Keywords

Summary



Keywords

1. Postopek – Vloga, s katero se začne postopek – Postopkovne zahteve – Določitev predmeta spora – Povzetek navedenih tožbenih razlogov – Tožba za povrnitev škode, ki jo je povzročila institucija Skupnosti

(Statut Sodišča, člena 21, prvi odstavek, in 53, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 44(1)(c))

2. Evropski varuh človekovih pravic – Alternativna pot poleg vložitve tožbe pri sodišču Skupnosti – Nezmožnost hkratnega teka obeh postopkov – Presoja smiselnosti pritožbe pri varuhu človekovih pravic

(člen 195(1) ES; Statut Evropskega varuha človekovih pravic, člen 2(6) in (7))

3. Odškodninska tožba – Predmet – Odškodninski zahtevek za škodo, ki jo pomenijo stroški odvetnika, priglašeni pri varuhu človekovih pravic – Nepovračljivi stroški – Očitno neutemeljena tožba

(člen 235 ES; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člena 90 in 91(b))

Summary

1. V skladu s členom 21, prvi odstavek, Statuta Sodišča, ki se v skladu s členom 53, prvi odstavek, tega statuta in členom 44(1)(c) Poslovnika Sodišča prve stopnje uporablja za postopek pred Sodiščem prve stopnje, morata biti v vsaki tožbi navedena predmet spora in kratek povzetek tožbenih razlogov. Ta navedba mora biti dovolj jasna in natančna, da toženi stranki omogoči pripravo obrambe in Sodišču prve stopnje, da odloči o tožbi, glede na okoliščine primera, brez drugih dodatnih podatkov. Da bi se zagotovila pravna varnost in dobro delovanje sodstva, je za dopustnost tožbe potrebno, da so bistvene pravne in dejanske okoliščine, na katerih ta temelji, razvidne vsaj na kratko, vendar dosledno in razumljivo, iz besedila tožbe.

Da bi zadostila tem zahtevam, mora tožba za povračilo škode, ki naj bi jo domnevno povzročila institucija Skupnosti, vsebovati podatke, ki omogočajo določiti ravnanje, ki ga tožeča stranka očita instituciji, razloge, zaradi katerih meni, da obstaja vzročna zveza med ravnanjem in škodo, ki naj bi ji nastala, ter naravo in obseg te škode.

(Glej točki 23 in 24.)

2. Z uvedbo Evropskega varuha človekovih pravic je Pogodba državljanom Unije za obrambo njihovih interesov poleg tožbe pred sodiščem Skupnosti ponudila še alternativno pot. Ta alternativna zunajsodna pot ustreza posebnim merilom in nima nujno istega cilja kot tožba. Poleg tega iz člena 195(1) ES in člena 2(6) in (7) Sklepa 94/262 o pravilih in splošnih pogojih, ki urejajo opravljanje funkcije varuha človekovih pravic, izhaja, da obeh postopkov ni mogoče voditi hkrati. Čeprav pritožbe, vložene pri varuhu človekovih pravic, ne pretrgajo zastaralnega roka za vložitev tožbe pri sodišču Skupnosti, mora varuh človekovih pravic zaključiti preiskavo in razglasiti pritožbo za nedopustno, če je zadevni državljan hkrati vložil tožbo glede istega dejanskega stanja pri sodišču Skupnosti. Tako je državljan tisti, ki mora presoditi, po kateri poti bo najbolje uresničil svoje interese.

(Glej točki 47 in 48.)

3. Iz določbe člena 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje izhaja, da so povračljivi stroški omejeni na stroške, ki so se porabili v postopku pred Sodiščem prve stopnje in so bili za to nujni. „Postopek“ iz člena 91 navedenega poslovnika se nanaša le na postopek pred Sodiščem prve stopnje brez predhodne faze.

Glede tega stroškov za postopke pred varuhom človekovih pravic, zlasti stroškov odvetnika, ni mogoče obravnavati kot nujne izdatke v smislu prej navedene določbe. Postopek pred varuhom človekovih pravic je drugače kot postopki pred sodišči Skupnosti namreč zasnovan tako, da ni potrebno zastopanje prek odvetnika. Zadošča namreč predstavitev dejanskega stanja v pritožbi, pravno utemeljevanje pa ni potrebno. V teh okoliščinah svobodna odločitev državljana, da ga v postopku pred varuhom človekovih pravic zastopa odvetnik, pomeni, da mora sam plačati stroške zanj.

Zato v delu, v katerem ti stroški niso povračljivi v smislu navedenega člena 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje, niso povračljivi kot škoda v okviru odškodninske tožbe.

(Glej točke 50, 52 in 55.)