SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:F:2011 :11 1SODBA SODIŠČA ZA U SLUŽBENCE
(tretji senat)
z dne 15. februarja 2011
Zadeva F-68/09
Florence Barbin
proti
E v ropskemu parlamentu
„Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovalno o bdobje 2006 — Izvršitev sodbe Sodišča za 
uslužbence — Primerjalna ocena delovne uspešnosti — Načelo enakega obravnavanja — 
Starševski dopust v obliki polovičnega delovnega časa“
Zadeva: Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero F. Barbin predlaga razglasitev 
ničnosti odločbe Parlamenta, da v napredovalnem o bdobju 2006 n e napreduje v naziv 
AD 12.
Odločitev:Tožba se zavrne. Tožeča stranka no si vse stroške.
Pov zetek
1. Uradniki — Napredovanje — Obveznost obrazložitve vsake odločbe o nenapredovanju uradnikov, ki 
so dosegli referenčni prag — Neobstoj
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45)
2. Uradniki — Napredovanje — Primerjalna ocena de lovne uspešnosti — Dodelitev točk za de lovno 
uspešnost in določitev referenčnega praga
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45)
3. Uradniki — Napredovanje — Primerjalna ocena de lovne uspešnosti — Pravila za izvajanje
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45)
4. Uradniki — Enako obravnavanje — Pojem — Meje
5. Uradniki — Napredovanje — Primerjalna ocena de lovne uspešnosti — Odločba o napredovanju
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45)
6. Uradniki — Pravno sredstvo — Tožbeni razlogi — Tožbeni razlog v zvezi z obstojem diskriminacije — 
Obveznost upoštevanja celotnega upoštevnega de janskega stanja
1. Uprava mora v skladu s točko I.3.4 odločbe predsedstva Evropskega parlamenta z dne 13. februarja 
2006 o politiki n apredovanja in poklicnega načrtovanja, ki j e v bistvu povzeta v točki II.2(b), drugi 
pododstavek, odločbe generalnega sekretarja Parlamenta z dne 10. maja 2006 , s katero so bili sprejeti
2 ECLI:EU:F:2011 :11POVZETEK–ZADEVAF-68/09
BARBIN PR OTIPARLAMENTU
 izvedbeni ukrepi za dodelitev točk za delovno u spešnost in napredovanje, utemeljiti vsako o dločbo 
o napredovanju uradnikov, ki n iso dosegli referenčnega praga. Vendar č eprav v navedenih določbah ni 
pojasnjeno, v zvezi s kom m ora organ, pristojen za imenovanja, utemeljiti odločbe, bi priznanje, da b i 
bil vsak uradnik, ki n i napredoval in je dosegel navedeni prag, upravičen do te obveznosti obrazložitve, 
ne le po nepotrebnem o bremenjevalo upravo, temve č bi tudi n asprotovalo sodni praksi, v skladu 
s katero se mora obrazložitev o dločbe o napredovanju nanašati na posamični položaj uradnika, ki n i 
napredoval. Zato ta uradnik zmotno z atrjuje, da i ma uprava do njega obveznost, da u temelji 
napredovanje tistih njegovih sodelavcev, ki n iso dosegli referenčnega praga.
Obveznost, ki i zhaja iz navedenih določb, je m ogoče šteti za izpolnjeno, če je uprava odboru za 
napredovanja, paritetnemu o rganu, v katerem s o z astopani uradniki, predložila u temeljitev 
napredovanja uradnikov, ki n iso dosegli referenčnega praga.
(Glej točki 59 in 61.)
Napotitev n a:
Sodišče prve stopnje: 4. julij 2007 , Lopparelli proti Komisiji, T-502/04, točka 75.
2. Točke za delovno u spešnost se na podlagi odločbe predsedstva Parlamenta z dne 13. februarja 2006 
o politiki n apredovanja in poklicnega načrtovanja ne dodeljujejo ob kon cu primerjalne ocene vseh 
uradnikov, ki l ahko n apredujejo in izpolnjujejo zahteve i z člena 45 K adrovskih predpisov. Vsak 
uradnik dir ektorata ali službe, upravičen do napredovanja, se namreč le z drugimi uradniki iz svojega 
direktorata ali svoje službe poteguje za omejeno š tevilo točk za delovno u spešnost. Ker pa referenčni 
prag ni bil določen z relativno v rednostjo, to je glede na povprečje točk za delovno u spešnost zadevnih 
uradnikov, temve č z absolutno v rednostjo, ki u streza dvakratnemu povprečnemu trajanju naziva, kar j e 
za naziv AD 11 štiri leta, dejstva, da j e prag prekoračen, ni mogoče enačiti z neposredno a li s posredno 
primerjavo delovne uspešnosti uradnikov, ki l ahko n apredujejo. Zato uprava uradniku n e more odobriti 
napredovanja že samo zato, ker je dosegel referenčni prag, kajti s tem s e njegova delovna uspešnost 
v nobeni fazi postopka n apredovanja ne bi primerjala z delovno u spešnostjo vseh uradnikov, ki l ahko 
napredujejo.
(Glej točko 83.)
Napotitev n a:
Sodišče za uslužbence: 8. oktober 2008 , Barbin proti Parlamentu, F-44/07, točka 44.
3. Organ, pristojen za imenovanja, se v skladu s členom 45 K adrovskih predpisov ne more omejiti le na 
preučevanje posamičnega položaja vsakega uradnika, temve č m ora z a odločanje o napredovanju 
primerjati delovno u spešnost vseh uradnikov. Delovna doba je lahko p ri tem l e dr ugotno me rilo za 
napredovanje. Zato bi se z odločbo o napredovanju uradnika le na podlagi tega, da s e njegova delovna 
uspešnost ni zmanjšala ali da i ma določeno d elovno d obo v nazivu, brez upoštevanja položaja drugih 
uradnikov, kr šilo n ačelo primerjalne ocene delovne uspešnosti vseh u radnikov, upravičenih d o 
napredovanja v skladu z navedenim členom. Zato tudi če odločba predsedstva Evropskega parlamenta 
z dne 13. februarja 2006 o politiki napredovanja in poklicnega načrtovanja določa referenčni prag, ki 
je odvisen od povprečne delovne dobe v nazivu, izražene v letih, iz tega ni mogoče izpeljati načela, da 
mora uradnik napredovati, če se njegova delovna uspešnost ne zmanjša, ali načela rednega poklicnega 
napredovanja, ki b i upravo zavezovalo, da s amodejno o dobri napredovanje uradniku ž e samo zato, ker 
je dosegel določeno d elovno d obo v nazivu.
ECLI:EU:F:2011 :11 3POVZETEK–ZADEVAF-68/09
BARBIN PR OTIPARLAMENTU
(Glej točki 90 in 91.)
Napotitev n a:
Sodišče prve stopnje: zgoraj navedena sodba Lopparelli proti Komisiji, točka 75;
Sodišče za uslužbence: 10. september 2009 , Behmer proti Parlamentu, F-124/07, točka 106.
4. Da bi uprava spoštovala načeli nediskriminacije in enakega obravnavanja, mora zagotoviti, da s e 
enaki p oložaji ne obravnavajo ra zlično i n ra zlični položaji ne obravnavajo enako, razen če to ni 
objektivno u temeljeno. Zato uprava, kadar u radnik uveljavlja pravico, priznano n a podlagi Kadrovskih 
predpisov, ne m ore šteti, da s e njegov položaj razlikuje od položaja uradnika, ki t e pravice ni 
uveljavljal, in ga zato obravnavati drugače, ne da b i izpodbijala učinkovitost navedene pravice, razen če 
ni navedeno n eenako o bravnavanje, po eni strani, objektivno u temeljeno, zlasti s tem, da s e z njim 
samo izpeljujejo posledice neopravljanja dela zadevnega uradnika v obravnavanem o bdobju, in, po 
drugi strani, strogo sorazmerno s predloženo u temeljitvijo.
(Glej točko 100.)
Napotitev n a:
Sodišče: 16. oktober 1980 , Hochstrass proti Sodišču, 147 /79, točka 7;
Sodišče prve stopnje: 25. oktober 2005 , De Bustamante Tello proti Svetu, T-368/03, točka 69.
5. Kljub temu, da j e bila v zvezi z napredovanji formalno s prejeta odločba glede na število točk za 
delovno u spešnost, dodeljenih zadevnemu uradniku, je še vedno m ogoče domnevati, da j e bila odločba 
sprejeta iz m anj odkritih ra zlogov, na primer zaradi u poštevanja starševskega dopusta navedenega 
uradnika, a seveda le, če obstajajo indici, na podlagi katerih je mogoče dvomiti o resničnosti zgoraj 
navedenega razloga.
(Glej točki 102 in 103.)
6. Pri presojanju ra zloga v zvezi z obstojem di skriminacije je treba upoštevati celotno u poštevno 
dejansko s tanje, vključno s presojami iz prejšnjih odločb, ki s o postale dokončne. Iz navedenega sledi, 
da je lahko o dločba – ne da b i se znova preučila njena zakonitost –, ki j e postala dokončna, indic, ki 
ga je treba skupaj z drugimi upoštevati pri ugotavljanju ravnanja uprave, zlasti če je diskriminatorno. 
To velja še toliko b olj, ker je mogoče, da s e diskriminacija razkrije šele po preteku rokov za tožbo zoper 
odločbo, ki b i bila njen izraz.
(Glej točko 109.)