Šteti je treba, da je tak poziv izpolnila tožeča družba, katere statut določa, da odločitev o sprožitvi sodnega postopka in podelitvi pooblastila odvetnikom v imenu družbe spada v kolegijsko pristojnost uprave in da jo je mogoče delegirati enemu ali več članom uprave, in ki predloži odločitev svoje uprave, sprejeto po tem pozivu, s katero ta družba potrjuje svoj sklep, da pooblasti člana te uprave, ki je dal odvetnikom pooblastilo, da vložijo tožbo.

Iz določb člena 44(5)(b) in (6) Poslovnika Splošnega sodišča je razvidno, da mora sodni tajnik Splošnega sodišča pravno osebo zasebnega prava, če ta ne izpolni obveznosti, to je ne predloži dokaza, da je odvetnike pravilno pooblastila, pozvati, naj tožbo uskladi z zahtevami, Splošno sodišče pa lahko nedopustnost tožbe ugotovi le, če stranka ne ravna v skladu s pozivom sodnega tajnika v roku, ki ji ga ta določi.

(Glej točke od 46 do 49 in 56.)

To bi bilo podano zlasti, kadar bi pomoč, ki je predmet zadevne odločbe, pomembno vplivala na položaj tožeče stranke na trgu. Zgolj okoliščina, da bi lahko akt v določeni meri vplival na konkurenčne odnose na upoštevnem trgu in da je bilo zadevno podjetje v konkurenčnem odnosu z upravičencem iz tega akta, ne zadostuje.

Če pa taka tožeča stranka izpodbija utemeljenost odločbe o presoji združljivosti pomoči s skupnim trgom, zgolj dejstvo, da jo je mogoče šteti za zadevno stranko, ne more zadoščati za to, da se tožba razglasi za dopustno. Zato mora dokazati, da je v dejanskem položaju, ki jo individualizira tako kot naslovnika odločbe.

Ugotoviti je treba dopustnost tožbe zaradi razglasitve ničnosti odločbe Komisije, sprejete na podlagi člena 88(3) ES, s katero je pomoč razglašena za združljivo s skupnim trgom, če jo vloži zadevna stranka v smislu člena 88(2) ES in želi zaščititi procesne pravice, ki jih ima na podlagi te določbe. Za zadevne stranke v smislu te odločbe je treba šteti katero koli osebo, podjetje ali podjetniško združenje, na katerih interese bi lahko dodelitev pomoči vplivala, torej predvsem podjetja, konkurenčna upravičencu do te pomoči.

(Glej točke od 50 do 52 in 68.)

(Glej točke 62 in od 76 do 81.)

Kadar Komisija presoja združljivost državnih pomoči s skupnim trgom glede na izjemo iz člena 87(3)(a) ES, mora upoštevati interes Skupnosti in ne sme opustiti izvedbe presoje vpliva teh ukrepov na upoštevni trg oziroma upoštevne trge v celotnem Evropskem gospodarskem prostoru. V takem primeru Komisija ni dolžna le preveriti, ali so ti ukrepi taki, da dejansko prispevajo h gospodarskemu razvoju zadevnih regij, ampak tudi presoditi vpliv teh pomoči na trgovino med državami članicami in zlasti sektorske posledice, ki jih lahko imajo na ravni Skupnosti.

V zvezi s tem je Komisija dolžna izvrševati široko diskrecijsko pravico glede združljivosti državne pomoči, dodeljene v regiji v težavah, ki jo ima na podlagi člena 87(3) ES, za presojo, ali prednosti zaradi regionalnega razvoja prevladajo nad izkrivljanjem konkurence in vplivi subvencioniranega projekta na trgovino med državami članicami. To pomeni, da mora Komisija vedno preveriti ne le, ali bodo negativne posledice subvencioniranega projekta glede izkrivljanja konkurence ostale, temveč tudi, ali prednosti glede regionalnega razvoja prevladajo nad temi neugodnimi posledicami, ne glede na to, kako minimalne so.

Tega preverjanja je ne oprosti dejstvo, da točka 68 Smernic o državni regionalni pomoči za 2007–2013, ki jih je sprejela Komisija, določa, da je dolžna uvesti postopek iz člena 88(2) ES, kadar sta presežena v njih določena pragova, saj na podlagi tega, da je uvedba postopka v primeru prekoračitve določenih pragov obvezna, ni mogoče sklepati, da je ta postopek izključen, kadar ta pragova nista presežena. Neobstoj prekoračenja torej sam po sebi ne upravičuje odločbe o neuvedbi formalnega postopke preiskave.

(Glej točke 82, 88, 91 in 94.)