izhaja, da vprašanje razkritja v teh iz -
jemnih primerih, v katerih je ogroženo dobro 
delovanje sodnega organa, ne bi smelo biti prepuščeno eni izmed strank, ampak bi mo -
ralo o  tem odločiti Sodišče. Vendar pa, kdo bo ocenjeval, ali je posamičen primer dovolj izjemen, da si zasluži pozornost Sodišča? Od -
govor je jasen: le Sodišče lahko opravi to pre -
sojo. Prav tako je očitno, da je poseg Sodišča smiseln samo pred kakršnim koli razkritjem 
s strani katere koli izmed strank. Če stranka 
razkrije dokument, ki bi moral ostati tajen, in je zaradi tega ogrožena poštenost sodnega 
postopka, tega ne more popraviti nobeno po -
znejše ukrepanje Sodišča.
17. Nadaljnje vprašanje, ki bi se postavilo, 
če bi bilo vprašanje dostopa do sodnih doku -
men
tov prepuščeno strankam ali pa v  celoti 
urejeno z  Uredbo št.  1049/2001, je enakost orožja. Kako bi lahko Sodišče zaupalo zade -
vo strankam ali pa določenim strankam (na 
primer institucijam Skupnosti) na podlagi Uredbe naložilo obveznost razkritja, ne da bi hkrati drugim strankam (vključno z državami 
članicami) naložilo enako obveznost, da raz -
krijejo svoje vloge? Domnevajmo na primer, 
da bi Komisija ali na podlagi svoje volje ali 
zaradi dolžnosti ravnanja v  skladu z  uredbo 
dovolila dostop do pisnih vlog v  posamezni zadevi: razumno bi bilo pričakovati, da bi 
morala veljati enaka obveznost tudi za osta -
le stranke, saj ne bi bilo običajno, če bi Sodi -
šče zavrnilo dostop do njihovih vlog, ker bi tako razkritje vplivalo na poštenost sodnega 
postopka. Odločitve Sodišča glede dostopa bi bile torej pod resnim vplivom (če ne celo 
določene) politike o razkritju drugih institu -
cij ali meril, vzpostavljenih z uredbo, ki pa naj 
pravzaprav ne bi veljala za odločitve Sodišča.
18. Prišel je torej čas, da Sodišče ponovno 
pretehta svoje stališče v zadevi Nemčija pro -
ti Parlamentu in Svetu ter pojasni, da mora Sodišče, in ne stranke, nadzirati dostop do 
dokumentov v  nedokončanih zadevah. Če
-
pra
v je bilo Sodišče „vedno previdno pri  
ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8543spreminjanju razlage prava v  prejšnjih od -
ločbah“, da bi zaščitilo pomembne vrednote 
stalnosti, enotnosti, doslednosti in pravne 
varnosti,11 je bilo v izjemnih primerih pripra -
vljeno ponovno pretehtati svoje pretekle od -
ločitve. Ta zadeva se mi zdi ena izmed tistih, pri katerih je ponovni razmislek upravičen. Ko je bil sklep izdan, njegov polni učinek na 
vprašanje dostopa do sodnih dokumentov ni 
bil jasen. Zaradi prošenj za dostop na pod-lagi Uredbe št.  1049/2001 so posledice ši-
roke ugotovitve Sodišča v  tem sklepu danes 
očitnejše.
12
19. Če se bo Sodišče z  mojimi stališči gle -
de te točke strinjalo, bodo postala vpraša -
nja v  pritožbi glede nedokončanih primerov samo akademska. Če pa se Sodišče vendarle odloči, da sklepa v zadevi Nemčija proti Par -
lamentu in Svetu ne bo ponovno presojalo, bom preučil okoliščine, v katerih se lahko od Komisije zahteva, naj razkrije dokumente. 
V vsakem primeru je vprašanje, na katero je 
11 –  Glej moje sklepne predloge v  združenih zadevah Cipolla 
(sodba Sodišča z dne 5. decembra 2006 v združenih zadevah Cip
olla in drugi, C-202/04 in C-94/04, ZOdl., str. I-11421, 
točka 28).
12 –  Sodba z dne 24. novembra 1993 v združenih zadevah Keck in Mithouard (C-267/91  in C-268/91, Recueil, str.  I-6097, t
očka 14).treba odgovoriti, enako vprašanju, na katero 
bi moralo odgovoriti Sodišče, kadar odloča, 
ali bo samo razkrilo dokumente: ali bi razkri-
tje dokumentov ogrozilo poštenost sodnega postopka.
20. S tega vidika bom torej preučil pravne 
razloge za izpodbijanje razlage določb ured -
b
e o razkritju vlog, ki je bila podana na prvi 
stopnji. Pri tem bom preučil ravnovesje med jasnostjo sodnega postopka in interesi, pove -
zanimi s pravico do javne obravnave. Različno 
bom obravnaval tudi zadeve, ki še potekajo 
pred Sodiščem, ter zadeve, v katerih je bila že izdana končna sodba.
B – Nedokončane zadeve
21. Pri opredelitvi, ali varstvo poštenosti so -
dnega postopka zahteva, da vloge strank osta -
nejo tajne, je treba preučiti skupne tradicije 
držav članic in prakso Evropskega sodišča za človekove pravice.
SKLEPNI PREDLOGI M. POIARESA MADURA – ZDRUŽENE ZADEVE C-514/07 P , C-528/07 P IN C-532/07 P
I - 854422. Glede strasbourškega sodišča je po -
membno pravilo 33 poslovnika sodišča, ki 
določa:13
„Pravilo 33
(Javnost dokumentov)
1. Vsi dokumenti, ki se v  zvezi s  pritožbo 
hranijo v sodni pisarni, razen tistih, ki so bili 
pr
edloženi v  okviru pogajanj za prijateljsko 
poravnavo, kot je predvidena v  pravilu 62 tega poslovnika, so dostopni javnosti v skladu s pogoji, ki jih določi sodni tajnik, če predse
-
dnik s
enata iz razlogov, navedenih v drugem 
odstavku tega pravila, na svojo pobudo ali na zahtevo ene od strank ali katere koli druge 
prizadete osebe ne odloči drugače.
2. Dostop javnosti do nekega dokumenta 
ali njegovega dela se lahko omeji v  intere -
su morale, ja
vnega reda ali državne varnosti 
v demokratični družbi, kadar je to v interesu 
mladoletnikov ali je potrebno zaradi varstva 
13 –  Pomemben je tudi člen 40 Evropske konvencije o človekovih 
pravicah: „Dokumenti, deponirani pri tajniku, so dostopni ja
vnosti, razen če predsednik Sodišča ne odloči drugače. “zasebnosti strank ali drugih oseb oziroma če 
je to po mnenju predsednika senata nujno 
potrebno v posebnih okoliščinah, v katerih bi 
javnost škodovala interesom pravičnosti.
3. Zahteva za zaupno obravnavanje po prvem 
odstavku tega pravila mora biti obrazložena in v 
njej mora biti navedeno, ali se nedostopnost 
za javnost zahteva za vse dokumente ali le za del dokumentov.
4. Odločbe in sodbe senata so dostopne jav -
nosti. Sodišče redno seznanja javnost s splo -
šnimi informacijami o  odločitvah senatov treh sodnikov, sprejetih na podlagi pravila 53(2). “
23. Načelo, ki je tukaj vzpostavljeno, je, da so 
vsi dokumenti, vloženi v zvezi z vlogo strank ali 
tretje osebe (na primer intervenienta), 
javni, razen dokumentov, ki se nanašajo na prijateljsko poravnavo; med nedokončanimi in dokončanimi zadevami ni nobene razli
-
k
e. Hkrati pravilo 33 določa omejitve dosto -
pa v  interesu morale, javnega reda, državne varnosti, varstva mladoletnikov, zasebnosti 
in pravičnosti. Ti interesi omejujejo pravico 
javnosti do dostopa do dokumentov v  spisu 
ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8545zadeve: medtem ko je načelo javnosti splo-
šno načelo, je tajnost zagotovljena, če je to 
potrebno za posamezno zadevo. Poleg tega je 
treba opozoriti, da je nadzor nad dostopom do sodnih dokumentov zaupan strasbourške -
mu sodišču. To se je izraženo v pravilu 33(1), ki določa, da lahko predsednik senata omeji dostop ne samo na podlagi prošnje strank ali 
drugih oseb, temveč tudi na svojo pobudo, če 
meni, da je to potrebno zaradi katerega koli razloga iz pravila 33(2).
24. V zakonodaji držav članic ni mogoče naj -
ti splošne zahteve tajnosti, ki bi prepovedo -
vala razkritje vlog strank. Večina nacionalnih pravnih sistemov je namreč, kot se zdi, prešla z močnega omejevanja dostopa na zagotavlja -
nje določene stopnje javnosti. Večina držav članic tako danes dovoljuje dostop do sodnih dokumentov v določenih okoliščinah.
14
25. Čeprav Sodišče tega vprašanja ni izrecno 
preučilo, iz sodne prakse ni mogoče razbrati, 
14 –  Za različne rešitve držav članic glej točko 29 spodaj.da bi bila potrebna splošna zahteva po zau -
pnosti. To drži za sklep v zadevi Nemčija pro -
ti Parlamentu in Svetu, o  kateri sem govoril zgoraj, v kateri je navedeno, da „bi lahko raz-kritje dokumenta ogrozilo dobro delovanje 
sodnega organa“ le v  „izjemnih primerih“.
15 
Vendar pa se Sodišče glede tega vprašanja ni izreklo le v  tem sklepu. Pri obravnavi vpra -
šanja dostopa do mnenj pravne službe Sveta 
je Sodišče razpravljalo o  pomislekih glede 
pritiska javnosti v tistih okoliščinah in jih za -
vrglo. Sodišče namreč ni upoštevalo mojega 
previdnejšega pristopa, ki sem ga zagovarjal  
v  sklepnih predlogih v  tisti zadevi.
16 Skleni -
lo je, da „tudi če se na člane te pravne službe izvajajo nelegitimni pritiski, bi ti pritiski, ne 
pa možnost razkritja pravnih mnenj, ogroža -
li interes te institucije […] in bi seveda Svet 
moral sprejeti potrebne ukrepe, da bi se to 
končalo“.
17 Ta sklep je enako veljaven pri ne-
upravičenih pritiskih na sodišče in stranke v sodnih postopkih.
26. Poleg tega praksa mednarodnih sodišč 
navaja na sklep, da ni bojazni, da bi razkri -
t
je takih dokumentov ogrozilo sodni proces. 
Mednarodno kazensko sodišče za Ruando je, 
15 –  Sklep z dne 3. aprila 2000 v zadevi Nemčija proti Parlamentu 
in Svetu (C-376/98, Recueil, str. I-2247, točka 10).
16 –  Glej točko  40 mojih sklepnih predlogov v  zadevi Švedska 
in Turco proti Svetu (sodba z dne 1. julija 2008 v združenih 
z
adevah, C-39/05 P in C-52/05 P , ZOdl., str. I-4723), v kateri 
navajam, da so lahko vsa pravna mnenja pravnih služb insti -
t
ucij načeloma tajna.
17 –  Ibidem, točka 64.
SKLEPNI PREDLOGI M. POIARESA MADURA – ZDRUŽENE ZADEVE C-514/07 P , C-528/07 P IN C-532/07 P
I - 8546na primer, kljub močni potrebi po zagotovitvi 
tajnosti v postopku zaščite prič, iz svojih pra -
vil, ki so naklonjena javnim obravnavam, iz-vedlo zahtevo, da so vse vloge javne, če ni izje-mnih razlogov, zaradi katerih bi morale ostati 
tajne – v tem primeru morajo stranke izdelati  
in sodišču predložiti javno različico svojih 
 tajnih dokumentov.18 Mednarodno kazensko 
sodišče je sprejelo podoben pristop, in sicer so vloge strank objavljene na spletni strani so-
dišča, razen če sodišče odredi, da se jih ne sme razkriti, ali pa je nerazkritje nujno za zaščito 
občutljivih osebnih podatkov.
19 Glede tega je 
očitno, da sodišča, ki so od državljanov bolj oddaljena, posvečajo večjo pozornost pregle -
dnosti svojih sodnih postopkov.
20
27. Iz prakse v  Združenih državah Ameri -
ke je razvidno, da pošten sodni postopek ne 
18 –  Nchamihigo, Decision on Prosecution Motion on the 
Filing of the Defence Notice of Appeal, 30.  marec  2009, I
CTR-2001-63-A.
19 –  ICC Rules of Procedure and Evidence ICC-ASP/1/3, člen 15; http://www.icc-cpi.int/Menus/ICC/Situations+and+Cases/C
ases/.
20 –  Ob tem je smiselno opozoriti, da so v sistemu reševanja spo -
rov STO pisne vloge strank sicer tajne (člen 18(2) dogovora o reševanju sporov), vendar pa poročila senata in pritožbe-nega telesa vsebujejo natančen opis vlog strank in so jim te velikokrat priložene v  izvirniku ali kopiji. Stranke lahko svoje vloge razkrijejo javnosti, če to želijo. Glej Davey, W., „Proposals for Improving the Working Procedures of WTO Dispute Settlement Panels“, v: The WTO Dispute Settlement 
System 1995–2003 , F.  Ortino in E. U., Petersmann (ur.), 
zvezek 18, Studies in Transnational Economic Law, Kluwer (2004), str. 20.izključuje dostopa javnosti do dokumentov.21 
Pravo Združenih držav Amerike predvideva 
pravico do dostopa do dokumentov. Določa 
le nekaj omejitev dostopa do dokumentov zaradi varstva tajnih podatkov
22 in sodiščem 
dopušča, da ostale dokumente zapečatijo, če 
je to potrebno. V Federal Rules of Civil Proce -
dure je tako na primer določeno:
„Sodišče lahko s sklepom na podlagi primer -
nega razloga v zadevi:
1. zahteva dodatne informacije oziroma
2. omeji ali prepove tretjim osebam odda -
ljen elektronski dostop do dokumentov, 
vloženih pri sodišču. “23
28. Če takega sklepa ni, so ti dokumenti takoj 
na voljo. Zvezna sodišča zagotavljajo dostop do 
spi
sov prek spleta, vključno z vlogami, ki so jih 
21 –  Nekdanji predsednik vrhovnega sodišča ZDA Willliam 
H.  Rehnquist, Constitutional Law and Public Opinion, 
(1986) 20 Suffolk, U.  L. Rev. 751 je poleg tega menil, da so 
sodniki nujno izpostavljeni javnemu mnenju , vendar pa ima l
ahko to po njegovem mnenju pozitiven učinek in ustvarja 
„velike“ zadeve.
22 –  Glej na primer Federal Rules of Civil Procedure 5.2 (glede  
osebnih podatkov, kot so številke socialnega zavarovanja ali  
številke bančnih računov); Federal Rules of Evidence  
412(c)(2) (glede dokazov o  nekdanjem spolnem vedenju žrtev posilstva).
23 –  Federal Rule of Civil Procedure, 5.2(e).
ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8547predložile stranke.24 Precej teh dokumentov je 
javnosti na voljo javnosti tudi v pravosodnih ba -
zah podatkov, kot je Westlaw, zlasti v pomemb-
nejših primerih. Pravzaprav so vloge pogosto na voljo v bazi podatkov Westlaw le nekaj delovnih 
dni, potem ko so bile predložene sodišču.
29. Medtem ko skupne tradicije držav članic 
ne zahtevajo tajnosti in tudi ni jasno, zakaj 
bi j
o morale, pa prav tako ne podpirajo na -
spr
otnega stališča, da pravica do poštenega 
sojenja zahteva splošen javni dostop do do -
kumentov strank.25 Samo dve državi članici –  
Švedska in Finska – priznavata pravico do 
dostopa do dokumentov v nedokončanih za -
devah. Stališče, ki ga zastopa največ držav čla -
nic (med drugim Španija, Nemčija, Estonija, Poljska, Portugalska, Irska, Češka in Sloveni-
ja), je, da imajo sodišča možnost, da odobrijo dostop, vendar je ta odločitev diskrecijska ali 
pa je odvisna od tehtanja interesov v  posa -
mični zadevi. V  posameznih državah člani -
cah, ki določajo neko vrsto dostopa do sodnih 
dokumentov, so upoštevna pravila in praksa 
odvisni od vrste zadeve ali sodišča, pred kate -
rim se ta obravnava (na primer na Danskem, 
v Združenem kraljestvu, Grčiji, Avstriji, Fran-
24 –  Za dodatne informacije glej http://pacer.psc.uscourts.gov/
pacerdesc.html.
25 –  Research Note 2/126.ciji in na Cipru). Ponovno je treba opozoriti 
na odločilno vlogo, ki jo imajo sodišča v vseh 
teh nacionalnih sistemih pri odločanju, ali bo 
dostop zagotovljen. Končno, v manjšini držav članic (Madžarska, Luksemburg in Nizozem -
ska) obstaja praksa, da se dostopa do doku -
mentov v sodnem spisu ne dovoli.
30. Ob upoštevanju nasprotujočih si intere -
sov in trenutnem nesoglasju med državami 
članicami se mi zdi, da bi moralo Sodišče pot 
na tem področju utirati previdno. Glede na to, da vsak primer odpira različna vprašanja, 
bi bilo treba nasprotujoče si utemeljitve skrb-
no preučiti glede na posamezen primer in sprejeti posamezno odločitev. Mislim, da se 
je vsaj za zdaj treba izogniti določitvi zelo ši -
rokega ali zelo ozkega pravila, ki bi ali zagota-
vljalo dostop v vseh primerih ali izključevalo obstoj take pravice. To je področje, na kate -
rem bi se moralo pravo razvijati postopoma in na podlagi posameznih primerov. Sodišče lahko v  vsakem primeru najbolje uravnote -
ži nasprotujoča si mnenja po posvetovanju s strankami. Če bi se države članice sčasoma približale široki pravici do dostopa, bi se lah -
ko tudi stališče Sodišča razvilo v  tej smeri. Ko javnost zaprosi za dostop do dokumentov v nedokončani zadevi, je trenutno po mojem 
mnenju naloga Sodišča, da skrbno preuči 
SKLEPNI PREDLOGI M. POIARESA MADURA – ZDRUŽENE ZADEVE C-514/07 P , C-528/07 P IN C-532/07 P
I - 8548zadevne interese in odloči, ali naj se dostop 
odobri.
C –  Zadeve, v katerih je bila izdana končna 
sodba
31. Ko je zadeva enkrat končana, postane 
vprašanje mnogo lažje. Odgovor na osnovno 
v
prašanje – ali razkritje dokumentov ško -
duj
e poštenosti sodnega procesa – je jasen 
„ne“. Sodišče je imelo možnost preučitve vlog strank, odločiti in sprejeti odločitev; sodni 
proces je dokončan in nanj ni več mogoče 
vplivati z objavo strankinih vlog.
32. Poleg tega dodatna skrb glede javnosti 
obravnave in pravice do obrazložene sodbe p
otrjujejo razkritje teh dokumentov. Prvo -
t
en namen pravice do obrazložene sodbe je 
javnosti omogočiti razumevanje razlogov za odločitev Sodišča in postopka, po katerem 
je to odločitev sprejelo. Kot je razložil Neil 
MacCormick, je naloga pravne argumentacije utemeljitev: ne samo, da odvetnik, ki zastopa 
primer, navaja argumente, zaradi katerih naj 
bi v  okoliščinah posamičnega primera nje -
gova stranka zmagala, ampak poskuša tudi 
sodnik s  tem, ko obrazloži sodbo, pokazati, 
da je način, na katerega je rešil spor, upravi -
čen.
26 Prav ta funkcija utemeljitve je značilna 
za posebno obliko odgovornosti sodišč, ki 
je povezana s  kakovostjo njihovega procesa 
odločanja in argumentov, ki iz tega izhajajo. Dostop do vlog strank je nujen za ta proces, 
saj javnosti omogoča razumevanje tako argu -
mentov, ki so bili predstavljeni Sodišču, kot 
razlogov za njihovo sprejetje ali zavrnitev. 
Brez dostopa do spisa zadeve ter spremlja -
nja in razumevanja je zadeva v nevarnosti, da 
postane le teoretična možnost brez praktične vrednosti, saj javnost potrebuje dostop, da bi 
lahko presodila vsebino primera in potek po -
stopka. Prav tako pomaga zagotoviti simetrijo 
procesa sprejemanja odločitve na sodišču in 
razlogov v obrazložitvi.
33. Nadaljnja točka, ki se nanaša na to po -
sebno zahtevo po odgovornosti sodišč, je, da bi možnost dostopa do spisa zadeve lahko 
26 –  MacCormick, N., Legal Reasoning and Legal Theory, Cla -
rendon Press Oxford, 1978, str. 14
ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8549povečala skupno zaupanje evropske javnosti 
v  pravosodni sistem Unije in poslala sporo -
čilo, da sodni postopek ne poteka v absolutni  
tajnosti, ampak je podrejen nadzoru javno -
sti27 – ne javnemu nadzoru v političnem po -
menu, temveč nadzoru, ki temelji na pravnih 
argumentih, ki so bili navedeni v  določeni 
zadevi, in na vsebini obrazložitve sodišča, ki nanje odgovarja. To je še posebej pomemb -
no za Sodišče Evropskih skupnosti, ki že za -
radi svoje narave ni tako blizu državljanom Evrope kot njihova nacionalna sodišča, tako 
zaradi geografske oddaljenosti kot zaradi 
manj znanih postopkov. Odobritev dostopa do dokumentov v  spisih zadev bo pripomo-gla k zmanjšanju oddaljenosti med državljani 
Evrope in Sodiščem, saj bo njegove postopke 
naredila dostopnejše in preglednejše.
34. Poleg tega, medtem ko sodne odločbe 
določajo (soglasno ali pa ne) pravilni prav -
ni o
dgovor, morajo hkrati priznati, da je ta 
odgovor rezultat mnoštva nasprotujočih si mnenj glede tega, kaj je pravi odgovor. Prese -
netljivo je, da ima avtoriteta, s katero sodišče 
izreče svojo odločitev, svoje korenine v – po -
gosto živahni – razpravi med strankami. Prav 
27 –  Za podoben argument glede pomena javnosti zakonodaj -
nega postopka glej Turco, točka 46.upoštevanje vseh različnih in nasprotujočih si 
mnenj glede uporabe prava daje Sodišču pra -
vico, da oblastno odloči, kaj je pravo. V zvezi s tem dostop do vlog strank in možnost po -
stavitve odločitve Sodišča v kontekst glede na 
te vloge prepričuje tiste, ki so imeli glede upo -
rabe prava drugačno stališče, da ga je – čeprav 
ni prevladalo – Sodišče ustrezno upoštevalo 
v postopku sprejemanja odločitve. To je po -
sebej pomembno, če ne obstajajo nasprotna 
mnenja.
28 Prav tako je pomembno omogočiti 
nenehno razpravo ne le o  tem, kaj je pravo, 
temveč tudi o tem, kaj naj bi pravo bilo.
35. Zgodovinsko gledano je Sodišče z objavo 
poročila za obravnavo, ki povzema argumen -
t
e strank, izpolnilo ta namen s tem, da je jav -
nosti in pravni javnosti omogočilo dostop do 
številnih potrebnih informacij.29 To, da je So -
dišče iz razumljivih razlogov prenehalo obja-
vljati ta poročila, pomeni dodatno utemeljitev 
za razkritje vlog strank.
28 –  Čeprav včasih sklepni predlogi generalnega pravobranilca 
izražajo mnenje, ki je nasprotno od tistega, ki ga zastopa 
s
odišče.
29 –  V sklepnih predlogih generalnih pravobranilcev so včasih 
navedene tudi dodatne informacije, čeprav niso (in tudi ne bi sme
li biti) temu namenjeni.
SKLEPNI PREDLOGI M. POIARESA MADURA – ZDRUŽENE ZADEVE C-514/07 P , C-528/07 P IN C-532/07 P
I - 855036. Seveda bodo tudi primeri, v katerih bo do -
stop zavrnjen zaradi pomembnejših razlogov, 
na primer v očitnih (vendar ne edinih) prime -
rih varstva občutljivih osebnih podatkov ali 
zaščite interesov mladoletnikov. V nekaterih 
zadevah, ki se nanašajo na nedokončana po-
gajanja z državami članicami, je lahko omeji -
tev dostopa do spisa zadeve upravičena tudi 
še nekaj časa po dokončanju zadeve. Medtem 
ko bi moral biti dostop načeloma omogočen po razglasitvi sodbe, bi bilo v teh zadevah tre -
ba zagotoviti tajnost kot izjemo od tega pra -
vila. Ponovno, Sodišče bi moralo biti tisto, ki bo odločilo, ali na svojo pobudo ali na podlagi prošnje zainteresirane osebe, ali naj določeni 
dokumenti, njihovi deli ali celo vsi dokumenti 
v določenem spisu zadeve ostanejo tajni tudi, potem ko je zadeva končana.
37. Ko je sodba torej razglašena, bi morale 
biti vloge strank na voljo javnosti, razen pri i
zjemnih razlogih, ki zahtevajo njihovo taj
-
nost še po končanju zadeve. Vendar pa se ne sme predvidevati, da ti razlogi obstajajo v vseh primerih. Zaradi pomembnih razlogov, 
ki potrjujejo javnost teh podatkov, morajo biti 
take izjeme omejene.
38. Ko postane jasno, da velja za končane za -
deve pravilo dostopnosti, iz tega sledi, da bi moralo biti v takih primerih strankam dovo -
ljeno, da javnosti omogočijo dostop do njiho -
vih pisnih vlog ali vlog nasprotne stranke, če to želijo. Premisleki, ki se nanašajo na pošte -
nost sodnega postopka ali enakost orožij, ki potrjujejo tajnost med potekom postopka in –  
kar je še pomembneje – zahtevajo, da je So -
dišče edino, ki odloča o tem, odpadejo, ko je sodba izdana. Odgovornost in posebna pravi -
ca Sodišča je, da ali na podlagi svoje pobude ali na podlagi prošnje zainteresirane stranke identificira te zadeve in strankam naloži po -
sebno obveznost omejitve ali prepovedi raz-kritja tudi, potem ko je zadeva končana.
39. Če povzamem: prošnje javnosti za dostop 
do pisnih vlog, ki jih stranke predložijo v za -
de
vi, medtem ko postopek v zvezi s to zadevo 
še poteka, bi morale biti naslovljene na Sodi -
šče. Te vloge so del sodnega postopka in Sodi -
šče je v najboljšem položaju, da nepristransko 
presodi, ali bo dostop oviral jasnost in pošte -
nost sodnega postopka ali ogrozil druge legi-
timne interese. Čeprav bi Sodišče odločilo, da 
pisne vloge strank spadajo na področje, ki ga 
ureja Uredba št. 1049/2001, in bi to v zadevi odločilo s sklicevanjem na to uredbo, bi ostala 
ŠVEDSKA IN DRUGI PROTI API IN KOMISIJI
I - 8551vsebina vprašanja enaka, in sicer v katerih pri -
merih bi moral biti dostop odobren. Mislim, 
da se je treba v  nedokončanih primerih na 
sedanji stopnji razvoja prava nujno izogibati ozkim pravilom in namesto tega sprejeti pre -
viden pristop presoje v vsakem posameznem 
primeru. Nasprotno pa je v končanih zadevah 
smiselno sprejeti splošno načelo, ki je naklo -
njeno dostopu. To tudi pomeni, da bi moralo 
biti stranki v  končanih zadevah dovoljeno, da javnosti omogoči dostop do svojih vlog ali vlog nasprotne stranke na svojo pobudo; 
potem ko je bila sodba razglašena, ni več po -
trebe, da bi to ostalo v  izključni pristojnosti 
Sodišča. Tukaj Uredba št. 1049/2001 velja in 
Komisija mora vsako prošnjo presoditi v vsa -
kem posameznem primeru na podlagi načel, o  katerih sem govoril zgoraj. Vendar pa bi moralo biti vedno mogoče, da Sodišče stran -
kam naloži dolžnost zaupnosti, če meni, da je 
to pošteno in pravično.
III – Predlog
40. Glede na vse navedene premisleke predlagam Sodišču, naj:
– razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 12. septembra 2007 v zadevi T-36/04;
– odločbo Komisije z dne 20. novembra 2003 razglasi za nično, in
– Komisiji naloži, naj ob upoštevanju sodbe v tej zadevi ponovno preuči prošnjo 
API z dne 1. avgusta 2003.