ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

V skladu s sodno prakso Sodišča je treba preizkus, ali značilnosti izgleda izdelka določa izključno njegova tehnična funkcija, opraviti ob upoštevanju zadevnega modela (1), objektivnih okoliščin, iz katerih so razvidni razlogi, iz katerih so bile značilnosti izgleda zadevnega izdelka izbrane, podatkov v zvezi z njegovo uporabo ali obstoja alternativnih modelov z enakimi tehničnimi funkcijami (sodba Sodišča z dne 8. marca 2018, DOCERAM, C-395/16, EU:C:2018:172). Kakšen pomen ima glede na vidik obstoja drugih modelov to, da ima imetnik modela tudi pravice iz številnih alternativnih modelov?
C 64/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Köln (Nemčija) 9. novembra 2021 – BA/Finanzamt X

(Zadeva C-670/21)

(2022/C 64/25)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Köln

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: BA

Tožena stranka: Finanzamt X

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 63(1) PDEU, člen 64 PDEU in člen 65 PDEU razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi države članice, ki se nanaša na odmero davka na dediščine, v skladu s katero se pri izračunu davka na dediščine pri pozidani nepremičnini v tretji državi (v obravnavanem primeru: Kanadi), ki je del zasebnega premoženja in ki se oddaja v najem za bivalne namene, upošteva njena celotna vrednost, medtem ko se pri izračunu davka na dediščine pri nepremičnini na nacionalnem ozemlju, v državi članici Evropske unije ali v državi Evropskega gospodarskega prostora, ki je del zasebnega premoženja in ki se oddaja v najem za bivalne namene, upošteva zgolj 90 % njene vrednosti?
2.

Splošno sodišče je izkrivilo dejstva. Splošno sodišče je izkrivilo dejstva s tem, da je ugotovilo, da je zadevna snov teratogena in da pritožnica ni izpodbijala, da je bil teratogeni učinek odločilni dejavnik glede zdravja ljudi pri sprejetju spornih aktov. Ta ugotovitev pomeni očitno izkrivljanje dejstev, ki so bila predstavljena Splošnemu sodišču, in trditev, ki so bile podane na ustni obravnavi, kar je pripeljalo do izkrivljenosti presoje Splošnega sodišča glede zakonitosti spornih aktov.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugalska) 9. novembra 2021 — Gencoal S.A./Conceito Norte — Consultadoria de Gestão, Lda., BT

(Zadeva C-669/21)

(2022/C 64/24)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Gencoal S.A

Tožena stranka: Conceito Norte — Consultadoria de Gestão, Lda., BT

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 31(1) in (4) Real Decreto 1624/1992, de 29 de diciembre, por el que se aprueba el Reglamento español del IVA (kraljeva uredba št. 1624/1992 z dne 29. decembra 1992 o odobritvi španske ureditve o DDV) in člen 15(1) Direktive 2008/9/ES (1) z dne 12. februarja 2008 s tem, da določata – v prvem primeru – da rok za vložitev zahtevka za vračilo DDV, ki ga morajo spoštovati gospodarski subjekti, ki nimajo sedeža na ozemlju, na katerem velja davek, vendar imajo sedež v Skupnosti [Evropski uniji], začne teči na dan po koncu vsakega koledarskega četrtletja oziroma koledarskega leta in se izteče 30. septembra koledarskega leta po letu, v katerem je bil plačan ustrezen davek, in – v drugem primeru – da je treba zahtevek za vračilo predložiti državi članici sedeža najpozneje 30. septembra koledarskega leta, ki sledi obdobju vračila, kršita načelo davčne nevtralnosti (s posledicami na ravni nevtralnosti na področju konkurence in na ravni načela enakosti z vidika prepovedi diskriminacije), ki izhaja iz skupnega sistema DDV, izpeljanega iz uvodnih izjav 4, 5 in 7 ter členov 167, 170, 171 in 178 Direktive Sveta 2006/112/ES (2) z dne 28. novembra 2006, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2008/8/ES (3) z dne 12. februarja 2008, ter iz temeljne pravice, določene v členu 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

(1) Direktiva Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (UL 2008, L 44, str. 23).

(2) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).

(3) Direktiva Sveta 2008/8/ES z dne 12. februarja 2008 o spremembi Direktive 2006/112/ES glede kraja opravljanja storitev (UL 2008, L 44, str. 11).
2)

Ali načelo neodvisnosti sodstva iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 2 PEU in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 99(ș) romunskega zakona št. 303/2004 o statusu sodnikov in tožilcev, ki omogoča uvedbo disciplinskega postopka in izrek disciplinskih sankcij sodniku zaradi neupoštevanja sodbe Curtea Constituțională (ustavno sodišče), če je ta sodnik pozvan, naj prizna primarno uporabo prava Evropske unije pred razlogovanjem iz odločbe Curtea Constituțională (ustavno sodišče), pri čemer gre za nacionalno določbo, ki temu sodniku odreka možnost uporabe sodbe Sodišča Evropske unije, za katero meni, da ima prednost?
2.

Ali je treba člen 3(1) Direktive 2001/18/ES z dne 12. marca 2001 v povezavi s Prilogo I B, točka 1, k tej direktivi ter ob upoštevanju uvodne izjave 17 navedene direktive razlagati tako, da je treba za ugotovitev, ali tehnika/metoda, ki se že konvencionalno uporablja v številnih aplikacijah in že dolgo velja za varno v smislu sodbe Sodišča z dne 25. julija 2018, upoštevati le kulture organizmov, dobljene s to tehniko/metodo, ki so na polju, ali pa se lahko upoštevajo tudi raziskovalno delo in objave, ki niso povezane s temi kulturami, in ali je treba v zvezi s takim delom in objavami upoštevati samo tiste, ki se nanašajo na tveganja za zdravje ljudi ali okolje?
C 37/22

Pritožba, ki jo je Françoise Grossetête (T-722/19) vložila 25. novembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 15. septembra 2021 v združenih zadevah od T-720/19 do T-725/21, Ashworth in drugi/Parlament

(Zadeva C-714/21 P)

(2022/C 37/29)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Françoise Grossetête (zastopniki: J. M. Martínez Gimeno, abogado, D. Sarmiento Ramírez-Escudero, abogado, E. Arnaldos Orts, abogado, F. Doumont, avocat)

Druga stranka v postopku: Evropski parlament

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo v celoti razveljavi;

— odloči v sporu in sklep Parlamenta, vsebovan v obvestilu o določitvi dodatnih prostovoljnih pokojninskih pravic pritožnice, razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim uvedena posebna dajatev v višini 5 % nominalnega zneska njene pokojnine, ki se nakazuje neposredno v sklad za dodatne prostovoljne pokojnine;

— Parlamentu naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem v zadevi T-722/19.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba temelji na teh razlogih: (i) nepristojnost predsedstva za sprejetje sklepa predsedstva iz leta 2018, zlasti ker so z njim določeni materialni pogoji za pravice, pričakovane pred začetkom veljave Kadrovskih predpisov; (ii) kršitev člena 27(2), prvi stavek, Kadrovskih predpisov zaradi kršitve pravic, pričakovanih pred začetkom veljave teh predpisov; (iii) kršitev načel enakosti in nediskriminacije ter načela sorazmernosti; (iv) kršitev načela pravne varnosti (neobstoj prehodnih ukrepov) in načela legitimnih pričakovanj.
2.

Ali je pri tem drugače v primeru,: — če je skupno podjetje ustanovljeno za določen ali nedoločen čas (trajno); — ko so sodelujoče osebe same gospodarski subjekti; — ko sodelujoče osebe upravljajo lastno podjetje, ki je podobno skupnemu podjetju oziroma vsaj deluje na istem trgu; — ko skupno podjetje ni pravna oseba; — ko ima lahko skupno podjetje (od premoženja družbenikov) ločeno premoženje (in je iz tega mogoče povrniti škodo); — če je skupno podjetje na podlagi nacionalnega prava upravičeno za zastopanje sodelujočih oseb pri odgovorih na vprašanja iz enotnega evropskega dokumenta v zvezi z oddajo javnega naročila; — ko na podlagi nacionalnega prava v primeru družbe z neomejeno odgovornostjo družbeniki nase prevzemajo obveznosti iz javnega naročila in so solidarno odgovorni za izpolnitev teh obveznosti (in torej ne sama družba z neomejeno odgovornostjo)?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 26. julija 2021 – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

(Zadeva C-459/21)

(2022/C 11/18)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A.

Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo enakovrednosti nasprotuje nacionalni ureditvi na področju DDV, kot je določena v členu 21(1) Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (zakonik o davku na dodano vrednost, CIVA), ki je ohranjena na podlagi klavzule standstill in ki izključuje v celoti ali v višini 50 % pravico do odbitka DDV, plačanega v zvezi s stroški motornih vozil, potnih stroškov in stroškov nastanitve ter stroškov reprezentance, ki jih je v okviru davka od dohodkov pravnih oseb mogoče odbiti v celoti kot odhodke (ne da bi to posegalo v dokazovanje a posteriori in pod določenimi pogoji), ali jih je mogoče v okviru avtonomne obdavčitve dejansko odbiti kot stroške v deležu, ki je višji od 50 %?
1.

Ali je razlaga pojma „telesne poškodbe“ v smislu, da gre za telesne poškodbe v primeru duševnih bolečin in trpljenja otroka zaradi smrti starša, ki je posledica prometne nesreče, v nasprotju s členom 1(1) Direktive 84/5/EGS le, kadar so te bolečine in to trpljenje privedli do patološke škode na zdravju otroka?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilno in posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, na podlagi člena 15(1) Splošne uredbe o varstvu podatkov nima pravice dostopa do informacij iz tega vprašanja, ker te informacije niso „osebni podatki“ posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, v skladu s členom 4, točka 1, Splošne uredbe o varstvu podatkov, je treba v obravnavanem primeru upoštevati še informacije, do katerih ima posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, v skladu s členom 15(1), od (a) do (h), pravico dostopa: a. Kako je treba razlagati namene obdelave v smislu člena 15(1)(a) glede na obseg pravice dostopa posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, oziroma ali je mogoče z nameni obdelave utemeljiti pravico dostopa do podatkov o uporabnikih iz dnevnikov, ki jih je zbral upravljavec, kot so na primer informacije o osebnih podatkih obdelovalcev ter času in namenu obdelave osebnih podatkov? b. Ali je mogoče osebe, ki so obdelale podatke osebe J. M. kot stranke, v tem okviru pod določenimi merili šteti za uporabnike osebnih podatkov v skladu s členom 15(1)(c) Splošne uredbe o varstvu podatkov, do katerih bi imel posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, pravico dostopa?
b)

jim je z izpodbijanim sklepom odvzet status državljanov Unije, prav tako pa so ostale brez pravic, ki so vezane na ta status. Glede na to, da je državljanstvo temeljni status državljanov Unije, gre pri tem za posebne in izključne pridobljene pravice, ki so neodtujljive in jih po izstopu Združenega kraljestva ni mogoče odvzeti.
3.

Ali je treba zgoraj navedene člene Direktive o DDV glede na zahteve po sorazmernosti in razumnosti razlagati tako, da se od davčnega zavezanca, tudi če davčna uprava na podlagi konkretnih okoliščin primera meni, da bi moral biti skrbnejši, ne more zahtevati, da preveri okoliščine, ki jih je davčna uprava uspela odkriti šele po inšpekcijskem nadzoru, ki je trajal približno pet let in v okviru katerega je bilo treba opraviti številna dodatna preverjanja z uporabo instrumentov javnega prava, tako da varstvo poslovnih skrivnosti davčnih zavezancev ni pomenilo ovire za dokazovanje? Ali v primeru, če se zahteva večja skrbnost, za to, da se potrebna skrbnost šteje za dokazano, zadostuje, da davčni zavezanec svoje preverjanje razširi tudi na okoliščine, ki presegajo tiste, navedene v sodbi Mahagében v zvezi z morebitnimi poslovnimi partnerji, tako da ima notranja pravila o nabavi za preverjanje teh partnerjev, da ne sprejema plačil v naravi, v pogodbe, ki jih sklepa, vključi klavzule o morebitnih tveganjih in preveri tudi druge okoliščine med transakcijo?
II.

Ali je treba člen 73(1) direktive razlagati tako, da: II.I. brez poseganja v določbe člena 71 ali v ustrezno prijavljen utemeljen sum, da gre za goljufijo, že sama izjava o neobstoju odobritve za plačilno transakcijo, ne da bi ji bili priloženi dokazi, zadostuje za nastanek obveznosti (ponudnika plačilnih storitev), da (plačniku) povrne sredstva? II.II. Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je uporabo pravila, v skladu s katerim je obvestilo plačnika zadostno zaradi neuporabe pravil o dokaznem bremenu iz člena 72 direktive, mogoče izključiti na podlagi dogovora med strankama (plačnikom in ponudnikom storitev), kot to dovoljuje člen 61(1) direktive? II.III. Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je ponudnik plačilnih storitev zavezan plačniku takoj povrniti plačilo le, če ta dokaže, da transakcija ni bila odobrena, če – ob neuporabi člena 72 direktive – veljavne zakonske ali pogodbene določbe zahtevajo, da plačnik to dokaže?
Pritožba, ki jo je 7. maja 2021 vložil EM zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 3. marca 2021 v zadevi T-599/19, EM/Parlament

(Zadeva C-299/21 P)

(2021/C 431/03)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: EM (zastopnica: M. Casado García-Hirschfeld, odvetnica)

Druga stranka v postopku: Evropski parlament

Predlog

— Sodišče naj razveljavi sodbo z dne 3. marca 2021, EM / Parlament (T-599/19);

— Parlamentu naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik je s prvim tožbenim razlogom, navedenim pred Splošnim sodiščem, uveljavljal kršitev členov 1 in 31 Listine o temeljnih pravicah ter členov 12 in 12a(3) Kadrovskih predpisov, kršitev dolžnosti pomoči in zlorabo pooblastil. Splošno sodišče je o tem prvem tožbenem razlogu, razdeljenem na tri dele, odločilo v točkah od 42 do 131 izpodbijane sodbe.

Pritožnik se je z drugim tožbenim razlogom pred Splošnim sodiščem skliceval na kršitev obveznosti dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja ter na obstoj očitne napake pri presoji. Splošno sodišče je o tem tožbenem razlogu odločilo v točkah od 142 do 159 izpodbijane sodbe.

Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja en pritožbeni razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev in na očitne napake pri presoji, zaradi katerih je obrazložitev nezadostna in pravno pomanjkljiva. Splošno sodišče naj bi tako odločilo infra petita. Pritožnik v okviru pritožbe zlasti izpodbija točke od 51 do 57, od 66 do 69, od 100 do 103, 109, od 126 do 131, 145 in 146, 148 in 149 ter 170 in 171 izpodbijane sodbe.
3.

Ali je treba člen 20 PDEU in člena 5 in 13 Direktive 2008/115 v povezavi s členoma 20 in 47 Listine ter uvodno izjavo 22 Direktive 2008/115, ki kot primarno skrb določa obveznost [upoštevanja koristi] otroka, in uvodno izjavo 24 te direktive, ki zahteva, da se zagotavljajo temeljne pravice in načela, določena v Listini, razlagati tako, da če nacionalno sodišče sklicujoč se na odločitev Sodišča Evropske unije odloči, da je pravo države članice ali praksa organov za tujce, ki temelji na navedenem pravu, v nasprotju s pravom Unije, lahko navedeno sodišče, ko preučuje pravno podlago prepovedi vstopa in prebivanja, upošteva kot pridobljeno pravico tožeče stranke v tej zadevi dejstvo, da je tožeča stranka na podlagi ureditve iz a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi I. törvény (zakon I iz leta 2007 o vstopu in prebivanju oseb, ki imajo pravico do prostega gibanja in prebivanja) izpolnila vse pogoje za uporabo člena 42 tega zakona, in sicer več kot deset let zakonitega prebivanja na Madžarskem, ali pa mora navedeno sodišče, ko preverja obrazložitev izdaje prepovedi vstopa in prebivanja utemeljiti upoštevanje družinskih in osebnih okoliščin neposredno na členu 5 Direktive 2008/115 kljub določbam v zvezi s tem v a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (zakon II iz leta 2007 o vstopu in prebivanju državljanov tretjih držav)?
2.

Ali je treba člen 13(1)(b)(i) Uredbe št. 883/2004/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, člena 3(1)(a) in 11(1) Uredbe (ES) 1071/2009 (3) z dne 21. oktobra 2009 Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES in člen 4(1)(a) Uredbe (ES) št. 1072/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih za dostop do trga mednarodnega cestnega prevoza blaga razlagati tako, da okoliščina, da podjetje, ki pridobi licenco za cestni prevoz v državi članici Evropske unije v skladu z Uredbo (ES) št. 1071/2009 in Uredbo (ES) št. 1072/2009 (4) in mora torej imeti dejanski in stalni sedež v tej državi članici, nujno pomeni, da je s tem neovrgljivo dokazano, da ima to podjetje za določitev sistema socialne varnosti, ki se uporabi, svoj sedež v smislu člena 13(1) zgoraj navedene Uredbe št. 883/2004/ES v tej državi članici in da je za organe države članice zaposlitve ta ugotovitev zavezujoča?
C 391/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour du travail de Mons (Belgija) 21. junija 2021 – Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre/RM

(Zadeva C-377/21)

(2021/C 391/11)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour du travail de Mons

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnici: Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre

Nasprotna stranka: RM

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbo 4 okvirnega sporazuma, uvedeno z Direktivo Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (1), razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnim predpisom, v skladu s katerimi se za izračun višine plače poklicnih gasilcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, na podlagi višine denarnih prejemkov za delovno dobo, delo, opravljeno kot prostovoljni gasilec s krajšim delovnim časom, vrednoti glede na obseg dela, to je trajanje dejansko opravljenega dela po načelu prorata temporis, in ne glede na obdobje, v katerem je bilo delo opravljeno?

(1) UL 1998, L 14, str. 9.
—

v skladu s členom 264 PDEU razglasi za ničen sklep ECB z dne 19. novembra 2019, s katerim je stečajnemu upravitelju tožeče stranke zavrnila odreditev, naj odvetniku, ki ga je pooblastil upravni odbor tožeče stranke, odobri dostop do njenih prostorov, do informacij, ki jih ima, ter do njenega osebja in njenih virov;
2.

V primeru, da so ta povračila denarna povračila, ali se lahko z zdravstveno krizo, povezano z epidemijo COVID-19, in njenimi posledicami za ponudnike potovanj, ki so zaradi te krize utrpeli upad svojega prometa, ki ga je mogoče oceniti na 50 do 80 %, kar predstavlja več kot 7 % bruto domačega proizvoda Francije, in – kar zadeva organizatorje paketnih potovanj – zaposlujejo 30 000 delavcev v Franciji pri prometu skoraj 11 milijard EUR, utemeljuje – in če da, pod katerimi pogoji in v kakšnih mejah – začasno odstopanje od obveznosti, da organizator potniku v celoti povrne plačila za paketno potovanje v 14 dneh od odstopa od pogodbe, kot je določeno v odstavku 4 člena 12 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Švedska) 28. junija 2021 – IRnova AB/FLIR Systems AB

(Zadeva C-399/21)

(2021/C 368/08)

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: IRnova AB

Tožena stranka: FLIR Systems AB

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali tožba za ugotovitev večje pravice do izuma, ki temelji na zatrjevanju izumiteljstva ali soizumiteljstva na podlagi nacionalnih patentnih prijav in patentov, ki so registrirani v državi, ki ni država članica Unije, spada v izključno pristojnost v smislu člena 24(4) Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah?

(1) UL 2012 L 351, str. 1.
A.

Napačna razlaga in napačna uporaba člena 139(6)(a) Uredbe št. 1303/2013, v povezavi s členom 137(1)(a) in (d), ter (2), člena 131, člena 135(2) in člena 139(1), (2) in (7), te uredbe Romunija trdi, da je Splošno sodišče storilo več napak pri uporabi prava v zvezi z razlikovanjem med končnim zahtevkom za vmesnega plačila in sprejetjem obračuna, pri čemer neutemeljeno ni upoštevalo vloge zadnjenavedene faze in štelo, da je stopnja sofinanciranja, ki se uporabi za izračun zneska, ki ga je treba plačati, tista, ki je veljala ob vložitvi končnega zahtevka za vmesno plačilo.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Braşov (Romunija) 10. maja 2021 – S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS/U.A.T. Comuna Dalnic

(Zadeva C-298/21)

(2021/C 329/11)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Braşov

Stranki

Pritožnica – Tožena stranka: S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS

Nasprotna stranka – tožeča stranka: U.A.T. Comuna Dalnic

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo svobode opravljanja storitev iz člena 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije, člen 25 Direktive 2004/18 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 (1) ter načela svobodne in poštene konkurence med gospodarskimi subjekti in sorazmernosti, določena v pravu Evropske unije, nasprotujejo nacionalni zakonodaji na področju javnega naročanja, kot je romunska ureditev iz člena 96(1) Hotărârea Guvernului (sklep vlade) št. 925/2006, ki določa, da morajo biti pogodbe skladne s ponudbo in priložene v prilogi, ki je sestavni del pogodbe o javnem naročilu, če določene dele pogodbe o javnem naročilu izvaja eden ali več podizvajalcev, ter jih je treba razlagati tako, da so storitve oddane v izvajanje podizvajalcem po enaki vrednosti/po enaki ceni, kot je bila določena v glavni pogodbi za zadevne storitve?

(1) Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL 2004, L 134, str. 114).
4.

Glede stališča, da gre za zlorabo pravice potrošnika do odstopa v skladu s členom 14(1), prvi stavek, Direktive 2008/48/ES: (a) Ali uveljavljanje pravice do odstopa v skladu s členom 14(1), prvi stavek, Direktive 2008/48/ES lahko pomeni zlorabo? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: (b) Ali gre pri tem, ko se izhaja iz zlorabe pravice do odstopa, za omejitev te pravice, ki mora biti urejena v parlamentarnem zakonu? Če je odgovor nikalen: (c) Ali se pri tem, ko se izhaja iz zlorabe pravice do odstopa, v subjektivnem smislu predpostavlja, da je potrošnik vedel, da njegova pravica do odstopa še vedno obstaja, oziroma da je pri tem, da za to ni vedel, šlo vsaj za njegovo hudo malomarnost? Ali to velja tudi v primeru zaključenih pogodb? Če je odgovor nikalen: (d) Ali možnost dajalca kredita, da kreditojemalcu naknadno poda informacije v skladu s členom 14(1), drugi stavek, točka (b), Direktive 2008/48/ES in s tem sproži tek roka za odstop, nasprotuje stališču, da gre za zlorabo pravice do odstopa v skladu z načelom dobre vere? Ali to velja tudi v primeru zaključenih pogodb? Če je odgovor nikalen: (e) Ali je to združljivo z ustaljenimi načeli mednarodnega prava, na katera so nemška sodišča vezana v skladu z ustavo? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: (f) Kako mora nemški uporabnik prava razrešiti konflikt med zavezujočimi zahtevami mednarodnega prava in zahtevami Sodišča Evropske unije? Ne glede na odgovore na zgornja vprašanja od 1 do 4: