*
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
*
ECLI:EU:C:2013 :625 1SODBA SODIŠČA (veliki senat)
z dne 3. oktobra 2013  
Jezik postopka: angleščina.„Pritožba — Uredba (ES) št. 1007 /2009 — Trgovina z izdelki iz tjulnjev — Omejitve u voza in trženja 
navedenih izdelkov — Ničnostna tožba — Dopustnost — Pravica fizičnih in pravnih oseb do vložitve 
tožbe — Člen 263, četrti odstavek, PD EU — Pojem ‚predpisi‘ — Zakono dajni akti — Temeljna pravica 
do učinkovitega sodnega varstva“
V zadevi C-583/11 P,
zaradi p ritožbe na podlagi člena 56 S tatuta Sodišča Evropske u nije, vložene 21. novembra 2011 ,
Inuit Tapiriit Kanatami s sedežem v Ottawi (Kanada),
Nattivak Hunters and T r appers Association s sedežem v Qikiqtarjuaqu (Kanada),
Pangnirtung Hunters’ and T r appers’ Association s sedežem v Pangnirtungu (Kanada),
Jaypootie M oesesie, stanujoč v Qikiqtarjuaqu,
Allen Kooneeliusie, stanujoč v Qikiqtarjuaqu,
Toomasie Newkingnak, stanujoč v Qikiqtarjuaqu,
David Ku ptana, stanujoč v Ulukhaktoku (Kanada),
Karliin Aariak, stanujoča v Iqaluitu (Kanada),
Canadian Se al Marketing Group s sedežem v Québecu (Kanada),
Ta M a Su Se al Products Inc. s sedežem v Cap-aux-Meulesu (Kanada),
Fur Institute o f Canada s sedežem v Ottawi,
NuTan Furs Inc. s sedežem v Catalini (Kanada),
GC Rieber Sk inn A S s sedežem v Bergnu (Norveška),
Inuit Cir cumpolar Council Greenland (ICC-Greenland) s sedežem v Nuuku, Grenlandija (Danska),
Johannes Egede, stanujoč v Nuuku,
Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (K NAPK) s sedežem v Nuuku,
2 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
ki jih zastopajo J. Bouckaert, H. Viaene in D. Gillet, odvetniki,
pritožnice,
drugi stranki v postopku sta
E v ropski parlament, ki g a zastopajo I. Anagnostopoulou, D. Gauci in L. Visaggio, agenti,
Svet E v r opske u nije, ki g a zastopata M. Moore in K. Michoel, agenta,
toženi stranki v postopku n a prvi stopnji,
ob intervenciji
E v ropske k omisije, ki j o zastopajo P. Oliver, E. White in K. Mifsud-Bonnici, agenti, in
Kraljevine Ni zozemske,
intervenientki na prvi stopnji,
SODIŠČE (veliki senat),
v sestavi K. Lenaerts, podpredsednik v funkciji predsednika, A. Tizzano, sodnik, R. Silva de Lapuerta, 
sodnica, T. von D anwitz ( poročevalec), A. Rosas, sodnika, in M . Berger, predsednica senata, 
U. Lõhmus, E. Levits, A. Ó Caoimh, A . Arabadžiev, J.-J. Kasel, M . Safjan, D. Šváby, sodniki, 
A. Prechal, sodnica, in C. Vajda, sodnik,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodni tajnik: V. Tourrès, administrator,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 20. novembra 2012 ,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke n a obravnavi 17. januarja 2013
izreka n aslednjo
Sodbo
1 Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak H unters and T rappers Association, Pangnirtung H unters’ and 
Trappers’ Association, J. Moesesie, A. Kooneeliusie, T. Newkingnak, D . Kuptana, K. Aariak, C anadian 
Seal Marketing Group, Ta M a Su S eal Products Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs Inc., GC 
Rieber Skinn AS , Inuit Circumpolar C ouncil Greenland (ICC-Greenland), J. Egede in K alaallit 
Nunaanni Aalisartut Piniartullu K attuffiat (KNAPK) s pritožbo p redlagajo ra zveljavitev s klepa 
Splošnega sodišča E vropske u nije z dne 6. septembra 2011 ( T-18/10, ZOdl., str. II-5599 , 
v nadaljevanju: izpodbijani sklep), s katerim je to tožbo, ki s o jo vložili pritožnice in E. A. Agathos ter 
se je nanašala na razglasitev n ičnosti Uredbe (ES) št. 1007 /2009 E vropskega parlamenta in Sveta z dne 
16. septembra 2009  o trgovini z izdelki iz tjulnjev (UL L 286, str. 36, v nadaljevanju: sporna uredba), 
zavrglo ko t nedopustno.
ECLI:EU:C:2013 :625 3SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
Pravni okvir
Sporna uredba
2 Cilj sporne uredbe je v skladu z njenim č lenom 1 vzpostaviti „usklajena pravila o dajanju na trg 
izdelkov iz tjulnjev“.
3 V skladu s členom 2, točka 4, sporne uredbe izraz Es kim p omeni „avtohtonega člana eskimskega 
ozemlja, in sicer ar ktičnega in subarktičnega področja, kjer imajo Es kimi sedaj ali po tradiciji 
domačinske p ravice in interese, ki g a Es kimi priznavajo za člana njihovega ljudstva in vključuje 
Inupiate, Jupike (Aljaska), Inuite, Inuvialuite (Kanada), Kalaalite (G renlandija) in Jupike (Rusija)“.
4 Glede pogojev za dajanje izdelkov iz tjulnjev n a trg člen 3 te uredbe določa:
„1.Dajanje na trg izdelkov iz tjulnjev je dovoljeno s amo, če so pridobljeni z lovom, ki g a po tradiciji 
izvajajo Es kimi in dr uge avtohtone skupnosti in pomeni sredstvo za njihovo preživljanje. Navedeni 
pogoji za uvožene izdelke ve ljajo v trenutku u voza izdelkov ali na kra ju njihovega uvoza.
2. Z odstopanjem o d odstavka 1:
(a) se uvoz izdelkov iz tjulnjev d ovoli tudi, kadar j e priložnostne narave in je sestavljen izključno iz 
izdelkov za osebno u porabo potnikov ali njihovih dr užin. Narava in ko ličina tega blaga ne 
dopuščata domneve, da s e blago uvaža za ko mercialne namene;
(b) se da janje na trg dovoli tudi za izdelke iz tjulnjev, ki i zhajajo iz stranskih izdelkov, pridobljenih 
z lovom, ki g a ureja nacionalna zakono daja in ka terega izključni namen je trajnostno u pravljanje 
morskih virov. Tako da janje na trg se dovoli le na nepridobitni osnovi. Narava in ko ličina teh 
izdelkov ne dopuščata domneve, da s e izdelki da jejo na trg za ko mercialne namene.
Uporaba tega odstavka n e sme s podkopati izpolnitve cilja te uredbe.
3. Komisija v skladu z upravljalnim p ostopkom iz člena 5(2) izda t ehnična navodila z okvirnim 
seznamom o znak ko mbinirane no menklature, ki l ahko z ajemajo izdelke iz tjulnjev, za ka tere ve lja ta 
člen.
4. Brez poseganja v odstavek 3 se ukrepi za izvajanje tega člena, namenjeni spreminjanju nebistvenih 
določb te uredbe z njenim dopolnjevanjem, sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom 
iz člena 5(3).“
Uredba (EU) št. 737/2010
5 Komisija je na podlagi člena 3(4) sporne uredbe sprejela Uredbo (EU) št. 737/2010 z dne 10. avgusta 
2010 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1007 /2009 ( UL L 216, str. 1).
6 Ta uredba v skladu s členom 1 „določa podrobna pravila za da janje na trg izdelkov iz tjulnjev v skladu 
s členom 3 Uredbe (ES) št. 1007 /2009 “.
Postopek p red S plošnim sodiščem in izpodbijani sklep
7 Pritožnice in E. A. Agathos so s tožbo, vloženo 11. januarja 2010 v sodnem t ajništvu Splošnega sodišča, 
Splošnemu sodišču predlagali, naj razglasi ničnost sporne uredbe.
4 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
8 Evropski parlament in Svet Evropske u nije sta vložila ugovor nedopustnosti na podlagi člena 114(1) 
Poslovnika S plošnega sodišča. Kraljevini Nizozemski in Komisiji je bila dovoljena intervencija pred 
Splošnim sodiščem v podporo predlogom Parlamenta in Sveta.
9 Splošno s odišče je temu ugovoru ugodilo, saj je me nilo, da p ritožnice in E. A. Agathos ne izpolnjujejo 
pogojev za dopustnost v smislu člena 263, četrti odstavek, PD EU.
10 Najprej je Splošno s odišče ugotovilo, da j e treba pogoje za dopustnost tožbe presojati na podlagi 
člena 263 PD EU, tudi če je bila sporna uredba sprejeta na podlagi Pogodbe ES.
11 Nato je Splošno s odišče preizkusilo dopustnost tožbe, ki j e bila pri njem v ložena. Pri tem j e, prvič, 
presojalo pojem „predpis“ v smislu člena 263, četrti odstavek, PD EU. Glede tega je to določbo razlagalo 
dobesedno, zgodovinsko in teleološko ter v točkah od 41 d o 51 izpodbijanega sklepa ugotovilo:
„41Na prvem me stu in za osvežitev spomina, na podlagi člena 230, četrti odstavek, ES je bilo fizični ali 
pravni osebi dovoljeno, da s proži postopke z oper odločbe ko t akte, ki j o posamično z adevajo, in tudi 
zoper splošne akte, kot je uredba, ki t o osebo zadeva neposredno i n nanjo vp liva zaradi n ekaterih 
njenih posebnih značilnosti ali zaradi d ejanskega položaja, zaradi ka terega se razlikuje od vseh dr ugih 
oseb, in jo torej individualizira e nako ko t naslovnika o dločbe (glej v tem s mislu sodbi Sodišča z dne 
15. julija 1963 v zadevi Plaumann p roti Komisiji, 25/62, Recueil, str. 197, 223 , in z dne 25. julija 2002 
v zadevi Unión d e Pequeños Agricultores proti Svetu, C-50/00 P, Recueil, str. I-6677 , točka 36).
42 Člen 263, četrti odstavek, PD EU povzema ti možnosti, čeprav je izpuščen izraz ‚odločba‘, in jima 
dodaja tretjo. Ta omogoča vložitev tožbe zoper posamične akte, zoper splošne akte, ki s e na fizične ali 
pravne osebe nanašajo neposredno in posamično, in zoper predpise, ki s e nanje nanašajo neposredno, 
a ne potrebujejo izvedbenih ukrepov. Iz običajnega pomena izraza ‚predpis‘ izhaja, da s o akti, na 
katere se nanaša ta tretja možnost, prav tako a kti splošne veljave.
43 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da s e ta možnost ne nanaša na vse akte splošne veljave, ampak 
na ožjo skupino teh aktov, to je predpise.
44 V členu 263, prvi odstavek, PD EU je namreč določenih ve č vrst aktov Unije, katerih zakonitost je 
mogoče nadzirati, in sicer so to po eni strani zakono dajni akti in po dr ugi strani drugi zavezujoči akti 
s pravnimi učinki za tretje osebe, ki s o lahko p osamični akti ali akti splošne veljave.
45 Iz tega je treba sklepati, da č etrti odstavek člena 263 PD EU v povezavi s prvim o dstavkom tega 
člena določa, da l ahko fizična ali pravna oseba vloži tožbo zoper nanjo naslovljene akte, pa tudi po eni 
strani zoper zakono dajne akte ali predpise splošne ve ljave, ki s e nanjo nanašajo neposredno i n 
posamično, in po dr ugi strani zoper nekatere akte splošne veljave, to je predpise, ki s e nanjo nanašajo 
neposredno, a ne potrebujejo izvedbenih ukrepov.
46 Poleg tega taka ra zlaga izraza ‚predpis‘ in enakovrednega izraza v različnih jezikovnih ra zličicah 
Pogodbe DEU v primerjavi z izrazom ‚zakono dajen‘ izhaja tudi iz ve č dr ugih določb Pogodbe DEU, 
zlasti iz člena 114 PD EU, ki s e nanaša na približevanje ‚določb zakono v in dr ugih predpisov v državah 
članicah‘.
47 V zvezi s tem j e treba zavrniti trditev tožečih strank [in E. A. Agathosa], da s e za razlikovanje me d 
zakono dajnimi akti in predpisi, kot ga predlagata Parlament in Svet ter je navedeno v točkah od 42 
do 45 zgoraj, za izraz ‚akti‘ v zvezi s prvima dvema m ožnostma, navedenima v členu 263, četrti 
odstavek, PD EU, doda p ridevnik ‚zakono dajni‘. Kot namreč izhaja iz ugotovitve v točki 45 zgoraj, se 
izraz ‚akti‘ v zvezi s tema prvima dvema možnostma nanaša na akte, naslovljene na fizično a li pravno 
osebo, in na vse akte – ne glede na to, ali so to zakono dajni akti ali predpisi – ki s e nanjo nanašajo 
neposredno i n posamično. Zlasti zakono dajni akti in predpisi, ki p otrebujejo izvedbene ukrepe, 
spadajo na področje uporabe te zadnje možnosti.
ECLI:EU:C:2013 :625 5SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
48 Poleg tega je treba pojasniti, da v nasprotju s trditvijo tožečih strank [in E. A. Agathosa] iz besedila 
zadnjega dela stavka č etrtega odstavka č lena 263 PD EU izhaja, da c ilj držav članic ni bil omejiti 
področja uporabe te določbe samo na delegirane akte v smislu člena 290 PD EU, ampak splošneje na 
predpise.
49 Na drugem me stu, razlaga člena 263, četrti odstavek, PD EU, navedena v točkah od 42 d o 45 zgoraj, 
je potrjena z razvojem p rocesa, ki j e pripeljal do sprejetja te določbe, najprej predlagane ko t 
člen III-365, četrti odstavek, osnutka p ogodbe o ustavi za Evropo. Iz spremnega dopisa predsedstva 
konvencije (sekretariat evropske kon vencije, CONV 734 /03) z dne 12. maja 2003 me d dr ugim namreč 
izhaja, da j e predsedstvo kl jub predlogu za zadevno s premem bo člena 230, četrti odstavek, E S, 
v katerem s o omenjeni ‚splošni akti‘, izbralo dr ugo možnost, v kateri so navedeni ‚predpisi‘. Kot izhaja 
iz zgoraj navedenega spremnega dopisa, je ta formulacija omogočala ‚razlikovanje me d zakono dajnimi 
akti in predpisi ob ohranitvi omejujočega pristopa glede tožb posameznikov zoper zakono dajne akte 
(za katere se še naprej uporablja pogoj ‚neposrednega in posamičnega nanašanja‘)‘.
50 Na tretjem me stu, zaradi o dločitve, da s e taka formulacija vključi v člen 263, četrti odstavek, PD EU, 
je treba ugotoviti, da j e cilj te določbe omogočiti fizični in pravni osebi, da v loži tožbo zoper splošne 
akte, ki n iso zakono dajni akti, ki s e nanjo nanašajo neposredno i n ki n e potrebujejo izvedbenih 
ukrepov, s čimer se preprečijo primeri, v katerih bi morala taka o seba za dostop do sodišča kršiti pravo 
(glej zgoraj navedeni spremni dopis predsedstva kon vencije). Kot izhaja iz analize v prejšnjih točkah, 
besedilo člena 263, četrti odstavek, PD EU n e omogoča vložitve tožbe zoper vse akte, ki u strezajo 
meriloma neposrednega nanašanja in neobstoja izvedbenih ukrepov, niti zoper vse splošne akte, ki 
ustrezajo tema me riloma, ampak samo zoper posebno v rsto teh aktov, to je predpise. Zato so pogoji 
dopustnosti ničnostne tožbe zoper zakono dajni akt še ve dno b olj omejujoči ko t v primeru tožbe, 
vložene zoper predpis.
51 Te ugotovitve n i mogoče ovreči s trditvami tožečih strank [in E. A. Agathosa] v zvezi s pravico do 
učinkovitega sodnega varstva, zlasti glede na člen 47 L istine Evropske u nije o temeljnih pravicah (UL 
2007 , C 303, str. 1[, v nadaljevanju: Listina]). V skladu z ustaljeno s odno p rakso namreč sodišče Unije 
pogojev, pod ka terimi lahko p osameznik vloži tožbo zoper uredbo, ne sme ra zlagati tako, da s e oddalji 
od teh pogojev, ki s o izrecno d oločeni s Pogodbo, niti z vidika n ačela učinkovitega sodnega varstva, 
sicer bi prekoračilo svoje pristojnosti (glej v tem s mislu sodbo Sodišča z dne 1. aprila 2004 v zadevi 
Komisija proti Jégo-Quéré, C-263/02 P, Recueil, str. I-3425 , točka 36, in sklep S plošnega sodišča z dne 
9. januarja 2007 v  zadevi Lootus Teine O saühing proti Svetu, T-127/05, neobjavljen v ZOdl., 
točka 50).“
12 Splošno s odišče je v točki 56 izpodbijanega sklepa ugotovilo, „da je treba pojem ‚predpis‘ v smislu 
člena 263, četrti odstavek, PD EU ra zumeti tako, da s e nanaša na vse splošne akte, razen n a 
zakono dajne akte“. Zakono dajni akt bi zato lahko b il predmet ničnostne tožbe fizične ali pravne osebe 
samo, če se nanjo neposredno in posamično n anaša.
13 Drugič, Splošno s odišče je v točkah od 57 d o 67 p reučilo vp rašanje, ali je treba sporno u redbo 
opredeliti kot zakono dajni akt ali kot predpis. Glede tega je v točki 61 izpodbijanega sklepa razsodilo, 
da p ostopek, o predeljen v členu 294 PD EU in imenovan „redni zakono dajni postopek“, v bistvu 
povzema postopek, opredeljen v členu 251 ES. Na podlagi tega je v navedeni točki ugotovilo, da j e 
treba sporno u redbo, ki j e bila sprejeta po postopku iz zadnjenavedenega člena, v okviru vrst pravnih 
aktov, določenih s Pogodbo DEU, opredeliti kot zakono dajni akt. V točki 65 izpodbijanega sklepa je 
Splošno s odišče ugotovilo, da j e v obravnavanem p rimeru upoštevno me rilo za opredelitev a kta ko t 
zakono dajnega ali kot predpis postopek, ki j e pripeljal do njegovega sprejetja.
6 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
14 Splošno s odišče je na podlagi razlage pojma „predpisi“ v smislu člena 263, četrti odstavek, PD EU iz 
točk od 41 d o 56 izpodbijanega sklepa in ugotovitve, da s porna uredba ni predpis v smislu tega člena, 
razsodilo, da n i mogoče ugotoviti dopustnosti tožbe na podlagi tretjega dela četrtega odstavka 
člena 263 PD EU. V teh okoliščinah naj ne bi bilo treba ugotavljati, ali ta uredba potrebuje izvedbene 
ukrepe.
15 Tretjič, Splošno s odišče je v točkah od 68 d o 87 izpodbijanega sklepa preučilo, ali se sporna uredba 
neposredno n anaša na pritožnice in E. A. Agathosa.
16 Glede tega je Splošno s odišče v točki 71 izpodbijanega sklepa opozorilo, da j e za to, da s e akt n a 
posameznika n anaša neposredno, potrebno, da i zpodbijani akt U nije neposredno u činkuje na pravni 
položaj tega posameznika i n da n aslovnikom tega akta, ki s o odgovorni za njegovo izvajanje, ni 
dopuščena no bena diskrecijska p ravica, saj je izvajanje popolnoma samodejno i n izhaja izključno i z 
ureditve U nije, brez uporabe drugih vme snih pravil.
17 Glede sporne uredbe je v točki 75 izpodbijanega sklepa ob sklicevanju na sklep S plošnega sodišča z dne 
11. julija 2005 v zadevi Bonino i n dr ugi proti Parlamentu in Svetu (T-40/04, ZOdl., str. II-2685 , 
točka 56) ugotovilo, da s porna uredba glede na vsebino č lena 3(1) neposredno u činkuje samo na 
pravni položaj pritožnic, ki s e ukvarjajo z dajanjem i zdelkov iz tjulnjev n a trg Unije. Ta uredba ne 
prepoveduje lova na tjulnje, ki p oleg tega poteka zunaj trga Unije, niti uporabe ali uživanja izdelkov iz 
tjulnjev, ki s e ne tržijo. Čeprav ni mogoče izključiti, da l ahko splošna prepoved da janja na trg, določena 
s sporno u redbo, vpliva na dejavnost oseb, dejavnih v prodajnem a li nabavnem d elu tega dajanja na trg, 
pa naj za te posledice ne bi bilo mogoče šteti, da i zhajajo neposredno iz te uredbe. Poleg tega naj bi 
morebitne gospodarske p osledice te prepovedi vp livale samo na dejanski položaj pritožnic, in ne na 
njihov pravni položaj.
18 Potem ko j e Splošno s odišče v točki 76 izpodbijanega sklepa opozorilo na besedilo členov 3(4) in 5(3) 
sporne uredbe in na njeno u vodno i zjavo 17, je v točki 77 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da kl jub 
prepovedi da janja na trg izdelkov iz tjulnjev, za katere je dokazano, da n iso pridobljeni z lovom, ki g a 
po tradiciji izvajajo eskimske i n dr uge avtohtone skupnosti in ki p omeni sredstvo za njihovo 
preživljanje, pogoji za dajanje izdelkov na trg niso opredeljeni.
19 Glede tega je bilo v točkah od 78 d o 80 i zpodbijanega sklepa ugotovljeno, da v sporni uredbi ni 
pojasnjeno, kaj pomeni izraz „druge avtohtone skupnosti“, in v njej tudi ni pojasnila v zvezi z lovom, 
ki se izvaja po tradiciji in pomeni sredstvo za preživljanje, niti v zvezi s tem, kako s e je dokazalo 
eskimsko p oreklo ali poreklo dr ugih avtohtonih skupnosti. Tako n aj, kar z adeva izdelke, za ka tere bi 
lahko ve ljala izjema, nacionalni organi ne bi mogli uporabljati sporne uredbe brez izvedbenih ukrepov, 
določenih z izvedbeno u redbo, v katerih bi bili opredeljeni pogoji, pod ka terimi je dovoljeno da janje teh 
izdelkov na trg. Ker spada p oložaj pritožnic in E. A. Agathosa pod zadevno i zjemo, naj bi ga bilo 
mogoče presojati samo na podlagi ukrepov v zvezi z izvajanjem s porne uredbe. V teh okoliščinah naj 
bi sporna uredba vp livala samo na pravni položaj pritožnic, ki s e ukvarjajo z dajanjem i zdelkov iz 
tjulnjev n a trg Unije in na katere se nanaša splošna prepoved da janja teh izdelkov na trg.
20 To pa naj ne bi veljalo za pritožnice, katerih dejavnost ni dajanje teh izdelkov na trg, in/ali pritožnice, 
ki spadajo pod izjemo, določeno s sporno u redbo, saj naj bi dajanje na trg Unije izdelkov iz tjulnjev, 
pridobljenih z lovom, ki g a po tradiciji izvajajo eskimske in dr uge avtohtone skupnosti in ki p omeni 
sredstvo za njihovo preživljanje, načeloma ostalo dovoljeno. Natančneje, za lovce in lovce s pastmi na 
tjulnje eskimskega porekla ter za organizacije, ki z astopajo interese pritožnic, naj ne bi bilo m ogoče 
šteti, da s e ukvarjajo z dajanjem i zdelkov iz tjulnjev n a trg.
21 Splošno s odišče je tako v točkah od 81 d o 87 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da s e sporna uredba 
neposredno n anaša na samo štiri o d pritožnic, in sicer na tiste, ki s e ukvarjajo s predelavo in/ali 
trženjem i zdelkov iz tjulnjev, ki j ih dobivajo od eskimskih in neeskimskih lovcev ter lovcev s pastmi. 
Glede K. Aariak je Splošno s odišče v točki 82 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da n i mogoče šteti, da
ECLI:EU:C:2013 :625 7SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
 se sporna uredba nanjo neposredno n anaša. Čeprav se ukvarja s predelavo izdelkov iz tjulnjev, in sicer 
z oblikovanjem i n prodajo oblačil iz tjulnje ko že, naj bi bilo iz preiskave t er stališč pritožnic in 
E. A. Agathosa o ugovorih nedopustnosti razvidno, da p rav tako p ripada e skimski skupnosti in da 
nikakor ne trdi, da s e ukvarja z dajanjem n a trg dr ugih izdelkov od tistih, ki s padajo pod zadevno 
izjemo.
22 Ker se mora akt n a položaj posameznika n anašati tako n eposredno ko t posamično, da b i bili lahko 
izpolnjeni pogoji dopustnosti iz člena 263, četrti odstavek, PD EU, je Splošno s odišče v točkah od 88 
do 93 izpodbijanega sklepa preučilo, ali je mogoče šteti, da s e sporna uredba na štiri p ritožnice, na 
katere se po njegovem m nenju nanaša neposredno, nanaša tudi p osamično. Glede tega je Splošno 
sodišče ob sklicevanju na točko 41 tega sklepa razsodilo, da s e sporna uredba uporablja za objektivno 
določene položaje in ima pravne učinke z a skupine oseb, ki s o določene splošno i n abstraktno. 
Splošna prepoved da janja na trg izdelkov iz tjulnjev – ra zen tistih, p ridobljenih z lovom, ki g a po 
tradiciji izvajajo e skimske i n dr uge avtohtone skupnosti in ki p omeni sredstvo z a n jihovo 
preživljanje – naj bi bila oblikovana splošno i n naj bi se uporabljala enako z a vse gospodarske 
subjekte, ki s padajo na področje uporabe te uredbe.
23 Čeprav se zadevne štiri p ritožnice ukvarjajo z dajanjem n a trg izdelkov iz tjulnjev, ki j ih dobivajo od 
eskimskih in neeskimskih lovcev t er lovcev s pastmi, pa naj bi se sporna uredba nanje ko t take 
nanašala tako ko t na vse druge gospodarske subjekte, ki n a trg da jejo izdelke iz tjulnjev. Tudi če bi za 
te pritožnice poleg splošne prepovedi ve ljala še izjema glede izdelkov eskimskega porekla, naj to ne bi 
zadostovalo, da b i bile individualizirane enako ko t naslovnik odločbe.
24 V teh okoliščinah je Splošno s odišče ugotovilo, da n ičnostna tožba ni dopustna.
Predlogi strank
25 Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:
— izpodbijani sklep ra zveljavi;
— ugotovi, da j e ničnostna tožba dopustna, če me ni, da s o podane vse potrebne informacije za 
odločitev o dopustnosti tožbe za razglasitev n ičnosti sporne uredbe;
— izpodbijani sklep ra zveljavi in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;
— Parlamentu in Svetu naloži plačilo stroškov pritožnic,
— odloči, da K omisija in Kraljevina Nizozemska no sita svoje stroške.
26 Svet Sodišču predlaga, naj:
— pritožbo zavrne,
— pritožnicam naloži solidarno p lačilo stroškov.
27 Parlament Sodišču predlaga, naj:
— pritožbo zavrne,
— pritožnicam naloži plačilo stroškov.
28 Komisija Sodišču predlaga, naj pritožbo zavrne in pritožnicam naloži plačilo stroškov.
8 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
29 Kraljevina Nizozemska n i vložila odgovora na pritožbo.
Pritožba
30 V utemeljitev tožbe uveljavljajo pritožnice štiri p ritožbene razloge. Prvi pritožbeni razlog se nanaša na 
napačno u porabo prava pri ra zlagi in uporabi člena 263, četrti odstavek, PD EU. Razdeljen je na tri 
dele. Z drugim pritožbenim ra zlogom pritožnice navajajo, da j e Splošno s odišče kršilo svojo obveznost 
obrazložitve. Tretji pritožbeni razlog se nanaša na to, da n aj Splošno s odišče ne bi upoštevalo člena 47 
Listine ter členov 6 in 13 E vropske kon vencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, 
podpisane 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP). Nazadnje pritožnice s četrtim 
pritožbenim ra zlogom ocenjujejo, da j e Splošno s odišče izkrivilo dokaze.
Prvi pritožbeni razlog
Prvi del prvega pritožbenega razloga
– Trditve strank
31 Pritožnice s prvim delom prvega pritožbenega razloga ocenjujejo, da j e Splošno s odišče s svojo razlago 
pojma „predpisi“ iz člena 263, četrti odstavek, PD EU in zlasti s tem, da j e s področja uporabe tega 
pojma izključilo zakono dajne akte, kot je sporna uredba, napačno u porabilo pravo.
32 Razlikovanje Splošnega sodišča me d zakono dajnimi akti in predpisi naj ne bi bilo potrjeno z besedilom 
Pogodbe DEU, zlasti v členih 288 PD EU, 289 PD EU in 290 PD EU. Te določbe naj bi razlikovale me d 
zakono dajnimi in n ezakono dajnimi akti, ki s e splošno u porabljajo. Poleg tega n aj „predpisi“ 
v nasprotju s presojo Splošnega sodišča ne bi zajemali samo nekaterih, temve č vse splošne akte, tako 
da n aj bi bila dobesedna ra zlaga Splošnega sodišča v točkah od 41 d o 48 i zpodbijanega sklepa 
napačna.
33 Razlikovanje Splošnega sodišča naj bi povzročilo, da b i bilo m ogoče samo priporočila in m nenja 
Parlamenta in/ali Sveta šteti za predpise, saj naj bi zakono dajni akti zajemali uredbe, dir ektive in 
sklepe P arlamenta in Sveta, me dtem ko b i delegirani akti zajemali akte Komisije. Priporočila in 
mnenja pa naj ne bi bila me d akti, naštetimi v členu 263, prvi odstavek, PD EU, zoper ka tere je 
mogoče vložiti ničnostno tožbo.
34 Če bi hoteli avtorji Lizbonske p ogodbe v členu 263, četrti odstavek, PD EU uporabiti izraz „predpisi“ za 
označitev n asprotja od zakono dajnih aktov, bi raje uporabili pojem „delegirani akt“ v smislu člena 290 
PDEU. Avtorji Pogodbe naj bi uporabili izraz „predpisi“ zato, ker naj bi imeli v mislih akte, ki n iso niti 
zakono dajni niti nezakono dajni akti, ki s e splošno u porabljajo. Poleg tega naj izvedbeni ukrepi iz 
člena 291 PD EU ne bi bili zajeti z razlikovanjem S plošnega sodišča.
35 Z ra zlago pojma „predpisi“, ki j o je podalo Splošno s odišče, v primerjavi z izrazom „zakono dajni akti“ 
naj bi se odvzel smisel možnosti tožbe zoper predpise pod pogoji iz tretjega dela četrtega odstavka 
člena 263 PD EU, ki j e bila uvedena z Lizbonsko p ogodbo, cilj te spremem be pa je bil razširiti pogoje 
dopustnosti tožb fizičnih in pravnih oseb. Zaradi t ake ra zlage naj bi bile izključene vse tožbe 
posameznika n a podlagi člena 263, četrti odstavek, tretji del, PD EU.
36 Tudi zgodovinska ra zlaga pojma „predpisi“, ki j o je opravilo Splošno s odišče, naj bi bila napačna. 
Čeprav so v Lizbonski p ogodbi v členu 263, četrti odstavek, PD EU – tako ko t v členu III-365(4) 
osnutka p ogodbe o ustavi za Evropo – omenjeni predpisi, pa naj v njej ne bi bila uporabljena
ECLI:EU:C:2013 :625 9SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
 razvrstitev p ravnih aktov iz tega osnutka p ogodbe, ki me d dr ugim vključuje pojem „evropska u redba“ 
kot nezakono dajni akt, ki s e splošno u porablja. V okviru Pogodbe DEU n aj bi bile uredbe lahko 
zakono dajni ali nezakono dajni akti.
37 Iz tega, da b esedilo člena 263, četrti odstavek, PD EU ni bilo spremenjeno, naj bi bilo razvidno, da j e bil 
pojem „predpisi“ v smislu te določbe ra zširjen tako, da z ajema vse uredbe, tako z akono dajne ko t 
nezakono dajne. Ta teleološka ra zlaga naj bi poleg tega ustrezala prvotnemu namenu avtorjev o snutka 
pogodbe o ustavi za Evropo in avtorjev L izbonske p ogodbe, ki s o želeli zapolniti vrzeli, ugotovljene 
s sodbo z dne 25. julija 2002 v zadevi Unión d e Pequeños Agricultores proti Svetu (C-50/00 P, 
Recueil, str. I-6677 ) in zgoraj navedeno s odbo Komisija proti Jégo-Quéré.
38 Parlament, Svet in Komisija soglašajo z razlago izraza „predpisi“, ki j o je podalo Splošno s odišče.
39 Parlament trdi, da č eprav hierarhija no rm, ki j e opredeljena v členu I-33 o snutka p ogodbe o ustavi za 
Evropo in pri ka teri se razlikuje me d zakono dajnimi akti in predpisi, ni bila uporabljena v Pogodbi 
DEU, člen 289(3) PD EU zakono dajne akte jasno o predeljuje ko t akte, ki s o lahko s prejeti po rednem 
ali posebnem z akono dajnem p ostopku. Poleg tega naj bi člen 263 PD EU v prvem i n četrtem o dstavku 
razlikoval „zakono dajne akte“ in „predpise“. Ta pojma naj bi bilo treba uskladiti, da b i se v celoti 
ohranil polni učinek člena 263 PD EU.
40 Navedena institucija trdi, da kri tika p ritožnic, ki s e nanaša na ugotovitev S plošnega sodišča, da v seh 
splošnih aktov ni mogoče šteti za predpise, ni bila izražena posebej, temve č naj bi se z njo zgolj 
povzemale trditve, podane na prvi stopnji. Trditve p ritožnic glede tega naj torej nikakor ne bi bile 
dopustne.
41 Glede trditve p ritožnic, da j e z razlago pojma „predpisi“, ki j o je podalo Splošno s odišče, temu pojmu 
odvzeta vsebina, Parlament, Svet in Komisija trdijo, da t a pojem z ajema različne vrste pravnih aktov, 
med ka terimi so me d dr ugim d elegirani akti in splošni izvedbeni ukrepi, ki s o sprejeti na podlagi 
členov 290 PD EU ali 291 PD EU in zajemajo ve liko ve čino p ravnih aktov Unije. Iz tega naj bi bilo 
razvidno, da j e trditev p ritožnic, da b i avtorji Pogodbe DEU uporabili izraz „delegirani“, če bi hoteli 
označiti splošne akte, ki n iso zakono dajni akti, napačen. Komisija dodaja, da p ojem „predpisi“ zajema 
tudi nezakono dajne akte, ki s e splošno u porabljajo in so sprejeti na posebnih pravnih podlagah, ko t so 
členi 43(3) PD EU, 109 PD EU in 215(1) PD EU, ter akte, ki s e splošno u porabljajo in jih sprejmejo 
„organi, uradi a li agencije“ iz prvega odstavka člena 263 PD EU.
42 Glede zgodovine člena 263, četrti odstavek, PD EU Parlament me ni, da p ritožnice niso izrazile no bene 
natančne kri tike izpodbijanega sklepa, tako da S odišču predlagajo, naj ponovno p reuči trditve, podane 
na prvi stopnji, kar n aj v okviru pritožbe nikakor ne bi bilo dopustno. V nobenem p rimeru naj trditve, 
podane v okviru pritožbe, ne bi bile utemeljene. Glede tega Parlament in Komisija trdita, da j e bil 
v Konvenciji o prihodnosti Evrope i zraz „predpisi“ očitno u porabljen z namenom i zključitve 
zakono dajnih aktov in da s o avtorji Lizbonske p ogodbe želeli ohraniti enako ra zlikovanje me d 
zakono dajnimi akti in predpisi za pravna sredstva.
43 Glede teleološkega pristopa Splošnega sodišča Komisija poudarja, da c ilj uvedbe tretjega dela četrtega 
odstavka člena 263 PD EU, in sicer razširiti področje uporabe pravil glede procesnega upravičenja, še ne 
pomeni, da j e treba pojem „predpisi“ razširiti na zakono dajne akte.
44 Parlament me ni, da ra zlaga pojma „predpisi“ v smislu člena 263, četrti odstavek, PD EU, ki j o je podalo 
Splošno s odišče, ni v nasprotju s ciljem t e določbe, ki j e dovoliti dir ektne tožbe zoper nezakono dajne 
akte, ki s e splošno u porabljajo, pod manj strogimi pogoji kot tožbe, vložene na podlagi člena 230, četrti 
odstavek, ES. Po mnenju Parlamenta in Sveta člen 263 PD EU s tem, da f izičnim ali pravnim osebam 
dovoljuje vložitev dir ektnih tožb zoper predpise, ki s e nanje neposredno n anašajo in ne potrebujejo 
izvedbenih ukrepov, popolnoma odpravlja položaj, opredeljen v zgoraj navedenih sodbah U nión d e 
Pequeños Agricultores proti Svetu in K omisija proti Jégo-Quéré. Poudariti je m ogoče, da j e bil
10 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
 v zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Jégo-Quéré sporni akt izvedbena uredba Komisije, ki j o je bilo 
treba v skladu z analizo Splošnega sodišča očitno š teti za „predpis“ v smislu člena 263, četrti odstavek, 
PDEU. Svet navaja tudi, da m orajo države članice v skladu s sodno p rakso Splošnega sodišča in Sodišča 
prispevati k popolnemu sistemu pravnih sredstev, določenih s Pogodbami.
– Presoja Sodišča
45 Pritožnice s prvim d elom p rvega pritožbenega ra zloga Splošnemu sodišču v bistvu očitajo, da j e 
napačno u porabilo pravo, ker je me nilo, da p ojem „predpisi“ iz člena 263, četrti odstavek, PD EU ne 
zajema zakono dajnih aktov v smislu člena 289(3) PD EU, kot je sporna uredba.
46 Opozoriti je treba, da j e v skladu z ustaljeno s odno p rakso iz člena 256(1), drugi pododstavek, PD EU, 
člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske u nije in člena 168(1)(d) Poslovnika S odišča razvidno, 
da je treba v pritožbi jasno n avesti izpodbijane elemente sodbe, katere razveljavitev se predlaga, ter 
pravne trditve, ki t a predlog posebej utemeljujejo. Zahtev p o obrazložitvi, ki i zhajajo iz teh določb, ne 
izpolnjuje pritožba, ki s amo ponavlja ali dobesedno n avaja ra zloge in trditve, ki s o bili predloženi 
Splošnemu sodišču, skupaj s tistimi, ki s o temeljili na dejstvih, ki j ih je to sodišče izrecno z avrnilo (glej 
zlasti sodbi z dne 6. marca 2003 v zadevi Interporc proti Komisiji, C-41/00 P, Recueil, str. I-2125 , 
točki 15 in 16, ter z dne 14. oktobra 2010 v zadevi Deutsche Telekom p roti Komisiji, C-280/08 P, 
ZOdl., str. I-9555 , točka 24 in navedena sodna praksa).
47 Kadar p a pritožnik izpodbija način, kako je Splošno s odišče razlagalo ali uporabilo pravo Unije, se 
pravna vp rašanja, obravnavana na prvi stopnji, lahko p onovno o bravnavajo v pritožbenem p ostopku. 
Če namreč pritožnica svoje pritožbe ne bi mogla utemeljiti z razlogi in trditvami, ki j ih je že navajala 
pred Splošnim sodiščem, bi postopek s pritožbo deloma izgubil smisel (sodba z dne 12. septembra 2006 
v zadevi Reynolds Tobacco in dr ugi proti Komisiji, C-131/03 P, ZOdl., str. I-7795 , točka 51 in 
navedena sodna praksa).
48 V obravnavanem p rimeru je treba ugotoviti, da p ritožnice s prvim delom prvega pritožbenega razloga 
ne želijo pravzaprav le ponovnega obravnavanja tožbe, vložene pri Splošnem s odišču. S tem p rvim 
delom p rvega pritožbenega razloga namreč pritožnice jasno n avajajo odlomke izpodbijanega sklepa, 
v katerih je po njihovem m nenju pravo napačno u porabljeno, in pravne ar gumente, na ka tere se 
sklicujejo v utemeljitev s vojega predloga, vključno s tistimi o različnih me todah ra zlage, ki j ih 
uporablja Splošno s odišče. Trditve, podane že na prvi stopnji, tako v nasprotju s trditvami Parlamenta 
niso samo ponovljene, temve č se dejansko n anašajo na bistveni del obrazložitve izpodbijanega sklepa in 
zato Sodišču omogočajo, da o pravi nadzor.
49 Iz tega je razvidno, da j e prvi del prvega pritožbenega razloga dopusten.
50 Glede utemeljenosti tega dela prvega pritožbenega razloga je treba poudariti, da v skladu z ustaljeno 
sodno p rakso Sodišča pri ra zlagi določbe prava Unije ni treba upoštevati le njenega besedila in ciljev, 
temve č tudi n jeno s obesedilo in vse določbe prava Unije (glej v tem s mislu sodbo z dne 6. oktobra 
1982 v zadevi Cilfit in dr ugi, 283/81, Recueil, str. 3415 , točka 20). Tudi zgodovina določbe prava Unije 
je lahko v ir informacij, ki s o upoštevne za ra zlago te določbe (glej v tem s mislu sodbo z dne 
27. novembra 2012 v zadevi Pringle, C-370/12, točka 135).
51 Na podlagi teh me tod za razlago je treba tako p reučiti, ali je Splošno s odišče napačno u porabilo pravo, 
ker je v točki 56 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da s e pojem „predpisi“ v smislu člena 263, četrti 
odstavek, PD EU nanaša na splošne akte z izjemo zakono dajnih aktov.
52 V členu 263, prvi odstavek, PD EU so določeni akti Unije, ki s o lahko p redmet ničnostne tožbe pred 
sodiščem U nije, in sicer so to po eni strani zakono dajni akti in po dr ugi strani, kot je Splošno s odišče 
pravilno u gotovilo v točki 44 izpodbijanega sklepa, drugi zavezujoči akti s pravnimi učinki za tretje
ECLI:EU:C:2013 :625 11SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
 osebe, ki s o lahko p osamični ali splošni akti. V skladu s členom 263, drugi odstavek, PD EU je zoper te 
akte mogoče vložiti tožbo zaradi n epristojnosti, bistvene kršitve p ostopka, kršitve P ogodb ali katerega 
koli pravnega pravila, ki s e nanaša na njeno u porabo, ali zaradi z lorabe pooblastil.
53 Dalje člen 263 PD EU jasno ra zlikuje me d pravico institucij Unije in dr žav članic do vložitve tožbe na 
eni strani ter pravico fizičnih in pravnih oseb do vložitve t ožbe na dr ugi strani. Drugi odstavek 
člena 263 PD EU tako institucijam U nije, ki s o v njem n aštete, in dr žavam članicam podeljuje pravico, 
da z ničnostno t ožbo izpodbijajo zakonitost ka terega ko li akta iz prvega odstavka, ne da b i bilo 
uresničevanje te pravice pogojeno z utemeljevanjem p ravnega interesa (glej sodbo z dne 5. septembra 
2012 v zadevi Parlament proti Svetu, C-355/10, točka 37 in navedena sodna praksa). Poleg tega lahko 
v skladu s tretjim odstavkom tega člena institucije in odbor, ki s o v njem n aštete, pri Sodišču vložijo 
tožbo za razglasitev n ičnosti teh aktov, če je ta tožba namenjena varovanju njihovih prerogativ.
54 Člen 263, četrti odstavek, PD EU pa glede pravice fizičnih in pravnih oseb do vložitve tožbe določa, da 
lahko „[f]izične ali pravne osebe […] pod pogoji iz prvega in drugega odstavka vložijo tožbe zoper nanje 
naslovljene akte ali zoper akte, ki s e nanje neposredno in posamično n anašajo, in zoper predpise, ki s e 
nanje neposredno n anašajo, a ne potrebujejo izvedbenih ukrepov“.
55 Prvič, ugotoviti je treba, da p rva dela četrtega odstavka č lena 263 PD EU ustrezata tistima, ki s ta bila 
pred začetkom ve ljavnosti Lizbonske p ogodbe določena v Pogodbi ES, v členu 230, četrti odstavek 
(glede zadnjenavedene določbe glej zgoraj navedeno s odbo U nión d e Pequeños Agricultores proti 
Svetu, točke o d 34 d o 37).
56 Ta dela se s sklicevanjem n a „akte“ na splošno n anašata na ka teri ko li akt U nije z zavezujočimi 
pravnimi učinki (glej v tem s mislu sodbe z dne 11. novembra 1981 v zadevi IBM p roti Komisiji, 60/81, 
Recueil, str. 2639 , točka 9; z dne 17. julija 2008 v zadevi Athinaïki Techniki proti Komisiji, C-521/06 P, 
ZOdl., str. I-5829 , točka 29; z dne 18. novembra 2010 v zadevi ND SHT proti Komisiji, C-322/09 P, 
ZOdl., str. I-11911 , točka 45, in z dne 13. oktobra 2011 v združenih zadevah Deutsche Post proti 
Komisiji, C-463/10 P in C-475/10 P, ZOdl., str. I-9639 , točke o d 36 d o 38). Navedeni pojem t ako 
vključuje splošne, zakono dajne in dr uge akte ter posamične akte. Drugi del člena 263, četrti odstavek, 
PDEU n atančno d oloča, da č e oseba, ki v laga ničnostno t ožbo, ni naslovnik izpodbijanega akta, je 
tožba dopustna pod pogojem, da s e akt na tožečo stranko n eposredno in posamično n anaša.
57 Drugič, z Lizbonsko p ogodbo je bil členu 263, četrti odstavek, PD EU dodan tretji del, s katerim so se 
omilili pogoji za dopustnost ničnostnih tožb, ki j ih vložijo fizične in pravne osebe. Ta, tretji del 
namreč, ne da b i bila z njim d opustnost ničnostnih tožb fizičnih in p ravnih o seb pogojena 
s posamičnim n anašanjem, omogoča to pravno s redstvo v zvezi s „predpisi“, ki n e potrebujejo 
izvedbenih ukrepov in se na tožečo stranko n eposredno n anašajo.
58 Glede pojma „predpisi“ je iz tretjega dela četrtega odstavka č lena 263 PD EU ra zvidno, da i ma bolj 
omejen obseg ko t pojem „akti“, uporabljen v prvem i n tretjem d elu člena 263, četrti odstavek, PD EU 
za opredelitev dr ugih vrst ukrepov, ka terih ra zglasitev n ičnosti lahko f izične in p ravne osebe 
predlagajo. Prvonavedeni pojem s e, kot je pravilno ra zsodilo Sodišče v točki 43 izpodbijanega sklepa, 
ne more nanašati na vse splošne akte, temve č se nanaša na bolj omejeno v rsto tovrstnih aktov. Ob 
uporabi nasprotne razlage bi bil odvzet smisel razlikovanju me d izrazoma „akti“ in „predpisi“ iz prvega 
in dr ugega dela četrtega odstavka člena 263 PD EU.
59 Poudariti je treba tudi, da j e bila s členom 263, četrti odstavek, PD EU dobesedno p ovzeta vsebina 
člena III-365(4) osnutka p ogodbe o ustavi za E vropo. Iz pripravljalnih d okumentov v zvezi 
z zadnjenavedeno d oločbo je razvidno, da me dtem ko j e bila spremem ba člena 230, četrti odstavek, ES 
namenjena razširitvi pogojev za dopustnost ničnostnih tožb glede fizičnih in pravnih oseb, pogojev za 
dopustnost iz člena 230, četrti odstavek, E S v zvezi z zakono dajnimi akti ni bilo treba spremeniti. 
Uporaba izraza „predpisi“ v osnutku s premem be te določbe je tako o mogočala opredelitev vrste aktov, 
zoper ka tere je bilo od tedaj mogoče vložiti ničnostno t ožbo, pod m anj strogimi pogoji kot prej ob
12 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
 ohranitvi „omejujočega pristopa glede tožb posameznikov zoper zakono dajne akte (za ka tere se še 
naprej uporablja pogoj ‚neposrednega in posamičnega nanašanja‘)“ (glej me d dr ugim S ekretariat 
Evropske kon vencije, kon čno p oročilo delovne skupine o delovanju Sodišča z dne 25. marca 2003 , 
CONV 636 /03, točka 22, in spremno o pombo predsedstva h Konvenciji z dne 12. maja 2003 , CONV 
734/03, str. 20).
60 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da j e bil namen spremem be pravice fizičnih in pravnih oseb do 
vložitve tožbe, določene v členu 230, četrti odstavek, ES, tem o sebam omogočiti, da p od manj strogimi 
pogoji vložijo ničnostno tožbo zoper splošne akte z izjemo zakono dajnih aktov.
61 Splošno s odišče je torej pravilno u gotovilo, da p ojem „predpisi“ iz člena 263, četrti odstavek, PD EU ne 
zajema zakono dajnih aktov.
62 Prvi del prvega pritožbenega razloga je torej treba zavrniti kot neutemeljen.
Drugi del prvega pritožbenega razloga
– Trditve strank
63 Pritožnice z drugim delom prvega pritožbenega razloga trdijo, da j e Splošno s odišče napačno u porabilo 
pravo pri presoji, ali se sporna uredba nanje neposredno in posamično n anaša.
64 Glede pogoja neposrednega nanašanja akta, katerega razglasitev n ičnosti se predlaga, pritožnice me nijo, 
da je Splošno s odišče napačno u porabilo pravo z ugotovitvijo, da s e sporna uredba neposredno n anaša 
na samo štiri p ritožnice, ki s e ukvarjajo z dajanjem i zdelkov iz tjulnjev n a trg Evropske u nije. Splošno 
sodišče naj bi v točki 82 izpodbijanega sklepa, ki s e nanaša na položaj K. Aariak, ra zsodilo, da s e 
sporna uredba neposredno n anaša le na pritožnice, ki s e ukvarjajo z dajanjem n a trg dr ugih izdelkov 
iz tjulnjev o d tistih, ki n aj bi bili zajeti z izjemo v korist Eskimov. Vsekakor naj to, ali so izdelki, ki j ih 
na trg da je K. Aariak, zajeti z izjemo ali ne, ne bi bilo upoštevno z a to, da b i se ta uredba lahko n anjo 
neposredno n anašala. Splošno s odišče naj bi tako p ogoju neposrednega nanašanja dodalo dodatni 
dejavnik.
65 Pritožnice glede pogoja, da s e m ora a kt, ka terega ra zglasitev n ičnosti se zahteva, nanje posamično 
nanašati, me nijo, da j e Splošno s odišče napačno u porabilo pravo z restriktivno ra zlago tega pogoja. 
Države č lanice pa naj bi želele člen 230, četrti odstavek, E S spremeniti, da b i razširile pogoje za 
dopustnost v zvezi s fizičnimi in pravnimi osebami v skladu z zgoraj navedenima sodbama Unión d e 
Pequeños Agricultores proti Svetu in Komisija proti Jégo-Quéré. Glede na te okoliščine naj bi Sodišče 
ponovno p regledalo restriktivno ra zlago pogoja posamičnega nanašanja, ki j e bila sprejeta z zgoraj 
navedeno s odbo Plaumann p roti Komisiji. Če bi Sodišče uporabilo me rilo „znatnega škodljivega 
učinka“, ki g a ima sporna uredba za interese pritožnic, kot predlaga generalni pravobranilec Jacobs 
v točki 60 s klepnih predlogov v zadevi, v kateri je bila izdana zgoraj navedena sodba Unión d e 
Pequeños Agricultores proti Svetu, naj bi ugotovilo, da s e ta uredba na pritožnice v obravnavani 
zadevi posamično n anaša.
66 Parlament, S vet in K omisija me nijo, da L izbonska p ogodba n i spremenila vsebine p ogojev 
neposrednega in posamičnega nanašanja akta, katerega razglasitev n ičnosti se predlaga. V Pogodbi in 
pripravljalnih dokumentih naj ne bi bilo no bene navedbe, zaradi ka tere bi bilo treba spremeniti 
obstoječo sodno p rakso v zvezi s tem vp rašanjem. Splošno s odišče naj bi te pogoje razlagalo enako ko t 
pred začetkom ve ljavnosti te pogodbe, ne da b i napačno u porabilo pravo.
ECLI:EU:C:2013 :625 13SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
67 Poleg tega Svet me ni, da t rditve p ritožnic o tem, kako je treba razlagati posamično n anašanje, v praksi 
povzročijo, da b i bilo treba šteti, da s e akt, ki s e na neko o sebo neposredno n anaša, ta oseba pa 
predlaga razglasitev n jegove n ičnosti, na to osebo nanaša tudi p osamično. Tako n aj bi razlikovanje 
med predpisi in zakono dajnimi akti izgubilo skoraj ves pomen.
– Presoja Sodišča
68 Pritožnice z drugim d elom p rvega pritožbenega ra zloga Splošnemu sodišču v bistvu očitajo, da j e 
napačno u porabilo pravo, ker je me nilo, da n e izpolnjujejo pogojev iz drugega dela četrtega odstavka 
člena 263 PD EU za vložitev n ičnostne tožbe, ker se sporna uredba nanje ne nanaša neposredno i n 
posamično.
69 Glede pogoja posamičnega nanašanja akta, katerega razglasitev n ičnosti se zahteva, je treba navesti, da 
čeprav pritožnice ne trdijo, da j e Splošno s odišče v zvezi s tem p ogojem z a dopustnost napačno 
uporabilo me rila za presojo iz ustaljene sodne prakse Sodišča od zgoraj navedene sodbe Plaumann 
proti Komisiji, pa Sodišču izrecno p redlagajo, naj ta me rila za presojo ponovno p regleda i n jih 
nadomesti z merilom „znatnega škodljivega učinka“.
70 Glede tega je treba ugotoviti, da, kot je bilo ugotovljeno v točki 55 te sodbe, drugi del četrtega odstavka 
člena 263 PD EU ustreza drugemu delu četrtega odstavka č lena 230 ES. Besedilo te določbe pa ni bilo 
spremenjeno. Poleg tega ne obstaja no ben element, na podlagi katerega bi bilo m ogoče ugotoviti, da 
so želeli avtorji Lizbonske p ogodbe spremeniti obseg pogojev z a dopustnost, ki s o bili že določeni 
v členu 230, četrti odstavek, ES. Poleg tega je iz pripravljalnih dokumentov v zvezi s členom III-365(4) 
osnutka p ogodbe o ustavi za Evropo ra zvidno, da o bsega teh pogojev n i treba spremeniti (glej me d 
drugim Sekretariat Evropske kon vencije, kon čno p oročilo delovne skupine o delovanju Sodišča z dne 
25. marca 2003 , CONV 636 /03, točka 23).
71 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da L izbonska p ogodba ni spremenila vsebine pogoja posamičnega 
nanašanja akta, katerega razglasitev n ičnosti se predlaga, kakor ga razlaga Sodišče z ustaljeno s odno 
prakso od zgoraj navedene sodbe Plaumann p roti Komisiji. Ugotoviti je torej treba, da S plošno s odišče 
ni napačno u porabilo prava z uporabo me ril za presojo, določenih s to sodno p rakso.
72 V skladu z navedeno s odno p rakso fizične ali pravne osebe pogoj v zvezi s posamičnim zadevanjem 
izpolnjujejo le, če se izpodbijani akt n anje nanaša zaradi n jihovih značilnosti ali zaradi d ejstva, ki j ih 
posamično o predeljuje glede na vse druge osebe in jih zato individualizira e nako ko t naslovnika (glej 
zgoraj navedeno s odbo Plaumann p roti Komisiji; sodbi z dne 29. aprila 2004 v zadevi Italija proti 
Komisiji, C-298/00 P, Recueil, str. I-4087 , točka 36, in z dne 9. junija 2011 v združenih zadevah 
Comitato „Venezia vuole vivere“ proti Komisiji, C-71/09 P, C-73/09 P in C-76/09 P, ZOdl., str. I-4727 , 
točka 52).
73 V obravnavanem p rimeru je Sodišče v točkah od 88 d o 93 izpodbijanega sklepa sicer zgolj preučilo, ali 
se sporna uredba na štiri od pritožnic nanaša posamično v smislu člena 263, četrti odstavek, PD EU, saj 
se navedena uredba na druge pritožnice nikakor ne nanaša neposredno v smislu iste določbe. Vendar j e 
treba ugotoviti, da s porna uredba no bene od pritožnic ne individualizira e nako ko t naslovnika v smislu 
ustaljene sodne prakse od zgoraj navedene sodbe Plaumann p roti Komisiji. Prepoved da janja na trg 
izdelkov iz tjulnjev, ki j e določena s sporno u redbo, je namreč oblikovana na splošno in se uporablja 
brez razlike za kateri ko li gospodarski subjekt, ki s pada n a njeno p odročje uporabe.
74 V teh okoliščinah ni treba preučiti, ali je Splošno s odišče napačno u porabilo pravo z ugotovitvijo, da s e 
sporna uredba neposredno n anaša zgolj na pritožnice, ki s e ukvarjajo s predelavo in/ali trženjem 
izdelkov iz tjulnjev, ki j ih dobivajo od eskimskih in neeskimskih lovcev t er lovcev s pastmi, saj 
morebitna napačna uporaba prava v zvezi s tem n e bi vp livala na rešitev s pora in n a izrek 
izpodbijanega sklepa.
14 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
75 Iz besedila člena 263, četrti odstavek, PD EU je namreč razvidno, da l ahko f izična ali pravna oseba 
razglasitev n ičnosti akta, ki n iti ni nanjo naslovljen niti ni predpis, dopustno p redlaga le, če se tak akt 
nanjo ne nanaša samo neposredno, temve č tudi p osamično ( glej v zvezi s tem č len 230 ES, sodba 
z dne 30. marca 2004 v zadevi Rothley in dr ugi proti Parlamentu, C-167/02 P, Recueil, str. I-3149 , 
točka 25 in navedena sodna praksa).
76 Ker sta pogoja neposrednega in posamičnega nanašanja akta, katerega razglasitev n ičnosti se predlaga, 
kumulativna, tako to, da e den od njiju v zvezi s pritožnico ni izpolnjen, povzroči to, da j e treba šteti, da 
ničnostna tožba, ki j o je vložila zoper ta akt, n i dopustna.
77 Glede na zgoraj navedeno j e treba dr ugi del prvega pritožbenega razloga zavrniti ko t neutemeljen, 
zaradi č esar je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti v celoti.
Drugi pritožbeni razlog
Trditve strank
78 Pritožnice z drugim pritožbenim ra zlogom trdijo, da j e Splošno s odišče napačno u porabilo pravo, ker 
ni posebej in izrecno o dgovorilo na trditve i z točk od 53 d o 57 n jihovih stališč o ugovorih 
nedopustnosti, v skladu s katerimi bi bila zgolj široka ra zlaga člena 263, četrti odstavek, PD EU skladna 
s členom 47 L istine ter členoma 6 in 13 E KČP.
79 Poleg tega naj bi bila ugotovitev iz točke 51 izpodbijanega sklepa, v skladu s katero so pogoji za vložitev 
tožbe zoper uredbo „izrecno d oločeni“ v členu 263, četrti odstavek, PD EU, v nasprotju z nujnostjo 
dobesedne, zgodovinske i n teleološke ra zlage te določbe. Ker je Splošno s odišče opravilo tako 
poglobljeno ra zlago člena 263, četrti odstavek, PD EU, trditve p ritožnic ni moglo zavrniti zgolj z izjavo, 
da so pogoji za pravico do vložitve tožbe „izrecno d oločeni“.
80 Parlament, Svet in Komisija me nijo, da j e Splošno s odišče dovolj odgovorilo na trditve p ritožnic. 
Splošnemu sodišču naj ne bi bilo treba podati ločenih stališč o členih 6 in 13 E KČP, saj naj bi imela ta 
člena in člen 47 L istine enak pomen in obseg. Parlament dodaja, da S plošnemu sodišču ni bilo treba 
podrobno o dgovoriti na trditve p ritožnic, ker naj bi v prejšnjih točkah izpodbijanega sklepa že iz 
drugih razlogov zavrnilo razlago člena 263, četrti odstavek, PD EU, ki s o jo zagovarjale pritožnice. Svet 
trdi t udi, da t udi č e Splošno s odišče ni podrobno p reučilo člena 47 L istine, je bila obveznost 
obrazložitve izpolnjena s sklicevanjem n a sodno p rakso Sodišča, iz katere naj bi bilo jasno ra zvidno, da 
sodišče Unije ne sme o dstopati od pogojev iz člena 263 PD EU.
Presoja Sodišča
81 Ni sporno, da j e Splošno s odišče v točki 51 i zpodbijanega sklepa odgovorilo na trditve p ritožnic 
o temeljni pravici do učinkovitega sodnega varstva iz točk od 53 d o 57 s tališč, ki s o jih predložile 
v zvezi z ugovorom n edopustnosti, ki s ta ga vložila P arlament in S vet. S plošno s odišče je 
s sklicevanjem n a sodno p rakso Sodišča ra zsodilo, da s odišče Unije ne m ore, niti ob upoštevanju 
načela učinkovitega sodnega varstva, razlagati pogojev, pod ka terimi lahko p osameznik vloži tožbo 
zoper uredbo, tako, da b i se oddaljilo od pogojev, izrecno d oločenih s Pogodbo.
82 V skladu z ustaljeno s odno p rakso Sodišča Splošno sodišče ni zavezano p odati natančne obrazložitve, ki 
bi izčrpno s ledila vsem ra zlogovanjem s trank v sporu. V skladu s to sodno p rakso je lahko o brazložitev 
Splošnega sodišča implicitna, če zadevnim osebam omogoča, da s e seznanijo z razlogi, iz katerih so bili 
zadevni ukrepi sprejeti, pristojnemu sodišču pa, da ra zpolaga z dovolj elementi za nadzor (glej sodbo 
z dne 16. julija 2009 v zadevi Der Grüne Punkt – D uales System D eutschland proti Komisiji, 
C-385/07 P, ZOdl., str. I-6155 , točka 114 in navedena sodna praksa).
ECLI:EU:C:2013 :625 15SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
83 V teh okoliščinah tega, da S plošno s odišče v točki 51 i zpodbijanega sklepa ne omenja izrecno 
členov 6 in 13 E KČP in da n e obravnava izrecno v seh podrobnosti njihovih trditev, ni mogoče šteti za 
kršitev obveznosti obrazložitve.
84 Enako ve lja za ugotovitev S plošnega sodišča v isti točki, da n e more odstopati od pogojev za vložitev 
tožbe zoper uredbo, ki „so izrecno d oločeni“ v členu 263, četrti odstavek, PD EU, čeprav je opravilo 
dobesedno, zgodovinsko in teleološko ra zlago te določbe. Splošno s odišče je namreč o obsegu pojma 
„predpisi“ iz člena 263, četrti odstavek, PD EU odločalo s klasično ra zlago v skladu z metodami za 
razlago, ki j ih priznava pravo Unije. Taka ra zlaga ne vp liva na to, da n avedeni pojem p omeni pogoj za 
dopustnost, ki j e izrecno d oločen s členom 263, četrti odstavek, PD EU, ki g a morajo ničnostne tožbe 
fizičnih in pravnih oseb izpolnjevati in zaradi ka terega obrazložitev S plošnega sodišča ne more postati 
protislovna.
85 Iz zgoraj navedenega je razvidno, da dr ugi pritožbeni razlog ni utemeljen.
Tretji pritožbeni razlog
Trditve strank
86 Pritožnice s tretjim p ritožbenim ra zlogom t rdijo, da j e ra zlaga, ki j o Splošno s odišče uporabi 
v členu 263, četrti odstavek, PD EU, v nasprotju s členom 47 L istine ter členoma 6 in 13 
EKČP. Splošno s odišče naj bi v svoji sodbi z dne 3. maja 2002 v zadevi Jégo-Quéré proti Komisiji 
(T-177/01, Recueil, str. II-2365 ) ugotovilo, da n i mogoče šteti, da t o, da s odišče Unije restriktivno 
razlaga pogoje za dopustnost dir ektnih tožb, fizičnim in pravnim o sebam z agotavlja pravico do 
učinkovitega pravnega sredstva, s katerimi bi lahko izpodbijale zakonitost splošnih aktov, s katerimi se 
neposredno p osega v njihov pravni položaj.
87 Razlaga člena 263, četrti odstavek, PD EU v izpodbijanem s klepu naj bi pomenila celo nazadovanje 
v primerjavi s položajem p red začetkom ve ljavnosti Lizbonske p ogodbe. Pred začetkom ve ljavnosti te 
pogodbe naj bi sodišča Unije uporabljala m aterialno me rilo za ugotavljanje procesnega upravičenja 
fizičnih in pravnih oseb za vložitev n ičnostne tožbe, me dtem ko n aj bi se od tedaj uporabljalo povsem 
formalno me rilo.
88 Parlament, Svet in Komisija me nijo, da j e pritožnicam zagotovljeno u činkovito sodno v arstvo, saj imajo 
na voljo pravno s redstvo zoper Uredbo št. 737/2010 , ki n aj bi bila akt za izvajanje sporne uredbe in ki 
naj bi jo izpodbijale v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 25. aprila 2013 v zadevi Inuit Tapiriit 
Kanatami in drugi proti Komisiji (T-526/10), to pa naj bi jim omogočalo uveljavljanje enakih vsebinskih 
argumentov, ki s o jih v tej zadevi navedle pred Splošnim s odiščem. Svet in K omisija poleg tega 
s sklicevanjem n a pojasnila v zvezi s členom 47 L istine trdita, da n amen tega člena ni spremeniti 
sistem s odnega varstva, ki g a določajo Pogodbe, in zlasti pravila o dopustnosti dir ektnih tožb.
Presoja Sodišča
89 Pritožnice s tretjim p ritožbenim ra zlogom v bistvu trdijo, da j e ra zlaga člena 263, četrti odstavek, 
PDEU, ki j o je podalo Splošno s odišče, v nasprotju s členom 47 L istine v delu, v katerem f izičnim in 
pravnim osebam vložitev tožbe za razglasitev n ičnosti zakono dajnih aktov Unije dovoli samo, če se ti 
akti nanje neposredno in posamično n anašajo v smislu člena 263, četrti odstavek, PD EU.
90 Najprej je treba opozoriti, da ko t je razvidno iz člena 19(1) PEU, sodni nadzor spoštovanja pravnega 
reda U nije zagotavljajo Sodišče in sodišča držav članic (glej v tem s mislu mnenje 1/09 z dne 8. marca 
2011 , ZOdl., str. I-1137 , točka 66).
16 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
91 Poleg tega Unija temelji na vladavini prava in v njej se nadzoruje skladnost aktov njenih institucij me d 
drugim s Pogodbami, splošnimi pravnimi načeli in temeljnimi pravicami (glej v tem s mislu sodbo z dne 
29. junija 2010 v zadevi E in F, C-550/09, ZOdl., str. I-6213 , točka 44).
92 Pogodba DEU je zato po eni strani s členoma 263 in 277 t er po dr ugi strani s členom 267 d oločila 
zaključen sistem p ravnih sredstev in postopkov, ki j e namenjen zagotavljanju nadzora nad zakonitostjo 
aktov Unije, ta nadzor pa je zaupan sodiščem U nije (glej sodbo z dne 23. aprila 1986 v zadevi Les Ve rts 
proti Parlamentu, 294/83, Recueil, str. 1339 , točka 23; zgoraj navedeni sodbi Unión d e Pequeños 
Agricultores proti Svetu, točka 40; Reynolds Tobacco in dr ugi proti Komisiji, točka 80, in sodbo z dne 
12. julija 2012 v zadevi Association K okopelli, C-59/11, točka 34).
93 Fizične in pravne osebe, ki z aradi p ogojev za dopustnost iz člena 263, četrti odstavek, PD EU ne morejo 
neposredno izpodbijati splošnih aktov Unije, so tako zaščitene pred uporabo takih aktov v zvezi z njimi. 
Če so za izvajanje navedenih aktov pristojne institucije Unije, lahko t e osebe pred sodiščem U nije 
vložijo dir ektno tožbo zoper izvedbene ukrepe p od pogoji iz člena 263, četrti odstavek, PD EU in se na 
podlagi člena 277 PD EU v utemeljitev te tožbe sklicujejo na nezakonitost zadevnega splošnega akta. Če 
so za to izvajanje pristojne države članice, se lahko p red nacionalnimi sodišči sklicujejo na neveljavnost 
zadevnega akta Unije in dosežejo, da t a sodišča na podlagi člena 267 PD EU Sodišču v predhodno 
odločanje predložijo vp rašanja (glej v tem s mislu zgoraj navedeno s odbo Les Ve rts proti Parlamentu, 
točka 23).
94 Glede tega je treba pojasniti, da i majo pravni subjekti v nacionalnem p ostopku p ravico izpodbijati 
katero ko li nacionalno o dločbo ali akt o uporabi splošnega akta Unije v zvezi z njimi s sklicevanjem 
na njegovo neveljavnost (glej v tem s mislu zgoraj navedeni sodbi Unión d e Pequeños Agricultores proti 
Svetu, točka 42 in E in F, točka 45).
95 Iz tega je razvidno, da p redlog za presojo ve ljavnosti pomeni, ravno t ako ko t ničnostna tožba, način 
nadzora n ad z akonitostjo aktov U nije (glej sodbi z dne 21. februarja 1991 v združenih zadevah 
Zuckerfabrik Sü derdithmarschen in Z uckerfabrik Soest, C-143/88 in C -92/89, Recueil, str. I-415, 
točka 18, in z dne 6. decembra 2005 v  združenih zadevah A BNA in dr ugi, C-453/03, C-11/04, 
C-12/04 in C-194/04, ZOdl., str. I-10423 , točka 103).
96 Glede tega je treba opozoriti, da m ora n acionalno s odišče, če presodi, da j e eden ali več razlogov za 
neveljavnost akta Unije, ki g a navajajo stranke o ziroma se nanj glede na okoliščine primera p azi po 
uradni dolžnosti, utemeljen, prekiniti odločanje in Sodišču predložiti predlog za sprejetje predhodne 
odločbe glede presoje ve ljavnosti, saj je to edino p ristojno z a ugotavljanje neveljavnosti akta Unije 
(sodba z dne 10. januarja 2006 v zadevi IATA in ELFAA, C-344/04, ZOdl., str. I-403, točki 27 in 30 
ter navedena sodna praksa).
97 Glede na varstvo iz člena 47 L istine je treba poudariti, da n amen tega člena ni spremeniti sistem 
sodnega nadzora, določen s Pogodbami, in zlasti pravila v zvezi z dopustnostjo tožb, vloženih 
neposredno p ri sodišču Evropske u nije, kakor je razvidno iz pojasnil k temu členu 47, ki j ih je treba 
v skladu s členom 6(1), tretji pododstavek, PEU in členom 52(7) Listine upoštevati kot vodilo pri njeni 
razlagi (glej sodbi z dne 22. januarja 2013 v zadevi Sky Ö sterreich, C -283/11, točka 42, in z dne 
18. julija 2013 v zadevi Alemo-Herron in dr ugi, C-426/11, točka 32).
98 Pogoje za dopustnost iz člena 263, četrti odstavek, PD EU je treba tako ra zlagati ob upoštevanju 
temeljne pravice do učinkovitega sodnega varstva, vendar s e pri tem n e sme o dstopati od pogojev, ki 
so izrecno d oločeni z navedeno p ogodbo (glej v tem s mislu zgoraj navedeni sodbi Unión d e Pequeños 
Agricultores proti Svetu, točka 44, in Komisija proti Jégo-Quéré, točka 36).
99 Glede vloge nacionalnih sodišč, omenjene v točki 90 te sodbe, je treba opozoriti, da n acionalna sodišča 
v sodelovanju s Sodiščem i zpolnjujejo nalogo, ki j im je skupno d odeljena za zagotavljanje spoštovanja 
prava pri ra zlagi in uporabi Pogodb (zgoraj navedeno m nenje 1/09, točka 69).
ECLI:EU:C:2013 :625 17SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
100 Države č lanice so torej zavezane določiti sistem p ravnih sredstev in postopkov, ki l ahko z agotovi 
spoštovanje temeljne pravice do učinkovitega sodnega varstva (zgoraj navedeni sodbi Unión d e 
Pequeños Agricultores proti Svetu, točka 41, in Komisija proti Jégo-Quéré, točka 31).
101 Ta obveznost držav članic je bila potrjena s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU, v skladu s katerim 
te „vzpostavijo pravna sredstva, potrebna za zagotovitev u činkovitega pravnega varstva na področjih, ki 
jih ureja pravo Unije“.
102 Če na področju ni ureditve U nije, se glede tega v nacionalnem p ravnem r edu vsake dr žave članice ob 
spoštovanju zahtev, ki i zhajajo iz točk 100 in 101 t e sodbe ter iz načel učinkovitosti in enakovrednosti, 
določijo pristojna sodišča in postopkovna pravila za pravna sredstva, ki z agotavljajo varstvo pravic, ki 
jih posameznikom da je pravo Unije (glej v tem s mislu zlasti sodbe z dne 15. aprila 2008 v zadevi 
Impact, C-268/06, ZOdl., str. I-2483 , točka 44 in navedena sodna praksa; z dne 26. januarja 2010 
v zadevi Transportes Urbanos y Servicios Generales, C-118/08, ZOdl., str. I-635, točka 31, in z dne 
18. marca 2010 v združenih zadevah Alassini in dr ugi, od C-317/08 d o C-320/08, ZOdl., str. I-2213 , 
točki 47 in 61).
103 Glede pravnih sredstev, ki j ih m orajo predvideti države članice, pa namen Pogodbe DEU in člena 19 
PEU ni bil – čeprav je Pogodba DEU fizičnim in pravnim osebam omogočila, da l ahko v okoliščinah 
posameznega primera p ri sodišču Unije vložijo ve č vrst neposrednih tožb – ustvariti druga pravna 
sredstva za zagotavljanje spoštovanja prava Unije pred nacionalnimi sodišči od tistih, ki j ih določa 
nacionalno p ravo (sodba z dne 13. marca 2007 v zadevi Unibet, C-432/05, ZOdl., str. I-2271 , 
točka 40).
104 Drugače bi lahko b ilo le, če bi bilo iz sistematike zadevnega nacionalnega pravnega reda ra zvidno, da n i 
nobenega pravnega sredstva, ki b i lahko, čeprav posredno, zagotovilo spoštovanje pravic, ki j ih imajo 
posamezniki na podlagi prava Unije, ali pa če bi pravni subjekti lahko d ostopali do sodišča le, če bi 
morali kršiti pravo (glej v tem s mislu zgoraj navedeno s odbo Unibet, točki 41 in 64 ter navedena sodna 
praksa).
105 Glede trditve p ritožnic, da b i razlaga, ki j o je Splošno s odišče uporabilo za pojem „predpisi“ iz 
člena 263, četrti odstavek, PD EU, povzročila pomanjkljivost sodnega nadzora in ne bi bila v skladu 
s členom 47 L istine, ker bi povzročila, da b i bil ka kršen ko li zakono dajni akt izvzet iz sodnega 
nadzora, je treba ugotoviti, da v arstvo, ki g a določa člen 47 L istine, ne zahteva, da m ora imeti pravni 
subjekt brezpogojno m ožnost vložitve n ičnostne tožbe pri sodišču Unije zoper zakono dajne akte Unije.
106 Nazadnje niti ta temeljna pravica niti člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ne zahtevata, da m ora imeti 
pravni subjekt m ožnost vložitve tožb zoper take akte predvsem p ri nacionalnih sodiščih.
107 V teh okoliščinah je treba tretji pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.
Četrti pritožbeni razlog
Trditve strank
108 Pritožnice se s četrtim pritožbenim ra zlogom sklicujejo na izkrivljanje dokazov. Glede tega trdijo, da j e 
Splošno s odišče ve čkrat izkrivilo njihove t rditve v zvezi s tem, ko liko s o zakono dajni akti zajeti 
s pojmom „predpisi“ iz člena 263, četrti odstavek, PD EU. Splošno s odišče naj bi me d dr ugim n jihove 
trditve zamenjalo s trditvami Parlamenta in Sveta. Ugotovitev, ki j o je Splošno s odišče sprejelo, naj bi 
vsebovala več očitnih napak pri presoji, tako da b i moralo Sodišče razveljaviti izpodbijani sklep a li vsaj 
njegov del, ki s e nanaša na razlago tega pojma „predpisi“, in samo preučiti trditve p ritožnic glede tega.
18 ECLI:EU:C:2013 :625SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
109 Parlament me ni, da t a pritožbeni razlog očitno n i dopusten. Pritožnice naj bi dejansko ž elele doseči 
ponovni pregled trditev, podanih na prvi stopnji. Vsekakor naj ta pritožbeni razlog ne bi bil utemeljen, 
saj naj Splošno s odišče ne bi napačno ra zlagalo trditev p ritožnic. Poleg tega naj pritožnice ne bi 
dokazale, da s o zatrjevane napake vp livale na ugotovitev S plošnega sodišča, da s porna uredba ni 
„predpis“ v smislu člena 263 PD EU.
110 Svet in Komisija me nita, da j e treba ta pritožbeni razlog zavrniti glede na to, da p ritožnice ne navajajo 
dejstev in dokazov, ki n aj bi jih Splošno s odišče izkrivilo.
Presoja Sodišča
111 Pritožnice se s četrtim p ritožbenim ra zlogom v bistvu sklicujejo na izkrivljanje nekaterih njihovih 
trditev, podanih pred Splošnim sodiščem, in zato želijo izpodbijati ugotovitev S plošnega sodišča, da 
pojem „predpisi“ v smislu člena 263, četrti odstavek, PD EU ne zajema zakono dajnih aktov.
112 Vendar j e treba v obravnavanem p rimeru ugotoviti, da j e Splošno sodišče, kot je razvidno iz točke 61 te 
sodbe, pravilno ra zsodilo, da t a pojem „predpisi“ ne zajema zakono dajnih aktov. Tudi če je Splošno 
sodišče izkrivilo nekatere trditve p ritožnic, tako izkrivljanje tako n e bi vplivalo na izrek izpodbijanega 
sklepa in ne bi moglo povzročiti razveljavitve tega sklepa.
113 V teh okoliščinah je treba četrti pritožbeni razlog zavrniti.
114 Iz vsega zgoraj navedenega je razvidno, da j e treba, ker no ben pritožbeni razlog, ki s o ga navedle 
pritožnice, ni bil sprejet, pritožbo v celoti zavrniti.
Stroški
115 Člen 184(2) Poslovnika d oloča, da kadar p ritožba ni utemeljena, o stroških odloči Sodišče.
116 V skladu s členom 138(1) Poslovnika, ki s e v pritožbenem p ostopku u porabi na podlagi njegovega 
člena 184(1), se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Če intervenientka n a prvi stopnji, 
ki sama ni vložila pritožbe, sodeluje v postopku p red Sodiščem, lahko t o na podlagi člena 184(4) 
odloči, da s ama no si svoje stroške. V skladu s členom 140(1) Poslovnika, ki s e na podlagi člena 184(1) 
tega poslovnika p rav tako u porablja za pritožbeni postopek, dr žave č lanice in institucije, ki s o 
intervenirale v postopku, nosijo svoje stroške.
117 Ker sta Parlament in Svet predlagala, naj se pritožnicam n aloži plačilo stroškov, in ke r te s svojimi 
predlogi niso uspele, te no sijo svoje stroške, poleg tega pa se jim n aloži plačilo stroškov, ki s o 
v pritožbenem p ostopku n astali Parlamentu in Svetu.
118 Komisija ko t pritožnica pred Splošnim sodiščem no si svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo:
1. Pritožba se zav rne.
2. Inuit Tapiriit Kanatami, Na ttivak H unters and T r appers Association, Pangnirtung Hunters’ 
and T r appers’ Association, Jaypootie M oesesie, Allen K ooneeliusie, Toomasie Newkingnak, 
David Ku ptana, Karliin A ariak, Canadian Se al Marketing Group, Ta M a Su Se al Products 
Inc., Fur Institute o f Canada, NuTan Furs Inc., G C R ieber Sk inn A S, Inuit Cir cumpolar 
Council G reenland (ICC-Greenland), Johannes Egede i n K alaallit N unaanni A alisartut 
Piniartullu K attuffiat (K NAPK) nosijo s voje stroške, poleg te ga p a se jim n aloži plačilo 
stroškov E v r opskega p arlamenta in Sveta E v r opske u nije.
ECLI:EU:C:2013 :625 19SODBAZDNE3.10.2013 –ZADEVAC-583/11P
INUIT TAPIRIITKANATAMI IN DRU GIPROTIPARLAMENTUINSVETU
3. E v ropska komisija nosi svoje stroške.
Podpisi