ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali je treba člen 15 Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243) razlagati tako, da so merila za prenos pristojnosti, ki jih določa, izčrpno urejena, ne da bi bila potrebna druga merila ob upoštevanju postopka, ki se je začel na podlagi člena 8f Haaške konvencije z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodne ugrabitve otrok?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Belgija) 17. januarja 2022 – VN/Belgische Staat

(Zadeva C-34/22)

(2022/C 213/28)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: VN

Tožena stranka: Belgische Staat

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 21, prvi odstavek, točka 5, WIB 1992, kakor je bil spremenjen s členom 170 Wet van 25 april 2014 houdende diverse bepalingen (zakon z dne 25. aprila 2014 o različnih določbah), krši določbe členov 56 in 63 PDEU ter členov 36 in 40 Sporazuma EGP, ker se s sporno določbo, čeprav se brez razlikovanja uporablja za domače in tuje izvajalce storitev, ne zahteva le spoštovanja pogojev, ki ustrezajo tistim iz člena 2 Koninklijk besluit tot uitvoering van het wetboek van de inkomstenbelastingen 1992 (kraljevi odlok za izvedbo zakonika o davku od dohodkov fizičnih oseb, v nadaljevanju: KB/WIB 1992), ki so de facto specifični za belgijski trg, ampak se zahteva zlasti tudi, da take ustrezne pogoje določi državni organ v zadevni državi članici EGP, kar presega to, da je oseba predmet lokalnega bonitetnega nadzora in zanjo velja sistem zajamčenih vlog v skladu z Direktivo 94/19/ES (1), s tem pa so tuji izvajalci storitev resno ovirani pri ponujanju storitev v Belgiji?

(1) Direktiva 94/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o sistemih zajamčenih vlog (UL 1994, L 135, str. 5).
2.

Ali se lahko člen 2(2)(a) in (b) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu razlaga tako, da javni upravi dovoljuje, da organizira popolnoma nevtralno upravno okolje in zato vsem članom osebja, ne glede na to, ali so v neposrednem stiku z javnostjo ali ne, prepove nošenje znakov, ki razkrivajo prepričanje, čeprav se zdi, da ta nevtralna prepoved zadeva večino žensk in torej lahko pomeni prikrito diskriminacijo na podlagi spola?
C 191/10

Pritožba, ki sta jo 20. januarja 2022 vložili Google LLC in Alphabet, Inc. zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 10. novembra 2021 v zadevi T-612/17, Google in Alphabet/Komisija

(Zadeva C-48/22 P)

(2022/C 191/14)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: Google LLC, Alphabet, Inc. (zastopniki: T. Graf, Rechtsanwalt, R. Snelders, advocaat, C. Thomas, avocat, A. Bray, avocate, M. Pickford QC, ter D. Gregory in H. Mostyn, Barristers)

Druge stranke v postopku: Computer & Communications Industry Association, Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija, Nadzorni organ EFTA, Evropska potrošniška organizacija (BEUC), Infederation Ltd, Kelkoo, Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV, Visual Meta GmbH, BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV, nekdanji Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger eV, Twenga

Predlogi

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi;

— Sklep (1) razglasi za ničen ali, podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

— Komisiji naloži, naj nosi stroške pritožnic v zvezi s tem postopkom in postopkom pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici v utemeljitev pritožbe navajata štiri razloge.

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno potrdilo Sklep, čeprav Sklep ne izpolnjuje pravnega merila za obveznost zagotavljanja dostopa do storitev primerjave proizvodov.

— Splošno sodišče je nedopustno odstopilo od Sklepa, ker je ugotovilo, da so bili pogoji za obveznost dobave izpolnjeni.

— Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da se pogoji za obveznost dobave ne uporabljajo.

Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno potrdilo Sklep, čeprav v Sklepu ni opredeljeno ravnanje, ki naj bi odstopalo od konkurence na podlagi učinkovitosti.

— Splošno sodišče je napačno razsodilo, da se lahko na podlagi okoliščin, upoštevnih za verjetne učinke ravnanja družbe Google, ugotovi, ali je družba Google konkurirala na podlagi učinkovitosti.

— Splošno sodišče je nedopustno preoblikovalo Sklep, ker je navedlo dodatne razloge, iz katerih naj bi ravnanje družbe Google odstopilo od konkurence na podlagi učinkovitosti.

— Dodatni razlogi Splošnega sodišča, iz katerih naj družba Google ne bi konkurirala na podlagi učinkovitosti, niso pravno veljavni.

Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno preučilo vzročno zvezo med domnevno zlorabo in verjetnimi učinki.

— Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da mora hipotetično analizo izvesti družba Google in ne Komisija.

— Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je treba za hipotetični scenarij, ki je nasproten zlorabi in je sestavljen iz kombinacije dveh zakonitih praks, obe praksi odpraviti.

— Pristop Splošnega sodišča omaje njegovo presojo tako učinkov kot objektivne utemeljitve.

Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da Komisiji ni bilo treba preučiti, ali bi se z ravnanjem lahko izrinili enako učinkoviti konkurenti.

(1) Sklep Komisije C(2017) 4444 final z dne 27. junija 2017 v zvezi s postopkom na podlagi člena 102 PDEU in člena 54 Sporazuma EGP (Zadeva AT.39740 – Google Search (Shopping)).
B.

Ali je treba člen 13(B)(c) Šeste direktive o DDV in posledično poznejši člen 136(a) Direktive o DDV (2) razlagati tako, da se nakup in prodaja razbitin poškodovanih vozil obravnavata kot v celoti namenjena oproščenemu subjektu, če za to blago ni nastala pravica do odbitka DDV?
Pritožba, ki sta jo 3. marca 2022 vložila Gminę Miasto Gdynia in Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 v zadevi T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia in Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Komisija

(Zadeva C-163/22 P)

(2022/C 191/28)

Jezik postopka: poljščina

Stranke

Pritožnici: Gmina Miasto Gdynia in Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. (zastopnika: K. Gruszecka-Spychała, P. K. Rosiak, radcy prawni)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Republika Poljska

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 v zadevi T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia in Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo/Komisija, naj se razveljavi;

— o zadevi naj se dokončno odloči, tako da se prvi, četrti in šesti tožbeni razlog v delu, v katerem so zajeti s to pritožbo, spoznajo za utemeljene, ter tako, da se v skladu s tožbenim zahtevkom ugotovi ničnost izpodbijanega sklepa;

— v okviru odločitve o zadevi, kot je opisana v prejšnji točki, naj se odloči stroških postopka na prvi stopnji in postopka s pritožbo.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 107(1) PDEU v zvezi z analizo prvega dela prvega tožbenega razloga, kar zadeva neustrezno ugotovitev koristi oziroma napačno določitev zneska pomoči, ki jo je treba vrniti, v okviru četrtega tožbenega razloga.

Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker v okviru obravnave drugega očitka šestega tožbenega razloga, ki se je nanašal na to, da umik Sklepa 2014/883/EU (1) in njegova nadomestitev z izpodbijanim sklepom ni v skladu s pravom, ni upoštevalo načel varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti in učinkovitega pravnega varstva, ker je uporabilo napačno razlago, v skladu s katero je dovoljeno, da Komisija prosto umakne lastni pravni akt, ki je že izpodbijan pred Splošnim sodiščem, in prosto spremeni njegovo vsebino brez upoštevanja interesov in pričakovanj stranke, ki je ta pravni akt izpodbijala.

Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri obravnavanju tretjega očitka šestega tožbenega razloga, ki se je nanašal na kršitev procesnih pavic tožečih strank ter načel dobrega upravljanja, lojalnega sodelovanja in varstva legitimnih pričakovanj, ker ni bila ugotovljena obveznost Komisije, da spremeni sklep o začetku postopka, ali da v tem smislu sprejme nov sklep, kadar so izpolnjeni pogoji iz izpodbijane sodbe za popravek ali razširitev sklep o začetku postopka.

(1) Sklep Komisije 2014/883/EU z dne 11. februarja 2014 o ukrepu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN in ex 12/N) – Poljska – Vzpostavitev letališča Gdynia-Kosakowo (notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 759) (UL 2014, L 357, str. 51).
1.

Ali je treba člen 14(4)(b) Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (1) razlagati tako, da določa, da je nevarnost za skupnost dokazana že samo s tem, da je bil upravičenec do statusa begunca pravnomočno obsojen za izredno hudo kaznivo dejanje, ali pa ga je treba razlagati tako, da določa, da samo pravnomočna obsodba za izredno hudo kaznivo dejanje še ne zadostuje za dokaz obstoja nevarnosti za skupnost?
2.

Ali mora sodišče ob upoštevanju členov 6 in 7 Direktive Sveta 93/13/EGS, če ugotovi, da je določen pogodbeni pogoj nepošten, pogodba pa po odpravi tega pogoja ni več zavezujoča, če se stranki ne dogovorita, da bosta vrzel zapolnili z določili v skladu z njuno voljo, in če ni dispozitivnih določb (ki se neposredno uporabljajo za pogodbo, če ni dogovora med strankama), ugotoviti ničnost pogodbe in se omejiti na voljo potrošnika, ki je to razglasitev ničnosti zahteval, ali pa mora sodišče po uradni dolžnosti, pri čemer prekorači zahtevke strank, preučiti tudi finančni položaj potrošnika, da bi ugotovilo, ali bi imela razglasitev ničnosti pogodbe za potrošnika posebno škodljive posledice?
C 119/29

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 10. januarja 2022 – Syndicat Les Entreprises du Médicament (LEEM)/Ministre des Solidarités et de la Santé

(Zadeva C-20/22)

(2022/C 119/38)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Syndicat Les Entreprises du Médicament (LEEM)

Tožena stranka: Ministre des Solidarités et de la Santé

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 4(1) Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (89/105/EGS) (1) razlagati tako, da se pojem „zamrznitev cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil“ uporablja za ukrep, katerega namen je nadzirati cene zdravil, vendar se nanaša samo na nekatera zdravila, ki se obravnavajo posamično, in se ne uporablja niti za vsa zdravila niti za določene kategorije zdravil, pri čemer so jamstva, določena s tem členom v zvezi z obstojem ukrepa zamrznitve, kakršen je v njem opredeljen, za tak ukrep nesmiselna ali brezpredmetna?

(1) UL 1989, L 40, str. 8.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Alba Iulia (Romunija) 11. oktobra 2021 – S.H./Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

(Zadeva C-627/21)

(2022/C 191/08)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Alba Iulia

Stranke

Pritožnica: S.H.

Nasprotni stranki: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je načelo davčne nevtralnosti na področju DDV [ter uvodno izjavo 30] in člene 16, 184, 186, 187, 188 in 192 Direktive 112/2006/ES (1) mogoče razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalnim predpisom o popravku odbitnega davka na investicijsko blago [zlasti členu 305(4)(a) Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal (zakon št. 227/2015 o davčnem zakoniku), točki 79(14)(b) Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 227/2015 privind Codul fiscal (pravilnik za izvajanje zakona št. 227/2015 o davčnem zakoniku), ki je bil potrjen s H.G. nr. 1/2016 (uredba vlade št. 1/2016) in se je začel uporabljati z določbami člena 305(4)(a) davčnega zakonika v povezavi s členom 316(11)(e) zakona št. 227/2015 o davčnem zakoniku] in praksi davčnega organa, ki vpliva na začetno odbitnost DDV, plačanega za nakupe investicijskega blaga, prek obveznosti davčnega zavezanca, da izvede prilagoditev odbitnega DDV navzdol, ker ga je davčni organ po uradni dolžnosti izbrisal iz registra zavezancev za DDV za določeno obdobje, ker ni opravljal gospodarske dejavnosti, za čas, ko investicijsko blago ni bilo predmet opravljanja storitev ali dobave blaga v obdobju od izbrisa iz registra zavezancev za DDV po uradni dolžnosti do ponovne registracije za namene DDV?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 220, L 347, str. 1).
1.

Ali mora nacionalno sodišče nacionalni davčni predpis, ki se uporablja za notranje položaje in ureja neobstoj obdavčitve kapitalskih dobičkov, ustvarjenih ob ukinitvi deleža družbe prejemnice v kapitalu prenosne družbe, razlagati skladno z Direktivo Sveta 2009/133/ES (1) v okoliščinah, kakršne so obravnavane, če: — je nacionalni zakonodajalec nacionalne operacije in podobne čezmejne operacije uredil z ločenimi, neenakimi predpisi; — nacionalni predpis, ki se uporablja za nacionalne operacije, učinkuje prek pojmov iz Direktive – združitev, prenos sredstev in obveznosti, ukinitev deleža; — se lahko predstavitev razlogov nacionalnega davčnega zakona razlaga v smislu, da je zakonodajalec želel določiti enako davčno rešitev za nacionalne operacije in čezmejne operacije, urejene s prenosom Direktive, da bi nediskriminatorno upošteval načelo davčne nevtralnosti združitve in preprečil izkrivljanje konkurence?
2.

Če je odgovor Sodišča na prvo vprašanje pritrdilen, ali mora letalski prevoznik v okviru ustreznih ukrepov (a) pripeljati letalo, predvideno za izvedbo leta, ki je bilo zaradi nevihte preusmerjeno na bližnje letališče, in z njim odpeljati potnike na tem letu, takoj ko to dopušča čas letenja posadke, ter tako opraviti navedeni let? Če je odgovor pritrdilen, ali je to dolžan storiti tudi, če mora zaradi tega za izvedbo drugih letov, za katere je bilo predvideno to letalo, zagotoviti drugo letalo in nadomestno posadko na letališču odhoda teh letov, ki je matično letališče letalskega prevoznika? (b) potnike po cesti prepeljati do letala, predvidenega za izvedbo leta, ki je bilo zaradi nevihte preusmerjeno na bližnje letališče, oddaljeno 140 km, in od tam opraviti let? (c) poslati nadomestno letalo ali potnike po cesti prepeljati do nadomestnega letala, ki je bilo usmerjeno na bližnje letališče, in tako opraviti let?
2.

Ali ima urad za tujce na podlagi določb člena 14 in naslednjih Direktive 2003/109/ES pravico, pri odločanju o vlogi za podaljšanje na podlagi člena 38a(1) AufenthG, če so drugi pogoji za začasno podaljšanje izpolnjeni in ima tujec zlasti stalne in redne prihodke, ob tem, da se mu odvzemu njegove obstoječe pravice, ugotoviti, da je tujec medtem, torej po preselitvi v drugo državo članico, v skladu s členom 9(4), drugi pododstavek, Direktive 2003/109/ES v prvi državi članici izgubil status? Ali je čas, ki se upošteva pri odločitvi, čas zadnje upravne oziroma sodne odločbe?
1.

Ali je treba člen 44(1) Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 (1) v povezavi s členom 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da ni dopustna nacionalna določba, kot je člen 59(2) Zakon za administrativnite narushenia i nakazania (zakon o upravnih prekrških in sankcijah, v nadaljevanju: ZANN), v skladu s katero med osebami, ki imajo pravico vložiti pravno sredstvo zoper odločbo o naložitvi globe, ni lastnika predmetov, ki so bili zaplenjeni s to odločbo, če ta ni storil očitanega kaznivega dejanja?
4.

Ali gre za sokrivdo tožeče stranke in s tem tudi njenih sopotnic, ker so glede na težave pri oddaji prtljage na avtomatu preprosto sledile navodilom zaposlenih in avtomatov, pri tem pa spregledale, da mineva čas do konca oddaje in za prihod k izhodu za vkrcanje? Ali je treba tožeči stranki in njenim sopotnicam očitati, da niso pravočasno pomislile na to, da bi se glede na težave pri oddaji dogovorile za poznejše naknadno pošiljanje prtljage? Ali bi bilo treba od te skupine potnikov pričakovati, da bi se ločila in bi eden od potnikov, torej na primer tožeča stranka, ostal s prtljago na letališču, da bi lahko ostali potniki pravočasno prišli k izhodu za vkrcanje? Pri tem je treba upoštevati zlasti to, da sta imeli hčerka tožeče stranke po operaciji kolena zaradi bergel, njena tašča pa zaradi starosti in artroze zmanjšano zmožnost gibanja.
1

a. Ali je treba člen 7(3) Direktive 2000/60/ES (1) (v nadaljevanju: Okvirna direktiva o vodah) razlagati tako, da so vsi člani javnosti, ki jo projekt neposredno zadeva, upravičeni sodno uveljavljati kršitve zoper obveznost: (a) izognitve poslabšanju kakovosti vodnih teles, ki se uporabljajo za odvzem pitne vode, (b) zmanjšanja stopnje čiščenja, ki je potrebna za proizvodnjo pitne vode, s sklicevanjem na varstvo tretjih oseb v zvezi s prepovedjo poslabšanja stanja teles podzemne vode (glej sodbi Sodišča z dne 28. maja 2020, C-535/18 (2), točki 132 in 133, „Ummeln“, ter z dne 3. oktobra 2019, C-197/18 (3), točki 40 in 42, „Burgenland“)? b. Če je odgovor na vprašanje a nikalen: Ali so vsaj take tožeče stranke, na katere sta bila prenesena proizvodnja in čiščenje pitne vode, upravičene uveljavljati kršitve zoper prepovedi in zahteve iz člena 7(3) Okvirne direktive o vodah?
1.

Ali je treba pravo Unije, zlasti člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78/ES (1) v povezavi s členom 21 Listine o temeljnih pravicah, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, s katero se plačni sistem, ki je diskriminatoren na podlagi starosti, nadomesti s plačnim sistemom, pri katerem se uvrstitev uradnika še naprej določa po službeni dobi, izračunani na način, ki ni nediskriminatoren, na podlagi starega plačnega sistema z določenim mesecem prerazvrstitve (februarjem 2015), in se pri tem sicer prvotno ugotovljena pretekla delovna doba popravi z določitvijo primerjalnega referenčnega datuma, pri katerem pa se doba, dopolnjena po 18. rojstnem dnevu, lahko preizkusi le v delu, ki zadeva drugo dobo, ki se upošteva polovično, in pri katerem se razširitev obdobja, v katerem je treba upoštevati preteklo delovno dobo, za štiri leta upošteva tako, da se druga doba, ki se upošteva polovično, pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma šteje za dobo pred začetkom zaposlitve le, če presega obseg štirih let, ki se upoštevajo polovično (pavšalni odbitek štirih let, ki se upoštevajo polovično)?
Pritožba, ki sta jo 17. decembra 2021 vložili Infineon Technologies AG in Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 6. oktobra 2021 v združenih zadevah T-233/19 in T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG in Infineon Technologies AG/Evropska komisija

(Zadeva C-800/21 P)

(2022/C 73/33)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnici: Infineon Technologies AG in Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (zastopnika: L. Assmann in M. Peiffer, Rechtsanwälte)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija

Predlog

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 6. oktobra 2021 v povezanih zadevah T 233/19 in T 234/19 (ECLI:EU:T:2021:647) v celoti razveljavi;

— sklep Komisije z dne 28. maja 2018 o shemi pomoči SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), ki jo je Nemčija izvedla za pasovne odjemalce na podlagi člena 19 StromNEV, C(2018) 3166 final razglasi za ničen;

— podredno zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje;

— Komisiji naloži plačilo stroškov obeh sodnih postopkov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Razlog, zaradi katerega se vodi ta postopek, je oprostitev plačila omrežnine, zaradi katere pritožnici v letih 2012 in 2013 za električno energijo, prejeto iz splošnega omrežja, upravljavcem omrežij nista morali plačati nobene omrežnine (v nadaljevanju: oprostitev plačila omrežnine).

Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi odločilo, da je bila oprostitev plačila omrežnine financirana iz državnih sredstev, zaradi česar gre za državno pomoč v smislu člena 107 PDEU (točka 111 izpodbijane sodbe). Pri tem naj bi Splošno sodišče v temelju napačno razlagalo pojem državne pomoči iz sodne prakse Sodišča.

Oprostitev plačila omrežnine naj bi se financirala iz prispevka na podlagi člena 19(2) Stromnetzentgeltverordnung (StromNEV) (uredba o omrežnini). Ta naj – v nasprotju s tem, kar Splošno sodišče navaja v točki 97 izpodbijane sodbe – ne bi bil obvezno breme v smislu sodne prakse Sodišča, na podlagi katerega bi bilo lahko razvidno, da gre za državna sredstva v smislu člena 107(1) PDEU.

Pritožnici s pritožbo grajata zlasti uporabo prava Unije in navajata, da je Splošno sodišče nacionalno pravo z vidika meril prava Unije o državnih pomočeh napačno ovrednotilo (prvi pritožbeni razlog). Pravilno stališče naj bi bilo, da oprostitve plačila omrežnin niso bile dodeljene iz državnih sredstev v smislu člena 107(1) PDEU.

Iz sodne prakse Sodišča naj bi bilo razvidno, da gre za državna sredstva v tem smislu le, če obstaja zadosti tesna povezava z državnim proračunom. Prispevek iz člena 19(2) StromNEV, ki je predmet tega postopka, pa naj ne bi izkazoval zadosti tesne povezave z nemškim proračunom. Pri tem prispevku gre zato za zasebna in ne za državna sredstva, ki so se plačevala med upravljavci omrežij in odjemalci.

Poleg tega pritožnici pritožbo utemeljujeta s tem, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva s tem, da je napačno presodilo vsebino in obseg nacionalnega prava (drugi pritožbeni razlog).
1.

Ali je pri presoji, ali je bilo kršeno načelo ne bis in idem, mogoče primerjati le dejstva, zajeta v obtožnici Županijsko državno odvjetništvo u Puli (županijsko državno tožilstvo v Pulju, Hrvaška) […] z dne 28. septembra 2015, glede na odločilna dejstva, ki so navedena v obtožnici Staatsanwaltschaft Klagenfurt (državno tožilstvo v Celovcu, Avstrija) […] z dne 9. januarja 2015 in izreku sodbe Landesgericht Klagenfurt (deželno sodišče v Celovcu, Avstrija) […] z dne 3. novembra 2016, ki je bila potrjena s sodbo Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče, Avstrija) […] z dne 4. marca 2019, ali pa je z dejstvi iz obtožnice Županijsko državno odvjetništvo u Puli (županijsko sodišče v Pulju) […] mogoče primerjati tudi dejstva iz obrazložitve sodbe Landesgericht Klagenfurt (deželno sodišče v Celovcu) […] z dne 3. novembra 2016, ki je bila potrjena s sodbo Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče) […], in dejstva, v zvezi s katerimi je bil opravljen preiskovalni postopek, ki ga je državno tožilstvo v Celovcu […] vodilo proti več osebam, med drugim proti GR in HS, in ki so bila nato izpuščena iz obtožnice državnega tožilstva v Celovcu […] z dne 9. januarja 2015 (katere dejansko stanje ni bilo navedeno v posebnem izreku)?
6.

Za kako hudo je treba šteti kršitev, če je mogoče nenamerno posredovanje tretji osebi preprečiti z boljšim nadzorom nad pomožnimi delavci, ki delajo v podjetju, in/ali z boljšo organizacijo varnosti podatkov, na primer tako, da bi bila postopek izdaje blaga in pogodbene, zlasti dokumentacije glede financiranja, ločena, tako da bi obstajalo posebno potrdilo za izdajo ali da bi se dokumenti interno posredovali zaposlenim na mestu za izdajo blaga, ne da bi bil v ta postopek vključen kupec, ki so mu bili izročeni natisnjeni dokumenti, vključno s potrdilom, ki omogoča prevzem (člen 32(1)(b) in (2) ter člen 4, točka 7, Splošne uredbe o varstvu podatkov)?