6

Člen 17 te iste direktive določa: „1. Pod pogojem[,] da se najnižje ravni obdavčitve, določene s to direktivo, v povprečju upoštevajo v vsaki dejavnosti, države članice lahko uporabijo znižanja davkov na porabo energentov, ki se uporabljajo za ogrevanje ali za namene iz člena 8(2)(b) in (c), in na električno energijo v naslednjih primerih: (a) v korist energetsko intenzivnih dejavnosti [podjetij, ki opravljajo energetsko intenzivne dejavnosti]. ‚[Podjetje, ki opravlja e]nergetsko intenzivn[o] dejavnost‘ pomeni gospodarski subjekt iz člena 11, kadar bodisi nabave energentov in električne energije znaša[jo] najmanj 3,0 % proizvodne vrednosti bodisi davki od energije na nacionalni ravni znašajo najmanj 0,5 % dodane vrednosti. Države članice lahko v okviru te opredelitve uporabijo bolj omejevalne koncepte, vključno s prodajno vrednostjo, procesnimi in sektorskimi opredelitvami. ‚Nabave energentov in električne energije‘ pomenijo dejanski strošek energije, ki je bila nabavljena ali proizvedena v okviru dejavnosti [podjetja]. Upošteva se […] samo električna energija, toplota in energenti, ki se uporabljajo za ogrevanje ali za namene iz člena 8(2)(b) in (c). Všteti so vsi davki razen odbitnega [davka na dodano vrednost] (DDV). ‚Proizvodna vrednost‘ pomeni prihodke vključno s subvencijami, [neposredno] povezanimi s ceno izdelkov, povečano ali zmanjšano za spremembe zalog končnih in nedokončanih izdelkov ter blaga in storitev, nabavljenih za nadaljnjo prodajo, zmanjšano za nabave blaga ali storitev za nadaljnjo prodajo. ‚Dodana vrednost‘ pomeni skupne prihodke, zavezane plačilu DDV, vključno z izvozno prodajo, zmanjšano za skupno nabavo, zavezano plačilu DDV vključno z uvozom. Državam članicam, ki trenutno uporabljajo nacionalne sisteme obdavčitve energije, v katerih se [podjetja, ki opravljajo] energetsko intenzivne dejavnosti opredeljujejo v skladu z drugačnimi merili kot so stroški energije v primerjavi s proizvodno vrednostjo in nacionalni davek na energijo v primerjavi z dodano vrednostjo, se dovoli prehodno obdobje, ki traja največ do 1. januarja 2007, za prilagoditev opredelitvi iz točke (a) prvega pododstavka; (b) pri sklepanju pogodb s podjetji ali združenji podjetij ali pri izvajanju shem trgovanja z dovoljenji ali ustreznih drugih ureditev, kolikor imajo za posledico doseganje okoljskih ciljev ali izboljšanje energetske učinkovitosti. 2. Ne glede na določbe člena 4(1), lahko države članice uporabijo raven obdavčitve, vključno s stopnjo nič, za energente in električno energijo, kakor so določeni v členu 2, kadar so njihovi uporabniki [podjetja, ki opravljajo] energetsko intenzivn[e dejavnosti], kakor so opredeljeni v odstavku 1 tega člena. 3. Ne glede na člen 4(1), države članice lahko uporabijo raven obdavčitve, ki je do 50 % nižja od najnižjih ravni iz te direktive za energente in električno energijo, kakor so določeni v členu 2, kadar so njihovi uporabniki gospodarski subjekti, kot so opredeljeni v členu 11, vendar niso [podjetja, ki opravljajo] energetsko intenzivn[e dejavnosti], kot je določeno v odstavku 1 tega člena. 4. Dejavnosti, ki uveljavljajo možnosti, navedene v odstavkih 2 in 3, sklepajo pogodbe, sheme trgovanja z dovoljenji ali ustrezne druge ureditve iz odstavka 1(b). Pogodbe, sheme trgovanja z dovoljenji ali ustrezne druge ureditve morajo voditi k doseganju okoljskih ciljev ali izboljšanju energetske učinkovitosti, ki v splošnem ustrezajo tistim, ki bi bili doseženi ob upoštevanju standardnih najnižjih stopenj v Skupnosti.“