ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča v zvezi s presojo dokazov – Izključitev, razen v primeru izkrivljanja

(člen 225(1) ES; Statut Sodišča, člen 58(1))

2. Uradniki – Povrnitev zneskov, plačanih brez pravnega temelja – Pogoji – Očitna nepravilnost plačila – Uradnik, ki je v interesu službe napoten v matično državo – Plačilo izselitvenega dodatka in priznanje korekcijskega količnika za kraj prejšnjega opravljanja dela

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 38(d) in 85; priloga VII, člen 4)

3. Pritožba – Razlogi – Dopustnost – Pogoji

(člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1)(c))

Summary

1. Iz člena 225, prvi odstavek, ES in člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča izhaja, da je pritožba omejena na pravna vprašanja ter da se lahko vloži zaradi nepristojnosti Sodišča prve stopnje, zaradi kršitve postopka, ki vpliva na interese pritožnika, ali zaradi kršitve prava Skupnosti s strani Sodišča prve stopnje.

Samo Sodišče prve stopnje je pristojno za ugotavljanje dejanskega stanja, razen če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala iz listin v spisu, ki so mu bile predložene, in za presojo teh dejstev. Presoja dejstev, razen pri izkrivljanju dokazov, predloženih Sodišču prve stopnje, torej ni pravno vprašanje, ki bi bilo predmet nadzora Sodišča.

(Glej točki 48 in 49.)

2. Načelo ohranitve celotnih osebnih prejemkov uradnika, ki je napoten v interesu službe, ne more biti podlaga za to, da uprava temu uradniku podeli dodatke in ugodnosti, do katerih ni upravičen. Ker bi moral biti kot kraj opravljanja dela napotenega uradnika določen kraj, kjer je opravljal naloge, ki so mu bile zaupane v okviru njegove napotitve, je treba posledično šteti, da je zadevna oseba v smislu člena 85 Kadrovskih predpisov neupravičeno prejela zneske, ki jih je uprava plačala zaradi neupoštevanja spremembe njegovega kraja opravljanja dela.

Natančneje, glede izselitvenega dodatka velja, da bi moral običajno skrben uradnik z izkušnjami in visokim nazivom tudi v primeru, ko se institucija najprej ni jasno izrazila in je trajalo več mesecev, preden je odločila glede pravic napotenega uradnika, vedeti, da je plačilo izselitvenega dodatka povezano z izselitvijo v smislu člena 4 priloge VII h Kadrovskim predpisom, do katere ne pride v primeru uradnika, ki je napoten na opravljanje nalog v svojo matično državo.

Določbe Kadrovskih predpisov na morejo potrditi mnenja napotenega uradnika, da ima pravico, da ohrani dotedanji kraj opravljanja dela in vse dodatke, ki jih je tam dobival. Kadrovski predpisi ne vsebujejo izrecnih določb v zvezi z določitvijo kraja opravljanja dela uradnika pri napotitvi in hkrati plačilo zadevnih dodatkov izrecno vežejo na določene pogoje.

(Glej točke 57, 59 in 60.)

3. Iz člena 225 ES, člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča in člena 112(1)(c) Poslovnika Sodišča izhaja, da je treba v pritožbi natančno navesti dele izpodbijane sodbe, katerih razveljavitev je predlagana, in pravne argumente, na katerih posebej temelji ta predlog.

(Glej točko 65.)
5.

Člene od 22 do 24 Sporazuma o trgovinskih vidikih intelektualne lastnine, ki je v Prilogi 1 C k Sporazumu o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije, odobren v imenu Evropske skupnosti za področja, ki so v njeni pristojnosti, s Sklepom Sveta 94/800/ES z dne 22. decembra 1994, je treba razlagati tako, da v primeru, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki se nanaša na enakozvočnost med geografsko označbo v tretji državi in označbo, ki vsebuje ime sorte vinske trte, ki se uporablja za opisovanje in predstavitev določenih vin Skupnosti, ki so iz nje pridelani, navedene določbe ne zahtevajo, da se ta označba lahko uporablja tudi v prihodnosti, kljub dvema okoliščinama, in sicer da so jo zadevni pridelovalci uporabljali v preteklosti bodisi v dobri veri bodisi najmanj deset let pred 15. aprilom 1994 in da označba jasno navaja državo, regijo ali lokacijo porekla zaščitenega vina, tako da ne zavaja potrošnikov.
Zadeva C-286/95 P-DEP 
Imperial Chemical Industries plc 
proti 
Komisiji Evropskih skupnosti 
„Določitev stroškov" 
Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 8. julija 2004 I - 6471 
Povzetek sklepa 
Postopek - Stroški - Določitev - Povračljivi stroški - Pojem - Elementi, ki jih je treba 
upoštevati 
(Poslovnik Sodišča, člen 73(b)) 
I - 6469 
POVZETEK — ZADEVA C-286/95 P-DEP 
Pravo Skupnosti ne predvideva tarifnega 
pravilnika, zato mora Sodišče, kadar odloča 
o stroških, posamičen primer presojati po 
lastni presoji in pri tem upoštevati predmet 
in vrsto spora, njegov pomen z vidika prava 
Skupnosti in stopnjo zahtevnosti, obseg dela zastopnikov in svetovalcev, ki so sodelovali v 
postopku, ter ekonomski interes, ki sta ga 
imeli stranki v začetku spora. 
(Glej točko 17.) 
I - 6470
72

Opozoriti pa je treba, da pritožba, v kateri so zgolj ponovljeni ali povzeti tožbeni razlogi in trditve, ki so bili že predstavljeni pred Splošnim sodiščem, ne da bi vsebovala navedbe, s katerimi bi se natančneje opredelila napačna uporaba prava v izpodbijani sodbi, dejansko pomeni predlog za ponovno preučitev tožbe, vložene pri Splošnem sodišču, za kar pa Sodišče ni pristojno (sodba z dne 28. januarja 2021, Qualcomm in Qualcomm Europe/Komisija, C‑466/19 P, EU:C:2021:76, točka 45 in navedena sodna praksa).
9

V uvodni izjavi 7 Direktive 2004/27 je navedeno: „Predvsem zaradi znanstvenega in tehničnega napredka je treba pojasniti opredelitve in obseg [področje uporabe] Direktive 2001/83/ES, da so izpolnjeni visoki standardi kakovosti, varnosti in učinkovitosti zdravil za uporabo v humani medicini. Zaradi upoštevanja pojava novih terapij kot tudi zaradi rastočega števila tako imenovanih ‚mejnih‘ izdelkov, ki se uvrščajo vmes med področje zdravil in druga področja, je treba spremeniti opredelitev izraza ‚zdravilo‘, da bi se izognili vsakemu dvomu glede veljavne zakonodaje, kadar izdelek, ki popolnoma ustreza opredelitvi zdravila, obenem sodi tudi v opredelitev drugih reguliranih izdelkov. Ta opredelitev bi morala določiti način delovanja, ki ga zdravilo lahko ima na fiziološke funkcije. Taka navedba načinov delovanja bo lahko zajela tudi zdravila, ki so namenjena genski terapiji, radiofarmacevtska zdravila in nekatera zdravila za topikalno uporabo. Glede na značilnosti farmacevtske zakonodaje je tudi treba predvideti določbe za uporabo take zakonodaje. Če zadevni izdelek sodi v opredelitev zdravila, vendar bi lahko sodil tudi v opredelitev drugih reguliranih izdelkov, je prav tako zaradi razjasnitve situacije treba v primeru dvoma in zaradi zagotavljanja pravne varnosti izrecno navesti, katere določbe mora izdelek izpolnjevati. Kadar se izdelek jasno uvršča v opredelitev kategorij drugih izdelkov, zlasti hrane, prehranskih dopolnil, medicinskih pripomočkov, biocidov ali kozmetike, se ta direktiva ne uporablja. Primerno je tudi izboljšati doslednost terminologije v farmacevtski zakonodaji.“
35

Poleg tega ob upoštevanju člena 110 PDEU ni pomembno, da so bila motorna vozila – ki so bila prvič registrirana v drugi državi članici, nato pa na Finskem, in za katera se vračilo tega davka ob izvozu zavrne, ko se trajno izvozijo s Finske v drugo državo članico, ob uporabi omejitve vračila tega davka ob izvozu za vozila, ki so mlajša od desetih let – s statističnega vidika registrirana na Finskem v krajšem obdobju, kot pa motorna vozila, ki so prvič registrirana na Finskem, in katerih trajni izvoz v drugo državo članico ob uporabi te omejitve ne daje pravice do vračila istega davka ob izvozu.
54

Glede na vse zgornje preudarke je treba na postavljena vprašanja odgovoriti, da je treba člen 9(2)(a) Uredbe 2017/1001 razlagati tako, da se za upravljavca spletnega prodajnega mesta, ki poleg lastnih ponudb tega upravljavca za prodajo vključuje tudi spletno tržnico, lahko šteje, da sam uporablja znak, ki je enak znamki Evropske unije druge osebe, za proizvode, ki so enaki tistim, za katere je bila ta znamka registrirana, kadar tretji prodajalci na tej tržnici brez soglasja imetnika navedene znamke ponujajo za prodajo take proizvode, označene s tem znakom, če običajno obveščen in razumno pozoren uporabnik tega spletnega mesta vzpostavi povezavo med storitvami tega upravljavca in zadevnim znakom, kar zlasti velja, če bi lahko tak uporabnik ob upoštevanju vseh elementov, ki opredeljujejo zadevni položaj, dobil vtis, da proizvode, označene z navedenim znakom, trži navedeni upravljavec sam, v svojem imenu in za svoj račun. V zvezi s tem so upoštevna dejstva, da ta upravljavec uporablja enoten način predstavitve ponudb, objavljenih na njegovem spletnem mestu, na katerem hkrati prikazuje oglase v zvezi s proizvodi, ki jih prodaja v svojem imenu in za svoj račun, ter oglase za proizvode, ki jih na navedeni spletni tržnici ponujajo tretji prodajalci, da v vseh teh oglasih prikazuje svoj logotip priznanega distributerja in da tretjim prodajalcem v okviru trženja proizvodov, označenih z zadevnim znakom, ponuja dodatne storitve, zlasti skladiščenje in odpremo teh proizvodov.
7

Člen 4 navedene direktive, naslovljen „Obravnavanje dejstev in okoliščin“, v odstavkih 3 in 5 določa: „3. Obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito se izvede v vsakem posameznem primeru posebej in vključuje upoštevanje naslednjega: (a) vsa ustrezna dejstva, ki se nanašajo na izvorno državo v času, ko se sprejme odločitev o prošnji, vključno z zakoni in predpisi izvorne države in načinom njihove uporabe; (b) ustrezne izjave in dokumentacijo, ki jih predloži prosilec, vključno z informacijami o tem, ali je bil ali bi lahko bil prosilec podvržen preganjanju oziroma mu je bila ali bi mu lahko bila povzročena resna škoda; […] 5. Kadar države članice uporabljajo načelo, po katerem je dolžan prošnjo za mednarodno zaščito utemeljiti prosilec, in kadar vidiki izjav prosilca niso utemeljeni z dokumentarnimi ali drugimi dokazi, teh vidikov ni treba potrditi, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji: (a) prosilec se je kar najbolj potrudil za utemeljitev svoje prošnje; (b) vsi ustrezni elementi, ki so na voljo prosilcu, so bili predloženi, glede morebitne odsotnosti drugih ustreznih elementov pa je bila podana zadovoljiva razlaga; (c) ugotovljeno je, da so prosilčeve izjave skladne in verjetne ter ne nasprotujejo dostopnim specifičnim in splošnim informacijam, povezanim s prosilčevim primerom; (d) prosilec je zaprosil za mednarodno zaščito, kakor hitro je bilo to mogoče, razen če lahko prosilec izkaže tehten razlog, zakaj tega ni storil, in (e) ugotovljena je bila splošna verodostojnost prosilca.“
58

Nazadnje, v zvezi z obstojem nadomestnih elementov morajo taki elementi omogočati pravilno in pravično presojo zanesljivosti pričanja, ki ni bilo preverjeno, in se nanašajo zlasti na način, kako sodišče presoja nepreverjeno izpovedbo nenavzoče priče, predložitev ujemajočih se dokazov v sodni fazi kazenskega postopka in njihovo dokazno moč, ter na postopkovne ukrepe, s katerimi se odtehta to, da priče v sodnem postopku ni bilo mogoče neposredno navzkrižno zaslišati (glej v tem smislu sodbi ESČP z dne 15. decembra 2015, Schatschaschwili proti Nemčiji, CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, točke od 125 do 131 in navedena sodna praksa, in z dne 7. junija 2018, Dimitrov in Momin proti Bolgariji, CE:ECHR:2018:0607JUD003513208, točka 53). Kar zadeva ta zadnji vidik, postopkovno jamstvo, s katerim se lahko izravnajo težave, ki so nastale obrambi zaradi nenavzočnosti priče v sodni fazi kazenskega postopka, lahko pomeni, da je bila tej osebi ali njenemu zagovorniku dana možnost, da v predhodnem postopku v okviru tega postopka zaslišita pričo (glej v tem smislu sodbo ESČP z dne 10. februarja 2022, Al Alo proti Slovaški, CE:ECHR:2022:0210JUD003208419, točka 56 in navedena sodna praksa).
107

V zvezi s tem je treba ugotoviti, da čeprav je res, da so pred upokojitvijo, ki je prihodnji negotovi dogodek, pokojninske pravice virtualne pravice, ki nastajajo vsakodnevno, to ne spremeni dejstva, da upravni akt, iz katerega izhaja, da uslužbenec ne more biti upravičen do ugodnejših določb v zvezi z letno odmerno stopnjo teh pravic in njegovo običajno upokojitveno starostjo, takoj in neposredno vpliva na pravni položaj zadevne osebe, čeprav se ta akt izvede šele pozneje. Če bi bilo razsojeno drugače, bi se pritožnik s svojimi pravicami lahko seznanil šele ob upokojitvi in bi bil do takrat v negotovosti ne le glede svojega finančnega položaja, ampak tudi glede starosti, pri kateri lahko zaprosi za upokojitev, kar mu ne omogoča takojšnjega sprejetja primernih osebnih načrtov za zagotovitev svoje prihodnosti, kot jo predvideva. Iz tega izhaja, da ima pritožnik legitimen, obstoječ in dejanski interes, ki je dovolj opredeljen, da se negotov element, kot sta upokojitvena starost in letna odmerna stopnja pokojninskih pravic, čimprej določi v sodnem postopku (glej v tem smislu sodbo z dne 1. februarja 1979, Deshormes/Komisija, 17/78, EU:C:1979:24, točke od 10 do 12).
12

V členu 2(2) te zakonske uredbe so naloge policijskega komisarja opisane tako: „Uslužbenci iz kategorije uradnikov, do naziva glavnega policijskega komisarja, imajo nazive uradnika javne varnosti in uradnika kriminalistične policije. Glede na nazive, ki jih imajo, opravljajo naloge, ki se nanašajo na institucionalne naloge državne policije in uprave za javno varnost, ter imajo avtonomijo odločanja in ustrezno strokovno podporo. Skrbijo tudi za usposabljanje zaposlenih ter glede na svojo strokovno usposobljenost izvajajo zadolžitve poučevanja in usposabljanja uslužbencev državne policije. Ti uslužbenci so tudi neposredni sodelavci delavcev z višjimi nazivi na istem področju in jih v primeru odsotnosti ali zadržanosti nadomeščajo pri vodenju uradov ali oddelkov. Če imajo ustrezno nalogo in če nadomeščajo vodilnega delavca v ločenih enotah komisariatov javne varnosti, glavni komisarji izvajajo tudi naloge lokalnega organa javne varnosti. Isti uslužbenci so tudi v celoti odgovorni za naložene usmeritve in dosežene rezultate ter opravljajo naloge vodenja uradov in oddelkov, ki niso rezervirani za zaposlene z višjim nazivom, ter naloge usmerjanja in usklajevanja več organizacijskih enot v uradu, v katerega so dodeljeni. […]“
56

Vsekakor – in čeprav predložitveno sodišče Sodišča ni vprašalo o morebitnem obstoju mednarodnega trgovinskega običaja, ki bi bil strankama znan – je treba dodati, da je poleg dveh možnosti, ki ju člen 23(1) Luganske konvencije II določa v točki (a), in sicer pisna sklenitev ali ustna sklenitev s potrdilom v pisni obliki, v tem členu 23(1) v točkah (b) in (c) dodano, da je dogovor o pristojnosti lahko sklenjen tudi v obliki, ki je v skladu s prakso, ki je ustaljena med strankami, ali v mednarodni trgovini v obliki, ki je v skladu z običaji, ki so znani strankam ali bi jim morali biti znani in ki so splošno priznani v mednarodni trgovini in redno upoštevani s strani strank pogodb istega tipa v okviru zadevne panoge (glej po analogiji sodbo z dne 8. marca 2018, Saey Home & Garden, C‑64/17, EU:C:2018:173, točka 31).
35

Glede na navedeno je treba na postavljena vprašanja odgovoriti, da je treba člen 1(1) ter člen 2(b) in (c) Direktive 93/13 razlagati tako, da: – je treba fizično osebo, ki je lastnik stanovanja v stavbi v etažni lastnini, šteti za „potrošnika“ v smislu te direktive, kadar z upravnikom sklene pogodbo za upravljanje in vzdrževanje skupnih delov te stavbe, če tega stanovanja ne uporablja za namene, ki spadajo izključno v okvir njene poslovne ali poklicne dejavnosti. Na podlagi okoliščine, da del storitev, ki jih ta upravnik opravlja na podlagi te pogodbe, izhaja iz nujnosti spoštovanja posebnih zahtev na področju varnosti in prostorskega načrtovanja, ki so določene v nacionalni zakonodaji, navedene pogodbe ni mogoče izvzeti s področja uporabe navedene direktive; – če je pogodba o upravljanju in vzdrževanju skupnih delov stavbe v etažni lastnini sklenjena med upravnikom in skupščino etažnih lastnikov ali zborom lastnikov te stavbe, je mogoče fizično osebo, ki je lastnik stanovanja v tej stavbi, šteti za „potrošnika“ v smislu Direktive 93/13, če jo je mogoče opredeliti kot „stranko“ te pogodbe in če tega stanovanja ne uporablja izključno za namene svoje poslovne ali poklicne dejavnosti.
14

Hof von Cassatie (kasacijsko sodišče, Belgija) je v okviru spora med družbo VP Capital in to upravo v zvezi z davčnim obravnavanjem zadevnih transakcij prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali je svoboda ustanavljanja, kot jo zagotavlja člen 49 PDEU, kršena z nacionalno zakonodajo, kakršna je ta v [postopku v glavni stvari], s tem, da ima za posledico, da bi bila luksemburška družba, ki oslabitev delnic vknjiži v Luksemburgu in to oslabitev sicer načeloma odšteje od obdavčljivega poslovnega izida, vendar je zaradi obstoja postavke davčne izgube od tega izida dejansko ne more odbiti, po prenosu sedeža v Belgijo ob odpravi teh oslabitev v Belgiji obdavčena, razen če bi povečanje vrednosti, ki se skriva za odpravo oslabitve, vknjižila na ločen račun na strani obveznosti, medtem ko belgijska družba, ki je vknjižila oslabitev delnic v Belgiji, ne bo obdavčena na odpravo teh oslabitev, če oslabitve predhodno niso bile odštete od belgijskega obdavčljivega poslovnega izida, ne da bi morala vknjižiti povečanje vrednosti, ki se skriva za to odpravo oslabitve, na ločen račun na strani obveznosti?“
10

Decreto legge n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (uredba-zakon št. 50 – nujne določbe na finančnem področju, pobude v korist teritorialnih organov, dodatni ukrepi za območja, ki so jih prizadeli potresi, in razvojni ukrepi) (GURI št. 95 z dne 24. aprila 2017 – redni dodatek št. 20), po spremembi preoblikovana v legge n. 96 (zakon št. 96) z dne 26. junija 2017 (GURI št. 144 z dne 23. junija 2017), v različici, ki se uporablja za spor v postopku v glavni stvari (v nadaljevanju: uredba-zakon št. 50/2017), naslovljena „Intervencije za železniški promet“, v odstavku 11(a) določa: „Za boljšo prilagodljivost železniškega prometa potnikov med Sicilijo in Apeninskim polotokom se lahko storitev železniškega prevoza, opravljenega po morju, iz člena 2(1)(e) [uredbe št. 138 T/2000] izvaja tudi z uporabo hitrih plovil, pri kateri je način izvajanja povezan s storitvijo železniškega prevoza s Sicilije in prek nje, zlasti za krožni liniji „Messina–Villa San Giovanni“ in „Messina–Reggio Calabria“, ki jo je treba izvajati v okviru sredstev, določenih z veljavno zakonodajo in namenjenih za pogodbo, sklenjeno za izvajanje programa – v delu, ki se nanaša na storitve med državo in družbo Rete ferroviaria italiana SpA, brez poseganja v storitve, določene v njej.“
27

Vendar je iz tarifne številke 8517 KN razvidno, da so deli blaga, ki so zajeti s to tarifno številko, uvrščeni pod posebno tarifno podštevilko KN, in sicer pod tarifno podštevilko 851770, ki se nanaša na „dele“. Iz tega izhaja, da anten za usmerjevalnike ni mogoče uvrstiti pod tarifno podštevilko 85176200 KN, s katero so zajeti ti aparati.
193

Kot je Splošno sodišče navedlo v točki 176 izpodbijane sodbe, iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da mora obrazložitev, ki se zahteva s členom 296 PDEU, sicer jasno in nedvoumno izražati razlogovanje institucije, ki je akt izdala, tako da se lahko zainteresirana oseba seznani z utemeljitvijo sprejetih ukrepov in da lahko pristojno sodišče opravi nadzor, vendar mora biti taka obrazložitev prilagojena naravi zadevnega akta in okoliščinam, v katerih je bil ta akt sprejet. S tega vidika se ne zahteva, da so v obrazložitvi podrobno navedeni vsi upoštevni dejanski in pravni elementi, ker je treba zadostnost obrazložitve presojati ne samo glede na njeno besedilo, ampak tudi glede na njen kontekst in vsa pravna pravila, ki urejajo zadevno področje, ter zlasti glede na interes za pojasnila, ki bi ga lahko imeli naslovniki akta (glej v tem smislu sodbo z dne 28. marca 2017, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, točka 122 in navedena sodna praksa).
11

Istega dne je PPA I. L. predčasno odvzel pravico do prebivanja na estonskem ozemlju in odredil njegovo pridržanje v prostorih Harju Maakohus (prvostopenjsko sodišče v Harjuju). PPA je zadnjenavedeno odločitev utemeljil z „nevarnostjo pobega“ v smislu člena 15(2), točka 1, VSS. V zapisniku o pridržanju je navedeno, da je bila zadevna oseba pridržana ob upoštevanju njenega odnosa do storjenega kaznivega dejanja in njenega ravnanja po obsodbi. Po mnenju PPA so v teh okoliščinah obstajali razlogi za prepričanje, da bi se zadevna oseba lahko poskušala izogniti odstranitvi kljub obljubi, da bo prostovoljno zapustila državo, in prošnji, naj se ji izda odločba o prostovoljnem odhodu.
92

Glede trajanja zastaralnega roka, ki se uporablja za zahtevek potrošnika za vračilo neupravičeno plačanih zneskov na podlagi nepoštenih pogojev v smislu Direktive 93/13, je treba navesti, da je Sodišče že imelo priložnost odločiti o združljivosti zastaralnih rokov, krajših od tistih iz postopkov v glavni stvari, ki so trajali tri oziroma pet let ter so bili uveljavljeni zoper tožbe za uveljavljanje restitucijskih učinkov ugotovitve nepoštenosti pogodbenega pogoja, z načelom učinkovitosti. Ti roki so, če so določeni in vnaprej znani, načeloma zadostni, da zadevnemu potrošniku omogočajo pripravo in vložitev učinkovitega pravnega sredstva. Tako zastaralni roki od treh do petih let sami po sebi niso nezdružljivi z načelom učinkovitosti (sodba z dne 10. junija 2021, BNP Paribas Personal Finance, od C‑776/19 do C‑782/19, EU:C:2021:470, točka 41 in navedena sodna praksa).
Člen 8(1) Direktive (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku in člen 3(1) Direktive 2013/48/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o pravici do dostopa do odvetnika v kazenskem postopku in v postopkih na podlagi evropskega naloga za prijetje ter pravici do obvestitve tretje osebe ob odvzemu prostosti in do komunikacije s tretjimi osebami in konzularnimi organi med odvzemom prostosti
69

Iz zgornjih ugotovitev izhaja, da je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člena 6 in 47 Listine, pravico do prostega gibanja in prebivanja ter načeli enakovrednosti in vzajemnega zaupanja razlagati tako, da pravosodni organ, ki je izdal evropski nalog za prijetje, ki je bil sprejet na podlagi Okvirnega sklepa 2002/584, osebi, na katero se ta nalog za prijetje nanaša, ni dolžan posredovati nacionalne odločbe za prijetje te osebe in informacij o možnostih pravnega sredstva zoper to odločbo, če je zadevna oseba v državi članici izvršitve tega naloga za prijetje in ni bila predana pristojnim organom države članice, ki je ta nalog izdala.
Člen 7, točka 1(b), druga alinea, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da pri letu, za katerega je za celotno pot potrjena enotna rezervacija in ki je razdeljen na dva ali več posameznih letov, ki jih opravijo različni letalski prevozniki, če je bila odškodninska tožba na podlagi Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 vložena zgolj zaradi zamude, ki je nastala zaradi prepoznega vzleta pri prvem posameznem letu, in sicer zoper letalskega prevoznika, ki je odgovoren za izvedbo tega prvega posameznega leta, kraja prihoda zadnjenavedenega leta ni mogoče opredeliti kot „kraj izpolnitve“ v smislu te določbe.
1.

Konkurenca – Upravni postopek – Preučitev pritožb – Določitev prednostnih nalog, ki jo opravi Komisija – Obveznost Komisije, da o obstoju kršitve odloči z odločbo – Neobstoj – Upoštevanje interesa Unije za preiskavo zadeve – Diskrecijska pravica Komisije – Merila presoje – Sodni nadzor – Meje (členi 101, 102 in 105(1) PDEU; Uredba Sveta št. 1/2003; Uredba Komisije št. 773/2004, člen 7) (Glej točke od 48 do 51, 56, od 63 do 67, od 71 do 75, 82, 83, 159, 160, 166 in 167.)