ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 153/49

Tožba, vložena 11. maja 2009 — Spa Monopole proti UUNT — Club de Golf Peralada (WINE SPA)

(Zadeva T-183/09)

2009/C 153/93

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgija) (zastopniki: L. De Brouwer, E. Cornu in O. Klimis, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Club de Golf Peralada, SA (Barcelona, Španija)

Predloga tožeče stranke

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 2. marca 2009 v združenih zadevah R 1231/2005-4 in R 1250/2005-4 naj se razveljavi in

— UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „WINE SPA“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 5, 16, 24, 25 in 42

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Navajan znamka ali znak: različne nacionalne in mednarodne registracije ter registracije v Skupnosti blagovne znamke „SPA“ za proizvode in storitve iz razredov 3, 32 in 42; registracija za Benelux in mednarodna registracija znamke „LES THERMES DE SPA“ za proizvode in storitve iz razredov 3 in 42; nemška registracija blagovne znamke „SPA MONOPOLE S.A. SPA“ za proizvode iz razreda 3; S.A. SPA Monopole, Compagnie fermière de Spa, skrajšano S.A. Spa Monopole N.V., delniška družba, zaščitena firma družbe v Belgiji; Les Thermes de Spa, Place Royale 2, 4900 Spa, Belgija, zaščiteno trgovsko ime v Belgiji

Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: delna razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev ugovora v celoti

Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 75, drugi stavek, in 76(1), drugi stavek, Uredbe Sveta 207/2009 (1), ker je bila odločba odbora za pritožbe sprejeta ob kršitvi pravice do obrambe in načela kontradiktornosti; kršitev člena 8(5) Uredbe Sveta 207/2009, ker je odbor za pritožbe oprl presojo razlikovalnega učinka prejšnje blagovne znamke „SPA“ na napačnih in nedokazanih elementih in ni presodil podobnosti med zadevnimi blagovnimi znamkami v zvezi s proizvodi, za katere so registrirane ali za registracijo katerih je vložena prijava. Nazadnje, odbor za pritožbe ni preučil, ali bi lahko uporaba zadevne blagovne znamke Skupnosti brez upravičenega razloga izkoristila ali oškodovala razlikovalni učinek ali ugled prejšnje znamke „SPA“ in tako kršila člen 8(5) Uredbe Sveta 207/2009.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).
—

so njene ugotovitve temeljile na postopku, ki je kršil temeljno pravico do obrambe tožečih strank in jim onemogočil učinkovito izpodbijanje nekaterih ugotovitev, ki so bistvene za izračun dajatev in za izid preiskave; in
SL Uradni list Evropske unije C 141/54

Tožba, vložena 8. aprila 2009 — ISDIN proti UUNT — Pfizer (ISDIN)

(Zadeva T-153/09)

2009/C 141/110

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: ISDIN, SA (Barcelona, Španija) (zastopnik: M. Esteve Sanz, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Pfizer Ltd (Sandwich, Združeno kraljestvo)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 22. januarja 2009 v zadevi R 390/2008-1 naj se razveljavi;

— podredno, odločba prvega odbora Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 22. januarja 2009 v zadevi 390/2008-1 naj se razveljavi v delu, v katerem se je registrirano znamko Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti, razglasilo za nično za določene proizvode iz razreda 5; in

— tožeči stranki, in če je potrebno drugi stranki pred odborom za pritožbe, naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi pred odborom za pritožbe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „ISDIN“ za proizvode iz razredov 3 in 5

Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Odločba oddelka za izbris: delna razglasitev ničnosti zadevne znamke Skupnosti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 73 Uredbe Sveta 40/94 (1) (ki je v Uredbi Sveta 207/2009 postal člen 75) in pravila 50(2)(h) Uredbe Komisije št. 2868/95 (2), ker odbor za pritožbe glede verjetnosti zmede med zadevnima znamkama ni upošteval obveznosti obrazložitve; kršitev člena 51(1)(a) (ki je v Uredbi Sveta 207/2009 postal člen 52(1)(a)) v povezavi s členom 8(1)(b) (ki je v Uredbi Sveta 207/2009 postal člen 8(1)(b)) in členom 74 Uredbe Sveta 40/94 (ki je v Uredbi Sveta 207/2009 postal člen 76), ker je odbor za pritožbe zavrnil upoštevanje omejitve, ki jo je tožeča stranka navedla v svoji vlogi o razlogih za pritožbo, in tako na splošno štel, da so sporni proizvodi enaki; podredno, kršitev člena 51(1)(a) v povezavi s členom 8(1)(b) Uredbe Sveta 40/94 v delu, v katerem se izpodbijana odločba nanaša na določene proizvode iz razreda 5; kršitev člena 51(1)(a) v povezavi s členom 8(1)(b) Uredbe Sveta 40/94 v delu, v katerem je odbor za pritožbe za vse proizvode, ki jih je sprva pokrivala izpodbijana znamka, potrdil odločbo oddelka za izbris.

(1) Nadomestila jo je Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti, UL L 78, str. 1.

(2) Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL L 303, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 141/52

Tožba, vložena 9. aprila 2009 — Trelleborg proti Komisiji

(Zadeva T-148/09)

2009/C 141/107

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Trelleborg AB (Trelleborg, Švedska) (zastopnika: J. Joshua, Barrister, in E. Aliende Rodríguez, odvetnik)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Člen 1 izpodbijane odločbe naj se razglasi za ničnega v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, ali vsaj v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da je tožeča stranka storila kršitve pred 21. junijem 1999;

— zniža naj se globo, naloženo tožeči stranki v členu 2, in s tem popravi očitne napake v odločbi;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka zahteva, da se Odločbo Komisije C(2009)428 konč. z dne 28. januarja 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma o EGP v zadevi COMP/39406 — Cevi za prečrpavanje surove nafte na morju razglasi za nično v delu, v katerem Komisija meni, da je tožeča stranka odgovorna za sodelovanje pri eni sami in nadaljevani kršitvi v sektorju cevi za prečrpavanje surove nafte na morju v EGP, ki jo sestavljajo dodeljevanje razpisov, določanje cen kvot ter prodajnih pogojev, geografsko razdelitev trga in izmenjavo občutljivih podatkov o cenah, količinah prodaje in javnih naročilih. Dalje zahteva znižanje globe, naložene tožečim strankam.

Tožeča stranka v podkrepitev svojih trditev navaja dva tožbena razloga.

Prvič, trdi, da je pristojnost Komisije, da naloži globe za katero koli obdobje pred 21. junijem 1999, že zastarala v skladu s členom 25(1) Uredbe št. 172003, saj je Komisija storila očitno dejansko in pravno napako, ko je ugotovila, da je tožeča stranka zagrešila eno samo in nadaljevano kršitev.

Drugič, tožeča stranka trdi, da Komisija nima legitimnega interesa za razglasitev kršitve za prvo obdobje, ki se je zaključilo maja leta 1997.
SL Uradni list Evropske unije C 113/43

Tožba, vložena 27. marca 2009 — Al Shanfari proti Svetu in Komisiji

(Zadeva T-121/09)

2009/C 113/87

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Thamer Al Shanfari (zastopniki: P. Saini, QC, T. Nesbitt in B. Kennelly, Barristers, A. Patel, N. Sheikh in K. Mehta, Solicitors)

Toženi stranki: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti

Predloga tožeče stranke

— Uredba Sveta (ES) št. 314/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 77/2009, naj se v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično; in

— Svetu in Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Z Uredbo Sveta (ES) št. 314/2004 (1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 77/2009 (2) (v nadaljevanju: izpodbijana uredba), so bila v državah članicah Evropske unije zamrznjena vsa sredstva tožeče stranke, zaradi česar ji je bilo prepovedano poslovanje v EU in je bila označena, da je povezana z represivnim režimom v Zimbabveju in da sodeluje pri dejavnostih, ki nevarno spodkopavajo demokracijo, spoštovanje človekovih pravic in pravno državo. Poleg tega velja za tožečo stranko prepoved potovanj iz člena 4 Skupnega stališča Sveta 2004/161/SZVP (3).

Tožeča stranka navaja, da je treba izpodbijano uredbo razglasiti za nično iz razlogov, navedenih v nadaljevanju:

Prvič, tožeča stranka trdi, da izpodbijana uredba nima ustrezne pravne podlage, ker Svet ne more niti na podlagi člena 60 ES niti na podlagi člena 301 ES zamrzniti vseh sredstev osebe, ki ni povezana z zimbabvejsko vlado.

Drugič, po mnenju tožeče stranke je z izpodbijano uredbo kršeno načelo obveznosti obrazložitve, ki jo imata Svet in Komisija na podlagi člena 253 ES, saj je kratek povzetek iz Priloge III v zvezi s tožečo stranko očitno nezadosten in Skupno stališče Sveta glede prepovedi potovanj tožeče stranke ne vsebuje nadaljnjih podrobnosti.

Tretjič, tožeča stranka trdi, da so z izpodbijano uredbo kršene njene temeljne pravice, ker krši njeni pravici do učinkovitega sodnega varstva in poštenega sojenja ter ker nesorazmerno krši njeno pravico do mirnega uživanja svojega premoženja.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 314/2004 z dne 19. februarja 2004 o nekaterih omejevalnih ukrepih proti Zimbabveju (UL L 55, str. 1).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 77/2009 z dne 26. januarja 2009 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 314/2004 o nekaterih omejevalnih ukrepih proti Zimbabveju (UL L 23, str. 5).

(3) Skupno stališče Sveta 2004/161/SZVP z dne 19. februarja 2004 o podaljšanju omejitvenih ukrepov proti Zimbabveju (UL L 50, str. 66).
SL Uradni list Evropske unije C 102/32

Tožba, vložena 26. februarja 2009 – United Phosphorus proti Komisiji

(Zadeva T-95/09)

2009/C 102/48

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: United Phosphorus (Warringthon, Združeno kraljestvo) (zastopnika: C. Mereu in K. Van Maldegem, lawyers)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— tožba naj se razglasi za dopustno;

— izpodbijana odločba naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka;

— sprejme naj se vse druge ukrepe, za katere bo Sodišče prve stopnje menilo, da so potrebni.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s tožbo predlaga, naj se v skladu s členom 230 ES Odločba Komisije 2008/902/ES z dne 7. novembra 2008 o nevključitvi napropamida v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414/EGS in o preklicu registracij fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo navedeno snov (notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 6281) (1) razglasi za nično. Izpodbijani ukrepi bodo začeli veljati 7. maja 2009.

Tožeča stranka v utemeljitev svojih trditev navaja tri tožbene razloge.

Prvič, tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba vsebuje očitne napake pri presoji. Tožeča stranka meni, da ugotovitve, ki jih vsebuje izpodbijana odločba, niso dovolj znanstveno utemeljene in da je Komisija s tem, da ni upoštevala vseh razpoložljivih znanstvenih dokazov, kršila člen 5 Direktive Sveta št. 91/414 (2) in člen 11(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1490/2002 (3).

Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija bistveno kršila postopek, to je člen 11 Uredbe št. 1490/2002, ker naj bi s svojim nasprotujočim in protislovnim ravnanjem tožeči stranki zavrnila pravico do preklica podpore za snov v zameno za podaljšano obdobje postopne odprave do ponovne predložitve dokumentacije. Poleg tega tožeča stranka trdi, da Komisija ni sprejela izpodbijane odločbe v veljavnih procesnih rokih in je zato kršila člen 11(4) Uredbe št. 1490/2002.

Tretjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila temeljna načela prava Skupnosti, kot je načelo varstva zaupanja v pravo, načelo poštenega sojenja, pravica do obrambe tožeče stranke in tudi načelo sorazmernosti, določeno v členu 5 ES, saj bi po mnenju tožeče stranke Komisija lahko podaljšala veljavne roke, da bi tako dala EFSI več časa za pregled informacij in podatkov, ki jih je predložila tožeča stranka. Tožeča stranka dalje trdi, da Komisija ni podala zadostne obrazložitve za utemeljitev svojega nesoglasja s presojo RMS in EFSE in je zato kršila svoje obveznosti iz člena 253 ES.

(1) UL L 326, str. 35.

(2) Direktiva Sveta z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL L 230, str. 1).

(3) Uredba Komisije (ES) št. 1490/2002 z dne 14. avgusta 2002 o nadaljnjih podrobnih pravilih za izvajanje tretje faze delovnega programa iz člena 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS in o spremembi Uredbe (ES) št. 451/2000 (UL L 224, str. 23).
—

kršitev pravice do neodvisnega in nepristranskega sodišča in domneve nedolžnosti, ker naj bi globo naložil upravni organ s preiskovalnimi in kaznovalnimi pooblastili, in nezakonitost Uredbe št. 1/2003 (2), v delu, v katerem ne določa te pravice do neodvisnega in nepristranskega sodišča;
b)

Komisija v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti graja stanje glede uničevanja odpadkov, ker ni ustreznih struktur (sežigalnic, deponij) za opravljanje te faze v „verigi“ ravnanja z odpadki v skladu z Direktivo. Iz zahtevka v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti so izvzete nekatere faze v tej „verigi“ in drugi načini ravnanja z odpadki, ki se razlikujejo od uničenja. To so zlasti razni načini predelave odpadkov, katerih predpogoj je njihovo ločeno zbiranje. Vendar se ukrep 1.7 ORP Kampanija 2000 in aktivnosti (projekti), ki jih zajema, nanašajo ravno na fazo predelave odpadkov in na fazo ločenega zbiranja kot njen predpogoj;
SL Uradni list Evropske unije C 82/33

Tožba, vložena 11. februarja 2009 – Nycomed Danmark proti EMEA

(Zadeva T-52/09)

(2009/C 82/58)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Danska) (zastopnika: C. Schoonderbeek in H. Speyart van Woerden, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

Predloga tožeče stranke

— izpodbijana odločba naj se razglasi za nično;

— EMEA naj se naloži, da družbi Nycomed povrne stroške postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo na podlagi člena 230 ES in člena 73a Uredbe (ES) št. 726/2004 (1), kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1901/2006 (2) Evropskega parlamenta in Sveta predlaga razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije za zdravila (v nadaljevanju: EMEA) „EMEA-000194-IPI01-07“ z dne 28. novembra 2008, s katero je zadnjenavedena zavrnila njeno vlogo za opustitev določenega zdravila v smislu člena 11(1)(b) navedene uredbe.

Tožeča stranka je opustitev predlagala v zvezi z napravo za ultrazvočno ehokardiografsko slikanje, ki se trži pod znamko Imagify in služi za diagnosticiranje bolezni koronarne arterije (v nadaljevanju: BKA) pri odraslih. EMEA je z izpodbijano odločbo tožeči stranki odrekla to opustitev, ker bolezen ali stanje, za katero je zdravilo namenjeno, ni BKA, ampak motnja prekrvitve srčne mišice (miokarda), ki se pojavi tudi pri otrocih.

Tožeča stranka trdi, da je izpodbijana odločba nezakonita, ker temelji na razlagi in uporabi besedne zveze „bolezen ali stanje, za katero je zdravilo […] namenjeno“, iz člena 11(1)(b) Uredbe (ES) št. 1901/2006, kar je po mnenju tožeče stranke napačno, ker niso upoštevane terapevtske indikacije, za katere se ob vlogi za dovoljenje za uporabo na trgu Skupnosti sočasno zaprosi, in ker motnja prekrvitve srčne mišice ni bolezen ali stanje, ampak znak različnih bolezni.

Tožeča stranka tudi trdi, da je izpodbijana odločba nezakonita, ker je EMEA poskusila zlorabiti svoja pooblastila iz člena 11(1)(b) in iz člena 25 Uredbe (ES) št. 1901/2006, da bi dosegla cilj, ki iz teh določb ne izhaja, in sicer obveznost, da se predloži načrt pediatričnih preiskav za indikacije, ki jih vloga za pridobitev sočasnega soglasja na trgu Skupnosti ne vključuje.

(1) Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL L 136, str. 1)

(2) Uredba (ES) št. 1901/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o zdravilih za pediatrično uporabo in spremembah Uredbe (EGS) št. 1768/92, Direktive 2001/20/ES, Direktive 2001/83/ES in Uredbe (ES) št. 726/2004 (UL L 378, str. 1).
„Tožba, vložena 21. aprila 2009 — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, L.da proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva T-159/09)

2009/C 193/67

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, L.da (Linda-a-Velha, Portugalska) (zastopnik: A. Magalhâes e Menezes, odvetnik)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlog tožeče stranke

— Za nično naj se razglasi odločba Komisije z dne 16. januarja 2009, s katero je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke za odpust uvoznih dajatev v višini 41 271,09 EUR in s katero je bila naložena naknadna vknjižba tega zneska.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka je v obdobju od septembra 2003 do februarja 2005 uvozila več pošiljk zamrznjenih kozic iz Indonezije, v zvezi s katerimi je vložila zahtevo za odpust uvoznih dajatev na podlagi členov 220(2)(b), 236 in 239(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (1).

Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila vsaj navedene določbe, prvič, ker ni odgovorila na vse trditve, ki jih je navedla tožeča stranka v zahtevi za odpust uvoznih dajatev, drugič, ker je navedla pomanjkljivo, zavajajočo in nerazumljivo obrazložitev, tretjič, ker je napačno razlagala napako indonezijskih organov, četrtič in nazadnje, ker je štela za dokazana dejstva, ki to dejansko niso in v zvezi s katerimi nosijo dokazno breme organi, vključeni v postopek, in ne tožeča stranka.
—

kršitev „pravice do zakonitega sodnika“ in načela nepristranskosti sodišča, ker je Sodišče za uslužbence tožbo tožeče stranke zavrglo kot očitno nedopustno, ne da bi ji dovolilo, da svojo tožbo dopolni in to v fazi, ko tožeča stranka ni imela več možnosti pravilno vložiti nove tožbe, ker se je rok za to že iztekel;
—

toženi stranki naj se naloži, da plača tožeči stranki znesek 124 319,22 EUR, ki pomeni vračilo predplačila, ki ga je tožeča stranka plačala pri izvršitvi pogodbe št. BU/466/94 PO/ES, sklenjene v okviru programa Thermie in odpovedane, ker tožena stranka in sopogodbeniki niso izpolnili pogodbenih obveznosti, in ki je povečan za 48 180,00 EUR iz naslova zamudnih obresti, nastalih do 30. septembra 2008, in obresti, ki bodo nastale do celotnega in dejanskega plačila;
(f)

se v njej potrjuje, da so v notranjem revizijskem poročilu navedena priporočila za izvajanje akcijskih načrtov v okviru regulativnega in zakonodajnega postopka oziroma ker v njej ni navedeno, da so interesi demokracije, odprtosti in preglednosti v regulativnih in zakonodajnih postopkih predmet sodelovanja državljanov, ki pomenijo javni interes za razkritje.
—

kršitev in napačno uporabo člena 81 ES, člena 23 Uredbe (ES) št. 1/2003 in Smernic o načinu določanja glob. V zvezi s tem se šteje, da je Komisija: — določila osnovni in dodatni znesek globe na nerazumen način in ne da bi upoštevala načelo enakega obravnavanja in načelo sorazmernosti. Komisija je namreč določila delež 17 % vrednosti prodaje za določitev osnovnega (in dodatnega) zneska globe ob domnevi, da je družba Eni odgovorna za določitev cen in izmenjavo informacij, medtem ko je praktično isti koeficient (18 %) uporabila za druge družbe, udeležene pri kartelu, ki naj bi si poleg tega razdelile trge in/ali kupce; — prezrla načelo pravne varnosti s tem ko je uporabila obteževalno okoliščino ponovitve kršitve, čeprav ni mogoče pripisati družbi Eni kršitev, ki so jih v 80-ih letih storile njene hčerinske družbe in ki niso bile pripisane družbi Eni v času, ko so bile izdelane zadevne odločbe. Poleg tega je zaradi časovnega razdobja med starimi kršitvami in tistimi, ugotovljenimi z odločbo, uporaba instituta ponovne kršitve neupravičena; — ni upoštevala olajševalnih okoliščin obrobne vloge tožeče stranke pri dogovoru in neizvrševanja odločitev, sprejetih na tehničnih sestankih. Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da je predložila dokaz o prepričanju g. Montija, da se udeležuje popolnoma zakonitih sestankov, ker so bili organizirani v okviru EWF in, v vsakem primeru, o neobstoju naklepa družbe Eni, ki je od svojega uslužbenca prejemala informacije, na podlagi katerih ni mogla presoditi protikonkurenčnega značaja teh sestankov.
SL Uradni list Evropske unije C 19/35

Tožba, vložena 20. novembra 2008 – Toqueville proti UUNT – Schiesaro (TOCQUEVILLE 13)

(Zadeva T-510/08)

(2009/C 19/66)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

Stranke

Tožeča stranka: Toqueville Srl (Milano, Italija) (zastopniki: S. Bariatti, I. Palombella in E. Cucchiara, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Marco Schiesaro (Milano, Italija)

Predlogi tožeče stranke

— razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 26. avgusta 2008 v zadevi R 829/2008-2 Toqueville Srl proti M. Schiesaru.

— naložitev plačila stroškov postopka toženi stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Besedna znamka „TOCQUEVILLE 13“ (znamka Skupnosti št. 1 406 982) za razlikovanje proizvodov in storitev iz razredov 25, 41 in 42

Imetnik znamke Skupnosti: Tožeča stranka

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Marco Schiesaro

Odločba, ki se izpodbija pred odborom za pritožbe: Odločba oddelka za izbris o sprejemu prijave za delno razveljavitev zadevne znamke.

Odločba odbora za pritožbe: razglasitev pritožbe kot nedopustne in zavrnitev predloga za „restitutio in integrum“ glede roka za vložitev pritožbe zoper odločbo oddelka za izbris.

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev členov 73 in 78 Uredbe (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti in členov 2 in 9 Uredbe (ES) št. 2869/95, o pristojbinah, ki se plačujejo Uradu za harmonizacijo notranjega trga ter člena 50 Uredbe (ES) št. 2868/95 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe (ES) št. 40/94.
—

Točki 1 in 3 izpodbijane odločbe naj se razveljavita in naj se to odločbo nadomesti z drugo odločbo, s katero se ugodi registraciji znamke Skupnosti št. 3.291.234 za vse zahtevane proizvode iz razreda 3 Nomenklature (vključno z „mili, parfumerijo, eteričnimi olji, kozmetiko in losjoni za lase“), MARY QUANT Cosmetics Japan Ltd pa naj se naloži plačilo stroškov postopka z ugovorom, in