ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V točkah 31 in 32 izpodbijane odločbe je odbor za pritožbe preizkusil dokaze, ki jih je predložil intervenient, ter ugotovil, da sta prejšnji znamki imeli ugled in razlikovalni učinek. Navedel je:

„Odbor meni, da je zgoraj navedeno stanje odsev obsežnih investicij, in sicer z vidika truda, časa in denarja, ki so potekale v izjemno in neobičajno dolgem obdobju glede avdio- in videokaset vlagatelja ugovora, ter promocije znamke. Dejstvo, da raziskave trga zajemajo dejanske prodajne številke in podatke o oglaševanju, podpira trditve vlagatelja ugovora glede slovesa in splošne poznanosti njegovih znamk.

Iz predloženega gradiva jasno izhajajo nastanek in ohranitev ugleda, povezanega z dolgoročnim sponzorstvom, ter nastanek in obstoj velike splošne poznanosti v javnosti in posebne tržne vrednosti, ki upravičuje investicije. Iz predloženega gradiva in investicij, ki jih je vlagatelj ugovora prek sponzorstva opravil za promocijo svoje znamke, jasno izhaja, da ima znamka velik ugled, ki temelji na dejstvu, da jo pozna velik del upoštevne javnosti v Skupnosti. Ker takšne dejavnosti, kot so atletika, košarka, nogomet in glasbeni dogodki, zahtevajo navezanost in zvestobo ‚navijačev‘, zagrizenih občudovalcev glasbenih zvezdnikov, nogometnih klubov oziroma zadevnih športov, je odbor prepričan, da je odnos med znamko vlagatelja ugovora in temi dejavnostmi pridobil zelo veliko splošno poznanost ter ustvaril ugled, ki presega ugled, ki bi bil povezan zgolj s proizvodi, zajetimi z znamko. Posledično vlagatelj ugovora upravičeno – kot je to ugotovil oddelek za ugovore – za svojo znamko zahteva zgoraj navedeno širše varstvo na podlagi člena 8(5) [Uredbe št. 40/94]. Iz navedenega izhaja, da ima znamka – neodvisno od morebitnega razlikovalnega učinka, ki ga ima sama po sebi, pri čemer znak TDK ni v nikakršni povezavi s spornimi proizvodi – povečan razlikovalni učinek, in sicer zaradi ugleda, ki ga je pridobila.“
Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Koncentracije – Odločba Komisije o združljivosti koncentracije s skupnim trgom pod pogojem spoštovanja zavez – Zaveza o prodaji sredstev pod nadzorom neodvisnega pooblaščenca – Odločba o potrditvi prevzemnika sredstev, ki se prodajo – Neobstoj neodvisnosti pooblaščenca – Nezakonitost odločbe o potrditvi

(Uredba Sveta št. 4064/89)

2. Konkurenca – Koncentracije – Odločba Komisije o združljivosti koncentracije s skupnim trgom pod pogojem spoštovanja zavez – Zaveza o prodaji sredstev pod nadzorom neodvisnega pooblaščenca – Neobstoj neodvisnosti pooblaščenca

(Uredba Sveta št. 4064/89)

Summary

1. Če Komisija ugotovi, da je koncentracija združljiva s skupnim trgom pod pogojem spoštovanja zavez, vključno z obveznostjo prodaje sredstev in imenovanja neodvisnega pooblaščenca strank, odgovornega za nadzor nad spoštovanjem navedenih zavez, je treba odločbo, s katero je Komisija na podlagi – med drugim – poročila pooblaščenca, ki ni neodvisen, potrdila kupca sredstev, ki se prodajo, razglasiti za nično.

(Glej točke 83, 108, 109, 118 in 119.)

Če Komisija ugotovi, da je koncentracija združljiva s skupnim trgom pod pogojem spoštovanja zavez, vključno z obveznostjo imenovanja neodvisnega pooblaščenca strank, odgovornega za nadzor nad spoštovanjem navedenih zavez, osebe, ki je bila član upravnega organa ene od družb, udeleženih v koncentraciji, in ki je poleg tega več kot en mesec hkrati opravljala te funkcije in funkcije pooblaščenca ter je bila med njo in eno od strank povezava odvisnosti, ki zbuja dvom o nepristranskosti, ki bi morala biti podana pri opravljanju naloge pooblaščenca, ni mogoče šteti za neodvisno. Tudi če je bila taka oseba član zgoraj navedenega upravnega organa kot neodvisna tretja oseba, ne more popolnoma neodvisno opravljati nalog pooblaščenca, če je bila povezana z izvrševanjem vseh zakonitih pristojnosti, vezanih na tako funkcijo.

(Glej točke 88, 89, 93, 94, 100 in od 103 do 105.)
Pri uporabi načela zasebnega vlagatelja je treba gospodarski posel presojati kot celoto, da bi preverili, ali sta državni subjekt in od njega odvisni subjekt, gledano skupaj, ravnala kot razumna udeleženca v tržnem gospodarstvu. Komisija je namreč pri presoji spornih ukrepov dolžna upoštevati vse upoštevne dejavnike in njihov kontekst, vključno s tistimi, ki se nanašajo na položaj organa oziroma organov, ki so sporne ukrepe odobrili.

Za ugotovitev, ali državni ukrep pomeni prednost v smislu člena 87(1) ES, je treba razlikovati med obveznostmi, ki jih mora država prevzeti kot podjetje, ki opravlja gospodarsko dejavnost, in obveznostmi, ki jih ima kot javni organ. Čeprav je treba, če država deluje kot podjetje, ki posluje kot zasebni vlagatelj, njeno ravnanje analizirati z vidika načela zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, pa je treba uporabo navedenega načela izključiti, če ta deluje kot javni organ. V tem zadnjem primeru namreč ravnanja države ni mogoče nikoli primerjati z ravnanjem gospodarskega subjekta ali zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu.

Gospodarska dejavnost je vsaka dejavnost, v okviru katere se na posameznem trgu ponujajo izdelki ali storitve. Določanje višine pristajalnih taks in s tem povezano odškodninsko jamstvo namreč pomenita dejavnost, ki je neposredno povezana z upravljanjem letališke infrastrukture, kar pa je gospodarska dejavnost. Letališke dajatve, ki jih določa javni organ, je treba obravnavati kot plačilo za storitve, ki se opravljajo v okviru letališča, ne glede na dejstvo, da je namreč neposredna in očitna zveza med višino dajatev in storitvami, ki se opravljajo, šibka.

Prav tako je treba zagotavljanje letaliških naprav, ki jih javni organ daje na voljo letalskim družbam, in njihovo upravljanje – pri čemer se za to plačuje taksa, katere višino prosto določa ta organ sam – opredeliti kot gospodarske dejavnosti, saj se take dejavnosti sicer opravljajo v javnem sektorju, vendar zgolj to ne pomeni, da gre za izvajanje javnih pooblastil. Pri teh dejavnostih namreč zaradi njihove narave, predmeta in pravil, ki jih urejajo, ne gre za izvajanje tipičnih javnih pooblastil.

Dejstvo, da je lastnik letaliških naprav v javni lasti javni organ, tako samo po sebi ne more pomeniti, da ga v tem primeru ni mogoče obravnavati kot subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost.

Ravno tako samo dejstvo, da ima javni organ v tem primeru regulativne pristojnosti na področju določanja letaliških taks, ne pomeni, da sistema popustov na navedene takse ni treba preizkusiti z vidika zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj bi tak sistem lahko vzpostavil tudi zasebni vlagatelj.

(Glej točke 84, 85, od 87 do 89, 91, 92 in 101.)
Vsaka nova državna pomoč, ki ni bila priglašena in je že bila izplačana, je nujno neskladna s skupnim trgom, če lahko izkrivlja konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga v obdobju, v katerem je bila izplačana, in če ni zajeta v nobenem odstopanju od splošne prepovedi državnih pomoči, določene v členu 87(1) ES. Ko je zadevna pomoč ustvarila učinke, ta vsekakor postane dokončno skladna ali neskladna s skupnim trgom.

Analiza skladnosti izplačane in nepriglašene pomoči s skupnim trgom ne zahteva samo presoje, ali je v času sprejetja ustrezne odločbe interes Skupnosti zahteval povračilo pomoči ali ne. Komisija mora preveriti tudi, ali je v obdobju, v katerem je bila zadevna pomoč izplačana, ta lahko izkrivljala konkurenco.

Čeprav ima Komisija široko diskrecijsko pravico za priznanje pomoči na podlagi odstopanj od splošne prepovedi iz člena 87(1) ES, pa te diskrecijske pravice ni mogoče uporabiti, ne da bi hkrati upoštevali dejstvo, da je prav v obdobju, v katerem je bila zadevna pomoč nezakonito izplačana, ta lahko izkrivljala konkurenco na način, ki je v nasprotju z interesom Skupnosti, kot je bil določen v veljavnem zakonodajnem okviru. Zato je Komisija napačno uporabila pravo, ko je člen 87(3)(d) uporabila za obdobje pred 1. novembrom 1993, namesto da bi uporabila materialnopravna pravila, ki so veljala v zadevnem obdobju.

Zakonodaja Skupnosti na področju državnih pomoči pa ne bi bila niti jasna niti predvidljiva za tiste, ki jih zadeva, če bi bilo pomoč, ki je ne bi bilo mogoče šteti za skladno v določenem obdobju zaradi neobstoja odstopanja od splošne prepovedi državnih pomoči, določene v členu 87(1) ES, ki se je uporabljala v tem obdobju, pozneje mogoče šteti za skladno, če bi bilo uvedeno navedeno odstopanje. Poleg tega, če bi šteli, da je nepriglašeno pomoč mogoče razglasiti za skladno s skupnim trgom na podlagi odstopanja, ki ni veljalo, ko je bila bila izplačana, bi to privedlo do tega, da bi bila prednost dana državi članici, ki jo je dodelila, v primerjavi z morebitnimi državami članicami, ki so morda želele odobriti podobno pomoč in so se temu odpovedale zaradi neobstoja odstopanja, ki bi to dovoljevalo. To bi pomenilo spodbudo za države članice, da ne priglasijo pomoči, za katere menijo, da so neskladne s skupnim trgom, zaradi neobstoja odstopanja, ki bi veljalo zanje, v upanju, da bo morda tako odstopanje sprejeto pozneje.

(Glej točke od 58 do 61, 66 in 67.)
Sodba Sodišča prve Stopnje (peti senat) z dne 14. februarja 2008 – Orsay proti UUNT – Jiménez Arellano (O orsay)

(Zadeva T-39/04)

„Znamka skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne in figurativne znamke Skupnosti O orsay — Prejšnja nacionalna besedna in figurativna znamka D’ORSAY — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede s prejšnjo znamko (Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke 49 in od 52 do 55.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. novembra 2003 (zadeva R 394/2002-4), ki se nanaša na postopek z ugovorom med José Jiménez Arellano, SA in Orsay GmbH.

Podatki o zadevi

Prijavitelj znamke Skupnosti: Orsay GmbH Zadevna znamka Skupnosti: besedna in figurativna znamka Skupnosti O orsay za proizvode iz razredov 23, 24 in 25 – prijava št. 1042613 Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: José Jiménez Arellano SA Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska in portugalska figurativna znamka D’ORSAY, zlasti za proizvode iz razreda 25 Odločba Oddelka za ugovore: Zahteva za registracijo znamke je bila zavrnjena za proizvode „oblačila, škornji, čevlji in copati; klobučarstvo“. V ostalem se ugovor zavrne. Odločba Odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Orsay GmbH se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča prve Stopnje (peti senat) z dne 14. februarja 2008 – Orsay proti UUNT – Jiménez Arellano (O orsay)

(Zadeva T-39/04)

„Znamka skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne in figurativne znamke Skupnosti O orsay — Prejšnja nacionalna besedna in figurativna znamka D’ORSAY — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede s prejšnjo znamko (Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke 49 in od 52 do 55.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. novembra 2003 (zadeva R 394/2002-4), ki se nanaša na postopek z ugovorom med José Jiménez Arellano, SA in Orsay GmbH.

Podatki o zadevi

Prijavitelj znamke Skupnosti: Orsay GmbH Zadevna znamka Skupnosti: besedna in figurativna znamka Skupnosti O orsay za proizvode iz razredov 23, 24 in 25 – prijava št. 1042613 Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: José Jiménez Arellano SA Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska in portugalska figurativna znamka D’ORSAY, zlasti za proizvode iz razreda 25 Odločba Oddelka za ugovore: Zahteva za registracijo znamke je bila zavrnjena za proizvode „oblačila, škornji, čevlji in copati; klobučarstvo“. V ostalem se ugovor zavrne. Odločba Odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Izrek

1. Tožba se zavrne.
1.

Postopek — Intervencija — Ugovor nedopustnosti, ki ga tožena stranka ni uveljavljala — Nedopustnost (Statut Sodišča, člena 40, četrti odstavek, in 53, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člena 113 in 116(3)) (Glej točke od 31 do 33.)
1.

Kmetijstvo — EKUJS — Potrditev obračuna (Glej točke 52, od 159 do 161 in od 186 do 191.)
Ker se člen 8(4) Uredbe št. 40/94 nahaja v delu, namenjenem relativnim razlogom za zavrnitev, in ob upoštevanju člena 74 iste uredbe je dokazno breme glede tega, da zadevni znak daje pravico do prepovedi uporabe poznejše znamke, na strani stranke, ki ugovarja pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli).

Ni bilo dokazano, da označbe porekla ČESKOBUDĚJOVICKÉ PIVO (BUDWEISER BIER), BUDĚJOVICKÉ PIVO – BUDVAR (BUDWEISER BIER – BUDVAR), BUDĚJOVICKÝ BUDVAR (BUDWEISER BUDVAR) in BUDĚJOVICKÉ PIVO (BUDWEISER BIER), registrirane za pivo pri Svetovni organizaciji za intelektualno lastnino (WIPO) na podlagi Lizbonskega aranžmaja in ki se v smislu člena 8(4) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti uporabljajo v gospodarskem prometu in nimajo zgolj lokalnega pomena, na podlagi upoštevnega francoskega prava dajejo pravico do prepovedi uporabe figurativne znamke, ki vsebuje izraze „AB“, „genuine“, „budweiser“, „king of beers“, katere registracija kot znamke Skupnosti je bila zahtevana za druge proizvode, in ne za pivo, iz razredov 16, 21, 25 in 30 v smislu Nicejskega aranžmaja. Ni bil namreč predložen dokaz, da so te označbe porekla prepoznavne v Franciji oziroma da bi uporaba zadevne geografske označbe, posebej za proizvode, na katere se nanaša prijavljena figurativna znamka, lahko povzročila zlorabo ali zmanjšanje prepoznavnosti – če naj bi ta bila dokazana na francoskem ozemlju – zadevnih označb porekla, kot to zahteva francosko pravo kot pogoj za varstvo označb porekla, registriranih na podlagi Lizbonskega aranžmaja, zoper uporabo geografskega imena za proizvode ali storitve, ki niso podobni.

(Glej točki 211 in 218.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Sodišče – Sodišče prve stopnje – Neomejena pristojnost – Izvrševanje v okviru ničnostne tožbe (člena 229 ES in 230 ES) (Glej točki 27 in 28.)

2. Kmetijstvo – EKUJS – Obračun izdatkov (Uredba Sveta št. 729/70) (Glej točke od 30 do 33 in od 82 do 92.)

3. Kmetijstvo – EKUJS – Odobritev pomoči in premij (Uredbi Sveta št. 729/70 in 3508/92; Uredba Komisije št. 3887/92) (Glej točke od 52 do 57.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2004/136/ES z dne 4. februarja 2004 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 40, str. 31) v delu, v katerem določa dvoodstotni pavšalni popravek stroškov, ki jih je v zvezi s poljščinami priglasila Belgija.

Izrek

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Materialno področje uporabe

(členi 230 ES, 238 ES in 249 ES)

2. Konkurenca – Globe – Zastaranje, določeno z Uredbo št. 2988/74

(Uredba Sveta št. 2988/74, člen 4)

3. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Odločba – Pojem

(člena 230 ES in 249 ES)

Summary

1. Odredba za plačilo za neplačani znesek globe zaradi kršitve konkurenčnih pravil, ki jo nalaga odločba Komisije v smislu člena 249 ES, skupaj z opozorilom o uveljavitvi bančnega poroštva pomeni obliko izvršitve odločbe in se šteje za upravni akt.

Čeprav je res, da je vzrok pogodbenega razmerja med banko in Komisijo, in sicer bančnega poroštva, obveznost obsojenega podjetja nasproti Komisiji in da omenjeno bančno poroštvo vsebuje arbitražno klavzulo v smislu člena 238 ES, ugovarjanje tej odredbi ne pomeni pogodbenega spora, ki temelji na bančnem poroštvu, ki bi lahko izključilo uporabo Uredbe št. 2988/74 o rokih zastaranja v postopkih in izvajanju sankcij v transportnem pravu in pravu konkurence.

Iz tega izhaja, da je ničnostna tožba, vložena na podlagi člena 230 ES, ustrezno pravno sredstvo za zadevni nadzor zakonitosti.

(Glej točke od 39 do 42.)

2. Uredba št. 2988/74 o rokih zastaranja v postopkih in izvajanju sankcij v transportnem pravu in pravu konkurence je vzpostavila celostno ureditev, ki podrobneje ureja roke, v katerih sme Komisija, ne da bi kršila temeljno zahtevo po pravni varnosti, izvrševati odločbe, s katerimi so naložene globe podjetjem.

Iz tega izhaja, da zgolj obstoj pogodbenega razmerja med banko in Komisijo, in sicer bančnega poroštva za globe zaradi kršitve konkurenčnih pravil, ne more preprečiti morebitnega zastaranja pooblastila Komisije za izvršitev odločbe o naložitvi globe, ki se je zgodila po preteku roka, določenega v členu 4 navedene uredbe.

V zvezi s tem ni pomembno, ali je bančno poroštvo mogoče opredeliti kot akcesorno glede na glavno razmerje, za katero jamči, ali, nasprotno, kot samostojno zaradi vsebovane klavzule o plačilu ob prvi zahtevi.

(Glej točki 45 in 46.)

3. Odločbo v smislu člena 249 ES pomeni vsak ukrep, ki na določen in dokončen način spremeni pravni položaj svojega naslovnika.

Za tak primer gre, kadar odredba za plačilo preostalega zneska, naloženo zaradi kršitve, kadar je določena pristojnost Komisije za izvršitev odločbe, ki odreja navedeno globo.

(Glej točke od 54 do 57.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve

(Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 8(1)(b))

Summary

Za povprečnega nemškega potrošnika obstaja verjetnost zmede med figurativnim znakom, ki vsebuje besedni element „ferro“ in katerega registracija kot znamke Skupnosti se zahteva za proizvode „kava, čaj, kakav, sladkor, riž, tapioka, sago, kavni nadomestki, moka in izdelki iz žitaric, kruh, biskvit, pecivo in slaščice, sladoled, med, sirup, kvas, pecilni prašek, sol, gorčica, različni pripravki za peko kruha, poper, kis, omake (začimba), led, melasni sirup“ iz razreda 30 v smislu Nicejskega aranžmaja, in besedno znamko FERRERO, registrirano prej v Nemčiji, za proizvode iz istega razreda, glede na to, da so po eni strani navedeni proizvodi zadevnih znamk delno enaki in delno podobni, in da po drugi strani primerjava med prevladujočim besednim elementom prijavljene znamke, „ferró“, in tistim prejšnje besedne znamke, „ferrero“, pokaže določeno stopnjo vidne in slišne podobnosti med njima.

(Glej točke 43, 44, 53 in 62.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Popolnoma različna znaka – Znaka, ki sta si le malo podobna

(Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 8(1)(b))

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Figurativna znamka z besednim elementom „NICKY“ in figurativna znamka z besednim elementom „NOKY“

(Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 8(1)(b))

Summary

1. Iz člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti izhaja, da verjetnost zmede predpostavlja obenem enakost ali podobnost prijavljene znamke s prejšnjo znamko in enakost ali podobnost proizvodov ali storitev, ki jih vsebuje prijava za registracijo, in tistih, za katere je bila registrirana prejšnja znamka. Gre za kumulativne pogoje. Če so nasprotujoči si znaki popolnoma različni, je načeloma mogoče brez preizkusa zadevnih proizvodov ugotoviti, da ne obstaja verjetnost zmede. Nasprotno pa, če nasprotujoči si znaki niso očitno brez podobnosti, ampak predstavljajo določene elemente podobnosti in določene elemente, ki jih lahko razlikujejo, presoja pomembnosti teh elementov ne sme biti izvedena ločeno, ampak v okviru globalne presoje verjetnosti zmede, ob upoštevanju vseh upoštevnih dejavnikov, predvsem medsebojne odvisnosti med podobnostjo znakov in med podobnostjo označenih proizvodov ali storitev.

(Glej točke 26, 27, 29 in 39.)

2. Za francosko javnost obstajajo vizualne in fonetične podobnosti med figurativnim znakom z besednim elementom „NICKY“, za katerega se zahteva registracija kot znamka Skupnosti za proizvode iz razreda 16 v smislu Nicejskega aranžmaja, in figurativnimi znamkami z besednim elementom „NOKY“, ki je bila predhodno registrirana v Franciji za proizvode iz istega razreda, tako da je treba opraviti primerjavo proizvodov, da bi lahko v celoti presodili verjetnost zmede.

(Glej točke 34, 35 in 38.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 133(2))

2. Znamka Skupnosti – Postopek registracije – Umik, omejitev in sprememba prijave znamke

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 44(1); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 20(5))

3. Znamka Skupnosti – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Umik ugovora

(Uredba Sveta št. 40/94, člena 42 in 43)

Summary

1. V postopku, ki zadeva tožbo zoper odločbo odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), ki je odločal v okviru postopka z ugovorom, Urad nima pooblastila, da bi s svojimi stališči pred Sodiščem prve stopnje spremenil predmet spora, kot izhaja iz zahtevkov in trditev prijavitelja znamke in tistega, ki je vložil ugovor. Vendar Urad ni zavezan zahtevati zavrnitve tožbe zoper odločbo enega od njegovih odborov za pritožbe. Dejansko Urad nima potrebnega procesnega upravičenja za vložitev tožbe zoper odločbo odbora za pritožbe, vendar se obratno od njega ne more zahtevati, da sistematično brani vsako izpodbijano odločbo odbora za pritožbe ali obvezno zahteva zavrnitev vsake tožbe, vložene zoper tako odločbo. Nič ne nasprotuje temu, da bi se Urad pridružil predlogu tožeče stranke ali da bi se celo zadovoljil s prepustitvijo razumni presoji Sodišča prve stopnje, pri čemer bi predložil vse trditve, za katere bi presodil, da so ustrezne za pojasnitev Sodišču prve stopnje. Nasprotno ne more oblikovati predlogov za razveljavitev ali spremembo odločbe odbora za pritožbe o vprašanju, ki ni bilo predlagano v vlogi, ali oblikovati tožbenih predlogov, ki niso navedeni v vlogi.

(Glej točke od 29 do 33.)

2. Pravilo 20(5) Uredbe št. 2868/95 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti določa, da če v skladu s členom 44(1) Uredbe št. 40/94 prijavitelj zoži seznam blaga in storitev, Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) o tem obvesti ugovarjajočo stranko in jo v roku, ki ga določi, pozove, naj se opredeli o tem, ali ugovarja še naprej, in če je tako, kateremu preostalemu blagu in storitvam. Možnost zoženja seznama blaga in storitev, predvideno s to določbo, ima izključno prijavitelj znamke Skupnosti, ki lahko tak predlog kadar koli naslovi na Urad. V tem smislu je delen ali celoten umik prijave znamke Skupnosti treba opraviti izrecno in brezpogojno.

(Glej točki 38 in 39.)

3. V postopku z ugovorom zoper registracijo znamke Skupnosti na podlagi člena 42 in naslednjih Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti se ugovor načeloma lahko umakne kadar koli. Če dejansko velja, da je normodajalec v členu 44(1), prvi stavek, Uredbe št. 40/94 izrecno predvidel možnost umika samo za prijavo znamke, sta po strukturi te uredbe v postopku z ugovorom prijavitelj znamke in ugovarjajoča stranka postavljena v enakopraven položaj, tako da ta enakopravnost velja tudi za možnost umika postopkovnih spisov.

(Glej točko 40.)