SL Uradni list Evropske unije C 267/36

Pritožba, ki jo je 10. avgusta 2009 vložil ArchiMEDES zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 10. junija 2009 v združenih zadevah T-396/05 in T-397/05, ArchiMEDES proti Komisiji

(Zadeva C-317/09 P)

2009/C 267/67

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Architecture, Microclimat, Énergies Douces Europe et Sud, sarl (ArchiMEDES) (zastopnik: P.-P. Van Gehuchten, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnice

ArchiMEDES Sodišču Evropskih skupnosti predlaga razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 10. junija 2009 v združenih zadevah T-396/05 in T-397/05 in ugoditev tem tožbenim predlogom pritožnice:

— razglasi naj se ničnost odločbe Komisije iz dopisa z dne 5. oktobra 2005, vročenega pritožnici 10. oktobra 2005, s katero je uveljavljala pobotanje medsebojnih terjatev, in

— razglasi naj se ničnost odločbe o vračilu iz dopisov z dne 30. avgusta 2005 in opomina št. 3240705638 z dne 23. avgusta 2005, ki so bili pritožnici vročeni 2. septembra 2005,

— odpravi naj se odločbo Komisije o razdrtju pogodbe dne 30. avgusta 2005,

— Komisiji naj se naloži plačilo 125 906 EUR in zakonitih zamudnih obresti od 12. februarja 2002,

— podredno, Komisiji naj se naloži plačilo 103 551,90 EUR in zakonitih zamudnih obresti od 12. februarja 2002,

— Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov na obeh stopnjah

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

ArchiMEDES v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.

Pritožnica kot prvi pritožbeni razlog glede predloga za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je uveljavljala pobotanje medsebojnih terjatev, zajete v dopisu z dne 5. oktobra 2005, navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo člen 230 ES, člen 1291 francoskega civilnega zakonika (Code civil) in napačno oziroma ni obrazložilo izpodbijano sodbo. Pritožnica namreč meni, da je odločba o uveljavljanju pobotanja akt, ki ga je mogoče izpodbijati v smislu člena 230 ES, in da je bila obravnavana odločba Komisije sprejeta v nasprotju pogoji, določenimi s členom 1291 francoskega civilnega zakonika – ki se uporablja za pogodbo, sklenjeno med družbo ArchiMEDES in Komisijo – v skladu s katerim v primeru spora glede terjatve ta postane nesporna šele, ko je dolžniku s sodbo naloženo, da jo mora plačati upniku. Sodišče prve stopnje naj bi napačno razlagalo ti določbi, ker je presodilo, da pritožnica ni upravičena zahtevati razveljavitev odločbe z dne 5. oktobra 2005, ker naj bi šlo za nezakonit enostranski akt.

Pritožnica kot drugi pritožbeni razlog navaja kršitev člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, člena 64 Poslovnika Sodišča prve stopnje, splošnega načela litis denuntiatio, pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja, ker je Sodišče prve stopnje brez obrazložitve zavrnilo njen predlog, naj se pozove na obravnavo druge pogodbene stranke in naj bo sodba enaka za vse. Ta zavrnitev naj bi de facto kršila načelo enakopravnosti strank pogodbe med Komisijo in več strankami, saj naj bi Komisija lahko vložila tožbo zoper vse sopogodbenice, kar pa naj ne bi bilo mogoče, kadar ena od njih vloži tožbo.

Pritožnica kot tretji pritožbeni razlog, ki je sestavljen iz dveh očitkov, navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo člena 1134 in 1165 civilnega zakonika, načelo verodostojnosti aktov, člena 1.1 in 10 pogodbe BU/209/95, člene 2.1, 2.2, 21.1 in 21.4 Priloge II k tej pogodbi in da je napačno oziroma ni obrazložilo izpodbijane sodbe. Pritožnica trdi, da je Sodišče prve stopnje kršilo te določbe, prvič s tem, da je posebej obravnavalo pravice in obveznosti različnih pogodbenic, medtem ko so te solidarno odgovorne za izvrševanje pogodbe BU/209/95, in drugič s tem, da je pritožnico zaradi njenega položaja podizvajalca obravnavalo kot tretjo osebo, čeprav je nedvomno pogodbena stranka.

Pritožnica kot četrti pritožbeni razlog navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo člena 1134 in 1184 civilnega zakonika, načelo verodostojnosti aktov, člen 5 Priloge II k pogodbi BU/209/95, da v izpodbijani sodbi ni bilo obrazložitve in da je ta v nasprotju sama s seboj, saj je to sodišče Komisiji dopustilo, da enostransko razdre pogodbo z dne 30. avgusta 2005, medtem ko naj bi ugotovilo, da je Komisija implicitno potrdila končno poročilo več kot tri leta pred tem.