Tožba, vložena 5. julija 2021 – Landesbank Baden-Württemberg/EOR

(Zadeva T-389/21)

(2021/C 349/55)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Nemčija) (zastopnika: H. Berger in M. Weber, odvetnika)

Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep Enotnega odbora za reševanje z dne 14. aprila 2021 o izračunu predhodnih prispevkov v enotni sklad za reševanje za leto 2021 (SRB/ES/2021/22), vključno z njegovimi prilogami, razglasi za ničen v delu, v katerem se izpodbijani sklep, vključno s prilogo I, prilogo II in prilogo III, nanaša na prispevek tožeče stranke;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožeča stranka podredno, če bi Splošno sodišče ugotovilo, da izpodbijani sklep pravno ne obstaja, ker je tožena stranka uporabila napačen uradni jezik, in ničnostna tožba zato zaradi neobstoja predmeta ne bi bila dopustna, predlaga, naj se

— ugotovi, da izpodbijani sklep v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, pravno ne obstaja,

— toženi strani naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja deset tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: s sklepom naj bi bil kršen člen 81(1) Uredbe (EU) št. 806/2014 (1) v povezavi s členom 3 Uredbe Sveta št. 1 z dne 15. aprila 1958, (2) ker ni bil sestavljen v uradnem jeziku nemščini, ki bi se moral uporabiti v razmerju do tožeče stranke.

2. Drugi tožbeni razlog: s sklepom naj bi bila kršena obveznost obrazložitve iz člena 296(2) PDEU in člena 41(1) in (2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker naj bi vseboval številne pomanjkljivosti pri obrazložitvi, med drugim pri tem, kako je tožena stranka uporabila različna zakonska polja proste presoje, in ker naj v njem ne bi bili razkriti podatki o preostalih institucijah.

3. Tretji tožbeni razlog: s sklepom naj bi bila kršena zahteva po učinkovitem pravnem varstvu iz člena 47, prvi odstavek, Listine, ker naj sodni nadzor nad sklepom praktično ne bi bil mogoč in ker naj bi bilo s tem onemogočeno učinkovito pravno varstvo tožeče stranke.

4. Četrti tožbeni razlog: s členi od 4 do 9 in Prilogo I k Delegirani uredbi (EU) 2015/63, (3) kakor je bila spremenjena z delegirano uredbo (EU) 2016/1434 (4) (v nadaljevanju: Delegirana uredba), naj bi bili kršeni hierarhično višji predpisi, ker naj bi praktično onemogočali sodni nadzor nad sklepom in ker naj bi bilo s tem onemogočeno učinkovito pravno varstvo tožeče stranke.

5. Peti tožbeni razlog: s členom 7(4), drugi stavek, Delegirane uredbe naj bi bili kršeni hierarhično višji predpisi, ker naj bi dopuščal vsebinsko neustrezno in nesorazmerno razlikovanje med članicami institucionalne sheme za zaščito vlog (institutional protection scheme, v nadaljevanju: IPS) in relativizacijo kazalnika IPS.

6. Šesti tožbeni razlog: s sklepom naj bi bila med drugim kršena člen 113(7) Uredbe (EU) št. 575/2013 (5) in zahteva izračuna prispevkov, ki je prilagojen tveganju, ker naj bi se v njem za tožečo stranko uporabil multiplikator za kazalnik IPS v višini 5/9. Razlikovanje med institucijami na ravni kazalnika IPS naj bi bilo zaradi vseobsegajočega zaščitnega učinka IPS v nasprotju s shemo in samovoljno.

7. Sedmi tožbeni razlog: s členi 6, 7 in 9 Delegirane uredbe in Prilogo I k tej uredbi naj bi bili kršeni hierarhično višji predpisi, med drugim ker naj bi kršili zahtevo izračuna prispevkov, ki je prilagojen tveganju, načelo sorazmernosti in zahtevo celovitega upoštevanja dejanskega stanja.

8. Osmi tožbeni razlog: s sklepom naj bi bila kršena svoboda gospodarske pobude tožeče stranke iz člena 16 Listine in načelo sorazmernosti, ker naj uporabljeni multiplikatorji za prilagoditev tveganjem ne bi bili v skladu z nadpovprečno dobrim profilom tveganja tožeče stranke.

9. Deveti tožbeni razlog: s sklepom naj bi bili kršeni člena 16 in 20 Listine ter načelo sorazmernosti in pravica do dobrega upravljanja, in sicer zaradi očitnih napak, ki naj bi jih storila tožeča stranka pri uporabi različnih polj proste presoje.

10. Deseti tožbeni razlog: člen 20(1), prvi in drugi stavek, Delegirane uredbe naj bi kršil člen 103(7) Uredbe 2014/59/EU (6) in zahtevo izračuna prispevkov, ki je prilagojen tveganju.

(1) Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1).

(2) Uredba št. 1 o določitvi jezikov, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 3).

(3) Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).

(4) Delegirana uredba Komisije (EU) 2016/1434 z dne 14. decembra 2015 o popravku Delegirane uredbe (EU) 2015/63 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2016, L 233, str. 1).

(5) Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1).

(6) Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 173, str. 190).