ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 270/36

Pritožba, ki jo je Eurallumina SpA vložila 8. junija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 22. aprila 2016 v združenih zadevah T-60/06 RENV II in T-62/06 RENV II: Italijanska republika in Eurallumina SpA/Evropska komisija

(Zadeva C-323/16 P)

(2016/C 270/39)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Eurallumina SpA (zastopniki: L. Martin Alegi, A. Stratakis, L. Philippou, Solicitors)

Drugi stranki v postopku: Italijanska republika, Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo,

— razglasi ničnost odločbe (1) v delu, v katerem je z njo Italijanski republiki naloženo, naj izterja pomoč ali, podredno,

— zadevo vrne Splošnemu sodišču,

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja en sam pritožbeni razlog, ki se deli na pet delov, in sicer kršitev prava Skupnosti, zlasti kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj in obveznosti obrazložitve. Ti deli tožbenih razlogov so:

1. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlagi sodbe z dne 10. decembra 2013 tako, da je štelo da mora ugotoviti, da je objava odločbe o začetku postopka 2. februarja 2002 pomenila konec legitimnih pričakovanj družbe Eurallumina.

2. Zaradi te napake Splošno sodišče ni obravnavali samega predmeta tožbe in ni presodilo trditev družbe Eurallumina glede nadaljnjega obstoja njenih legitimnih pričakovanj oziroma jih je presojalo v izkrivljenem pravnem okviru in napačno.

3. Tudi v okviru uporabe izkrivljenega pravnega okvira je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri ugotovitvi, da nerazumno dolgotrajna zamuda Komisije kar zadeva preiskavo ni mogla imeti za posledico legitimnih pričakovanj družbe Eurallumina, ki izključujejo izterjavo pomoči.

4. Splošno sodišče je napačno razlagalo Direktivo 2003/96 (2), in sicer contra legem, kar je v nasprotju s pravom Unije in njegovimi načeli za razlago.

5. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je zavrnilo trditve družbe Eurallumina, ki se opirajo na njene naložbe v tovarno na Sardiniji.

(1) Odločba Komisije 2006/323/ES z dne 7. decembra 2005 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji (notificirano pod dokumentarno številko C(2005) 4436) (UL L 119, str. 12).

(2) Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL L 283, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405)
SL Uradni list Evropske unije C 260/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht München I (Nemčija) 4. aprila 2016 – kazenski postopek zoper Ionela Oprio

(Zadeva C-188/16)

(2016/C 260/21)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht München I

Stranki v postopku v glavni stvari

Ionel Opria

Druga stranka: Staatsanwaltschaft München I

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 2, 3(1)(c) in 6(1) in (3) Direktive 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku (1) razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji države članice, po kateri se lahko v kazenskem postopku proti obdolžencu, ki v tej državi članici nima stalnega ali dejanskega prebivališča, zoper njega izdan kaznovalni nalog vroči pooblaščencu za vročitev, ki ga je sam imenoval, s posledico, da postane kaznovalni nalog pravnomočen po poteku (dvotedenskega) ugovornega roka, šteto od vročitve pooblaščencu za vročitev, in to celo takrat, če se po zakonodaji države članice tistemu obdolžencu, ki v dveh tednih po dejanski seznanitvi s kaznovalnim nalogom pri pristojnem sodišču vloži pisni ugovor, po uradni dolžnosti dovoli vrnitev v prejšnje stanje, zaradi česar se od izdaje odločbe, s katero se je dovolila vrnitev v prejšnje stanje, postopa kot v primeru pravočasno vloženega ugovora?

(1) UL L 142, str. 1.
—

Uredba (EGS) št. 1191/69, in zlasti, ker je Splošno sodišče napačno presodilo, da je Sklep Komisije, v skladu s katerim naj bi plačila v korist družbe Simet pomenila državno pomoč, zakonit, ker ta družba ni ločeno vodila računa stroškov, ki so ji nastali s to dejavnostjo, in bi torej obstajalo tveganje prekomernega nadomestila. V nasprotju s tem, kar je trdilo Splošno sodišče, so člen 5 in naslednji te uredbe določali drugačen način za določitev izravnalnega ukrepa, ki naj bi temeljil na „posledicah“, ki bi jih naložitev takšnih obveznosti javne storitve lahko imelo na izgubo konkurenčnosti podjetja v celoti;
2.

Ali je na podlagi razlage člena 457(2) Uredbe o izvajanju carinskega zakonika v povezavi s členom 8(7) (sedaj člen 11(2)) [Konvencije TIR] in pripadajočih pojasnil mogoče šteti, da [morajo] v primeru, kot je obravnavani, carinski organi plačilo zneskov iz člena 8(1) in (2) [Konvencije TIR] ob njihovi zapadlosti, če je to mogoče, zahtevati od imetnika zvezka TIR kot neposredno odgovorne osebe za plačilo teh zneskov, preden vložijo zahtevek v zvezi s tem proti garantnemu združenju?
1.

Ali je treba člen 10 Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev razlagati tako, da je naročnik lahko zavezan, da ponudnike, ki v določenem roku (to pomeni roku za predložitev ponudb) niso predložili „izjav ali dokumentov“, ki jih je zahteval naročnik in ki potrjujejo, da ponujeno blago, storitve ali gradnje izpolnjujejo zahteve, ki jih je opredelil naročnik (pri čemer pojem „izjave ali dokumenti“ obsega tudi vzorce predmeta javnega naročila), ali ki so vložili zahtevane „izjave ali dokumente“, vendar so ti pomanjkljivi, pozove, naj manjkajoče oziroma popravljene „izjave ali dokumente“ (vzorce) predložijo v določenem dodatnem roku, ne da bi bila določena prepoved, da dopolnjene „izjave ali dokumenti“ (vzorci) ne smejo spreminjati vsebine ponudbe?
2.

Ali je zahteva FCL.065(b) iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 1178/2011 združljiva s členom 15(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v skladu s katerim ima vsakdo pravico do dela in do opravljanja svobodno izbranega ali sprejetega poklica?
SL Uradni list Evropske unije C 200/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Italija) 18. marca 2016 – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl/Comune di Monteroduni

(Zadeva C-162/16)

(2016/C 200/15)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

Tožena stranka: Comune di Monteroduni

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela Skupnosti glede varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti, skupaj z načeli prostega pretoka blaga, pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev iz Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), pa tudi načela, izhajajoča iz te pogodbe, kot so enako obravnavanje, prepoved diskriminacije, vzajemno priznavanje, sorazmernost in preglednost ter so (nazadnje) navedena v Direktivi 2014/24/EU (1), nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je italijanska, ki izhaja iz člena 87(4) zakonske uredbe št. 163 iz leta 2006 v povezavi z njenim členom 86(3a) in členom 26(6) zakonske uredbe št. 81 iz leta 2008, kakor se razlaga v skladu z enotno razlago zakona v smislu člena 99 zakonika o upravnem postopku v sodbah občne seje Consiglio di Stato št. 3 in 9 iz leta 2015, v skladu s katero se podjetje, ki predloži ponudbo, vsekakor izključi, če v ekonomskih ponudbah v okviru postopka za oddajo naročil javnih gradenj ločeno ne navede stroškov za varnost pri delu, tudi če obveznost ločene navedbe ni bila določena niti v zakonu o razpisu niti v priloženem vzorcu za sestavo predloženih ponudb, čeprav so v ponudbi vsebinsko upoštevani minimalni stroški za varnost pri delu?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. 65).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 11. aprila 2016 vložilo Conseil d'État (Belgija) – État belge/Max-Manuel Nianga

(Zadeva C-199/16)

(2016/C 211/46)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: État belge

Nasprotna stranka: Max-Manuel Nianga

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (1) – v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in ob upoštevanju pravice do izjave v celotnem postopku, ki je sestavni del spoštovanja pravice do obrambe, tj. splošnega načela prava Unije, kot se uporablja v okviru navedene direktive – razlagati tako, da je z njim nacionalnemu organu naloženo, da upošteva največjo korist otroka, družinsko življenje in zdravstveno stanje zadevnega državljana tretje države ob sprejetju odločbe o vrnitvi iz členov 3(4) in 6(1) te direktive ali ob odstranitvi v smislu členov 3(5) in 8 iste direktive?

(1) UL L 348, str. 98.
4.

Ali lahko to, kako tožena stranka, Superintendent tas-Saħħa Pubblika (javnozdravstveni nadzornik), razlaga in izvaja Direktivo 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 v zvezi s kliničnimi zobotehniki, ki so zaprosili za priznanje s strani teh malteških zdravstvenih organov, pomeni kršitev načela sorazmernosti?
SL Uradni list Evropske unije C 165/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Pordenone (Italija) 22. februarja 2016 – kazenski postopek zoper Giorgia Fidenata

(Zadeva C-107/16)

(2016/C 165/11)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Pordenone

Stranka, zoper katero poteka kazenski postopek

Giorgio Fidenato

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je Komisija v skladu s členom 56 Uredbe št. 178/02 (1), na zahtevo države članice dolžna sprejeti izredne ukrepe tudi če ni ugotovila resnega in očitnega tveganja za zdravje ljudi in živali ter za okolje?

2. Ali lahko država članica v primeru obvestila s strani Komisije o neobstoju predpostavk za sprejetje izrednih ukrepov, te ukrepe sprejme na podlagi člena 53 navedene uredbe?

3. Ali lahko država članica na podlagi previdnostnega načela sprejme izredne ukrepe v skladu s členom 34 Uredbe ES št. 1829/03 (2) tudi če niso izpolnjene zahteve resnega in očitnega tveganja, ter takšne ukrepe ohrani tudi po tem, ko je Komisija, po preučitvi mnenja EFSA, ocenila, da niso izpolnjeni pogoji za sprejetje izrednih ukrepov?

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 178/2002 z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL L 31, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 15, zvezek 6, str. 463.)

(2) Uredba (ES) št. 1829/2003 Evropskega Parlamenta In Sveta z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi (UL L 268, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 32, str. 432.)
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali organizacije za kolektivno upravljanje, ko od proizvajalcev in uvoznikov pobirajo nadomestilo za prodajo naprav in nosilcev podatkov, ravnajo kot davčni zavezanci v smislu člena 28 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1), ki morajo transakcije evidentirati na računu, ki ga izdajo zadevnim proizvajalcem in uvoznikom magnetofonov in drugih podobnih naprav ter praznih nosilcev podatkov, v skladu s členom 220(1), točka 1, te direktive, in na katerem je izkazan DDV, dolgovan za pobiranje nadomestila, in ali morajo avtorji, izvajalci in drugi upravičenci, ko se jim razdelijo pobrana nadomestila, prejem nadomestil evidentirati z računom, na katerem je izkazan DDV in ki se izda organizaciji za kolektivno upravljanje, ki je pobrala nadomestila?
1.

Ali je treba člen 67(2) PDEU ter člena 20 in 21 Uredbe št. 562/2006 o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (1), ali siceršnje določbe Evropske unije razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni določbi, ki policijske organe zadevne države članice pooblašča, da lahko na območju do 30 km od državne meje te države članice z državami pogodbenicami Konvencije o izvajanju schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 (Konvencija o izvajanju schengenskega sporazuma) (2) zaradi preprečitve ali zaustavitve nedovoljenega vstopa na državno ozemlje te države članice ali zaradi preprečitve določenih kaznivih dejanj, ki so usmerjena proti varnosti meje ali opravljanju nalog nadzora meje ali ki so storjena v povezavi s prestopom meje, ugotavljajo identiteto vsake osebe ne glede na njeno vedenje ali obstoj posebnih okoliščin, ne da bi bil v skladu s členom 23 in naslednjimi Zakonika o schengenskih mejah začasno ponovno uveden nadzor na zadevnih notranjih mejah?
SL Uradni list Evropske unije C 111/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) 4. januarja 2016 – J. D./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

(Zadeva C-4/16)

(2016/C 111/09)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: J. D.

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pod pojmom vodne energije kot energije iz obnovljivih virov v členu 2(a) v povezavi s členom 5(3) in uvodno izjavo 30 Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (1) razumeti izključno energijo, proizvedeno v hidroelektrarnah z izrabo padca celinskih površinskih voda, med njimi padca rek, ali pa tudi tako energijo, ki je bila proizvedena v hidroelektrarni na industrijske odpadne vode drugega obrata (pri čemer ta hidroelektrarna ni akumulacijska prečrpovalna naprava in tudi ne pretočna elektrarna s funkcijo prečrpavanja)?

(1) UL L 140, str. 16.
SL Uradni list Evropske unije C 118/12

Tožba, vložena 26. januarja 2016 – Evropska komisija/Republika Finska

(Zadeva C-42/16)

(2016/C 118/15)

Jezik postopka: finščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Hottiaux in I. Koskinen, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Finska

Predloga tožeče stranke

Komisija predlaga, naj

— se ugotovi, da Republika Finska s tem, da je izdajala duplikate vozniških dovoljenj, katerih veljavnost poteče 18. februarja 2033, ni izpolnila obveznosti iz člena 1 in člena 7(2) Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (1) in da s tem, da se ni vključila v omrežje Evropske unije za vozniška dovoljenja, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(5)(d) iste direktive,

— se Republiki Finski naloži plačilo stroškov n.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Eden glavnih ciljev Direktive 2006/126/ES je povečanje varnosti vozniških dovoljenj. S spoštovanjem rokov, ki so določeni v direktivi, se ta cilj lahko uresniči, pri izdaji vozniških dovoljenj pa se upoštevajo najnovejši ukrepi, da se prepreči ponarejanje vozniških dovoljenj in da se dosežejo cilji varnosti cestnega prometa iz direktive. Člen 1 Direktive 2006/126/ES predpisuje uvedbo nacionalnega vozniškega dovoljenja ki temelji na vzorcu Skupnosti, določenem v Prilogi I. V členu 7(1) direktive so določene zahteve za vozniška dovoljenja, člen 7(2) pa določa veljavnost dovoljenj, izdanih po 19. januarju 2013. Na finskem je veljavnost duplikatov vozniških dovoljenj, ki so izdani po 19. januarju 2013, lahko precej daljša kot to določa člen 7 (2)(a) in (b) Direktive 2006/126/ES.

V skladu s členom 7(5)(d) Direktive 2006/126/EG morajo države članice omrežje Evropske unije za vozniška dovoljenja uporabljati od njegove vzpostavitve dalje. Omrežje Evropske unije za vozniška dovoljenja (RESPER) je bilo vzpostavljeno in je začelo delovati 19. januarja 2013. Ker Finska ni pristopila k Omrežju Evropske unije za vozniška dovoljenja (RESPER), v omrežju ne more preveriti ali so pogoji za izdajo vozniškega dovoljenja izpolnjeni. Druge države članice pa ne morejo, v sodelovanju s Finsko, preveriti izpolnjevanje pogojev za izdajo vozniškega dovoljenja, poleg tega pa s Finsko po tem omrežju ne morejo izmenjevati informacij. Izmenjava informacij prek omrežja Evropske unije za vozniška dovoljenja v skladu s členom 15 Direktive 2006/126/ES se torej s Finsko ne more izvajati.

(1) UL L 403, str. 18.
SL Uradni list Evropske unije C 90/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Frosinone (Italija) 5. januarja 2016 – kazenski postopek proti Paoli Tonachello

(Zadeva C-8/16)

(2016/C 090/14)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Frosinone

Stranka v postopku v glavni stvari

Paola Tonachella

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 49 in naslednje ter člen 56 in naslednje Pogodbe o delovanju Evropske unije, kot so bili dopolnjeni zlasti v luči načel, ki so bila postavljena v sodbi Sodišča [C-72/10] z dne 16. februarja 2012, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni določbi, ki določa obveznost neodplačnega prenosa uporabe materialne in nematerialne lastnine, ki tvori mrežo za upravljanje in pobiranje stav, po prenehanju opravljanja dejavnosti zaradi izteka koncesije ali zaradi odločbe o odvzemu ali preklicu?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba določbe člena 43 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (postal člen 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije) razlagati tako, da preprečujejo, da nacionalna zakonodaja z namenom boja proti davčni utaji in izogibanju plačilu davka za upravičenost do skupnega sistema obdavčitve, ki se uporablja za združitve in primerljive transakcije, zahteva postopek predhodnega dovoljenja le za vložke v tuje pravne osebe, z izključitvijo vložkov v pravne osebe nacionalnega prava?
SL Uradni list Evropske unije C 118/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 18. decembra 2015 – Online Games Handels GmbH und Frank Breuer in drugi/Landespolizeidirektion Oberösterreich

(Zadeva C-685/15)

(2016/C 118/08)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter, Astrid Walden

Tožena stranka: Landespolizeidirektion Oberösterreich

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 56 PDEU oziroma člen 49 in naslednje PDEU ob upoštevanju člena 6 EKČP v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da te določbe glede na zahtevo po objektivnem in nepristranskem sodišču, ki izhaja iz sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice (zlasti iz njegove sodbe z dne 18. maja 2010, 64962/01, točka 54), nasprotujejo nacionalni ureditvi, na podlagi katere je dokaze, ki so v upravnokazenskem postopku potrebni za utemeljitev kvazimonopolne ureditve nacionalnega trga iger na srečo, zaščitene s kazensko zakonodajo, ob upoštevanju sodne prakse Sodišča Evropske unije (zlasti njegove sodbe v zadevi Pfleger in drugi z dne 30. aprila 2014 (C-390/12 (1), (ECLI:EU:C:2014:281)) dolžno na lastno pobudo in ne glede na ravnanje strank v postopku najprej popolnoma samostojno imenovati in razmejiti, nato pa (v eni in isti osebi/funkciji) z avtonomno preiskavo tudi raziskati in presoditi sodišče, ki odloča o zakonitosti kazenskega ukrepa, izpodbijanega s pritožbo, in ne kazenski organ (ali drug državni organ pregona) v funkciji zastopnika obtožnice?

(1) ECLI:EU:C:2014:281 – „Pfleger“.
SL Uradni list Evropske unije C 106/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 16. decembra 2015 – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz

(Zadeva C-678/15)

(2016/C 106/19)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Mohammad Zadeh Khorassani

Tožena stranka: Kathrin Pflanz

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je sprejem in posredovanje naročila, katerega vsebina je upravljanje portfeljev (člen 4(1), točka 9, MiFID), investicijska storitev v smislu člena 4(1), točka 2, prvi stavek (1) v povezavi s Prilogo I, oddelek A, točka 1, k MiFID?

(1) Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 263).
SL Uradni list Evropske unije C 90/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hessisches Finanzgericht (Nemčija) 6. novembra 2015 – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen

(Zadeva C-571/15)

(2016/C 090/05)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Hessisches Finanzgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Wallenborn Transports SA

Tožena stranka: Hauptzollamt Gießen

Vprašanja za predhodno odločanje

Prvo vprašanje:

Ali je predpis države članice glede davka na dodano vrednost, po katerem se proste cone kontrolne vrste I (prosta pristanišča) ne štejejo za nacionalno ozemlje, transakcija v iz člena 156, kot je navedena v členih 61, prvi odstavek, in 71(1), prvi pododstavek, Direktive o DDV (1)?

Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:

Drugo vprašanje:

Ali obdavčljivi dogodek in obveznost obračuna davka za blago, ki je zavezano carinskim dajatvam, v skladu s členom 71(1), drugi pododstavek, Direktive DDV nastaneta ob nastanku obdavčljivega dogodka in obveznosti obračuna carinskih dajatev tudi, če obdavčljivi dogodek in obveznost obračuna carinskih dajatev nastaneta znotraj proste cone kontrolne vrste I in pravo o davku na dodano vrednost države članice, na ozemlju katere se nahaja prosta cona, določa, da proste cone kontrolne vrste I (prosta pristanišča) niso del nacionalnega ozemlja?

Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen:

Tretje vprašanje:

Ali obdavčljivi dogodek in obveznost obračuna davka za blago, ki je v zunanjem tranzitnem postopku, ki ni končan, uvedeno v prosto cono kontrolne vrste I in je v prosti coni nezakonito odstranjeno izpod carinskega nadzora, tako da zanj nastane carinski dolg na podlagi člena 203(1) carinskega zakonika (2), nastaneta v istem trenutku na podlagi drugega obdavčljivega dogodka, in sicer na podlagi člena 204(1)(a) carinskega zakonika, ker bi moralo biti blago pred dejanjem, s katerim je bilo nezakonito odstranjeno izpod carinskega nadzora, predloženo carinskemu uradu na nacionalnem ozemlju, ki je pristojen za prosto cono, kjer bi se moral tranzitni postopek za to blago končati?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).

(2) Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307).