ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Posredni davki na zbiranje kapitala – Dajatev na kapital, ki se obračuna kapitalskim družbam

(Direktiva Sveta 69/335, členi 3(1)(a), 4(1)(g) in 3(b) in 7(2))

Summary

Člen 4(1)(g) in (3)(b) Direktive 69/335 o posrednih davkih na zbiranje kapitala, kot je bila spremenjena z Direktivo 85/303 in z Aktom o pogojih pristopa Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske ter o prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, je treba razlagati tako, da dejstvo, da je določena država članica odpravila obračunavanje dajatve na kapital, ne nasprotuje temu, da bi se ob prenosu sedeža dejanske uprave iz te države članice v drugo državo članico, kjer se še vedno obračunava ta dajatev, družbo, ki spada v eno izmed kategorij, ki so navedene v členu 3(1)(a) te direktive, opredelilo za kapitalsko družbo za namene obračunavanja dajatve na kapital, v smislu člena 4(1)(g) navedene direktive.

Člen 3(1) Direktive 69/335 namreč določa družbe, ki morajo veljati za kapitalske družbe v smislu te direktive, na obvezujoč in enoten način za vse države članice. Posledično, takoj ko ima družba eno izmed pravnih oblik, ki so določene v navedenem členu 3(1), mora šteti za kapitalsko družbo v smislu tega člena in ji torej pri prenosu sedeža dejanske uprave iz ene države članice v drugo ne more biti naložena dajatev na kapital, ker naj ne bi štela za kapitalsko družbo v državi članici izvora. Zato dejstvo, da je država članica izrabila možnost, ki je določena v navedenem členu 7(2), da odpravi dajatev na kapital, ne pomeni, da bi lahko pri prenosu sedeža dejanske uprave kapitalske družbe iz te države članice v drugo državo članico slednja za to transakcijo avtomatično obračunala to dajatev.

Vseeno pa taka razlaga ne sme privesti do spodbujanja ravnanj v zvezi z ustvarjanjem umetnih konstruktov zgolj s ciljem, da se doseže davčna korist. V pristojnosti nacionalnega sodišča je, da preuči, ali okoliščine zadeve v postopku v glavni stvari prikrivajo objektivne elemente, ki pomenijo tako zlorabo.

(Glej točke 21, 28, 29, 35, od 45 do 47 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnosti Sodišča – Meje

(člen 234 ES)

2. Pravo Skupnosti – Načela – Enako obravnavanje – Diskriminacija zaradi nacionalne pripadnosti

(člena 7 ES in 56 ES)

3. Prosti pretok kapitala – Omejitve – Davčna zakonodaja

(člen 56 ES)

Summary

1. Če se Sodišče v postopku, uvedenem na podlagi člena 234 ES, ni dolžno opredeliti o združljivosti določb notranjega prava z določbami prava Skupnosti, ker je presoja teh določb v pristojnosti nacionalnih sodišč, je kljub temu pristojno, da predložitvenemu sodišču posreduje vse elemente razlage prava Skupnosti, ki mu omogočijo presojo združljivosti teh določb z ureditvijo Skupnosti.

(Glej točko 18.)

2. Člen 12 ES se uporablja samostojno le v primerih, ki jih ureja pravo Skupnosti, za katere pa Pogodba ES ne določa posebnih pravil prepovedi diskriminacije. Pogodba določa v členu 56 ES predvsem posebno pravilo prepovedi diskriminacije na področju prostega pretoka kapitala.

(Glej točki 28 in 29.)

3. Člen 56 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za kapitalske dobičke od odsvojitve nepremičnin, ki se nahajajo v državi članici, določa višjo davčno obremenitev, kadar odsvojitev izvede rezident druge države članice, kot takrat, kadar isto vrsto posla opravi rezident države, v kateri se nahaja nepremičnina.

Taka ureditev pomeni omejevanje pretoka kapitala, ki ga prepoveduje člen 56 ES, ker ima za posledico manj privlačen prenos kapitala za nerezidente, s tem da jih odvrača od investiranja v nepremičnine v zadevni državi članici in od poslov v zvezi s tem, kot je prodaja nepremičnine.

Ker se sporna obdavčitev nanaša le na eno vrsto dohodkov davčnih zavezancev, ne glede na to, ali so rezidenti ali nerezidenti, ker ta obdavčitev zadeva obe kategoriji davčnih zavezancev in ker je država članica, ki je vir obdavčljivega dohodka, vedno zadevna država članica, objektivno gledano med tema kategorijama davčnih zavezancev ne obstajata različna položaja, ki bi upravičevala neenako davčno obravnavanje pri obdavčenju kapitalskih dobičkov.

(Glej točke 39, 40, 50, 53, 54, 61 in izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Stanje, ki ga je treba upoštevati

–

Stanje po preteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 8.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti, v predpisanem roku – Skupna izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o zastopanju delavcev (UL L 80, str. 29).

Izrek

Izrek

1. Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ekonomsko-socialna kohezija – Strukturne intervencije – Financiranje Skupnosti – Neupravičeno izplačana finančna pomoč zaradi malomarnosti nacionalnih oblasti

(člen 10 ES)

2. Ekonomsko-socialna kohezija – Strukturne intervencije – Financiranje Skupnosti – Neupravičeno izplačana finančna pomoč

Summary

1. Načelo pravne varnosti zahteva, naj Skupnostna ureditev omogoči osebam, na katere se nanaša, da se natančno seznanijo z obsegom obveznosti, ki jim jih nalaga. Upravičenci se morajo namreč nedvoumno seznaniti s svojimi pravicami in obveznostmi ter v skladu z njimi ukrepati. Navedena zahteva po pravni varnosti je še posebno nujna v primeru predpisov, ki bi lahko imeli finančne posledice.

V teh okoliščinah, kadar so pogoji za pridobitev finančne pomoči, ki jo Skupnost podeli državi članici, določeni v odločbi o dodelitvi, vendar niso bili niti objavljeni niti jih ni država članica sporočila končnemu upravičencu do pomoči, pravo Skupnosti ne nasprotuje uporabi načela pravne varnosti, da se izključi obveznost tega upravičenca, da povrne neupravičeno izplačane zneske, pod pogojem, da se ugotovi dobra vera omenjenega upravičenca. V takem primeru se mora vseeno upoštevati interes Skupnosti za povračilo te pomoči. Torej, kadar je vzrok za upravičenčevo nepovrnitev pomoči malomarnost nacionalnih organov, iz načela sodelovanja iz člena 10 ES sledi, da je lahko zadevna država članica finančno odgovorna za neizterjane zneske, da se zagotovi učinek pravice Skupnosti do povračila zneska pomoči.

(Glej točke 25 in 26, od 32 do 34 in izrek.)

2. Kadar so pogoji za pridobitev finančne pomoči, ki jo Skupnost podeli državi članici, določeni v odločbi o dodelitvi, vendar niso bili niti objavljeni niti jih ni država članica sporočila končnemu upravičencu do pomoči, pravo Skupnosti ne nasprotuje uporabi načela pravne varnosti, da se izključi obveznost tega upravičenca, da povrne neupravičeno izplačane zneske, pod pogojem, da se ugotovi dobra vera omenjenega upravičenca. V takem primeru je lahko zadevna država članica finančno odgovorna za neizterjane zneske, da se zagotovi učinek pravice Skupnosti do povračila zneska pomoči.

(Glej točko 34 in izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Države članice – Obveznosti – Izvajanje direktiv – Neizpolnitev obveznosti – Utemeljitev z notranjim pravnim redom – Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 7.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti, v predpisanem roku – Skupna izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o zastopanosti delavcev (UL L 80, str. 29).

Izrek

Izrek

1. Italijanska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o spremembi Direktive 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v premične stroje in naprave (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 341), v predpisanem roku.

Izrek

Izrek

1. Italijanska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/26/ES z dne 21. aprila 2004 o spremembi Direktive 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v premične stroje in naprave, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 35, str. 1), v predpisanem roku.

Izrek

Izrek

1) Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

2) Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 7.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES (UL L 271, str. 16), v predpisanem roku

Izrek

Izrek

1) Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES, ni izpolnilo obveznosti iz člena 21(1) te direktive.

2) Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.
59

Pogoji, od katerih je odvisna obveznost povračila škode, določeni v členu 288, drugi odstavek, ES in so torej pravila zastaranja, ki urejajo tožbe za povračilo navedene škode, lahko utemeljena le na strogo objektivnih merilih. Sicer bi namreč to lahko škodilo načelu pravne varnosti, na katerega se opirajo pravila zastaranja in s katerim se zahteva, da so pravna pravila prava Skupnosti jasna in določena ter da zagotavljajo predvidljivost dejanskih stanj in pravnih razmerij, ki izhajajo iz pravnega reda Skupnosti (glej zlasti sodbo z dne 15. februarja 1996 v zadevi Duff in drugi, C-63/93, Recueil, str. I-569, točka 20).
1.

Kraljevina Danska s tem, da ni izračunala in Komisiji Evropskih skupnosti izplačala lastnih sredstev, ki niso bila zbrana v obdobju od 1. januarja 1998 do 31. decembra 2002 in so povezana z uvozom vojaških sredstev, oproščenim plačila carin, in s tem, da ni plačala zamudnih obresti, povezanih z neizplačilom navedenih lastnih sredstev Komisiji Evropskih skupnosti, ni izpolnjevala obveznosti iz členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996, do 31. maja 2000, po tem datumu pa ni izpolnjevala obveznosti iz istih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti.
51

Institucije Skupnosti so v zvezi s postopkom v glavni stvari upoštevale tudi znane dejavnike, kot je sistem uporabe dodatne dajatve na zlitine. Omenjene institucije so dejansko preučile dejavnik uporabe dodatne dajatve na zlitine in ugotovile, da je predstavljal le majhen delež končne cene. Zato morajo stranke, ki se sklicujejo na neveljavnost uredbe, predložiti dokaze, ki izkazujejo, da je usklajena uporaba dodatne dajatve na zlitine s strani proizvajalcev ploščatih izdelkov lahko pomembno vplivala na to, da končnih cen žice iz nerjavnega jekla ni več mogoče uporabiti za ugotavljanje obstoja škode za industrijo Skupnosti in vzročne zveze med to škodo in subvencioniranim uvozom.
SODBA SODIŠČA (tretji senat)

z dne 21. junija 2007

Zadeva C-424/05 P

Komisija Evropskih skupnosti

proti

Sonji Hosman-Chevalier

„Pritožba – Plačilo – Izselitveni dodatek – Pogoj določen v členu 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom – Pojem ‚dela, opravljena za drugo državo‘“

Predmet: Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 13. septembra 2005 v zadevi Hosman-Chevalier proti Komisiji (T‑72/04, ZOdl., str. II-3265) in razveljavitev te sodbe.

Odločitev: Pritožba se zavrne.

Povzetek

Uradniki – Plačilo – Izselitveni dodatek – Pogoji dodelitve

(Kadrovski predpisi, Priloga VII, člen 4(1)(a))

Pojem „država“ v smislu člena 4(1)(a), druga alinea, Priloge VII h Kadrovskim predpisom nujno vključuje stalno predstavništvo določene države članice pri Evropski uniji. Zato je treba osebje takega stalnega predstavništva, skupaj z upravnim in tehničnem osebjem, zaradi pripadnosti tega osebja strukturam tega predstavništva, obravnavati, kot da je v službi zadevne države članice in posledično v položaju „izselitve“ na podlagi te določbe, ne glede na posamezne in posebne naloge, ki jih opravi v okviru tega organa, izselitveni dodatek pa ni odvisen od obstoja neposredne pravne vezi med zainteresirano osebo in zadevno državo. Taka razlaga je v skladu s samostojnostjo, ki jo uživajo institucije v notranji organizaciji svojih stalnih predstavništev. Vsaka država članica mora namreč izbrati subjekte, ki so del notranje organizacije stalnega predstavništva, in določiti javni interes, ki ga morajo varovati različni oddelki, ki skupno delujejo znotraj tega predstavništva, v odnosih z institucijami Skupnosti.
1)

Republika Finska s tem, da ni zagotovila tega, da bi otoki Åland prenesli člen 8a Direktive Sveta 89/622/EGS z dne 13. novembra 1989 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic glede označevanja tobačnih izdelkov, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/41/EGS z dne 15. maja 1992, kakor je bil spremenjen s členom 8 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/37/ES z dne 5. junija 2001 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o izdelavi, predstavitvi in prodaji tobačnih izdelkov, ter da bi na ladjah, ki so tam registrirane, spoštovali prepoved dajanja v promet tobačnih izdelkov za njuhanje, predvideno z navedeno določbo, ni izpolnila obveznosti iz Pogodbe ES in Direktive 2001/37.
1)

Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za izpolnitev zahtev iz te direktive glede diskriminacije zaradi vere ali prepričanja, invalidnosti in spolne usmerjenosti.
5

V oddelku XVI, poglavje 84, naslovljeno „Jedrski reaktorji, kotli, stroji in mehanske naprave; njihovi deli“ je KN vsebovala med drugim tarifno številko 8471 (stroji za avtomatsko obdelavo podatkov in njihove enote; magnetni ali optični čitalniki, stroji za prepisovanje podatkov na nosilce podatkov v kodirani obliki in stroji za obdelavo takih podatkov, ki niso navedeni in zajeti na drugem mestu) in tarifno podštevilko 84716040 (tiskalniki). Vsebovala je tudi tarifno podštevilko 8473 (deli in pribor – razen pokrovov, kovčkov za stroje ipd. – ki so izključno ali v glavnem primerni za uporabo s stroji ali napravami iz tarifnih številk 8469 do 8472) ter tarifno podštevilko 84733090 (drugo).
16

V teh okoliščinah je Finanzgericht Hamburg prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: „Ali se lahko odstopi od zahteve po listinskem dokazu, predvidene v členu 7(1), tretji pododstavek, Uredbe št. 1222/94, in se izvozniku dovoli dokazovati izdelke, ki so bili dejansko uporabljeni za proizvodnjo izvoženega blaga, z drugimi dokaznimi sredstvi, če izvoznik zaradi višje sile ne more (več) predložiti listin, ki se nanašajo na proizvodnjo? Ali povzroči upoštevanje razloga višje sile tudi znižanje dokazne stopnje v smislu, da mora izvoznik v zvezi z izdelki, ki so bili dejansko uporabljeni za proizvodnjo izvoženega blaga, predložiti le en dokazni element ali verodostojen indic?“
Uredba št. 2605/98, ki je začela veljati 24. decembra 1998, je členu 5, Uredbe št. 1768/95, v prvotni različici dodala zlasti odstavke:

„4. Če je v zvezi z odstavkom 2 višina nadomestila predmet sporazumov med organizacijami imetnikov pravic in kmetov, z udeležbo organizacij predelovalcev ali brez, ki so v Skupnosti ustanovljene na ravni Skupnosti, držav ali regij, se dogovorjene višine nadomestil uporabijo kot smernice za določanje nadomestila na ustreznem območju in za ustrezne sorte, če so pooblaščeni predstavniki organizacij pisno uradno obvestili Komisijo o višini in pogojih plačila in če so bili dogovorjene višine nadomestil in pogoji plačila objavljeni v uradnem glasilu [Bulletin officiel], ki ga izdaja Urad Skupnosti za sorte rastlin.

5. Če se v zvezi z odstavkom 2 ne uporablja sporazum iz odstavka 4, znaša plačilo 50 % zneskov, ki se zaračunajo za licencirano proizvodnjo (5(2)) semenskega materiala, kakor je opredeljeno v odstavku 2.

Vendar če je država članica pred 1. januarjem 1999 obvestila Komisijo, da bo v bližnji prihodnosti med ustreznimi organizacijami, ustanovljenimi na nacionalni ali regionalni ravni, sklenjen sporazum, kakršen je opredeljen v odstavku 4, je višina nadomestila za ustrezno območje in sorte 40 % namesto zgoraj opredeljenih 50 %, vendar le v primeru kmetijske izjeme, ki je bila sprejeta pred izvajanjem sporazuma, in najpozneje do 1. aprila 1999.

6. Če je v primeru iz odstavka 5 kmet v ustreznem obdobju uporabil kmetijsko izjemo za več kot 55-odstotni delež skupnega materiala ustrezne sorte, ki se za njegovo proizvodnjo uporablja, je višina nadomestila, ki se plača za zadevno območje in vrste, tista višina nadomestila, ki bi se uporabila za zadevno vrsto, če bi bila v zadevni državi članici zavarovana v skladu z nacionalnim sistemom žlahtniteljskih pravic, če tak nacionalni sistem obstaja, ki je določil tako višino in pod pogojem, da plačilo znaša več kot 50 % zneskov, ki se zaračunajo za licencirano pridelavo semenskega materiala, kakor je opredeljeno v odstavku 2. Če v nacionalnem sistemu taka višina nadomestila ni določena, se uporabijo določbe odstavka 5 ne glede na delež uporabe.“
19

V teh okoliščinah je House of Lords prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali se oprostitev stav, določena v členu 13(B)(f) Šeste direktive […], uporablja, ko neka oseba (v nadaljevanju: posrednik) opravi storitve za račun druge osebe (v nadaljevanju: naročnik), ki vključujejo sprejemanje stav strank in obveščanje strank, da je naročnik sprejel omenjene stave, kjer: a) dejanja, ki jih opravi zastopnik, predstavljajo bistveno stopnjo pri oblikovanju pravnega razmerja med naročnikom in njegovo stranko in tako izvršijo stavno transakcijo; vendar b) zastopnik ne sprejme nikakršne odločitve glede določitve stavnih razmerij, te določi naročnik ali v določenih primerih tretji, v skladu s pravili zadevnega športa; in da c) posrednik odloča o tem, ali za račun naročnika sprejme stavo ali ne v skladu z merili, ki mu jih ta določi, tako da posrednik nima pooblastila za prosto presojo v zvezi s tem?“
Čeprav države članice sprejmejo primerne ukrepe za zagotovitev svoje notranje in zunanje varnosti, pa vseeno ne velja, da taki ukrepi nikakor ne spadajo na področje uporabe prava Skupnosti. Pogodba namreč določa izrecna odstopanja, ki se lahko uporabijo zaradi javne varnosti, zgolj v členih 30 ES, 39 ES, 46 ES, 58 ES, 64 ES, 296 ES in 297 ES, ki se nanašajo na izjemne in jasno določene primere. Iz teh členov ni mogoče sklepati, da Pogodba vsebuje splošno odstopanje, ki vse ukrepe, sprejete zaradi javne varnosti, izključuje s področja uporabe prava Skupnosti. Priznavanje obstoja take izjeme, ne glede na posebne pogoje, ki jih določa Pogodba, lahko ogrozi zavezujočnost prava Skupnosti in njegovo enotno uporabo.

Poleg tega je treba odstopanja iz členov 296 ES in 297 ES, tako kot velja za odstopanja od temeljnih svoboščin, razlagati ozko. Glede, natančneje, člena 296 ES velja, da čeprav se sklicuje na ukrepe, za katere lahko država članica meni, da so potrebni za zaščito bistvenih interesov njene varnosti, oziroma na informacije, za katere država članica meni, da bi bilo njihovo razkritje v nasprotju z njenimi interesi, ga vseeno ni mogoče razlagati tako, da državam članicam priznava pravico do odstopanja od določb Pogodbe že zgolj s sklicevanjem na navedene interese. Država članica, ki se sklicuje na ugodnost iz člena 296 ES, mora zato dokazati, da je treba uporabiti odstopanje, predvideno v tem členu, da bi se zaščitili bistveni interesi njene varnosti.

(Glej točke od 45 do 47, 49.)