SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEJA,

predstavljeni 12. novembra 2020 ( 1 )

Zadeva C‑515/19

Eutelsat SA

proti

Autorité de régulation des communications électroniques et des postes,

Inmarsat Ventures SE, nekdanja Inmarsat Ventures Ltd,

ob udeležbi

Viasat Inc.,

Viasat UK Ltd

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Conseil d’État (državni svet, Francija))

„Predhodno odločanje – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Odločba 2007/98/ES – Usklajena uporaba radijskega spektra v frekvenčnih pasovih 2 GHz – Sistemi, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve – Odločba št. 626/2008/ES – Izbira in odobritev – Člen 2(2) – Mobilni satelitski sistem – Pojem ‚mobilna zemeljska postaja‘ – Pojem ‚dopolnilne talne komponente‘ – Člen 4(1)(c)(ii) – Zaveza glede pokritosti vsaj 60 % ozemlja Unije – Člen 7(1) – Kršitev – Posledice“

I. Uvod

1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Conseil d’État (državni svet, Francija), se nanaša na sistem „European Aviation Network“ (v nadaljevanju: sistem EAN), ki ga je vzpostavila družba Inmarsat Ventures SE, nekdanja Inmarsat Ventures Ltd (v nadaljevanju: družba Inmarsat), in je namenjen zagotavljanju internetne povezave za letala, ki letijo nad ozemljem Unije.

2. Ta predlog spada v okvir ničnostne tožbe, ki jo je družba Eutelsat SA vložila zoper odločbo, s katero je Autorité de régulation des communications électroniques et des postes (regulativni organ za elektronske komunikacije in pošto) družbi Inmarsat izdal odobritev za delovanje dopolnilnih talnih komponent v sistemu EAN.

3. Ta odločba regulativnega organa za elektronske komunikacije in pošto sledi Odločbi 2009/449/ES ( 2 ), s katero je Komisija družbi Inmarsat in Solaris Mobile Limited izbrala za obratovalca mobilnih satelitskih sistemov, ki jima je odobrena uporaba frekvenčnega pasu 2 GHz v skladu z Odločbo 2007/98/ES ( 3 ) in Odločbo št. 626/2008/ES ( 4 ).

4. Bistvo vprašanj, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, je ugotoviti, ali sistem EAN, ki ga je vzpostavila družba Inmarsat, zlasti talne komponente tega sistema, izpolnjuje merila iz Odločbe št. 626/2008.

5. Sodišču bom predlagal, naj na ta vprašanja odgovori pritrdilno.

II. Pravni okvir

A. Odločba 2007/98

6. Člen 1 Odločbe 2007/98/ES določa: „Namen te odločbe je uskladiti pogoje za razpoložljivost in učinkovito uporabo frekvenčnih pasov 1980–2010 MHz (Zemlja–vesolje) in 2170–2200 MHz (vesolje–Zemlja) za sisteme, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve v [Uniji].“

7. V skladu s členom 2 te odločbe so „sistemi, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve“ sistemi, ki lahko zagotavljajo radiokomunikacijske storitve med mobilno zemeljsko postajo in eno ali več vesoljskimi postajami oziroma med mobilnimi zemeljskimi postajami preko ene ali več vesoljskih postaj oziroma med mobilno zemeljsko postajo in eno ali več dodatnimi talnimi postajami, ki se uporabljajo na fiksnih lokacijah.

8. Člen 3 navedene odločbe določa: „1. Države članice določijo in s 1. julijem 2007 dajo na voljo frekvenčne pasove 1980–2010 MHz in 2170–2200 MHz za sisteme, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve. […] 2. Vsaka dodatna talna postaja je sestavni del mobilnega satelitskega sistema in jo nadzoruje sistem za upravljanje satelitskih virov in omrežja. Uporablja isto smer prenosa in iste dele frekvenčnih pasov kot pripadajoči satelitski sestavni deli ter ne povečuje zahtev spektra pripadajočega mobilnega satelitskega sistema.“

B. Odločba št. 626/2008

9. Člen 1(1) Odločbe št. 626/2008 določa: „Namen te odločbe je olajšati razvoj konkurenčnega notranjega trga za mobilne satelitske storitve (MSS) v vsej [Uniji] in zagotavljati postopno pokritost vseh držav članic. Ta odločba določa postopek Skupnosti za skupno izbiro obratovalcev mobilnih satelitskih sistemov, ki v skladu z Odločbo 2007/98/ES uporabljajo frekvenčni pas 2 GHz, ki zajema radijski spekter od 1980 do 2010 MHz za komunikacije Zemlja–vesolje in od 2170 do 2200 MHz za komunikacije vesolje–Zemlja. Prav tako določa določbe za usklajeno odobritev izbranih obratovalcev s strani držav članic za uporabo dodeljenega radijskega spektra v tem pasu za delovanje mobilnih satelitskih sistemov.“

10. Člen 2(2) te odločbe določa: „Uporabljajo se tudi naslednje opredelitve: a) ‚mobilni satelitski sistemi‘ so elektronska komunikacijska omrežja in pripadajoče naprave, ki lahko zagotavljajo radiokomunikacijske storitve med mobilno zemeljsko postajo in eno ali več vesoljskimi postajami ali med mobilnimi zemeljskimi postajami prek ene ali več vesoljskih postaj ali med mobilno zemeljsko postajo in eno ali več dopolnilnimi talnimi komponentami, ki se uporabljajo na fiksnih lokacijah. Takšen sistem vključuje vsaj eno vesoljsko postajo; b) ‚dopolnilne talne komponente‘ mobilnih satelitskih sistemov so talne postaje, ki se uporabljajo na fiksnih lokacijah, da se izboljša razpoložljivost MSS na geografskih območjih, ki jih pokriva eden ali več satelitov sistema in kjer komunikacij z zahtevano kakovostjo ni mogoče zagotoviti z eno ali več vesoljskimi postajami.“

C. Odločba 2009/449

11. Komisija je pri izvršitvi Odločbe št. 626/2008 z Odločbo 2009/449 za obratovalca, ki jima je odobrena uporaba frekvenčnega pasu 2 GHz v skladu z Odločbo 2007/98, izbrala družbi Inmarsat in Solaris Mobile Limited.

III. Spor o glavni stvari, vprašanja za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem

12. Regulativni organ za elektronske komunikacije in pošto je z odločbo št. 2014-1257 z dne 21. oktobra 2014 družbi Inmarsat odobril uporabo frekvenc, navedenih v Odločbi 2009/449, v celinski Franciji.

13. Regulativni organ je z odločbo št. 2018-0001 z dne 22. februarja 2018 družbi Inmarsat izdal odobritev za delovanje dopolnilnih talnih komponent mobilnega satelitskega sistema.

14. Družba Eutelsat je zoper drugo odločbo vložila ničnostno tožbo pri Conseil d’État (državni svet). Družbi Viasat Inc in Viasat UK Ltd (v nadaljevanju skupaj: Viasat) sta intervenirali v postopku o glavni stvari v podporo tej ničnostni tožbi.

15. Iz dejstev in dokazov, ki jih je predložilo to sodišče, je razvidno, da namerava družba Inmarsat na podlagi odobritve, podeljene z Odločbo 2009/449, razviti sistem EAN.

16. Sistem EAN omogoča zagotavljanje mobilne storitve za letala s satelitskimi prenosi, ki jih prejme terminal, nameščen nad trupom letala, in prenosi, izvedenimi iz dopolnilnih talnih komponent, nameščenih na ozemlju Unije, ki jih prejme terminal, nameščen pod trupom letala. Vsi ti prenosi se zagotavljajo na frekvenčnem pasu, ki je bil družbi Inmarsat dodeljen z Odločbo 2009/449. Ta sistem uporablja satelit, ki je začel delovati 29. avgusta 2017.

17. Družba Eutelsat je v utemeljitev ničnostne tožbe pred predložitvenim sodiščem navedla več trditev, s katerimi je dokazovala, da sistem EAN, ki ga je vzpostavila družba Inmarsat, ni v skladu z določbami Odločbe št. 626/2008, zaradi česar naj bi bila odločba, ki jo je regulativni organ za elektronske komunikacije in pošto izdal 22. februarja 2018, nična.

18. Ker je Conseil d’État (državni svet) ugotovil, da iz teh trditev izhaja več vprašanj v zvezi z razlago prava Unije, je prekinil odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložil ta vprašanja: „1. S katerimi pravnimi merili je mogoče opredeliti mobilno zemeljsko postajo v smislu Odločbe št. 626/2008? Ali je to odločbo treba razlagati tako, da se z njo zahteva, da mobilna zemeljska postaja, ki komunicira z dopolnilno talno komponento, lahko brez ločene opreme komunicira tudi s satelitom? Če je odgovor pritrdilen, kako je treba presojati enotnost opreme? 2. Ali je treba določbe člena 2(2) Odločbe št. 626/2008 razlagati tako, da mora mobilni satelitski sistem primarno temeljiti na satelitskih elementih, ali pa je na podlagi teh določb mogoče sklepati, da vloga satelitskih oziroma talnih komponent ni pomembna, niti v konfiguraciji, ko je satelitska komponenta koristna samo, kadar ni mogoče zagotoviti komunikacije s talnimi komponentami? Ali je dopolnilne talne komponente mogoče namestiti tako, da pokrivajo celotno ozemlje Evropske unije, ker vesoljske postaje v nobeni točki ne omogočajo zagotavljanja komunikacij z zahtevano kakovostjo v smislu člena 2(2)(b) te odločbe? 3. Ali morajo pristojni organi držav članic – če se izkaže, da obratovalec, izbran v skladu z naslovom II Odločbe št. 626/2008, na končni datum iz člena 4(1)(c)(ii) te odločbe ni izpolnjeval zavez glede pokritosti ozemlja, opredeljenih v njenem členu 7(2) – zavrniti izdajo odobritve za delovanje dopolnilnih talnih komponent? Če je odgovor nikalen, ali lahko zavrnejo izdajo teh odobritev?“

19. Predlog za sprejetje predhodne odločbe z dne 28. junija 2019 je bil v sodnem tajništvu Sodišča vložen 8. julija 2019.

20. Pisna stališča in pisne odgovore na vprašanja Sodišča so predložile družbe Eutelsat, Inmarsat in Viasat, francoska in belgijska vlada, vlada Združenega kraljestva ter Evropska komisija.

IV. Analiza

21. Iz spisa, predloženega Sodišču, je razvidno, da je tožba, ki jo je družba Eutelsat ob sodelovanju družbe Viasat vložila pri predložitvenem sodišču, del vrste tožb, vloženih pri sodiščih Unije ( 5 ) in nacionalnih sodiščih, med drugim v Združenem kraljestvu, Nemčiji, Italiji, Španiji in Belgiji, s katerimi želijo te stranke preprečiti, da bi družba Inmarsat prek dopolnilnih talnih komponent uporabljala frekvenčni pas 2 GHz.

22. V tej zadevi mora Sodišče v bistvu obravnavati tri trditve, s katerimi družba Eutelsat izpodbija veljavnost odobritve, ki jo je regulativni organ za elektronske komunikacije in pošto izdal družbi Inmarsat za delovanje dopolnilnih talnih komponent v Franciji, pri čemer je potrebna razlaga določb prava Unije. Te tri trditve ustrezajo trem vprašanjem, ki jih je predložilo predložitveno sodišče.

23. Na prvem mestu, družba Eutelsat navaja, da sistem, kakršen je sistem EAN, ki ga je vzpostavila družba Inmarsat, in sicer terminal, nameščen pod trupom letala, za komunikacijo z dopolnilnimi talnimi komponentami, ni „mobilna zemeljska postaja“, torej te komponente niso sestavni del „mobilnega satelitskega sistema“ v smislu člena 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008.

24. Na drugem mestu, družba Eutelsat zatrjuje, da talnih komponent zaradi njihovega bistvenega pomena ni mogoče šteti za „dopolnilne“ v sistemu, kot je sistem EAN, torej ta sistem ni „mobilni satelitski sistem“ v smislu zgoraj navedene določbe.

25. Na tretjem mestu, družba Eutelsat navaja, da nacionalni organi družbi Inmarsat ne morejo izdati odobritve za delovanje dopolnilnih talnih komponent na svojem ozemlju, saj ta družba ni izpolnila zaveze glede pokritosti ozemlja na datum, določen v členu 4(1)(c)(ii) Odločbe št. 626/2008.

26. V nadaljevanju sklepnih predlogov bom pojasnil, zakaj menim, da je treba zavrniti vse trditve, ki jih je navedla družba Eutelsat. Sodišču bom torej predlagal, naj na postavljena vprašanja odgovori, da upoštevne določbe prava Unije niso razlog za ničnost odobritve, ki jo je družba Inmarsat pridobila za delovanje dopolnilnih talnih komponent v Franciji.

A. Opredelitev pojmov „mobilni satelitski sistem“ in „mobilna zemeljska postaja“ v smislu člena 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008 (prvo vprašanje)

27. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008 razlagati tako, da v sistemu, kakršen je sistem EAN iz spora o glavni stvari, dopolnilne talne komponente komunicirajo z „mobilno zemeljsko postajo“ in so torej sestavni del „mobilnega satelitskega sistema“, pri čemer se šteje, da je ta sistem sestavljen iz dveh ločenih sprejemnih terminalov, povezanih prek komunikacijskega gonilnika, od katerih je prvi nameščen nad trupom letala in komunicira s satelitom, drugi pa je nameščen pod trupom letala in komunicira z dopolnilnimi talnimi komponentami.

28. Družbi Eutelsat in Viasat sta predlagali, naj se na to vprašanje odgovori nikalno, v nasprotju z družbo Inmarsat, francosko in belgijsko vlado, vlado Združenega kraljestva in Komisijo.

29. Pri odgovoru na to vprašanje je treba izhajati iz besedila člena 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008. V tej določbi so „mobilni satelitski sistemi“ opredeljeni kot „elektronska komunikacijska omrežja in pripadajoče naprave“, ki lahko zagotavljajo tri vrste radiokomunikacijskih storitev: – med mobilno zemeljsko postajo in eno ali več vesoljskimi postajami, ali – med mobilnimi zemeljskimi postajami prek ene ali več vesoljskih postaj, ali – med mobilno zemeljsko postajo in eno ali več dopolnilnimi talnimi komponentami, ki se uporabljajo na fiksnih lokacijah.

30. Drugo in tretje vprašanje se nanašata na tretjo vrsto radiokomunikacij, in sicer med mobilno zemeljsko postajo in dopolnilnimi talnimi komponentami.

31. Menim, da bi bilo najprej koristno pojasniti pojme „mobilni“, „zemeljski“, „vesoljski“ in „satelitski“, ki se uporabljajo za opis teh radiokomunikacijskih storitev.

32. Tako kot vse stranke, ki so predložile stališča, se v zvezi s tem opiram na opredelitve iz Pravilnika o radiokomunikacijah Svetovne konference o radiokomunikacijah iz leta 1995 (v nadaljevanju: Pravilnik o radiokomunikacijah). ( 6 ) Če se ti pojmi obravnavajo posamezno, med tem pravilnikom in Odločbo št. 626/2008 dejansko ni razlik.

33. Najprej, ugotavljam, da se v več določbah Odločbe 2007/98 in Odločbe št. 626/2008 pojma „vesoljska postaja“ in „satelit“ uporabljata kot skoraj medsebojno zamenljiva izraza ali pa povezava med njima vsaj ni jasno opredeljena. ( 7 ) Čeprav ta majhna razlika nima odločilnega vpliva na rešitev spora o glavni stvari, želim poudariti, da po mojem mnenju pojem „vesoljska postaja“ v regulativnem okviru presega pojem satelita in zahteva tudi nekatere dodatne tehnične elemente, kar pomeni, da ima ta pojem ožji pomen od pojma „satelit“. ( 8 ) V sporu o glavni stvari ni sporno, ali sistem EAN vključuje vesoljsko postajo, kot je določeno v členu 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008. ( 9 )

34. Dalje, „zemeljska“ postaja je nameščena na površju Zemlje ali v glavnem delu Zemljine atmosfere. ( 10 ) Postajo, nameščeno na letalo, kot je v sistemu EAN, je treba šteti za zemeljsko postajo.

35. Nazadnje, „mobilna“ zemeljska postaja je namenjena predvsem „uporabi med gibanjem ali med zaustavitvami na nedoločenih (poljubnih) točkah“. ( 11 ) Prvo vprašanje se nanaša prav na pojem „mobilne zemeljske postaje“.

36. Zdaj lahko na podlagi teh pojasnil obravnavam trditve, ki jih je družba Eutelsat ob sodelovanju družbe Viasat predstavila Sodišču in predložitvenemu sodišču in ki se nanašajo na tretjo kategorijo radiokomunikacij, opisano v členu 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008, torej na radiokomunikacije med mobilno zemeljsko postajo in dopolnilnimi talnimi komponentami.

37. Družbi Eutelsat in Viasat v bistvu poskušata dokazati, da dopolnilne talne komponente v sistemu, kakršen je sistem EAN iz spora o glavni stvari, ne komunicirajo z mobilno zemeljsko postajo, torej niso sestavni del „mobilnega satelitskega sistema“ v smislu te določbe.

38. S to trditvijo se ne strinjam.

39. Silogizem, ki sta ga predlagali družbi Eutelsat in Viasat, je povzet v nadaljevanju. Pojem mobilna zemeljska postaja zahteva, da je ta postaja sposobna komunicirati s satelitom ( 12 ) (zgornja premisa). Sistem EAN komunicira z dopolnilnimi talnimi komponentami prek terminala, nameščenega pod trupom letala, ki je avtonomna postaja, ki ne more komunicirati s satelitom (spodnja premisa). Dopolnilne talne komponente, ki se uporabljajo v sistemu EAN, posledično ne komunicirajo z mobilno zemeljsko postajo in torej niso sestavni del mobilnega satelitskega sistema.

40. Menim, da ta utemeljitev vsebuje dve nepopravljivi napaki, ki vplivata na zgornjo in spodnjo premiso tega silogizma.

41. Prvič, v nasprotju s trditvami družb Eutelsat in Viasat pojem „mobilna zemeljska postaja“ v skladu z Odločbo št. 626/2008 ne določa, da bi morala biti takšna postaja sposobna komunicirati s satelitom. V zvezi s tem opozarjam, da zakonodajalec Unije tega pojma ni izrecno opredelil.

42. Stranki sta to zahtevo izpeljali na podlagi Pravilnika o radiokomunikacijah. V tem pravilniku bi bilo iz členov 1.63 in 1.68 dejansko mogoče izpeljati, da vsaka mobilna zemeljska postaja komunicira bodisi z vesoljsko postajo bodisi z drugo mobilno zemeljsko postajo prek objekta v vesolju. ( 13 )

43. Vendar noben element Odločbe št. 626/2008 ( 14 ) niti Odločbe 2007/98 ne nakazuje, da bi bilo treba opredelitve iz Pravilnika o radiokomunikacijah v celoti prenesti v okviru teh odločb, kot je pravilno navedla družba Inmarsat.

44. Glede pojma „mobilna zemeljska postaja“, po mojem mnenju obstaja razlog, ki popolnoma nasprotuje takšnemu prenosu. Kot je poudarila Komisija, pojem „mobilnega satelitskega sistema“, opredeljen v členu 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008, ne ustreza pojmu „mobilne satelitske storitve“ iz člena 1.25 Pravilnika o radiokomunikacijah. ( 15 )

45. Za boljše razumevanje razlik med tema pojmoma je treba ločiti med štirimi kategorijami komunikacij. Člen 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008 Člen 1.25 Pravilnika o radiokomunikacijah Med vesoljskimi postajami Med mobilnimi zemeljskimi postajami in vesoljskimi postajami Med mobilnimi zemeljskimi postajami in vesoljskimi postajami Med mobilnimi zemeljskimi postajami preko vesoljskih postaj Med mobilnimi zemeljskimi postajamipreko vesoljskih postaj Med mobilnimi zemeljskimi postajami in dopolnilnimi talnimi komponentami

46. Kot je prikazano v zgornji tabeli, je člen (2)(2)(a) Odločbe št. 626/2008 hkrati ožji (ker ne zajema komunikacij med vesoljskimi postajami) in širši (ker zajema komunikacije med mobilno zemeljsko postajo in dopolnilnimi talnimi komponentami) od člena 1.25 Pravilnika o radiokomunikacijah.

47. Ker Pravilnik o radiokomunikacijah ne vključuje komunikacij med mobilno zemeljsko postajo in dopolnilnimi talnimi komponentami, ki so predmet obravnavane zadeve, opredelitev iz tega pravilnika v zvezi s tem ni mogoče prenesti v okviru člena 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008.

48. V skladu z določbami Odločbe št. 626/2008 je jasno, da mora mobilni satelitski sistem iz člena 2(2)(a) te odločbe nujno vključevati vsaj mobilno zemeljsko postajo, sposobno komunicirati z vesoljsko postajo. To je razvidno iz zadnje povedi te določbe, v kateri je zapisano, da takšen sistem vključuje „vsaj eno vesoljsko postajo“, in tudi iz poimenovanja tega sistema, ki implicira prisotnost „satelita“.

49. Vendar ta zahteva ne izključuje možnosti, da takšen sistem vključuje tudi druge mobilne zemeljske postaje, namenjene komunikaciji z dopolnilnimi talnimi komponentami, ki pa niso sposobne komunicirati s satelitom.

50. Drugače povedano, ni sporno, da mora mobilni satelitski sistem vključevati mobilno zemeljsko postajo, ki je sposobna komunicirati s satelitom, nobenega razloga pa ni, da bi na podlagi opredelitev iz Odločbe št. 626/2008 sklepali, da morajo biti vse mobilne zemeljski postaje, vključene v ta sistem, sposobne komunicirati s satelitom.

51. Zato je treba trditve družb Eutelsat in Viasat, povzete v točki 39 teh sklepnih predlogov, zavrniti že na tej prvi podlagi. Nasprotno s trditvami teh strank je mogoče postajo, ki komunicira z dopolnilnimi talnimi komponentami, opredeliti kot „mobilno zemeljsko postajo“ v smislu člena 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008, čeprav ni sposobna komunicirati s satelitom.

52. Drugič, trditve družb Eutelsat in Viasat bi bile nepravilne tudi, če bi Sodišče ugotovilo, da bi morala biti vsaka mobilna zemeljska postaja sposobna komunicirati s satelitom, saj temeljijo na umetnem ločevanju tehničnih komponent sistema EAN.

53. V skladu s to utemeljitvijo obstaja na eni strani sprejemni terminal, nameščen nad trupom letala, ki komunicira s sateliti, in na drugi strani sprejemni terminal, nameščen pod trupom letala, ki komunicira z dopolnilnimi talnimi komponentami. Ker drugi terminal ni sposoben komunicirati s satelitom, se ne more šteti za mobilno zemeljsko postajo in torej ne ustreza opredelitvi iz člena 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008, ki se razlaga – po mojem mnenju napačno – kot da takšno sposobnost zahteva.

54. Menim, da ta ločitev ni skladna s tehnično stvarnostjo sistema EAN. Strinjam se s stališčem, ki ga zagovarjajo družba Inmarsat, francoska in belgijska vlada ter vlada Združenega kraljestva in Komisija, da bi bila razdelitev sistema, kakršen je sistem EAN iz spora o glavni stvari, na dve ločeni in neodvisni postaji, nenaravna s funkcionalnega vidika. Med strankami v bistvu ni sporno, da sta sprejemna terminala sistema EAN medsebojno povezana prek komunikacijskega gonilnika, ki glede na okoliščine odloča, kateri terminal – satelitski ali zemeljski – se uporabi za prenos vhodnega ali odhodnega signala.

55. Glede na navedene okoliščine fizična ločitev terminalov, ki je posledica namestitve nad in pod trupom letala, sama po sebi ne more pomeniti, da gre za dve ločeni „postaji“. Nasprotno, menim, da centralno upravljanje teh signalov pomeni, da sta terminala del ene same postaje, kot sta pravilno poudarili francoska vlada in Komisija.

56. To razlago je mogoče opreti na člen 1.61 Pravilnika o radiokomunikacijah, ki določa, da je „postaja“„eden ali več oddajnikov ali sprejemnikov ali kombinacija oddajnikov in sprejemnikov, vključno s potrebno opremo, potrebnih na enem mestu za izvajanje radiokomunikacijske storitve ali radioastronomske storitve“.

57. Dejstvo, da takšni „oddajniki“ niso fizično nameščeni v isto ohišje, pri tem ne more biti odločilno, sicer se bomo spustili v pravni formalizem v nasprotju s tehnično stvarnostjo, v kateri morajo biti antene teh terminalov usmerjene navzgor (za komunikacijo s sateliti) in navzdol (za komunikacijo z dopolnilnimi talnimi komponentami), kot je pojasnila družba Inmarsat.

58. Francoska vlada je v zvezi s tem dodala, da sta dva sprejemna terminala s tehničnega vidika potrebna tudi zaradi dveh različnih računalniških jezikov za komunikacijo s sateliti (jezik DVB-S) in z dopolnilnimi talnimi komponentami (jezik LTE). ( 16 )

59. Vlada Združenega kraljestva je to ponazorila s primerom, utemeljenim na zdravem razumu. Pojasnila je, da mobilni telefon vključuje različne elemente, ki se lahko povežejo z omrežjem 3G, omrežjem 4G in omrežjem WiFi ali vzpostavijo povezavo Bluetooth. Kljub temu ti elementi sestavljajo eno samo napravo, to je mobilni telefon. Ta enostavni primer po mojem mnenju zadostuje, da se trditev družb Eutelsat in Viasat zavrne.

60. V nasprotju s trditvami teh strank se torej sklop, sestavljen iz dveh ločenih sprejemnih terminalov, povezanih s komunikacijskim gonilnikom, od katerih je prvi nameščen nad trupom letala in komunicira s satelitom, drugi pa je nameščen pod trupom letala in komunicira z dopolnilnimi talnimi komponentami, mora šteti za „mobilno zemeljsko postajo“.

61. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na prvo vprašanje odgovori, kot je opisano v nadaljevanju. Člen 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008 je treba razlagati tako, da v sistemu, kot je sistem EAN iz spora o glavni stvari, dopolnilne talne komponente komunicirajo z „mobilno zemeljsko postajo“ in so torej sestavni del „mobilnega satelitskega sistema“, pri čemer se šteje, da je ta sistem sestavljen iz dveh ločenih sprejemnih terminalov, povezanih prek komunikacijskega gonilnika, od katerih je prvi nameščen nad trupom letala in komunicira s satelitom, drugi pa je nameščen pod trupom letala in komunicira z dopolnilnimi talnimi komponentami.

B. Pojem „‚dopolnilne‘ talne komponente“ v smislu člena 2(2) Odločbe št. 626/2008 (drugo vprašanje)

62. Predložitveno sodišče v svojem drugem vprašanju v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(2) Odločbe št. 626/2008 razlagati tako, da je mogoče talne komponente, uporabljene v sistemu, kakršen je sistem EAN iz spora o glavni stvari, šteti za „dopolnilne“, čeprav imajo te komponente bistveno vlogo pri delovanju tega sistema, pokrivajo celotno ozemlje Unije in omogočajo izboljšanje kakovosti ponujenih komunikacijskih storitev.

63. Poudarjam, da v primeru nikalnega odgovora na to vprašanje sistema EAN, ki ga je vzpostavila družba Inmarsat, ni mogoče šteti za mobilni satelitski sistem v smislu zgoraj navedene določbe, saj je ta opredelitev podrejena prisotnosti „dopolnilnih“ talnih komponent.

64. Preden odgovorim na postavljeno vprašanje, se mi zdi smiselno predstaviti nekaj stvarnih dejstev o naravi in vlogi dopolnilnih talnih komponent pri delovanju sistema EAN, ki ga je vzpostavila družba Inmarsat.

65. Najprej, iz stališč družbe Inmarsat je razvidno, in temu druge stranke ne nasprotujejo, da so dopolnilne talne komponente primerljive s postajami, ki se uporabljajo v okviru mreže 4G za mobilne telefone, „s to razliko, da so usmerjene navpično proti nebu in ne vodoravno nad tlemi“. ( 17 ) Razume se, da je navpična usmeritev smiselna, ker je treba ustrezne signale pošiljati letalom v zraku, na katerih so nameščeni sprejemni terminali sistema EAN.

66. Dalje, družba Inmarsat je sama priznala, da povezava z dopolnilnimi talnimi komponentami zagotavlja številne tehnične prednosti v primerjavi s povezavo s satelitom. Po eni strani je povezava s talnimi komponentami bolj kakovostna zaradi bistveno krajše razdalje, ki jo prepotuje signal (36.000 km do satelita, manj kot 100 km do zemeljske komponente). Po drugi strani je mogoče zemeljsko povezavo, v nasprotju s satelitsko, v primeru prezasedenosti enostavno izboljšati z dodajanjem komponent na tleh. ( 18 )

67. Nazadnje, med strankami ni sporno, da imajo dopolnilne talne komponente zaradi svoje tehnične superiornosti ( 19 ) bistveno vlogo pri delovanju sistema EAN. Tako v skladu z odličnimi sklepnimi ugotovitvami, ki jih je pripravil rapporteur public (javni poročevalec) v zadevi v postopku v glavni stvari, „ni sporno, da ta mobilni satelitski sistem v bistvu večinoma ne temelji na satelitskih komunikacijah, temveč na komunikacijah z dopolnilnimi talnimi komponentami, ki omogočajo znatno hitrejši pretok in za katere so sodišča Združenega kraljestva in nemški regulativni organ navedli, da bodo zagotavljale 99 % storitve, satelit pa se bo uporabljal le na območjih, ki jih te dopolnilne talne komponente ne bodo pokrivale (to je nad morji)“. ( 20 )

68. Družbi Eutelsat in Viasat prav zaradi te bistvene vloge talnih komponent pri delovanju sistema EAN trdita, da teh komponent ni mogoče šteti za „dopolnilne“ in posledično tega sistema ni mogoče šteti za „mobilni satelitski sistem“ v smislu člena 2(2) Odločbe št. 626/2008. Ti stranki sistemu EAN v bistvu očitata, da ni satelitski komunikacijski sistem, dopolnjen s talnimi komponentami, temveč prizemni komunikacijski sistem, dopolnjen s satelitsko komponento.

69. S to trditvijo se ne strinjam. Drugače povedano, v skladu s stališčem, ki ga zagovarjajo družba Inmarsat, francoska in belgijska vlada, vlada Združenega kraljestva in Komisija, menim, da je mogoče te talne komponente šteti za „dopolnilne“ ne glede na njihovo bistveno vlogo pri delovanju sistema EAN.

70. Po mojem mnenju je mogoče iz Odločbe št. 626/2008 izpeljati dve zahtevi glede satelitskega sestavnega dela „mobilnega satelitskega sistema“.

71. Prvič, ta sistem mora vključevati satelit. Ta zahteva ne izhaja le iz njegovega imena („mobilni satelitski sistem“), temveč tudi iz zadnje povedi člena 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008 („Takšen sistem vključuje vsaj eno vesoljsko postajo“ ( 21 )), pa tudi iz priloge k tej odločbi, iz katere je razvidno, da sta proizvodnja in izstrelitev satelita nujna etapna cilja v postopku izbire obratovalcev.

72. Drugič, ni dovolj, da je satelit le prisoten, temveč ga je treba tudi uporabljati, kot je izpostavila vlada Združenega kraljestva. Ta zahteva izhaja implicitno iz člena 8(3)(c) Odločbe št. 626/2008, v skladu s katero „samostojno delovanje dopolnilnih talnih komponent v primeru okvare satelitske komponente z njimi povezanega mobilnega satelitskega sistema ne sme presegati 18 mesecev“. ( 22 ) To pomeni, da je pravilo skupno delovanje talnih komponent in satelitske komponente.

73. V okviru spora o glavni stvari je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da se satelitska komponenta dejansko uporablja, kadar letala, opremljena s sistemom EAN, letijo nad morjem ali ozemljem Srbije ali kadar je iz nekega razloga onemogočeno dobro delovanje talnih komponent. Družba Inmarsat je pojasnila, da satelitska komponenta zaradi zanesljivosti in stabilnosti satelitskega signala zagotavlja neprekinjenost komunikacijskih storitev. Seveda je preverjanje dejanske uporabe satelitske komponente v pristojnosti nacionalnega sodišča, ki je edino pristojno za preverjanje dejstev v postopku predhodnega odločanja.

74. Glede na to pojasnilo menim, da na podlagi te odločbe ni mogoče izpeljati dodatne zahteve glede pomembnosti vloge, ki jo ima satelitska komponenta v primerjavi s talno komponento v takšnem sistemu.

75. Najprej, pridevnik „dopolnilne“ po mojem mnenju in v nasprotju s trditvami družb Eutelsat in Viasat ne izključuje bistvene vloge talnih komponent v primerjavi s satelitsko komponento.

76. Kot je navedla francoska vlada, izraz „dopolnilen“ v skladu s slovarjem Académie française pomeni „tisti, ki dopolni“, torej tisti, ki „zaokroži celoto“, kot je navedla francoska vlada. V angleškem jeziku je v slovarju Oxford izraz „complementary“ opredeljen tako: „combining in such a way as to form a complete whole or enhance each other“. ( 23 ) Različica v nemškem jeziku uporablja besedo „ergänzende“, ki ima podoben pomen. ( 24 )

77. Iz teh opredelitev je razvidno, da se izraz „dopolnilne“ ne nanaša na relativno pomembnost obravnavanih komponent. Ta izraz torej ne izključuje bistvene vloge talnih komponent v primerjavi s satelitsko komponento v mobilnem satelitskem sistemu. Te komponente lahko „dopolnjujejo“ takšen sistem, tako da imajo v njem bistveno vlogo.

78. Komisija je v svojem stališču pojasnila, da izraz „dopolnilni“ poudarja neobvezno naravo talnih komponent v nasprotju z obvezno prisotnostjo satelitske komponente.

79. Prav tako se mi zdi pomembno, da Odločba št. 626/2008 ne vsebuje nobenih navedb o relativni pomembnosti talnih in satelitskih komponent. Zakonodajalec Unije bi namreč lahko jasno navedel, da morajo imeti talne komponente „drugotno“, „postransko“ ali tudi „podrejeno“ vlogo v primerjavi z vlogo satelitske komponente, kot sta opozorili belgijska in francoska vlada, ali določil najvišji odstotek komunikacij, ki jih lahko zagotovijo talne komponente.

80. Toda ta odločba ne vsebuje takih določb. V skladu z opredelitvijo iz njenega člena 2(2)(b) se dopolnilne talne komponente uporabljajo na fiksnih lokacijah, da se izboljša razpoložljivost mobilne satelitske storitve na geografskih območjih, kjer komunikacij z zahtevano kakovostjo ni mogoče zagotoviti.

81. Menim, da v tej opredelitvi ni dovolj jasno izključena možnost, da imajo talne komponente bistveno vlogo v zadevnem sistemu.

82. Vsekakor priznam, da bi nekatere dele besedila (zlasti „na fiksnih lokacijah“) lahko, če bi jih spremljale jasne določbe v zvezi s tem, razlagali kot zahtevo po bistveni vlogi satelitske komponente. S tem je zakonodajalec Unije povzročil dvom glede natančnega obsega pojma „dopolnilne talne komponente“.

83. Vendar zaradi zahtev po pravni varnosti vprašanja o obsegu tega pojma ni mogoče rešiti v škodo interesom obratovalcev, ki so bili izbrani z izvršitvijo Odločbe št. 626/2008, kot je navedla družba Inmarsat. Drugače povedano, menim, da je treba v takih okoliščinah dvom razlagati v korist obratovalcev, ki jih je Komisija izbrala pred več kot desetimi leti in ki so na podlagi razumevanja v skladu z besedilom te odločbe sprejeli ekonomske odločitve ter izvedli obsežne naložbe.

84. V zvezi s tem je edina omejitev prav ugotavljanje, ali je komunikacijski sistem, ki so ga vzpostavili obratovalci, dejansko skladen z besedilom iz Odločbe št. 626/2008.

85. V točkah od 75 do 78 teh sklepnih predlogov sem že pojasnil razloge, zakaj menim, da izraz „dopolnilne“ ne izključuje bistvene vloge talnih komponent.

86. Na tem mestu ugotavljam, da v opredelitvi iz člena 2(2)(b) Odločbe št. 626/2008 ni določena zgornja meja števila „fiksnih lokacij“, na katerih se lahko uporabljajo talne komponente, kot je navedla Komisija. Izbran obratovalec torej lahko namesti takšne komponente po celotnem ozemlju Unije.

87. Poleg tega menim, da je glede na dejstva, povzeta v točkah od 64 do 67 teh sklepnih predlogov, težko oporekati, da se s talnimi komponentami izboljšata „razpoložljivost“ in „kakovost“ komunikacijskih storitev, ki jih zagotavljajo, v smislu zgoraj navedene določbe.

88. Predvsem menim, da ni nobenega tehtnega razloga, da bi kakovost komunikacijskih storitev arbitrarno omejili z največjo kakovostjo, ki jo lahko zagotovi satelitska komponenta, kot so predlagale družbi Eutelsat in Viasat ter Komisija, saj bi bilo to v nasprotju z interesi potrošnikov.

89. Ne strinjam se s trditvijo Komisije, da je treba zagotoviti, da se pravne zahteve ne zaobidejo tako, da bi satelit imel postransko vlogo. Po eni strani je iz točk od 77 do 87 teh sklepnih predlogov razvidno, da iz Odločbe št. 626/2008 ni mogoče izpeljati nobene „pravne zahteve“ glede vloge satelitskih in talnih komponent. Po drugi strani bi bilo v nasprotju z načelom pravne varnosti, če bi to odločbo „dopolnili“ z zgornjo mejo kakovosti zagotovljene storitve, glede na to, da zakonodajalec Unije take omejitve ni določil.

90. Kot so poudarile družba Inmarsat, francoska in belgijska vlada ter vlada Združenega kraljestva, je merilo kakovosti v členu 2(2)(b) Odločbe št. 626/2008 opredeljeno široko, zato vsak obratovalec svobodno določa kakovost storitev, ki jih želi ponuditi. Kakršna koli drugačna razlaga bi privedla do tega, da bi zakonodaja Unije umetno omejila predlagane komunikacijske storitve v nasprotju z dejansko in tržno stvarnostjo teh storitev.

91. Nasprotno, svoboda, zagotovljena izbranemu obratovalcu, da uporabi talne komponente, če so te zmogljivejše od satelitske komponente, omogoča najučinkovitejšo možno uporabo frekvenčnega pasu 2 GHz, kar je še toliko bolj pomembno, ker so razpoložljivi frekvenčni pasovi omejeni viri. ( 25 ) Ta razlaga je skladna s spodbujanjem konkurence in inovacij ter v interesu potrošnikov, kar so cilji Odločbe št. 626/2008, ( 26 ) kot so upravičeno poudarile družba Inmarsat, francoska vlada in vlada Združenega kraljestva.

92. Zaradi natančnosti še poudarjam, da tudi uvodna izjava 18 Odločbe št. 626/2008, ki je po svoji naravi nezavezujoča, ne vsebuje nobenega besedila, ki bi lahko omajalo razlago, ki sem jo predlagal. ( 27 )

93. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na drugo vprašanje odgovori tako, kot sledi v nadaljevanju. Člen 2(2) Odločbe št. 626/2008 je treba razlagati tako, da je mogoče talne komponente, uporabljene v sistemu, kakršen je sistem EAN iz spora o glavni stvari, opredeliti kot „dopolnilne“, čeprav imajo te komponente bistveno vlogo pri delovanju tega sistema, pokrivajo celotno ozemlje Unije in omogočajo izboljšanje kakovosti ponujenih komunikacijskih storitev.

C. Kršitev zaveze glede pokritosti ozemlja na datum, določen v členu 4(1)(c)(ii) Odločbe št. 626/2008 (tretje vprašanje)

94. V zvezi s tretjim vprašanjem, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, ugotavljam, da je Sodišče v sodbi v zadevi Viasat UK in Viasat ( 28 ) na podobno vprašanje, oblikovano s skoraj enakimi besedami, odgovorilo nikalno.

95. V zvezi s tem torej zadostuje napotitev na odgovor Sodišča v tej zadevi.

V. Predlog

96. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je postavil Conseil d’État (državni svet, Francija), odgovori: 1. Člen 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 2008 o izbiri in odobritvi sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS), je treba razlagati tako, da v sistemu, kakršen je sistem „European Aviation Network“ iz spora o glavni stvari, dopolnilne talne komponente komunicirajo z „mobilno zemeljsko postajo“ in so torej sestavni del „mobilnega satelitskega sistema“, pri čemer se šteje, da je ta sistem sestavljen iz dveh ločenih sprejemnih terminalov, povezanih prek komunikacijskega gonilnika, od katerih je prvi nameščen nad trupom letala in komunicira s satelitom, drugi pa je nameščen pod trupom letala in komunicira z dopolnilnimi talnimi komponentami. 2. Člen 2(2) Odločbe št. 626/2008 je treba razlagati tako, da je mogoče zemeljske komponente, uporabljene v sistemu, kot je sistem „European Aviation Network“ iz spora o glavni stvari, šteti za „dopolnilne“, čeprav imajo te komponente bistveno vlogo pri delovanju tega sistema, pokrivajo celotno ozemlje Evropske unije in omogočajo izboljšanje kakovosti ponujenih komunikacijskih storitev. 3. Člen 8(1) Odločbe št. 626/2008 v povezavi s členom 7(1) te odločbe je treba razlagati tako, da pristojni organi držav članic, če je dokazano, da obratovalec, ki je izbran v skladu z naslovom II navedene odločbe in ima odobritev za uporabo radijskega spektra v skladu s členom 7 te odločbe, do končnega datuma iz člena 4(1)(c)(ii) Odločbe št. 626/2008 ni zagotovil mobilnih satelitskih storitev prek mobilnega satelitskega sistema, nimajo pooblastila, da temu obratovalcu zavrnejo odobritve, ki jih potrebuje za zagotavljanje dopolnilnih talnih komponent za mobilne satelitske sisteme, ker ni spoštoval zaveze, sprejete v svoji prijavi.

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) Odločba Komisije z dne 13. maja 2009 o izbiri obratovalcev vseevropskih sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS) (UL 2009, L 149, str. 65).

( 3 ) Odločba Komisije z dne 14. februarja 2007 o usklajeni uporabi radijskega spektra v frekvenčnih pasovih 2 GHz za uvedbo sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (UL 2007, L 43, str. 32).

( 4 ) Odločba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 2008 o izbiri in odobritvi sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS) (UL 2008, L 172, str. 15).

( 5 ) Družba Viasat je 24. aprila 2017 zoper Komisijo vložila tožbo zaradi opustitve ukrepanja. Glej zadevo T‑245/17, Viasat/Komisija, ki poteka pred Splošnim sodiščem.

( 6 ) Pravilnik o radiokomunikacijah je bil sprejet na Svetovni konferenci o radiokomunikacijah leta 1995 (CMR-95) in revidiran na naslednjih svetovnih konferencah o radiokomunikacijah: CMR-97 (Ženeva, 1997), CMR-2000 (Istanbul, 2000), CMR-03 (Ženeva, 2003), CMR-07 (Ženeva, 2007), CMR-12 (Ženeva, 2012), CMR-15 (Ženeva, 2015) in CMR-19 (Šarm el Šejk, 2019), na voljo na naslovu: https://www.itu.int/pub/R-REG-RR-2020/en.

( 7 ) Glej na primer člen 2 Odločbe 2007/98 in člen 2(2)(a) Odločbe št. 626/2008, v katerih je opredeljen pojem „sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve“, pri čemer se zahteva prisotnost vesoljske postaje.

( 8 ) Ta razlaga temelji zlasti na opisu zaporednih etapnih ciljev iz priloge k Odločbi št. 626/2008, iz katerih je razvidno, da za vesoljsko postajo nista potrebni le proizvodnja in izstrelitev satelitov, temveč je treba sestaviti tudi komunikacijski in storitveni modul. Menim, da to razlago potrjuje opredelitev „vesoljske postaje“ iz člena 1.64 Pravilnika o radiokomunikacijah, v skladu s katero je takšna postaja „nameščena na objektu, ki je zunaj ali je namenjen, da bo zunaj, ali je bil zunaj glavnega dela Zemljine atmosfere“. Umetni satelit, to je satelit, ki ga je izdelal človek, je lahko dejansko takšen objekt, namenjen namestitvi „vesoljske postaje“.

( 9 ) Glej točko 16 teh sklepnih predlogov.

( 10 ) Glej člen 1.63 Pravilnika o radiokomunikacijah. Ta pojem je opredeljen kot nasprotje pojma „vesoljska postaja“.

( 11 ) Glej člen 1.68 Pravilnika o radiokomunikacijah.

( 12 ) Z besedami družbe Eutelsat: „mobilna zemeljska postaja mora nujno komunicirati s satelitom, da jo je mogoče opredeliti kot tako“.

( 13 ) V skladu s členom 1.68 Pravilnika o radiokomunikacijah je „mobilna zemeljska postaja“„zemeljska postaja v mobilni satelitski storitvi, namenjena uporabi med gibanjem ali med zaustavitvami na nedoločenih (poljubnih) točkah“. Toda v členu 1.63 je pojem „zemeljska postaja“ opredeljen kot „postaja, nameščena na površju Zemlje ali v glavnem delu Zemljine atmosfere in je namenjena za komunikacijo z eno ali več vesoljskimi postajami ali z eno ali več postajami iste vrste prek enega ali več odbojnih pasivnih satelitov ali drugih objektov v vesolju“ (moj poudarek).

( 14 ) V skladu z uvodno izjavo 10 te odločbe „[p]redpisi Mednarodne telekomunikacijske zveze (ITU) določajo postopke za usklajevanje satelitskih radijskih frekvenc kot orodja za upravljanje škodljivega motenja, vendar se ne nanašajo na izbiro ali odobritev“.

( 15 ) V skladu s členom 1.25 Pravilnika o radiokomunikacijah je „mobilna satelitska storitev“ radiokomunikacijska storitev med mobilnimi zemeljskimi postajami in eno ali več vesoljskimi postajami, ali med vesoljskimi postajami, ki jih ta storitev uporablja, ali med mobilnimi zemeljskimi postajami prek ene ali več vesoljskih postaj.

( 16 ) Na uporabo teh dveh računalniških jezikov sta opozorili tudi družbi Eutelsat in Viasat.

( 17 ) Poročilo P. Sharkeya, ki ga je predložila družba Inmarsat, št. 17.4: „The CGC [Complementary Ground Components] network consists of approximately 300 ground-based stations at fixed locations on the ground, similar to 4G base stations, with the difference that they point vertically to the sky rather than horizontally over the ground.“

( 18 ) Poročilo P. Sharkeya, ki ga je predložila družba Inmarsat, št. 23: „In general, while the satellite provides efficient and continuous coverage performance and resilience, terrestrial systems inherently provide very efficient throughput performance, since: a) there is only one satellite, in space located 36,000 km from the earth with a given power, forming a limited number of beams that may have a diameter of several hundreds of kilometers; and b) CGC [Complementary Ground Components] terrestrial systems consisting of a large number of towers, with higher power, can be installed within relatively short distances of each other and within a limited distance of the users i.e. <100 km, and can be supplemented by additional towers when congestion occurs.“

( 19 ) Družba Inmarsat je v zvezi s tem pojasnila, da dopolnilne talne komponente zagotavljajo zmogljivost, ki je tudi izjemno zmogljiv satelit ne more zagotavljati z uporabo omejene količine virov frekvenc, dodeljenih z Odločbo 2009/449 (dvakrat 15 MHz).

( 20 ) Conseil d’État (državni svet), zadeva št. 420128 Eutelsat, Sklepne ugotovitve Guillauma Odineta, rapporteur public, 28. junij 2019, točka 2, na voljo na naslovu http://www.conseil-etat.fr/fr/arianeweb/CRP/conclusion/2019-06-28/420128.

( 21 ) Glede povezave med pojmoma „satelit“ in „vesoljska postaja“ glej točko 33 teh sklepnih predlogov.

( 22 ) Moj poudarek.

( 23 ) „Kombiniranje tako, da se sestavi celota ali zagotovi medsebojna krepitev“.

( 24 ) V slovarju Duden je naslednja opredelitev: „durch Schließen entstandener Lücken wieder vollständig machen; durch Hinzufügen von etwas vervollständigen, bereichern“ („dopolniti z zapolnitvijo nastalih pomanjkljivosti; dopolniti, obogatiti z dodatkom nečesa“).

( 25 ) Opozarjam, da je število razpoložljivih radiofrekvenčnih pasov omejeno, zaradi česar je treba urediti njihovo uporabo. Glej uvodno izjavo 8 Odločbe Evropskega parlamenta in Sveta 676/2002/ES z dne 7. marca 2002 o pravnem okviru za politiko radijskega spektra v Evropski skupnosti (Odločba o radijskem spektru): „Politika radijskega spektra ne more temeljiti samo na tehničnih parametrih, ampak mora upoštevati tudi ekonomske, politične, kulturne, zdravstvene in socialne vidike. Poleg tega se bodo zaradi nenehno naraščajočega povpraševanja po ponudbi razpoložljivega radijskega spektra, ki je omejena, pojavili nasprotujoči si pritiski za umestitev različnih skupin uporabnikov radijskega spektra na področjih, kot so telekomunikacije, radiodifuzija, promet, kazenski pregon, vojska in znanost. Zato mora politika radijskega spektra upoštevati vsa področja in uravnotežiti vsakokratne potrebe.“

( 26 ) Glej zlasti uvodni izjavi 1 in 5 ter člen 6(1)(a) Odločbe št. 626/2008.

( 27 ) Natančneje, besedilo te uvodne izjave ne izključuje nobene razlage. To velja zlasti za del povedi „[te komponente] se običajno uporabljajo za izboljšanje satelitskih storitev“, in sicer zaradi izraza „običajno“ (moj poudarek).

( 28 ) Sodba z dne 5. marca 2020 (C‑100/19, EU:C:2020:174).