Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Relativni razlogi za ničnost – Znamka, katere uporaba se lahko prepove zaradi druge prejšnje pravice – Pravica do imena

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 52(2)(a))

2. Pritožba – Razlogi – Napačna uporaba prava – Kršitev nacionalnega pravnega pravila, ki se za spor uporablja na podlagi v členu 52(2) Uredbe št. 40/94 navedenega sklicevanja

(člen 256(1), drugi pododstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Uredba Sveta št. 40/94, člena 63(2) in 52(2)(a); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 37)

3. Znamka Skupnosti – Tožbeni postopek – Tožba na sodišču Unije – Pooblastilo Splošnega sodišča za spremembo izpodbijane odločbe – Meje

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 63(2) in (3)

Summary

1. Besedilo in sistematika člena 52(2) Uredbe št. 40/94 o blagovni znamki Skupnosti v primeru sklicevanja na pravico do imena ne omogočata omejitve uporabe te določbe samo na primere, v katerih je registracija znamke Skupnosti v nasprotju s pravico, katere izključni namen je varstvo imena kot osebne lastnosti zainteresirane osebe.

V skladu s to določbo je znamko mogoče razglasiti za nično na podlagi zahteve zainteresirane stranke, ki uveljavlja „drugo prejšnjo pravico“. Da bi se natančno določila narava take prejšnje pravice, so v tej določbi naštete štiri pravice, pri čemer uporaba prislova „zlasti“ kaže na to, da ta seznam ni izčrpen. Iz tega eksemplifikativnega naštevanja je razvidno, da so pravice, ki so naštete kot primeri, namenjene varstvu drugačnih interesov. Gospodarske vidike nekaterih od njih, kot so avtorske pravice in pravice industrijske lastnine, pred oškodovanjem v gospodarskem prometu varujejo tako nacionalni pravni redi kakor pravo Unije.

(Glej točke od 34 do 36.)

2. Iz besedila člena 52(2) Uredbe št. 40/94 o blagovni znamki Skupnosti izhaja, da se s tem besedilom, ker je naveden položaj, v katerem prejšnja pravica omogoča prepoved uporabe znamke Skupnosti, jasno razlikuje med dvema položajema glede na to, ali je prejšnja pravica varovana z zakonodajo Skupnosti „ali“ z nacionalnim pravom.

Glede postopka, ki ga določa Uredba št. 2868/95 za izvedbo Uredbe št. 40/94 v primeru zahteve na podlagi člena 52(2) Uredbe št. 40/94 na podlagi prejšnje pravice, ki se varuje v nacionalnem pravnem okviru, pravilo 37 Uredbe št. 2868/95 določa, da mora vlagatelj zahteve Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) predložiti ne samo podatke, ki dokazujejo, da po nacionalni zakonodaji, katere uporabo predlaga, izpolnjuje zahtevane pogoje za dosego prepovedi uporabe znamke Skupnosti na podlagi prejšnje pravice, ampak tudi podatke, iz katerih je razvidna vsebina te zakonodaje.

Kadar zahteva za razglasitev ničnosti znamke Skupnosti temelji na prejšnji pravici, ki je varovana s pravilom nacionalnega prava, morajo, prvič, pristojni organi tega urada, da bi ugotovili vsebino tega pravila, presoditi dokazno vrednost in vsebino podatkov, ki jih je predložil vlagatelj zahteve. Drugič, v skladu s členom 63(2) Uredbe št. 40/94 se tožba zoper odločbe odborov za pritožbe na Splošno sodišče lahko vloži zaradi kršitve Pogodbe, kršitve Uredbe št. 40/94 ali kršitve katerega koli pravnega pravila v zvezi z njihovo uporabo. Iz tega izhaja, da je Splošno sodišče pristojno za popoln nadzor nad zakonitostjo presoje tega urada, ki se nanaša na podatke, ki jih je predložil vlagatelj zahteve, da bi dokazal vsebino nacionalne zakonodaje, katere varstvo uveljavlja.

Glede preizkusa ugotovitev Splošnega sodišča v zvezi s to nacionalno zakonodajo je Sodišče v okviru pritožbe pristojno preizkusiti najprej, ali je Splošno sodišče na podlagi dokumentov in drugih podatkov, ki so mu bili predloženi, napačno razlagalo besedilo zadevnih nacionalnih določb ali z njimi povezano sodno prakso ali akademske razprave, ki se nanašajo nanje, nato, ali je Splošno sodišče v zvezi s temi elementi prišlo do ugotovitev, ki so očitno v nasprotju z njihovo vsebino, in nazadnje, ali je Splošno sodišče, da bi ugotovilo vsebino zadevne nacionalne zakonodaje, pri preizkusu vseh elementov kateremu od njih pripisalo pomen, ki mu v razmerju do drugih elementov ne pripada, če je to jasno razvidno iz spisa.

(Glej točke od 48 do 53.)

3. Splošno sodišče v skladu s členom 63 Uredbe št. 40/94 o blagovni znamki Skupnosti izvaja nadzor zakonitosti odločb odborov za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli). Odločbo, ki je predmet tožbe, lahko razveljavi ali spremeni le, če so takrat, ko je bila sprejeta, obstajali razlogi za razveljavitev ali spremembo, navedeni v členu 63(2) te uredbe.

Iz tega izhaja, da reformatorično pooblastilo, ki je priznano Splošnemu sodišču, temu ne daje možnosti, da presojo odbora za pritožbe nadomesti s svojo, še manj pa, da opravi presojo glede predmeta, do katerega se ta odbor še ni opredelil. Izvajanje reformatoričnega pooblastila mora biti zato načeloma omejeno na položaje, v katerih – po izvedbi nadzora presoje odbora za pritožbe – ugotovljene dejanske in pravne okoliščine Splošnemu sodišču omogočajo sprejetje odločitve, ki bi jo moral sprejeti odbor za pritožbe.

(Glej točki 71 in 72.)