KOMISIJA PROTI GRČIJI 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA 
L. A. GEELHOEDA, 
predstavljeni 14. septembra 2006 1 
I - Uvod 
1. Komisija Evropskih skupnosti v okviru te 
tožbe od Sodišča zahteva, naj ugotovi, da je 
Helenska republika kršila obveznosti, ki 
veljajo zanjo na podlagi člena 90 ES in člena 
1 Direktive Sveta 83/182/EGS z dne 
28. marca 1983 o davčnih oprostitvah znotraj 
Skupnosti za določena prevozna sredstva, 
začasno uvožena iz ene države članice v 
drugo 2 (v nadaljevanju: Direktiva 83/182 ali 
Direktiva). V okviru tožbe si Komisije 
prizadeva, da bi Sodišče razsodilo, da He­
lenska republika ni izpolnila obveznosti, 
naložene na podlagi člena 90 ES in člena 1 
Direktive 83/182, zato ker upravna praksa pri 
uvozu nekaterih prevoznih sredstev ta dolo­
čila krši. V praksi in v tem primeru gre za 
začasen uvoz motornih vozil. 2. Ta zadeva temelji na vrsti pritožb, ki sta 
jih prejela Komisija in Evropski parlament 
glede načina, kako grški organi ugotavljajo 
neizpolnjevanje obveznosti in nalagajo sank­
cije pri kršenju predpisov o začasnem uvozu 
motornih vozil. 
3. Sicer pa grška upravna praksa glede 
začasnega uvoza motornih vozil ni prvič 
pod drobnogledom Sodišča. 3 Že leta 1991 je 
Komisija sprožila postopek zaradi neizpol­
njevanja obveznosti, ki se je zaključil z 
obsodbo Helénske republike. Grški pravo­
sodni organi so sicer postavili več vprašanj za 
predhodno odločanje. V tem pogledu je eden 
od ponavljajočih se izrazov vprašanje sora­
zmernosti sistema sankcij, ki ga uporabljajo 
grški organi pri kršenju predpisov. 4 
1 — Jezik izvirnika: nizozemščina. 
2 — UL L 105, str. 59. 3 — Glej zlasti sodbe z dne 2. avgusta 1993 v zadevi Komisija proti 
Helenski republiki (C-9/92, Recueil, str. I-4467); z dne 29. maja 
1997 v zadevi Klattner (C-389/95, Recueil, str. I-2719) in z dne 
12. julija 2001 v zadevi Louloudakis (C-262/99, Recueil, 
str. I-5547). 
4 — Glej zlasti že navedeno sodbo Louloudakis. 
I - 4133 
SKLEPNI PREDLOGI L. A. GEELHOED A — ZADEVA C-156/04 
II — Pravni okvir 
A — Člen 90 ES 
4. Člen 90 ES določa: 
„Nobena država članica ne uvaja, neposredno 
ali posredno, kakršnih koli notranjih davkov 
na izdelke drugih držav članic, ki bi bili višji 
od davkov, uvedenih neposredno ali po­
sredno na enakovrstne domače izdelke. 
Prav tako nobena država članica ne uvaja 
takšnih notranjih davkov na izdelke drugih 
držav članic, s katerimi bi posredno zaščitila 
druge izdelke." 
B — Direktiva 83/182 
5. Direktiva 82/183 je bila sprejeta zato, da 
se v vsaki državi članici odpravijo ovire 
prostega pretoka rezidentov Skupnosti, ki 
so posledica davčnih predpisov, ki se upo­
rabljajo pri začasnem uvozu nekaterih pre­
voznih sredstev za zasebno ali poslovno rabo, 
med katerimi so motorna vozila. Na podlagi te direktive se lahko motorna vozila za 
zasebno rabo pod nekaterimi pogoji začasno 
uvozijo v kakšno drugo državo članico. V 
tem primeru države članice odobrijo opro­
stitev prometnega davka, trošarin in davkov, 
naštetih v Prilogi k Direktivi. 5 
6. Davčna oprostitev se odobri pod tremi 
pogoji. Prvič, posameznik, ki uvaža zasebno 
vozilo, mora imeti običajno prebivališče v 
državi članici, ki ni država članica začasnega 
uvoza. Drugič, ta prevozna sredstva se 
morajo uporabljati za zasebno rabo in ne za 
opravljanje plačanih ali pridobitvenih dejav­
nosti. Tretjič, prevozno sredstvo v državi 
članici začasnega uvoza ni odtujeno ali dano 
v najem ali posojeno rezidentu te države. 6 
7. Da bi bil posameznik oproščen davka, 
mora predložiti dokazilo o običajnem pre­
bivališču. Na splošno za to zadostuje osebna 
izkaznica ali kateri koli drugi identifikacijski 
dokument. Če pristojni organi države članice 
uvoza dvomijo o veljavnosti dokazila o 
običajnem prebivališču, lahko zahtevajo 
kakršen koli dodaten podatek ali dokaz. 7 
5 — Člen 1 Direktive 83/182. 
6 — Člen 3 Direktive 83/182. 
7 — Člen 7 Direktive 83/182. 
I - 4134 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
8. Ustrezne določbe Direktive so navedene 
spodaj. 
9. Člen 1 navaja: 
„1. Države članice pod spodaj določenimi 
pogoji pri začasnem uvozu iz druge države 
članice oprostijo motorna cestna vozila 
(vključno z njihovimi prikolicami), počitni­
ške prikolice, izletniške ladje, zasebne zrako­
plove, kolesa, tricikle in jahalne konje: 
— prometnega davka, trošarin in drugih 
davkov na potrošnjo; 
— davkov, naštetih v Prilogi. 
[...]" 
10. Člen 3 Direktive 83/182 določa: 
„Začasen uvoz nekaterih prevoznih sredstev 
za zasebno rabo" „Če se zasebno vozilo, počitniška prikolica, 
izletniška ladja, zasebni zrakoplov, tricikel ali 
kolo uvozi začasno, je uvoženi artikel opro­
ščen davkov, določenih v členu 1, za obdobje, 
neprekinjeno ali ne, največ šest mesecev v 
katerih koli 12 mesecih, če: 
(a) ima posameznik, ki uvaža tako blago: 
aa) običajno prebivališče v državi člani­
ci, ki ni država članica začasnega 
uvoza; 
bb) uporablja to prevozno sredstvo za 
zasebno rabo; 
(b) prevozno sredstvo v državi članici za­
časnega uvoza ni odtujeno ali dano 
v najem ali posojeno rezidentu te 
države. [...]" 
11. V skladu s členom 7 Direktive 83/182: 
„1. V tej direktivi ,običajno prebivališče' 
pomeni kraj, kjer oseba navadno živi, to je 
I - 4135 
SKLEPNI PREDLOGI L.A. GEELHOEDA — ZADEVA C-156/04 
vsaj 185 dni v vsakem koledarskem letu 
zaradi osebnih in poklicnih vezi, ali v 
primeru osebe, ki nima poklicnih vezi, zaradi 
osebnih vezi, ki kažejo tesno povezavo med 
to osebo in krajem, kjer živi. 
Vendar se za običajno prebivališče osebe, 
katere poklicne vezi so na drugem kraju kot 
njene osebne vezi in ki zato živi na različnih 
krajih v dveh ali več državah članicah, šteje 
kraj njenih osebnih vezi, če se ta oseba tja 
redno vrača. Za ta zadnji pogoj ni treba, da je 
izpolnjen, če oseba živi v državi članici, da bi 
opravila nalogo z določenim trajanjem. 
Obiskovanje univerze ali šole ne pomeni 
prenosa običajnega prebivališča. 
2. Posamezniki dokažejo kraj svojega običaj­
nega prebivališča na kakršen koli ustrezen 
način, kot je predložitev osebne izkaznice ali 
katerega koli drugega veljavnega dokumenta. 
3. Če pristojni organi države članice uvoza 
dvomijo v veljavnost izjave glede običajnega 
prebivališča, dane v zvezi z odstavkom 2 ali za namen nekaterih specifičnih kontrol, 
lahko zahtevajo kakršno koli dodatno infor­
macijo ali dokaz." 
12. Člen 9 Direktive vsebuje nekatera po­
sebna pravila. Eno izmed teh pravil v 
odstavku 1 navaja: 
„Države članice lahko ohranijo in/ali uvedejo 
liberalnejše ureditve od predvidenih v tej 
direktivi. Zlasti lahko na zahtevo uvoznika 
dovolijo začasen uvoz za obdobje, daljše od 
navedenih v členih 3 in 4(2). V tem primeru 
lahko države članice uvedejo davke, nave­
dene v Prilogi, za obdobja, ki presegajo 
navedena v tej direktivi. [...]" 
13. Člen 10 vsebuje končne določbe Direk­
tive. Odstavek 2 navaja: 
„Kadar praktična uporaba te direktive po­
vzroča težave, pristojni organi zadevnih 
držav članic sprejmejo potrebne sklepe po 
I - 4136 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
medsebojnem sporazumu, zlasti glede na 
konvencije in direktive Skupnosti o vzajemni 
pomoči." 
C - Veljavna nacionalna zakonodaja 
14. Člen 137 Carinskega zakonika, sprejet 
z Zakonom št. 2960/2001, z naslovom 
„Kršitve - Sankcije", sestavljajo oddelki A -
Vozila Skupnosti, B - Vozila tretjih držav 
in C - Vozila Skupnosti in tretjih držav. 
Določbe oddelkov A in C določajo: 
„A - Vozila Skupnosti 
1. Imetništvo ali uporaba vozil Skupnosti s 
strani oseb iz Grčije brez kakršnega koli 
uradnega postopka, predvidenega po členih 
129 in 130 tega zakonika, šteje za manjšo 
carinsko kršitev po členu 142(1) tega za­
konika. V navedenih primerih se naloži 
višina globe glede na davčno obremenitev, 
ki velja za vozilo. 
2. Določbe prejšnjega odstavka se prav tako 
uporabljajo, če je bila predložena prijava vstopa vozila, vendar se carinski dolžnik ni 
zglasil pri carinskem organu v treh mesecih 
od datuma, ko pristojbina za registracijo 
dospe v plačilo, da se uredi status vozila. 
3. Določbe odstavka Al se ne uporabljajo, če 
se zadevne osebe prostovoljno zglasijo pri 
carinskem organu, da bi uredile ustrezne 
formalnosti, predvidene v posameznem pri­
meru, še preden pristojni državni organi 
ugotovijo navedeno kršitev. V teh primerih 
se izrečejo globe po odstavku A4 tega člena. 
Če zadevna oseba ne predloži potrdila o 
datumu vstopa vozila na ozemlje, se mu 
namesto globe po odstavku A4 tega člena 
odredi globa 1500 eurov. 
4. V nadaljevanju navedene kršitve se štejejo 
za manjše carinske kršitve in se glede na 
primer lahko kaznujejo z naslednjimi glo­
bami: 
(a) Za nepredložitev dokazila po členu 
129(1)(2) globa 300 eurov za vsako 
vozilo. 
(b) Za uporabo vozila po poteku datuma, 
določenega v členu 129(3), globa 
I - 4137 
SKLEPNI PREDLOGI L. A. GEELHOED A — ZADEVA C-156/04 
1500 eurov, ki se zmanjša za petino, če 
je lastnik vozila v celoti oproščen davka 
na podlagi določb člena 132. 
(c) Za neupoštevanje pogojev iz člena 136(2) 
globa 150 eurov. 
(d) Za zapoznelo predložitev posebne izjave 
po členu 130(2) tega zakonika, za 
odpremo, izvoz, zapustitev, uničenje ali 
zapoznelo imobilizacijo vozila globa za 
vsak dan zamude, odmerjena na nasled­
nji način: 
zasebna vozila in vozila vrste JEEP: 
— do 1600 cm3 - 30 eurov; 
— od 1601 cm3 do 2000 cm3 -
30 eurov; 
— nad 2001 cm3 - 60 eurov; tovornjaki vseh prostornin motorjev -
20 eurov; 
motorna kolesa vseh prostornin motor­
jev - 10 eurov. 
(e) Za neizpolnjevanje pogoja po členu 
136(4) tega zakonika ali prekoračitev 
obdobja bivanja ali uporabe vozila 
s prometnim dovoljenjem po členu 
139(1) (2) tega zakonika se naloži globa, 
navedena v odstavku A4(d) tega člena, 
glede na primer za vsak dan po poteku 
veljavnosti začasnega prometnega dovo­
ljenja. 
(f) Za zapoznelo plačilo pristojbine za 
registracijo, ki se nanaša na posebno 
dokazilo po členu 130(2) tega zakonika, 
predloženo nepravočasno ali v roku, se 
odredi globa za vsak dan zamude, kot je 
določeno v zgoraj navedeni točki (d). Ta 
globa se ne odredi, če zapoznelega 
plačila pristojbine za registracijo ni 
zakrivil upravičenec vozila. 
(g) Če vozilo vozi po nacionalnem ozemlju 
na podlagi člena 133(2) tega zakonika in 
ga upravlja druga, neupravičena oseba, 
se odredi globa 700 eurov, če je 
I - 4138 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
upravičenec na nacionalnem ozemlju v 
trenutku, ko je storjena kršitev. Uporaba 
navedenega vozila s strani druge, neu­
pravičene osebe povzroči odvzem ure­
ditve po členu 133(2) tega zakonika, če 
upravičenec v trenutku storjene kršitve 
ni na nacionalnem ozemlju, in določbe 
odstavka Al tega člena se uporabijo za 
neupravičeno osebo. Vse globe, nave­
dene v odstavku A4 tega člena, ne smejo 
presegati zneska davčnih obremenitev, 
veljavnih za vozilo. 
5. Dokazno breme o izpolnjevanju pogojev 
za koriščenje določb členov 132 in 133 tega 
zakonika, ki ga je treba predložiti carinskim 
organom, je obveznost zainteresiranih. 
B - Vozila tretjih držav 
[...] 
C - Vozila Skupnosti in tretjih držav 
1. Poleg izreka glob iz predhodnih odstav­
kov Al, A4, B4, B5 se vozila začasno odvzamejo tudi z aktom carinskega organa, 
ki je ugotovil kršitev, in so ponovno na voljo 
po plačilu dolgovanih glob in morebitnih 
drugih predvidenih pristojbin. Če se vozila 
ne prevzame v šestih mesecih po dokončni 
naložitvi glob, postane last države in izrečene 
globe se znižajo za 100 %. 
2. Če se vozila, navedena v členu 125(1), 
uporabljajo pred plačilom dolgovane pristoj­
bine za registracijo, pristojni carinski organ 
lastnikom ali imetnikom naloži globo v višini 
petkratne prometne pristojbine, ki velja za ta 
vozila. 
3. Določbe člena 142 in naslednjih členov 
tega zakonika o carinskih kršitvah in tiho­
tapljenju se prav tako uporabljajo pri pred­
ložitvi lažnih izjav ali ponarejenih dokazil, ki 
navajajo leto prve vključitve vozil v promet 
ali njihovo tehnologijo za preprečevanje 
onesnaževanja, zaradi česar se ne poberejo 
pristojbine za registracijo ali pa se poberejo 
nižje pristojbine. 
4. Kršitve po členu 155(2) (g) in (h) tega 
zakonika se smiselno uporabljajo za pristoj-
I - 4139 
SKLEPNI PREDLOGI L. A. GEELHOEDA — ZADEVA C-156/04 
bino za registracijo in se kaznujejo v skladu z 
določbami o tihotapljenju tega zakonika. 
5. Določbe tega člena se prav tako uporab­
ljajo za kršitve, ki so bile ugotovljene pred 
objavo tega zakonika v Staatsbladu (uradni 
list) in za katere teče postopek pred kazen­
skim ali upravnim sodiščem oziroma pred 
carinskimi ali drugimi pristojnimi organi, če 
te osebe želijo biti obravnavane s skladu s 
temi določbami v roku šestih mesecev od 
prejema vabila, ki jim ga pošljejo zadevne 
službe, se odpovedo pravnim sredstvom in 
plačajo globe ali povečane pristojbine, pred­
videne v skladu z določbami tega člena. 
6. Minister za finance lahko z odlokom 
sprejme kakršen koli dodaten ukrep za 
nadzor znotraj države, ki je potreben za 
ustrezno izvajanje določb četrtega dela tega 
zakonika." 
III — Predhodni postopek 
15. Komisija je prejela vrsto pritožb zaradi 
ukrepov, ki so jih grške oblasti sprejele glede začasnega uvoza motornih vozil iz drugih 
držav članic. Te pritožbe se nanašajo pred­
vsem na: 
— primere zasegov vozil s strani služb 
ministrstva za finance, ki jim sledi 
zaplemba s strani davčnih organov; 
— primere visokih glob za kršitve zaradi 
uporabe začasno uvoženega vozila, 
hkrati z zahtevo takojšnjega plačila vseh 
davkov, ki se navadno zahtevajo za 
dokončni uvoz; 
— postopke pred kazenskim sodiščem z 
obtožbo tihotapstva, ki se kaznuje z 
nekaj leti zaporne kazni; 
— ohranitev predpostavke, da narodnost 
oseb določa kraj njihovega stalnega 
prebivališča; grški organi nalagajo do­
kazno breme, ki je nesorazmerno večje 
za osebe grške narodnosti, ki želijo 
dokazati, da so rezidenti druge države 
članice. 
I - 4140 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
16. Komisija je po zgoraj omenjenih pritož­
bah 17. maja 1999 na Helensko republiko 
naslovila pisni opomin, s katerim ji je 
naznanila, da ni izpolnila obveznosti, ki jih 
ima po členu 90 ES in Direktivi 83/182. Grški 
organi so odgovorili z dopisom z dne 
1. septembra 1999. 
17. Ker je menila, da Helenska republika ni 
sprejela zadostnih ukrepov, da bi odpravila 
kršitve, ji je Komisija 29. novembra 2000 
poslala obrazloženo mnenje. V dopisu z dne 
21. februarja 2001 je grška vlada pojasnila 
razvoj grškega zakonodajnega okvira in 
upravno prakso. 
18. Po preučitvi tega odgovora in ob upo­
števanju zadevne grške zakonodaje, kot je 
bila spremenjena po poteku roka, določenega 
v obrazloženem mnenju, se je Komisija 
odločila vložiti to tožbo, v kateri vztraja 
edino pri očitkih, navedenih v obrazloženem 
mnenju. 
19. Komisija in grška vlada sta bili zaslišani 
na obravnavi 22. junija 2006. IV — Uvodne opombe 
20. Tožba Komisije temelji na vrsti pritožb o 
nepravilnostih v Grčiji, naslovljenih na Ko­
misijo in Parlament. Med obravnavo je 
Komisija želela poudariti, da gre v tem 
primeru bolj za splošno prakso in ne za 
posamezne primere. Zato od Sodišča za­
hteva, naj ne obravnava posameznih prime­
rov, temveč težave, ki se še vedno pojavljajo v 
grški upravni praksi pri izvajanju carinske 
zakonodaje. 
21. Grška vlada nasprotuje temu pristopu 
Komisije. Obstoja upravne prakse v naspro­
tju z Direktivo ni mogoče dokazovati na 
podlagi nekaterih na Komisijo naslovljenih 
pritožb posameznikov. Komisija od Sodišča 
ne more zahtevati, naj razsodi o posameznih 
primerih. Kljub temu Helenska republika 
meni, da so le pristojni državni organi držav 
članic pod nadzorom nacionalnih sodišč 
pristojni za presojanje dejstev. Poleg tega 
grška vlada oporeka reprezentativnosti pri­
merov, ki jih je predstavila Komisija. 
22. S tako predstavitvijo zadev Komisija želi, 
da se ugotovi, da upravna praksa v Grčiji ni 
I - 4141 
SKLEPNI PREDLOGI L. A. GEELHOEDA — ZADEVA C-156/04 
primerna za doseganje rezultatov, ki se jih 
poskuša doseči z Direktivo na splošno in 
strukturno. Zato se zdi, da Komisija od 
Sodišča želi, da razsodi po analogiji s sodbo 
v zadevi Komisija proti Irski glede izpolnje­
vanja direktive o odpadkih. 8 
23. Za sodbo Sodišča, kot jo želi Komisija, je 
treba izpolniti pogoje, določene z navedeno 
sodbo Komisija proti Irski. Po mnenju 
Sodišča je treba dokazati, da so organi države 
članice neprekinjeno izvajali ustaljeno prak­
so, ki je v nasprotju z določbami Direktive. 9 
Najprej naj bi šlo za splošnejšo prakso ali za 
obliko neizpolnjevanja obveznosti, ki se 
utegne ponavljati. Potem mora stanje ne­
izpolnjevanja obveznosti trajati dalj časa po 
tistem, odkar je posamezna obveznost Skup­
nosti začela veljati. Nazadnje mora imeti 
neizpolnjevanje obveznosti negativne učinke 
na izpolnjevanje ciljev, ki izhajajo iz zadev­
nega ukrepa Skupnosti. 10 Primeri, na katere 
opozarja Komisija, morajo dati zadostno 
podlago za ugotovitev, da gre za strukturno 
neizpolnjevanje obveznosti. 
24. Ob presoji dejstev in okoliščin, ki jih je 
predstavila Komisija in s katerimi želi dokazati obstoj določene upravne prakse, se 
je treba zavedati, da taka zahteva Komisije ni 
edini primer. V preteklosti je Sodišče že 
dobilo zahteve, naj razsodi o podobnih 
upravnih praksah. Iz tovrstnih sodb izhaja, 
da sta grška ureditev ter praksa njenega 
izvajanja in ohranjanja problematični z 
vidika upoštevnega prava Skupnosti (glej 
točko 3). 
25. Tožba Komisije vsebuje štiri navedene 
očitke, ki se bodo obravnavali po naslednjem 
vrstnem redu: 
— težave pri določanju običajnega prebi­
vališča; 
— nesorazmerne sankcije, naložene pri 
kršenju predpisov; 
— sistematično odmerjanje in pobiranje 
davkov za dokončni uvoz vozil pri drugi 
tatvini začasno uvoženih vozil; 8 — Sodba z dne 26. aprila 2005 v zadevi Komisija proti Irski 
(C-494/01, ZOdl., str. I-3331). 
9 — Zgoraj omenjena sodba Komisija proti Irski, točka 47. 
10 — Glej tudi moje sklepne predloge z dne 23. septembra 2004 k v 
opombi 8 navedeni zadevi Komisija proti Irski, točke od 43 
do 48. 
I - 4142 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
— težava pri uporabi Direktive 83/182. 
V - Analiza 
A - Dokaz o običajnem prebivališču 
26. Komisija meni, da grška praksa ni v 
skladu s členom 7(2) Direktive 83/182 in z 
domnevo nedolžnosti, ker nalaga večje do­
kazno breme glede običajnega kraja prebiva­
lišča. Grški organi naj bi lastnike vozil, 
registriranih v drugi državi članici, dosledno 
obravnavali kot grške rezidente z običajnim 
prebivališčem v Grčiji. Prav tako naj bi Grki, 
ki prebivajo v drugi državi članici, zelo težko 
dokazali, da njihovo običajno prebivališče ni 
v Grčiji. Po drugi strani je Komisija prejela 
vrsto pritožb posameznikov, ki niso grški 
državljani in ki naj bi prav tako naleteli na 
težave pri dokazovanju običajnega prebiva­
lišča. Na primer, potrdil upravnih organov 
drugih držav članic naj ne bi sprejeli kot 
dokaz o običajnem prebivališču. 27. Grška vlada ugovarja očitku, da naj bi 
pristojni organi nalagali večje dokazno breme 
od dovoljenega po Direktivi 83/182. Sicer naj 
dokazno breme v praksi ne bi bilo obrnjeno 
in naj se ne bi posegalo v domnevo 
nedolžnosti. Grška uprava naj bi le zakonito 
uporabila možnosti po členu 7(3) Direktive 
glede dokaznega bremena. Pri dvomu, na 
primer, ko gre za grške državljane s po­
membnimi vezmi v Grčiji, bi lahko pristojni 
organi zahtevali kakršen koli podatek ali 
dodatna dokazila na podlagi te določbe. 
28. Iz zgradbe člena 7 Direktive je razvidno, 
da se morajo nacionalni organi načeloma 
zadovoljiti z dokumenti, navedenimi v od­
stavku 2 te določbe. Le če obstaja upravičen 
dvom, ki izhaja iz objektivnih dejstev, lahko 
zahtevajo podrobnejša dokazila. Z drugimi 
besedami, ni si mogoče predstavljati, da bi 
nacionalni organi mislili, da je treba domne­
vati, da dokazila, predložena v skladu z 
odstavkom 2, ne bi bila zadostna. Člen 7 
Direktive pravzaprav temelji na načelu, da je 
treba zaupati izjavam pristojnih organov 
druge države članice. Sicer bi bil pretok 
oseb, storitev in blaga med državami močno 
I - 4143 
SKLEPNI PREDLOGI L. A. GEELHOEDA — ZADEVA C-156/04 
oviran. Zato je treba uvesti stroge pogoje za 
možnost iz člena 7(3) Direktive 83/182, po 
kateri bi obstajal upravičen dvom, ki bi 
izhajal iz objektivnih dejstev. 
29. Dejstva in okoliščine, ki jih je navedla 
Komisija, kažejo na to, da se v grški upravni 
praksi tako ali drugače dosledno nalaga 
povečano obveznost predložitve dokazov na 
podlagi člena 7(3) Direktive 83/182, in sicer 
še zlasti grškim državljanom. Iz tega sledi, da 
se zavračajo dokumenti, ki so jih izdali 
pristojni organi drugih držav članic kot 
dokazila. Glede tega so zgovorni primeri, ki 
jih je predstavila Komisija. 
30. Taka sta, na primer, primera Loulouda-
kisa in Modinoša. Ob preverjanju sta bili 
njuni vozili zaseženi kot tihotapsko blago na 
podlagi mnenja pristojne službe, da imata 
običajno prebivališče v Grčiji. Nato jima je 
bila naložena globa, ki je za Modinoša 
znašala 147.000 eurov. V obeh primerih so 
povsem prezrli listine, ki dokazujejo njuno 
običajno prebivališče zunaj Grčije. Loulou-
dakis je predložil dokaze iz Italije, s podatki o 
prebivališču, zaposlitvi in članih družine. 
Grški organi tem listinam niso posvečali nikakršne pozornosti. Tudi Modinos, rojen 
na Cipru in državljan Združenega kraljestva, 
je v spornem času prebival v Nemčiji in ni 
mogel prepričati grških organov, da njegovo 
prebivališče ni v Grčiji. 
31. Zlasti pritožbi Louloudakisa in Modino­
sa pričata o praksi grških organov, ki temelji 
na domnevi, da narodnost neke osebe ali 
njenega družinskega člana določa kraj nje­
nega prebivališča. Grški organi tako nalagajo 
večjo, nesorazmerno obveznost dokazovanja. 
32. Iz tega sledi, da je očitek Komisije 
utemeljen. 
B — Sistem sankcij 
33. Komisija meni, da vse sankcije, ki se 
nalagajo pri kršenju ureditve začasnega 
uvoza po Direktivi, niso sorazmerne. Iz 
prejetih pritožb naj bi bilo razvidno, da so 
lahko naložene globe dosegale zneske do več 
I - 4144 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
deset tisoč eurov. Zato naj višina sankcij ne 
bi bila sorazmerna glede na težo kršitve pri 
začasnem uvozu motornih vozil. 
34. Poleg tega Komisija potrjuje, da so bila 
zadevna vozila zasežena do plačila glob. Tako 
stanje bi lahko trajalo več let, če bi postopek 
potekal pred kazenskim ali upravnim sodiš­
čem, na carini ali pred kakšnim drugim 
organom. Komisija meni, da to ni sprejem­
ljivo in da je v nasprotju s temeljno 
lastninsko pravico. 
35. Komisija nato očita, da se ob izreku 
sankcije ni upoštevala dobra vera kršitelja. 
36. Nazadnje Komisija nasprotuje členu 
137 C(5) Carinskega zakonika, ki je bil 
sprejet z Zakonom št. 2960/2001 in pred­
videva, da se manjše sankcije izrekajo za 
kršitve, ki so bile ugotovljene pred objavo 
Zakona št. 2960/2001 in potekajo v postopku 
pred kazenskim ali upravnim sodiščem, na carini ali pred kakšnim drugim organom, če 
se zadevne osebe odpovedo pravnim sred­
stvom. Komisija trdi, da to ni v skladu z 
načelom učinkovitega sodnega varstva. 
37. Grška vlada na očitke Komisije odgova­
rja, da so države članice zaradi neusklajenosti 
na tem področju pristojne za določanje 
višine glob. Če noben predpis Skupnosti ne 
določa posebne sankcije za določeno kršitev, 
lahko države članice same določijo sankcije. 
38. Grška vlada sicer meni, da sankcije niso 
v nasprotju z načelom sorazmernosti. V boju 
proti goljufijam so potrebne stroge sankcije. 
Po njenem mnenju so pristojbine za regi­
stracijo v Grčiji v primerjavi z drugimi 
državami članicami zelo visoke, kar lahko 
pripelje do uvažanja vozil na podlagi Direk­
tive, da bi se izognilo davkom in drugim 
dolgovanim prelevmanom. Zato bi bile 
visoke globe v boju proti goljufivim praksam 
upravičene. 
39. Glede na trenutno stanje prava Skup­
nosti so države članice pristojne za spreje­
manje ustreznih predpisov glede sankcij in 
kršitev v zvezi z uvozom, še zlasti v boju 
proti izogibanju davkom. Kljub temu pa 
I - 4145 
SKLEPNI PREDLOGI L. A. GEELHOEDA — ZADEVA C-156/04 
morajo izvajati svoje pristojnosti v duhu 
spoštovanja prava Skupnosti in njegovih 
splošnih načel 11 Sodišče je že večkrat iz­
postavilo pogoje, ki jih je treba izpolnjevati 
pri upravnih ali kazenskih ukrepih, da ne bi 
ovirali svoboščin, zagotovljenih s Pogodbo. 12 
40. Menim, da je treba sodno prakso Sodišča 
razumeti na naslednji način. Ko gre za 
preproste upravne določbe - na primer glede 
vpisov ali rokov -, ki nehote niso bile 
upoštevane, mora biti odmerjena sankcija 
sorazmerna z lažjo naravo zadevne kršitve. 
Strožje sankcije se lahko naložijo, če so bile 
določbe nedvomno in namerno kršene z 
očitnim namenom, da se obide nacionalna 
davčna zakonodaja. 
41. Iz sodne prakse tudi izhaja, da mora biti 
sistem sankcij pregleden. To pomeni, da 
kumuliranje sankcij, ki se posamezno štejejo za blažje sankcije, ne more pripeljati do tega, 
da nazadnje izrečena sankcija ni sorazmerna 
glede na težo kršitve. 
42. Iz sodne prakse izhaja, da je treba 
ugotovljene lažje kršitve obravnavati s tako 
hitrostjo, da se lahko oseba v sodnem 
postopku v razumnem roku ponovno znajde 
v položaju v skladu z zakonom, ki ji v 
zadostni meri jamči pravice, ki jih lahko 
uveljavlja po pravu Skupnosti. 
43. Sedaj je treba preučiti, ali so sankcije, ki 
jih izrekajo grški organi, tako kot trdi 
Komisija, toliko nesorazmerne v primerjavi 
s težo kršitve, da bi lahko spodkopale 
zakonodajo o začasnem uvozu prevoznih 
sredstev. 
44. Te sankcije so še zlasti: 
— pavšalna globa 13, 11 — Glej v opombi 3 navedeno sodbo Louloudakis, točka 67, in 
navedeno sodno prakso. 
12 — Glej zlasti sodbe z dne 11. novembra 1981 v zadevi Casati 
(203/80, Recueil, str. 2595, točka 27); z dne 31. januarja 1984 
v zadevi Luisi en Carbone (286/82 in 26/83, Recueil, str. 377); 
z dne 21. decembra 1989 v zadevi Komisija proti Helenski 
republiki (68/88, Recueil, str. 2965) in z dne 16. oktobra 1992 
v zadevi Komisija proti Helenski republiki (C-210/91, 
Recueil, str. I-6735, točka 20). 13 — Glej na primer člen 137A(4), točka (b), Carinskega zakonika, 
sprejetega z Zakonom št. 2960/2001. 
I - 4146 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
— globa na podlagi prostornine motorja 14, 
— povečanje dajatve, ki lahko znaša do 
petkratne prometne pristojbine, ki velja 
za ta vozila. 15 
45. Poleg izreka teh glob so vozila tudi 
začasno odvzeta z aktom carinskega organa, 
ki je ugotovil kršitev. Na voljo so ponovno po 
plačilu dolgovanih glob in morebitnih drugih 
predvidenih dajatev. 16 
46. Sistem sankcij ne dovoljuje pomislekov, 
da gre za oviranje svoboščin, ki jih zagotavlja 
Pogodba. Vendar na podlagi pritožb, ki jih 
navaja Komisija, kaže, da se zgoraj omenjene 
določbe v praksi uporabljajo tako, da njihova 
uporaba ni sorazmerna. Lastniki vozil imajo 
zelo majhno možnost za dokazovanje ne­
dolžnosti in dobre vere. Če obstaja dvom, so 
neposredno podvrženi različnim ukrepom, 
kot je na primer zaseg vozila. Poleg tega so 
na koncu globe pretirane glede na to, da se sankcije v praksi kumulirajo. Nazadnje se 
postavlja tudi vprašanje dolgega obdobja 
negotovosti glede poteka postopka, in ko so 
vozila zasežena, je treba zelo dolgo čakati na 
njihovo vrnitev. 17 Tako kumuliranje sankcij 
je vprašljivo, še zlasti pri lažjih upravnih 
kršitvah. 
47. Številne pritožbe glede nesorazmernosti 
sankcij povrhu še kažejo, da se v grški praksi 
pri določanju upravnih sankcij ne upošteva 
dobra vera osebe, ki uporablja pravico 
prostega gibanja. Po mnenju Sodišča je 
vsekakor treba pri odrejanju dejanske sank­
cije upoštevati dobro vero kršitelja, če so se 
pri določanju veljavne ureditve pojavile 
težave. 18 
48. Prav tako je treba preučiti, ali člen 
137C(5) Carinskega zakonika, ki je bil sprejet 
z Zakonom št. 2960/2001, izpolnjuje zahteve, 
ki jih pravo Skupnosti nalaga v okviru 
učinkovitega sodnega varstva. 
14 — Glej na primer člen 137A(4), točka (b), Carinskega zakonika, 
sprejetega z Zakonom št. 2960/2001. 
15 — Glej na primer člen 137C(2) Carinskega zakonika, sprejetega 
z Zakonom št. 2960/2001. 
16 — Glej člen 137C(1) Carinskega zakonika, sprejetega z Za­
konom št. 2960/2001. 17 — Glej na primer primer Louloudakisa, ki po več kot osmih 
letih še vedno ni prevzel vozila. 
18 — Glej v opombi 3 navedeno sodbo Louloudakis, točka 76. 
I - 4147 
SKLEPNI PREDLOGI L.A. GEELHOEDA — ZADEVA C-156/04 
49. Načelo učinkovitega sodnega varstva je 
splošno pravno načelo. 19 To načelo po eni 
strani vsebuje zahtevo, na podlagi katere 
mora sodno varstvo zagotoviti neodvisen, 
nepristranski in po zakonu postavljen sodni 
organ, hkrati pa je treba zagotoviti pošteno in 
pregledno obravnavo, po drugi strani pa 
načelo obvezuje nacionalne sodne organe, 
da sodelujejo pri zagotavljanju tega sodnega 
varstva. 
50. Člen 137C(5) Carinskega zakonika ne 
ustreza merilom sodnega nadzora, kajti 
osebe v sodnem postopku ne razpolagajo 
več s pravnimi sredstvi. Ta določba pred­
videva, da se za kršitve, ki so bile ugotovljene 
pred objavo Zakona št. 2960/2001 in so v 
postopku pred kazenskim ali upravnim 
sodiščem, na carini ali pred kakšnim drugim 
pristojnim organom, lahko uporabi sistem 
blažjih sankcij, če se prosilec odpove prav­
nim sredstvom. Ta določba spravi osebo v 
sodnem postopku v precep, ali naj se podvrže 
sistemu sankcij, ki je predviden v ta namen in 
ni sorazmeren, ali pa se odpove svojim 
pravnim sredstvom in s tem torej sodnemu 
varstvu. Ne glede na to, katero možnost 
izbere, uporaba grških pravil na tem pod­
ročju pripelje do kršenja prava Skupnosti. 51. Iz tega sledi, da je ta očitek Komisije prav 
tako utemeljen. 
C - Sistematično odmerjanje in pobiranje 
davkov za dokončen uvoz vozil pri drugi 
tatvini začasno uvoženih vozil 
52. Komisija Helenski republiki očita, da 
morajo osebe, ki so žrtve druge tatvine 
začasno uvoženega vozila, plačati pristojbino 
za registracijo, kot če bi bilo vozilo dokončno 
uvoženo. Meni, da ta praksa ni v skladu s 
členom 90 ES. Za vsak posamezen primer bi 
bilo treba preučiti okoliščine, v katerih je bilo 
vozilo ukradeno. Morebitna obdavčitev bi 
bila s tem bolje prilagojena dejanskemu 
stanju. 
53. Grška vlada v odgovoru na tožbo navaja, 
da se tak ukrep ne uporablja samo za 
uvožene proizvode, temveč za vse proizvode 
v odložnem postopku. Pri tatvini vozila -
uvoženega ali ne -, za katero je bila plačana 
pristojbina in je registrirano v Grčiji, se ne 
zahteva noben davek, saj je bil ta že plačan. V 
primeru na grškem ozemlju ukradenih pro­
izvodov, za katere dajatve še niso bile 
plačane, ni predvidena nobena oprostitev. 19 — Sodba z dne 15. maja 1986 v zadevi Johnston (222/84, 
Recueil, str. 1651, točki 18 in 19). 
I - 4148 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
54. Grška vlada še navaja, da Direktiva 
83/182 prav tako ne določa trajne oprostitve 
davka, če gre za tatvino. Zato bi lahko grški 
organi zahtevali plačilo pristojbine za regi­
stracijo že ob prvi tatvini, namesto šele ob 
drugi. To jasno ne bi pomenilo neugodnega 
obravnavanja državljanov Skupnosti, temveč 
preventivni ukrep proti vsem oblikam siste­
matične davčne utaje. 
55. V tem primeru je zadevna določba 
člen 12(1) ministrskega odloka D. 247/1988, 
ki določa: 
„Upravičenec, ki prijavi tatvino vozila, ki ga 
je prevzel kot začasno uvoženo, v skladu z 
določbami tega odloka ali določbami člena 
18 tega odloka, ni dolžan plačati carinskih 
dajatev ali drugih davkov, ki veljajo za 
ukradeno vozilo, in zanj ne veljajo zavezujoči 
ukrepi, ki jih določa zakonski odlok št. 
356/74, če upravičenec v prihodnosti ne 
sodeluje pri ilegalni uporabi vozila v Grčiji 
in če so kumulativno izpolnjeni naslednji 
pogoji. 
[...] (d) Upravičenec v preteklosti ni prijavil 
tatvine drugega osebnega vozila, ki ga 
je prevzel kot začasno uvoženo. 
56. Iz pripomb strank izhaja, da je vidik te 
določbe naslednji: pri prijavi druge tatvine 
motornega vozila se domneva, da gre za 
goljufijo. Domneva se, da gre v takem 
primeru za namerno izogibanje pristojbini 
za registracijo in drugim dajatvam. Iz te 
domneve sledi, da je treba za ukradeno vozilo 
plačati carinske dajatve in druge davke. 
57. Razumni nacionalni ukrepi za prepreče­
vanje davčnih utaj so upravičeni. Vendar ti 
ukrepi ne morejo biti sestavljeni tako, da bi 
lahko ovirali osebe, ki v dobri veri uporab­
ljajo pravico prostega gibanja. Če oseba v 
sodnem postopku nima možnosti, da se 
sklicuje na dobro vero, je to ovira. Oseba, 
katere vozilo je že bilo enkrat ukradeno v 
Grčiji - lahko predpostavljamo, da v Grčiji 
tatvina vozila ni redkejši pojav kot v drugih 
državah članicah -, se bo težje vrnila na 
grško ozemlje z vozilom, registriranim drugje 
v Skupnosti, kajti pri ponovni tatvini, ne bo 
samo izgubila vozila, temveč bo dolžna 
grškim oblastem plačati tudi vse carinske in 
druge dajatve. Če nima nikakršne možnosti 
dokazati nedolžnosti, gre za oviro prostega 
gibanja. 
I - 4149 
SKLEPNI PREDLOGI L.A. GEELHOEDA — ZADEVA C-156/04 
58. Iz tega sledi, da je očitek Komisije 
utemeljen. 
D — Grški organi ne uporabljajo Direktive 
83/182 
59. Komisija grški vladi očita, da ne uporab­
lja določb Direktive 83/182, temveč določbe 
o začasnem uvozu vozil iz tretjih držav. Za 
utemeljitev očitka se Komisija sklicuje na 
člen 133(2) grškega davčnega zakonika. 
60. Grška vlada zavrača utemeljitev Komi­
sije. Dodaja, da se ugodna ureditev, ki velja za 
vozila Skupnosti, nanaša na vozila iz tretjih 
držav. V obeh primerih se torej ureditev, 
določena z Direktivo 83/182, uporablja pri 
začasnem uvozu vozil. 
61. Zato se velja najprej sklicevati na člen 
133(2) grškega davčnega zakonika, ki navaja: 
„Vozila Skupnosti lahko začasno ostanejo na 
nacionalnem ozemlju, ne da bi se zahtevalo plačilo pristojbine za registracijo in davka na 
dodano vrednost (DDV). Za dodelitev te 
začasne oprostitve pristojbine za registracijo 
in davka na dodano vrednost (DDV) se 
smiselno uporabijo roki in pogoji v skladu z 
določbami carinske ureditve za začasni uvoz, 
če se vozila iz tretjih držav, ki so začasno 
uvožena na ozemlje, ponovno izvozijo." 
62. Iz določbe načeloma ne izhaja, da grški 
organi namesto določb Direktive 83/182 
uporabljajo določbe o začasnem uvozu vozil 
iz tretjih držav. Torej člen 133(2) grškega 
davčnega zakonika ne pomeni kršitve Direk­
tive 83/182. Toda če sta izvajanje in ohra­
njanje grške ureditve natančnejša in bolj 
omejevalna kot ureditev po Direktivi 83/182 
- in zgoraj ugotovljene kršitve to jasno 
kažejo -, tedaj izenačevanje določb o za­
časnem uvozu vozil iz tretjih držav z 
določbami Direktive 83/182 vsekakor po­
meni kršitev. 
63. Iz tega sledi, da je ta očitek Komisije prav 
tako utemeljen. 
I - 4150 
KOMISIJA PROTI GRČIJI 
VI — Predlog 
64. Posledično Sodišču predlagam, naj: 
1. očitke Komisije razglasi za utemeljene, in sicer glede: 
— določanja običajnega prebivališča v smislu člena 7 Direktive Sveta 
83/182/EGS z dne 28. marca 1983 o davčnih oprostitvah, ki se uporabljajo 
v Skupnosti na področju začasnega uvoza nekaterih prevoznih sredstev; 
— uporabe grškega sistema sankcij za kršitve pravil o začasnem uvozu 
motornih vozil; 
— kršitve načela učinkovitega sodnega varstva; 
— sistematičnega odmerjanja in pobiranja davkov za dokončni uvoz vozil pri 
drugi tatvini začasno uvoženih vozil; 
— uporabe Direktive 83/182; 
2. Helenski republiki naloži plačilo stroškov. 
I - 4151