ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
60

V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da se je družba Telefónica Deutschland na podlagi dokončnih zavez pravno zavezala, da bo vsem obstoječim OVMO ali ponudnikom storitev, ki so z njo ali z družbo E‑Plus sklenili pogodbo o dostopu do omrežja 2G, 3G ali 4G, „proaktivno“ poslala pismo o prostovoljni zavezi, s katerim se odpoveduje pogodbeni pravici do redne odpovedi, kot je v zadevni pogodbi o veleprodajni dobavi določena do konca leta 2025 (točka 78 dokončnih zavez). V teh okoliščinah so dokončne zaveze posredno ustvarile pravne učinke v korist tretjih oseb, na katere se nanašajo določbe sklopa neomrežnih operaterjev, katerih spoštovanje nadzirajo pristojna nacionalna sodišča brez poseganja v pristojnosti, ki so Komisiji na tem področju priznane s pravom Unije. Zato se lahko tretje osebe, na katere se nanašajo določbe sklopa neomrežnih operaterjev, med katere lahko spada tudi tožeča stranka, brez poseganja v možnost Komisije, da s sklepom, ki ga sprejme na podlagi člena 8(4) in (5) Uredbe št. 139/2004, ugotovi kršitev dokončnih zavez in sprejme ukrepe, ki se ji zdijo primerni, nanje sklicujejo pred pristojnimi nacionalnimi sodišči. Nato bodo morala o takih sporih v zvezi z izvajanjem dokončnih zavez odločiti ta sodišča. V teh okoliščinah pomenijo vsa mnenja, ki jih Komisija izrazi glede razlage dokončnih zavez, le mogočo razlago, ki ima v nasprotju z odločbami, sprejetimi v skladu s členom 288 PDEU, le prepričevalno vrednost in ne zavezuje pristojnih nacionalnih sodišč. Poleg tega lahko ali morajo ta sodišča v skladu s členom 267 PDEU sodišču postaviti vprašanje za predhodno odločanje glede veljavnosti ali razlage dokončnih zavez ali Sklepa C(2014) 4443 final.
95

Enako velja za navedbo, da zaradi državnega poroštva, povezanega z izpostavljenostmi do CDC, te ne postanejo neupoštevne v zvezi z izračunom količnika finančnega vzvoda tožeče stranke, ker je njegov namen zagotoviti oceno, ki ne temelji na stopnji tveganja posamezne izpostavljenosti tožeče stranke, in da so poleg tega lahko države izpostavljene tveganjem kapitalske ustreznosti. Ker je namreč zakonodajalec želel, da se lahko izpostavljenosti do subjektov javnega sektorja, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 429(14) Uredbe št. 575/2013, ne upoštevajo pri izračunu količnika finančnega vzvoda, je morala ECB pri uporabi svoje diskrecijske pravice uskladiti cilje, zaradi katerih je bil uveden količnik finančnega vzvoda, in cilje iz člena 429(14) Uredbe št. 575/2013. Vendar iz razlogov, navedenih v točkah od 88 do 90 zgoraj, to v navedeni zadevi ni bilo tako, saj se ECB ni oprla na presojo verjetnosti tveganja neplačila s strani francoske države, ampak je sprejela razlogovanje, s katerim je dejansko izključila vsako možnost ugoditve zahtevi, ki temelji na členu 429(14) Uredbe št. 575/2013.
63

V odgovor na tretji del četrtega tožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja, ugotavlja, da tožeča stranka ne trdi, da izpodbijana odločba temelji na nepravilnih ali nepopolnih dejstvih. Dodaja še, da se zdi, da trditve tožeče stranke izhajajo iz zmede med kršitvijo načela dobrega upravljanja in napakami pri presoji, ter se sklicuje na svoje utemeljevanje, da izpodbijana odločba ne vsebuje nobene očitne napake pri presoji. V tem okviru zlasti trdi, da okoliščina, da so izpostavljenosti do CDC izenačene z izpostavljenostmi do francoske države in imajo za namene kapitalskih zahtev utež tveganja 0 %, ni upoštevna za izračun količnika finančnega vzvoda, in pojasni, da je samo navedla, da se izpostavljenosti do CDC ne razlikujejo od drugih izpostavljenosti do subjektov javnega sektorja in enot centralne ravni držav ter da s tega vidika nič ne upravičuje njihove izključitve iz izračuna navedenega količnika. Prav tako poudarja, da trditev, da so regulirani prihranki „varnostna zaščita“ v stresnih pogojih ali krizi, ni upoštevna, ker so države izpostavljene tveganju kapitalske ustreznosti in da se lahko na trgih skoraj v trenutku izgubi zaupanje v naložbe, ki običajno veljajo za zelo varne.
90

Komisija je zato v točki 140 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da so „[k]azalniki škode, kot so proizvodnja, obseg prodaje in tržni delež […], v obravnavanem obdobju kazali negativne trende“, vendar ti trendi „niso imeli negativnega vpliva na splošni finančni položaj industrije Unije“. V tej uvodni izjavi je dodano, da je, „[n]asprotno, dobičkonosnost industrije Unije […] v obravnavanem obdobju kazala stalen pozitiven trend in v obdobju preiskave celo presegla ciljni dobiček“. Prav tako so se v skladu s to uvodno izjavo „v obravnavanem obdobju povečali tudi drugi finančni kazalniki, kot sta denarni tok in donosnost naložb“. Poleg tega so bili, kot je navedla Komisija na obravnavi, ti kazalniki v zvezi s škodo obravnavani tudi v točki 4.5.5 izpodbijanega sklepa, v kateri je Komisija odgovorila na pripombe zainteresiranih strank in ki je sestavni del obrazložitve tega sklepa.
1.

Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Potek preiskave – Obveznost zainteresiranih strank, da predložijo potrebne informacije – Obseg – Preizkus s strani Komisije (Sporazum o izvajanju člena VI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (protidampinški sporazum iz leta 1994), člena 6.6 in 6.7; Uredba Sveta št. 1225/2009, členi 6(2) in (8), 16(1) in (3) ter 18(3) in (6); Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2016/1036, členi 6(2) in (8), 16(1) in (3) ter 18(6)) (Glej točke od 46 do 50, 53, 55 in 122.)
4.

Sodni postopek – Predlog za sprejetje pripravljalnih ukrepov in ukrepov procesnega vodstva – Pogoji (Poslovnik Splošnega sodišča, člena 89 in 91) (Glej točke od 123 do 127 in od 409 do 411.)
Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 8. maja 2019 – Enrico Colombo in Corinti Giacomo/Komisija

(Zadeva T‑690/16)

„Javna naročila gradenj – Postopek javnega razpisa – Skupno raziskovalno središče v Ispri – Gradbena dela in vzdrževanje cevovodov in toplotnih postaj daljinskega ogrevanja in hlajenja – Zavrnitev ponudbe ponudnika – Ničnostna tožba – Odškodninska tožba – Obveznost obrazložitve“

1. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Pripravljalni ukrepi – Izključitev (člen 263 PDEU) (Glej točki 65 in 66.)

2. Ničnostna tožba – Pristojnost sodišča Unije – Predlog za izdajo odredbe, naslovljene na institucijo – Nedopustnost (členi 263, 264 in 266 PDEU) (Glej točko 69.)

3. Javna naročila Evropske unije – Sklenitev pogodbe o naročilu na podlagi javnega razpisa – Diskrecijska pravica institucij – Sodni nadzor – Meje (Glej točko 81.)

4. Ničnostna tožba – Razlogi – Tožba zoper sklep o zavrnitvi ponudbe ponudnika v okviru oddaje javnega naročila s strani institucije Unije – Razlog, ki se nanaša na očitno napako pri presoji naročnika – Dokazno breme, ki ga nosi tožeča stranka (člen 263 PDEU) (Glej točko 82.)

5. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza – Neizpolnitev enega od pogojev – Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti (člen 340, drugi odstavek, PDEU) (Glej točko 118.)

6. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Sklep o zavrnitvi ponudbe v okviru postopka oddaje javnega naročila gradenj – Obveznost naročnika, da na pisno zahtevo sporoči značilnosti in relativne prednosti izbrane ponudbe ter ime ponudnika (člen 290 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2015/1929, člen 113(2); Uredba Komisije 2015/2462, člen 161(2)) (Glej točko 126.)

Predmet

Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za v bistvu razglasitev ničnosti sklepov Komisije o zavrnitvi ponudbe, ki sta jo tožeči stranki predložili v okviru javnega razpisa JRC/IPR/2016/C4/0002/OC v zvezi z okvirnim sporazumom za gradbena dela in vzdrževanje cevovodov in toplotnih postaj daljinskega ogrevanja in hlajenja pri Skupnem raziskovalnem središču v Ispri (Italija), ter o oddaji tega naročila drugemu ponudniku, in drugič, predlog na podlagi člena 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi tožečima strankama nastala s temi sklepi.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
5.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedna znamka MASTER DRAMA in figurativna znamka MASTERS COLORS PARIS (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 62, 65, 66, 75 in 90.)
1.

V delu, v katerem so tožbo vložili FZ in osem uradnikov Evropske komisije, ki niso GL, in katerih imena so navedena v Prilogi, se tožba zavrže kot nedopustna.
6.

Uradniki – Dopusti – Letni dopust – Cilj – Uradniki, ki so napoteni v tretjo državo – Pravica do spoštovanja družinskega življenja in vzdrževanja osebnih stikov s krajem glavnih interesov – Nevplivanje na pravico do letnega dopusta (člena 7 in 33 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga X, člen 6, kakor so bili spremenjeni z Uredbo 1023/2013) (Glej točke od 72 do 75.)
Načelo dobrega upravljanja med drugim vključuje obveznost pristojne institucije, da skrbno in nepristransko preuči vse upoštevne elemente obravnavane zadeve. Zahteva nepristranskosti zajema subjektivno nepristranskost v smislu, da noben član zadevne institucije, ki vodi postopek v zadevi, ne sme biti pristranski in ne sme imeti osebnih predsodkov, ter objektivno pristranskost v smislu, da mora institucija zagotoviti primerna jamstva, da se v zvezi s tem izključi vsak upravičen dvom. Osebna nepristranskost se domneva, dokler se ne dokaže nasprotno.

Načelo pravne varnosti, ki spada med splošna načela prava Unije, zahteva zlasti, da so pravna pravila jasna in natančna ter da imajo predvidljive učinke, da se lahko zadevne osebe orientirajo v položajih in pravnih razmerjih, ki izhajajo iz pravnega reda Unije. Obseg pojma predvidljivosti je pretežno odvisen od vsebine besedila, ki ga zadeva, področja, ki ga zajema, ter od števila in statusa njegovih naslovnikov. Predvidljivost zakona ne nasprotuje temu, da zadevna oseba poseže po pojasnjevalnih nasvetih, da bi v okoliščinah zadeve razumno ocenila posledice, ki lahko nastanejo zaradi nekega dejanja.

Poleg tega načelo pravne varnosti ne nasprotuje temu, da se s pravom Unije pristojni upravi podeli diskrecijska pravica, ali temu, da se v njem uporabljajo neopredeljeni pravni pojmi, ki jih mora navedena uprava v posamezni zadevi razložiti in uporabiti, ne da bi to vplivalo na nadzor sodišča Unije. Poleg tega zahtev načela pravne varnosti ni mogoče razlagati tako, da nalagajo, da morajo biti v normi, ki vsebuje neopredeljen pravni pojem, navedeni različni konkretni primeri, v katerih bi se lahko uporabila, saj zakonodajalec ne more vnaprej opredeliti vseh teh primerov.

(Glej točke od 68 do 71.)
Iz besedila člena 11(3), drugi in tretji pododstavek, Uredbe št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 37/2014, je razvidno, da je cilj delnega vmesnega pregleda protidampinških ukrepov preveriti potrebo po ohranitvi navedenih ukrepov, in da morajo institucije v zvezi s tem, kadar se zahteva za pregled izvoznika nanaša zgolj na damping, najprej oceniti potrebo po ohranitvi obstoječega ukrepa in v zvezi s tem ugotoviti obstoj ne le bistvenih, ampak tudi trajnih spremenjenih okoliščin, ki se nanašajo na damping. Iz tega sledi, da mora zahtevek za delni vmesni pregled iz navedenega člena 11(3), ki je omejen na damping in ga vloži proizvajalec izvoznik, vključevati dokaze, da so se dejavniki – ki so bili podlaga za določitev stopnje dampinga, uporabljene za določitev protidampinške dajatve, ki se uporablja za proizvajalca izvoznika, ki je navedeni zahtevek vložil – bistveno in trajno spremenili.

V zvezi s tem, kar zadeva proizvajalce izvoznike, ki niso sodelovali v preiskavi, ki je privedla do sprejetja Uredbe št. 917/2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, in jim je bila naložena stopnja protidampinške dajatve, določena z uporabo najvišjih stopenj dampinga, ugotovljenih za reprezentativni izdelek sodelujočega proizvajalca izvoznika, mora vsak proizvajalec izvoznik iz te skupine v skladu s točkama 66 in 77 obrazložitve Uredbe št. 258/2011 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Kitajske, ter točkama 92 in 93 obrazložitve Uredbe št. 917/2011, dokazati, da so se okoliščine, ki so bile podlaga za to zadnjo odločitev, bistveno in trajno spremenile. Ker ta določitev stopnje temelji na podatkih, ki se nanašajo na vzorec, lahko, tak proizvajalec izvoznik dokaznemu bremenu, ki je v zvezi s tem na njeni strani, zadosti, če dokaže tudi, bodisi da so se dejavniki, ki so bili podlaga za določitev stopnje dampinga, uporabljene za določitev protidampinške dajatve, ki se uporablja za vzorčene družbe, bistveno in trajno spremenili bodisi da so take spremembe vplivale na vse proizvajalce izvoznike iz države izvoznice.

(Glej točke 25, 27, 29 in 30.)
Niti besedilo člena 15 Priloge X h Kadrovskim predpisom niti pripravljalni dokumenti za to prilogo ne nalagajo take razlage drugega stavka tega člena, v skladu s katero bi v izjemnih primerih v smislu tega stavka obstajala pravica do celotnega in neomejenega povračila stroškov izobraževanja, ki presegajo v Kadrovskih predpisih določeni najvišji znesek za tretje države. Nasprotno, ta stavek je treba razlagati tako, da ima organ za imenovanja pri uporabi te določbe pravico upoštevati proračunske omejitve.

Tudi ob predpostavki, da nepopolno povračilo stroškov izobraževanja, ki presegajo v Kadrovskih predpisih določeni najvišji znesek za tretje države, omejuje pravico do izobraževanja iz člena 14 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, bi bilo tako omejevanje lahko utemeljeno na podlagi člena 52(1) navedene listine. Šlo bi namreč za omejevanje, ki bi bilo predpisano z zakonom in s katerim bi se uresničeval cilj splošnega interesa Unije, in sicer cilj razširiti povračilo stroškov izobraževanja, ki presegajo v Kadrovskih predpisih določeni najvišji znesek za tretje države, na največje možno število uradnikov, ki so povračilo zahtevali, hkrati pa upoštevati proračunske omejitve za take odhodke.

Zato pravica do izobraževanja, določena v členu 14 navedene listine, ne zahteva, naj se člen 15 Priloge X h Kadrovskim predpisom razlaga tako, da je bila Evropska služba za zunanje delovanje zaradi izjemnih položajev, v katerih so bile tožeče stranke, dolžna v celoti povrniti njihove stroške izobraževanja, ki so presegali v Kadrovskih predpisih določeni najvišji znesek za tretje države.

(Glej točke 72, 123 in 124.)
3.

Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) – Preiskave – Pregledi in inšpekcije na kraju samem – Obveznost preiskovalcev OLAF, da jih spremljajo uradniki nacionalne policije – Obseg – Pravica oseb, na katere se nanaša preiskava, da nasprotujejo tem postopkom in da so obveščene o obstoju te pravice – Neobstoj (Uredba Sveta št. 2185/96, člena 4 in 9) (Glej točke 65, 73, 74 in 88.)
Zahteva po varstvu pred samovoljnimi ali nesorazmernimi posegi javnih organov na področje zasebne dejavnosti fizične ali pravne osebe pomeni splošno načelo prava Evropske unije. Zaradi spoštovanja tega splošnega načela pa mora biti sklep o pregledu namenjen zbiranju dokumentacije, ki je potrebna za preverjanje obstoja in obsega posameznih dejanskih in pravnih položajev, o katerih Komisija že ima informacije, ki vsebujejo dovolj resne indice za sum kršitve pravil o konkurenci.

Z drugimi besedami, razpolaganje z dovolj resnimi indici za sum kršitve pravil o konkurenci je nujen pogoj za to, da lahko Komisija odredi pregled na podlagi člena 20(4) Uredbe št. 1/2003 o izvajanju pravil konkurence iz členov 101 in 102 PDEU. Poleg tega ob upoštevanju navedenega splošnega načela besedilo sklepa, s katerim je odrejen pregled, ne sme presegati obsega kršitve, glede katere je podan sum na podlagi takih indicev.

Iz tega sledi, da ker obrazložitev sklepa o pregledu razmeji področje pooblastil, ki jih imajo uslužbenci Komisije, splošno načelo nasprotuje temu, da se v odločbi o pregledu uporabijo formulacije, ki razširjajo to področje prek tega, kar izhaja iz dovolj resnih indicev, ki jih ima Komisija na datum sprejetja takega sklepa.

V teh okoliščinah preveritev, ali je imela Komisija pred sprejetjem sklepa o pregledu dovolj resne indice za sum kršitve pravil o konkurenci, ni edino sredstvo, na podlagi katerega se lahko Splošno sodišče prepriča o nesamovoljnosti navedenega sklepa. Nadzor nad obrazložitvijo sklepa sodišču namreč prav tako omogoča skrbeti za spoštovanje načela varstva pred samovoljnimi ali nesorazmernimi posegi, saj navedena obrazložitev omogoča razpoznati upravičenost nameravanega ukrepanja znotraj zadevnih podjetij.

Zato, če Splošno sodišče meni, da so predpostavke, ki jih namerava preveriti Komisija, in dokazi, na podlagi katerih je treba opraviti pregled, v sklepu o pregledu dovolj natančno opredeljeni, lahko sklene, da pri navedenem sklepu ni šlo za samovoljnost, ne da bi vsebinsko preverilo resničnost indicev, ki jih je imela Komisija na dan sprejetja tega sklepa. Nasprotno pa mora Splošno sodišče, kadar zgolj iz obrazložitve sklepa o pregledu ni razvidno, da je Komisija na dan sprejetja te odločbe dejansko razpolagala z indici, ki so dovolj resni, da bi bilo na njihovi podlagi mogoče sumiti na kršitev, kot je opisana v navedeni odločbi, preveriti indice, s katerimi razpolaga Komisija, in druge dokaze, na podlagi katerih je nato morda mogoče ugotoviti obstoj takih indicev in njihovo zadostno resnost.

(Glej točke od 34 do 37, 41, 50, 51, od 54 do 56 in 65.)
3.

Znamka Evropske unije–Odpoved, razveljavitev in ničnost–Relativni razlogi za ničnost–Obstoj prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka NUIT PRECIEUSE in besedna znamka EAU PRECIEUSE (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1), točka b, in 53(1)(a)) (Glej točke 49, od 54 do 59, od 63 do 65 in od 73 do 75.)
3.

Družba Groningen Seaports NV in druge tožeče stranke, katerih imena so navedena v prilogi, nosijo svoje stroške in stroške Evropske komisije.
5.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka EW in besedna znamka WE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 28, 47 in od 52 do 58.)
1.

Modeli Skupnosti–Razlogi za ničnost–Neobstoj novosti–Prejšnje razkritje enakega modela–Dokaz razkritja (Uredba Sveta št. 6/2002, členi 5(1)(b) in (2), 7(1) in 25(1)(b); Uredba Komisije št. 2245/2002, člen 28(1)(b)(v) in (vi)) (Glej točke 22 in od 25 do 27.)
Sodba Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 6. junija 2018 – Glaxo Group/EUIPO – Celon Pharma (SALMEX)

(Zadeva T‑803/16)

„Znamka Evropske unije – Postopek za ugotovitev ničnosti – Figurativna znamka Evropske unije SALMEX – Prejšnja tridimenzionalna nacionalna znamka – Pristojnost odbora za pritožbe po uradni dolžnosti preizkusiti resno in dejansko uporabo prejšnje znamke – Člen 64(1) in člen 76(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 [postala člen 71(1) in člen 95(1) Uredbe (EU) 2017/1001]“

1. Znamka Evropske unije–Tožbeni postopek–Tožba pri sodišču Unije–Postopkovna vloga Urada–Njegova možnost, da kljub temu, da nastopa kot tožena stranka, podpira predloge tožeče stranke–Funkcionalna neodvisnost odborov za pritožbe in njihovih članov (Poslovnik Splošnega sodišča, člen 178(2) in (3)) (Glej točko 20.)

2. Znamka Evropske unije–Pripombe tretjih oseb in ugovor–Preizkus ugovora–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Nujnost, da se to vprašanje, če ga prijavitelj postavi, reši pred odločbo o ugovoru–Posledica (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2)) (Glej točki 25 in 26.)

3. Znamka Evropske unije–Pripombe tretjih oseb in ugovor–Preizkus ugovora–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Neobstoj tožbenega razloga glede nezadostnosti dokaza o dejanski uporabi (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2)) (Glej točki 27 in 32.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 31. avgusta 2013 (zadeva R 2108/2015-4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Glaxo Group in Celon Pharma.

Izrek

1. Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 31. avgusta 2016 (zadeva R 2108/2015-4) se razveljavi.

2. EUIPO nosi svoje stroške in stroške, nastale družbi Glaxo Group Ltd med postopkom pred Splošnim sodiščem.
Sodba Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. junija 2018 – Prada/EUIPO – The Rich Prada International (THE RICH PRADA)

(Zadeva T‑111/16)

„Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Zahteva za registracijo besedne znamke Evropske unije THE RICH PRADA – Prejšnji nacionalni in mednarodni besedni in figurativni znamki PRADA – Relativni razlogi za zavrnitev – Člen 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 8(5) Uredbe (EU) št. 2017/1001) – Neupravičeno izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke – Škodovanje razlikovalnemu učinku ali ugledu prejšnje znamke – Člen 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 8(1)(b) Uredbe (EU) št. 2017/1001) – Verjetnost zmede“

1. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Pogoji–Ugled znamke v državi članici ali v Uniji–Pojem–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točki 26 in 28.)

2. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Cilj (Uredba št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točko 27.)

3. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Pogoji–Povezava med znamkami–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke od 29 do 34.)

4. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Besedna znamka THE RICH PRADA–Besedne in figurativne znamke PRADA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke 53, 55 in 57.)

5. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Pogoji–Oškodovanje razlikovalnega učinka prejšnje znamke–Dokaz (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točko 56.)

6. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 62.)

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. januarja 2016 (združeni zadevi R 3076/2014-2 in R 3186/2014-2), kakor je bila popravljena 14. marca 2017, v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Prada in The Rich Prada International.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
6.

Uradniki–Začasni uslužbenci–Zaposlovanje–Nepodaljšanje pogodbe za določen čas–Sprejetje odločbe, ne da bi bila prej zadevni osebi dana možnost, da predstavi svoje stališče do vseh dokazov, ki jih je imela na razpolago uprava–Kršitev pravice do izjave (Glej točke od 67 do 69.)
3.

Modeli Skupnosti–Razlogi za ničnost–Neobstoj novosti–Prejšnje razkritje enakega modela–Prikaz ograje (Uredba Sveta št. 6/2002, členi 5(1)(b), 7(1) in 25(1)(b)) (Glej točke od 47 do 49, 51, 52, od 54 do 56, 59 in 62.)