ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 32/4

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalska) 9. novembra 2012 – IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos proti Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende – Consultadoria Náutica, Lda

(Zadeva C-509/12)

2013/C 32/05

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Central Administrativo Norte

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende – Consultadoria Náutica, Lda

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pravo EU ob upoštevanju načela prepovedi diskriminacije med državljani ene države članice in državljani druge države članice (zdaj člen 18 PDEU in prej člen 12 ES), prostega gibanja oseb v EU in izjem v zvezi s tem (zdaj člen 45(3) PDEU in prej člen 39 ES) ter svobode opravljanja storitev in mogočih omejitev v zvezi s tem (člen 52 PDEU, prej člen 46 PES, v skladu s členom 62 PDEU, prej členom 55 ES) razlagati tako, da nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki za izdajo dovoljenja za upravljanje rekreacijskega plovila zahteva prebivališče na nacionalnem ozemlju?
3.

Ali je treba člena 102 in 106 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da prepoved zlorabe prevladujočega položaja brez omejitev velja za poklic farmacevta, kadar ima farmacevt, ki je lastnik tradicionalne lekarne in prodaja zdravila v skladu s sporazumom, sklenjenim s Servizio sanitario nazionale, korist od prepovedi za lastnike trgovin s parafarmacevtskimi izdelki, da prodajajo zdravila iz skupine C, ne da bi bilo to upravičeno z nespornimi posebnostmi farmacevtskega poklica, ki so povezane z javnim interesom varovanja zdravja državljanov?
1.

Ali dejstvo, da nekdo, ki ni imetnik avtorske pravice na nekem delu, na svoji spletni strani do tega dela ponuja povezavo, na katero je mogoče klikniti, pomeni priobčitev javnosti v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Ali je treba določbo 4(1) okvirnega sporazuma iz Priloge k Direktivi Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267) razlagati tako, da je neenako obravnavanje zaposlenih s krajšim delovnim časom zaradi sorazmernega zmanjšanja dodatka za vzdrževanega otroka glede na delovni čas – glede na široko polje proste presoje socialnih partnerjev pri določitvi socialno- in gospodarskopolitičnih ciljev in ukrepov za njihovo doseganje – upravičeno iz stvarnih razlogov, če se upošteva, da prepoved takega zmanjšanja (a) med starševskim dopustom otežuje ali onemogoča zaposlitve s krajšim delovnim časom zaradi starševstva in/ali malega dela in/ali (b) zaradi večjega finančnega bremena zmanjšuje konkurenčnost delodajalcev z višjim številom zaposlenih s krajšim delovnim časom in zmanjšuje pripravljenost delodajalcev za zaposlovanje oseb, ki bi delale s krajšim delovnim časom, in/ali (c) zaposlene s krajšim delovnim časom postavlja v boljši položaj, ker imajo med zaposlitvijo s krajšim delovnim časom lahko še druga delovna razmerja in so tako na podlagi kolektivne pogodbe lahko upravičeni do večkratnega prejemanja dajatev, kot je dodatek za vzdrževanega otroka, in/ali (d) zaposlene s krajšim delovnim časom postavlja v boljši položaj, ker imajo več prostega časa, kot polno zaposleni, in s tem na voljo boljše možnosti za varstvo otroka?
—

ni upoštevalo dejstva, da taka razlaga vodi do rezultata, ki ni zaželen z Uredbo št. 207/2009 in zlasti njeno uvodno izjavo 3, in sicer do razhajanja med registracijo in možnostjo uporabe znamke Skupnosti, v primerih, ki niso izrecno določeni z Uredbo.
(ii)

to odločbo nato razveljavili in odločili, da mora davčni zavezanec v državni proračun plačati DDV, za katerega je bila priznana pravica do odbitka, in pripadajoče zamudne obresti?
3.

Ali se Direktiva o uveljavljanju (2) uporabi za spor, kakršen je predloženi, v katerem – potem ko je ena od držav članic na podlagi člena 5(2)(b) Direktive o avtorski pravici proizvajalcem in uvoznikom nosilcev, ki so primerni za reproduciranje del in temu namenjeni, naložila, da morajo v tem členu določeno pravično nadomestilo nakazati organizaciji, ki jo je ta država pooblastila za zbiranje in razdeljevanje pravičnega nadomestila – zavezanec za plačilo predlaga, naj sodišče na podlagi nekaterih spornih okoliščin, ki so upoštevne za določitev pravičnega nadomestila, odloči v škodo omenjene organizacije, ki temu oporeka?
—

ugotovi, da Republika Slovenija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2009/140/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o spremembi direktiv 2002/21/ES (2) o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, 2002/19/ES (3) o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju in 2002/20/ES (4) o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, v vsakem primeru pa o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 5 navedene direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 366/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeitsgericht Nienburg (Nemčija) 13. septembra 2012 – Bianca Brandes proti Land Niedersachsen

(Zadeva C-415/12)

2012/C 366/44

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Arbeitsgericht Nienburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bianca Brandes

Tožena stranka: Land Niedersachsen

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba upoštevno pravo Unije, zlasti določbo 4, točki 1 in 2, Okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom iz Priloge k Direktivi 97/81 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/23 (2), razlagati tako, da je v nasprotju z nacionalnimi zakonskimi določbami, kolektivno pogodbo ali običaji, če se po spremembi obsega zaposlitve delavca, ki je povezana s spremembo števila delovnih dni v tednu, obseg še neizrabljene pravice do letnega dopusta, ki ga delavec v referenčnem obdobju ni mogel izrabiti, prilagodi tako, da v tednih izražena pravica do letnega dopusta sicer ostane enaka, v dnevih izražena pravica do letnega dopusta pa se preračuna glede na novi obseg zaposlitve?

(1) Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267).

(2) Direktiva Sveta 98/23/ES z dne 7. aprila 1998 o razširitvi Direktive 97/81/ES o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC na Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 278).
SL Uradni list Evropske unije C 366/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Székesfehérvári Törvényszék (Madžarska) 13. avgusta 2012 – Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft. proti Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

(Zadeva C-385/12)

2012/C 366/41

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Székesfehérvári Törvényszék

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft.

Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je dejstvo, da morajo davčni zavezanci, ki opravljajo dejavnost trgovine na drobno, v prodajalnah plačati poseben davek, če njihov čisti letni prihodek presega 500 milijonov HUF, združljivo z določbami Pogodbe ES, ki urejajo načelo splošne [prepovedi] diskriminacije (člena 18 PDEU in 26 PDEU), načelo svobode ustanavljanja (člen 49 PDEU), načelo enakega obravnavanja (člen 54 PDEU), načelo enakega obravnavanja glede udeležbe v kapitalu družb, ki so opredeljene v členu 54 PDEU (člen 55 PDEU), načelo svobode [opravljanja] storitev (člen 56 PDEU), načelo prostega pretoka kapitala (člena 63 PDEU in 65 PDEU) in načelo enakosti pri obdavčenju podjetij (člen 110 PDEU)?
SL Uradni list Evropske unije C 366/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel (Luksemburg) 27. avgusta 2012 – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines proti Edenred Luxembourg SA

(Zadeva C-395/12)

2012/C 366/42

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnika: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines

Nasprotna stranka: Edenred Luxembourg SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so storitve, ki jih izdajatelj bonov za prehrano v Luksemburgu opravi za gostinski obrat, ki je vključen v njegovo mrežo sprejemnikov bonov, delno ali v celoti oproščene DDV na podlagi člena 13B(d), točka 3, Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (1), kakor je bila spremenjena, če se predpostavlja, da bon za prehrano ni dejansko plačilno sredstvo in te storitve niso namenjene zagotavljanju plačila za prehrambeni obrok, ki ga kupi zaposleni v podjetju stranki (člen 13B(d), točka 2, navedene direktive), in če gre za bone za prehrano, ki jih delodajalec dodeli svojim zaposlenim v skladu z nacionalno ureditvijo, pri čemer vključenost v mrežo bonov za prehrano omogoča koristi od strank, ki so zaposlene v podjetjih strankah izdajatelja bonov za prehrano, ta izdajatelj pa prevzame stroške obdelave bonov za prehrano?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23.
1.

Ali je treba člen 12(a), druga alinea, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov razlagati tako, da obstaja pravica do prepisa listin, v katerih so obdelani osebni podatki, ali pa zadostuje posredovanje popolnega pregleda v razumljivi obliki osebnih podatkov, ki so predmet obdelave v zadevnih listinah?
—

Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za zagotovitev izvršitve Odločbe C(2009) 5497 z dne 19. novembra 2009 o državni pomoči št. C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) in št. C 36/B/2006 (ex NN 38/2006), ki jo je Italija dodelila družbi Alcoa Trasformazioni, ni izpolnila obveznosti iz členov 2, 3 in 4 te odločbe in iz člena 288 PDEU;
2.

Ali zahteva, da pravna oseba ne sme biti identificirana za namene DDV, določena s členom 1472(1)(a) zakona št. 571/2003 davčnega zakonika, ki prenaša določbe direktive, pomeni dodaten pogoj poleg tistih, ki so izrecno določeni v členih 3 in 4 [Osme direktive], in če je odgovor pritrdilen, ali je tak dodaten pogoj dovoljen z vidika člena 6 direktive?
2.

Ali sta v smislu člena 3 zakona 241/1990 in člena 3 zakona dežele Sicilije 10/1991 v povezavi s členom 1 zakona 241/90, ki v skladu z obveznostjo obrazložitve aktov javne uprave iz člena 296, drugi odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah zavezuje italijansko upravo k uporabi načel pravnega reda Evropske unije, razlaga in uporaba navedenih nacionalnih določb, na podlagi katerih neoblastnih aktov oziroma aktov, ki so povezani s subjektivnimi pravicami s področja pokojnin in ki so zavezujoči, ni treba obrazložiti, združljivi s pravom Evropske unije in ali to pomeni bistveno kršitev procesne zahteve v zvezi z upravnim ukrepom?
SL Uradni list Evropske unije C 235/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 6. junija 2012 – Trento Sviluppo Srl in Centrale Adriatica Soc. coop. proti AGCOM

(Zadeva C-281/12)

2012/C 235/20

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc. coop.

Tožena stranka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCOM)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 6(1) Direktive 2005/29/ES (1), kar zadeva del, v katerem so v italijanskem besedilu uporabljene besede „e in ogni caso“ (v vsakem primeru), treba razumeti tako, da za potrditev zavajajoče poslovne prakse zadošča že eden od elementov iz prvega dela navedenega odstavka, ali pa je za potrditev take poslovne prakse potreben še drug element, kot je zmožnost poslovne prakse, da lahko zavede potrošnika pri poslovni odločitvi?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22).
2.

Ali ob neobstoju drugih omejitvenih ukrepov določba, ki določitve prenehanja pogodbe o zaposlitvi z agencijo za zagotavljanje začasnega dela in njene obnovitve ne dopušča na podlagi tehničnih, organizacijskih ali produkcijskih zahtev agencije in glede specifičnega delovnega razmerja za določen čas, ampak na podlagi splošnih zahtev posredovanega delavca, ki niso povezane s specifičnim delovnim razmerjem, izpolnjuje zahteve iz določbe 5(1)(a) Direktive 1999/70/ES oziroma lahko pomeni zaobid same direktive; ali je treba objektivne zahteve iz določbe 5(1)(a) Direktive 1999/70/ES natančno opredeliti v dokumentu in se morajo te nanašati na specifično delovno razmerje za določen čas in njegovo obnovitev, zaradi česar je treba šteti, da splošne objektivne zahteve, ki so upravičevale sklenitev pogodbe o posredovanju dela, niso v skladu z zahtevami iz določbe 5(a)?
SL Uradni list Evropske unije C 258/10

Pritožba, ki jo je Jarosław Majtczak vložil 29. maja 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča sodbo (četrti senat) z dne 21. marca 2012 v zadevi T-227/09, Feng Shen Technology Co. Ltd proti Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-266/12 P)

2012/C 258/16

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnik: Jarosław Majtczak (zastopnik: J. Radłowski, radca prawny)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Feng Shen Technology Co. Ltd

Predlog

Pritožnik s to tožbo Sodišču predlaga, naj:

— v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 21. marca 2012 v zadevi T-227/09 in zavrne tožbo tožeče stranke oziroma podredno;

— v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 21. marca 2012 v zadevi T-227/09 in vrne zadevo Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

— odloči o stroških v korist pritožnika.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik trdi, da sporna sodba krši člen 52(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (1) o znamki Skupnosti, kakor je bila spremenjena (nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 (2) (o blagovni znamki Skupnosti), zlasti z razlago Splošnega sodišča glede izraza „biti v slabi veri“.

Pritožnik trdi tudi, da je Splošno sodišče kršilo postopkovna pravila s tem, da je napačno ugotovilo dejansko stanje in da je pri presoji predloženih dokazov ravnalo selektivno.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146)

(2) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).
1.

Ali je treba člen 5, točki 1 in 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da v odškodninskih sporih pomeni izčrpno izjemo od glavnega pravila iz člena 2?
—

Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni zagotovila pravilnega in popolnega izvajanja vseh zahtev iz prilog II in III k Direktivi Sveta z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (91/676/EGS) (1), ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 5(4) te direktive ter prilog II (A.1, A.2, A.3 in A.5) in III (1.1, 1.2, 1.3 in 2) k navedeni direktivi;
1.

Ali Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997 (2) (v nadaljevanju: Direktiva 85/337), nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki za izvedbo presoje vplivov infrastrukturnih del na letališču (ki se ne nanašajo na vzletno-pristajalno stezo), in sicer postavitve terminala in razširitve letališkega območja za postavitev drugih objektov (zlasti hangarja, hal za naprave in parkirnih površin), na okolje določa izključni pogoj, da se s tem pričakuje povečanje premikov v zračnem prevozu za najmanj 20 000 na leto? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
4.

Kolikšna je vrednost sestavine (v obravnavanem primeru sladkorja), ki jo vsebuje uvoženi izdelek in jo uvoznik da brezplačno na voljo, če navedene sestavine, za katero se ne more uporabljati postopek pasivnega oplemenitenja iz člena 146(1) iste uredbe, ne proizvaja uvoznik, ampak se od njega kupi po izvozni ceni (ki je nižja od cene na notranjem trgu, ker se za izdelek uporablja sistem izvoznih nadomestil), če se člena 29 in 32 Uredbe (EGS) št. 2913/1992 lahko uporabljata v okoliščinah, kakršne so opisane v drugem vprašanju, in če nastopijo objektivne okoliščine in subjektivni element iz tretjega vprašanja?
1.

Ali je treba člen 35 Uredbe Komisije (ES) št. 1291/2000 z dne 9. junija 2000 (1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 29, str. 145) razlagati tako, da je glavni namen v njem predvidene kazni, ki je zaseg celotnega zneska varščine, ki jo morajo položiti gospodarski subjekti, ki so pridobili dovoljenje za uvoz/izvoz proizvoda, ki ga ureja skupna tržna ureditev za žita, odvračanje prej omenjenih subjektov od nespoštovanja glavne obveznosti (kakršna je dejanski uvoz ali izvoz žit, navedenih v zadevnem dovoljenju), ki jo morajo navedeni izvajalci spoštovati v zvezi s poslom, za katerega so pridobili dovoljenje in položili varščino?
—

ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2009/145/ES z dne 26. novembra 2009 o določitvi nekaterih odstopanj za sprejetje domačih sort in sort zelenjadnic, ki se tradicionalno gojijo v posebnih krajih in regijah in so ogrožene zaradi genske erozije, in sort zelenjadnic, ki nimajo resnične vrednosti za komercialno pridelavo, ampak so se razvile za pridelavo v posebnih pogojih ter za trženje semena navedenih domačih sort in sort zelenjadnic (1), vsekakor pa s tem, da o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 36 te direktive;
—

naj ugotovi, da Republika Litva s tem, da je prepovedala registracijo osebnih avtomobilov, ki imajo volan nameščen na desni strani, in/ali določila, da mora biti volan, nameščen na desni strani, novega osebnega avtomobila ali osebnega avtomobila, ki je bil prej registriran v drugi državi članici, pred registracijo premeščen na levo stran, ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta z dne 8. junija 1970 o približevanju zakonodaje držav članic o krmilju za motorna in priklopna vozila (70/311/EEC) (1), Direktive 2007/46/ES (2) Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila in člena 34 Pogodbe o delovanju Evropske unije;
1.

Ali je treba člena 3 in 4 Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006 z dne 20. februarja 2006 (1) in člen 4 Uredbe Komisije (ES) št. 968/2006 z dne 27. junija 2006 (2) razlagati tako, da pojem „proizvodne zmogljivosti“ ne zajema naprav, ki jih podjetja za proizvodnjo sladkorja uporabljajo za pakiranje sladkorja za namene trženja, tako da je treba pri napravah, kot so silosi, za vsak primer posebej analizirati, ali so te naprave povezane s „proizvodno linijo“ ali pa so povezane z drugimi dejavnostmi kot proizvodnjo, na primer s pakiranjem?
3.

Če je odgovor na zgornji vprašanji nikalen, ali je v okoliščinah iz prvega vprašanja ta državljanka tretje države na podlagi členov 13(2) in 14 Direktive 2004/38 (2) v povezavi s členom 12 ES (postal člen 18 PDEU) upravičena do enakega pravnega obravnavanja kot belgijski državljani tako dolgo, dokler ne izgubi pravice do prebivanja, tako da je izključeno, da ji država Belgija za dodelitev zagotovljenih družinskih dajatev postavi pogoj v zvezi z dolžino prebivanja, medtem ko se izpolnjevanje tega pogoja ne zahteva od nacionalnih upravičencev do teh dajatev?
SL Uradni list Evropske unije C 98/18

Tožba, vložena 30. januarja 2012 – Evropska komisija proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije

(Zadeva C-43/12)

2012/C 98/30

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: T. van Rijn in R. Troosters, zastopnika)

Toženi stranki: Evropski parlament, Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke

— Direktiva 2011/82/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o lažji čezmejni izmenjavi informacij o prometnih prekrških, povezanih z varnostjo v cestnem prometu (1) naj se razveljavi;

— Ugotovi naj se, da so učinki Direktive 2011/82/EU dokončni;

— Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Predmet te tožbe je razveljavitev Direktive 2011/82/EU. Komisija prereka izbrano pravno podlago. Trdi, da člen 87(2) PDEU ni ustrezna pravna podlaga, ker je cilj direktive vzpostavitev izmenjave informacij med državami članicami o prometnih prekrških, povezanih z varnostjo v cestnem prometu, ne glede na to ali so ti upravne ali kazenske narave. Člen 87 PDEU zajema le policijsko sodelovanje, ki vključuje pristojne organe na področju preprečevanja in odkrivanja kaznivih dejanj in preiskav. Po mnenju Komisije je pravilna pravna podlaga člen 91(1) PDEU. Cilj direktive naj bi bilo namreč izboljšanje varnosti v cestnem prometu, ki je eno od področij skupne prometne politike in je izrecno določeno v tem členu [91(1)(c)].

(1) UL L 288, str. 1.
2.

Podredni pritožbeni razlog temelji na neobrazložitvi glede trditev v zvezi z neobstojem dejanskega nadzora družbe Armando Álvarez nad družbo Aspla. Podredno, in če bi bilo treba uporabiti teorijo o neposrednem pripisanju družbi Armando Álvarez ravnanja, ki je v nasprotju s členom 101 PDEU in uporabiti domnevo o odgovornosti matične družbe za ravnanja hčerinske družbe, za kar ne gre, Splošno sodišče le šteje, da trditve družbe Armando Álvarez ne morejo postaviti pod vprašaj njene odgovornosti, vendar ne opravi presoje trditev, ki so bile dejansko navedene v predlogu za razglasitev ničnosti. Zato naj bi bila sodba Splošnega sodišča očitno neobrazložena.