ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 54/30

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Vicenza (Italija) 15. novembra 2019 – AV/Ministero della Giustizia, Repubblica italiana

(Zadeva C-834/19)

(2020/C 54/32)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Vicenza

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: AV

Toženi stranki: Ministero della Giustizia, Repubblica italiana

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali nacionalna usmeritev, ki iz pojma „delavec, ki dela s krajšim delovnim časom,“ iz določbe 2 okvirnega sporazuma, ki je priložen k Direktivi 1997/81/ES, in pojma „delavec, zaposlen za določen čas,“ iz določbe 2 okvirnega sporazuma, ki je priložen k Direktivi 1999/70/ES, izključuje častnega sodnika na sodišču prve stopnje (Giudice Onorario di Tribunale – GOT), ki svoje delovne naloge izvaja na zgoraj opredeljeni način, na katerega svoje delo opravlja tudi AV, ovira uresničevanje polnega učinka Direktive 1997/81/ES (1) in 1999/70/ES (2)?

(1) Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267).

(2) Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).
4.

Ali je treba pojem gospodarske dejavnosti v smislu člena 9(1), drugi pododstavek, Direktive 2006/112/ES razlagati tako, da zajema ali da izključuje opravljanje storitev, če plačilo ponudnika storitev ni zakonsko obvezno in katerega višina, če je dodeljeno, (a) zahteva presojo vsakega primera posebej in (b) je vedno odvisna od premoženjskega stanja prejemnika storitev in (c) se določi na podlagi bodisi pavšalnega zneska bodisi deleža prihodkov prejemnika storitev bodisi opravljenih storitev?
2.

Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen in je država članica schengenskega območja zaprosila za predajo te osebe zaradi postopka, zaradi katerega se zahteva izročitev, ali ji je treba predati to osebo v skladu s Sporazumom med Evropsko unijo in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o postopku predaje med državami članicami Evropske unije in Islandijo in Norveško?
—

ugotovi, da je tožba pritožnice dopustna in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to vsebinsko odloči o zadevi; in
2.

Ali je treba v zadevi za zaščito premoženjskih in nepremoženjskih osebnostnih pravic pred kršitvami na spletu pri presoji podlage za pristojnost iz člena 7, točka 2, Uredbe [[…] (ni prevedeno) št. 1215/2012 […] (ni prevedeno)], to je pri presoji, ali je nacionalno sodišče sodišče kraja, kjer se je škodni dogodek zgodil ali se lahko zgodi, upoštevati okoliščine, kot so: — skupina uporabnikov, ki jim je običajno namenjeno spletno mesto, na katerem je prišlo do kršitve, — jezik, v katerem sta to spletno mesto in zadevni članek, — čas, ko je bila sporna spletna informacija na voljo uporabnikom, — posamezne okoliščine tožeče stranke, kot sta na primer položaj tožeče stranke med vojno in njena sedanja družbena dejavnost, ki se v obravnavanem primeru navajajo v utemeljitev posebne pravice do sodnega izpodbijanja razširjanja obtožb proti skupnosti, katere član je tožeča stranka?
3.

Ali je treba člena 6 in 27 EG-FGV oziroma člene 18(1), 26(1) in 46 Direktive 2007/46/ES ter člen 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 razlagati tako, da se v primeru njihove kršitve nadomestilo za rabo iz naslova dejanske uporabe vozila pri izračunu škode sploh ali deloma (v tem primeru, kako oziroma v kakšnem obsegu) ne upošteva, če končni kupec zaradi te kršitve lahko zahteva in tudi dejansko zahteva razveljavitev pogodbe o nakupu vozila? Ali na razlago vpliva to, da je kršitev povezana s prevaro homologacijskih organov in končnih kupcev glede tega, da so izpolnjeni vsi pogoji za homologacijo in da je dovoljena uporaba vozila v cestnem prometu brez omejitev, ter da je bil namen kršitve in prevare znižanje stroškov in doseganje kar največjega dobička iz prodaje ob sočasni pridobitvi konkurenčne prednosti na račun nič hudega slutečih strank?
3.

Tretji pritožbeni razlog: Evropska komisija je upoštevala načelo energetske solidarnosti Če se načelo energetske solidarnosti v primeru sklepa Evropske komisije 2016 C(2016)6950, ki je predmet spora, sploh uporabi (quod non), mora Evropska komisija to načelo pri odločanju upoštevati: Evropska komisija mora pri odločanju v celoti upoštevati učinke tako na poljskem, kot na evropskem trgu plina. Pri preučitvi predpostavk člena 36(1)(a) Direktive 2009/73/ES je bilo treba upoštevati le izpolnjevanje zanesljivosti oskrbe kot odraz načela energetske solidarnosti. Zanesljivost oskrbe Poljske ni bila in ni ogrožena.
2.

(a) Ali je treba pravo Unije, zlasti ob upoštevanju — členov 3, 13 in 14 Direktive o uveljavljanju, — člena 8 Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (2) in — člena 7 Direktive 2009/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o pravnem varstvu računalniških programov (3), — razlagati tako, da ima imetnik pravic intelektualne lastnine v smislu člena 2 Direktive o uveljavljanju načeloma pravico do povračila odvetniških stroškov iz prvega vprašanja, točka (a), v celoti, vsekakor pa do povračila njihovega ustreznega in bistvenega dela, tudi če — je kršitev pravic, ki je predmet pregona, storila fizična oseba zunaj svoje poklicne ali gospodarske dejavnosti, in — nacionalna ureditev za ta primer določa, da se taki odvetniški stroški praviloma lahko povrnejo samo glede na zmanjšano vrednost spora? (b) Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a), pritrdilen: ali je treba pravo Unije, navedeno v drugem vprašanju, točka (a), razlagati tako, da je odstopanje od načela iz drugega vprašanja, točka (a), v skladu s katerim je treba imetniku pravic odvetniške stroške iz prvega vprašanja, točka (a), povrniti v celoti ali vsekakor v ustreznem in bistvenem delu, ob upoštevanju drugih dejavnikov (kot so na primer aktualnost dela, trajanje objave in to, da je kršitev storila fizična oseba zunaj svoje gospodarske ali poklicne dejavnosti) mogoče, tudi če gre pri kršitvi pravic intelektualne lastnine v smislu člena 2 Direktive o uveljavljanju za izmenjavo datotek (filesharing), torej za dajanje dela na voljo javnosti s tem, da se njegov brezplačni prenos ponuja vsem udeležencem prosto dostopne menjalne borze brez upravljanja digitalnih pravic?
b.

Če je odgovor nikalen: ali se za utemeljitev pristojnosti nizozemskega sodišča zahtevajo dodatne okoliščine, in katere so te okoliščine? Ali dodatne okoliščine, ki so navedene [spodaj v točki 7], zadostujejo za pristojnost nizozemskega sodišča?
—

člena 28 in 30 PDEU ter člen 6 Sporazuma o prosti trgovini med EGS in Švico v delu, v katerem določajo odpravo carin pri uvozu in ukrepov z enakovrednim učinkom;
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 3. septembra 2019 – kazenski postopek zoper IR

(Zadeva C-649/19)

(2019/C 413/30)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Spetsializiran nakazatelen sad

Stranka v postopku v glavni stvari

IR

Vprašanja za predhodno odločanje

Ali pravice obdolžene osebe na podlagi člena 4 (zlasti pravica na podlagi člena 4(3)), člena 6(2) in člena 7(1) Direktive 2012/13 (1) veljajo za obdolženo osebo, ki je bila prijeta na podlagi evropskega naloga za prijetje?

Če je odgovor pritrdilen: ali je treba člen 8 Okvirnega sklepa 2002/584 razlagati tako, da dopušča spremembo vsebine evropskega naloga za prijetje glede na obrazec iz Priloge, zlasti vključitev novega besedila o pravicah zahtevane osebe do izpodbijanja nacionalnega in evropskega naloga za prijetje pred pravosodnimi organi odreditvene države članice v ta obrazec?

Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen: ali je, če se evropski nalog za prijetje izda ob natančnem upoštevanju obrazca iz Priloge (to je brez obvestitve zahtevane osebe o njenih pravicah pred odreditvenim pravosodnim organom) in odreditveni pravosodni organ to osebo nemudoma po tem, ko izve za njeno prijetje, obvesti o njenih pravicah in ji pošlje ustrezne listine, to v skladu z uvodno izjavo 12, členom 1(3) Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ, členi 4, 6(2) in 7(1) Direktive 2012/13/EU ter členoma 6 in 47 Listine?

Ali je Okvirni sklep 2002/584 veljaven, če ni drugega pravnega sredstva za zagotovitev pravic na podlagi člena 4, zlasti pravice na podlagi člena 4(3), na podlagi člena 6(2) in na podlagi člena 7(1) Direktive 2012/13/EU osebi, prijeti zaradi evropskega naloga za prijetje?

(1) Direktiva 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku (UL 2012, L 142, str. 1).
ii

Ali je mogoče – ker je Poljska zdaj država članica Evropske unije, ki jo zavezuje Haaški protokol – sodne odločbe o preživninskih zadevah, ki jih je izdalo sodišče na Poljskem v letih 1999 in 2003, torej preden je Poljska postala država članica Evropske unije, zdaj registrirati in izvršiti v drugi državi članici Unije v skladu s katerim koli delom Uredbe (ES) št. 4/2009 (Uredba o preživninah), in sicer zlasti: (a) v skladu s členom 75(3) in členom 56 Uredbe o preživninah; (b) v skladu s členom 75(2) in oddelkom 2 poglavja IV Uredbe o preživninah; (c) v skladu s členom 75(2) in oddelkom 3 poglavja IV Uredbe o preživninah; (d) v skladu s katerimi koli drugimi členi Uredbe?
1.

Ali je treba člen 4(1), prvi pododstavek, točka (e), Direktive 2003/4/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS (Direktiva o dostopu javnosti do informacij o okolju) razlagati tako, da pojem „notranje sporočanje“ obsega vsa sporočila, ki ne zapustijo organa, ki je dolžan posredovati informacije?
Tožba, vložena 9. oktobra 2019 – Evropski parlament/Svet Evropske unije

(Zadeva C-743/19)

(2019/C 399/41)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopniki: L. Visaggio, I. Anagnostopoulou, C. Biz, agenti)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlog tožeče stranke

— Razglasitev ničnosti Sklepa (EU) 2019/1199 z dne 13. junija 2019 (1);

— naložitev plačila stroškov toženi stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Parlament s prvim tožbenim razlogom očita nepristojnost avtorja izpodbijanega Sklepa – ne glede na to ali gre pri tem za Svet ali vse države članice – za določitev kraja sedeža Evropskega organa za delo (ELA).

Parlament meni, da člen 341 PDEU ni primerna pravna podlaga za določitev sedeža organov Unije, kakršne so decentralizirane agencije. Evropski organ za delo (ELA) je v tem primeru ustanovil zakonodajalec Unije z Uredbo (EU) 2019/1149 (2), ki je bila na podlagi členov 46 in 48 PDEU sprejeta v rednem zakonodajnem postopku. Parlament navaja, da na podlagi člena 341 PDEU ni mogoče umakniti s področja pristojnost zakonodajalca Unije, ki je vzpostavil Evropski organ za delo (ELA), pristojnosti za določitev njegovega sedeža, s tem da je namesto tega podeljena državam članicam, in da ta določba ne more biti veljavna pravna podlaga izpodbijanega sklepa.

Z drugim tožbenim razlogom, navedenim podredno, če bi Sodišče ugotovilo, da člen 341 PDEU zagotavlja zadostno pravno podlago za izpodbijani sklep, se Parlament v zvezi z izpodbijanim sklepom sklicuje na neobstoj obrazložitve. Meni, da ker gre za pravni akt Unije, velja za izpodbijani sklep obveznost obrazložitve iz člena 296, drugi odstavek, PDEU, ki nikakor ni bila izpolnjena, saj ni bilo pojasnjeno zakaj je bilo mesto Bratislava izbrano za sedež Evropskega organa za delo (ELA).

(1) Sklep (EU) 2019/1199, sprejet v medsebojnem dogovoru predstavnikov vlad držav članic, z dne 13. junija 2019 o določitvi sedeža Evropskega organa za delo (UL 2019, L 189, str. 68).

(2) Uredba (EU) 2019/1149 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o ustanovitvi Evropskega organa za delo, spremembi uredb (ES) št. 883/2004, (EU) št. 492/2011 in (EU) 2016/589 ter razveljavitvi Odločbe (EU) 2016/344, UL 2019, L 186, str. 21.
C 406/8

Pritožba, ki jo je družba Apple Inc. vložila 10. aprila 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 31. januarja 2019 v zadevi T-215/17, Pear Technologies/EUIPO - Apple (PEAR)

(Zadeva C-295/19 P)

(2019/C 406/12)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Apple Inc. (zastopniki: G. Tritton in J. Muir Wood, Barristers, po navadilih J. Olsena in P. Andreottole, Solicitors)

Druga stranka v postopku: Pear Technologies Ltd in Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

Sodišče (osmi senat) je s sklepom z dne 1. oktobra 2019 sklenilo, da se pritožba zavrne kot očitno neutemeljena in da družba Apple Inc. nosi svoje stroške.
1.

Ali je treba, če, kot je v tej zadevi, družba (a) kot glavno dejavnost opravlja dejavnosti fitnesa in dobrega fizičnega počutja in kot sekundarno dejavnost zdravstvene dejavnosti, ki vključujejo storitve v zvezi s prehrano, prehranska svetovanja in ocenjevanje telesne pripravljenosti ter masaže; (b) daje svojim strankam na voljo načrte, ki vključujejo samo storitve fitnesa, in načrte, ki poleg storitev fitnesa vključujejo tudi storitve v zvezi s prehrano, za namene določb člena 2(1)(c) Direktive 2006/112/ES z dne 28. [novembra 2006] (1) šteti, da je zdravstvena dejavnost, zlasti storitev v zvezi s prehrano, pomožna dejavnosti fitnesa in dobrega fizičnega počutja, tako da bi pomožno storitev bilo treba enako davčno obravnavati kot glavno dejavnost, ali pa je treba šteti, da sta zdravstvena dejavnost, zlasti storitev v zvezi s prehrano, in dejavnost fitnesa in dobrega fizičnega počutja ločeni in neodvisni dejavnosti, tako da se zanju uporabljata ustrezni davčni obravnavi, predvideni za vsako od teh dejavnosti?
1.

Ali člen 56 [ES] (zdaj člen 63 PDEU) o prostem pretoku kapitala ali člen 49 [ES] (zdaj člen 56 PDEU) o svobodnem opravljanju storitev nasprotujeta davčni ureditvi, kakršna je sporna v postopku v glavni stvari in ki izhaja iz člena 22 Estatuto dos Benéficios Fiscais (zakon o davčnih ugodnostih), ki določa, da se davek dokončno odtegne pri viru od dividend, ki jih razdelijo portugalske družbe in jih prejmejo kolektivni naložbeni podjemi, ki niso rezidenti na Portugalskem in so ustanovljeni v drugih [državah članicah] […] (ni prevedeno) Unije, medtem ko so kolektivni naložbeni podjemi, ustanovljeni v skladu s portugalsko davčno zakonodajo in rezidenti za davčne namene na Portugalskem, upravičeni do oprostitve pri viru odtegnjenega davka od navedenih dohodkov?
C 383/38

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 16. julija 2019 – YX/Eurowings GmbH

(Zadeva C-541/19)

(2019/C 383/45)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Hamburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: YX

Tožena stranka: Eurowings GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se za izračun pravice do odškodnine na podlagi člena 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) upošteva celotna zračna razdalja tudi, če je potnik zaradi zamude/odpovedi šele vmesnega leta za zvezo prispel v končni namembni kraj z zamudo tri ure ali več, pri čemer je bil prvi let točen, sta leta opravila različna letalska prevoznika in sta bila leta rezervirana skupaj?

(1) UL 2004, L 46, str. 1.
C 372/23

Pritožba, ki jo je NeXovation, Inc. vložila 5. septembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 19. junija 2019 v zadevi T-353/15, NeXovation/Komisija

(Zadeva C-665/19 P)

(2019/C 372/25)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: NeXovation, Inc. (zastopniki: A. von Bergwelt, M. Nordmann, L. Hettstedt, Rechtsanwälte)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi točki 3 in 4 izreka izpodbijane sodbe ter razglasi ničnost člena 3(2) in zadnje alineje člena 1 Sklepa Komisije (1) z dne 1. oktobra 2014 o državni pomoči SA.31550, ki jo je Nemčija odobrila za dirkališče Nürburgring (s popravkom z dne 13. aprila 2015);

— podredno, razveljavi točki 3 in 4 izreka izpodbijane sodbe in zadevo vrne Splošnemu sodišču v razsojanje;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Pritožbena razloga in bistvene trditve

Pritožba temelji na dveh razlogih:

Splošno sodišče je v zvezi s prvo izpodbijano odločbo napačno uporabilo člen 263(4) PDEU, ker je bila pritožnica posamično prizadeta. Splošno sodišče je napačno ocenilo, da zadeva ne odraža tipičnega scenarija, v katerem je prizadeta konkurenca med različnimi dobavitelji proizvodov, ampak med ponudniki, ki zahtevajo določen proizvod.

V zvezi z drugo izpodbijano odločbo je Splošno sodišče napačno uporabilo člen 107(1) in člen 296(2) PDEU ter člen 4(3) in 20(2) Uredbe (ES) št. 659/1999 (2) ter načelo skrbne in nepristranske preiskave.

(1) Sklep Komisije (EU) 2016/151 z dne 1. oktobra 2014 o državni pomoči SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN), ki jo je Nemčija odobrila za dirkališče Nürburgring (notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 3634) (UL L 83, 2016, str. 1).

(2) Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).
C 363/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 2. julija 2019 – Banco de Portugal, Fondo de Resolución y Novo Banco S.A./VR

(Zadeva C-504/19)

(2019/C 363/10)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnice: Banco de Portugal, Fondo de Resolución y Novo Banco, S.A.

Nasprotna stranka: VR

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je razlaga člena 3(2) Direktive 2001/24/ES (1) – v skladu s katero se v še ne končanih sodnih postopkih v drugih državah članicah brez kakršnih koli dodatnih formalnosti priznavajo učinki odločbe pristojnega upravnega organa matične države članice, s katero se z retroaktivnim učinkom spreminja pravni okvir, ki je veljal, ko se je postopek začel, in s katero je odvzet učinek sodbam, ki niso usklajene z določbami navedene nove odločbe – v skladu s temeljno pravico do učinkovitega sodnega varstva iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načelom pravne države iz člena 2 Pogodbe o Evropski uniji in splošnim načelom pravne varnosti?

(1) Direktiva 2001/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. aprila 2001 o reorganizaciji in prenehanju kreditnih institucij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 4, str. 15).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Španija) 6. avgusta 2019 – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)/Diputación Foral de Guipúzcoa

(Zadeva C-598/19)

(2019/C 363/15)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)

Tožena stranka: Diputación Foral de Guipúzcoa

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 20 Direktive 2014/24/EU (1) o javnem naročanju razlagati tako, da področja uporabe ratione personae pridržka, določenega v tem členu, ni mogoče določiti tako, da so z njegovega področja uporabe izključena podjetja ali gospodarski subjekti, ki izpolnjujejo zahtevo, da zaposlujejo vsaj 30 % invalidov ter delujejo z namenom oziroma ciljem socialnega in poklicnega vključevanja teh oseb, in sicer z določitvijo dodatnih zahtev, povezanih z ustanovitvijo, naravo in cilji navedenih subjektov, njihovo dejavnostjo ali naložbami, ali drugih dodatnih zahtev?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju (UL L 94, 2014, str. 65)
3.

Če se ugotovi, da so navedene zakonske določbe v nasprotju s pravom Unije, ali je treba sodno prakso tega sodišča o primarnosti prava Unije in njenih posledicah, ki so med drugim zajete v sodbah Simmenthal (1) in Fratelli Costanzo (2), razlagati tako, da oseba javnega prava, kot je Comisión Nacional de los Mercados y de la Competencia (španska nacionalna komisija za trge in konkurenco) ne uporabi določb nacionalnega prava, ki so v nasprotju s členom 101 PDEU?
3.

Ali v položaju, kakršen je opisani, ki je predmet postopka v glavni stvari, člen 9 Uredbe (ES) št. 1392/2001 (2) z dne 9. julija 2001 in pojem Unije „prednostna kategorija“ nasprotujeta določbi države članice, kakršna je člen 2(3) uredbe-zakona št. 157/2004, ki jo je sprejela Italijanska republika in določa razlikovanje pri vračanju preplačanega dodatnega plačila, tako da časovno in glede na način vračila ločuje med proizvajalci, ki so zaupali v zahtevano spoštovanje določbe nacionalnega prava, za katero se je izkazalo, da ni v skladu s pravom Unije, in proizvajalci, ki navedene določbe niso spoštovali?
1.

Ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 (1) razlagati tako, da so glavni predmet kredita, izraženega v tuji valuti in vračljivega v domači valuti, pogoji, ki jih ni mogoče obravnavati ločeno in ki določajo vračilo v fiksnih obrokih, ki se jim prednostno pripišejo obresti, ter ki določajo podaljšanje trajanja pogodbe in povečanje plačil za plačilo preostalega zneska računa, pri čemer se [lahko] ta preostali znesek zaradi sprememb menjalnega tečaja bistveno poveča?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali mora zavarovanec, potem ko mu je zdravnik v okviru sistema zdravstvenega zavarovanje v državi članici prebivališča postavil diagnozo in predpisal zdravljenje, ki ga iz razlogov, ki se lahko štejejo za primerne, ne sprejme, in odide v drugo državo članico, kjer prosi za drugo zdravniško mnenje, s katerim se predlaga drugačno zdravljenje, ki je vsaj enako učinkovito, vendar je njegova prednost ta, da ne povzroča invalidnosti, zavarovanec pa to zdravljenje sprejme in to zdravljenje izpolnjuje zahteve iz člena 20(2), drugi stavek, Uredbe (ES) št. 883/2004, za upravičenost do kritja stroškov tega zdravljenja prav tako zaprositi za dovoljenje iz člena 20(1) navedene uredbe?
2.

Ali v primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje države članice na podlagi člena 4 Uredbe št. 883/2004 in člena 24 Direktive 2004/38 (2), da bi preprečile nesorazmerne zahteve po socialnih dajatvah, ki so predvidene za zagotavljanje zdravstva, lahko takih dajatev, ki se dodelijo njihovim državljanom in družinskim članom državljana Unije, ki ima status delavca, in ki so v enakem položaju, ne priznajo državljanom Unije, ki v tem trenutku nimajo statusa delavca?
1.

Ali člen 12(1)(a) Direktive 2002/20/ES (1) nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki pooblaščene subjekte v smislu direktive bremeni za vse upravne stroške, ki jih ima nacionalni regulativni organ za organizacijo in izvajanje vseh funkcij, vključno s funkcijami regulativne dejavnosti, nadzora, reševanja sporov in izrekanja sankcij, ki jih izvaja nacionalni regulativni organ v evropskem okviru elektronskih komunikacij (iz direktiv 2002/19/ES (2), 2002/20/ES, 2002/21/ES (3) in 2002/22/ES (4)); oziroma ali dejavnosti, navedene v členu 12(1)(a) Direktive 2002/20/ES, pomenijo samo „regulativno dejavnost ex ante“, ki jo izvaja nacionalni regulativni organ?