ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Pritožba – Dopustnost – Odločitve, ki so lahko predmet pritožbe (Statut Sodišča, člen 56, prvi odstavek) (Glej točki 21 in 22.)

2. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Pritožbeni razlogi in trditve, predstavljeni pred Sodiščem prve stopnje, ki jih je stranka samo ponovila – Opustitev navedbe, katera določba prava je bila nepravilno uporabljena – Nedopustnost – Izpodbijanje razlage ali uporabe prava Skupnosti s strani Sodišča – Dopustnost (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, (c)) (Glej točke od 34 do 36 in 60.)

3. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Pritožbeni razlog zoper razlog v sodbi, ki ni potreben za utemeljitev izreka te sodbe – Brezpredmeten pritožbeni razlog (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točko 51.)

4. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Nadzor presoje podatkov s strani Sodišča – Predlog za izvedenstvo, ki ga je ena izmed strank podala po zaključku ustnega postopka (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 62) (Glej točke od 69 do 71.)

Subject of the case

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne 19. oktobra 2005 v zadevi Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu Evropske unije (T-415/03), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo odškodninsko tožbo zaradi povračila škode, ki naj bi pritožnikom domnevno nastala zato, ker je Svet odobril, da se na Francijo prenese del kvote za sardone, dodeljene Portugalski republiki.

Izrek

Izrek

1) Pritožba Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugih pritožnikov, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti z dne 19. oktobra 2005 v zadevi Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu (T-415/03), se zavrne.

2) Nasprotna pritožba Sveta Evropske unije se zavrne.

3) Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi pritožniki, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti z dne 19. oktobra 2005 v zadevi Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu (T-415/03), in Svet Evropske unije nosijo svoje stroške.

4) Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške.
Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna politika – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Noseče delavke in delavke, ki so pred kratkim rodile ali dojijo – Direktiva 92/85 – Prepoved odpusta – Področje uporabe

(Direktiva Sveta 92/85, člen 10)

2. Socialna politika – Delavci in delavke – Dostop do zaposlitve in delovni pogoji –Enako obravnavanje – Diskriminatorni odpust

(direktivi Sveta 76/207, členi 2(1), 5(1) in 6 ter 92/85, člena 10 in 12)

Summary

1. Člen 10 Direktive 92/85 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo, je treba razlagati tako, da ta določba ne prepoveduje le vročitve odločbe o odpustu zaradi nosečnosti in/ali rojstva otroka med obdobjem varstva iz odstavka 1 tega člena, ampak tudi izvrševanje pripravljalnih dejanj za tako odločbo, kot so iskanje in predvidevanje dokončne nadomestitve zadevne delavke, pred potekom tega obdobja.

(Glej točki 33 in 38 ter točko 1 izreka.)

2. Odločba o odpustu zaradi nosečnosti in/ali rojstva otroka je v nasprotju s členoma 2(1) in 5(1) Direktive 76/207 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev, ne glede na trenutek, ko je bila ta odločba o odpustu vročena in čeprav je vročena po koncu obdobja varstva, ki ga določa člen 10 Direktive 92/85 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo. Ker je taka odločba o odpustu v nasprotju s členom 10 Direktive 92/85 in tudi s členoma 2(1) in 5(1) Direktive 76/207, mora biti ukrep, ki ga na podlagi člena 6 slednje direktive izbere država članica za sankcioniranje kršitve teh določb, vsaj enakovreden tistemu, ki ga določa nacionalno pravo na podlagi členov 10 in 12 Direktive 92/85.

(Glej točki 42 in 54 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Stanje, ki ga je treba upoštevati

–

Stanje ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (glej točko 10)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o ponovni uporabi informacij javnega sektorja (UL L 345, str. 90) v predpisanem roku.

Izrek

Izrek

1) Republika Avstrija, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2003/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o ponovni uporabi informacij javnega sektorja, v ureditvi dežel Štajerska in Salzburg, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2) Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Neupoštevanje odločbe Komisije glede državne pomoči – Sredstva obrambe

(členi 88(2), drugi pododstavek, ES, 226 ES, 227 ES, 230 ES in 232 ES)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Neupoštevanje odločbe Komisije glede državne pomoči – Sredstva obrambe

(člen 88(2) ES)

3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Neupoštevanje odločbe Komisije glede državne pomoči – Neizvršitev odločbe

(člen 88(2) ES)

Summary

1. Sistem pravnih sredstev na podlagi Pogodbe ES razlikuje med tožbami na podlagi členov 226 ES in 227 ES, ki omogočajo ugotovitev, da država članica ni izpolnila svojih obveznosti, in tožbami na podlagi členov 230 ES in 232 ES, ki omogočajo nadzor zakonitosti aktov in opustitev institucij Skupnosti. Namen teh pravnih sredstev je različen, zanje pa veljajo tudi različna pravila. Kadar v Pogodbi ni določb, ki bi to izrecno dovoljevale, država članica ne more uspešno uveljavljati nezakonitosti odločbe, ki je nanjo naslovljena, kot sredstvo obrambe zoper tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti, ki izhajajo iz neizvršitve te odločbe. Drugače bi bilo lahko le, če bi imel zadevni ukrep tako velike in očitne posebne pomanjkljivosti, da bi se lahko ugotovilo, da ne obstaja. Ta ugotovitev velja tudi za tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 88(2), drugi pododstavek, ES.

V okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 88(2), drugi pododstavek, ES, razen v primeru neobstoja akta, država članica ne more uveljavljati nezakonitosti negativne odločbe Komisije, če je pri sodišču Skupnosti še nerešena neposredna tožba zoper to odločbo.

(Glej točke od 30 do 32 in 37.)

2. Edini razlog, na katerega se država članica lahko sklicuje v obrambi zoper tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jo Komisija vloži na podlagi člena 88(2) ES, je absolutna nezmožnost pravilne izvršitve odločbe.

(Glej točko 46.)

3. V okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jo je vložila Komisija na podlagi člena 88(2) ES, Sodišču ni treba preučiti očitkov zoper državo članico, da Komisije ni obvestila o ukrepih za izvršitev odločbe, s katero je bila ugotovljena njena nezdružljivost s skupnim trgom in s katero se je zahtevala njena ukinitev, prekinitev izplačevanja še neplačane pomoči, če ta država članica ni izpolnila svojih obveznosti v predpisanih rokih.

(Glej točki 53 in 54.)
Keywords

Summary



Keywords

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Mleko in mlečni proizvodi – Dodatna dajatev za mleko

(Uredba Sveta št. 3950/92, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1256/1999, člen 7(2))

Summary

Člen 7(2) Uredbe št. 3950/92 o uvedbi dodatne dajatve v sektorju mleka in mlečnih proizvodov, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1256/1999, je treba razlagati tako, da ob prenehanju kmetijskih zakupnih razmerij glede mlečnega gospodarstva z njim povezane mlečne količine lahko preidejo nazaj k zakupodajalcu, če ta, ki ni proizvajalec in ni imel namena, da bo to postal, prek državnega prodajnega mesta to količino v najkrajšem mogočem času prenese na osebo, ki status proizvajalca ima.

(Glej točko 40 in izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 7.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje določb, potrebnih za uskladitev s členom 16(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10) − Sprejetje učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih sankcij

Izrek

Izrek

1. Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni uvedlo sankcij za kršitve Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91, ni izpolnilo obveznosti iz člena 16(3) te uredbe.

2. Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. oktobra 2006 – Komisija proti Avstriji

(Zadeva C-94/06)

„Neizpolnitev obveznosti države — Neopravljen prenos — Direktiva 2002/49/ES“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh potrebnih zakonov in drugih predpisov za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/49/ES z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa v predpisanem roku – Izjava Komisije v okviru posredovalnega odbora glede Direktive o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (UL L 189, str. 12)

Izrek

1. Republika Avstrija s tem, da ni sprejela vseh potrebnih zakonov in drugih predpisov, da bi v svoj pravni red prenesla Direktivo 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa, kar zadeva dežele Gradiščansko, Koroško, Zgornjo Avstrijo, Salzburško, Štajersko in Tirolsko, ni izpolnila obveznosti iz člena 14(1) te direktive.

2. Stroške nosi Republika Avstrija.

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. oktobra 2006 – Komisija proti Avstriji

(Zadeva C-94/06)

„Neizpolnitev obveznosti države — Neopravljen prenos — Direktiva 2002/49/ES“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh potrebnih zakonov in drugih predpisov za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/49/ES z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa v predpisanem roku – Izjava Komisije v okviru posredovalnega odbora glede Direktive o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (UL L 189, str. 12)

Izrek

1. Republika Avstrija s tem, da ni sprejela vseh potrebnih zakonov in drugih predpisov, da bi v svoj pravni red prenesla Direktivo 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa, kar zadeva dežele Gradiščansko, Koroško, Zgornjo Avstrijo, Salzburško, Štajersko in Tirolsko, ni izpolnila obveznosti iz člena 14(1) te direktive.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 7.)

2. Države članice – Obveznosti – Izvajanje direktiv – Neizpolnitev obveznosti – Utemeljitev na podlagi nacionalne ureditve – Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 9.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30), v predpisanem roku

Izrek

Izrek

1) Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2) Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.
65

V zvezi s tem je treba opozoriti, da čeprav Komisijo zavezujejo okviri in obvestila, ki jih sprejme na področju državnih pomoči, to velja samo, če ta besedila ne odstopajo od pravilne uporabe pravil Pogodbe, saj teh besedil ni mogoče razlagati na način, ki bi zmanjševal obseg členov 87 ES in 88 ES ali bi bil v nasprotju z njunim ciljem (glej v tem smislu zgoraj navedene sodbe Deufil proti Komisiji, točka 22; z dne 26. septembra 2002 Španija proti Komisiji, točka 53, in Italija proti Komisiji, točka 45, ter po analogiji sodbo z dne 22. junija 2006 v zadevi Belgija in Forum 187 proti Komisiji, C-182/03 in C-217/03, ZOdl, str. I-5479, točka 72).
56

Kot izhaja iz podatkov – ki so bili predloženi Sodišču, tudi ob predpostavki, da se trošarine, ki so določene za močno pivo, in sicer 1,47 SEK na volumensko odstotno enoto za liter, uporabijo za konkurenčno vino, kot je vino z 12,5 vol. % alkohola – bi bilo zmanjšanje prodajne cene, vključno z davki 4,63 SEK (0,5 EUR) oziroma 6,65 %. Kljub temu zmanjšanju bi razmerje med končno prodajno ceno, vključno z vsemi davki, močnega piva in konkurenčnega vina ostalo 1 proti 2. Natančneje, to razmerje v prodajni ceni bi bilo 1 proti 2,1 namesto 1 proti 2,3.
Italijanska republika, s tem da je sprejela zakonodajno uredbo št. 209 z dne 24. junija 2003, s katero so v nacionalni pravni red prenesene določbe Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/53/ES z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih na način, ki ni v skladu s to direktivo, ni izpolnila obveznosti iz členov 3(5), 5(1), 7(2)(a), drugi pododstavek, ter 8(3) in (4) te direktive.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. junija 2007 – Komisija proti Irski

(Zadeva C‑148/05)

„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 79/923/EGS – Kakovost voda, primernih za lupinarje – Določitev voda, primernih za lupinarje – Programi za zmanjšanje onesnaženosti – Določitev kontrolnih parametrov“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predhodni postopek – Opomin (člen 226 ES) (Glej točko 32.)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev med predhodnim postopkom (člen 226 ES) (Glej točki 34 in 35.)

3. Približevanje zakonodaj – Kakovost voda, primernih za lupinarje – Direktiva 79/923 (Direktiva Sveta 79/923, člena 3 in 4) (Glej točke od 46 do 48 in od 61 do 66.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nepopoln prenos členov 3, 4 in 5 Direktive Sveta 79/923/EGS z dne 30. oktobra 1979 o zahtevah glede kakovosti voda, primernih za lupinarje (UL L 281, str. 47) – Nedoločitev določenih področij voda, primernih za lupinarje, nevzpostavitev programov za zmanjšanje onesnaženja in nedoločitev kontrolnih parametrov.

Izrek

1) Irska, s tem da ni:

– določila vseh voda, primernih za lupinarje, ki jih je treba določiti v skladu s členom 4 Direktive Sveta 79/923/EGS z dne 30. oktobra 1979 o zahtevah glede kakovosti voda, primernih za lupinarje;

– določila vseh potrebnih vrednosti glede voda, primernih za lupinarje, ki so določeni ali jih je treba določiti v skladu s členom 4 Direktive 79/923, v skladu s členom 3 te direktive in

– sprejela vseh potrebnih ukrepov za vzpostavitev programov za zmanjšanje onesnaženosti voda, ki jih je treba določiti na podlagi člena 4 Direktive 79/923, v skladu s členom 5 te direktive,

ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 26. oktobra 2006 – Komisija proti Italiji

(Zadeva C-198/05)

„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 92/100/EGS – Pravice, sorodne avtorskim, na področju intelektualne lastnine – Pravica javnega posojanja – Neopravljen prenos v predpisanem roku“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 16.)

2. Približevanje zakonodaj – Avtorska in sorodne pravice – Pravica posojanja in dajanja v najem zaščitenih del – Direktiva 92/100 (Direktiva Sveta 92/100, člena 1 in 5) (Glej točko 21 in izrek.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 1 in 5 Direktive Sveta 92/100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine (UL L 346, str. 61) – Odstopanje od izključne pravice javnega posojanja – Obseg

Izrek

1) Italijanska republika s tem, da je iz pravice javnega posojanja izvzela vse kategorije ustanov javnega posojanja v smislu Direktive Sveta 92/100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine, ni izpolnila obveznosti iz členov 1 in 5 te direktive.

2) Stroške nosi Italijanska republika.
Neizpolnitev obveznosti države – Nepredložitev pred 1. julijem 2001 in najpozneje pred 30. junijem 2002 letnih poročil o vseh veljavnih shemah državnih pomoči med letoma 2000 in 2001 v kmetijskem sektorju – Člen 88(1) Pogodbe ES in člen 21 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (postal člen 88 Pogodbe ES) (UL L 83, str. 1) – Smernice Skupnosti o državnih pomočeh v kmetijskem sektorju (2000/C/28/02) (UL C 28, str. 2; popravljena različica v UL C 232, str. 19)
Direktivo Sveta št. 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/108/EGS z dne 14. decembra 1992, je treba razlagati tako, da kadar – tako kot v zadevi iz postopka v glavni stvari – fizična oseba, ki ne deluje poklicno ali s pridobitnim namenom, nabavi v prvi državi članici za lastno uporabo in za uporabo drugih fizičnih oseb trošarinske proizvode, ki so bili sproščeni v porabo v tej državi članici, in jih nato v svojem imenu odpremi po prevoznem podjetju s sedežem v drugi državi, se uporabi člen 7 te direktive, in ne člen 8, tako da se trošarina pobere tudi v tej državi. Na podlagi člena 7(6) navedene direktive se trošarina, plačana v tej prvi državi, povrne v skladu s členom 22(3) te direktive.
1)

Italijanska republika s tem, da ni sprejela ukrepov za zagotovitev, da bi od 31. decembra 1998 za odpadne vode iz aglomeracije, ki jo sestavljajo različne občine province Varese, ki ležijo v porečju reke Olone, veljali strožji postopki čiščenja, kot so sekundarni ali primerljivi postopki čiščenja, ki so določeni v členu 4 Direktive Sveta 91/271/CEE z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(2) in (5) te direktive.
65

Iz teh uvodnih izjav in člena 3 Uredbe št. 2670/81 namreč jasno izhaja, da je sklicevanje na sladkor, uvožen iz tretjih držav, omejeno na metodo izračuna dajatve, ki jo določa navedeni člen. Ta določba naj namreč ne bi dosegla neposrednega cilja, in sicer zagotoviti spoštovanje prepovedi prodaje sladkorja C na notranjem trgu, če bi bilo ekonomsko ugodneje kupiti sladkor C na notranjem trgu kot uvoziti sladkor iz tretjih držav. Nasprotno pa v navedenih uvodnih izjavah in členu ni nobenega napotila na položaj uvoznikov sladkorja in proizvajalcev sladkorja C.
9

Organi Združenega kraljestva navajajo, da je pisni opomin vseboval spodbijanja zgolj glede let 1999, 2000 in 2001. Nasprotno pa se obrazloženo mnenje sklicuje tudi na leti 2002 in 2003 ter tožba na leti 2004 in 2005. Tožba naj bi bila torej nedopustna, če v predmet vključuje navedbe neizpolnitev obveznosti, ki so poznejše od datuma pisnega opomina.
10

O prvem pritožbenem razlogu v zvezi s kršitvijo člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94 je Sodišče prve stopnje v točkah od 55 do 62 izpodbijane sodbe razsodilo, da je odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da je prijavljena znamka brez slehernega razlikovalnega učinka v smislu te določbe iz naslednjih razlogov: „55 Treba je ugotoviti, da odbor za pritožbe s tem, da je štel, da se ‚oblika zadevne znamke (embalaža oblike zvitka svetlo rjave ali zlate barve) temeljno ne razlikuje od drugih običajnih embalaž v gospodarskem prometu‘, ni napačno uporabil prava (točka 14 [sporne] odločbe). 56 Dejansko je odbor za pritožbe v točki 15 [sporne] odločbe pravilno ugotovil, da ima sporna embalaža ‚obliko običajne in tradicionalne embalaže za bonbone‘ in da se ‚na trgu nahaja veliko število tako zavitih bonbonov‘. Enako velja za barvo obravnavane embalaže, tj. svetlo rjava (karamel) ali, kot je to razvidno iz grafične predstavitve prijavljene znamke, zlata oziroma v zlatem odtenku. Te barve same po sebi niso neobičajne in se tudi pogosto uporabljajo za embalažo bonbonov, kar je odbor za pritožbe ustrezno poudaril v točki 16 sporne odločbe. Tako je odbor za pritožbe v točki 18 [sporne] odločbe pravilno ocenil, da v obravnavani zadevi povprečen potrošnik znamke ne zaznava same po sebi kot označbe gospodarskega izvora proizvoda, temveč kot embalažo za bonbon in nič več ali manj […] 57 Torej se značilnosti kombinacije oblike in barve prijavljene znamke ne razlikujejo v zadostni meri od temeljnih značilnosti, ki se pogosto uporabljajo za embalažo bonbonov in karamel in posledično niso takšne narave, da bi si jih upoštevna javnost zapomnila kot označbo trgovskega izvora proizvoda. Dejansko se embalaža zvitkov (oblika zavitega bonbona) svetlo rjave ali zlate barve bistveno ne razlikuje od embalaže obravnavanih proizvodov (bonbonov in karamel), ki se običajno uporablja v gospodarskem prometu, zaradi česar se torej zdi, da gre za tipično embalažo teh proizvodov. […] 60 […] odbor za pritožbe se v točkah 19 in 20 [sporne] odločbe pravilno sklicuje na nevarnost monopolizacije obravnavane embalaže za bonbone, saj navedena analiza potrjuje odsotnost razlikovalnega učinka navedene embalaže za te proizvode, v skladu s splošnim interesom, ki je vsebovan v absolutnem razlogu za zavrnitev na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94. […] 62 Iz vseh zgoraj navedenih ugotovitev izhaja, da prijavljena znamka, tako kot jo zaznava povprečen potrošnik, ki je običajno osveščen ter razumno pozoren in preudaren, ne omogoča individualizacije zadevnih proizvodov in njihovega razlikovanja od proizvodov drugega trgovskega izvora. Znamka je torej glede teh proizvodov brez razlikovalnega učinka.“
32

Ob upoštevanju besedila člena 249, tretji odstavek, ES so države članice dolžne doseči to minimalno raven priznanja diplom in jo zlasti predvideti v določbah njihovega notranjega prava, ne da bi pri tem imele na voljo prostor za prosto presojo v zvezi s končnim rezultatom. Dejansko je na podlagi pristojnosti, ki mu jih daje Pogodba, normodajalec Skupnosti jasno in brezpogojno odločil o tem, katere diplome v farmaciji so podrejene ureditvi vzajemnega priznavanja, določeni z Direktivo 85/433.