ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
57

V teh okoliščinah je treba ugotoviti, kot je opozorila večina držav članic, ki so predložile stališča Sodišču, da na področju predpisov o igrah na srečo pojavljajo znatna moralna, verska in kulturna razhajanja med državami članicami. Ker to področje ni usklajeno na ravni Skupnosti, mora pri teh vprašanjih vsaka država članica na podlagi lastne lestvice vrednot presojati zahteve za varstvo zadevnih interesov (glej zlasti sodbe z dne 14. decembra 1979 v zadevi Henn in Darby, 34/79, Recueil, str. 3795, točka 15; z dne v zadevi Schindler, C-275/92, Recueil, str. I-1039, točka 32, in z dne v zadevi Jany in drugi, C-268/99, Recueil, str. I-8615, točki 56 in 60, ter zgoraj navedeno sodbo Placanica in drugi, točka 47).
85

Komisija ne prereka, da je zadržanje kemični proces, ki poteka v vodi in zmanjša koncentracijo dušika, vendar pa trdi, da ta proces ne more nadomestiti odstranjevanja dušika v čistilnih napravah, določenega z Direktivo 91/271, ker to nasprotuje previdnostnemu načelu in sodni praksi. Komisija poleg tega meni, da proces zadržanja dušika ne omogoča njegovega trajnega odstranjevanja in da je odvisen od letnih časov.
63

Prvič, treba je spomniti, da tako iz sodne prakse kot iz člena 152(5) ES izhaja, da pravo Skupnosti ne posega v pristojnosti držav članic glede ureditve njihovih sistemov socialne varnosti in še posebej glede sprejetja določb za organizacijo ter opravljanje zdravstvenih storitev in zdravljenja (sodba z dne 10. marca 2009 v zadevi Hartlauer, C-169/07, ZOdl., str. I-1721, točka 29 in navedena sodna praksa). Ker ni harmonizacije na ravni Skupnosti, mora zakonodaja vsake države članice določiti pogoje za zagotavljanje storitev socialne varnosti. Vendar morajo države članice pri izvajanju te pristojnosti spoštovati pravo Skupnosti (glej zlasti sodbi z dne v zadevi Smits in Peerbooms, C-157/99, Recueil, str. I-5473, točke od 44 do 46, in z dne v zadevi Leichtle, C-8/02, Recueil, str. I-2641, točka 29 in navedena sodna praksa), še zlasti določbe Pogodbe v zvezi s svobodo opravljanja storitev (glej sodbo z dne v zadevi Stamatelaki, C-444/05, ZOdl., str. I-3185, točka 23), prostim gibanjem delavcev (glej sodbo z dne v zadevi Petersen, C-228/07, ZOdl., str. I-6989, točka 42) ali svobodo vsakega državljana Evropske unije, da se prosto giba in prebiva na ozemlju držav članic (glej sodbi z dne v zadevi Elsen, C-135/99, Recueil, str. I-10409, točka 33, in z dne v zadevi Klöppel, C-507/06, ZOdl., str. I-943, točka 16).
3

V prvi, drugi, tretji, četrti, šesti, sedmi, osmi in deveti uvodni izjavi Uredbe št. 1768/92, je navedeno: „[…] farmacevtske raziskave imajo pomembno vlogo v nadaljnjem izboljševanju javnega zdravja; […] razvijanje zdravil, še posebej tistih, ki so plod dolgotrajnih in dragih raziskav, se v Skupnosti in Evropi ne bo nadaljevalo, če ni ustreznih predpisov, ki določajo zadostno varstvo, ki bi spodbudilo tako raziskovanje; […] doba med vložitvijo patentne prijave za novo zdravilo in odobritvijo, da se zdravilo da na trg, je trenutno tako dolga, da je doba dejanskega patentnega varstva prekratka, da bi omogočila povrnitev naložb, vloženih v raziskave; […] tak položaj vodi k pomanjkanju ustreznega varstva in s tem škoduje farmacevtskim raziskavam; […] […] mora biti poskrbljeno za enotno rešitev na ravni Skupnosti, kar bo preprečilo heterogeni razvoj nacionalnih zakonov, ki bi povzročil dodatno neskladje in tako verjetno oviral prosti pretok zdravil v Skupnosti ter tako neposredno vplival na vzpostavitev in delovanje notranjega trga; […] je potemtakem treba uvesti [DVC], ki bo v enakih pogojih podeljen v vsaki od držav članic na zahtevo imetnika nacionalnega ali evropskega patenta za zdravilo, za katero je bila podeljena odobritev za trženje; […]; […] mora biti trajanje varstva, ki ga zagotavlja certifikat, tako, da omogoča ustrezno, dejansko varstvo; […] mora biti za [ta] namen imetniku patenta in certifikata omogočeno skupaj največ petnajst let trajanja varstva od trenutka, ko je bila za zadevno zdravilo prvič izdana odobritev, da se izdelek da na trg v Skupnosti; […] je v tako kompleksnem in občutljivem sektorju, kakršen je farmacevtski, vendarle treba upoštevati vse interese, vključno z interesi javnega zdravja; […] zaradi tega certifikata ni mogoče podeliti za obdobje, daljše od petih let; […]“
34

V skladu z ustaljeno sodno prakso se, kadar ima družba delež v drugi družbi, na podlagi katerega lahko vpliva na odločitve te družbe in ki ji omogoča, da opredeljuje njene dejavnosti, uporabljajo določbe Pogodbe, ki se nanašajo na svobodo ustanavljanja (glej zlasti zgoraj navedeni sodbi Cadbury Schweppes in Cadbury Schweppes Overseas, točka 31, in Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, točka 39, sodbi z dne 13. marca 2007 v zadevi Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, C-524/04, ZOdl., str. I-2107, točka 27, in z dne v zadevi Oy AA, C-231/05, ZOdl., str. I-6373, točka 20, ter zgoraj navedeno sodbo Burda, točka 69).
64

S. Puffer meni, da so davčni zavezanci, ki opravljajo le obdavčljive transakcije, tisti, ki opravljajo oproščene in obdavčljive transakcije, in tisti, ki opravljajo le oproščene transakcije, dejansko v enakem položaju. Vsi lahko blago v mešani uporabi v celoti vključijo v poslovna sredstva in DDV na zasebno uporabo plačajo naknadno in sorazmerno glede na leta. Zato meni, da ni prišlo do kršitve člena 87 ES.
1

Komisija Evropskih skupnosti s tožbo Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da člena 4 izvedbenega zakona dežele Schleswig-Holstein z dne 12. januarja 1998 o pravilih v zvezi z zdravstvenim nadzorom mesa in pravilih za perutninsko meso (Ausführungsgesetz zum Fleischhygienerecht und zum Geflügelfleischrecht für das Land Schleswig-Holstein) (GVOBl. Schl.-H. 1998, str. 2, v nadaljevanju: izvedbeni zakon dežele Schleswig-Holstein) ni uskladila z določbami Skupnosti, ni izpolnila in še vedno ne izpolnjuje obveznosti iz členov 1 in 5(3) in (4) Direktive Sveta 85/73/EGS z dne o financiranju veterinarskih pregledov in kontrol, ki jih pokrivajo direktive 89/662/EGS, 90/425/EGS, 90/675/EGS in 91/496/EGS (UL L 32, str. 14), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/79/ES z dne (UL L 24, str. 31, v nadaljevanju: Direktiva 85/73), ter po iz člena 27(2), (4) in (10) Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali (UL L 165, str. 1, in popravek UL L 191, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 776/2006 z dne (UL L 36, str. 3, v nadaljevanju: Uredba št. 882/2004).
18

Po mnenju avstrijske in finske vlade vnos blaga, za katero nastane carinski dolg v skladu s členom 202 navedenega zakonika, z gospodarskega vidika traja, dokler traja njegov prevoz, obravnavan kot enoten proces, to je dokler blago ne prispe do prvega namembnega kraja, tako da zaseg in odvzem blaga vse do tega trenutka še lahko povzročita ugasnitev carinskega dolga. Ta razlaga naj bi bila v skladu z gospodarsko funkcijo carinskih dajatev in njihovim ciljem, da carinski dolg ugasne, če je nezakonito vneseno blago zaseženo in odvzeto, preden vstopi v gospodarski krogotok.
37

Sodišče je tako v točkah 30 in 31 iste sodbe navedlo, da vstopni DDV, odmerjen na stroške, nastale davčnemu zavezancu, ne more biti odbiten, če se nanaša na dejavnosti, za katere se glede na to, da niso gospodarske, Direktiva ne uporablja, in da se, kadar davčni zavezanec hkrati izvaja gospodarske dejavnosti, obdavčene ali oproščene, in negospodarske dejavnosti, za katere se ne uporablja Direktiva, odbitek vstopnega DDV, odmerjenega na stroške, dovoli samo, če se lahko ti stroški ob izstopu pripišejo gospodarskim dejavnostim davčnega zavezanca.
1)

Francoska republika s tem, da ni zadostno spremljala, izvajala inšpekcije in nadzorovala ribolova glede na prepoved uporabe zabodnih visečih mrež za lov določenih vrst in da ni zagotovila, da bi bili sprejeti primerni ukrepi zoper odgovorne za kršitve skupnostne ureditve na področju uporabe zabodnih visečih mrež, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 ter 31(1) in (2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2846/98 z dne 17. decembra 1998, in iz členov 23(1) in (2), 24 ter 25(1) in (2) Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 22. januarja 2009 – Komisija proti Poljski

(Zadeva C-492/07)

„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2002/21/ES – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Pojem ‚naročnik‘“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Dokaz neizpolnitve – Dokazno breme Komisije – Predložitev dokazov, iz katerih je razvidna neizpolnitev obveznosti – Izpodbijanje s strani zadevne države članice (člen 226 ES) (Glej točki 17 in 20.)

2. Države članice – Obveznosti – Naloga nadzora, ki je zaupana Komisiji – Dolžnost držav članic – Sodelovanje pri preiskavah glede neizpolnitve obveznosti države članice – Obveznost obveščanja in informiranja (členi 10 ES, 211 ES in 226 ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21, člen 28(3)) (Glej točke od 17 do 19.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ukrepov, potrebnih za uskladitev s členom 2(k) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, str. 33) – Opredelitev naročnika

Izrek

1. Republika Poljska s tem, da v svojo zakonodajo ni pravilno prenesla Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) in zlasti njenega člena 2(k) v zvezi z opredelitvijo pojma „naročnik“, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.
11

Septembra in oktobra 2001 so bili odnosi med rejci in klavci v Franciji posebej napeti in kmetje so menili, da so zgoraj navedeni ukrepi nezadostni. Skupine rejcev so nezakonito ustavljale tovornjake, da bi preverile poreklo mesa, ki se je prevažalo, in blokirale klavnice. Ti ukrepi so včasih pripeljali do uničenja premoženja in mesa. V zameno za odpravo blokad klavnic so demonstranti zahtevali, naj klavci sprejmejo zaveze, zlasti začasno ustavitev uvoza in uporabo tako imenovane „sindikalne“ cenovne lestvice.
3

V peti in šesti uvodni izjavi Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve („okvirna“ direktiva) (UL L 108, str. 33, v nadaljevanju: okvirna direktiva) je zapisano: „5. Zbliževanje telekomunikacijskega sektorja, sektorja sredstev javnega obveščanja in sektorja informacijske tehnike in tehnologije pomeni, da je treba vsa prenosna omrežja in storitve vključiti v en regulativni okvir. Regulativni okvir sestavljajo ta direktiva in […] [Direktiva o univerzalnih storitvah] […] (v nadaljevanju ‚posebne direktive‘). Zakonsko ureditev za področje prenosa je treba ločiti od zakonske ureditve za področje vsebin. Ta okvir zato ne zajema vsebine storitev, ki se zagotavljajo po elektronskih komunikacijskih omrežjih z uporabo elektronskih komunikacijskih storitev, kot so radiodifuzijske vsebine, finančne storitve in nekatere storitve informacijske družbe, zato ne posega v ukrepe, ki so bili za take storitve sprejeti na ravni Skupnosti ali na nacionalni ravni v skladu z zakonodajo Skupnosti, da bi spodbujali kulturno in jezikovno raznolikost ter zagotovili ohranitev pluralnosti medijev. […] Ločitev zakonske ureditve za področje prenosa od zakonske ureditve za področje vsebin ne posega v upoštevanje povezav med njima, zlasti zato, da se zagotovijo pluralnost medijev, kulturna raznolikost in varstvo porabnikov. 6. Avdiovizualna politika in zakonska ureditev vsebin se izvajata v prizadevanju za cilje v splošnem interesu, kot so svoboda izražanja, pluralnost medijev, nepristranskost, kulturna in jezikovna raznolikost, socialna vključenost, varstvo porabnikov in varstvo mladoletnikov. […]“
4

V členu 3 te direktive je določeno: „Za namene te direktive pomeni izraz: 1. ‚odpadki‘ katere koli trdne ali tekoče odpadke, kot so opredeljeni v členu 1(a) Direktive 75/442/EGS [Direktiva Sveta z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39)]; […] 4. ‚sežigalnica‘ katero koli nepremično ali premično tehnično enoto in opremo, namenjeno toplotni obdelavi odpadkov z izkoriščanjem pridobljene zgorevalne toplote ali brez njega. To vključuje sežig z oksidacijo odpadkov in druge postopke toplotne obdelave, kot so piroliza, uplinjanje ali obdelava v plazmi, če se snovi, ki nastanejo pri obdelavi, naknadno sežgejo. Ta opredelitev vključuje kraj in celotno napravo za sežiganje, vključno z vsemi linijami za sežiganje, sprejemom odpadkov, skladiščem, napravami za predobdelavo na kraju samem, sistemi za oskrbo z odpadki-gorivom in zrakom, kotlom, napravami za čiščenje odpadnih plinov, napravami za obdelavo ali skladiščenje ostankov in odpadne vode na kraju samem, odvodnikom, napravami in sistemi za nadziranje postopkov sežiganja, zapisovanje in spremljanje pogojev sežiganja; 5. ‚naprava za sosežig‘ katero koli nepremično ali premično napravo, katere glavni namen je proizvodnja energije ali izdelkov in: — ki uporablja odpadke kot običajno ali dodatno gorivo; ali — v kateri se odpadki termično obdelajo z namenom odstranitve. Če sosežiganje poteka tako, da glavni namen naprave ni proizvodnja energije ali izdelkov, ampak toplotna obdelava odpadkov, se naprava šteje za sežigalnico v smislu točke 4. Ta opredelitev vključuje kraj in celotno napravo, vključno z vsemi linijami za sosežig, sprejemom odpadkov, skladiščem, napravami za predobdelavo na kraju samem, sistemi za oskrbo z odpadki, gorivom in zrakom, kotlom, napravami za čiščenje odpadnih plinov, napravami za obdelavo ali skladiščenje ostankov in odpadne vode na kraju samem, odvodnikom, napravami in sistemi za nadziranje postopkov sežiganja, zapisovanje in spremljanje pogojev sežiganja; […] 12. ‚dovoljenje‘ pisno odločitev (ali več takih odločitev) pristojnega organa, s katero je ta odobril obratovanje naprave pod določenimi pogoji, ki zagotavljajo skladnost naprave z vsemi zahtevami te direktive. Dovoljenje se lahko nanaša na eno ali več naprav ali delov naprave na istem kraju, ki jih upravlja isti upravljavec; 13. ‚ostanek‘ katerikoli tekoči ali trdni material (vključno s pepelom in žlindro, letečim pepelom in kotlovnim prahom, trdnimi reakcijskimi produkti čiščenja plinov, blatom iz čiščenja odpadne vode, izrabljenimi katalizatorji in izrabljenim aktivnim ogljem), opredeljen kot odpadek v členu 1(a) Direktive 75/442/EGS, ki nastane pri sežiganju ali sosežiganju, čiščenju odpadnih plinov ali odpadne vode ali drugih postopkih v sežigalnici ali napravi za sosežig.“
9

Opomba 5 k poglavju 84 določa: „(A) Z izrazom ‚stroji za avtomatsko obdelavo podatkov‘ iz tar. št. 8471 so mišljeni: […] (B) Stroji za avtomatsko obdelavo podatkov (AOP) so lahko v obliki sistemov, ki so sestavljeni iz spremenljivega števila posameznih enot. Določbe, navedene v odstavku (E) spodaj, upoštevajo enoto kot del kompletnega sistema, če izpolnjuje vse spodaj naštete pogoje: (a) da so take vrste, da se samo ali zlasti uporablja v strojih [sistemih] za (AOP); (b) da jo je mogoče povezati s centralno enoto za obdelavo, neposredno ali po eni ali več drugih enotah; in (c) da je sposobna sprejeti ali dati podatke v obliki (šifre (kode) ali signala), ki je uporabna za sistem. (C) Ločeno predložene posamezne enote strojev za AOP se morajo uvrščati pod tar. št. 8471 [KN (v nadaljevanju: tarifna številka 8471)]. (D) Tiskalniki, tipkovnice, koordinatne vhodne enote X-Y in diskovne pomnilniške enote, ki izpolnjujejo pogoje, navedene v točkah (B)(b) in (B)(c) zgoraj, se v vseh primerih uvrščajo pod tar. št. 8471. (E) Stroji, drugačni od strojev za AOP, ki so konstruirani za opravljanje specifične funkcije[,] imajo pa vgrajen AOP ali pa delujejo v povezavi s stroji za AOP, se uvrščajo pod tarifno številko stroja, ki opravlja specifično funkcijo, ali, če to ni mogoče, pod preostale tarifne številke.“
10

V členu 7 je dodano: „Francija posreduje te informacije na priloženem obrazcu in izdela izčrpen seznam podjetij, ki jim je bila v okviru sheme iz člena 1 odobrena oprostitev, in zneskov, ki so bili izplačani v posamičnem primeru. Francija izdela seznam podjetij, ki so prejela pomoč na podlagi sheme iz člena 1 in ne izpolnjujejo pogojev, ki so določeni v Uredbi [št. 69/2001], pravilih de minimis, ki so veljala v času dodelitve, Uredbi [št. 70/2001], Obvestilu o regionalnih sistemih pomoči iz leta 1979 ali Smernicah o državni regionalni pomoči iz leta 1998. V seznamu se natančno navedejo tudi zneski, ki jih je prejelo vsako podjetje.“
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. decembra 2008 – Komisija proti Grčiji

(Zadeva C-84/07)

„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 92/51/EGS – Priznavanje diplom – Študij, opravljen na ‚centru za svobodne študije‘, ki ga država članica gostiteljica ne priznava za izobraževalno ustanovo – Optik“

1. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje diplom – Direktiva 92/51 (Direktiva Sveta 92/51, člena 1(a) in 3) (Glej točke 27, 28 in 46 ter izrek.)

2. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje diplom – Direktiva 92/51 (Direktiva Sveta 92/51, člen 12) (Glej točke od 35 do 37 in 46 ter izrek.)

3. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje diplom – Direktiva 92/51 (Direktiva Sveta 92/51, člen 4(1)(b), tretji pododstavek) (Glej točke od 43 do 46 in izrek.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 3, 4(1)(b) in 12 Direktive Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS (UL L 209, str. 25).

Izrek

1) Helenska republika

– s tem, da ni priznala diplom optika, ki so jih pristojni italijanski organi izdali po koncu usposabljanj, ki so potekala v okviru sporazuma, na podlagi katerega so navedeni organi potrdili usposabljanje v zasebni ustanovi v Grčiji;

– s tem, da je prošnje za priznanje italijanskih diplom optika reševala, če so italijanski organi posredovali odgovore na pet vprašanj, ki so jih nanje predhodno naslovili grški organi, in

– s tem, da prosilcem, ki so pred začetkom veljavnosti zakona 2916/2001 o strukturi univerzitetnega ali enakovrednega izobraževanja in o ureditvi vprašanj o tehnološkem sektorju te izobrazbe vložili prošnje za priznanje italijanskih diplom optika, ni prepustila izbire med prilagoditvenim obdobjem ali preizkusom usposobljenosti,

– ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi členov 3, 4(1)(b), tretji pododstavek, in 12 Direktive Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2001/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. maja 2001.
35

Na prvo vprašanje je treba zato odgovoriti, da je treba člen 13(A)(1)(m) Šeste direktive razlagati tako, da ko gre za osebe, ki se ukvarjajo s športom, zajema tudi storitve, opravljene za pravne osebe in neregistrirana društva, če so te storitve tesno povezane s športom in zanj nujne, če jih opravljajo nepridobitne organizacije in če so prejemniki teh storitev dejansko osebe, ki se ukvarjajo s športom, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
14

Zakon o dajatvah na energijo (Energiesteuergesetz) z dne 15. julija 2006 (BGBl. 2006 I, p. 1534, v nadaljevanju: zakon o dajatvah na energijo), ki je začel veljati 1. avgusta 2006, je s tem datumom, pri čemer se je izrecno skliceval na Direktivo 2003/96, razveljavil zakon o dajatvah na mineralna olja. Med drugim določa naslednje: „Člen 1 – Davčno ozemlje, energenti (1) Energenti so na davčnem ozemlju obdavčeni z davkom na energijo. […] (2) V tem zakonu so energenti: […] 2. blago iz tarifnih številk […] od 2704 do 2715 [NK] […] Člen 2 – Stopnja davka (1) Davek znaša […] 4. za 1000 litrov plinskega olja iz tarifnih podštevilk od 27101941 do 27101949 [NK] a) z deležom žvepla več kot 10 mg/kg 485,70 EUR, b) z deležom žvepla največ 10 mg/kg 470,40 EUR. […] (3) Z odstopanjem od odstavkov 1 in 2 davek znaša 1. za 1000 litrov pravilno označenega plinskega olja iz tarifnih podštevilk od 27101941 do 27101949 [NK] a) z deležom žvepla več kot 50 mg/kg do 31. decembra 200861,35 EUR, od 1. januarja 200976,35 EUR, b) z deležom žvepla največ 50 mg/kg 61,35 EUR, […] kadar se uporablja kot gorivo za ogrevanje ali za poganjanje plinskih turbin in motorjev za ogrevanje v obratih, za katere velja preferencialna ureditev v smislu člena 3 in 3a, ali če je dobavljeno v te namene […] Člen 3 – Obrati, za katere velja preferencialna ureditev (1) Obrati, za katere velja preferencialna ureditev, so stalni obrati, 1. katerih mehanska energija se uporablja izključno za proizvodnjo električne energije […] Člen 53 – Davčna oprostitev za proizvodnjo električne energije in za kombinirano proizvodnjo energije in toplote (1) Davčna oprostitev s pridržkom iz odstavka 2 se odobri za energente, za katere je potrjeno […], da so bili obdavčeni in da so bili uporabljeni 1. za proizvodnjo električne energije v stalnih obratih […] Če se v primerih iz točke 1, prvi stavek, mehanska energija uporablja tudi v druge namene kot za proizvodnjo električne energije, se davčna oprostitev odobri le za del energentov, uporabljenih za proizvodnjo električne energije. (2) Odstavek 1, prvi stavek, točka 1, se uporablja le za obrate z električno močjo več kot dva megavata. (3) Oprostitev se odobri uporabniku energentov.“
54

Nazadnje je treba glede domnevne negotovosti v zvezi s sistemom in rokom za izvedbo obveznosti iz člena 26(3) Direktive o univerzalnih storitvah ugotoviti, da ta določba in Priporočilo 2003/558 ne zbujata nobenega objektivnega dvoma glede tega. Glede na to in ob upoštevanju tega, da je Republika Litva v odgovoru na tožbo navedla, da Priporočilo 2003/558 za države članice ni zavezujoče, ne more veljavno zatrjevati, da je njena zamuda pri dejanskem izvajanju člena 26(3) Direktive o univerzalnih storitvah upravičena zaradi napačnega razumevanja njenih obveznosti.
42

V teh okoliščinah je treba preveriti, ali drugi zadevni pravni instrumenti lahko vplivajo na razlago pojma let. Zato je treba preučiti, ali je Montrealska konvencija, kot se zdi, da je ugotovilo predložitveno sodišče, odločilnega pomena. V slednji so določene obveznosti letalskih prevoznikov do potnikov, s katerimi so sklenili pogodbo o prevozu in določili podrobne pogoje, v skladu s katerimi lahko potniki dobijo individualno nadomestilo v obliki odškodnine za škodo, ki je posledica te zamude.
20

Zato je Conseil d’État prekinil odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložil to vprašanje: „Ponovna vključitev 5 % davčnih odbitkov, priznanih ob razdelitvi dobička odvisne družbe s sedežem v drugi državi članici […], kadar je bil ta razdeljeni dobiček v tej drugi državi predmet pri viru odtegnjenega davka, v obdavčljivi dobiček matične družbe s sedežem v Franciji, ne vpliva na višino obdavčitve matične družbe, kadar ta lahko davčne odbitke v celoti odbije od davka, ki ga je treba plačati. Ali se lahko šteje, da je – kadar se matična družba ne odloči za razdelitev tega dobička lastnim delničarjem v roku petih let in posledično ne more uveljavljati davčnih ugodnosti, ki jih predstavljajo ti davčni odbitki – z določbami člena 7(2) [Direktive] dovoljena dodatna obdavčitev poleg davka od dohodkov pravnih oseb, ki je posledica ponovne vključitve 5 % davčnih odbitkov v njen obdavčljivi dohodek, ker gre za majhen znesek take dajatve in ker je bila uvedena v neposredni povezavi s plačilom davčnih odbitkov, uvedenih za zmanjšanje ekonomskega dvojnega obdavčevanja dividend, ali pa je treba šteti, da je ta dodatna obdavčitev v nasprotju s cilji iz člena 4 Direktive 90/435?“