SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(tretji senat)

z dne 30. maja 2013

Zadeva F‑102/11

Luigi Marcuccio

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Člen 34, odstavka 1 in 6, Poslovnika – Vloga, vložena s telefaksom v roku za vložitev tožbe – Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku vloge, poslanem po pošti – Prepozno vložena tožba – Očitna nedopustnost“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo Euratom uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero L. Marcuccio v bistvu predlaga razglasitev ničnosti sklepa z dne 22. decembra 2010, s katerim je Evropska komisija zavrnila njegovo zahtevo za plačilo potnih stroškov za leta od 2005 do 2010, vloženo na podlagi člena 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi. Preden je bil izvirnik tožbe vložen po pošti, je bil sodnemu tajništvu Sodišča za uslužbence po telefaksu z dne 10. oktobra 2011 poslan dokument, predstavljen kot prepis izvirnika tožbe.

Odločitev: Tožba se kot očitno nedopustna zavrže. L. Marcuccio nosi svoje stroške in plača stroške, ki jih je priglasila Komisija.

Povzetek

1. Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Lastnoročni podpis odvetnika – Bistveno pravilo, ki ga je treba dosledno uporabljati – Neobstoj – Nedopustnost

(Statut Sodišča, člena 19, tretji odstavek, in 21, prvi odstavek, ter Priloga I, člen 7(1); Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 34(1))

2. Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Vloga, vložena s telefaksom v roku za vložitev tožbe – Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na originalni vlogi, poslani po pošti –Posledica – Neupoštevanje datuma prejetja telefaksa pri presoji spoštovanja roka za vložitev tožbe

(Statut Sodišča, člen 45, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 34(1) in (6); Kadrovski predpisi, člen 91(3))

1. Iz členov 19, tretji odstavek, in 21, prvi odstavek Statuta Sodišča, ki se za postopek pred Sodiščem za uslužbence uporabljata na podlagi člena 7(1) Priloge I k temu statutu, izhaja, da mora tožečo stranko zastopati oseba, ki je za to upravičena, in da je mogoče tožbo pri sodišču Unije veljavno vložiti le, če jo podpiše ta oseba. Niti Statut niti Poslovnik Sodišča za uslužbence ne določata nikakršne izjeme ali odstopanja od te obveznosti.

Člen 34(1) Poslovnika Sodišča za uslužbence torej zaradi temeljnega pomena vloge odvetnika kot pomočnika sodišča v sodnih postopkih pred Sodiščem za uslužbence določa, da mora izvirnik vsakega akta podpisati zastopnik stranke. Zadnji namreč s svojim podpisom prevzame odgovornost za popolnost in vsebino vloge ter kot pomočnik sodišča izpolni temeljno nalogo, ki mu je zaupana s Statutom Sodišča in Poslovnikom Sodišča za uslužbence, da s svojim sodelovanjem omogoči tožeči stranki dostop do Sodišča za uslužbence.

Zahteva po lastnoročnem podpisu zastopnika tožeče stranke ob upoštevanju cilja pravne varnosti tudi zagotavlja pristnost vloge in izključuje tveganje, da ta ni delo odvetnika ali svetovalca, ki je za to upravičen. Zato je treba to zahtevo obravnavati kot bistveno pravilo obličnosti in ga dosledno uporabljati, tako da njegovo nespoštovanje povzroči nedopustnost tožbe.

(Glej točke od 22 do 24.)

Napotitev na:

Sodišče: 15. marec 1984, Vaupel proti Sodišču, 131/83, točka 8; 5. december 1996, Lopes proti Sodišču, C‑174/96 P, točka 8;

Sodišče prve stopnje: 23. maj 2007, Parlament proti Eistrupu, T‑223/06 P, točki 50 in 51.

2. V okviru sporov s področja javnih uslužbencev Unije določbe člena 34 Poslovnika Sodišča za uslužbence, zlasti njegova odstavka 1 in 6, zaradi pravilnega vlaganja procesnih aktov zastopniku zadevne stranke nalagajo obveznost, da lastnoročno podpiše izvirnik procesnega akta, ki je posredovan po telefaksu in ki mora biti najpozneje v naslednjih desetih dneh dejansko vložen v sodnem tajništvu Sodišča za uslužbence bodisi po pošti bodisi osebno. Povedano drugače, navedeni člen 34 v zvezi z vložitvijo izvirnika kateregakoli procesnega akta v predpisanih rokih zastopniku zadevne stranke ne dovoljuje uporabe dveh različnih lastnoročnih podpisov, pa čeprav pristnih, v dokumentu, ki je bil po telefaksu poslan sodnemu tajništvu Sodišča za uslužbence, in v izvirniku, ki bo dejansko vložen po pošti ali osebno v tem sodnem tajništvu.

V teh okoliščinah je treba v primeru, da se zdi, da na izvirniku akta, ki je bil dejansko vložen v sodno tajništvo v desetih dneh po tem, ko je bil Sodišču za uslužbence s telefaksom posredovan prepis tega akta, ni enak podpis kot na dokumentu, ki je bil poslan po telefaksu, ugotoviti, da sta v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence prispela dva različna procesna akta, vsak s svojim podpisom, čeprav ju je vložila ista oseba. Ker s posredovanjem akta, ki je bil poslan po telefaksu, niso bili izpolnjeni pogoji pravne varnosti, ki jih določa člen 34 Poslovnika Sodišča za uslužbence, datum posredovanja dokumenta, ki je bil poslan po telefaksu, ni upošteven glede spoštovanja roka za vložitev tožbe.

Poleg tega je rok za vložitev tožbe določen v členu 91, tretji odstavek, Statuta, podaljšan za čas, določen v členu 45, prvi odstavek, Statuta Sodišča. Poslovnik Sodišča za uslužbence ne sme odstopati od teh določb. Zato mora biti izvirnik tožbe pripravljen najpozneje do izteka teh rokov. S tega vidika je pošiljanje po telefaksu ne samo način za posredovanje, ampak je z njim tudi mogoče dokazati, da je bil izvirnik tožbe, ki je prispel v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence po izteku roka, pripravljen že v navedenih rokih.

(Glej točke od 25 do 27.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: 21. februar 2013, Marcuccio proti Komisiji, F‑113/11, točka 22.