26

V teh okoliščinah je Curtea de Apel Constanţa (višje sodišče v Constanţi, Romunija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali gre za urgentno zdravljenje v skladu s točko 45 sodbe [z dne 5. oktobra 2010, Elčinov, (C‑173/09, EU:C:2010:58)], oziroma ali gre za primer, ko objektivno ni mogoče zaprositi za odobritev, predvideno v členu 20(1) in (2) Uredbe […] št. 883/2004, ki je lahko podlaga za kritje celotnih stroškov, nastalih zaradi ustreznega (bolnišničnega) zdravljenja v državi članici, ki ni država članica stalnega prebivališča zavarovane osebe, če je zdravljenje, s katerim se je zavarovana oseba strinjala, predpisal samo zdravnik države članice, ki ni država članica stalnega prebivališča zavarovane osebe, ob upoštevanju, da je diagnozo in samo dejstvo, da je zdravljenje urgentno, potrdil zdravnik iz sistema za zdravstveno zavarovanje države članice stalnega prebivališča zavarovanca, ki pa je predlagal drugačno zdravljenje, v primerjavi s katerim je zdravljenje, s katerim se je zavarovana oseba strinjala iz razlogov, ki se lahko štejejo za upoštevne, vsaj enako učinkovito, vendar pa ima to prednost, da ne povzroča invalidnosti? 2. Če je odgovor […] pritrdilen, ali mora zavarovana oseba, potem ko ji je zdravnik v okviru sistema zdravstvenega zavarovanja v državi članici stalnega prebivališča postavil diagnozo in predpisal zdravljenje, ki ga iz razlogov, ki se lahko štejejo za upoštevne, ne sprejme, in odide v drugo državo članico, kjer prosi za drugo zdravniško mnenje, s katerim je predlagano drugačno zdravljenje, ki je vsaj enako učinkovito, vendar je njegova prednost ta, da ne povzroča invalidnosti, zavarovana oseba pa to zdravljenje sprejme, in to zdravljenje izpolnjuje zahteve iz člena 20(2), drugi stavek, Uredbe […] št. 883/2004, za upravičenost do kritja stroškov tega zdravljenja prav tako zaprositi za odobritev iz člena 20(1) navedene uredbe? 3. Ali člen 56 PDEU in člen 20(1) in (2) Uredbe […] št. 883/2004 nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki po eni strani pogojuje odobritev pristojnega nosilca za primerno (bolnišnično) zdravljenje v državi članici, ki ni država članica stalnega prebivališča, z izdajo zdravniškega poročila, ki ga lahko pripravi samo zdravnik, ki opravlja dejavnost v okviru sistema zdravstvenega zavarovanja države članice stalnega prebivališča zavarovane osebe, ki ga odobri direktor pristojnega nosilca v tej državi, tudi takrat, kadar je zdravljenje, s katerim se je zavarovana oseba strinjala iz razlogov, ki se lahko štejejo za upoštevne, glede na to, da ima to prednost, da ne povzroča invalidnosti, predpisal zdravnik v drugi državi članici kot drugo zdravniško mnenje, po drugi strani pa ne omogoča, da bi se možnost uporabe navedenega drugega zdravniškega mnenja, izdanega v drugi državi članici, dejansko analizirala z zdravniškega vidika z dostopnim in predvidljivim postopkom v okviru sistema zdravstvenega zavarovanja v državi članici stalnega prebivališča? 4. V primeru pritrdilnega odgovora na prvo in tretje vprašanje, ali imajo zavarovana oseba oziroma njeni dediči ob upoštevanju izpolnjevanja obeh zahtev iz člena 20(2), drugi stavek, Uredbe […] št. 883/2004 pravico, da jim pristojni nosilec v državi stalnega prebivališča zavarovane osebe v celoti krije stroške zdravljenja, ki je bilo opravljeno v drugi državi članici?“