Keywords

Summary



Keywords

1. Lastni viri Evropskih skupnosti – Določanje in dajanje na razpolago s strani držav članic

(Uredba Sveta št. 1150/2000, člen 17(1) in (2); Sklep Sveta 2000/597, člena 2(1)(a) in (b) in 8(1))

2. Lastni viri Evropskih skupnosti – Določanje in dajanje na razpolago s strani držav članic

(Uredba Sveta št. 1150/2000, člen 17(2))

3. Lastni viri Evropskih skupnosti – Določanje in dajanje na razpolago s strani držav članic

(Uredba Sveta št. 1150/2000, člen 17(2); Sklep Sveta 2000/597, člena 2 in 8)

4. Lastni viri Evropskih skupnosti – Določanje in dajanje na razpolago s strani držav članic

(Uredba Sveta št. 1150/2000, člena 6(3)(a) in (b) in 17(2))

Summary

1. Lastna sredstva Unije iz člena 2(1)(a) in (b) Sklepa 2000/597 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti v skladu s členom 8(1) tega sklepa zbirajo države članice, ki morajo ta sredstva dati na razpolago Komisiji. Države članice morajo v skladu s členom 17(1) in (2) Uredbe št. 1150/2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti sprejeti vse potrebne ukrepe, da so zneski, ki ustrezajo pravicam, določenim v skladu s členom 2 te uredbe, na razpolago Komisiji. Države članice Komisiji niso dolžne dati zneskov na razpolago le takrat, kadar ti zneski niso mogli biti zbrani zaradi višje sile oziroma kadar se izkaže, da sredstev dolgoročno ni mogoče zbrati brez njihove krivde.

Glede tega je načeloma mogoče ravnanje katerega koli državnega organa pripisati državi. Organ pomeni katero koli fizično ali pravno osebo, ki ima ta status v skladu z notranjim pravom zadevne države. Te ugotovitve ne ovrže okoliščina, da taka pravna ali fizična oseba, ki je pooblaščena za izvajanje pristojnosti javne oblasti in ki kot taka nastopa, s svojim ravnanjem krši zakon, zlorabi svoje pristojnosti ali krši navodila svojih nadrejenih.

(Glej točke 34, 35 in 39.)

2. Pojem višje sile iz člena 17(2) Uredbe št. 1150/2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti je treba razumeti v smislu okoliščin, ki so tuje tistemu, ki se nanje sklicuje, ter so neobičajne in nepredvidljive, hkrati pa se njihovim posledicam kljub vsej skrbnosti ne bi bilo mogoče izogniti. Eden od sestavnih elementov pojma višje sile je, da se zgodi dogodek, ki je tuj tistemu, ki se nanj sklicuje, z drugimi besedami, da se nepričakovano uresniči nekaj, kar izvira zunaj področja delovanja te osebe.

Ni mogoče šteti, da ravnanje carinskih uradnikov, ki v okviru opravljanja svojih nalog izdajajo nezakonita dovoljenja, ne spada na področje delovanja uprave, katere del so. Poleg tega ni bilo dokazano, da se posledicam navedenega ravnanja, za katero je odgovorna država članica, ne bi bilo mogoče izogniti kljub vsej skrbnosti te države članice. Ta država članica se torej ne more sklicevati na višjo silo, da bi se razbremenila obveznosti dati Komisiji na razpolago lastna sredstva Unije.

(Glej točke 42, 46, 47 in 49.)

3. Dejstvo, da zaradi napake carinskih organov države članice lastna sredstva Unije niso bila zbrana, ne vpliva na obveznost zadevne države članice glede plačila določenih pravic in zamudnih obresti.

V teh okoliščinah država članica, ki ne določi pravice Unije do lastnih sredstev in ustreznega zneska ne da na razpolago Komisiji, ne da bi bil izpolnjen eden od pogojev iz člena 17(2) Uredbe št. 1150/2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti, ne izpolni obveznosti na podlagi prava Unije, zlasti členov 2 in 8 Sklepa 2000/597 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti.

(Glej točki 50 in 51.)

4. Za obstoj možnosti, da se države članice oprosti obveznosti dati Komisiji na razpolago zneske, ki ustrezajo določenim pravicam, se ne zahteva le, da so izpolnjeni pogoji iz člena 17(2) spremenjene Uredbe št. 1150/2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti, temveč tudi, da so bile navedene pravice pravilno knjižene na račun B.

Člen 6(1) te uredbe namreč določa, da morajo države članice voditi račun lastnih sredstev pri ministrstvu za finance ali organu, ki ga same imenujejo. V skladu s členom 6(3)(a) in (b) te uredbe so države članice zavezane, da na računu A knjižijo pravice, določene v skladu s členom 2 te uredbe, najpozneje prvi delovni dan po 19. dnevu drugega meseca, ki sledi mesecu, v katerem je bila pravica določena, kar ne vpliva na možnost, da se na račun B v istem roku vknjižijo določene pravice, ki „še niso izterjane“ in za katere „ni bilo predloženo jamstvo“, ter tudi kadar se višina določenih pravic, „za katere je bilo predloženo jamstvo, izpodbija in bi se po rešitvi nastalega spora lahko spremenila“.

Knjiženje lastnih virov na račun B tako odraža izjemen primer, za katerega je značilno, da se državam članicam dovoli, da teh pravic na podlagi člena 6(3)(b) Uredbe št. 1150/2000 ne dajo na razpolago Komisiji že ob njihovi določitvi, ker še niso bile izterjane, ali da jim tega na podlagi člena 17(2) te uredbe sploh ni treba storiti, če se ugotovi, da jih ni mogoče izterjati zaradi višje sile ali iz drugih razlogov, za katere ne odgovarjajo.

V teh okoliščinah so države članice za to, da so lahko upravičene do take izjemne obravnave, morale knjižiti določene pravice na račun B v skladu s pravom Unije.

(Glej točke 65, 66, 68 in 69.)