ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Za ničnega naj se razglasi ukrep Odbora za pritožbe in, v vsakem primeru, naj se popravi v delu v katerem odklonitev treh članov Odbora pripisuje C. De Nicola (in ne njegovemu odvetniku) in v delu v katerem šteje razlog za odklonitev kot „zgolj enostavno izpodbijanje odločbe z dne 14. decembra 2007“, in ne kot posledico dopustitev in odpovedi, ki so jih prav ti trije člani neupravičeno pripisali C. De Nicola;
—

Evropski komisiji naj se naloži, da tožeči stranki takoj plača odškodnino, določeno v členu 73(2)(b) Kadrovskih predpisov, in sicer 1 422 024 EUR, ji posreduje dokumente, za katere je zaprosila, in ji povrne vse zdravstvene stroške, ki so že nastali in ji bodo nastali v prihodnosti zaradi njene poklicne bolezni;
—

posledično, (i) vse odločbe, ki izhajajo iz odločbe o nenapredovanju tožeče stranke, o kateri je bila ta obveščena 11. marca 2008, vključno s plačilnimi listi tožeče stranke od marca 2008, naj se razglasijo za nične in (ii) toženi stranki naj se zaradi povrnitve nepremoženjske škode, nastale tožeči stranki, naloži plačilo zneska v višini 10 000 EUR, določenega ex aequo et bono;
—

odredi naj se povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki ji je nastala zaradi te odločbe, pri čemer naj se prvonavedena oceni na 150 000 eurov, drugonavedena pa na letno plačo, to je 150 000 eurov, in oba zneska naj bosta začasna z možnostjo povišanja;
—

toženi stranki naj se naloži plačilo odškodnine v višini 6 800 eurov za premoženjsko in nepremoženjsko škodo nastalo zaradi ponavljajočih se nepravilnosti ali napak služb, ki jih je Komisija napravila v okviru napredovalnih obdobij 1998 in 1999, na podlagi sodbe z dne 19. marca 2003 (T-188/01 in T-189/01);
SL Uradni list Evropske unije C 79/38

Tožba, vložena 19. decembra 2007 – Kaminska proti Odboru regij

(Zadeva F-142/07)

(2008/C 79/73)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Magdalena Kaminska (Bruselj, Belgija) (zastopnika: L. Levi, S. Engelen, odvetnika)

Tožena stranka: Odbor regij

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Razglasitev ničnosti odločb Odbora regij z dne 30. aprila 2007 in 6. septembra 2007 s katerima je bila pritožniku zavrnjena hranarina in s katerima je bil zavrnjen njegov dopis z dne 6. junija 2007 ter naložitev toženi stranki plačila zamudnih obresti za zneske dolgovane iz naslova hranarine vse do celotnega plačila dolgovanih zneskov.

Predlogi tožeče stranke

— razglasitev ničnosti odločbe z dne 30. aprila 2007, s katero je bila pritožniku zavrnjena hranarina;

— razglasitev, če je to potrebno, odločbe z dne 6. septembra 2007 o zavrnitvi ugovora tožeče stranke;

— naložitev Odboru regij plačila zamudnih obresti za dnevnice dolgovane iz naslova hranarine od 16. aprila 2006 do celotnega plačila dolgovanih zneskov;
SL Uradni list Evropske unije C 92/49

Tožba, vložena 10. decembra 2007 – Van Arum proti Parlamentu

(Zadeva F-139/07)

(2008/C 92/99)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Rinse van Arum (Winksele, Belgija) (zastopnik: W. van den Muijsenbergh, odvetnik)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predmet in opis spora

Tožeča stranka po eni strani predlaga spremembo ocenjevalnega poročila in podredno, naj se ga razglasi za ničnega. Še bolj podredno predlaga odreditev, naj se ji vročijo vsi dokazi na podlagi nekaterih spornih opomb iz njenega ocenjevalnega poročila in naj se sprejme odločba o spornih dejstvih in ocenjevanju. Tožeča stranka po drugi strani predlaga, naj se OPI naloži plačilo simbolične odškodnine 1 EUR.

Predlogi tožeče stranke

— ocenjevalno poročilo naj se spremeni;

— podredno, ocenjevalno poročilo naj se v celoti razglasi za nično;

— še bolj podredno, odreditev, naj se ji vročijo vsi dokazi na podlagi nekaterih spornih opomb iz njenega ocenjevalnega poročila in naj se sprejme odločba o nekaterih spornih dejstvih in ocenjevanju;

— OPI naj se naloži plačilo simbolične odškodnine 1 EUR;
SL Uradni list Evropske unije C 235/30

Tožba, vložena 29. julija 2007 – Brown in Volpato proti Komisiji

(Zadeva F-75/07)

(2007/C 235/55)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeči stranki: Colin Brown (Bruselj, Belgija) in Alberto Volpato (Moskva, Rusija) (zastopnika: B. Cortese in C. Cortese, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Razglasitev ničnosti odločbe Komisije Evropskih skupnosti, objavljene v Upravnih informacijah št. 55–2006 z dne 17. novembra 2006, ker je v njej določeno, da tožeči stranki v okviru napredovalnega obdobja 2006 napredujeta v naziv AD 9, plačilni razred 1;

— po potrebi, razglasitev ničnosti odločb Komisije z dne 23. aprila 2007, ker sta z njima zavrnjeni pritožbi tožečih strank;

— naložitev plačila stroškov Komisiji.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki, uradnika Komisije, izpodbijata odločbo o njunem napredovanju v napredovalnem obdobju 2006 v naziv AD9, nov naziv, ki je od 1. maja 2004 vstavljen med naziv AD8 (nekdanji A7) in AD10 (nekdanji A6). Zatrjujeta, da bi morali biti povišani ne v naziv AD9 ampak v naziv AD10, kot so bili v okviru napredovalnega obdobja 2004 uradniki, ki so bili tako kot tožeče stranke, 30. aprila 2004 razvrščeni v naziv A7, in so lahko napredovali v višji razred A6.

Tožeči stranki se sklicujeta na tožbena razloga, ki sta zelo podobna prvemu in tretjemu tožbenemu razlogu v zadevi F-105/06 (1).

(1) UL C 281, 18.11.2006, str. 45.
—

Odločba z dne 12. februarja 2007 s katero je natečajna komisija EPSO/AD/28/05 zavrnila vpis tožeče stranke na rezervni seznam tega natečaja, naj se razglasi za nično, in posledično: — naj se ji dodeli odškodnina za nepremoženjsko škodo v znesku 25 000 eurov; — naj se ji dodeli nadomestilo za pokritje stroškov odvetnikov, ki znašajo 8 000 eurov in za katere so bili predloženi dokazi; — naj se presodi, primarno, da morajo pristojni organi sprejeti vse ukrepe, da se pravično izravnajo neugodnosti, nastale z aktom, ki je bil razglašen za ničnega, namreč vpis tožeče stranke na rezervni seznam oziroma — podredno naj se tožeči stranki, ker ni bila vpisana na ta seznam, dodeli odškodnina za premoženjsko škodo, ki znaša 384 000 eurov;
Pri predlogu za začasne ukrepe nima nobenega vpliva okoliščina, da Listina Evropske unije o temeljnih pravicah v členu 31 določa, da ima vsak delavec pravico do zdravih in varnih delovnih pogojev ter delovnih pogojev, ki spoštujejo njegovo dostojanstvo, ali da v členu 35 vsakomur daje pravico do zdravniške oskrbe v skladu s pogoji, ki jih določajo nacionalne zakonodaje in običaji, ter do visoke ravni varovanja zdravja ljudi pri opredeljevanju in izvajanju vseh politik in dejavnosti Unije. Neupoštevno je tudi sklicevanje na člen 1e Kadrovskih predpisov, ki določa zlasti dostop aktivno zaposlenih uradnikov „do ukrepov socialne narave, vključno s posebnimi ukrepi za uskladitev poklicnega in zasebnega življenja“.

Takšne trditve namreč v vsakem primeru ne morejo utemeljiti nujnosti odloga izvršitve odločbe o zavrnitvi kritja stroškov zdravljenja, ker nezakonitost upravne odločbe načeloma ne vpliva na presojo pogoja nujnosti.

(Glej točki 35 in 36.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: sklep z dne 12. septembra 2013, De Loecker/ESZD, F‑78/13 R, EU:F:2013:134, točki 25 in 29.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (sodnik posameznik)

z dne 18. julija 2016

HE

proti

Evropski komisiji

„Mirna rešitev spora — Člen 91(1) Poslovnika — Sporazum strank na pobudo Sodišča za uslužbence — Izbris“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero HE predlaga razglasitev ničnosti odločbe organa Evropske komisije za imenovanja, z dne 27. oktobra 2014, s katero mu je ta odpovedala delovno razmerje po koncu njegove poskusne dobe za imenovanje v naziv.

Odločitev:

Zadeva F‑93/15 je izbrisana iz vpisnika Sodišča za uslužbence na podlagi sporazuma med HE in Evropsko komisijo. HE in Komisija nosita stroške v skladu z njunim dogovorom.

Povzetek

Tožbe uradnikov – Mirna rešitev spora pred Sodiščem za uslužbence – Izbris iz vpisnika

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 91(1))

(Glej točko 8.)
Natečajna komisija je pristojna, da v vsakem posameznem primeru presodi, ali poklicne izkušnje vsakega kandidata ustrezajo ravni, zahtevani v razpisu natečaja. Ta komisija ima glede tega v okviru določb Kadrovskih predpisov o natečajnih postopkih široko diskrecijsko pravico pri presoji narave in trajanja prejšnjih poklicnih izkušenj kandidatov ter bolj ali manj tesne povezave, ki jo te izkušnje lahko imajo z zahtevami prostega delovnega mesta. Sodišče za uslužbence mora tako v okviru nadzora zakonitosti preveriti le, ali pri izvajanju te pravice ni prišlo do očitne napake. V okviru tega nadzora mora sodišče Unije upoštevati to, da mora kandidat na natečaju komisiji predložiti vse informacije in dokumente, za katere meni, da so koristni za preizkus njegove kandidature, da bi lahko komisija preverila, ali izpolnjuje pogoje, določene v razpisu natečaja, in to še toliko bolj, če je bil izrecno in uradno pozvan, da to stori. Kadar natečajna komisija odloča o pripustitvi kandidatov k natečaju, je upravičena omejiti pregled le na prijave in njihove priloge.

Poleg tega morajo biti ob upoštevanju široke diskrecijske pravice komisije za ugotovitev, da je ta storila očitno napako pri presoji dejanskega stanja, ki upravičuje razglasitev ničnosti sprejete odločbe, dokazi, ki jih mora predložiti tožeča stranka, zadostni, da se presoja zadevne komisije ne zdi verjetna.

(Glej točke od 35 do 38.)

Sodišče: sodba z dne 12. julija 1989, Belardinelli in drugi/Sodišče, 225/87, EU:C:1989:309, točki 13 in 14

Splošno sodišče: sodbe z dne 12. decembra 1996, AIUFFASS in AKT/Komisija, T‑380/94, EU:T:1996:195, točka 59; z dne 13. marca 2002, Martínez Alarcón/Komisija, T‑357/00, T‑361/00, T‑363/00 in T‑364/00, EU:T:2002:66, točka 76, z dne 25. marca 2004, Petrich/Komisija, T‑145/02, EU:T:2004:91, točka 37, in z dne 12. februarja 2008, BUPA in drugi/KKomisija, T‑289/03, EU:T:2008:29, točka 221

Sodišče za uslužbence: sodbi z dne 25. novembra 2008, Iordanova/ Komisija, F‑53/07, EU:F:2008:148, točka 34 in navedena sodna praksa, in z dne 24. aprila 2013, Demeneix/Komisija, F‑96/12, EU:F:2013:52, točke od 42 do 45 in navedena sodna praksa
Uporaba novih splošnih določb za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom v zvezi s prenosom pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, ki je bil zahtevan pred sprejetjem navedenih določb, vendar je bil opravljen po začetku njihove veljavnosti, ni v nasprotju s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

V zvezi s tem se v skladu s splošno priznanim načelom novo pravilo, če ni drugače določeno, uporablja takoj za položaje, ki bodo šele nastali, in tudi za prihodnje učinke položajev, ki so nastali – niso pa še v celoti vzpostavljeni – v času veljavnosti prejšnjega pravila. Drugače velja le za položaje, ki so nastali in so bili dokončno utrjeni v času veljavnosti prejšnjega pravila ter ki ustvarjajo pridobljene pravice. Pravica velja za pridobljeno, če se je dejstvo, na podlagi katerega nastane, uresničilo pred zakonsko spremembo. Vendar to ne velja za pravico, katere dejstvo, na podlagi katerega nastane, se ni uresničilo v času veljavnosti zakonodaje, ki je bila spremenjena.

Po eni strani člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom ne nasprotuje takojšnji uporabi novih splošnih določb za izvajanje.

Po drugi strani obvestitev uradnika ali uslužbenca, ki je vložil predlog za prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, o predlogu za priznanje pokojninske dobe, še manj pa zgolj vložitev takega predloga, ne spremenita pravnega položaja zadevne osebe in nimata zavezujočih pravnih učinkov. Zato niso obstajale pridobljene pravice uradnika ali uslužbenca, ki bi lahko bile kršene z uporabo novih določb.

Poleg tega je pravica uradnika ali uslužbenca, da se mu prizna pokojninska doba, v celoti vzpostavljena šele po prenosu kapitalizirane vrednosti pravic, pridobljenih v drugem sistemu, v pokojninski sistem Unije.

Nadalje se posamezniki ne morejo sklicevati na načelo varstva zaupanja v pravo, da bi nasprotovali uporabi novega predpisa, še zlasti na področju, na katerem ima zakonodajalec široko diskrecijsko pravico.

(Glej točke od 26 do 29, 31 in 37.)

Napotitev na:

Splošno sodišče Evropske unije: sodba z dne 13. oktobra 2015, Komisija/Verile in Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, točke od 151 do 154 in 170 ter navedena sodna praksa.
Dejstvo, da odvetnik, ki stranko zastopa pred sodišči Unije, ni odgovoril na dopis Sodišča za uslužbence, v katerem ga je to obvestilo o svoji nameri, da bo uporabilo člen 34(1) in (2) Poslovnika navedenega sodišča, ne more preprečiti, da se zoper njega uporabijo navedene določbe o izključitvi zastopnika stranke iz postopka. Kar zadeva odvetnika, ki je bil izključen zaradi svojega prispevka k nadaljevanju ravnanja svoje stranke, ki po nepotrebnem obremenjuje sodišča Unije, to, da se zadevni odvetnik ni odzval, namreč nikakor ne izpodbija dejstva, da nagnjenje njegove stranke, da se sistematično in brez razlikovanja odloča za sodne postopke, ovira učinkovito delovanje sodne oblasti, niti ne izpodbija dejstva, da ravnanje njegovega odvetnika neposredno prispeva k temu, da njegova stranka nadaljuje grajano kverulantstvo.

Kadar je dovolj dokazov, da je odvetnik, ki zastopa stranko pred sodišči Unije, s svojim ravnanjem brez premisleka prispeval k temu, da se nadaljuje kverulantstvo njegove stranke, ki se je glede na posebej veliko število tožb, ki jih je ta vložila pri sodiščih Unije – ki ga običajno skrben odvetnik ne more prezreti – izkazalo za posebej škodljivo za učinkovito izvajanje sodne oblasti, je treba uporabiti člen 34(1) in (2) Poslovnika Sodišča za uslužbence in zadevnega odvetnika izključiti iz postopka, kopijo sklepa o izključitvi pa poslati pristojnim nacionalnim organom, pod katere spada.

V zvezi s tem okoliščina, da je zadevni odvetnik s svojim podpisom in v imenu svoje stranke pri Sodišču za uslužbence vložil zgolj dve zadevi – ob upoštevanju zgodovine spora, ki so ga začeli njegovi predhodniki, za katero je gotovo vedel – ne more upravičiti njegovega ravnanja v vlogi odvetnika, saj bi moralo biti to ravnanje usmerjeno k pomoči in zastopanju njegove stranke, pri čemer bi bilo treba upoštevati učinkovito izvajanje sodne oblasti, ki je v javnem interesu.

(Glej točke 14, 21 in 22.)
Uporaba novih splošnih določb za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom v zvezi s prenosom pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, ki je bil zahtevan pred sprejetjem navedenih določb, vendar je bil opravljen po začetku njihove veljavnosti, ni v nasprotju s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

V zvezi s tem se v skladu s splošno priznanim načelom novo pravilo, če ni drugače določeno, uporablja takoj za položaje, ki bodo šele nastali, in tudi za prihodnje učinke položajev, ki so nastali – niso pa še v celoti vzpostavljeni – v času veljavnosti prejšnjega pravila. Drugače velja le za položaje, ki so nastali in so bili dokončno utrjeni v času veljavnosti prejšnjega pravila ter ki ustvarjajo pridobljene pravice. Pravica velja za pridobljeno, če se je dejstvo, na podlagi katerega nastane, uresničilo pred zakonsko spremembo. Vendar to ne velja za pravico, katere dejstvo, na podlagi katerega nastane, se ni uresničilo v času veljavnosti zakonodaje, ki je bila spremenjena.

Po eni strani člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom ne nasprotuje takojšnji uporabi novih splošnih določb za izvajanje.

Po drugi strani obvestitev uradnika ali uslužbenca, ki je vložil predlog za prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, o predlogu za priznanje pokojninske dobe, še manj pa zgolj vložitev takega predloga, ne spremenita pravnega položaja zadevne osebe in nimata zavezujočih pravnih učinkov. Zato niso obstajale pridobljene pravice uradnika ali uslužbenca, ki bi lahko bile kršene z uporabo novih določb.

Poleg tega je pravica uradnika ali uslužbenca, da se mu prizna pokojninska doba, v celoti vzpostavljena šele po prenosu kapitalizirane vrednosti pravic, pridobljenih v drugem sistemu, v pokojninski sistem Unije.

Nadalje se posamezniki ne morejo sklicevati na načelo varstva zaupanja v pravo, da bi nasprotovali uporabi novega predpisa, še zlasti na področju, na katerem ima zakonodajalec široko diskrecijsko pravico.

(Glej točke od 23 do 26, 28 in 35.)

Napotitev na:

Splošno sodišče Evropske unije: sodba z dne 13. oktobra 2015, Komisija/Verile in Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, točke od 151 do 154 in 170 ter navedena sodna praksa.
Uporaba novih splošnih določb za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom v zvezi s prenosom pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, ki je bil zahtevan pred sprejetjem navedenih določb, vendar je bil opravljen po začetku njihove veljavnosti, ni v nasprotju s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

V zvezi s tem se v skladu s splošno priznanim načelom novo pravilo, če ni drugače določeno, uporablja takoj za položaje, ki bodo šele nastali, in tudi za prihodnje učinke položajev, ki so nastali – niso pa še v celoti vzpostavljeni – v času veljavnosti prejšnjega pravila. Drugače velja le za položaje, ki so nastali in so bili dokončno utrjeni v času veljavnosti prejšnjega pravila ter ki ustvarjajo pridobljene pravice. Pravica velja za pridobljeno, če se je dejstvo, na podlagi katerega nastane, uresničilo pred zakonsko spremembo. Vendar to ne velja za pravico, katere dejstvo, na podlagi katerega nastane, se ni uresničilo v času veljavnosti zakonodaje, ki je bila spremenjena.

Po eni strani člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom ne nasprotuje takojšnji uporabi novih splošnih določb za izvajanje.

Po drugi strani obvestitev uradnika ali uslužbenca, ki je vložil predlog za prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, o predlogu za priznanje pokojninske dobe, še manj pa zgolj vložitev takega predloga, ne spremenita pravnega položaja zadevne osebe in nimata zavezujočih pravnih učinkov. Zato niso obstajale pridobljene pravice uradnika ali uslužbenca, ki bi lahko bile kršene z uporabo novih določb.

Poleg tega je pravica uradnika ali uslužbenca, da se mu prizna pokojninska doba, v celoti vzpostavljena šele po prenosu kapitalizirane vrednosti pravic, pridobljenih v drugem sistemu, v pokojninski sistem Unije.

(Glej točke od 43 do 46 in 48.)

Napotitev na:

Splošno sodišče Evropske unije: sodba z dne 13. oktobra 2015, Komisija/Verile in Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, točke od 151 do 154 in navedena sodna praksa.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Vloga, vložena po telefaksu v roku za vložitev tožbe – Lastnoročni podpis odvetnika, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku vloge, poslane po pošti – Posledica – Neupoštevanje datuma prejetja telefaksa pri presoji, ali je bil spoštovan rok za vložitev tožbe

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 34(1) in (6); Kadrovski predpisi, člen 91(3))

V okviru sporov s področja javnih uslužbencev Unije določbe člena 34 Poslovnika Sodišča za uslužbence in zlasti njegova odstavek 1 in odstavek 6, ki dovoljuje vlaganje tožb s telefaksom, zaradi pravilnega vlaganja procesnih aktov nalagajo zastopniku stranke, da lastnoročno podpiše izvirnik akta, preden ga pošlje po telefaksu, in da ta izvirnik vloži v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence najpozneje v naslednjih desetih dneh.

V teh okoliščinah je treba v primeru, da se zdi, da na izvirniku akta, ki je bil dejansko vložen v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence v desetih dneh po tem, ko je bil posredovan s telefaksom, ni enak podpis kot na dokumentu, ki je bil poslan po telefaksu, ugotoviti, da sta v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence prispela dva različna procesna akta, čeprav ju je podpisala ista oseba. Ker namreč ni dolžnost Sodišča za uslužbence, da preverja skladnost vsake besede v enem in drugem besedilu, je očitno, da če podpis na enem dokumentu ni enak podpisu na drugem dokumentu, dokument, poslan po telefaksu, ni prepis podpisanega izvirnika akta, ki je bil vložen po pošti.

Poleg tega, če s posredovanjem akta, ki je bil poslan po telefaksu, niso bili izpolnjeni pogoji pravne varnosti, ki jih določa člen 34 Poslovnika Sodišča za uslužbence, datum posredovanja dokumenta, ki je bil poslan po telefaksu, ni upošteven glede spoštovanja roka za vložitev tožbe.

(Glej točke 20, 21 in 23.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 13. november 2001, F proti Računskemu sodišču, T‑138/01 R, točki 8 in 9.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE (drugi senat)

z dne 12. decembra 2013

Luigi Marcuccio

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci — Uradniki — Nepogodbena odgovornost Unije — Povračilo škode, ki je nastala s tem, da je institucija poslala dopis v zvezi s stroški, naloženimi tožeči stranki, njenemu odvetniku — Tožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena — Člen 94 Poslovnika“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero L. Marcuccio predlaga, prvič, razglasitev ničnosti odločbe, s katero je Evropska komisija zavrnila njegovo zahtevo za povračilo škode, ki naj bi nastala, ker je bil odvetniku, ki ga že od junija leta 2007 zastopa pred sodišči Evropske unije (v nadaljevanju: odvetnik tožeče stranke ali njen odvetnik), poslan dopis v zvezi s plačilom stroškov glede 24 pravnomočnih zadev, v katerih mu je bilo naloženo plačilo stroškov Komisije, in drugič, naj se Komisiji naloži plačilo odškodnine.

Odločitev:

Tožba se zavrne kot delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena. L. Marcuccio nosi svoje stroške in se mu naloži plačilo stroškov, ki so nastali Evropski komisiji. L. Marcucciu se naloži, da Sodišču za uslužbence plača 2000 EUR.

Povzetek

Pritožbe uradnikov – Odškodninska tožba – Predlog za razglasitev ničnosti predhodne odločbe o zavrnitvi odškodninskega zahtevka – Predlog, ki ni neodvisen od odškodninskih zahtevkov (Kadrovski predpisi, člen 91) Sodni postopek – Stroški postopka – Stroški, povzročeni Sodišču za uslužbence, ker je uradnik z vložitvijo tožbe zlorabil postopek – Naložitev povrnitve teh stroškov uradniku (Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 94)