ELSNER-LAKEBERG 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA 
FRANCISA GEOFFREYJA JACOBSA, 
predstavljeni dne 16. oktobra 2003 1 
1. S tem predlogom Vervvaltungsgerichta 
Minden (upravno sodišče) (Nemčija) Sodišče 
v bistvu sprašuje, ali je načelo enakega plačila 
za moške in ženske kršeno s tem, da nemška 
zakonodaja določa, da so učitelji s polnim in 
polovičnim delovnim časom obvezani delati 
enako število dodatnih ur, preden so upravi­
čeni do dodatnega plačila za dodatno delo. 
Nacionalna zakonodaja 
2. Odstavek 78a(1) Beamtengesetza (zakona 
o javnih uslužbencih) za Nordrhein-Westfa­
len 2 določa, da morajo javni uslužbenci 
opravljati dodatno delo, kadar je to zahte­
vano; če tako dodatno delo presega pet ur v 
koledarskem mesecu, se odobri posebna odsotnost z dela v dolžini, ki ustreza številu 
vseh dodatno opravljenih ur. Odstavek 
78a(2) določa, da so javni uslužbenci, kadar 
odobritev posebne odsotnosti z dela ni 
združljiva s službo, namesto nje za tako delo 
upravičeni do dodatnega plačila. 
3. Odstavek 5(2)(1) Uredbe o odobritvi 
dodatnega plačila za dodatno delo javnim 
uslužbencem 3 določa, da so v primeru 
dodatnega dela v šolstvu tri učne ure enake 
petim uram. 
1 — Jezik izvirnika: angleščina. 
2 — Nordrhein-Westfálisches Beamtengesetz, besedilo, objavljeno 
dne 1. maja 1981. 3 — Verordnung über die Gewährung von Mehrarbeitsvergütung 
für Beamte z dne 13. marca 1992, BGBl. I, str. 528, v besedilu z 
dne 3. decembra 1998, BGBl. I, str. 3494. 
I - 5863 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA F. G. JACOBSA - ZADEVA C-285/02 
Dejansko stanje, postopek v glavni stvari 
in vprašanje za predhodno odločanje 
4. Tožeča stranka, ki ima status javne 
uslužbenke, dela kot srednješolska učiteljica 
s polovičnim delovnim časom za toženo 
zvezno deželo. Učitelji s polnim delovnim 
časom delajo 24,5 ure na teden, medtem ko 
dela ona 15 ur na teden. 
5. Decembra 1999 se je od tožeče stranke 
zahtevalo, da opravi dodatnih 2,5 ure dela. 
Njen predlog za dodatno plačilo teh ur je bil 
zavrnjen z obrazložitvijo, da ustrezna zako­
nodaja določa, da se presežene ure, ki jih 
opravi učitelj, ki je javni uslužbenec, izplačajo 
le, ko dodatno delo preseže tri ure na mesec. 
Tako ni dobila nikakršnega izplačila za 
dodatno opravljene 2,5 ure. Po neuspešno 
izvedenem pritožbenem upravnem postopku 
je tožeča stranka tožila pri Verwaltungsge¬ 
richtu. 
6. To sodišče meni, da v skladu z ustrezno 
nacionalno zakonodajo tožeča stranka ni 
upravičena do dodatnega plačila za dodatno 
opravljene ure. Dvomi pa, ali je ta zakono­daja v skladu s členom 141 ES v povezavi z 
Direktivo 4 o enakem plačilu, saj učitelji in 
učiteljice, ki so javni uslužbenci ter delajo s 
polovičnim delovnim časom in ne delajo več 
kot tri dodatne učne ure na mesec, dobijo 
nižje celotno plačilo kot tisto, ki se izplača za 
isto število opravljenih ur učiteljem, ki so kot 
javni uslužbenci zaposleni s polnim delovnim 
časom. 
7. V skladu s tem je Sodišču v predhodno 
odločanje predložilo naslednje vprašanje: 
„Ali je združljivo s členom 141 ES v povezavi 
z Direktivo 75/117/EGS, da se učiteljicam in 
učiteljem, javnim uslužbencem v deželi 
Nordrhein-Westfalen, zaposlenim s polovič­
nim delovnim časom - kakor tudi zaposle­
nim s polnim delovnim časom - ne izplača 
nadur, če ne presegajo treh ur pouka v 
koledarskem mesecu?" 
4 — Direktiva Sveta 75/117/EGS z dne 10. februarja 1975 o 
približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z uporabo načela 
enakega plačila za moške in ženske, UL L 45, str. 19. 
I - 5864 
ELSNER-LAKEBERG 
8. Pisna stališča so vložili tožeča in tožena 
stranka, nemška vlada ter Komisija. Ustna 
obravnava, ki ni bila predlagana, ni bila 
opravljena. Tožeča stranka in Komisija 
zatrjujeta, da se mora na predloženo vpraša­
nje odgovoriti negativno; tožena stranka in 
nemška vlada zastopata drugačno stališče. 
Presoja 
9. Člen 141 ES uvaja načelo enakega plačila 
za enako delo za moške in ženske. Člen 1 
Direktive o enakem plačilu določa, da to 
načelo pomeni, da je treba za enako delo ali 
za delo, ki se mu pripisuje enaka vrednost, 
odpraviti vsakršno diskriminacijo na podlagi 
spola, glede na vse vidike in pogoje plačila. 
10. V skladu z ustaljeno sodno prakso velja, 
da načelo enakega plačila ne zajema le 
neposredne spolne diskriminacije, ampak 
tudi različno obravnavanje moških in žensk 
pri delu, ki nastane zaradi uporabe meril, ki 
se ne nanašajo na spol, razen če je različno obravnavanje upravičeno z objektivnimi 
dejavniki, ki niso povezani s spolom. 5 
11. V tem primeru je jasno, da zadevna 
zakonodaja ne vsebuje neposredne diskrimi­
nacije na podlagi spola. Če pa vseeno 
vzpostavlja različno obravnavanje med zapo­
slenimi s polnim in polovičnim delovnim 
časom in če to razlikovanje zadeva znatno 
več žensk kot moških, lahko uporaba te 
zakonodaje pomeni posredno diskriminacijo, 
ki je v neskladju s členom 141 ES in 
Direktivo o enakem plačilu, razen če je 
različno obravnavanje upravičeno z dejav­
niki, ki niso povezani s spolom. 
12. Tožeča stranka navaja, da različno 
obravnavanje učiteljev s polnim in polovič­
nim delovnim časom obstaja zaradi dejstva, 
da utegnejo biti tri dodatne učne ure na 
mesec znatno večja obremenitev za učitelje s 
polovičnim kot za učitelje s polnim delovnim 
časom. 
13. Tudi Komisija meni, da gre za različno 
obravnavanje. Meni, da morajo učitelji s 
polnim delovnim časom delati več kot 
5 — Skupne sodbe z dne 15. decembra 1994 v zadevi Helmig, 
C-409/92, C-425/92, C-34/93, C-50/93 in C-78/93, Recueil, 
str. I-5727, točka 20. 
I - 5865 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA F. G. JACOBSA — ZADEVA C-285/02 
12,24 % rednih delovnih ur, da prejmejo 
dodatno plačilo za dodatno delo, medtem ko 
morajo učitelji s polovičnim delovnim časom 
delati več kot 20 % svojih rednih delovnih ur. 
Komisija je tudi izračunala, da je povprečna 
urna postavka učiteljev s polovičnim delov­
nim časom, ki opravljajo dodatne ure, nižja 
kot tista od učiteljev s polnim delovnim 
časom v enakem položaju. Komisija zaključi, 
da gre tu torej za znatno neenakost pri 
obravnavi učiteljev s polnim in polovičnim 
delovnim časom. 
14. Tožena stranka po drugi strani zatrjuje, 
da so učitelji s polovičnim delovnim časom 
obravnavani popolnoma enako kot učitelji s 
polnim delovnim časom: za obe skupini je 
dodatno delo plačano le, če se je delalo več 
kot tri dodatne ure, pri čemer so dodatne ure 
izplačane popolnoma enako. 
15. Nemška vlada prav tako meni, da ni 
razlike med obravnavanjem učiteljev s pol­
nim in polovičnim delovnim časom: tožeča 
stranka prejme enako plačilo za opravljene 
ure dela, vključno z dodatnimi urami, kot 
zasluži učitelj s polnim delovnim časom za 
isto število opravljenih ur. Nemška vlada je 
to sklenila na podlagi ločenega pregleda 
enakosti plačil za redne delovne ure in nadure. Po njenem mnenju je načelu enakega 
plačila zadoščeno, ko delavci s polnim in 
polovičnim delovnim časom prejmejo enako 
urno plačilo za redno opravljene delovne ure 
in ko je dodatek za dodatno delo za obe vrsti 
delavcev plačan po več kot treh opravljenih 
urah pouka. 
16. Metodi ocenitve, ki sta jih uporabili 
Komisija in nemška vlada, se mi zdita 
nepravilni. Iz sodne prakse Sodišča jasno 
izhaja, da se različno obravnavanje plačil 
zaposlenih s polnim in polovičnim delovnim 
časom ne sme določati s sorazmernim 
učinkom neplačanih dodatnih ur, z razliko 
v povprečni urni postavki, enkrat ko so 
opravljene dodatne ure, ali s pregledom 
stopnje plačila za dodatne ure ločeno od 
redno opravljenih ur. 
17. V zadevi Helmig 6 je Sodišče odločilo, da 
neenako obravnavanje obstaja vedno, kadar 
6 — Navedena v opombi 5, točka 26, sodbe. Glej tudi sodbo z dne 
6. februarja 1996 v zadevi Lewark, C-457/93, Recueil, 
str. I-243, točki 25 in 26. 
I - 5866 
ELSNER-LAKEBERG 
je za enako število opravljenih ur na podlagi 
delovnega razmerja celotna plača zaposlenih 
s polnim delovnim časom višja kot plača 
zaposlenih s polovičnim delovnim časom. 
18. V tej zadevi so bili dodatki za nadurno 
delo plačani zaposlenim, ki so delali dodatno. 
Zaposleni s polovičnim delovnim časom, ki 
so delali več kot svoj redni delovni čas, a niso 
presegli polnega delovnega časa, so bili 
plačani po svoji normalni postavki in niso 
prejeli dodatka za nadurno delo. Sodišču je 
bilo v bistvu predloženo vprašanje, ali so taki 
sporazumi neskladni z načelom enakega 
plačila. 
19. Sodišče je opozorilo, da so v teh 
okoliščinah zaposleni s polovičnim delovnim 
časom prejeli enako celotno plačilo kot 
zaposleni s polnim delovnim časom za enako 
število opravljenih ur. Navedlo je primer 
zaposlenega s polovičnim delovnim časom, 
ki je bil pogodbeno zavezan delati 18 ur: če bi 
tak zaposleni delal 19 ur, bi prejel enako 
celotno plačilo, kot ga prejme zaposleni s 
polnim delovnim časom za 19 delovnih ur. Sodišče je skladno s tem ugotovilo, da načelo 
enakega plačila ni bilo prekršeno. 7 
20. V tem primeru je za primerjavo nacio­
nalna zakonodaja taka, da bo zaposleni s 
polovičnim delovnim časom, ki je pogod­
beno vezan delati 15 ur in ki dela dodatnih 
2,5 ure, s čimer dela skupno 17,5 ure, plačan 
le za 15 ur dela in tako ne bo prejel enakega 
celotnega plačila kot zaposleni s polnim 
delovnim časom. Na podlagi sodne prakse 
Sodišča gre torej za različno obravnavo 
delavcev s polovičnim in polnim delovnim 
časom. 
21. Nacionalno sodišče mora ugotoviti, 
prvič, ali različno obravnavanje, ki ga vzpo­
stavlja zakonodaja, prizadene znatno več 
žensk kot moških in, drugič, ali obstajajo 
objektivni dejavniki, ki niso povezani s 
spolom, ki lahko upravičijo razliko v obrav­
navi. Dodal bi še, da iz vseh navedb izhaja 
enak zaključek, in sicer, da zakonodaja 
prizadene znatno več žensk kot moških, 
medtem ko ni sledi o kakršni koli upraviče­
nosti razlike v obravnavanju. 
7 — Točke 27, 28 in 31 sodbe. 
I - 5867 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA F. G. JACOBSA - ZADEVA C-285/02 
Predlog 
22. Tako sem sklenil, da naj se na vprašanje, ki ga je predložilo Verwaltungsgericht 
Minden, odgovori: 
Nacionalna zakonodaja, ki določa, da zaposleni s polnim in polovičnim delovnim 
časom niso plačani za dodatno opravljene ure, zaradi česar je celotna plača 
zaposlenih s polnim delovnim časom višja kot plača zaposlenih s polovičnim 
delovnim časom za enako število opravljenih ur, vzpostavlja neenako obravnavanje 
med zaposlenimi s polnim in polovičnim delovnim časom. Če neenako obravnavanje 
zadeva znatno več žensk kot moških, ta zakonodaja krši člen 141 ES in Direktivo 
Sveta 75/117/EGS z dne 10. februarja 1975 o približevanju zakonodaje držav članic v 
zvezi z uporabo načela enakega plačila za moške in ženske, razen če obstajajo 
objektivni dejavniki, ki niso povezani s spolom, ki upravičujejo tako razliko v 
obravnavanju. 
I - 5868