ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ugotovi naj se, da Republika Avstrija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive Komisije 2008/74/ES z dne 18. julija 2008 o spremembi Direktive 2005/55/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Direktive 2005/78/ES (1) v zvezi s homologacijo motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in dostopom do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil, oziroma jih ni v celoti sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
1.

Ali je treba pravo Skupnosti, zlasti člen 12(2) in (5) in člen 217(1) Carinskega zakonika ter člen 11 izvedbene uredbe v povezavi s členom 243 Carinskega zakonika, razlagati tako, da lahko udeleženec v postopku v zvezi z odmerjenimi uvoznimi dajatvami to odmero izpodbija na podlagi predložitve zavezujoče tarifne informacije, ki je bila za enako blago izdana v drugi državi članici, ki pa se je v tistem trenutku sodno izpodbijala in je bila na koncu popravljena?
—

Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni izvršila Odločbe Komisije z dne 14. julija 2004 o pomoči za ribiški in ribogojni sektor na Korziki med letoma 1986 in 1999 (1), ki ji nalaga, da od upravičencev izterja pomoči, ki so bile s členom 1 te odločbe razglašene za nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom, in s tem, da Komisije ni obvestila o ukrepih za izvršitev te odločbe, ni izpolnila obveznosti iz člena 288, četrti odstavek, PDEU in členov 4 in 5 te odločbe;
C 161/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland 7. aprila 2010 – Phonographic Performance (Irska) Ltd proti Irski in Attorney General

(Zadeva C-162/10)

(2010/C 161/36)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Ireland

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

Toženi stranki: Irska in Attorney General

Vprašanja za predhodno odločanje

(i) Ali je hotel, ki v sobah za prenočevanje gostov ponuja radijske in/ali televizijske sprejemnike in jim distribuira radiodifuzijski signal, „uporabnik“, ki „priobčuje javnosti“ fonogram, ki se lahko predvaja v radiodifuzni oddaji, za namene člena 8(2) kodificiranega besedila Direktive 2006/115/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006?

(ii) Če je odgovor na vprašanje v točki (i) pritrdilen, ali člen 8(2) Direktive 2006/115/ES države članice zavezuje, da zagotovijo pravico do plačila pravičnega nadomestila za predvajanje fonograma ne le od izdajateljev televizijskega in radijskega programa, ampak tudi od hotelov?

(iii) Če je odgovor na vprašanje v točki (ii) pritrdilen, ali člen 10 Direktive 2006/115/ES državam članicam dovoljuje, da hotele izvzamejo iz obveznosti plačila „enkratnega pravičnega nadomestila“ na podlagi „zasebne uporabe“ v smislu člena 10(1)(a)?

(iv) Ali je hotel, ki v sobah za prenočevanje gostov ponuja naprave (ki niso televizijski ali radijski sprejemniki), s katerimi se lahko predvajajo ali poslušajo fonogrami v fizični ali digitalni obliki, „uporabnik“, ki izvaja „priobčitev javnosti“ v smislu člena 8(2) Direktive 2006/115/ES?

(v) Če je odgovor na vprašanje v točki (iv) pritrdilen, ali člen 10 Direktive 2006/115/ES državam članicam dovoljuje, da hotele izvzamejo iz obveznosti plačila „enkratnega pravičnega nadomestila“ na podlagi „zasebne uporabe“ v smislu člena 10(1)(a) Direktive 2006/115/ES?

(1) Direktiva 2006/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine (kodificirano besedilo)

UL L 376, str. 28.
2.

Ali člen 67 Pogodbe o delovanju Evropske unije, podpisane 13. decembra 2007 v Lizboni, nasprotuje zakonodaji, kot je ta, ki izhaja iz člena 78-2, četrti odstavek, zakonika o kazenskem postopku, ki določa, da se lahko „na območju med kopensko mejo Francije z državami podpisnicami konvencije, podpisane 19. junija 1990 v Schengnu, in črto, ki poteka v oddaljenosti 20 km od te meje, kot tudi na območjih, dostopnih javnosti, v pristaniščih, na letališčih ter železniških in avtobusnih postajah, odprtih za mednarodni promet in določenih z odlokom, zaradi preverjanja spoštovanja obveznosti v zvezi s posedovanjem, nošenjem in predložitvijo z zakonom določenih listin in dokumentov ugotavlja tudi identiteta vsake osebe, na način, določen v prvem odstavku. Če gre za kontrolo na mednarodnem vlaku, se lahko ta opravi na delu poti med mejo in prvo postajo po 20 km od meje. Vendar se lahko v primeru mednarodnih železniških linij, ki so posebne z vidika prometnih povezav, kontrola opravi tudi med to postajo in postajo, ki od te ni oddaljena več kot 50 km. Te linije in te postaje so določene z ministrskim odlokom. Če obstaja avtocestna povezava, ki se prične na območju iz prve povedi tega odstavka, prva cestninska postaja pa je oddaljena več kot 20 km, se lahko kontrola poleg tega opravi do te prve cestninske postaje, in sicer na postajališčih ter na tej cestninski postaji in postajališčih zraven nje. Cestninske postaje, na katere se nanaša ta določba, so določene z odlokom“?
SL Uradni list Evropske unije C 134/24

Tožba, vložena 5. marca 2010 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-121/10)

2010/C 134/36

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, L. Flynn, A. Stobiecka-Kuik, K. Walkerová, zastopniki)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predloga tožeče stranke:

— Razglasitev ničnosti Sklepa Sveta z dne 22. decembra 2009 o dodelitvi državne pomoči s strani oblasti Republike Madžarske za nakup kmetijskih zemljišč med 1. januarjem 2010 in 31. decembrom 2013 (2009/1017/EU) (1);

— Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Svet je s sprejetjem izpodbijanega sklepa prekoračil Odločbo Komisije, ki izhaja iz predloga o ustreznih ukrepih iz točke 196 Kmetijskih smernic za leto 2007 in iz brezpogojne privolitve Madžarske, ki Madžarsko zavezuje, da zaključi dva obstoječa sistema pomoči za nakup kmetijskih zemljišč najpozneje do 31. decembra 2009. Pod pretvezo izjemnih okoliščin je Svet Madžarski dejansko dovolil ohraniti te sisteme do izteka veljavnosti Kmetijskih smernic, in sicer do 31. decembra 2013. Okoliščine, ki jih je v utemeljitev svoje odločitve navedel Svet, očitno niso take izjemne okoliščine, ki bi lahko utemeljile sprejeto odločitev in ne upoštevajo odločbe Komisije o teh sistemih.

Komisija navaja pet tožbenih razlogov v podporo svoji ničnostni tožbi:

(a) Prvič, Svet ni bil pristojen za ukrepanje na podlagi člena 108(2), tretji pododstavek, PDEU, ker je bila pomoč, ki jo je Svet dovolil, obstoječa pomoč, za katero se je Madžarska zavezala, da jo bo odpravila do konca leta 2009, ko je sprejela ustrezne ukrepe, ki jih je Madžarski predlagala Komisija.

(b) Drugič, Svet je zlorabil pooblastila, saj je s tem, da je dovolil ohranitev ukrepov pomoči do leta 2013, poskušal odvzeti učinek odločbi Komisije v zvezi z ukrepi pomoči, ki bi jih Madžarska lahko obdržala samo do konca leta 2009, vendar ne po tem.

(c) Tretjič, izpodbijani sklep je bil sprejet na podlagi kršitve načela lojalnega sodelovanja, ki velja tako za države članice kot med institucijami. Svet je s svojim sklepom Madžarsko oprostil njene obveznosti sodelovanja s Komisijo glede ustreznih ukrepov, ki jih je država članica sprejela v zvezi z obstoječo pomočjo za nakup kmetijskih zemljišč v okviru sodelovanja v skladu s členom 108(1) PDEU.

(d) V okviru svojega zadnjega tožbenega razloga Komisija navaja, da je Svet naredil očitno napako pri presoji, ker je ugotovil, da so bile podane izjemne okoliščine, ki opravičujejo sprejetje odobrenega ukrepa.

(1) UL L 348, str. 55.
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali je člen 4 Direktive 79/7/EGS mogoče razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi o letnem usklajevanju pokojnin, v skladu s katero je za posamezno skupino prejemnikov minimalne pokojnine predvideno potencialno manjše zvišanje kot za druge prejemnike pokojnine, če je zaradi te ureditve prikrajšanih 25 % moških in kar 57 % žensk prejemnikov pokojnine in če ni nobenega objektivnega razloga, ki bi to upravičil?
1.

Ali pravo Skupnosti preprečuje nacionalnemu sodišču, da uporabi zastaralni rok petih let, ki je določen v nacionalni zakonodaji za terjatve do države, za terjatve iz naslova dajatev, plačanih državi članici na podlagi mešanega sistema pomoči in dajatev, ki ni bil samo delno protipraven, ampak hkrati tudi delno nezdružljiv s pravom Skupnosti, in pred začetkom veljavnosti novega sistema pomoči in obveznih prispevkov, ki je nadomestil prvi sistem in ki ga je Komisija z dokončno odločbo razglasila za združljivega s pravom Skupnosti, vendar pa s pravom Skupnosti ni združljiv, če so bili ti prispevki naloženi retroaktivno za obdobje pred sprejetjem ustrezne odločbe?
SL Uradni list Evropske unije C 113/33

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg) 3. marca 2010 – Veliko vojvodstvo Luksemburg in Administration de l'enregistrement et des domaines proti Pierreu Feltgenu (stečajnemu upravitelju družbe Bacino Charter Company SA) in Bacino Charter Company SA

(Zadeva C-116/10)

2010/C 113/52

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Veliko vojvodstvo Luksemburg in Administration de l'enregistrement et des domaines

Toženi stranki: Pierre Feltgen (stečajni upravitelj družbe Bacino Charter Company SA) in Bacino Charter Company SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je lahko opravljanje storitev s strani lastnika plovila, ki ga ta skupaj s posadko daje za plačilo na razpolago fizičnim osebam za plovbo teh strank po odprtem morju za razvedrilo, oproščeno na podlagi člena 15(5) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), če se te storitve štejejo tako za storitve najema plovila kot za storitve prevoza?
SL Uradni list Evropske unije C 63/33

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italija) 4. januarja 2010 – Azienda Agro-Zootecnica Franchini sarl proti Regione Puglia

(Zadeva C-2/10)

2010/C 63/54

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Azienda Agro-Zootecnica Franchini sarl in Eolica di Altamura s.r.l.

Tožena stranka: Regione Puglia

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so povezane določbe člena 1(1226) zakona št. 296 z dne 27. decembra 2006, člena 5(1) uredbe ministra za okolje ter varstvo ozemlja in morja z dne 17. oktobra 2007 in člena 2(6) deželnega zakona dežele Apulije št. 31 z dne 21. oktobra 2008 združljive s pravom Skupnosti in zlasti z načeli, ki izhajajo iz direktiv 2001/77/ES (1) in 2009/28/ES (2) (s področja obnovljivih virov) ter iz direktiv 79/409 (3) in 92/43/ES (4) (s področja varstva ptic in naravnih habitatov), v delu, v katerem popolnoma in brez razlikovanja med OPS in POV, ki sestavljajo ekološko omrežje ‚NATURA 2000‘, prepovedujejo postavitev vetrnih generatorjev, če ti niso namenjeni lastni porabi, namesto da bi določali ustrezno presojo vplivov na okolje, s katero bi se proučili vplivi posameznega projekta na območje načrtovanega posega?

(1) UL L 283, str. 33.

(2) UL L 140, str. 16.

(3) UL L 103, str. 1.

(4) UL L 206, str. 7.
SL Uradni list Evropske unije C 80/22

Pritožba, ki jo je 9. februarja 2010 vložila Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG zoper sklep Sodišča prve stopnje (osmi senat), razglašen 30. novembra 2009 v zadevi Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG proti Evropski komisiji, T-2/09

(Zadeva C-73/10 P)

2010/C 80/38

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG (zastopniki: A. Rinne, odvetnik, S. Kon, solicitor, C. Humpe, solicitor, C. Vajda QC, zastopniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi pritožnice

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sklep Sodišča prve stopnje z dne 30. novembra 2009 v zadevi T-2/09; ter

— razglasi ničnostno tožbo družbe Weichert v zadevi T-2/09 za dopustno in vrne zadevo Splošnemu sodišču Evropske unije v odločanje o predlogu družbe Weichert za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije Evropskih skupnosti z dne 15. oktobra 2008 (Zadeva COMP/39.188 – Banane) v delu, v katerem se nanaša na družbo Weichert, ali

— podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču Evropske unije v odločanje o dopustnosti ničnostne tožbe družbe Weichert v zadevi T-2/09.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je Sodišče prve stopnje s tem, da je tožbo razglasilo za nedopustno, ker naj bi bilo odstopanje od predpisov Skupnosti o procesnih rokih mogoče zgolj v primeru nepredvidljivih okoliščin ali višje sile, napačno uporabilo pravo. Tak pristop naj bi bil nesorazmerno omejen in naj ne bi upošteval – oziroma naj ne bi v zadostni meri upošteval – pomena pravice dostopa do sodišča v kazenskem postopku, načela zakonitosti v kazenskem postopku, načela sorazmernosti in nujne potrebe po preprečitvi nepravičnega izida.
SL Uradni list Evropske unije C 63/38

Tožba, vložena 8. januarja 2010 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-10/10)

2010/C 63/60

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal, W. Mölls, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Avstrija

Predlogi tožeče stranke

— ugotovi naj se, da Republika Avstrija ni izpolnila obveznosti iz člena 56 ES in člena 40 Pogodbe o EGP, s tem da je dopustila možnost odbitka davka za donacije raziskovalnim in izobraževalnim ustanovam le v primeru ustanov s sedežem v Avstriji;

— Republiki Avstriji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Po mnenju Komisije spadajo donacije za raziskovalne in izobraževalne ustanove, ki zasledujejo neznanstvene cilje, pod prost pretok kapitala na podlagi člena 56 ES. Avstrijski predpisi dopuščajo zgolj davčni odbitek za donacije tovrstnim ustanovam znotraj države, ne pa odbitka za donacije podobnim ustanovam v drugih državah članicah, oziroma v drugih državah Evropskega gospodarskega prostora. S tem naj bi bila kršena člena 56 ES in 40 Pogodbe o EGP.

Republika Avstrija ta predpis upravičuje s tem, da gre za dopustno omejitev olajšave na področju donacij, ki razbremenjuje državo njene sicer pripadajoče obveznosti financiranja. To je med drugim razvidno iz sodbe Sodišča v zadevi Centro di Musicologia Walter Stauffer, C-396/04. (1)

Komisija tej utemeljitvi nasprotuje. V spornih predpisih ni razlikovanja na podlagi geografskih meril in so neodvisni od cilja ustanov, ki prejmejo donacijo. Poleg tega naj ne bi bil dokazan medsebojni vpliv, ki ga zatrjuje Republika Avstrija, med neposrednim državnim financiranjem in zasebnimi donacijami, ki jih bremenijo davki. Celo če bi obstajal medsebojni vpliv, kot zatrjuje Republika Avstrija, po mnenju Komisije to ne bi upravičilo omejitve prostega pretoka kapitala, ker pri tem ne gre za kvalificirane, davčno sistematične interese v smislu sodbe Sodišča v zadevi Bachmann (2), C-204/90.

(1) Sodba z dne 14. septembra 2006 v zadevi Centro di Musicologia Walter Stauffer (C-386/04, ZOdl., str. I-8203).

(2) Sodba z dne 28. januarja 1992 v zadevi Bachmann (C-204/90, Recueil, str. I-249).
Ali je pomembno, da je sporna spletna stran v skladu z namenom upravljalca ciljno usmerjena in (tudi) namenjena uporabnikom interneta v državi sodišča ali pa zadošča, da imajo informacije na spletni strani objektivno zvezo z državo sodišča v tem smislu, da je v državi sodišča dejansko lahko prišlo oz. grozi kolizija nasprotujočih si interesov – se pravi interesov tožeče stranke do spoštovanja svoje osebnostne pravice oz. interesov tožene stranke do oblikovanja svoje spletne strani in do poročanja – glede na okoliščine konkretnega primera, zlasti na podlagi vsebine sporne spletne strani?
2.

Sodišče prve stopnje je nepravilno razlagalo Akt o pristopu in Uredbo št. 60/2004 (1). (a) Sodišče prve stopnje je nepravilno razlagalo člen 6 Uredbe št. 60/2004, ker je presodilo, da v njej naveden pojem „zaloge“ vključuje tudi gospodinjske rezerve. — Sodišče prve stopnje je preozko opredelilo cilj Uredbe št. 60/2004 in točko 4(2) Priloge IV k Aktu o pristopu, ker ga je omejilo na „izključitev“ vseh motenj. — Sodišče prve stopnje je nepravilno razlagalo člen 7(1) in (6) Uredbe št. 60/2004, ker je državam članicam naložilo obveznost izločitve presežne količine sladkorja, za to pa ni imelo pravne podlage. b) Sodišče prve stopnje je nepravilno razlagalo člen 6(1)(c) Uredbe št. 60/2004, ker je nepravilno omejilo področje uporabe tega besedila in iz njega izključilo okoliščine oblikovanja zalog sladkorja v Estoniji. — Sodišče prve stopnje se je zmotilo pri presoji dokazov in je izkrivilo dokazne elemente v presoji trditev Republike Estonije o bistveni vlogi oblikovanja gospodinjskih rezerv pri estonski potrošnji in kulturi. — Sodišče prve stopnje ni pravilno presodilo upravičenih pričakovanj Republike Estonije, ki so nastala zaradi zagotovil Komisije ob pristopnih pogajanjih. — Sodišče prve stopnje ni pravilno presodilo prispevka Evropske unije k oblikovanju rezerv.
SL Uradni list Evropske unije C 51/23

Tožba, vložena 18. decembra 2009 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

(Zadeva C-533/09)

2010/C 51/37

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Støvlbæk in P. Guerra e Andrade, zastopnika)

Tožena stranka: Portugalska republika

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Portugalska republika, s tem da se na podlagi odločbe ministra za pravosodje z dne 12. decembra 1991, s katero je bilo potrjeno mnenje Conselho Consultivo da Procuradoria-Geral da República (posvetovalni organ državnega tožilstva) o členu 15 ustave, za dostop do notarskega poklica zahteva portugalsko državljanstvo, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 PDEU, saj pogoj iz člena 51 PDEU ni izpolnjen;

— Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Na Portugalskem interesi, ki jim sledi notar, niso državni interesi, ker ta ne sodeluje neposredno in specifično pri izvajanju javne oblasti in ni del javne uprave. Za portugalski notariat ne velja izjema iz člena 51 Pogodbe o delovanju Evropske unije. V mnenju Procuradoria-Geral da República, potrjenem 12. decembra 1991, ni navedeno, da spada notarski poklic v okvir člena 15(2) ustave. Notarske funkcije so na Portugalskem izključno tehnične. Temeljijo na poklicni usposobljenosti in ne na političnem zaupanju.
2.

Zlasti: — Ali ima „značilnosti pristojbine“ letna pristojbina, za katere določitev se upoštevajo potrebe, ki so nujne za opravljanje storitev, ki jih mora zagotavljati sistem trgovskih zbornic na celotnem nacionalnem ozemlju? — Ali določitev „izravnalnega sklada“, katerega namen je zagotovitev enotnosti opravljanja na celotnem nacionalnem ozemlju vseh „upravnih nalog“ z zakonom podeljenih trgovski zbornici, izključuje značilnosti pristojbine letne pristojbine? — Ali je možnost, ki jo imajo posamezne trgovske zbornice, da znesek letne pristojbine povečajo za največ 20 % zaradi sofinanciranja pobud, katerih namen je povečanje proizvodnje in izboljšanje ekonomskih razmer v okrožju, ki spada v njihovo pristojnost, v skladu z značilnostmi pristojbine same pristojbine? — Ali nejasnost načinov določitve potrebe v zvezi z vodenjem in posodobitvijo vpisov in opomb v poslovni register s strani trgovskih zbornic nasprotuje ugotovitvi, da ima letna pristojbina značilnosti letne pristojbine? — Ali je določitev pavšalne letne pristojbine, kadar ni nobene določbe v zvezi z „rednim“ preverjanjem njene skladnosti s povprečnimi stroški storitev, v skladu z značilnostmi pristojbine letne pristojbine?
SL Uradni list Evropske unije C 37/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 25. novembra 2009 – Charles Defossez proti Christian Wiart, likvidacijski upravitelj družbe Sotimon SARL, Office national de l'emploi, CGEA de Lille

(Zadeva C-477/09)

2010/C 37/19

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Charles Defossez

Tožene stranke: Christian Wiart, likvidacijski upravitelj družbe Sotimon SARL, Office national de l'emploi (fonds de fermeture d'entreprises), CGEA de Lille

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 8a Direktive Sveta z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (80/987/EGS) (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/74/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 (2) – ki v odstavku 1 določa, da kadar je podjetje, ki opravlja dejavnosti na ozemljih vsaj dveh držav članic, plačilno nesposobno, je za pokrivanje neporavnanih terjatev delodajalca odgovorna ustanova v državi članici, na ozemlju katere delavci opravljajo delo ali ga običajno opravljajo, v odstavku 2 pa, da se obseg pravic delavcev določi z zakonom, ki ureja pristojno jamstveno ustanovo – treba razlagati tako, da določa pristojno ustanovo ob izključitvi vseh drugih, oziroma ali ga je treba ob upoštevanju cilja direktive, in sicer krepitve pravic delavcev, ki uveljavljajo svojo svobodo gibanja, in člena 9(1) te direktive, v skladu s katerim ta ne vpliva na pravico držav članic, da uporabljajo ali uvajajo zakone in druge predpise, ki so za delavce ugodnejši, razlagati tako, da delavcu ne odvzema pravice, da namesto jamstva te ustanove uveljavlja ugodnejše jamstvo ustanove, pri kateri se v skladu z nacionalnim pravom zavaruje in plačuje prispevke njegov delodajalec?

(1) UL L 283, str. 23.

(2) UL L 270, str. 10.
SL Uradni list Evropske unije C 37/24

Tožba, vložena 9. decembra 2009 –Evropska komisija proti Francoski republiki

(Zadeva C-510/09)

2010/C 37/29

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska Komisija (zastopnika: M. Patakia in G. Zavvos, zastopnika)

Tožena stranka: Francoska republika

Predloga tožeče stranke

— ugotovi naj se, da Francoska republika, s tem da ni sporočila predloga odloka z dne 13. marca 2006, ki se nanaša na sproti pripravljene mešanice proizvodov iz člena L.253(1) code rural (kmetijski zakonik), v okviru postopka iz Direktive 98/34/ES z dne 22. junija 1998, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES z dne 20. julija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (1), ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 8(1) te direktive;

— Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Evropska komisija toženi stranki očita, da je pred sprejetjem ministrskega odloka, ki se nanaša na uporabo sproti pripravljene mešanice fitofarmacevtskih proizvodov v interesu kmetijstva, o njem ni obvestila, čeprav ta odlok brez dvoma pomeni tehnično pravilo v smislu Direktive 98/34, zaradi česar bi jo morala obvestiti o predlogu, saj ne gre za izjemo iz člena 10 te direktive.

Komisija meni, da je tožena stranka priznala vsebino kršitve, saj so po prejemu obrazloženega mnenja francoske oblasti Komisijo obvestile o predlogu odloka, ki naj bi razveljavil sporni ministrski odlok in prevzel njegovo vsebino. Vendar pa do vložitve tožbe francoske oblasti tega predloga odloka še vedno niso sprejele oziroma Komisija o tem v nobenem primeru še ni bila obveščena.

(1) Direktiva 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998 o spremembi Direktive 98/34/ES o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL L 217, str. 18).
—

Ugotovi naj se, da Češka republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2006/7/ES z dne 15. januarja 2006 o upravljanju kakovosti kopalnih voda in razveljavitvi Direktive 76/160/EGS (1), oziroma ker v vsakem primeru teh ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 18 te direktive;