Keywords

Summary



Keywords

Prosti pretok kapitala – Omejitve – Obdavčitev dohodka iz kapitala – Končni davek s 25‑odstotno stopnjo ali običajni davek z uporabo davčne stopnje, znižane za polovico – Omejitev dohodka iz kapitala nacionalnega izvora – Tuji dohodek iz kapitala kot predmet običajnega davka od dohodka brez znižanja – Nedopustnost – Utemeljitev – Odsotnost

(Pogodba ES, člen 73(b) in 73(d)(1) in (3) (postala člena 56 ES in 58(1) in (3) ES))

Summary

Ureditev države članice, ki le prejemnikom dohodkov iz kapitala nacionalnega izvora dovoljuje, da izberejo končni davek s 25-odstotno ali običajni davek z uporabo davčne stopnje, znižane za polovico, medtem ko določa, da so dohodki iz kapitala z izvorom v drugi državi članici obvezno obdavčeni po običajni davčni stopnji davka od dohodka brez znižanja davčne stopnje, ni v skladu s členoma 73(b) in 73(d)(1) in (3) Pogodbe o ES (zdaj člena 56 ES in 58(1) in (3) ES).

Taka davčna zakonodaja pomeni prepovedano omejitev prostega pretoka kapitala, ker odvrača davčne zavezance, ki živijo v zadevni državi članici, od vlaganja svojega kapitala v družbe s sedežem v drugi državi članici, prav tako pa povzroča omejevalni učinek pri družbah s sedežem v drugih državah članicah, če pomeni oviro za njihovo zbiranje kapitala v zadevni državi članici.

Ta davčna zakonodaja ne more temeljiti na objektivni razliki položaja, ki upravičuje različno davčno obravnavanje, v skladu s členom 73(d)(1)(a) Pogodbe. V bistvu glede na davčno pravilo, ki ima namen oslabiti učinke dvojne obdavčitve − davka od dobička pravnih oseb in nato davka od dohodka – dohodka, ki ga razdeli družba, v katero se vlaga, so delničarji, ki so v celoti obdavčljivi v zadevni državi članici in prejmejo dohodek iz kapitala od družbe s sedežem v drugi državi članici, zato v položaju, ki je primerljiv s položajem delničarjev, ki so prav tako v celoti obdavčljivi v tej državi članici, vendar prejemajo dohodek iz kapitala od družbe s sedežem v isti državi članici.

Dalje, ob odsotnosti neposredne zveze med pridobivanjem zadevnih davčnih ugodnosti, ki jih uživajo davčni zavezanci s sedežem v zadevni državi članici na podlagi njihovega dohodka iz kapitala nacionalnega izvora in obdavčitvijo dohodka družb z davkom od dobička pravnih oseb, in glede na to, da sta poleg tega davek od dohodka fizičnih oseb in davek od dobička pravnih oseb ločena davka, ki zadevata različne davčne zavezance, in glede na to, da na zasledovani cilj, in sicer oslabitev dvojne obdavčitve, nikakor ne bi vplivalo to, da bi bilo treba nuditi ugodnost te davčne zakonodaje prejemnikom dohodka iz kapitala, ki izvira iz druge države članice, zakonodaja ne more biti upravičena s potrebo po zagotovitvi skladnosti zadevnega davčnega sistema.

Dalje ob odsotnosti take zveze zavrnitve dodelitve navedenih davčnih ugodnosti, do katerih so upravičeni prejemniki dohodkov iz kapitala, ki izvira iz druge države članice, ne more upravičiti okoliščina, da je dohodek družb, ki imajo sedež v drugi državi članici, predmet nižje obdavčitve v tej državi članici. Neugodno davčno obravnavanje, ki je v nasprotju s temeljno svoboščino, ne more biti v preostalem upravičeno z obstojem drugih davčnih ugodnosti, če se domneva, da take ugodnosti obstajajo.

Znižanja davčnih prejemkov ne moremo obravnavati kot prevladujoči razlog splošnega interesa, na katerega bi se lahko sklicevalo za upravičenje ukrepa, ki je načeloma v nasprotju s temeljno svoboščino.

(Glej točke 20-22, 28, 31-32, 34-36, 38, 40, 42-43, 49 ter točki 1 in 2 izreka.)