ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
22.

V tem pogledu je Konvencija o človekovih pravicah prevzeta v skupnostno sodno prakso iz dveh glavnih razlogov. Prvič, obveza, ki jo je vsaka država članica izrazila do Konvencije, kaže na status teh pravic, in sicer da so del vrednot, ki so skupne državam članicam, ki jih te zato nujno želijo varovati in prevzeti v okvir Evropske unije. Varstvo temeljnih pravic v skupnostnem pravnem redu obstaja vzporedno z drugimi evropskimi sistemi za varstvo temeljnih pravic. Ti vključujejo tako sisteme, ki so se razvili znotraj nacionalnih pravnih sistemov, kot tiste, ki izhajajo iz Evropske konvencije o človekovih pravicah. Res je, da vsak od teh varstvenih mehanizmov zasleduje svoje cilje, ki so specifični zanj, in da so se ti mehanizmi razvijali s pomočjo njim lastnih pravnih instrumentov, vendar se včasih kljub temu uporabljajo za iste dejanske okoliščine. V tem okviru mora vsak od obstoječih sistemov varstva, ob ohranjanju neodvisnosti, paziti na to, kako drugi sistemi razlagajo in razvijajo te temeljne pravice, ne samo zato, da se zmanjša tveganje kolizij, ampak tudi zato, da se začne proces neformalnega oblikovanja evropskega prostora varstva temeljnih pravic. Tako ustvarjeni evropski prostor bo predvsem rezultat različnih individualnih prispevkov različnih sistemov varstva, ki obstajajo na evropski ravni.
64.

Italijanska vlada predlaga, da se sporen izraz razlaga glede na člen 1(2) Direktive 91/533, na podlagi katerega je državam članicam dovoljeno, da ga uporabijo za pogodbe o zaposlitvi in delovna razmerja: a) če to skupno ne traja dlje kot en mesec in/ali če delovni teden ne presega osmih ur; ali b) pri pogodbah in razmerjih priložnostne ali specifične narave pod pogojem, da je neuporaba direktive v teh primerih objektivno upravičena. Zdi se, da ta razlaga ne upošteva dovolj namena avtorjev tega predpisa Skupnosti, ki so želeli dati državam članicam možnost, da nekatera delovna razmerja izključijo s področja uporabe direktive (primeri, ki jih našteva že navedeni člen 1(2)), in oprostiti nekaterih formalnih zahtev drugo vrsto pogodb, to je t. i. začasne pogodbe (poleg teh, ki jih sklenejo zaposleni, ki so napoteni v tujino, in teh, ki jih sklenejo tisti, za katere ne velja kolektivna pogodba). Bilo bi povsem nesmiselno, če zaposleni, čigar delovni teden ne presega osmih ur, pa ima pogodbo za daljši čas (ali celo za nedoločen čas), ne bi bil obvezan obvestiti delodajalca, preden bi uveljavljal svojo pravico pred sodiščem.
1.

Določene dejavnosti, ki so v javnem interesu, vključno z bolnišnično in izvenbolnišnično zdravstveno oskrbo ter z njo tesno povezane dejavnosti, so oproščene DDV. Poleg tega, če se osebe, katerih dejavnosti so oproščene, združujejo v skupine, da bi za svoje člane opravljale storitve, ki so neposredno namenjene opravljanju njihove dejavnosti, so take storitve prav tako oproščene, če te skupine od svojih članov zahtevajo samo „natančno povrnitev njihovega deleža skupnih stroškov“ in ni verjetnosti, da bi prišlo do izkrivljanja konkurence.
37.

V zgoraj navedenih zadevah Kapper, Halbritter in Kremer so imetniki vozniških dovoljenj, katerih priznanje je bilo prerekano, svoja vozniška dovoljenja pridobili po poteku ukrepa odvzema ali po poteku obdobja, v katerem je veljala prepoved za pridobitev novega dovoljenja. V teh primerih so bili torej ukrepi izvedeni in prekrški kaznovani, iz česar izhaja, da so bili učinki teh ukrepov izčrpani.
72.

Pojem „investicijsko blago“, ki ga določa člen 19 Šeste direktive, torej ne more vključevati blaga, katerega pridobitev in nato prodaja je integralni del običajne dejavnosti davčnega zavezanca, ki je predmet DDV. Kadar sta ta pridobitev in odsvojitev sestavni del običajne dejavnosti, se morajo blago in storitve, ki jih pridobi davčni zavezanec, dejansko uporabiti za izvajanje njegove obdavčene dejavnosti. Promet, ki se nanaša na odtujitev takega blaga, je torej treba upoštevati pri izračunu odbitnega deleža, tako da lahko ta odraža redne dejavnosti davčnega zavezanca in torej del uporabe blaga in storitev, ki so namenjeni mešani uporabi, za obdavčene dejavnosti. V nasprotnem primeru bi bilo s tem delom uporabe davčnemu zavezancu onemogočeno, da bi pridobil povračilo DDV, ki ga ima pravico zahtevati, in namen nevtralnosti DDV sistema Skupnosti ne bi bil dosežen.
61.

Vendar dodajam, da si je v konkretnem primeru, to je v primeru, ki močno presega to, kar je potrebno za odgovor na prvi del drugega vprašanja za predhodno odločanje, ( 37 ) težko predstavljati, da bi se družba H3G lahko nepošteno okoristila s tem, da je pri spornem oglaševanju uporabila podobe mehurčkov, ki so bili podobni blagovnim znamkam z mehurčki družbe O2, glede na to, da je pri tem oglaševanju določena identiteta konkurenta tudi izrecno s sklicevanjem na znamko O2, katere zakonitosti uporabe družba O2 več ne izpodbija, in glede na to, da kot izhaja iz predložitvene odločbe, potrošniki v okviru mobilne telefonije povezujejo podobe mehurčkov z družbo O2. Če se torej učinek naslanjanja na konkurenta ustvarja že s sklicevanjem na znamko O2, ne da bi družba O2 to izpodbijala, ne vidim, kakšno nepošteno okoriščanje s strani družbe H3G bi bilo mogoče pripisati temu, da so bili pri spornem oglaševanju uporabljeni tudi znaki, ki so podobni znamkam z mehurčki, katerih imetnica je ista družba O2.
41.

Zaradi te deljene odgovornosti je za zagotavljanje varstva zdravja goveda nezdružljivo z načelom sorazmernosti, da organ, pristojen za izplačilo izvoznih nadomestil, lahko predlaga razlago člena 5(2), kot je navedena v točkah 11 in 13 zgoraj. Ta razlaga naj bi bila nesorazmerna, ker naj bi radikalno vplivala na pravico izvoznika, ne da bi upoštevala kršitev dolžnosti pregleda prevoznih sredstev za živali, ki jo nalaga navedeni člen 8 Direktive 91/628 državi članici, iz katere ta prevozna sredstva zapustijo carinsko področje; organ, pristojen za izplačilo nadomestila, bi moral to kršitev potrditi, ker dokumenta v skladu s členom 5(2) ni pripoznal kot dokaz in uporabil pristojnosti, ki jo ima na podlagi člena 5(3). Nesorazmernost naj bi bila toliko večja, kolikor naj bi se to pristojnost – v skladu s tezo, ki jo navaja Hauptzollamt zgolj ob formalnem branju določbe – lahko izvrševalo na podlagi dvoma ali domneve, ki izhaja iz ene same okoliščine, upoštevane ločeno od ostalih okoliščin, ki so bile površinsko in zmotno opredeljene za nebistvene.
51.

Izvozniki imajo pravico do nadomestila, če predložijo dokaz, da so dali zadevne živali v promet v tretji državi in da so jih v zadnjem času vzeli s trga Skupnosti. Podelitev nadomestil izvoznikom je nasprotna izpolnitev za prispevek, ki ga dajo s to konkretno storitvijo k uresničitvi ciljev politike Skupnosti. „Odvzem“ pravic do nadomestil, kadar živali niso bile dane v promet v tretjih državah, dejansko ne pomeni odvzema že določenih nadomestil ali nadomestil, ki so v postopku potrjevanja, ampak samo to, da se ex novo ne podelijo nadomestila, ki bi bila podeljena, če bi bilo tako dajanje v promet potrjeno. Brez dajanja živali v promet v tretji državi bi to, da bi bila izvozniku podeljena nadomestila, in to, da bi lahko zadržal predplačilo, ki ga je prejel za nadomestilo, ki mu bo verjetno podeljeno, pomenilo prenos sredstev Skupnosti brez pravnega naslova. Brez pravnega naslova bi bilo tudi to, če bi se izvozniku prepustila razlika med zneskom predplačila za izvoz v tretjo državo in zneskom, ki bi mu pripadal, ker zaradi višje sile ni mogel izvoziti živali v državo, za katero je bil uveden izvozni postopek, ampak v drugo tretjo državo, za katero je Skupnost določila nižje nadomestilo.
66.

Člen 7(2) namreč vsebuje opredelitev teh proizvodov, in sicer so to proizvodi, ki „so dobavljeni, namenjeni za dobavo ali uporabljeni […] za namene gospodarskega subjekta, ki neodvisno opravlja gospodarsko dejavnost, ali za namene subjekta, za katerega velja javno pravo“. Člen 9 take opredelitve ne vsebuje, vendar so v členu 9(2) našteta merila, ki se morajo upoštevati za ugotovitev, ali so „proizvodi iz člena 8“ predvideni za komercialne namene.
50.

Omejuje se namreč na to, da mora izvoznik posredovati „vse dokumente in podatke, ki jih [pristojni organi] štejejo kot potrebne“. Enajsta uvodna izjava Uredbe št. 1222/94 pa pojasni, da so to vsi podatki, ki jih pristojni organi „štejejo kot potrebne v zvezi s pogoji, v katerih se proizvaja blago“.
52.

Trasa, ki na zahodu prečka naselji Messejano in Conceição, potem zavije proti vzhodu ter v zavoju na severu in vzhodu poteka vzdolž naselja Aivados, je bila, nasprotno, že preučena in zaradi njene bližine do teh naselij zavrnjena. Podobne trase z večjo oddaljenostjo od naselij, ki so bile zaradi visokih stroškov ali prometno-tehničnih neugodnosti izključene, do zdaj niso bile obrazložene. Prav tako ni razvidno, ali so bili preverjeni tehnični ukrepi za zmanjšanje obremenitev in ali bi taka prevozna pot dejansko manj škodljivo vplivala na POV kot zgrajena trasa.
80.

V členu 5 okvirne direktive so določbe v zvezi z zagotavljanjem informacij nacionalnim regulativnim organom in Komisiji, vendar ta ne vsebuje izrecne ureditve v zvezi s pritožbenimi organi, ki so, kot je v tej zadevi predložitveno sodišče, v skladu z nacionalnim pravom pristojni za nadzor nad odločbami nacionalnih regulativnih organov. Stranke so v tem smislu pravilno navedle, da zagotavljanje te pravice do učinkovitega pravnega varstva zoper sklepe nacionalnega regulativnega organa predpostavlja, da pritožbeni organ, kot so nacionalni regulativni organi v skladu s členom 5(1) in Komisija v skladu s členom 5(2) Direktive, načeloma razpolaga z vsemi informacijami, ki jih potrebuje, da lahko primerno odloči o utemeljenosti pravnega sredstva.
97

V obravnavani zadevi pa ni sporno, prvič, da je bila s sklepom predsednika Sodišča z dne 15. oktobra 2019, Komisija/Belgija in Magnetrol International (C‑337/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:909), družbama Atlas Copco Airpower in Atlas Copco dovoljena intervencija pri Sodišču v zadevi C‑337/19 P, in drugič, da je Sodišče s sodbo z dne 16. septembra 2021, Komisija/Belgija in Magnetrol International (C‑337/19 P, EU:C:2021:741), razveljavilo sodbo Splošnega sodišča z dne 14. februarja 2019, Belgija in Magnetrol International/Komisija (T‑131/16 in T‑263/16, EU:T:2019:91), ter zadevi T‑131/16 in T‑263/16 vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču, da odloči o nekaterih tožbenih razlogih, predstavljenih v navedenih zadevah.
1.

Pritožba – Razlogi – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred Splošnim sodiščem – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Nedopustnost (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člena 168(1)(d) in 169(2)) (Glej točki 4 [3, 4, 6] in 5.)
4.

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju – Razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dokazov – Nujnost natančne navedbe izkrivljenih elementov in dokaza napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja – Zahteva, da je izkrivljanje očitno razvidno iz listin iz spisa (člen 256 (1), odstavek 2d, PDEU; Statut Sodišča, člen 58(1)) (Glej točki 51 in 52.)
2.

Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Direktiva 2014/24 – Oddaja javnih naročil – Pogoji za ugotavljanje sposobnosti – Tehnična in strokovna sposobnost – Možnost sklicevanja na zmogljivosti drugih subjektov – Pogoji – Poklicne izkušnje – Pogoj, ki ga mora izpolnjevati le en član, ki je v skupini gospodarskih subjektov zadolžen za izvajanje dejavnosti, za katere se zahteva ta izkušnja – Dopustnost (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2014/24, členi 58(4), 59 in 63(1), drugi pododstavek) (Glej točke od 25 do 29 in 34 ter izrek.)
3.

Uradniki – Postopek certifikacije – Pogoji za pripustitev – Določitev z razpisom natečaja – Diskrecijska pravica uprave – Sodni nadzor – Meje – Zahteva, da se vključi seznam prilog, sicer se prijava zavrne – Kršitev načela sorazmernosti – Neobstoj (Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45a) (Glej točki 7(od 28 do 30 in od 33 do 35) in 8.)
5.

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju – Razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dokazov – Nujnost natančne navedbe izkrivljenih elementov in dokaza napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja – Zahteva, da je izkrivljanje očitno razvidno iz listin iz spisa (člen 256(1), odstavek 2d, PDEU; Statut Sodišča, člen 58, odstavek 1) (Glej točki 51 in 52.)
1.

Pritožba – Razlogi – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred Splošnim sodiščem – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Nedopustnost (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člena 168(1)(d) in 169(2)) (Glej točke od 4 (7, 8, 11) in 5.)
3.

Pritožba – Sistem predhodne dopustitve – Vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Predlog za dopustitev, ki ne izkazuje pomembnosti vprašanja – Nedopustitev (Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a in 170b) (Glej točke od 15 do 18, 20 in 21.)
Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 6. oktobra 2021 –

Monument Vandekerckhove

(Zadeva C‑316/21) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Direktiva 2014/24/EU – Potek postopka – Izbor udeležencev in oddaja javnih naročil – Člen 63 – Ponudnik, ki uporabi zmogljivosti drugega subjekta za izpolnitev zahtev javnega naročnika – Neizpolnjevanje pogojev glede tehnične in strokovne usposobljenosti ponudnika, s strani subjekta, katerega zmogljivosti želi uporabiti ponudnik – Obveznost, da se temu ponudniku dovoli, da nadomesti ta subjekt – Načelo sorazmernosti“

Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Direktiva 2014/24 – Oddaja javnih naročil – Razlogi za izključitev iz sodelovanja pri naročilu – Ponudnik, ki se sklicuje na zmogljivosti drugega subjekta – Merila za izbor, ki jih ta subjekt ni izpolnil – Obveznost naročnika, da ponudniku predlaga zamenjavo subjekta – Spoštovanje načel enakega obravnavanja in sorazmernosti

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2014/24, člena 18(1) in 63(1))

(Glej točke 36, 39, 40, od 42 do 45 in izrek.)

Izrek

Člen 63(1), drugi pododstavek, Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES, v povezavi z načeli enakega obravnavanja, prepovedi diskriminacije in sorazmernosti, iz člena 18(1) te direktive, je treba razlagati tako, da je javni naročnik, če ugotovi, da subjekt, katerega zmogljivosti namerava uporabiti gospodarski subjekt, ne izpolnjuje meril za izbor, od gospodarskega subjekta dolžan zahtevati zamenjavo tega subjekta, če ne želi biti izključen iz zadevnega postopka oddaje javnega naročila.

( 1 ) UL C 320, 9.8.2021.
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 160(3)) (Glej točke od 14 do 16.)
10

Predložitveno sodišče pojasnjuje, da je ta družba na spletnih straneh latauskoodit.fi, migame.fi in viihdemaa.fi, na Facebook strani in v elektronskih sporočilih, ki so se nanašala na sklenjene pogodbe in so bila poslana potrošnikom v zvezi s sklenjenimi pogodbami, nekaj časa navajala prvo nacionalno telefonsko številko za pomoč, in sicer 0600‑[…], za katero je bilo v večini primerov pojasnjeno, da se za klice na to številko plačuje cena 1,98 EUR na minuto.
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 4. oktobra 2022 –

Teritorialna direktsia na NAP – Plovdiv

(Zadeva C‑49/20) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člena 53 in 99 Poslovnika Sodišča – Direktiva (EU) 2015/849 – Področje uporabe – Nacionalna ureditev, s katero se zahteva, da se plačila, ki presegajo določen znesek, opravijo izključno z nakazilom ali vplačilom na plačilni račun“

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Odgovor, na katerega je mogoče jasno sklepati iz sodne prakse – Uporaba člena 99 Poslovnika (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 99) (Glej točko 32.)

2. Približevanje zakonodaj – Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma – Direktiva (EU) 2015/849 – Področje uporabe – Prepoved izvedbe gotovinskih plačil, ki presegajo določen znesek – Obveznost nakazila ali vplačila na plačilni račun – Izključitev (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2015/849) (Glej točke od 37 do 39, 41, 43 in 44 ter izrek.)

Izrek

Ureditev države članice, ki določa, da je treba plačila na nacionalnem ozemlju, katerih višina je enaka določeni mejni vrednosti ali jo presega, opravljati samo z nakazilom ali vplačilom na plačilni račun, in s katerim se ne upošteva, kdo opravi plačilo v gotovini in zakaj, pri tem pa se hkrati zajemajo vsa plačila v gotovini med fizičnimi in pravnimi osebami, ne spada na področje uporabe Direktive (EU) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta in Direktive Komisije 2006/70/ES.

( 1 ) UL C 137, 27.4.2020.
3.

Harmonizacija davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve – Oprostitve za druge dejavnosti – Lizing in dajanje v najem nepremičnin – Nacionalna ureditev, ki izključuje uporabo oprostitve v primeru dajanja zemljišč v najem pod režimom obveznega lizinga – Dopustnost (Direktiva Sveta 2006/112, člena 135 (1)(l) in 2) (Glej točke od 28 do 32 in 34 ter izrek.)
1.

Pritožba – Ureditev predhodne dopustitve – Vprašanje, pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Predlog za dopustitev, ki ne izkazuje pomembnosti vprašanja – Nedopustitev (Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člen 170a) (Glej točke 16, od 18 do 20, 24 in od 28 do 30.)
2.

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Nujnost predložitve dovolj pojasnil Sodišču o dejanskem in pravnem okviru – Obseg obveznosti na področju konkurence – Nezadostna pojasnila v navedenem okviru – Očitna nedopustnost (člen 267 PDEU; Statut Sodišča, člen 23; Poslovnik Sodišča, člena 53(2) in 94) (Glej točke od 20 do 31 in izrek.)
Člen 34 decreto legislativo n. 259 – Codice delle comunicazioni elettroniche (zakonska uredba št. 259 – zakonik o elektronskih komunikacijah) z dne 1. avgusta 2003 (redni dodatek h GURI št. 214 z dne 15. septembra 2003) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: zakonik o elektronskih komunikacijah), določa:

„1. Poleg prispevkov iz člena 35 se lahko podjetjem, ki zagotavljajo omrežja ali storitve na podlagi splošne odobritve, ali podjetjem, ki jim je bila dodeljena pravica uporabe, naložijo upravne pristojbine, ki pokrivajo samo upravne stroške, ki nastanejo z upravljanjem, nadzorom in uveljavitvijo sheme splošnih odobritev in pravic uporabe ter posebnih obveznosti iz člena 28(2), ki lahko vključujejo stroške mednarodnega sodelovanja, usklajevanja in standardizacije, analize trga, nadzorovanja izpolnjevanja in drugega tržnega nadzora in tudi stroške regulativnih dejavnosti, ki vključujejo pripravo in uveljavitev izvedbenih predpisov in upravnih odločb, na primer odločb o dostopu in medsebojnem povezovanju. Upravne pristojbine se naložijo posameznim podjetjem objektivno, transparentno in sorazmerno, kar zmanjša stroške upravljanja in pripadajoče dajatve.

2. Za pokrivanje upravnih stroškov, nastalih z dejavnostmi v pristojnosti ministrstva, je znesek upravnih pristojbin iz odstavka 1 določen v Prilogi 10.

2a. Za pokrivanje vseh upravnih stroškov, nastalih zaradi izvajanja funkcij regulativne dejavnosti, nadzora, reševanja sporov in izrekanja sankcij, ki jih [nadzornemu organu] nalaga zakon na področjih iz odstavka 1, se znesek upravnih pristojbin iz istega odstavka 1 določi v skladu s členom 1(65) in (66) zakona št. 266 z dne 23. decembra 2005, sorazmerno s prihodki podjetij iz dejavnosti, ki so predmet splošne odobritve ali podelitve pravic uporabe.

2b. Ministrstvo v dogovoru z ministrstvom za gospodarstvo in finance ter [nadzorni organ] letno objavita upravne stroške, nastale z dejavnostmi iz odstavka 1, in skupni znesek pobranih pristojbin v smislu odstavkov 2 in 2a. Na podlagi morebitnih razlik med skupno vsoto pristojbin in upravnimi stroški se izvedejo ustrezne prilagoditve.“
43

Vendar je iz strukture tarifne številke 8302 in besedila tarifne podštevilke 83024190 KN razvidno, da se vanjo uvrščajo preostali izdelki, saj zajema stavbno okovje, pribor (fitinge) in podobne izdelke iz navadnih kovin, ki ni „za vrata“ in „za okna in francoska okna“. Zato nikakor ni izključeno, da je zakonodajalec Unije nameraval pod to tarifno podštevilko uvrstiti proizvode, kot so ti, ki so predmet spora o glavni stvari (glej po analogiji sodbi z dne 12. aprila 2018, Medtronic, C‑227/17, EU:C:2018:247, točka 43, in z dne 12. julija 2018, Profit Europe, C‑397/17 in C‑398/17, EU:C:2018:564, točka 38).
Člen 4 deželnega zakona št. 26/2012, ki se nanaša na „[d]eželni seznam“, določa:

„1. Deželni svet v 60 dneh od začetka veljavnosti tega zakona odobri deželni seznam, na katerega so v prvi fazi vpisani zdravstveni subjekti in združenja, ki že imajo dovoljenje in opravljajo dejavnost nujnega in izredno nujnega reševalnega prevoza na ozemlju dežele vsaj pet let, za račun [unità locali socio‑sanitarie (lokalne socialno zdravstvene enote) (ULSS)], pristojnih za ozemlje, na podlagi ustreznih pogodb in/ali sporazumov, ki so bili za to sklenjeni, ter izpolnjujejo pogoje za odobritev, določene v [legge regionale n. 22 – Autorizzazione e accreditamento delle strutture sanitarie, socio‑sanitarie e sociali (deželni zakon št. 22 o odobritvi in akreditaciji zdravstvenih, socialno‑zdravstvenih in socialnih ustanov) z dne 16. avgusta 2002 (Bollettino Ufficiale della Regione del Veneto št. 82)] z zaporednimi spremembami, ob upoštevanju evropskih predpisov s področja svobode ustanavljanja in prostega pretoka storitev.

2. Poleg subjektov iz odstavka 1 so na deželni seznam iz istega odstavka vključeni odbori italijanskega Rdečega križa (CRI), na podlagi posebnega sporazuma, sklenjenega z deželnim odborom za Benečijo iste organizacije, ter Istituti Pubblici di Assistenza e Beneficienza (javne ustanove za pomoč in dobrodelnost) (IPAB), ki opravljajo dejavnost nujnega in izredno nujnega reševalnega prevoza, na podlagi potrditve in nadomestne izjave, da so izpolnjeni pogoji za odobritev, določeni v deželnem zakonu [št. 22] z zaporednimi spremembami ter pogoji, ki jih je določil deželni svet v skladu s členom 3(2), ob upoštevanju evropskih predpisov s področja svobode ustanavljanja in prostega pretoka storitev.

3. Deželni seznam iz odstavka 1 se letno posodablja z novimi zdravstvenimi subjekti in združenji, ki izpolnjujejo pogoje za odobritev in akreditacijo, določene v deželnem zakonu [št. 22] in njegovih poznejših spremembah.

4. Pri subjektih, vpisanih na deželni seznam, se opravljajo redna preverjanja za ugotavljanje, ali so ti pogoji še vedno izpolnjeni.“