Zadeva T‑510/15

Roberto Mengozzi

proti

Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino

„Znamka Evropske unije – Postopek za ugotovitev ničnosti – Besedna znamka Evropske unije TOSCORO – Zaščitena prejšnja geografska označba ‚Toscano‘ – Absolutni razlog za zavrnitev – Člen 142 Uredbe (ES) št. 40/94 – Člena 13 in 14 Uredbe (EGS) št. 2081/92 – Ugotovitev delne ničnosti“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 2. februarja 2017

Kmetijstvo – Enotne zakonodaje – Zaščita geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila – Uredba št. 2081/92 – Kolizija med geografskimi označbami in znamkami – Zavrnitev registracije znamke v eni izmed eni od situacij iz člena 13 in se nanaša na isti tip proizvoda – Isti tip proizvoda – Pojem

Kmetijstvo – Enotne zakonodaje – Zaščita geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila – Uredba št. 2081/92 – Zaščita registriranih imen – Navedba registriranega imena – Navedba zaščitene geografske označbe „Toscano“ z imenom „toscoro“

Kmetijstvo – Enotne zakonodaje – Zaščita geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila – Uredba št. 2081/92 – Zaščita registriranih imen – Navedba registriranega imena – Pojem – Merila presoje

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 19.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 21.)

Urad Evropske unije za intelektualno lastnino mora uporabljati Uredbo št. 40/94 o znamki Skupnosti na način, ki ne posega v zaščito zaščitenih geografskih označb, ki jo zagotavlja Uredba št. 2081/92 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila. Zlasti mora Urad na podlagi člena 14(1) Uredbe št. 2081/92 zavrniti registracijo katere koli znamke, ki bi bila v enem od položajev iz člena 13 iste uredbe in bi zadevala enako vrsto proizvoda, če pa je bila znamka že registrirana, mora ugotoviti njeno ničnost. (Glej točko 29.)

Člen 13(1)(b) Uredbe št. 2081/92 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila določa, da so registrirana imena zaščitena proti vsakem navajanju, četudi je pravo poreklo proizvoda označeno. Pojem ‚navajanje‘zajema primer, v katerem izraz, uporabljen za opis proizvoda, vključuje del zaščitenega imena, tako da potrošnik, ko se sreča z imenom proizvoda, pomisli na proizvod, katerega označba je zaščitena. V zvezi s tem je treba upoštevati fonetično in vizualno podobnost, ki lahko obstaja med prodajnimi poimenovanji. Prav tako je treba glede na okoliščine primera upoštevati „pomensko podobnost“ med izrazi v različnih jezikih. Lahko gre za navajanje zaščitene označbe, tudi če ni nobene verjetnosti zmede med zadevnimi proizvodi, saj je pomembno zlasti, da se v javnosti ne povzroči asociacija na poreklo proizvoda in da se gospodarski subjekt neupravičeno ne okoristi z ugledom zaščitene geografske označbe. (Glej točki 30 in 31.)

Med besedno znamko TOSCORO in zaščiteno prejšnjo geografsko označbo Toscano obstaja vizualna in fonetična podobnost. V zvezi s tem je legitimno šteti, da bi pojem „toscoro“ lahko posnemal zaščiteno geografsko označbo „Toscano“, kadar bi bil potrošnik soočen s proizvodi istega tipa, kot so tisti, na katere se nanaša ta zaščitena geografska označba. Vizualne in fonetične podobnosti namreč lahko potrošnika privedejo do tega, da ima, kadar je soočen z proizvodom istega tipa kot olivno olje, označenim z imenom „toscoro“ v mislih kot referenčno predstavo olivno olje, zaščiteno z zaščiteno geografsko označbo „Toscano“. (Glej točki 39 in 41.)

Člen 14(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 2081/92 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila določa zavrnitev registracije vsake znamke, ki ustreza eni od situacij iz člena 13 in se nanaša na isti tip proizvoda. Ni torej nujno potrebno, da je zadevni proizvod enak proizvodu, zaščitenem z zaščiteno geografsko označbo, morata pa imeti nekatere skupne značilnosti. (Glej točko 44.)