ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(tretji senat)

z dne 9. septembra 2014

CY

proti

Evropski centralni banki (ECB)

„Smrt tožeče stranke — Ponovno odprtje ustnega dela postopka“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 36(2) protokola o statutih evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, priloženega PEU in PDEU, s katero je CY na eni strani v bistvu zahtevala razglasitev ničnosti odločbe izvršilnega odbora Evropske centralne banke (ECB) z dne 18. decembra 2012, s katero je bilo odločeno, da se notranja upravna preiskava, ki se je začela na podlagi njene pritožbe zaradi psihičnega nasilja, zaključi, ter razglasitev neveljavnosti zadevne preiskave in poročila o preiskavi, in na drugi strani dodelitev 50.000 EUR za nadomestilo škode, ki naj bi jo utrpela zlasti v zvezi z obnašanjem njene nadrejene.

Odločitev:

Ustni del postopka je ponovno odprt. Odločitev o stroških se pridrži.

Povzetek

Sodni postopek – Ustni del postopka – Ponovno odprtje – Pogoji – Smrt tožeče stranke

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 52(2))
(Glej točke od 28 do 32.)

Iz take zaveze, navedene v predlogu za priznanje pokojninske dobe, tako ne izhaja niti nova obveznost zadevne institucije niti posledično sprememba pravnega položaja zadevne osebe, zlasti ker – tudi če zadevna oseba soglaša s prenosom pokojninskih pravic, ki jih je pridobila v drugem sistemu, v pokojninski sistem Unije – institucija, ki poda predlog, po prenosu kapitalskega zneska, ki ga sporoči nacionalni pokojninski sklad, nima ustrezne obveznosti, da zadevni osebi samodejno prizna število let pokojninske dobe, navedeno v prvotnem predlogu, na podlagi katerega je uradnik potrdil svojo namero, da navedeni kapital prenese v pokojninski sistem Unije.

V zvezi s tem se zadevna institucija v fazi predloga za priznanje pokojninskih pravic zaveže le k temu, da bo za položaj zadevne osebe pravilno uporabila člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom in splošne izvedbene določbe. Ta obveznost institucije izhaja neposredno iz zadevnih določb Kadrovskih predpisov, tudi če se institucija ni izrecno zavezala.

Priznanje pokojninske dobe je namreč mogoče le, če uradnik soglaša s postopkom za prenos kapitalske vrednosti pokojninskih pravic, ki jih je zadevna oseba pred tem pridobila v zadevnem zunanjem pokojninskem skladu, v pokojninski sistem Unije, pri čemer to soglasje izhaja iz predloga za priznanje pokojninske dobe, ki ga organ, pristojen za imenovanja, poda na podlagi začasnega kapitalskega zneska, ki ga sporoči zadevni nacionalni pokojninski sklad.

V okviru postopka za prenos pokojninskih pravic iz člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom je akt, ki posega v položaj, zoper katerega je na podlagi člena 270 PDEU in člena 91(1) Kadrovskih predpisov mogoče vložiti tožbo, odločba, ki jo sprejme organ, pristojen za imenovanja, po dejanskem prenosu kapitalske vrednosti pokojninskih pravic, ki jih je zadevna oseba pridobila pred nastopom dela v Uniji. Nasprotno predlog za priznanje pokojninskih pravic, če ga zadevna oseba sprejme, ni akt, ki posega v položaj, zoper katerega je na podlagi člena 270 PDEU in člena 91(1) Kadrovskih predpisov mogoče vložiti tožbo.

Sodišče Unije lahko v skladu z načelom ekonomičnosti postopka ugotovi, da ni treba posebej odločiti o predlogih, usmerjenih zoper odločbo o zavrnitvi pritožbe, če se ugotovi, da ti predlogi nimajo samostojne vsebine in se dejansko prekrivajo s tistimi, ki so usmerjeni zoper akt, zoper katerega je bila vložena pritožba. Zlasti je lahko tako, če navedeno sodišče ugotovi, da odločba o zavrnitvi pritožbe zgolj potrjuje akt, zoper katerega je bila vložena ta pritožba, in da ta akt poleg tega ni akt, ki posega v položaj, v smislu člena 90 Kadrovskih predpisov.

(Glej točko 35.)

Napotitev na:

Splošno sodišče Evropske unije: sodba z dne 21. septembra 2011, Adjemian in drugi/Komisija, T‑325/09 P, EU:T:2011:506, točka 33;

Sodišče za uslužbence: sodba z dne 19. novembra 2014, EH/Komisija, F‑42/14, EU:F:2014:250, točka 85.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Vloga, vložena po telefaksu v roku za vložitev tožbe – Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku vloge, poslane po pošti – Posledica – Neupoštevanje datuma prejetja telefaksa pri presoji, ali je bil spoštovan rok za vložitev tožbe

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 34(1) in (6); Kadrovski predpisi, člen 91(3))

V okviru sporov s področja javnih uslužbencev Unije določbe člena 34 Poslovnika Sodišča za uslužbence in zlasti njegova odstavek 1 in odstavek 6, ki dovoljuje vlaganje tožb s telefaksom, zaradi pravilnega vlaganja procesnih aktov nalagajo zastopniku stranke, da lastnoročno podpiše izvirnik akta, preden ga pošlje po telefaksu, in da ta izvirnik vloži v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence najpozneje v naslednjih desetih dneh.

V teh okoliščinah je treba v primeru, da se zdi, da na izvirniku akta, ki je bil dejansko vložen v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence v desetih dneh po tem, ko je bil posredovan s telefaksom, ni enak podpis kot na dokumentu, ki je bil poslan po telefaksu, ugotoviti, da sta v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence prispela dva različna procesna akta, čeprav ju je podpisala ista oseba. Ker namreč ni dolžnost Sodišča za uslužbence, da preverja skladnost vsake besede v enem in drugem besedilu, je očitno, da če podpis na enem dokumentu ni enak podpisu na drugem dokumentu, dokument, poslan po telefaksu, ni prepis podpisanega izvirnika akta, ki je bil vložen po pošti.

Poleg tega, če s posredovanjem akta, ki je bil poslan po telefaksu, niso bili izpolnjeni pogoji pravne varnosti, ki jih določa člen 34 Poslovnika Sodišča za uslužbence, datum posredovanja dokumenta, ki je bil poslan po telefaksu, ni upošteven glede spoštovanja roka za vložitev tožbe.

(Glej točke 21, 22 in 24.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 13. november 2001, F proti Računskemu sodišču, T‑138/01 R, točki 8 in 9.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(drugi senat)

z dne 28. januarja 2013

Zadeva F‑100/12

Luigi Marcuccio

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Člen 34(1) Poslovnika – Tožba, vložena po telefaksu v roku za vložitev tožbe in podpisana z žigom z vgraviranim podpisom odvetnika ali z drugim načinom reprodukcije – Prepozno vložena tožba – Očitna nedopustnost“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero L. Marcuccio med drugim predlaga razglasitev ničnosti odločbe zaradi molka Evropske komisije o zavrnitvi njegovega odškodninskega zahtevka z dne 30. junija 2011. Pred vložitvijo tožbe je bil 21. septembra 2012 poslan telefaks dokumenta, ki je bil predstavljen kot kopija te tožbe.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Tožeča stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Lastnoročni podpis odvetnika – Bistveno pravilo stroge uporabe – Tožba, vložena prek telefaksa – Podpis odvetnika z žigom ali z drugim načinom reprodukcije – Datum prejetja telefaksa, ki ga ni mogoče upoštevati pri presoji spoštovanja roka za vložitev tožbe – Vložitev ustrezno podpisane tožbe zunaj roka – Očitna nedopustnost tožbe

(Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 34(1); Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije, člen 91(3))

Zahteva po podpisu na aktu, s katerim se postopek začne, ki ga lahko poda le zastopnik stranke v smislu člena 34(1), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča za uslužbence, tako z namenom pravne varnosti skuša doseči zagotovitev izvirnosti vloge in izključitev tveganja, da ta v resnici ni delo avtorja, pooblaščenega za ta namen. Zato je treba to zahtevo obravnavati kot bistveno pravilo obličnosti in ga strogo uporabljati, tako da njegovo nespoštovanje povzroči nedopustnost tožbe. Tako posredni in mehanski način „podpisovanja“ z odtisnjenim žigom z vgraviranim podpisom odvetnika, ki ga je pooblastila tožeča stranka, sam ne dopušča ugotovitve, da je bil nujno odvetnik tisti, ki je podpisal zadevni procesni akt.

Zato na tožbi, ki je bila vložena prek telefaksa in podpisana z žigom s podpisom odvetnika z drugim načinom reprodukcije, ni izvirnika podpisa odvetnika tožeče stranke v nasprotju z določbami člena 34(1), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča za uslužbence in je zato treba ugotoviti, da ni dopustna.

Iz tega je razvidno, da ni mogoče uporabiti datuma prejetja tega telefaksa pri presoji, ali je bil rok za vložitev tožbe iz člena 91(3) Kadrovskih predpisov spoštovan, in da je edina tožba, ki jo je mogoče glede tega upoštevati, tista, ki je prispela v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence in na kateri je lastnoročni podpis odvetnika tožeče stranke.

Če ta sodba v sodno tajništvo prispe po izteku roka za vložitev tožbe, jo je treba šteti za prepozno, kar povzroči nedopustnost tožbe.

(Glej točke 19, 20, 25 in 26.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 23. maj 2007, Parlament/Eistrup, T‑223/06 P, točki 51 in 52.
Pravilnik za uslužbence Evropske investicijske banke uslužbencem Banke priznava možnost, da zahtevajo – preden se obrnejo na sodišče in če to želijo – uvedbo ad hoc postopka, kot je ta pred odborom za pritožbe, prav z namenom, da nepristranski organ, ki deluje zunaj službe zadevnega uradnika, predhodno preveri zakonitost ocenjevalnega poročila, in da celo dosežejo, če je to ustrezno, njegovo popolno spremembo, saj lahko odbor za pritožbe presojo ocenjevalca v celoti nadomesti s svojo presojo.

Uslužbenci Evropske investicijske banke se lahko, podobno kot drugi uslužbenci in uradniki v službi Unije v sporih z njihovo upravo, sklicujejo na dvostopenjsko sodno varstvo v zvezi z nadzorom nad zakonitostjo upravnih aktov, ki posegajo v njihov položaj. Prva stopnja jim je na voljo neposredno pred Sodiščem za uslužbence, druga stopnja pa jim je na razpolago pred Splošnim sodiščem Evropske unije, in sicer v obliki pritožbe, ki pa je omejena na pravna vprašanja. Nazadnje, izvede se lahko postopek preveritve sodbe, izdane v pritožbenem postopku, vendar se zadnjenavedeni postopek začne na pobudo Sodišča Evropske unije in je v njegovi izključni pristojnosti, zato ni na voljo strankam. Kljub temu morebitna sodba Sodišča, s katero se preveri sodba Splošnega sodišča Evropske unije, izdana v pritožbenem postopku, pomeni dodatno jamstvo glede nadzora nad zakonitostjo zadevnega upravnega akta, kar na koncu koristi strankam.

Nasprotno, kar zadeva spoštovanje načela pravne varnosti, niti določbe primarne zakonodaje Unije, ki urejajo delovanje Banke, niti njen pravilnik za uslužbence ne vsebujejo določb, kot so navedene v členih 90 in 91 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, v katerih so določeni prekluzivni roki za izpodbijanje aktov, ki posegajo v položaj in jih je sprejela Banka, pred sodiščem Unije, tako da je zadevni akt, ki posega v položaj, po izteku teh rokov načeloma mogoče šteti za dokončen.

V zvezi s tem je v sporu med Banko in njenim uslužbencem na področju ocenjevanja osebja rok za predložitev zadeve Sodišču za uslužbence, ki je daljši od osem mesecev in začne teči na dan, ko se zadevnemu uslužbencu sporoči akt, ki posega v položaj, mogoče šteti za razumen rok, vendar pod pogojem, da je, prvič, zadevni uslužbenec morebitni postopek pred odborom za pritožbe zoper navedeni akt začel v razumnem roku in/ali da je, drugič, zadevna oseba morebitno prošnjo za spravni postopek vložila v prav tako razumnem roku, in sicer ob upoštevanju vseh okoliščin v obravnavani zadevi.

(Glej točke od 89 do 91.)

Splošno sodišče Evropske unije: sodba z dne 16. septembra 2013, De Nicola/EIB, T‑264/11 P, EU:T:2013:461, točka 52.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Uradniki – Osebni prejemki – Družinski dodatki – Dodatek za šolanje – Pogoji za uporabo pravila o prepovedi kopičenja iz člena 67(2) Kadrovskih predpisov v primeru izplačevanja podobnih dodatkov iz drugih virov – Uporaba za luksemburško finančno dajatev za študente – Dopustnost

(Kadrovski predpisi, člen 67(1)(c) in (2))

2. Uradniki – Osebni prejemki – Družinski dodatki – Nacionalni prejemki – Pravilo o prepovedi kopičenja

(Kadrovski predpisi, člen 67(2); Priloga VII, členi od 1 do 3)

1. Samo dodatki, ki so primerljivi in katerih cilj je enak, so „podobni“ v smislu pravila o preprečevanju kopičenja iz člena 67(2) Kadrovskih predpisov na področju družinskih dodatkov. Odločilno merilo pri opredelitvi podobnega dodatka je cilj zadevnih dodatkov.

Glede tega je cilj dodatka za šolanje iz člena 67(1)(c) Kadrovskih predpisov in luksemburške finančne dajatve v obliki štipendij in posojil, katere cilj je omogočiti študentom finančno pomoč za kritje njihovih stroškov študija in njihovo vzdrževanje v okviru nadaljevanja študija, podoben, ker pomenita prispevek za stroške šolanja vzdrževanega otroka uradnika.

Te ugotovitve ne omaje okoliščina, da upravičenci do teh dveh dajatev niso enaki. To, da je dodatek iz Kadrovskih predpisov dodeljen uradniku in da nacionalno dajatev dobivajo otroci ali jim je formalno dodeljena, ni odločilno za presojo, ali sta ti dajatvi podobni v smislu člena 67(2) Kadrovskih predpisov. Prav tako ni odločilno to, da se nacionalni dodatek dodeljuje na podlagi prebivališča na nacionalnem ozemlju in ni povezan z delovnim razmerjem, kot to velja za dodatek za šolanje iz Kadrovskih predpisov.

(Glej točke od 38 do 40.)

Napotitev na:

Sodišče: 13. oktober 1977, Gelders-Deboeck proti Komisiji, 106/76, točka 16; Emer-van den Branden proti Komisiji, 14/77, točka 15; 18. december 2007, Weiβenfels proti Parlamentu, C‑135/06 P, točka 89;

Sodišče prve stopnje: 10. maj 1990, Sens proti Komisiji, T‑117/89, točka 14; 11. junij 1996, Pavan proti Parlamentu, T‑147/95, točka 41;

Sodišče za uslužbence: 13. februar 2007, Guarneri proti Komisiji, F‑62/06, točke 39, 40 in 42; 5. junij 2012, Giannakouris proti Komisiji, F‑83/10, točka 37; 5. junij 2012, Chatzidoukakis proti Komisijii, F‑84/10, točka 37.

2. V skladu s členom 67(2) Kadrovskih predpisov uradniki, ki prejemajo družinske dodatke, prijavijo podobne dodatke, ki jih prejemajo iz drugih virov. To določbo je treba razlagati tako, da so institucije tiste, ki določijo, ali so dodatki, ki jih prijavijo uradniki ali uslužbenci na podlagi obveznosti, ki je določena v njej, podobni družinskim dodatkom, prejetim na podlagi členov 1, 2 in 3 Priloge VII h Kadrovskim predpisom.

(Glej točki 55 in 56.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 6. marec 1996, Schelbeck proti Parlamentu, T‑141/95, točki 38 in 39.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

z dne 7. julija 2011

Zadeva F-19/11

Mario Galvan

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Osebe, ki uveljavljajo status uradnika oziroma uslužbenca Evropske unije – Tožba – Očitna nedopustnost – Nespoštovanje predhodnega postopka“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero M. Galvan, ki je zaposlen na Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l., Sodišču za uslužbence predlaga, naj mu prizna status pogodbenega člana osebja Komisije, natančneje Skupnega raziskovalnega središča (JRC), in posledično Komisiji naloži dodelitev plačila in drugih finančnih ugodnosti, do katerih naj bi bil upravičen na podlagi navedenega statusa, ter plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi jo utrpel.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Tožeča stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Uradniki – Pravno sredstvo – Pogoji dopustnosti – Spoštovanje predhodnega upravnega postopka

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

V sistemu pravnih sredstev, urejenem s členoma 90 in 91 Kadrovskih predpisov, mora biti tožba, vložena na Sodišču za uslužbence, usmerjena zoper akt, ki posega v položaj – bodisi z odločbo, ki jo je sprejel organ, pristojen za imenovanja (OPI), ali organ, pooblaščen za sklepanje pogodb (OPSP), bodisi s tem, da eden od navedenih organov ni sprejel ukrepa, ki ga določajo Kadrovski predpisi –, pri tem pa je taka tožba dopustna le, če je zadevna oseba pred tem v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov na OPI ali OPSP vložila pritožbo zoper akt, ki posega v položaj, in če je bila navedena pritožba zavrnjena izrecno ali zaradi molka organa. Poleg tega se mora predhodni upravni postopek, kadar želijo uradnik ali uslužbenec ali celo oseba zunaj institucije pri upravi doseči, da v zvezi z njimi sprejme odločbo, začeti s predlogom zadevne osebe na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, naj OPI ali OPSP sprejmeta predlagano odločbo, zoper zavrnitev navedenega predloga pa je nato mogoče vložiti pritožbo.

(Glej točko 12.)
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(tretji senat)

z dne 13. februarja 2012

Zadeva F-123/11

Antonio Ayres de Abreu

proti

Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru

„Javni uslužbenci – Očitna nedopustnost – Zastopanje po odvetniku – Tožeča stranka, ki je odvetnik – Neobstoj možnosti zastopanja tožeče stranke s strani odvetnika, ki ni tretja oseba“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi člena 106a Pogodbe ESAE, s katero A. Ayres de Abreu med drugim zahteva razglasitev ničnosti odločbe z dne 27. aprila 2011, s katero je Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) odločil o njegovem nastopu dopusta po uradni dolžnosti.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Tožeča stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Vloga, ki ni bila vložena po odvetniku – Tožeča stranka, ki je odvetnik, upravičen za zastopanje pred nacionalnim sodiščem – Nevplivanje – Nedopustnost

(Statut Sodišča, člena 19, tretji in četrti odstavek, ter 21, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člena 34(1), prvi pododstavek, in 36)

Iz člena 19, tretji odstavek, Statuta Sodišča in zlasti izraza „zastopati“ ter člena 34(1), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča za uslužbence je razvidno, da mora stranko v smislu tega člena pri predložitvi zadeve Splošnemu sodišču zastopati tretja oseba, ki je vpisana v imenik odvetnikov v eni od držav članic ali drugi državi, ki je podpisnica Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, in da se pri tem sodišču lahko veljavno vloži le tožba, ki jo je podpisala ta tretja oseba. Ker Statut Sodišča ali navedeni poslovnik ne določata nobenega odstopanja ali izjeme od te zahteve, predložitev tožbe, ki jo je podpisala tožeča stranka, kljub temu da je vpisana v imenik odvetnikov v državi članici, ne zadošča za vložitev tožbe.

Take nepravilnosti ni mogoče odpraviti z dopolnitvijo tožbe na podlagi člena 36 Poslovnika Sodišča za uslužbence, zato je tožba očitno nedopustna.

(Glej točke od 11 do 13, 16 in 17.)

Napotitev na:

Sodišče: 5. december 1996, Lopes proti Sodišču, C-174/96 P, točke 8, 10 in 11; 27. november 2007, Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret in Akar proti Komisiji, C-163/07 P, točki 25 in 26;

Sodišče prve stopnje: 13. januar 2005, Sulvida proti Komisiji, T-184/04, točki 4 in 8;

Sodišče za uslužbence: 30. oktober 2008, Ortega Serrano proti Komisiji, F-48/08, po pritožbi potrjena s sklepom Splošnega sodišča Evropske unije z dne 9. marca 2010 v zadevi Ortega Serrano proti Komisiji, T-583/08 P.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

Zadeva F-20/11

z dne 7. julija 2011

Gianpaolo Bracalente

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Osebe, ki uveljavljajo status uradnika oziroma uslužbenca Evropske unije – Tožba – Očitna nedopustnost – Nespoštovanje predhodnega postopka“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero G. Bracalente, ki je zaposlen na Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l., Sodišču za uslužbence v bistvu predlaga, naj mu prizna status pogodbenega člana osebja Komisije, natančneje Skupnega raziskovalnega središča (JRC), in posledično Komisiji naloži dodelitev plačila in drugih finančnih ugodnosti, do katerih naj bi bil upravičen na podlagi navedenega statusa, ter plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi jo utrpel.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Tožeča stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Uradniki – Pravno sredstvo – Pogoji dopustnosti – Spoštovanje predhodnega upravnega postopka

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

V sistemu pravnih sredstev, urejenem s členoma 90 in 91 Kadrovskih predpisov, mora biti tožba, vložena na Sodišču za uslužbence, usmerjena zoper akt, ki posega v položaj – bodisi z odločbo, ki jo je sprejel organ, pristojen za imenovanja (OPI), ali organ, pooblaščen za sklepanje pogodb (OPSP), bodisi s tem, da eden od navedenih organov ni sprejel ukrepa, ki ga določajo Kadrovski predpisi –, pri tem pa je taka tožba dopustna le, če je zadevna oseba pred tem v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov na OPI ali OPSP vložila pritožbo zoper akt, ki posega v položaj, in če je bila navedena pritožba zavrnjena izrecno ali zaradi molka organa. Poleg tega se mora predhodni upravni postopek, kadar želijo uradnik ali uslužbenec ali celo oseba zunaj institucije pri upravi doseči, da v zvezi z njimi sprejme odločbo, začeti s predlogom zadevne osebe na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, naj OPI ali OPSP sprejmeta predlagano odločbo, zoper zavrnitev navedenega predloga pa je nato mogoče vložiti pritožbo.

(Glej točko 12.)
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

z dne 7. julija 2011

Zadeva F-57/10

Stefano Pedeferri in drugi

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Uradniki – Tožba – Osebe, ki uveljavljajo status uradnika ali uslužbenca Evropske unije – Nedopustnost – Nespoštovanje predhodnega postopka“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero S. Pedeferri in trinajst drugih zaposlenih na inštitutu Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l., Sodišču za uslužbence v bistvu predlagajo, naj jim prizna status pogodbenih članov osebja Komisije, natančneje Skupnega raziskovalnega središča (JRC), in posledično Komisiji naloži dodelitev plačila in drugih finančnih ugodnosti, do katerih naj bi bili upravičeni na podlagi navedenega statusa, ter plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi jo utrpeli.

Odločitev: Pritožba se zavrže kot nedopustna. Tožeče stranke nosijo svoje stroške in se jim naloži plačilo stroškov Komisije.

Povzetek

Uradniki – Pravno sredstvo – Pogoji dopustnosti – Spoštovanje predhodnega upravnega postopka

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

V sistemu pravnih sredstev, urejenem s členoma 90 in 91 Kadrovskih predpisov, mora biti tožba, vložena na Sodišču za uslužbence, usmerjena zoper akt, ki posega v položaj – bodisi z odločbo, ki jo je sprejel organ, pristojen za imenovanja (OPI), ali organ, pooblaščen za sklepanje pogodb (OPSP), bodisi s tem, da eden od navedenih organov ni sprejel ukrepa, ki ga določajo Kadrovski predpisi –, pri tem pa je taka tožba dopustna le, če je zadevna oseba pred tem v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov na OPI ali OPSP vložila pritožbo zoper akt, ki posega v položaj, in če je bila navedena pritožba zavrnjena izrecno ali zaradi molka organa. Poleg tega se mora predhodni upravni postopek, kadar želijo uradnik ali uslužbenec ali celo oseba zunaj institucije pri upravi doseči, da v zvezi z njimi sprejme odločbo, začeti s predlogom zadevne osebe na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, naj OPI ali OPSP sprejmeta predlagano odločbo, zoper zavrnitev navedenega predloga pa je nato mogoče vložiti pritožbo.

(Glej točko 14.)