Zadeva C‑515/13

Ingeniørforeningen i Danmark

proti

Tekniq

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret)

„Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 2000/78/ES — Enako obravnavanje na področju zaposlovanja in dela — Člen 2(1) in (2)(a) — Člen 6(1) — Različno obravnavanje zaradi starosti — Nacionalna ureditev, ki določa da se delavcem, ki so ob prenehanju delovnega razmerja upravičeni do starostne pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, ne izplača odpravnina“

Povzetek – Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 26. februarja 2015

Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Nacionalna zakonodaja, ki izključuje odpravnino za delavce, ki so upravičeni do starostne pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema – Utemeljitev, ki izhaja iz uresničevanja legitimnih ciljev – Dopustnost – Pogoji – Presoja nacionalnega sodišča

(Direktiva Sveta 2000/78, člena 2(1)(a) in 6(1))

Člena 2(1) in (2)(a) ter 6(1) Direktive 2000/78/ES o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da mora delodajalec pri odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcu, ki je bil pri istem podjetju neprekinjeno zaposlen 12, 15 ali 18 let, plačati odpravnino, enako eni, dvema ali trem mesečnim plačam, ni pa mu je treba izplačati, če ima delavec ob prenehanju delovnega razmerja možnost prejemati starostno pokojnino iz splošnega pokojninskega sistema, ker je ta zakonodaja, prvič, objektivno in razumno utemeljena z legitimnim ciljem, ki se nanaša na zaposlovalno politiko in trg dela, in drugič, ustrezno in potrebno sredstvo za uresničitev tega cilja. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je tako.

Omejitev posebne odpravnine le na delavce, ki na dan prenehanja njihove pogodbe o zaposlitvi ne bodo upravičeni do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, pa očitno ni nerazumna glede na cilj zakonodajalca, ki je zagotovitev večjega varstva delavcem, katerih prehod v novo zaposlitev je občutljiv zaradi njihove delovne dobe v podjetju. Zgoraj navedena nacionalna zakonodaja prav tako omogoča omejitev možnosti zlorabe, ki je v tem, da delavec prejme nadomestilo, katerega namen je, da se mu zagotavlja podpora pri iskanju nove zaposlitve, čeprav se bo upokojil. Zato je treba šteti, da ta nacionalna zakonodaja ni očitno neprimerna za uresničitev legitimnega cilja zaposlovalne politike, ki ga uresničuje zakonodajalec Unije.

Poleg tega je namen te nacionalne zakonodaje zagotoviti, da se – v skladu z načelom sorazmernosti in zaradi nujnosti boja proti zlorabam – posebna odpravnina izplača le tistim, ki jim je namenjena, torej tistim, ki nameravajo ostati delovno aktivni, a imajo zaradi starosti na splošno več težav pri iskanju nove zaposlitve. Ta zakonodaja prav tako omogoča izogniti se temu, da se posebna odpravnina izplača osebam, ki bodo poleg tega upravičene do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema in zato ne presega tistega, kar je nujno potrebno za uresničitev ciljev, ki jih želi uskladiti.

Vendar se določba zadevne nacionalne zakonodaje razlikuje od tiste v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08). Ker je bila starostna pokojnina, ki se je obravnavala v navedeni zadevi, lahko izplačana od 60. leta, so bili vsi delavci, ki so ob svojem odhodu dopolnili to starost, upravičeni le do nižje pokojnine glede na pokojnino, ki bi jo dobili, če bi lahko počakali na dopolnitev upokojitvene starosti za uveljavljanje pokojninskih pravic. Zato je namreč zanje obstajala nevarnost, da bi bil znesek, izplačan iz naslova predčasne upokojitve, nižji. Če gre za izključitev posebne odpravnine v primeru, v katerem ima delavec na dan odhoda možnost, da prejme starostno pokojnino iz splošnega pokojninskega sistema, pa ni tako, ker nevarnost znižanja zneska, izplačanega zaradi predčasne upokojitve, načeloma ne zadeva delavcev, ki so upravičeni do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema. Ker je posebna odpravnina enkratno nadomestilo, ki ustreza eni, dvema ali trem mesečnim plačam, ukrep, ki določa njeno izključitev za delavce, ki so upravičeni do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, očitno ne more povzročiti velike izgube dohodka na dolgi rok. V zvezi s tem se izključitev zadevne odpravnine razlikuje od tiste v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Dansk Jurist- og Økonomforbund (C‑546/11), ki se je nanašala na to, da uradniki, ki so dopolnili 65 let in so bili upravičeni do starostne pokojnine, niso imeli pravice do izplačila plače v naslednjih treh letih.

Zato ukrep, ki določa izključitev posebne odpravnine, kadar je delavec na dan prenehanja njegove pogodbe o zaposlitvi upravičen do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, očitno ne posega preveč v legitimne interese delavcev, ki so dopolnili običajno upokojitveno starost.

(Glej točke 27, 28, 31, 32, od 37 do 42, 44 in 45 ter izrek.)

Zadeva C‑515/13

Ingeniørforeningen i Danmark

proti

Tekniq

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret)

„Predhodno odločanje — Socialna politika — Direktiva 2000/78/ES — Enako obravnavanje na področju zaposlovanja in dela — Člen 2(1) in (2)(a) — Člen 6(1) — Različno obravnavanje zaradi starosti — Nacionalna ureditev, ki določa da se delavcem, ki so ob prenehanju delovnega razmerja upravičeni do starostne pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, ne izplača odpravnina“

Povzetek – Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 26. februarja 2015

Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Nacionalna zakonodaja, ki izključuje odpravnino za delavce, ki so upravičeni do starostne pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema – Utemeljitev, ki izhaja iz uresničevanja legitimnih ciljev – Dopustnost – Pogoji – Presoja nacionalnega sodišča

(Direktiva Sveta 2000/78, člena 2(1)(a) in 6(1))

Člena 2(1) in (2)(a) ter 6(1) Direktive 2000/78/ES o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da mora delodajalec pri odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcu, ki je bil pri istem podjetju neprekinjeno zaposlen 12, 15 ali 18 let, plačati odpravnino, enako eni, dvema ali trem mesečnim plačam, ni pa mu je treba izplačati, če ima delavec ob prenehanju delovnega razmerja možnost prejemati starostno pokojnino iz splošnega pokojninskega sistema, ker je ta zakonodaja, prvič, objektivno in razumno utemeljena z legitimnim ciljem, ki se nanaša na zaposlovalno politiko in trg dela, in drugič, ustrezno in potrebno sredstvo za uresničitev tega cilja. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je tako.

Omejitev posebne odpravnine le na delavce, ki na dan prenehanja njihove pogodbe o zaposlitvi ne bodo upravičeni do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, pa očitno ni nerazumna glede na cilj zakonodajalca, ki je zagotovitev večjega varstva delavcem, katerih prehod v novo zaposlitev je občutljiv zaradi njihove delovne dobe v podjetju. Zgoraj navedena nacionalna zakonodaja prav tako omogoča omejitev možnosti zlorabe, ki je v tem, da delavec prejme nadomestilo, katerega namen je, da se mu zagotavlja podpora pri iskanju nove zaposlitve, čeprav se bo upokojil. Zato je treba šteti, da ta nacionalna zakonodaja ni očitno neprimerna za uresničitev legitimnega cilja zaposlovalne politike, ki ga uresničuje zakonodajalec Unije.

Poleg tega je namen te nacionalne zakonodaje zagotoviti, da se – v skladu z načelom sorazmernosti in zaradi nujnosti boja proti zlorabam – posebna odpravnina izplača le tistim, ki jim je namenjena, torej tistim, ki nameravajo ostati delovno aktivni, a imajo zaradi starosti na splošno več težav pri iskanju nove zaposlitve. Ta zakonodaja prav tako omogoča izogniti se temu, da se posebna odpravnina izplača osebam, ki bodo poleg tega upravičene do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema in zato ne presega tistega, kar je nujno potrebno za uresničitev ciljev, ki jih želi uskladiti.

Vendar se določba zadevne nacionalne zakonodaje razlikuje od tiste v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08). Ker je bila starostna pokojnina, ki se je obravnavala v navedeni zadevi, lahko izplačana od 60. leta, so bili vsi delavci, ki so ob svojem odhodu dopolnili to starost, upravičeni le do nižje pokojnine glede na pokojnino, ki bi jo dobili, če bi lahko počakali na dopolnitev upokojitvene starosti za uveljavljanje pokojninskih pravic. Zato je namreč zanje obstajala nevarnost, da bi bil znesek, izplačan iz naslova predčasne upokojitve, nižji. Če gre za izključitev posebne odpravnine v primeru, v katerem ima delavec na dan odhoda možnost, da prejme starostno pokojnino iz splošnega pokojninskega sistema, pa ni tako, ker nevarnost znižanja zneska, izplačanega zaradi predčasne upokojitve, načeloma ne zadeva delavcev, ki so upravičeni do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema. Ker je posebna odpravnina enkratno nadomestilo, ki ustreza eni, dvema ali trem mesečnim plačam, ukrep, ki določa njeno izključitev za delavce, ki so upravičeni do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, očitno ne more povzročiti velike izgube dohodka na dolgi rok. V zvezi s tem se izključitev zadevne odpravnine razlikuje od tiste v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Dansk Jurist- og Økonomforbund (C‑546/11), ki se je nanašala na to, da uradniki, ki so dopolnili 65 let in so bili upravičeni do starostne pokojnine, niso imeli pravice do izplačila plače v naslednjih treh letih.

Zato ukrep, ki določa izključitev posebne odpravnine, kadar je delavec na dan prenehanja njegove pogodbe o zaposlitvi upravičen do pokojnine iz splošnega pokojninskega sistema, očitno ne posega preveč v legitimne interese delavcev, ki so dopolnili običajno upokojitveno starost.

(Glej točke 27, 28, 31, 32, od 37 do 42, 44 in 45 ter izrek.)