Zadeva C-432/04

Komisija Evropskih skupnosti

proti

Édith Cresson

„Člen 213(2) ES — Člen 126(2) AE — Kršitev obveznosti, ki izhajajo iz položaja člana Komisije — Odvzem pravice do pokojnine“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca L. A. Geelhoeda, predstavljeni 23. februarja 2006 I - 6392

Sodba Sodišča (občna seja) z dne 11. julija 2006 I - 6426

Povzetek sodbe

V členu 213(2), tretji pododstavek, ES, s katerim se članom Komisije prepoveduje opravljanje vseh drugih dejavnosti vzporedno z njihovimi nalogami in ki jim nalaga, da spoštujejo obveznosti, ki izhajajo iz njihovega položaja, so navedene nekatere naloge, ki so podane zgolj kot primeri. Zato nič v tej določbi ne omejuje dikcije „obveznosti, ki izhajajo iz njihovega položaja“ in jo je treba tega razumeti široko. Ob upoštevanju velikih odgovornosti, ki so članom Komisije zaupane, je namreč nujno, da ti spoštujejo najstrožja pravila glede obnašanja. Navedeni pojem je treba torej razumeti, kot da poleg obveznosti poštenega in diskretnega ravnanja, izrecno omenjenih v tem odstavku, vključuje skupek dolžnosti, ki izhajajo iz položaja člana Komisije, med katerimi je navedena tudi obveznost iz prvega odstavka istega člena, in sicer ravnati popolnoma neodvisno in v splošnem interesu Skupnosti. Člani Komisije morajo tako v vsakem trenutku splošni interes Skupnosti postaviti ne le nad nacionalne, ampak tudi nad osebne interese. Čeprav morajo člani Komisije tako skrbeti, da se obnašajo vzorno, pa iz tega vseeno ne izhaja, da se najmanjše odstopanje od teh pravil lahko kaznuje v skladu s členom 213(2) ES. Zahteva se obstoj določene stopnje resnosti neizpolnitve obveznosti. (Glej točke od 68 do 72.)

Sodišče lahko na podlagi člena 213(2), tretji pododstavek, ES v primeru kršitve obveznosti, ki izhajajo iz položaja člana Komisije, izreče sankcijo, ki je razrešitev po uradni dolžnosti ali odvzem pravice do pokojnine ali namesto nje odobrenih ugodnosti. Medtem ko se lahko razrešitev uporabi le v primeru storjene in preganjane neizpolnitve obveznosti, ko zadevni član Komisije še opravlja naloge, se odvzem pravice do pokojnine ali namesto nje odobrenih ugodnosti lahko uporabi, če pride do neizpolnitev obveznosti med mandatom ali po njegovem izteku. Ob neobstoju pojasnitve obsega odvzema pravice do pokojnine ali drugih ugodnosti je Sodišče prosto, da izreče njen delen odvzem ali odvzem v celoti glede na stopnjo resnosti neizpolnitve obveznosti. Tako okoliščina, da se je mandat člana Komisije iztekel in da se razrešitev zadevne osebe po uradni dolžnosti ne more več izreči, ne more biti ovira, da se zadevni član Komisije sankcionira za neizpolnitev obveznosti, do katere je prišlo med mandatom, ki pa je bila odkrita ali ugotovljena po njegovem izteku. Iz tega je razvidno, da člen 213(2) ES pomeni pravilno pravno podlago za to, da se Sodišču predloži v ugotavljanje, ali je član Komisije kršil obveznosti iz naslova te določbe, in v presojo, ali se mu delno ali v celoti odvzame pravica do pokojnine ali namesto nje odobrenih ugodnosti. (Glej točke od 73 do 75.)

Ne glede na dejstvo, da v členu 213(2) ES za v njem predvideno tožbo ni določen noben poseben rok, roki, ki jih ima na razpolago Komisija v tem okviru, niso neomejeni. Ob neobstoju določb glede tega, je ta institucija dolžna, da ne sme v nedogled zavlačevati izvrševanja svojih pristojnosti, zato da se spoštuje temeljna zahteva po pravni varnosti, da se ne povečajo težave toženih strank za spodbijanje trditev Komisije in da se tako ne kršijo pravice obrambe. (Glej točko 90.)

Kljub neobstoju podrobnih pravil, ki bi urejale tožbo iz člena 213(2) ES, je treba spoštovati pravice obrambe, ker je spoštovanje teh pravic v vsakem postopku, začetem zoper osebo, ki bi lahko privedel do akta, s katerim se posega v položaj te osebe, temeljno načelo prava Skupnosti in mora biti zagotovljeno tudi v primeru neobstoja vsakršne ureditve glede zadevnega postopka. V zvezi s tem spoštovanje pravic obrambe zahteva, da je bila osebi, zoper katero je Komisija začela upravni postopek, dana možnost, da med postopkom primerno sporoči svoje stališče o resničnosti in ustreznosti dejanj ter zatrjevanih okoliščin kot tudi o dokumentih, ki jih je sprejela Komisija v podporo svojemu zatrjevanju glede obstoja kršitve prava Skupnosti. Zato institucija – če zadevnemu članu pošlje obvestilo o očitkih, ki vsebuje povzetek skupka očitanih dejanj in njihovo pravno analizo, mu omogoči dostop do njenega spisa in ga pozove, naj predloži svoja stališča v dveh mesecih, ter ga zasliši – vodi postopek, pri katerem se spoštujejo pravice obrambe. (Glej točke 103, 104 in 110.)

Člen 2(1) Protokola št. 7 Evropske Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, po katerem ima vsakdo, ki ga je sodišče obsodilo zaradi kaznivega dejanja, pravico, da se sodna odločba o krivdi in kazni preizkusi pred višjim sodiščem, določa pravico, ki je lahko po členu 2(2) tega protokola izjemoma omejena, če je prizadetemu na prvi stopnji sodilo najvišje sodišče. Iz tega izhaja, da tudi ob predpostavki, da se ta določba uporabi v primeru postopka, ki temelji na členu 213(2) ES, nemožnost, da se vloži pravno sredstvo zoper odločbo Sodišča, ne pomeni neizpolnitve take narave, da ogrozi pravice članov Komisije do učinkovitega sodnega varstva, in ne daje podlage, da je predložitev zadeve Sodišču neveljavna. (Glej točki 112 in 113.)

Disciplinski postopki glede uradnikov ali uslužbencev Skupnosti in postopki glede člana Komisije niso podvrženi istim pravilom. Prve urejajo Kadrovski predpisi za uradnike Evropskih skupnosti, druge pa samostojen postopek na podlagi člena 213(2) ES. Zato se rešitve, ki se nanašajo na prve, ne morejo nujno uporabiti tudi za zadnje. (Glej točko 118.)