SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA 
DÁMASA RUIZ-JARABOJA COLOMERJA, 
predstavljeni 16. decembra 2004 1 
1. Kraljevina Belgija Sodišču predlaga, naj 
Uredbo Komisije (ES) št. 2204/2002 z 
dne 5. decembra 2002 o uporabi členov 87 
in 88 Pogodbe o ES za državne pomoči na 
področju zaposlovanja 2 razglasi za nično, z 
obrazložitvijo, da ta ne krši samo Uredbe 
Sveta (ES) št. 994/98 z dne 7. maja 1998 3, 
ampak tudi splošna načela pravne varnosti, 
subsidiarnosti, sorazmernosti, usklajenosti in 
prepovedi diskriminacije, ki izhajajo iz prava 
Skupnosti; poleg tega naj pravna podlaga za 
sprejetje te uredbe ne bi bila pravilna. 
I - Pravni okvir 
2. Pred preučitvijo očitkov, navedenih v 
podporo predlogu za razveljavitev, se zdi 
nujno opisati zakonodajni okvir, ki ga sestavljajo tri zaporedna besedila: Pogodba 
ES, Uredba št. 994/98 in Uredba 
št. 2204/2002. 
A - Pogodba ES 
3. V Skupnosti, ki spodbuja skladen in 
uravnotežen razvoj gospodarskih dejavnosti, 
stabilno rast brez inflacije ter visoko stopnjo 
gospodarskega zbliževanja in povezovanja 
(člen 2 ES), je konkurenca osrednjega 
pomena, saj je bistvena za uresničitev teh 
ciljev. Na njej temeljita delovanje Skupnosti, 
ki vključuje sistem za zagotavljanje neizkriv-
ljene konkurence na notranjem trgu 
(člen 3(1) (g) ES), ter ekonomska politika 
Skupnosti in držav članic, ki jo je treba voditi 
ob spoštovanju načela svobodne konkurence 
(člen 4(1) ES). 1 — Jezik izvirnika: španščina. 
2 — UL L 337, str. 3. Popravek v UL L 349, str. 126. 
3 — Uredba o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe o ustanovitvi 
Evropske skupnosti (po spremembi postala člena 87 ES 
in 88 ES) za določene vrste horizontalne državne pomoči 
(UL L 142, str. 1). 
I - 2808 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
4. Poglavje 1 naslova VI Pogodbe, ki določa 
nekatera pravila na tem področju, razlikuje 
pravila, ki veljajo za podjetja (oddelek 1), in 
pravila o pomočeh, ki jih dodelijo države 
(oddelek 2). Slednja so treh vrst: 
1. Člen 87 ES: 
— Odstavek 1 določa, da vsaka pomoč, ki 
izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konku­
renco z dajanjem prednosti posamez­
nim podjetjem ali proizvodnji 
posameznega blaga, ni združljiva s 
skupnim trgom, če prizadene trgovino 
med državami članicami. 
To splošno pravilo ima izjemi, ki sta 
navedeni v teh odstavkih: 
— odstavek 2 v vseh navedenih primerih -
kot to potrjuje besedna zveza „je združ­
ljivo" - dovoljuje nekatere pomoči 
socialnega značaja, ob izjemnih dogod­
kih ali pomočeh, ki se dodelijo posa­
meznim območjem v Nemčiji; — med drugimi izrecno predvidenimi mo­
žnostmi odstavek 3 določa, da se kot 
združljiva „lahko" šteje pomoč za spod­
bujanje gospodarskega razvoja območij, 
na katerih je izjemno nizka življenjska 
raven ali velika podzaposlenost 
2. Člen 88 ES: 
— v skladu z odstavkom 1 mora Komisija 
preučiti obstoječe sisteme pomoči v 
državah članicah; 
— v skladu z odstavkom 2 mora Komisija, 
če ugotovi, da pomoč ni združljiva s 
skupnim trgom na podlagi člena 87 ES, 
od zadevne države članice zahtevati, naj 
jo odpravi ali spremeni, in po potrebi 
lahko zadevo predloži neposredno So­
dišču; v izjemnih okoliščinah lahko Svet 
sklene, da takšne subvencije izkrivljajo 
skupni trg; 
— odstavek 3 določa, da morajo države 
članice obvestiti Komisijo o vseh načrtih 
za dodelitev ali spremembo pomoči, da 
lahko Komisija začne postopek iz prejš­
njega odstavka, če takšna pomoč po­
meni izkrivljanje konkurence. 
I - 2809 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
3. Člen 89 ES: 
— Svetu omogoča sprejetje ustreznih 
uredb za uporabo členov 87 ES in 
88 ES ter zlasti določitev pogojev, pod 
katerimi se uporablja člen 88(3) ES, in 
vrst pomoči, izvzetih iz tega postopka. 
B - Uredba št. 994/98 
5. Svet je z možnostjo, ki jo ima na podlagi 
člena 89 ES, sprejel Uredbo št. 994/98 in v 
skladu s členom 1 lahko Komisija izjavi, da so 
na področjih, na katerih ima dovolj izkušenj 
za določitev splošnih meril, nekatere vrste 
pomoči združljive s skupnim trgom in zanje 
ne veljajo zahteve za uradno priglasitev iz 
člena 88(3) ES. 4 6. Takšno pooblastilo upravičuje dejstvo, da 
je ocena združljivosti pomoči s skupnim 
trgom v bistvu v rokah Komisije (druga 
uvodna izjava), organa, ki je na tem področju 
pridobil veliko izkušenj (četrta uvodna iz­
java). Izraženo je tudi z dejstvom, da „bodo 
uredbe o skupinskih izjemah povečale pre­
glednost in pravno varnost", tako da jih 
nacionalna sodišča lahko neposredno upo­
rabljajo (peta uvodna izjava). 
7. Vendar takšno pooblastilo ni neomejeno, 
saj velja zanj več pogojev: 
1. Področje uporabe obsega le te vrste 
pomoči (člen 1(1)): 
(a) pomoč v korist malih in srednje 
velikih podjetij, raziskav in razvoja, 
varstva okolja, zaposlovanja in uspo­
sabljanja; 
(b) pomoč, ki se sklada s karto za 
dodeljevanje regionalne pomoči, ki 
jo Komisija odobri za vsako državo 
članico. 4 — Člen 2 določa, da je Komisija pristojna za sprejemanje uredb, z 
obrazložitvijo, „da ob upoštevanju razvoja in delovanja 
skupnega trga nekatere pomoči ne izpolnjujejo vseh meril iz 
člena 92(1) in so zato izvzete iz postopka uradne priglasitve iz 
člena 93(3), če pomoč, dodeljena istemu podjetju v določenem 
časovnem obdobju, ne presega določenega zneska". Uredba 
Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi 
členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči de minimis (UL L 10, 
str. 30) je bila sprejeta na tej pravni podlagi. 
I - 2810 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
2. Vsebina predpisov, ki urejajo pomoči, je 
obvezna in ni obvezna: 
(a) navesti je treba namen, upravičence; 
prage intenzivnosti pomoči, pogoje 
v zvezi z zbiranjem pomoči in 
pogoje za spremljanje (člen 1(2)); 
(b) določijo se lahko zlasti pragovi ali 
drugi pogoji za dodelitev posamične 
pomoči, izključijo se lahko nekateri 
sektorji in dodajo nadaljnji pogoji 
za skladnost izvzete pomoči 
(člen 1(3)). 
3. Pred sprejetjem zadevne pomoči je 
treba upoštevati nekatera posebna po­
stopkovna pravila, kot sta zaslišanje 
zainteresiranih strank (člen 6) in po­
svetovanje s svetovalnim odborom, us­
tanovljenim v ta namen (člena 7 in 8). 
4. Obdobje veljavnosti izvzetih pomoči je 
omejeno, vendar se lahko podaljša (člen 
4(1) in (3)). 
5. Lahko se razveljavijo ali spremenijo, če 
so se spremenile okoliščine v zvezi s 
katero od pomembnih sestavin, ki je bila vzrok za njihovo sprejetje, ali kjer tako 
zahteva stopnjujoč razvoj oziroma de­
lovanje skupnega trga. V tem primeru se 
v novi uredbi določi šestmesečno prila-
goditveno obdobje za prilagoditev po­
moči, ki jo je zajemala prejšnja uredba. 
8. Komisija je v okviru pooblastila, ki ga ima 
na podlagi Uredbe št. 994/98, 12. janu­
arja 2001 sprejela Uredbo (ES) št. 68/2001 
in Uredbo (ES) št. 70/2001 o uporabi členov 
87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči za 
usposabljanje ter pri pomoči za majhna in 
srednje velika podjetja. 5 Sprejela je tudi 
Uredbo št. 2204/2002, katere razveljavitev 
je prav tako predlagana. 
C - Uredba št 2204/2002 
9. Uredbo št. 2204/2002 je ob upoštevanju 
utemeljitev in razlag iz njenih uvodnih izjav 
mogoče povzeti tako: 
1. Področje uporabe 
10. V skladu s členom 1 se Uredba po eni 
strani uporablja za tri vrste shem, ki po-
5 — UL L 10, str. 20 in 33. 
I - 2811 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
menijo državno pomoč v smislu člena 
87(1) ES, v vseh sektorjih, če ti spodbujajo: 
(a) odpiranje novih delovnih mest, 
(b) zaposlitev prikrajšanih delavcev ali in­
validov, 
(c) pokrivanje dodatnih stroškov zaradi 
zaposlitve invalidov. 
11. Po drugi strani pa se Uredba ne upo­
rablja: 
— za pomoč, povezano z izvoznimi dejav­
nostmi (člen 1(3) (a)); 
— za pomoč, ki je odvisna od uporabe 
domačih proizvodov (člen 1(3)(b)), in 
— za primere, ki so našteti v členu 9 
(na primer subvencije, usmerjene v 
določene sektorje (odstavek 1), odo­brene posameznemu podjetju ali orga­
nizaciji, ki presegajo bruto znesek 15 
milijonov EUR v katerem koli triletnem 
obdobju (odstavek 2), za ohranitev 
delovnih mest - odstavek 5 - ali za 
preoblikovanje pogodb o začasnem delu 
ali delu za določen čas v pogodbe za 
nedoločen čas - odstavek 6). 
2. Opredelitev pojmov 
12. Kot pri številnih predpisih Skupnosti so 
opredeljeni uporabljeni pojmi: „pomoč"; 
„mala in srednje velika podjetja"; „bruto" in 
„neto" intenzivnost pomoči; „število zapo­
slenih"; „prikrajšan" in „invalidni" delavec; 
„zaščitena zaposlitev"; „strošek plače"; veza­
nost na izvajanje investicijskega projekta ter 
investicija v „opredmetena" ali „neopredme-
tena" sredstva. 
3. Pogoji 
(a) Splošni pogoji 
13. Da je shema pomoči lahko izvzeta iz 
obveznosti predhodne priglasitve, ki jo do­
loča Pogodba, mora v skladu s členom 3: 
I - 2812 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
— izpolnjevati vse pogoje iz Uredbe; in 
— vsebovati izrecno sklicevanje na Ured­
bo. 
14. Treba je opozoriti, da se zgornje meje 
pomoči ob upoštevanju posebnih določb o 
kumulaciji pomoči uporabljajo ne glede na 
to, ali se pomoč v celoti financira iz državnih 
virov ali jo delno financira Skupnost (člen 8). 
(b) Posebni pogoji 
15. Odvisne so od zastavljenih ciljev: 
— ustvarjanje delovnih mest (člena 4 in 7), 
— zaposlitev prikrajšanih delavcev in inva­
lidov (člen 5) ter — dodatni stroški zaposlovanja invalidnih 
delavcev (člen 6). 
4. Trajanje veljavnosti 
16. Člen 11 določa, da Uredba velja 
do 31. decembra 2006, vendar kljub temu 
navaja tri prehodna pravila: 
— priglasitve, ki so predmet obravnave ob 
začetku veljavnosti Uredbe, se ocenijo 
glede na nova načela; 
— pomoči, ki so se brez odobritve Komisije 
in ob kršitvi obveznosti iz člena 88(3) ES 
izvajale pred dnem začetka veljavnosti 
Uredbe, so izvzete, če izpolnjujejo po­
goje, določene v Uredbi; 
— izvzete subvencije so po izteku veljav­
nosti Uredbe še naprej izvzete za šest 
mesecev. 
I - 2813 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
II - Postopek pred Sodiščem 
17. Kraljevina Belgija je 10. marca 2003 v 
sodnem tajništvu vložila tožbo, s katero 
Sodišču predlaga, naj razveljavi Uredbo 
št. 2204/2002 in razglasi, da se Uredba 
št. 994/98 ne uporablja. 
18. Komisija je vložila odgovor na tožbo, s 
katerim predlaga, naj se tožba zavrne in naj 
se Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov. 
19. Čeprav je Sodišče Združenemu kralje­
stvu Velika Britanija in Severna Irska dovolilo 
intervencijo, se to po predložitvi intervencij­
ske vloge postopka ni udeležilo. 
20. Ko sta stranki vložili svojo repliko in 
dupliko, se je pisni postopek končal brez 
nadaljnjih formalnosti. 
21. Tožeča stranka se je 29. decembra 2004 
na svojo željo udeležila obravnave, na kateri 
je bila prisotna tožena stranka. III - Analiza razlogov, na katerih temelji 
tožba 
22. Ker se dopustnost tožbe ne izpodbija 6, je 
treba razloge, navedene v podporo ničnostni 
tožbi, preučiti po vrstnem redu iz tožbe: (a) 
kršitev Uredbe št. 994/98, (b) kršitev splošnih 
pravnih načel in (c) kršitev Pogodbe, ki je 
posledica napačne izbire pravne podlage. 
23. Ker tožeča država članica zahteva raz­
veljavitev celotne Uredbe št. 2204/2002 - in 
ne samo nekaterih njenih določb -, pri 
čemer večkrat navede domnevne posledice, 
ki bi jih povzročila njena uporaba v praksi, je 
treba najprej opozoriti na naravo ničnostne 
tožbe. 
6 — Čeprav sta belgijska vlada in Komisija nekatere dele svojih vlog 
namenili polemiziranju o domnevni nedopustnosti, ki for­
malno ni bila navedena in ne izhaja iz procesnih aktov, ki so jih 
vložile stranke. Dejstvo - ki se sicer izpodbija -, da ob 
sprejetju Uredbe št. 2204/2002 ni bila podana nobena 
pripomba, namreč ni ovira, da naknadno ne bi mogla biti 
predmet izpodbijanja, če zadnjenavedeno sledi v roku in ob 
upoštevanju predvidenih pogojev. V tem smislu je treba 
opozoriti na sodbo z dne 12. julija 1979 v zadevi Italija proti 
Svetu (166/78, Recueil, str. 2575), navedeno v repliki, v kateri 
je Sodišče razsodilo, da „člen 173, odstavek 1, Pogodbe (po 
spremembi postal člen 230, odstavek 1, ES) vsaki državi daje 
pravico, da z ničnostno tožbo izpodbija zakonitost vseh uredb 
Sveta, pri čemer izvrševanje te pravice ni odvisno od stališč, ki 
jih predstavniki držav, ki sestavljajo Svet, podajo ob sprejetju 
zadevne uredbe". 
I - 2814 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
24. V skladu s sodno prakso je bil s Pogodbo 
vzpostavljen sistem pravnih sredstev in po­
stopkov, namenjenih zagotavljanju nadzora 
nad zakonitostjo aktov institucij, in ta nadzor 
je bil zaupan sodišču Skupnosti. 7 Ta naloga 
najprej obsega preverjanje zakonitosti v 
ožjem pomenu, na podlagi katerega se lahko 
preveri skladnost aktov institucij s pravili, na 
katerih temeljijo. Nadalje vključuje tudi 
preučitev ustavnosti, da se preveri, ali so 
splošne zakonodajne določbe združljive s 
pogodbami, ki so se kljub svoji formalno­
pravni naravi mednarodnih instrumentov 
razlagale in uporabljale kot verodostojna 
ustava Skupnosti. 8 
25. Takšno preverjanje se v glavnem izvaja s 
tremi postopkovnimi sredstvi: ničnostno 
tožbo, tožbo zaradi nedelovanja in ugovorom 
nezakonitosti. Vprašanje za predhodno od­
ločanje o veljavnosti dopolnjuje ta sistem, 
medtem ko odškodninske tožbe omogočajo 
posredni nadzor. 9 
26. Ničnostna tožba je bila uvedena z 
dvojnim namenom: zagotavljanje spoštova­
nja prava Skupnosti s strani institucij in varstvo pravic tožečih strank (fizičnih ali 
pravnih oseb, držav članic in institucij) do 
institucij. 10 
27. Njen predmet je omejen na akte, ki jih 
skupaj sprejemata Evropski parlament in 
Svet, na akte Sveta, Komisije in Evropske 
centralne banke (ECB), razen priporočil in 
mnenj, ter na akte Evropskega parlamenta „s 
pravnim učinkom do tretjih oseb". 11 Poleg 
tega člen 237(b) in (c) ES predvideva 
možnost, da se ničnostna tožba vloži zoper 
odločitve, ki sta jih sprejela svet guvernerjev 
in svet direktorjev Evropske investicijske 
banke. 12 
28. Ena glavnih značilnosti ničnostne tožbe 
je omejitev imetnikov procesnega upraviče­
nja za njeno vložitev. V nasprotju s privile­
giranimi tožečimi strankami - in sicer držav 
7 — Sodbi z dne 23. aprila 1986 v zadevi Les Verts proti 
Parlamentu (294/83, Recueil, str. 1339) in z dne 25. julija 
2002 v zadevi Unión de Pequeños Agricultores proti Svetu 
(C-50/00 P, Recueil, str. I-6677). 
8 — Rodríguez Iglesias, G. C, „El Tribunal de Justicia de las 
Comunidades Europeas", El derecho comunitario europeo y su 
aplicación judicial, editorial Civitas, Madrid, 1993, str. 384. 
9 — Liñán Nogueras, D., in Mangas Martín, A., Instituciones y 
Derecho de la Unión Europea, editorial Tecnos, 4. izdaja, 
Madrid, 2004, str. 459. 10 — Tako sem pojasnil v sklepnih predlogih, ki sem jih predstavil 
v zadevi Ismeri Europa proti Računskemu sodišču (sodba z 
dne 10. julija 2001, C-315/99 P, Recueil, str. I-5281). Glej tudi 
Waelbroeck, M., in Waelbroeck, D., „Article 173", v Louis, J.-
V., Vandersanden, G., Waelbroeck, D., in Waelbroeck, M., 
Commentaire Megret. Le droit de la CEE, zvezek 10 (La Cour 
de justice. Les actes des institutions), Éditions de l'Université 
de Bruxelles, Bruselj, 1993, str. 98 , in Vandersanden-Barav, 
Contentieux communautaire, Ed. Bruylant, Bruselj, 1977, 
str. 127. 
11 — Zgoraj navedeno delo Liñán Nogueras, D., in Mangas Martín, 
A., str. 460. 
12 — Castillejo Manzanares, R., „El recurso de anulación", v 
zborniku Derecho procesal comunitario, uredniki Marino, 
F., Moreno Catena, V., in Moreiro, C, Ed. Tirant lo Blanch, 
Valencia, 2001, str. 151. 
I - 2815 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
članic, Parlamenta, Komisije in Sveta - lahko 
Računsko sodišče in ECB to pravno sredstvo 
uporabita samo za zaščito svojih posebnih 
pravic 13, medtem ko lahko fizične ali pravne 
osebe izpodbijajo samo odločbe, ki so 
naslovljene nanje, ali odločbe, ki jih nepo­
sredno in posamično zadevajo, čeprav so v 
obliki uredbe ali odločbe, naslovljene na 
drugo osebo. 14 
29. Zdi se, da so tudi tožbeni razlogi omejeni 
na nepristojnost, nespoštovanje postopkov­
nih pravil, kršitev Pogodbe ali katerega koli pravnega predpisa, ki se nanaša na njeno 
izvajanje, in na zlorabo pooblastil. Prva dva 
se nanašata na zunanjo zakonitost in se ju 
lahko navede po uradni dolžnosti 15, medtem 
ko se zadnja dva nanašata na notranjo 
zakonitost in ju mora torej navesti tožeča 
stranka. Čeprav je kršitev Pogodbe splošen 
razlog, ki združuje tudi druge, se z izčrpnim 
seznamom prepreči, da bi tožba temeljila na 
kakem drugem razlogu, razen če ga je 
mogoče navezati na enega od navedenih, 
kar je zelo verjetno, saj preučitev zadeve ne 
zahteva zelo natančne opredelitve razloga, 
ampak je dovolj, da je kršitev razvidna iz 
vloge. 16 Vendar je treba pri preučitvi očitka 
pretehtati diskrecijsko pravico, ki jo imajo 
institucije pri izvajanju svojih dejavnosti. 17 
30. Če je tožba utemeljena, Sodišče razglasi, 
da je izpodbijani akt ničen (člen 231 ES), pri 
čemer se pa se takšna sankcija lahko nanaša 
samo na del določb, če ga je mogoče ločiti od 
preostalega akta. V nasprotju s tožbo zaradi 
neizpolnitve obveznosti, ki je deklarativne 
narave, je sodba absolutno zavezujoča ter 
ima učinke razsojene stvari po vsebinski in 13 — Omejitev procesnega upravičenja glede na namen tožbe v 
pravnem svetu ni redka. La Carta Europea de Autonomía 
Local (Evropska listina o lokalni samoupravi) iz leta 1985 
določa, da je treba lokalnim skupnostim dati poseben 
mehanizem za obrambo te samouprave v okviru teritorialne 
razdelitve pristojnosti države; Španija provincam in občinam 
ni priznala procesnega upravičenja pred Tribunal Constitu­
cional, da bi lahko izpodbijale predpise na ravni državnih 
zakonov ali zakonov samoupravnih skupnosti, če menijo, da 
takšne določbe ogrožajo lokalno samoupravo (člen 75a(1) 
Ley Orgànica 2/1979 z dne 3. oktobra 1979 o ustavnem 
sodišču), zavedajoč se, da je ta postopek mogoče uporabiti le 
in izključno za zaščito navedene značilnosti. 
14 — Ta primer, ki posameznikom daje procesno upravičenje za 
vložitev ničnostne tožbe, je povzročil omejevalno sodno 
prakso Sodišča, ki je bila deležna ostrih kritik s strani pravnih 
strokovnjakov. Med drugim glej Sarmiento, D., „La sentencia 
UPA (C-50/2000), los particulares y el activismo inactivo del 
Tribunal de Justicia", Civitas, Revista Española de Derecho 
Europeo, št. 3, julij-september 2002, str. od 531 do 577; glej 
tudi Ortega, M., El acceso de los particulares a la justicia 
comunitaria, Ariel Practicum, Barcelona, 1999, posebej 
poglavje 6, za naslovom „Hacia una mejora del sistema de 
protección jurisdiccional de los particulares". Generalni 
pravobranilec Jacobs je v sklepnih predlogih, ki jih je 
predstavil v zgoraj navedeni zadevi Unión de Pequeños 
Agricultores proti Svetu, predlagal široko razlago, pri čemer 
je poudaril, da „posameznika ukrep Skupnosti posamično 
zadeva, če ta resno ogroža ali bi lahko resno ogrožal njegove 
interese" (točka 102(4)). Pogodba o Ustavi za Evropo sodi v to 
razširjeno pojmovanje, ker njen člen III-365, odstavek 4, 
razlikuje primera, v katerih fizične ali pravne osebe lahko 
vložijo tožbo: ukrepajo lahko zoper „nanje naslovljene akte ali 
zoper akte, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo", 
ter zoper „izvršilne akte, ki se nanje neposredno nanašajo, a 
ne vsebujejo izvedbenih ukrepov". 15 — Na primer v sodbi z dne 10. maja 1960 v zadevi Zvezna 
republika Nemčija proti Visoki oblasti Evropske skupnosti za 
premog in jeklo (19/58, Recueil, str. 471) je Sodišče v zvezi z 
ugovorom nedopustnosti odločilo, da je ta očitek treba 
preučiti, čeprav formalno ni bil naveden niti v tožbi niti v 
repliki. 
16 — Sodba z dne 14. maja 1974 v zadevi Nold proti Komisiji (4/73, 
Recueil, str. 491). 
17 — Sodba z dne 14. marca 1973 v zadevi Westzucker GmbH 
proti Einfuhr- und Vorratsstelle für Zucker (57/72, Recueil, 
str. 321) in z dne 22. januarja 1976 v zadevi Balkan Import 
Export GmbH proti Hauptzollamt Berlin Packhof (55/75, 
Recueil, str. 19). Glej tudi Bernad, M., Salinas, S., in Tirado, 
C, Instituciones y Derecho de la Unión Europea, Ed. 
Realizaciones, Informes y Ediciones Europa, Zaragoza, 
2003, str. 402. 
I - 2816 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
formalni strani, ker je njen namen ponovno 
vzpostaviti pravni red, na katerega je vplivala 
nezakonitost določbe Skupnosti. 
A - Kršitev Uredbe št 994/98 
31. Belgijska vlada pod tem naslovom zvrsti 
dve vrsti tožbenih razlogov, s katerimi navaja 
očitek, da Uredba: 1. ne zagotavlja pregled­
nosti in pravne varnosti, ki jo zahteva uredba 
o pooblastitvi na področju pomoči za zapo­
slovanje, ter 2. uvaja strožjo veljavno uredi­
tev, kar je v nasprotju z podeljenim poobla­
stilom. 
1. Preglednost in pravna varnost 
(a) Njuna razglasitev v Uredbi št. 994/98 
32. Po mnenju Kraljevine Belgije naj norma­
tivni okvir sporne uredbe in njene določbe ne 
bi bili jasni, čeprav mora uredba o izjemah v 
skladu z njeno peto uvodno izjavo „povečati 
preglednost in pravno varnost". Poleg tega 
naj ne bi bila v skladu z zahtevo po pravni varnosti, ki pa je pri državnih pomočeh na 
področju zaposlovanja velikega pomena. 
33. Komisija opozarja, da se Belgija sklicuje 
na kršitev uvodne izjave, ne konkretne 
določbe, in trdi, da je učinek izpodbijane 
uredbe pozitiven, saj so nekatere vrste 
pomoči z njo postale združljive s skupnim 
trgom. Nasprotno, imela naj ne bi nobenega 
negativnega učinka, saj naj bi tako določala, 
brez poseganja v možnost držav članic, da 
opravijo predhodno priglasitev. Nazadnje, 
Komisija zavrača očitek o pomanjkanju 
jasnosti ali kršitvi načela pravne varnosti. 
34. Predpis opisuje dejstva, položaje ali 
okoliščine, pri čemer jim pripiše nekatere 
posledice. Dejstva in pravni rezultat torej 
pomenijo dva strukturna elementa nekega 
predpisa. 18 Obrazložitev, preambule in 
uvodne izjave nimajo narave teh dveh 
elementov in lahko samo ponazorijo, uteme­
ljijo ali upravičijo zakonodajno besedilo, ki ga 
spremljajo in pred katerim so običajno 
navedene. Fizično so sicer vključene v 
predpis, vendar nikakor niso pravno zavez­
18 — Guasp, J., Derecho, nenavedene izdaje, Madrid, 1971, str. 7 in 
naslednje, opredeljuje pravo kot „skupek razmerij med 
ljudmi, ki jih družba šteje za nujne" in razlikuje dejavnika, 
ki vsebujeta bistvo tega pojma: materialni dejavnik, ki ga 
sestavljajo razmerja med ljudmi, in formalni dejavnik, ki 
zajema nujnost teh razmerij. 
I - 2817 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
ujoče, čeprav so uporabne kot razlagalna 
merila. 
35. Trditev tožeče države članice se nanaša 
na kršitev dveh načel, ki sta izrecno raz­
glašeni v peti uvodni izjavi uredbe o poob­
lastitvi, torej v delu, ki ni zavezujoč in 
katerega domnevna kršitev se ne more 
kaznovati z ničnostjo. Namen te določbe je 
pojasniti, zakaj se je Svet odločil za podelitev 
tega pooblastila. 
36. Vendar mora zakonodajalec spoštovati 
tako načelo preglednosti kot načelo pravne 
varnosti, in sicer kot vira prava Skupnosti 19, 
katerih nespoštovanje pomeni kršitev v 
smislu člena 230 ES 20, čeprav sta izrecno 
priznani v uvodni izjavi Uredbe št. 994/98. 
37. Čeprav belgijska vlada tega formalno ni 
tako izrazila, je zato treba preučiti glavni 
očitek, ki se nanaša na preglednost in pravno varnost z vidika kršitve pravnih načel Skup­
nosti. 
38. Sicer pa ga je tudi Komisija razložila v 
tem smislu, saj je svoje trditve navedla na 
podlagi tega stališča. 
b) Preglednost 
39. Tožeča stranka navaja nejasnost z dveh 
vidikov, in sicer (i) z vidika normativnega 
okvira in (ii) z vidika določb Uredbe. 
(i) Nejasnost normativnega okvira 
40. Po trditvah tožeče stranke naj bi se 
področje uporabe sporne uredbe delno pre­
krivalo s področjem uporabe smernic za 
regionalno pomoč 21, s področjem uporabe 
večsektorskega okvira o regionalni pomoči za 
velike naložbene projekte 22 in s področjem 
uporabe Uredbe št. 70/2001 o izjemah 23. 
19 — Iz nasprotne razlage v sodbi z dne 19. novembra 1998 v 
zadevi Združeno kraljestvo proti Svetu (C-150/94, Recueil, 
str. I-7235, točka 37) lahko izhaja, da se splošna načela 
uporabljajo, čeprav v uvodnih izjavah niso navedena. 
20 — Sodba z dne 3. maja 1978 v zadevi Töpfer proti Komisiji 
(112/77, Recueil, str. 1019, točka 19). 21 — UL 1998, C 74, str. 9. 
22 — UL 2002, C 70 - in ne 2000, kot je bilo napačno navedeno v 
opombi 24 tožbe - str. 8. 
23 — Katere sklicevanje je navedeno v točki 8 teh sklepnih 
predlogov. 
I - 2818 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
Zaradi takšnega prekrivanja naj bi obstajala 
možnost sporov, kar naj bi pomenilo, da 
besedilo ni jasno in dosledno. 
41. Treba je opozoriti, da bi bil takšen spor 
utemeljen samo pri predpisih na isti ravni, saj 
načelo hierarhije predpisov rešuje spore, ki se 
pojavijo pri predpisih na nižji ali višji ravni. 
Zato se tu ni mogoče sklicevati na smernice, 
ki jih navaja belgijska vlada, čeprav je Sodišče 
priznalo njihov zavezujoči učinek za Komi­
sijo. 24 
42. Prekrivanja z Uredbo št. 70/2001 ni 
mogoče izključiti, saj se ti predpisi ne 
uporabljajo za natančno razmejene sektorje. 
Vendar se ta primer nanaša na običajni spor, 
tako da se je treba, če isti primer lahko 
urejajo določbe iz dveh uredb, sklicevati na 
splošni načeli časovne veljavnosti zakona in 
specialnosti ter na vsa druga načela, ki veljajo 
za to področje. 
43. Nazadnje, dejstvo, da je določba kake 
uredbe v nasprotju z vsebino kake druge, ne 
pomeni, da prva ni jasna in dosledna, še manj 
pa, da naj bi bila takšna v celoti. (ii) Nejasnost določb Uredbe 
44. Pojem preglednosti opisuje nekaj, kar je 
jasno, očitno in razumljivo takoj ter brez 
dvoumnosti. Vključitev tega načela v pravno 
znanost je lahko samo želja, saj uporaba 
prava v družbenem življenju ni preprosta 
in ne omogoča vedno enopomenskih 
odgovorov. 
45. Čeprav lahko natančnost kakega pred­
pisa ocenimo že na podlagi njegovega 
besedila, šele njegova uporaba razkrije nje­
govo večjo ali manjšo zapletenost. Na to 
vplivajo številni dejavniki, zlasti stopnja 
diskrecijske pravice, ki jo ima zakonodajalec. 
46. Preučitev trditev tožeče stranke o nejas­
nosti izpodbijane uredbe privede do dveh 
ugotovitev. Prvič, razlika, ki se pojavi pri 
naštevanju določb Skupnosti, izhaja iz mo­
rebitnih posledic njene uporabe; drugič, zdi 
se, da Kraljevina Belgija pritiska na Sodišče, 
da bi izdalo sodbo, v kateri bi razložilo 24 — Sodbi z dne 24. marca 1993 v zadevi CIRFS in drugi proti 
Komisiji (C-313/90, Recueil, str. I-1125, točka 35) in z 
dne 15. oktobra 1996 v zadevi IJssel-Vliet (C-311/94, Recueil, 
str. I-5023, točka 42). 
I - 2819 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
predpis in razpršilo dvome, ki jih navaja na 
teoretični ravni. 25 
47. Namen tožbe je razveljaviti celotno 
Uredbo. Vendar se to postopkovno sredstvo 
v skladu z mojimi predhodnimi navedbami 
pojmuje samo v omejenem, zelo natančno 
določenem obsegu, ki bi bil presežen, če bi 
morali obravnavati vsako nedoslednost in 
dvoumnost, ki jo navaja tožeča stranka. 
48. Navedena nejasnost ni bila dokazana. 26 
Ničnost bi se morala razglasiti samo, če bi 
bilo s hitro presojo ugotovljeno, da celoten 
predpis ni jasen, da je skrajno nerazumljiv, da 
ni smiseln, ali če bi se izkazalo, da ni 
združljiv z drugimi določbami. To pa ni 
tako, če se kot v obravnavanem primeru 
takšna opredelitev samo domneva, ne glede 
na usodo drugih izvedbenih aktov, za katere 
prav tako velja sodni nadzor. 49. Zato je treba zavrniti trditev, ki temelji 
na nepreglednosti. 
(c) Pravna varnost 
50. Kršitev načela pravne varnosti je eden 
glavnih očitkov v podporo predlogu za 
razveljavitev. Pogosto se navezuje na druga 
splošna pravna načela, in ker, kot sem že 
navedel, naj ne bi vplival na pooblastilo, ga je 
treba natančneje preučiti v delu, ki se nanaša 
na kršitev teh načel. 
2. Uporaba strožje ureditve za pomoči 
51. Sprejetje strožjih predpisov na področju 
pomoči za zaposlovanje po mnenju belgijske 
vlade presega pooblastilo, ki ga je Svet podelil 
Komisiji, saj naj bi ji dovoljevalo samo 
kodificiranje obstoječih praks. V podporo 
temu očitku našteje razlike med prejšnjo in 
sedanjo ureditvijo. 
52. Komisija odgovarja, da ji je bilo poobla­
stilo podeljeno za zapis obstoječih običajev in 25 — Kraljevina Belgija namerava obravnavati vprašanje, še preden 
se to pojavi, pri tem pa pozablja, da je nastale težave vedno 
mogoče odpraviti z različnimi rešitvami: s tem, da se 
dejansko ne uporabi, s sodnim izpodbijanjem izvedbenih 
aktov, s spremembo uredbe, z razlago v postopku z 
vprašanjem za predhodno odločanje ... 
26 — Parlament je isto ugotovil v resoluciji o osnutku uredbe 
Komisije, ki jo je sprejel (UL 2003, C 272 E, str. 405) ter v 
kateri meni, „da predstavljeno besedilo občutno izboljšuje 
upravno preglednost in lajša tudi nadzor nad opredeljenimi 
merili [...]". 
I - 2820 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
tudi za ohranitev možnosti določitve strožjih 
pogojev dodeljevanja. Poudarja tudi, da ni 
navedena kršitev nobene druge določbe, 
razen tiste iz četrte uvodne izjave Uredbe 
št 994/98. 
53. Zavrnitev tega tožbenega razloga temelji 
na pravnem okviru, v katerega sodi sporna 
uredba. 
54. Pogodba določa, da lahko Komisija 
preveri, ali so pomoči združljive s skupnim 
trgom, zato ji jih morajo države članice 
predhodno priglasiti, Svet pa si pridržuje 
možnost, da sprejme nekatere predpise za 
izvajanje tako opredeljenega sistema, kot če 
Komisiji dovoli sprejetje splošnih določb, na 
podlagi katerih so sheme pomoči, ki iz­
polnjujejo merila o združljivosti, izvzete iz 
predhodne priglasitve. 
55. Pooblastilo Komisije upravičujejo njene 
„bogate izkušnje" in nikakor ni mogoče trditi, 
da ji je Svet podelil samo pooblastilo za 
kodifikacijo obstoječega sistema, ne da bi po 
potrebi lahko sprejela strožje predpise. Ko­
misiji ni treba vnašati predhodnih praks v 
zakonodajna besedila; dovolj je, da jih uporablja. Naj pripomnim, da Svet v sedmi 
uvodni izjavi uredbe o prenosu pooblastil 
izjavlja, da „je primerno, da se Komisiji ob 
sprejemanju uredb, ki nekatere vrste pomoči 
oproščajo obveznosti uradne priglasitve [...], 
omogoči dodati nadaljnje podrobne pogoje, 
da bi zagotovila združljivost". Sicer pa 
presoja te združljivosti v takšnem primeru 
predvideva uporabo splošnih meril, da se 
tako upoštevajo trenutne okoliščine. Zato ni 
nikakršnih ovir za spremembo pravila, ki se 
običajno uporablja, če je takšna sprememba 
utemeljena. 
56. Nobena od določb iz Uredbe št. 994/98 
Komisiji ne prepoveduje določanja drugač­
nih pravil od doslej veljavnih in se ji nikakor 
ni treba omejiti na preprosto predelavo. 
Naloga Komisije je preučiti združljivost 
pomoči, in tako kot lahko direktive v 
določenem trenutku sprejme, jih lahko po­
zneje spremeni ali jih neha uporabljati ob 
upoštevanju omejitev, ki jih določa pravo 
Skupnosti. 27 
27 — Za ponazoritev naj opozorim, da Komisija v sporočilu o 
smernicah o državni pomoči za zaposlovanje (2000/C 371/05, 
UL 2000, C, str. 12) navaja, da bo še naprej ocenjevala sheme 
pomoči za zaposlovanje „po merilih, določenih v obstoječih 
smernicah, ki bodo zato še naprej veljala do začetka 
veljavnosti novih smernic o pomoči za zaposlovanje ali 
uredbe o oprostitvi za pomoč za zaposlovanje". 
I - 2821 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
57. Tudi sklicevanje na neobstoj prehodnega 
prilagoditvenega obdobja se ne zdi uteme­
ljeno, saj člen 11 Uredbe št 2204/2002 v 
zvezi s tem vsebuje določbe, ki se jih lahko 
izpodbija, vendar se jih ne more spregle-
dati. 28 
58. Povsem drugačno je vprašanje - ki v 
obravnavanem primeru ni bilo postavljeno -, 
ali Uredba, ki jo je Komisija sprejela na 
podlagi uredbe o pooblastitvi, upošteva 
splošne in posebne pogoje, ki jih ta določa. 29 
B - Kršitev splošnih pravnih načel 
1. Načelo pravne varnosti 
59. Belgijska vlada se v tožbi nenehno 
sklicuje na načelo pravne varnosti, čeprav 
se njena kršitev formalno navezuje na kršitev 
ene od uvodnih izjav Uredbe št. 994/98. Ta 
vidik sem že obravnaval in utemeljil sem, da 
je treba ta očitek preučiti ločeno od drugih, 
ki se nanašajo na splošna načela prava 
Skupnosti. 60. Najprej je treba poudariti, da Uredba 
št. 2204/2002, kot je navedla tudi Komisija, 
ne krši načela pravne varnosti 30, ker to 
načelo, ki ima zelo splošen obseg, saj 
združuje druga, vključuje razumno uteme­
ljeno pričakovanje glede ravnanja institucij 
Skupnosti, ko uporabljajo pravo. V tem 
smislu Svet ob navajanju določb o poobla­
stitvi v peti uvodni izjavi Uredbe izjavlja, da 
„bodo [...] uredbe o izjemah povečale pre­
glednost in pravno varnost", saj predpisi, ki 
jih je Komisija sprejela v okviru podeljenega 
pooblastila, državam članicam omogočajo 
seznanitev s pogoji, pod katerimi so te 
izvzete iz obveznosti predhodnega sporoča­
nja načrtov pomoči Komisiji. 
61. Izpodbijana uredba izpolnjuje zahteve po 
pravni varnosti, saj natančno določa pogoje 
združljivosti, ki jih zahteva institucija, ki ji je 
bil s Pogodbo zaupan nadzor. Vendar se, če 
se z vidika celotnega besedila predpisa jasno 
kaže negotovost, samo na podlagi splošnega 
in teoretičnega stališča lahko ugotovi, ali je 
rezultat bolj ali manj dosežen. 
28 — Glej točko 16 teh sklepnih predlogov. 
29 — Glej točko 7 teh sklepnih predlogov. 30 — Tako meni tudi Parlament in v resoluciji o osnutku Uredbe, 
navedene v opombi 26, je ocenil, da gre za „[u]sklajen sistem 
odobritve pomoči [...], ki spodbuja pravno varnost". 
I - 2822 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
62. O tem ni mogoče presojati z razčlenitvijo 
vsebine izpodbijanega predpisa, v katerem je 
navedeno, kdaj se ta uporablja in kdaj ne, v 
katerem so opredeljeni uporabljeni pojmi, v 
katerem so določeni pogoji za izvzetje in 
pogoji za posamezno shemo pomoči ter v 
katerem so vsebovane določbe o kumu-
laciji, preglednosti, nadzoru in časovni 
veljavnosti. 31 
63. Očitek o pravni negotovosti mora biti še 
toliko natančneje pojasnjen, ker je v sistemu, 
ki ga določa Pogodba, obveznost obveščanja 
splošno pravilo, medtem ko je izjema bolj 
omejena in zato predvideva ozko razlago, 
tako da se je ob dvomih o njenem obsegu 
treba sklicevati na splošno pravilo. Vsekakor 
gre za uredbo, katere namen ni izčrpnost, 
ampak želi samo urejati nekatere izjeme. 
2. Načelo subsidiarnosti 
64. Čeprav tožeča država članica formalno 
navaja kršitev načela subsidiarnosti, se v 
trditvah sklicuje na načeli pravne varnosti 
in sorazmernosti. Na to se bom pozneje vrnil 
v ločeni analizi in najprej bom preučil načelo 
subsidiarnosti, ki se nanaša na ustavno ureditev držav članic, v katerih so na 
področju zaposlovanja pristojne izključno 
regije, kot je primer v Belgiji. Belgija očita, 
da Uredba ne upošteva teh okoliščin, in trdi, 
tako izvzetje iz obveznosti predhodne pri­
glasitve nima učinka. 
65. Po mnenju Komisije načelo subsidiarno­
sti v tem primeru ni pomembno. 
66. S členom 5(2) ES je bilo načelo subsi­
diarnosti izrecno vključeno v besedila prava 
Skupnosti in je bilo s tem omejeno na 
področja, ki ne sodijo pod izključno pristoj­
nost Skupnosti. 32 
67. Pravni okvir Uredbe št. 2204/2002 po­
trjuje, da gre za področje, katerega zakonska 
ureditev je bila zaupana izključno Skupnosti 
zaradi narave nadzora nad državnimi po­
močmi. Njegov namen je namreč preveriti 
njihovo združljivost s skupnim trgom. 33 
31 — Glej točke od 9 do 16 teh sklepnih predlogov. 32 — Ta misel je povzeta v točki 3 Protokola o uporabi načel 
subsidiarnosti in sorazmernosti, ki je priložen Pogodbi o 
ustanovitvi Evropske skupnosti. 
33 — Ob upoštevanju možnosti, ki jo državam članicam daje 
člen 88(2), tretji pododstavek, ES, da Svetu predlagajo, naj 
neko pomoč razglasi za združljivo s skupnim trgom, če je to 
upravičeno na podlagi izjemnih okoliščin. 
I - 2823 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
68. Zato načelo subsidiarnosti ni pomembno 
in se v tem primeru ne uporablja. Njegove 
kršitve ni mogoče uveljavljati. 
3. Načeli sorazmernosti in usklajenosti 
(a) Načelo sorazmernosti 
69. Po mnenju tožeče stranke sporna uredba 
ustvarja negotovost. Poleg tega pri sestavi 
izčrpnega seznama kategorij prikrajšanih 
delavcev iz člena 2(2)(f) niso upoštevane 
regionalne posebnosti in socialna politika 
držav članic; to pa ob možnosti, da se 
Komisiji predhodno priglasijo ukrepi v korist 
kategorij, ki niso naštete v tej določbi, naj ne 
bi bilo sorazmerno s ciljem zmanjševanja 
brezposelnosti. 
70. Komisija ob poudarjanju okvirja, v kate­
rega je treba uvrstiti Uredbo, opozarja, da 
obveznost predhodne priglasitve pomoči, ki 
niso naštete v Uredbi, izhaja iz Pogodbe. 71. V skladu s sodno prakso načelo sora­
zmernosti zahteva, da morajo biti ukrepi, ki 
se izvajajo na podlagi predpisa Skupnosti, 
primerni za uresničitev zastavljenega cilja in 
ne smejo prekoračiti tega, kar je potrebno za 
njegovo dosego. 34 Sorazmernost torej pred­
videva usklajenost ter skladnost zastavljene­
ga cilja in ukrepov, sprejetih za njegovo 
doseganje. 
72. Vendar je to medsebojno odvisnost treba 
preučiti v povezavi z resničnim ciljem 
Uredbe, saj bi v nasprotnem primeru spre­
menili naravo povezave teh dveh elementov. 
Belgijska vlada tega merila ni upoštevala, ko 
je izbrala razlog za razveljavitev, kajti spod­
bujanje zaposlovanja je sicer temeljnega 
pomena v gospodarski in socialni politiki 
Skupnosti ter tudi njenih držav članic - ta 
cilj je sicer naveden v šesti uvodni izjavi 
Uredbe št. 2204/2002 -, vendar pa to pri 
izpodbijani uredbe ni tako pomembno, 
čeprav ta nanj vpliva. Uredba je bila sprejeta 
v okviru pooblastila, ki ga je Svet podelil 
Komisiji za - to je treba poudariti - lažjo 
uporabo členov 87 ES in 88 ES. 
73. Poleg tega je treba, kot sem že poudaril, 
na področju, na katerem je izključno pri-
34 — Sodbe z dne 20. februarja 1979 v zadevi Buitoni (122/78, 
Recueil, str. 677, točka 16); z dne 18. novembra 1987 v zadevi 
Maizena (137/85, Recueil, str. 4587, točka 15); z dne 
10. decembra 2002 v zadevi British American Tobacco 
(Investments) in Imperial Tobacco (C-491/01, Recueil, 
str. I-11453, točka 122), in z dne 10. julija 2003 v zadevi 
Komisija proti EIB (C-15/00, Recueil, str. I-7281, točka 161). 
I - 2824 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
stojna Skupnost, zakonodajalcu Skupnosti 
dati široko diskrecijsko pravico, tako da na 
zakonitost sprejetih ukrepov lahko vpliva 
samo njihova očitna neustreznost glede na 
cilj, ki si ga prizadeva doseči pristojna 
institucija. 35 V obravnavanem primeru ni 
tako in morebitne pomanjkljivosti, ugotov­
ljene pri uporabi določb, ne morejo vplivati 
na njihovo sorazmernost. 36 
74. Zato je treba zavrniti tožbeni razlog, ki 
izhaja iz kršitve načela sorazmernosti. 
(b) Načelo usklajenosti 
75. Tožeča stranka Komisiji očita, da je 
kršila načelo usklajenosti ukrepov Skupnosti 
s tem, da je omejila možnosti držav članic pri 
vodenju učinkovite politike v korist zaposlo­
vanja. 
76. Komisija najprej opozarja na pomen 
izpodbijane uredbe, nato pa ji odgovarja, da je bila institucijam pri izvrševanju široke 
diskrecijske pravice, na podlagi katere iz­
vajajo skupne politike, s sodno prakso 
priznana pravica do usklajevanja različnih 
ciljev Skupnosti. 
77. Pri odgovoru na ta tožbeni razlog je 
treba poudariti okvir sporne uredbe: pomoči, 
ki jih dodelijo države članice, so običajno 
razglašene za nezdružljive s skupnim trgom, 
če izkrivljajo ali bi lahko izkrivljale konku­
renco, čeprav se v določenih okoliščinah 
lahko štejejo za združljive s skupnim trgom. 
V vsakem primeru je treba Komisijo obvestiti 
o načrtih za njihovo dodelitev ali spremem­
bo, da ta lahko odloči o njihovi veljavnosti. 
Da bi Svet olajšal to nalogo, je Komisijo 
pooblastil, da lahko pod določenimi pogoji 
opredeli pogoje, pod katerimi so države 
članice izvzete iz obveznosti priglasitve ne­
katerih pomoči, zlasti pomoči v korist 
„zaposlovanja in usposabljanja" (člen 1(1) 
Uredbe št. 994/98). 
78. Zato obveznost predhodne priglasitve ne 
izhaja iz izpodbijane uredbe, ampak kot je 
pravilno navedla Komisija, iz Pogodbe. Z 
izpodbijano uredbo je Komisija v skladu s 
podeljenim pooblastilom samo kodificirala 
pogoje, pod katerimi so lahko nekatere 
sheme pomoči izvzete iz te obveznosti. 35 — Glej v tem smislu zgoraj navedeni sodbi British American 
Tobacco (Investments) in Imperial Tobacco, točka 123, in 
Komisija proti EIB, točka 162. 
36 — Zgoraj navedena sodba Komisija proti EIB, točka 165. 
I - 2825 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
79. Zadevni predpis Skupnosti neposredno 
ne vpliva na politiko zaposlovanja držav 
članic, saj spada na drugo raven. 
4. Načelo prepovedi diskriminacije 
80. Belgijska vlada meni, da bi z ohranitvijo 
predhodno odobrenih shem in z uvedbo 
strožje sheme za nove pomoči sporna uredba 
kršila načelo prepovedi diskriminacije med 
podjetji, ki so bila do dodeljene pomoči 
upravičena pred začetkom veljavnosti Ured­
be, in podjetji, ki so zanjo zaprosila po tem 
datumu. 
81. Glede tega Komisija poudarja, da je cilj 
Uredbe glede na pravno podlago, ki je bila 
temelj za njeno sprejetje, da se iz obveznosti 
predhodne priglasitve izvzame le pomoč, ki 
izpolnjuje predvidene pogoje. Ne določa nič 
drugega, saj bi, če bi izločila predhodno 
dodeljene pomoči ali določila, da zanje velja 
sedanja shema, kršila Uredbo št. 994/98 in 
tudi Pogodbo. 82. Sodna praksa že dolgo razglaša, da 
zakonodajalec Skupnosti krši pravilo prepo­
vedi diskriminacije, če različno obravnava 
primerljive položaje 37 ali enako obravnava 
položaje, ki niso primerljivi 38, razen če 
dokaže, da je različna obravnava objektivno 
utemeljena 39. 
83. V tem primeru belgijska vlada meni, da 
je zakonodajna sprememba povzročila ne­
enakost. Vendar je ta sprememba objektivni 
razlog, ki pojasnjuje različnost nastalih učin­
kov. Če bi bilo treba upoštevati trditve 
Kraljevine Belgije, bi to pripeljalo do okam-
nelosti in zastarelosti pravnega reda, saj ne bi 
bilo mogoče sprejeti nobenega novega pred­
pisa, ki bi se razlikoval od prejšnjega. 
Zastavlja se tudi vprašanje o vplivu drugih 
splošnih pravnih načel, kot so načelo pre­
povedi retroaktivnosti, načelo varstva pri­
dobljenih pravic ali druga prej navedena 
načela, še zlasti načelo pravne varnosti. 
84. Zato ni mogoče trditi, da navedena 
različna obravnava ni upravičena. 
37 — Glej med drugim sodbo z dne 27. oktobra 1971 v zadevi 
Rheinmühlen Düsseldorf (6/71, Recueil, str. 823). 
38 — Glej sodbo z dne 16. oktobra 1980 v zadevi Hochstrass proti 
Sodišču (147/79, Recueil, str. 3005) in po tem izdane sodbe. 
39 — Glej med drugim sodbo z dne 15. julija 1982 v zadevi Edeka 
(245/81, Recueil, str. 2745). 
I - 2826 
BELGIJA PROTI KOMISIJI 
C - Napačna izbira pravne podlage 
85. Zadnji tožb eni razlog, ki ga navaja 
Belgija, temelji na členu 241 ES. Belgija trdi, 
da je bil členu 137 ES z Amsterdamsko 
pogodbo dodan odstavek 3 zato, da bi Svet 
lahko soglasno sprejemal ukrepe v okviru 
„finančnih prispevkov za spodbujanje [...] in 
ustvarjanje delovnih mest", kar izključuje 
vsakršno pristojnost Komisije na tem pod­
ročju. Zaradi te spremembe naj Uredba 
št. 994/98 ne bi več mogla biti pravna 
podlaga Uredbe št. 2204/2002, ker naj bi 
pooblastilo, ki ga podeljuje, zaradi nove 
oblike njenega besedila kršilo zgoraj nave­
deno načelo. 
86. Komisija odgovarja, da je bil člen 137, 
odstavek 3, ES sprejet po začetku veljavnosti 
Uredbe št. 994/98 in da nima nikakršnega 
retroaktivnega učinka. Poleg tega meni, da te 
določbe Pogodbe ni mogoče uporabiti v tem 
primeru. 
87. Treba je ugotoviti, da se s takšno analizo 
lahko samo popolnoma strinjam. 88. Sodišče je menilo, da mora izbira pravne 
podlage akta temeljiti na objektivnih elemen­
tih, ki so lahko predmet sodnega nadzora, 
kot sta njegov cilj in vsebina. 40 Če ima več 
ciljev, je treba upoštevati glavnega izmed 
njih. 41 
89. Visoka stopnja zaposlenosti je temeljna 
težnja Skupnosti (člen 2 ES), ki mora 
spodbujati usklajevanje politik držav članic 
na tem področju (člen 3(1)(i)), ki tudi kažejo 
veliko zavzetost na tem področju in spreje­
majo gospodarske ukrepe za doseganje 
visoke stopnje zaposlenosti. 
90. Dodeljevanje pomoči vpliva na delovanje 
skupnega trga in povzroča izkrivljanje kon­
kurence. 42 Za odpravo tega so predvidena 
nekatera sredstva nadzora, ta pa nedvomno 
vplivajo na zaposlovanje. Uredba št. 994/98, 
na kateri temelji izpodbijana uredba, je del 
teh sredstev nadzora. Njena podlaga ni niti 
člen 137 ES niti noben drug člen iz 
naslova XI Pogodbe - Socialna politika, 
izobraževanje, poklicno usposabljanje in 
mladina - ali iz naslova VIII - Zaposlova­
nje -, ampak člen 89 ES, ki sodi pod naslov 
VI - Konkurenca, obdavčitev in približevanje 
zakonodaje. Takšna izbira ni sporna, saj je 
40 — Sodba z dne 11. junija 1991 v zadevi Komisija proti Svetu 
(C-300/89, Recueil, str. I-867, točka 10). 
41 — Sodba z dne 9. oktobra 2001 v zadevi Nizozemska proti 
Parlamentu in Svetu (C-377/98, Recueil, str. I-7079, točka 27). 
42 — Glej točki 3 in 4 teh sklepnih predlogov. 
I - 2827 
SKLEPNI PREDLOGI RUIZ-JARABOJA - ZADEVA C-110/03 
glavni cilj sporne uredbe uporaba členov 
87 ES in 88 ES, čeprav to, poudarjam, vpliva 
na zaposlovanje. 
91. Sicer pa je treba navesti, da se uredba o 
pooblastitvi ne nanaša samo na vrste pomoči, 
ki se dodelijo v korist majhnih in srednje 
velikih podjetij, raziskav in razvoja ali varstva 
okolja (člen 1(1)). Če bi torej upoštevali 
razlogovanje Kraljevine Belgije, bi morala biti 
pravna podlaga za to uredbo vsaka od določb 
Pogodbe, ki Skupnosti dovoljuje delovanje na 
teh področjih. 92. Zato uporaba člena 137 ES v tem 
primeru ni primerna. Ne gre za kršitev 
pravnega reda Skupnosti, ker so pravna 
podlaga za Uredbo št. 2204/2002 pravila o 
pristojnosti, navedena v Pogodbi, in ker je 
njen glavni namen, da se s pooblastilom, ki 
ga je Svet podelil Komisiji, poenostavi 
postopek iz člena 88(3) ES. 
IV - Stroški 
93. V skladu z določbami člena 69(2) Po­
slovnika mora stroške nositi tožeča država, 
ker s tožbenimi predlogi ni uspela. 
V - Predlog 
94. V skladu s predhodno navedenimi preudarki Sodišču predlagam: 
1. naj zavrne ničnostno tožbo, ki jo je Kraljevina Belgija vložila zoper Uredbo 
Komisije (ES) št 2204/2002 z dne 12. decembra 2002 glede uporabe členov 87 in 88 
Pogodbe ES pri pomoči na področju zaposlovanja, in 
2. naj Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov. 
I - 2828