ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je člen 9(8) zakonske uredbe št. 23, na podlagi katerega so subjekti nacionalne zdravstvene službe v Italiji oproščeni plačila enotnega občinskega davka za nepremičnine, ki so namenjene zgolj opravljanju institucionalnih nalog, če se razlaga tako, da to ugodnost omogoča tudi AUSL (lokalni zdravstveni enoti), ki je svojo nepremičnino oddala gospodarski družbi z mešanim javnim in zasebnim kapitalom – pri čemer ima navedena AUSL v tej družbi 51-odstoten lastniški delež – ki v zadevni nepremičnini opravlja zdravstvene storitve v pogojih konkurence z ostalimi zdravstvenimi ustanovami, ki so v celoti v zasebni lasti, kar pomeni, da ji v nasprotju s pravili prostega trga priznava davčno ugodnost, ki jo je mogoče opredeliti kot državno pomoč, skladen s členom 107 PDEU, ki prepoveduje „kakršno koli vrsto“ državne pomoči?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 6. februarja 2019 – Agencia Estatal de la Administración Tributaria/RK

(Zadeva C-85/19)

(2019/C 164/20)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

Tožena stranka: RK

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je določba kolektivne pogodbe in poslovna praksa, v skladu s katerima je treba za namene plače in napredovanja delovno dobo delavke, zaposlene s krajšim delovnim časom, razporejenim vertikalno na letni ravni, izračunati tako, da se upošteva samo čas opravljanja dela, v nasprotju z določbo 4(1) in (2) evropskega okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom – Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 (1) in členoma 2(1)(b) in 14(1) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (2)?

(1) Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267).

(2) Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL 2006, L 204, str. 23).
1.

(a) Ali je treba Uredbo (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (prenovitev) (UL 2012, L 351, str. 1, in popravek v UL 2014, L 325, str. 30, v nadaljevanju Uredba Bruselj Ia) razlagati tako, da je treba zadevo, kakršna je obravnavana – v kateri mednarodna organizacija predlaga (i) razveljavitev zavarovanja z rubežem pri tretji osebi, ki ga je v drugi državi članici predlagala nasprotna stranka, in (ii) prepoved, da bi nasprotna stranka ponovno na isti dejanski podlagi vložila predlog za zavarovanje z rubežem, pri tem pa se v utemeljitev teh predlogov sklicuje na imuniteto pred izvršbo – v celoti ali delno šteti za civilno ali gospodarsko zadevo v smislu člena 1(1) Uredbe Bruselj Ia? (b) Ali je pri odgovoru na vprašanje 1(a) pomembna – in če je tako, na kak način – okoliščina, da je sodišče države članice dovolilo vložitev predloga za zavarovanje z rubežem za terjatev, za katero nasprotna stranka trdi, da jo ima do mednarodne organizacije, glede te terjatve pa v tej državi članici poteka postopek v glavni stvari, ki se nanaša na pogodbeni spor glede plačila za goriva, dobavljena v okviru mirovne operacije, ki jo izvaja mednarodna organizacija, ki je povezana s to mednarodno organizacijo?
b)

Ali je za odgovor na prvo vprašanje pomembno, da je država članica sklenila sporazum v obliki „Safety Deal hittewerende bekleding op LPG-autogastankwagens“ (Safety Deal glede prevleke, odporne proti vročini, na cisternah za prevoz LPG) z organizacijami gospodarskih subjektov v sektorju LPG (med drugim z upravljavci bencinskih servisov, ki prodajajo LPG, proizvajalci, prodajalci in prevozniki LPG), v katerem so se stranke zavezale, da bodo uporabljale prevleko, odporno proti vročini, in da je ta država članica nato izdala okrožnico „Circulaire effectafstanden externe veiligheid LPG-tankstations voor besluiten met gevolgen voor de effecten van een ongeval“ (okrožnica o varnostnih razdaljah v zvezi z zunanjo varnostjo bencinskih servisov, ki prodajajo LPG, v primeru sklepov, ki se nanašajo na posledice nesreče), v kateri je določena dodatna politika v zvezi s tveganji, ki izhaja iz domneve, da bencinske servise, ki prodajajo LPG, oskrbujejo cisterne, ki so opremljene s prevleko, odporno proti vročini?
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča pri ugotovitvi, da zmanjšanje števila dni letnega dopusta, ki je bilo opravljeno z novim členom 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom, vpliva na pravico tožečih strank do letnega dopusta. Na prvem mestu je Splošno sodišče s tem, da je presodilo, da se je na direktivo (v obravnavanem primeru Direktivo 2003/88 (1)) v nekaterih primerih mogoče sklicevati proti institucijam, kršilo ustaljeno sodno prakso, v skladu s katero so direktive naslovljene na države članice, ne pa na institucije ali organe Unije, in se zato za določbe direktive ne more šteti, da se z njimi nalagajo obveznosti institucijam v njihovih razmerjih z njihovim osebjem. Na drugem mestu je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da naj bi bil zakonodajalec zavezan z vsebino Direktive 2003/88, ki je bila navedena v pojasnilih predsedstva k členu 31(2) Listine o temeljnih pravicah. Na tretjem mestu je Splošno sodišče kršilo obseg člena 31(2) Listine o temeljnih pravicah, ker cilj tega člena v nasprotju s tem, kar je razsodilo Splošno sodišče, ni izboljšanje življenjskih in delovnih razmer, ampak zagotovitev ustrezne ravni varstva vseh delavcev v Uniji. Na tretjem mestu je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da se s členom 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom krši pravica do letnega dopusta iz člena 31(2) Listine o temeljnih pravicah, saj so uradniki, napoteni v tretjo državo, upravičeni do skupnega števila dni dopusta, ki krepko presega najmanjše trajanje 20 dni, določeno z Direktivo 2003/88.
1.

Ali je treba člen 47 Listine o temeljnih pravicah in člen 31 Direktive 2013/3[2]/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta (tako imenovana Direktiva o postopkih) ob upoštevanju določb členov 6 in 13 Evropske konvencije o človekovih pravicah razlagati tako, da je mogoče, da država članica zagotavlja učinkovito pravno varstvo, čeprav njena sodišča ne morejo spremeniti odločb, izdanih v azilnem postopku, temveč jih lahko zgolj odpravijo in upravnemu organu naložijo izvedbo novega postopka?
C 112/29

Pritožba, ki jo je Sigma Alimentos Exterior, S.L. vložila 25. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 15. novembra 2018 v zadevi, Sigma Alimentos Exterior/Komisija, T-239/11

(Zadeva C-50/19 P)

(2019/C 112/35)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: Sigma Alimentos Exterior, S.L. (zastopnik: M. Muñoz Pérez, abogado)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— tej pritožbi ugodi;

— sodbo Splošnega sodišča z dne 15. novembra 2018 v zadevi T-239/11 (1) razveljavi;

— člen 1(1) Sklepa Komisije 2011/282/EU z dne 12. januarja 2011 (2) razglasi za ničen;

— podredno, člen 4 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen;

— nasprotni stranki naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta pritožba temelji na dveh razlogih, od katerih ima drugi tri dele:

— Nepravilna razlaga sodbe World Duty Free (3), ker so merila za primerjavo določena napačno, zaradi česar je presoja obstoja in selektivnosti napačna, posledično pa je ugotovljeno, da gre za nezakonito pomoč, s čimer je kršen člen 107 PDEU.

— Napaka pri ugotovitvi, da morebitno ugotavljanje pravnih ovir za čezmejna združevanja ne spremeni tega, da je sporni ukrep selektiven, ker je bila presoja metode v treh delih, ki jo je Komisija uporabila za ugotovitev obstoja nezakonite pomoči, napačna. Izpodbijano sodbo zato zaznamujejo te napake: — Napaka pri identifikaciji skupne nacionalne davčne ureditve v nasprotju z določbami člena 107 PDEU o opredelitvi nezakonite državne pomoči. — Napaka, ker se preučeni ukrep v nasprotju z določbami člena 107 PDEU ni štel za splošni ukrep. — Napaka pri presoji obstoja izjeme od skupne nacionalne ureditve kot referenčnega okvira, kar je kršitev člena 107 PDEU.

Pritožnica meni, da je Splošno sodišče večkrat kršilo člen 107(1) PDEU in načelo davčne nevtralnosti ter je na več načinov obrazložitev Komisije v izpodbijanem sklepu dopolnilo ali celo nadomestilo s svojo obrazložitvijo, kar je samo po sebi utemeljen razlog za razveljavitev izpodbijane sodbe.

(1) Sodba z dne 15. novembra 2018, Sigma Alimentos Exterior/Komisija (T-239/11, neobjavljena, EU:T:2018:781).

(2) Sklep Komisije 2001/282/EU z dne 12. januarja 2011 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill) za prevzeme tujih deležev št. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) Španije (UL 2011, L 135, str. 1).

(3) Sodba z dne 21. decembra 2016, Komisija/World Duty Free Group in drugi (C-20/15 P in C-21/15 P, EU:C:2016:981).
5.

Peti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 296 PDEU s tem, da je razsodilo, da so dejstva, ki jih je avtonomno ugotovil Svet, in njihova kvalifikacija podana dovolj natančno in konkretno v obrazložitvi, tako da jih tožeča stranka lahko izpodbija in jih sodišče lahko preizkusi.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Riigikohus (Estonija) 4. januarja 2019 – A.P./Riigiprokuratuur

(Zadeva C-2/19)

(2019/C 93/44)

Jezik postopka: estonščina

Predložitveno sodišče

Riigikohus

Stranki v postopku v glavni stvari

Vložnica kasacijske pritožbe: A.P.

Druga stranka v postopku: Riigiprokuratuur

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sta priznanje sodbe države članice in nadzorstvo nad njenim izvrševanjem skladna z Okvirnim sklepom Sveta 2008/947/PNZ (1) z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb in pogojnih odločb zaradi zagotavljanja nadzorstva nad spremljevalnimi ukrepi in alternativnimi sankcijami tudi, če je bila izvršitev kazni zapora, izrečene obsojeni osebi, s to sodbo pogojno odložena, ne da bi bile določene dodatne obveznosti, tako da je njena edina obveznost, da med preizkusno dobo ne stori novega naklepnega kaznivega dejanja (gre za pogojno odložitev izvršitve kazni v smislu člena 73 estonskega kazenskega zakonika)?

(1) Okvirni sklep Sveta 2008/947/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb in pogojnih odločb zaradi zagotavljanja nadzorstva nad spremljevalnimi ukrepi in alternativnimi sankcijami (UL L 337, str. 102).
—

razglasi naj se ničnost člena 1(1) izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je v Sklepu Komisije 2011/282/ES z dne 12. januarja 2011 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill) za prevzeme tujih deležev C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) Španije (2) določeno, da zadevni davčni ukrep pomeni državno pomoč, in
2.

Ali načela s področja varstva svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev iz členov 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), člena 15 in 16 Direktive 2002/21/ES (1) [o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve], ki varujeta pluralnost in svobodo izražanja, ter načelo Evropske unije o sorazmernosti nasprotujejo uporabi nacionalne zakonodaje s področja javnih avdiovizualnih in radijskih medijskih storitev, kakršna je italijanska zakonodaja iz člena 43, odstavka 11 in 14, v skladu s katero se za določitev drugega praga 10 % upoštevajo tudi prihodki podjetij, ki niso odvisna ali pod prevladujočim vplivom, ampak so le „povezana“ v smislu člena 2359 Codice civile (civilni zakonik) (na katerega se sklicuje odstavek 14 člena 43), kljub temu, da ni mogoče vplivati na informacije, ki jih širijo?
1.

Ali je treba člen 96(1) Direktive 2001/83/ES (1) razlagati tako, da lahko farmacevtska podjetja brezplačna končana zdravila dajejo tudi farmacevtom, če je njihova ovojnina označena z zapisom „za predstavitvene namene“, če so zdravila namenjena preskušanju zdravila s strani farmacevta, če ni nevarnosti, da bo (neodprto) zdravilo posredovano končnim potrošnikom, in so izpolnjeni drugi pogoji za dajanje iz člena 96(1), od (a) do (d), in od (f) do (g), te direktive?
1.

Ali izvede upravljavec spletne video platforme, na kateri dajejo uporabniki videe z avtorskopravno varovanimi vsebinami javnosti na voljo brez dovoljenja imetnikov pravic, dejanje priobčitve v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES (1), če — s platformo ustvarja prihodke iz oglaševanja, — se postopek nalaganja izvaja samodejno in brez predhodnega vpogleda ali nadzora upravljavca, — pridobi upravljavec v skladu s pogoji uporabe za čas objave videa na videih svetovno, neizključno in brezplačno licenco, — upravljavec v pogojih uporabe in v okviru postopka nalaganja opozarja, da je prepovedana objava vsebin, s katerimi se kršijo avtorske pravice, — upravljavec daje na voljo pripomočke, s katerimi si lahko imetniki pravic prizadevajo doseči blokiranje videov, s katerimi se kršijo avtorske pravice, — upravljavec na platformi zadetke iskanj obdela v obliki lestvic in vsebinskih rubrik ter registriranim uporabnikom prikaže preglednico s priporočenimi videi, ki se ravna po videih, ki so si jih ti že ogledali, če upravljavec ni specifično seznanjen z razpoložljivostjo vsebin, ki pomenijo kršitev avtorskih pravic, ali če, ko za to izve, te vsebine nemudoma odstrani ali nemudoma onemogoči dostop do njih?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 13. novembra 2018 – Agencia Estatal de la Administración Tributaria/SJ

(Zadeva C-705/18)

(2019/C 72/09)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: SJ

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je določba kolektivne pogodbe in poslovna praksa, v skladu s katerima je treba za namene plače in napredovanja delovno dobo delavke, zaposlene s krajšim delovnim časom, razporejenim vertikalno na letni ravni, izračunati tako, da se upošteva samo čas opravljanja dela, v nasprotju z določbo 4(1) in (2) evropskega okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom – Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 (1) in členoma 2(1)(b) in 14(1) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (2)?

(1) Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267).

(2) Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL 2006, L 204, str. 23).
—

Ali člen 45 Direktive 2007/64/ES z dne 13. novembra 2007 (2), ki se je takrat uporabljal in je sedaj povzet v členu 55 Direktive (EU) 2015/2366 z dne 25. novembra 2015 (3), ter členi od 9 do 14 Direktive 2014/92/EU z dne 23. julija 2014 (4) o izboljšanju bančne mobilnosti in stroških zaprtja plačilnega računa nasprotujejo temu, da posojilojemalec v primeru zaprtja plačilnega računa, ki ga je odprl pri posojilodajalcu za prejemanje dohodkov na ta račun v zameno za posamične ugodnosti v okviru kreditne pogodbe, pred iztekom obdobja, določenega v tej pogodbi, izgubi te ugodnosti, tudi če je od odprtja računa preteklo več kot eno leto, in na drugi strani, ali te določbe nasprotujejo temu, da lahko to obdobje traja deset let ali celotno trajanje kredita?
1.

Ali je treba člen 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člen 36 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, s katero je uveden davek na borzne transakcije, kot je ta iz členov 120 in 126/2 belgijskega Wetboek diverse rechten en taksen (zakonik o raznih dajatvah in davkih), in katere posledica je, da je belgijski naročnik dolžan plačati ta davek, če ima poklicni posrednik sedež v tujini?
b)

ni prišel iz razloga, ki ni pod njegovim nadzorom (in sicer zaradi bolezni), če je bil nato obveščen o dejanjih, ki so bila opravljena brez njegove navzočnosti, in se je, seznanjen z dejanskim položajem, odločil in izjavil, da: — s sklicevanjem na svoj izostanek ne bo izpodbijal zakonitosti teh dejanj in zahteval, da se ponovijo v njegovi navzočnosti; — želi sodelovati pri teh dejanjih, zaradi česar je sodišče izvedlo dodatno zaslišanje osebe, ki jo je navedel obtoženec, in obtožencu omogočilo, da pri njem primerno sodeluje?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Berlin (Nemčija) 22. oktobra 2018 – Sundair GmbH/WV in drugi

(Zadeva C-660/18)

(2019/C 25/25)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Berlin

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožena stranka in pritožnica: Sundair GmbH

Tožeče stranke in nasprotne stranke v pritožbenem postopku: WV, XU, YT, ki jih zastopata XU in ZS

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 7(1)(b) v povezavi s členom 5(1)(c) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da imajo zadevni potniki pravico do odškodnine zaradi odpovedi leta tudi v primeru, če dejanski letalski prevoznik ne razpolaga z veljavno operativno licenco v smislu člena 2, točka (a), Uredbe (ES) št. 261/2004, če je neobstoj veljavne operativne licence eden od vzrokov za odpoved leta, in potniki ob rezervaciji za neobstoj operativne licence niso vedeli?

(1) UL 2004, L 46, str. 1.
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Ali je treba pravo Evropske unije, zlasti Direktivo 2012/13, ter člene 21, 45, 49 in 56 PDEU razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, ki določa, da se lahko obdolžencu v kazenskem postopku zgolj zaradi tega, ker nima stalnega prebivališča v tej, temveč v drugi državi članici, odredi, da imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj za namene vročitve kaznovalnega naloga, kar ima za posledico nastop pravnomočnosti kaznovalnega naloga, s čimer so izpolnjeni pogoji za kaznivost kasnejšega dejanja obdolženca (vezanost na prejšnjo ugotovitev dejanskega stanja) in ki obdolžencu v okviru pregona tega kaznivega dejanja s subjektivnega vidika nalaga večje obveznosti glede tega, da poskrbi, da se dejansko seznani s kaznovalnim nalogom, kot to velja v primeru, v katerem ima obdolženec stalno prebivališče v državi članici, zaradi česar je mogoč kazenski pregon zaradi malomarnosti obdolženca?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Nemčija) 20. septembra 2018 – Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH

(Zadeva C-583/18)

(2018/C 455/30)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Frankfurt am Main

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in vlagateljica pritožbe: Verbraucherzentrale Berlin eV

Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: DB Vertrieb GmbH

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 2, točka 6, Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov (1) razlagati tako, da so z njim zajete tudi pogodbe, na podlagi katerih trgovec ni neposredno zavezan k izvedbi neke storitve, temveč potrošnik pridobi pravico do popusta storitvah, ki jih bo naročil v prihodnosti? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:

2. Ali je treba izključitev iz področja uporabe Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, ki je v njenem členu 3(3)(k) določena za „pogodbe za storitve potniškega prevoza“, razlagati tako, da se nanaša tudi na dejanska stanja, v katerih potrošnik kot nasprotno dajatev ne prejme same prevozne storitve, temveč pravico do popusta pri prevoznih pogodbah, ki jih bo sklenil v prihodnosti?

(1) Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 304, str. 64).
1.

Ali je treba člen 9 Direktive 2000/78/ES (1) razlagati tako, da združenje, ki ga sestavljajo odvetniki, specializirani za pravno varstvo kategorije drugače spolno usmerjenih subjektov, in ki ima v statutu določen namen spodbujati kulturo in spoštovanje pravic te kategorije, samodejno postane nosilec kolektivnega interesa in neprofitno usmerjeno združenje, ki ima procesno upravičenje, tudi za odškodninski zahtevek, če obstajajo dejstva, za katera se šteje, da pomenijo diskriminiranje navedene kategorije?
1.

ker je sistematično in neprekinjeno presegla vrednosti koncentracije PM10, pri čemer so te vrednosti še vedno presežene, (a) kar zadeva dnevne mejne vrednosti — od leta 2008 v naslednjih območjih: IT1212 (območje Valle del Sacco); IT1215 (aglomeracija mesta Rim); IT1507 (prejšnje območje IT1501, območje sanacije – območje Neapelj in Caserta); IT0892 (Emilija Romanja, zahodna Pianura); zona IT0893 (Emilija Romanja, vzhodna Pianura); IT0306 (aglomeracija mesta Milano); IT0307 (aglomeracija mesta Bergamo); IT0308 (aglomeracija mesta Brescia); IT0309 (Lombardija, visoko urbanizirana nižina A); IT0310 (Lombardija, visoko urbanizirana nižina B); IT0312 (Lombardija, dno doline D); IT0119 (Piemont Pianura); območje IT0120 (Piemont Collina); — od leta 2009 v naslednjih območjih: IT0508 in IT0509 (prejšnje območje IT0501, aglomeracija mest Benetke-Treviso); IT0510 (prejšnje območje IT0502, aglomeracija mesta Padova); IT0511 (prejšnje območje IT0503, aglomeracija mesta Vicenza), IT0512 (prejšnje območje IT0504, aglomeracija mesta Verona); IT0513 in IT0514 (prejšnje območje IT0505; območje A1 – pokrajina Benečije); — v območju IT0907 (območje Prato Pistoia) od leta 2008 do leta 2013, in, ponovno, od leta 2015, v območjih IT0909 (območje Valdarno Pisano in Piana Lucchese) ter IT0118 (aglomeracija mesta Torino) od leta 2008 do leta 2012 in, ponovno, od leta 2014; v območjih IT1008 (območje kotline kraja Terni) in IT1508 (prejšnje območje IT1504, obalno hribovito območje kraja Benevento), od leta 2008 do 2009 in, ponovno, od leta 2011; v območju IT1613 (Apulija – industrijska cona), leta 2008 in, ponovno, od leta 2011; v območju IT1911 aglomeracija mesta Palermo), od leta 2008 do leta 2012, leta 2014 in od leta 2016 in (b) kar zadeva letne mejne vrednosti v območjih: — IT1212 (dolina Sacco) od leta 2008 in neprekinjeno vsaj do leta 2016; IT0508 in IT0509 (prejšnje območje IT0501, aglomeracija mest Benetke-Treviso) leta 2009, leta 2011 in od leta 2015; IT0511 (prejšnje območje IT0503, aglomeracija mesta Vicenza), leta 2011, leta 2012 in od leta 2015; IT0306 (aglomeracija mesta Milano), IT0308 (aglomeracija mesta Brescia), IT0309 (Lombardija, visoko urbanizirana nižina A) in IT0310 (Lombardija, nižina B) od leta 2008 do leta 2013 in od leta 2015; IT0118 (aglomeracija mesta Torino) od leta 2008 do leta 2012 in od leta 2015, Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 13 v povezavi s Prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES, in