1

Republika Slovenija s tožbo Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Republika Hrvaška ni izpolnila svojih obveznosti, ki izhajajo iz: – člena 4(3) PEU, s tem, ko ogroža uresničevanje ciljev Evropske unije, vključno s krepitvijo miru in ustvarjanjem tesnejših vezi med evropskimi narodi, in onemogoča Republiki Sloveniji, da bi izpolnila svojo obveznost polnega izvajanja prava Unije na celotnem svojem ozemlju; – načela spoštovanja pravne države, ki je zapisano v členu 2 PEU in predstavlja ključno zahtevo za članstvo v Uniji ter Republiko Hrvaško zavezuje k spoštovanju ozemlja Republike Slovenije, določenega s končno razsodbo, ki jo je 29. junija 2017 izdalo sodišče, ustanovljeno v arbitražnem postopku v zvezi z ozemeljskim in pomorskim sporom med tema državama (Stalno arbitražno sodišče, zadeva št. 2012‑04, v nadaljevanju: arbitražna razsodba), v skladu z mednarodnim pravom; – člena 5(2) Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES (UL 2013, L 354, str. 22) in Priloge I k tej uredbi, s tem, ko zavrača izvajanje ureditve vzajemnega dostopa, kot ga določa Uredba št. 1380/2013, ne priznava učinka zakonodaje, ki jo je Republika Slovenija sprejela za izvajanje te ureditve vzajemnega dostopa, slovenskim državljanom odreka pravico do ribolova v slovenskem teritorialnem morju in Republiki Sloveniji preprečuje uživanje pravic, kot je sprejetje ukrepov za ohranjanje in upravljanje staležev rib, v skladu s to uredbo; – sistema za nadzor, inšpekcijo in izvajanje pravil skupne ribiške politike, ki ga vzpostavljata Uredba Sveta (ES) št. 1224/2009 z dne 20. novembra 2009 o vzpostavitvi nadzornega sistema Skupnosti za zagotavljanje skladnosti s pravili skupne ribiške politike, o spremembi uredb (ES) št. 847/96, (ES) št. 2371/2002, (ES) št. 811/2004, (ES) št. 768/2005, (ES) št. 2115/2005, (ES) št. 2166/2005, (ES) št. 388/2006, (ES) št. 509/2007, (ES) št. 676/2007, (ES) št. 1098/2007, (ES) št. 1300/2008, (ES) št. 1342/2008 in razveljavitvi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1627/94 in (ES) št. 1966/2006 (UL 2009, L 343, str. 1) in Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 404/2011 z dne 8. aprila 2011 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1224/2009 o vzpostavitvi nadzornega sistema Skupnosti za zagotavljanje skladnosti s pravili skupne ribiške politike (UL 2011, L 112, str. 1), s tem, da Republiki Sloveniji preprečuje opravljanje njenih nalog v skladu s tem sistemom – tudi spremljanje, nadzorovanje, inšpekcijske preglede ribiških plovil ter, kadar inšpekcijski pregledi razkrijejo morebitne kršitve pravil skupne ribiške politike, postopke in izvršilne ukrepe zoper tiste, ki so za kršitve odgovorni – in s tem, da sama uresničuje pravice, ki jih ti uredbi zagotavljata Republiki Sloveniji kot obalni državi; – členov 4 in 17 v povezavi s členom 13 Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (UL 2016, L 77, str. 1, v nadaljevanju: Zakonik o schengenskih mejah); ter – člena 2(4) in člena 11(1) Direktive 2014/89/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o vzpostavitvi okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje (UL 2014, L 257, str. 135), s sprejemom in uveljavitvijo „Strategije prostorskega razvoja Republike Hrvaške“.