ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti člena 1, točki (d) in (g), Uredbe Sveta (EU) 2022/330 z dne 25. februarja 2022 o spremembi Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 51, str. 1) in kršitev načel enakega obravnavanja, pravne varnosti in dobrega upravljanja.
2.

Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava in napaka pri presoji ter nezadostna obrazložitev ugotovitve Komisije, da bi sporni posel ustvaril prevladujoč položaj, ki bi znatno oviral učinkovito konkurenco na notranjem trgu zaradi (a) uporabe tržnih deležev kot „prima facie“ dokaza o ustvarjanju prevladujočega položaja kljub trajno nizkim maržam, strukturni presežni zmogljivosti in redkim ponudbam, (b) neupoštevanja konkurenčnih omejitev, ki jih izvajajo konkurenti, in napačne ocene pomembnosti, (c) zanikanja očitne kupne moči kupcev na trgu, za katerega so značilne presežne zmogljivosti in redke ponudbe z visoko vrednostjo, (d) neobstoja ugotovitve, kako naj bi sporni posel znatno oviral učinkovito konkurenco na notranjem trgu, in (e) napačne ocene obsega možnih izidov, do katerih bi prišlo, če ne bi bilo spornega posla.
Tožba, vložena 25. februarja 2022 – Madžarska/Komisija

(Zadeva T-104/22)

(2022/C 158/15)

Jezik postopka: madžarščina

Stranki

Tožeča stranka: Madžarska (zastopnika: M. Z Fehér in G. Koós, agenta)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep Komisije z dne 14. decembra 2021, s katerim so bili ponovno preučeni ugovori, ki jih je Madžarska navedla zoper razkritje dokumentov v zvezi s potrdilno prošnjo GESTDEM 2021/2808 za zagotovitev dostopa javnosti do dokumentov, ki izvirajo od Madžarske, razglasi za ničen in

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija je v izpodbijanem sklepu delni dostop do dokumentov, katerih razkritje je predlagal prosilec, zagotovila kljub temu, da so se madžarski organi izrecno sklicevali na izjemo v zvezi z varstvom postopka odločanja na podlagi člena 4(3) Uredbe št. 1049/2001 (1) in da je Komisija to v obravnavani zadevi do potrdilne prošnje tudi sprejela.

Madžarska vlada meni, da razlaga prava, ki jo je Komisija uporabila v izpodbijanem sklepu, ni le v nasprotju z dosedanjo prakso te institucije in sodno prakso Sodišča, ampak obenem tudi hudo škodi sodelovanju med Komisijo in organi upravljanja držav članic. Madžarska vlada – poleg tega, da trdi, da pri spremembi operativnih programov obstaja odločanje institucije Unije, ker mora spremembo odobriti Komisija, in da je mogoče izjemo iz člena 4(3) Uredbe št. 1049/2001 uporabiti tudi na tej podlagi – poudarja, da je posebnost tega postopka, da se odločitev države članice v okviru deljenega upravljanja v resnici sprejme pod strogim nadzorom Komisije. Formalno gre sicer za odločitev organa države članice, vendar ima Komisija izkazljiv vpliv, zato je še manj sprejemljivo, da taka odločitev ne bi bila varovana s sklicevano izjemo. Namen izjeme iz člena 4(3) Uredbe št. 1049/2001 je tudi varstvo odločanja organov držav članic.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).
1.

Prvi tožbeni razlog: nepravilna presoja informacij, ki so jih predložile tožeče stranke, ter brez potrebne skrbnosti opravljena preiskava okoliščin, opisanih v pritožbi, ki so jo tožeče stranke 21. junija 2020 predložile Komisiji in ki se je nanašala na nezakonito državno pomoč, dodeljeno litovski javni radioteleviziji – VšĮ „Lietuvos Nacionalinis Radijas ir Televizija“, kar je povzročilo popolno neupoštevanje dejanskega stanja in napačno uporabo prava v dopisu, ki ga je sprejela Komisija. Takšna opustitev je pomenila bistveno kršitev postopka in kršitev vsebinskih določb, ki urejajo mehanizem za nadzor državnih pomoči iz členov 107(1) in 108(3) PDEU. Zlasti je nepravilna presoja s strani Komisije razvidna iz teh pomanjkljivosti v dopisu: (i) Komisija ni upoštevala in primerjala združljivosti sheme, ki je obstajala pred 10. decembrom 1994, s shemo, ki je obstajala po spremembah zakona o litovski nacionalni radioteleviziji Republike Litve (v nadaljevanju: zakon o LRT), sprejetih v letih 2015 in 2020, s potrebno skrbnostjo in zahtevanim pravnim standardom, s čimer je torej bistveno kršila postopek; (ii) Komisija je s tem, da ni priznala, da spremembe zakona o LRT, sprejete v letih 2015 in 2020, pomenijo spremembe ukrepa državne pomoči, ki bi morale biti usklajene s Komisijo, kršila člen 107(1) in člen 108(3) PDEU; (iii) Komisija je s tem, da ni priznala, da spremembe zakona o LRT, sprejete leta 2020, pomenijo spremembe ukrepa državne pomoči, ki bi morale biti usklajene s Komisijo, kršila člen 107(1) in člen 108(3) PDEU.
—

V zvezi s tem zatrjuje kršitev načela dobrega upravljanja in skrbnega upravljanja v zvezi z revizijo, ki jo je opravila družba Ernst & Young (EY); kršitev pravice do obrambe v zvezi z revizijo, ki jo je opravila družba EY; kršitev načela dobrega upravljanja zaradi nespoštovanja dolžnosti nepristranskosti pri upravljanju; in napačno razlago pogodbe v zvezi z družbo EY.
—

Kršitev člena 165(2) in (5) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člena 36 Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 in člena 7 Sklepa št. 2020-7 predsedstva odborov za pritožbe glede organizacije odborov;
2.

Drugi tožbeni razlog: Komisija je pri razlagi, uporabi in obrazložitvi pravnih zahtev za sprejetje sklepa na podlagi člena 8(5)(a) Uredbe ES o združitvah napačno uporabila pravo in napačno ugotovila dejansko stanje. — Sklep je napačen, ker v njem ni upoštevano, da stranki zaradi obveznosti o ločevanju, ki jih je družba Illumina sprejela in o katerih je Komisijo obvestila po tem, ko je pridobila delnice družbe GRAIL Inc., nista mogli izvesti koncentracije v smislu člena 7 Uredbe ES o združitvah. — Sklep ne vsebuje nobene tehtne razprave o pogojih konkurence, ki so obstajali v času njegovega sprejetja, in v njem ni dokazano, kako je pridobitev delnic družbe GRAIL Inc. s strani družbe Illumina zmanjšala učinkovito konkurenco ali bi zmanjšala učinkovito konkurenco, preden bi Komisija lahko sprejela končno odločitev o vsebini. — V sklepu ni opredeljena nobena nujnost, ki bi upravičevala sprejetje začasnih ukrepov, saj se v nekaj mesecih med sprejetjem sklepa in sprejetjem vsebinske odločitve o koncentraciji ne bi moglo zgoditi nič bistvenega v smislu učinkov na konkurenco na prizadetih trgih. — V sklepu je napačno uporabljeno pravo, ker predpostavlja, da je Komisija na podlagi člena 8(5)(a) Uredbe ES o združitvah upravičena sprejeti začasne ukrepe, da bi zagotovila učinkovitost hipotetične prihodnjega sklepa na podlagi člena 8(4) Uredbe ES o združitvah. — Naložitev določene obveznosti družbi GRAIL je nezdružljiva s členom 8(5)(a) Uredbe ES o združitvah; ni potrebna ali sorazmerna.
—

naloži EUIPO in Doosan Machine Tools Co., Ltd plačilo stroškov.
Tožba, vložena 5. novembra 2021 – Agentur für Globale Gesundheitsverantwortung/EMA

(Zadeva T-713/21)

(2022/C 73/60)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Agentur für Globale Gesundheitsverantwortung (Elsbethen, Avstrija) (zastopnica: A. Steindl, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi sklep EMA z dne 21. septembra 2021 (EMA/468888/2021), s katerim je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke z dne 13. avgusta 2021 zoper sklep EMA z dne 28. julija 2021 (EMA/421922/2021), za ničen;

— odobri dostop do študije „c4591001-interim-ado-report-body“, na podlagi katere sta bila sprejeta ocenjevalno poročilo EMA/CHMP/282047/2021 Rev. 1 z dne 22. julija 2021 in Izvedbeni sklep Komisije C(2021)4034(final) z dne 31. maja 2021.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: razglasitev ničnosti, ker so bili anonimizirani podatki študije C4591001, ki so se nanašali na sodelujoče v študiji iz ZDA, nepravilno pravno opredeljeni kot osebni podatki v smislu uredbe 2018/1725 (1).

2. Drugi tožbeni razlog: razglasitev ničnosti, ker je EMA napačno uporabila pravo s tem, da po njenih navedbah študija C4591001 glede sprememb pediatrične indikacije še ni končana in da je v skladu z njeno politiko glede objave kliničnih podatkov „EMA Policy(0070) on Clinical Data Publication“ (EMA/144064/2019).

3. Tretji tožbeni razlog: razglasitev ničnosti, ker je EMA napačno uporabila pravo s tem, da je štela, da je treba uporabiti člen 4(2), prvi primer uporabe Uredbe št. 1049/2001 (2) („varstvo poslovnih interesov fizične ali pravne osebe, vključno z intelektualno lastnino“).

4. Četrti tožbeni razlog: razglasitev ničnosti, ker po navedbah EMA ni podan javni interes za razkritje v smislu člena 4(2), zadnji stavek, Uredbe št. 1049/2001.

(1) Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39).

(2) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001, L 145, str. 43).
8.

Osmi del se nanaša na kršitev pravice do samoodločbe, ker: prvič, Sklep 2019/441 s tem, da sta v njem za zahodnosaharsko ljudstvo uporabljena pojma „prebivalstvo Zahodne Sahare“ in „zadevno prebivalstvo“, pomeni zanikanje nacionalne enotnosti tega ljudstva kot subjekta pravice do samoodločbe; drugič, s Sklepom 2019/441 je brez soglasja zahodnosaharskega ljudstva določena organizacija izkoriščanja njegovih ribolovnih virov s strani plovil Unije, kar pomeni kršitev pravice tega ljudstva do prostega razpolaganja z lastnimi naravnimi viri; tretjič, s Sklepom 2019/441 je zanikan ločen in poseben status Zahodne Sahare in pomeni njeno nezakonito delitev z maroškim „nasipom“, kar pomeni kršitev pravice zahodnosaharskega ljudstva do spoštovanja ozemeljske celovitosti njegovega nacionalnega ozemlja.
—

izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je bil v točki 3 zavrnjena pritožba družbe Brobet Limited v zvezi s tem, da so ji bile za znamko Evropske unije št. 010818748 odvzete pravice za te proizvode in storitve: računalniški vmesniki; registrirana računalniška programska oprema, ki jo je mogoče prenesti na drug nosilec; oprema za elektronske igre; storitve iz razreda 9 in razvedrilo (razen iger na srečo); informiranje na področju razvedrila (razen iger na srečo); igralništvo (razen iger na srečo) iz razreda 41;
Tožba, vložena 25. oktobra 2021 – NJ/Komisija

(Zadeva T-693/21)

(2022/C 37/52)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: NJ (zastopnik: C. Maczkovics, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— v skladu s členom 265 PDEU ugotovi, da je Komisija nezakonito opustila ukrepanje na podlagi pritožbe tožeče stranke z dne 19. aprila 2018 glede ukrepa državne pomoči SA.50952(2018FC);

— Komisiji naloži, naj nemudoma zavzame stališče do pritožbe, registrirane pod številko SA.50952(2018FC);

— Komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški, ki so nastali tožeči stranki, tudi če Komisija po vložitvi te tožbe sprejme ukrepe, zaradi katerih bi postala ta tožba brezpredmetna, ali če Splošno sodišče tožbo zavrže kot nedopustno.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog in zatrjuje, da je Komisija kršila obveznosti iz Pogodbe o delovanju Evropske unije. Zatrjuje zlasti kršitev člena 265 PDEU in člena 12(1), drugi pododstavek, Uredbe (EU) 2015/1589, (1) kršitev zahteve po skrbni in nepristranski preučitvi, načela dobrega upravljanja in načela odločanja v razumnem roku, ker Komisija ni sprejela nobene odločitve na podlagi člena 4(2), (3) ali (4) Uredbe 2015/1589 več kot tri leta in šest mesecev po tem, ko je tožeča stranka vložila pritožbo glede ukrepa državne pomoči SA.50952(2018FC). Tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija tako odločitev v skladu s svojim Kodeksom najboljših praks pri izvajanju postopkov za nadzor državne pomoči (2) sprejeti v roku 12 mesecev ali vsaj v razumnem roku.

(1) Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).

(2) Kodeks najboljših praks pri izvajanju postopkov za nadzor državne pomoči (UL 2009, C 136, str. 13).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 3(2) Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 v zvezi z oceno škode in vzročnosti za kitajske in tajvanske proizvode – očitna napaka pri presoji.
C 24/48

Tožba, vložena 19. novembra 2021 – Alcogroup in Alcodis/Komisija

(Zadeva T-740/21)

(2022/C 24/63)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeči stranki: Alcogroup (Bruselj, Belgija) in Alcodis (Bruselj) (zastopniki: P. de Bandt, C. Binet in M. Nuytten, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— Komisiji naloži, naj v okviru ukrepov procesnega vodstva predloži izpodbijana sklepa;

— izpodbijana sklepa razglasi za nična;

— Komisiji naloži vse stroške, nastale v tem postopku.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe, vložene, prvič, zoper sklep Komisije, s katerim ta družbi Abengoa SA in Abengoa Bioenergia SA poziva, naj pod določenimi pogoji ponovno začne postopek poravnave v okviru zadeve AT.40054 – Ethanol Benchmarks, in, drugič, zoper sklep o ponovnem začetku navedenega postopka, navajata en sam toženi razlog, ki se nanaša na kršitev pravil, ki se uporabljajo na področju poravnave.

Tožeči stranki trdita, da je Komisija s sprejetjem izpodbijanih sklepov kršila pravila, ki se uporabljajo na področju poravnave. Pravila, ki se uporabljajo naj namreč Komisiji ne bi omogočala, da ponovno začne postopek poravnave v tej fazi postopka, in, še toliko bolj, z izključitvijo kakršne koli razprave glede pregleda zadeve, ki je bila sporočena v okviru prvega postopka poravnave v letih 2016 in 2017. Tožeči stranki poleg tega trdita, da naj bi bile z izpodbijanima sklepoma očitno kršene njune pravice do obrambe.
—

Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje nedoslednost in pretiranost dokumentov, na katerih temelji izpodbijani sklep; neobstoj in nedoslednost obrazložitve glede dopisa za začasno prekinitev z dne 25. junija 2019; kršitev obveznosti obrazložitve z zvezi s preiskovalnimi ukrepi Evropskega urada za boj proti goljufijam in kršitev obveznosti obrazložitve zaradi nedoločnosti, splošnosti in vsebinskega neobstoja ugotovitev Evropskega urada za boj proti goljufijam.
5.

Peti tožbeni razlog: EOVP je kršil pravico do dobrega upravljanja, kot je določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, s tem, da ni upošteval pravice družbe WhatsApp do izjave in obveznosti EOVP, da skrbno in nepristransko preuči dokaze ter poda ustrezno obrazložitev.
—

kršitev člena 7(1)(b) in (c) v povezavi s členom 7(2) der Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
—

ugotovi, da je Agencija storila dovolj resno kršitev svojih obveznosti iz členov 16, 22, 26, 28, 34 in 72 Uredbe 2016/1624, korakov od 1 do 5 Standardnih operativnih postopkov in člena 4 Kodeksa ravnanja, ki tožečim strankam dajejo pravice, kot so zavarovane v členih 1, 4, 18, 19, 24, 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in dovolj resno kršitev temeljnih pravic tožečih strank, določenih v členih 1, 4, 18, 19, 24, 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, s čimer je neposredno povzročila škodo, ki so jo utrpele tožeče stranke;
2.

Drugi tožbeni razlog: če bi se uporabila izjema, ki jo uveljavlja Komisija, je ta storila napako, ker ni ugotovila, da je bila prošnja tožeče stranke podana v izjemnih okoliščinah, in ker je ugotovila, da ni prevladujočega javnega interesa za razkritje zaprošenih informacij. Tožeča stranka zato trdi, da odločitev Komisije pomeni kršitev zadnjega stavka tretje alinee člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001. — Skrajni ukrepi, ki jih je uvedla Irska v zvezi s potovanjem znotraj Unije, so v državljanske svoboščine in temeljne pravice posegli povsem brez primere v zgodovini Unije. S tem je bilo znatno poseženo v številne temeljne svoboščine, vključno s pravico posameznikov do svobode gibanja, pravico do dela in pravico do dostopa do pravnega varstva. Zaradi brezprimernosti uvedenih omejitev skupaj z znatnimi posegi v temeljne pravice tožeča stranka trdi, da je bila ta prošnja jasno podana v izjemnih okoliščinah, ki jih Komisija s tem, da je prišča do odločitve o zavrnitvi razkritja, ni upoštevala. Tožeča stranka poleg tega trdi, da to, da je je Komisija v okviru te zadeve dala prednost zaupnosti, pomeni neizpolnitev obveznosti zagotovitve pravice upoštevnih članov javnosti do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja v razumnem času. — Z zavrnitvijo razširitve zadevnih dokumentov so upoštevni državljani postavljeni v znatno slabši položaj in s tako zavrnitvijo je znatno zmanjšana njihova zmožnost učinkovitega izpodbijanja zatrjevanih razlogov za začasno ukinitev temeljnih pravic v zvezi s potovanjem znotraj Unije. Tožeča stranka poleg tega trdi, da je Komisija z nerazkritjem zaprošenih dokumentov neopravičljivo ovirala možnost upoštevnih državljanov Unije, da uveljavljajo odgovornost svoje vlade za stroge posege v njihove pravice, ki so zagotovljene s pravom Unije, in da bi moral ta dejavnik kot tak utemeljevati spoštovanje načela preglednosti, kot je določeno s Pogodbama in Uredbo št. 1049/2001. — Tožeča stranka nazadnje trdi, da ni sporno, da je pravico do dostopa do informacij nujno orodje za obrambo temeljnih pravic in državljanskih svoboščin v Uniji, za zagotovitev dostopa do pravnega varstva na splošno in v okoljskih zadevah, kot je v obravnavanem primeru, ter za uveljavljanje odgovornosti vlad. V tem primeru bodo zadevni dokumenti bodisi razkrili dejansko(-e) korist(-i) za javno zdravje (kot je predvideno z zadevnimi priporočili Sveta), ki utemeljuje(-jo) ukrepe, uvedene za boj proti COVID-19, bodisi tega ne bodo storili. Glede na to, da so izpodbijani ukrepi brezprimerni, skrajni in omejujoči za upoštevne državljane Unije, ki želijo uveljavljati svojo pravico do svobode gibanja in/ali dela znotraj Unije, je dostop do zaprošenih dokumentov v nujnem javnem interesu, ki bo zadevni javnosti omogočil, da ukrepa tako, da brani in zaščiti svoje temeljne pravice in uveljavlja odgovornost irske vlade za skrajne ukrepe, ki jih je uvedla.
Tožba, vložena 16. julija 2021 – Veen/Europol

(Zadeva T-436/21)

(2021/C 431/50)

Jezik postopka: slovaščina

Stranki

Tožeča stranka: Leon Leonard Johan Veen (Oss, Nizozemska) (zastopnik: T. Lysina, odvetnik)

Tožena stranka: Agencija Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol)

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Evropski uniji, ki jo zastopa Agencija Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol) naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino v znesku 50 000 EUR;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, ki jih je nosila tožeča stranka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe zaradi plačila odškodnine iz naslova nepogodbene odgovornosti, vložene na podlagi členov 268 in 340 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 50(1) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (UE) 2016/794 (1), navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da je tožena stranka nezakonito obdelovala osebne podatke tožeče stranke.

V okviru tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da je tožena stranka preiskovalnemu spisu v kazenskem postopku, ki se proti tožeči stranki vodi v Slovaški republiki, priložila kot dokaz poročilo, ki ga je pripravila sama in ki vsebuje netočne in negativne informacije o tožeči stranki, ki niso podprte z dokazi, kar je privedlo do škodnega dogodka. Tožeča stranka navaja, da je zaradi tega prišlo do okrnitve njene časti in ugleda ter da je bila kršena njena pravica do družinskega življenja. V tej vzročni zvezi z škodnim dogodkom ji je nastala nepremoženjska škoda, ki jo tožeča stranka ocenjuje na 50 000 EUR.

(1) Uredba (EU) 2016/794 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2016 o Agenciji Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol) ter nadomestitvi in razveljavitvi sklepov Sveta 2009/371/PNZ, 2009/934/PNZ, 2009/935/PNZ, 2009/936/PNZ in 2009/968/PNZ (UL 2016, L 135, str. 53).
2.

Drugi tožbeni razlog: formalne in procesne napake v disciplinskem postopku, in zlasti kršitev členov 1, 2 in 22(1) Priloge IX h Kadrovskim predpisom ter več določb sklepa Komisije z dne 12. junija 2019 o določitvi splošnih izvedbenih določb o izvajanju upravnih preiskav in disciplinskih postopkov (v nadaljevanju: SID), ponavljajoče se kršitve pravice do obrambe in zlasti člena 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), s katerim je vsakomur zagotovljen dostop do spisa, ki se nanaša nanj, kršitev člena 26, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov, kršitev načela domneve nedolžnosti, kršitev pravice do izjave, kršitev člena 41(1) Listine in dolžnosti nepristranskosti, ki jo določa, kršitev Uredbe 2018/1725 (2) in Uredbe 2001/1049 (3), kršitev načela enakosti orožij, ki izhaja iz poštenega sojenja, zagotovljenega s členom 47 Listine, kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja, kršitev obveznosti obrazložitve, očitna napaka pri presoji, kršitev dolžnosti nepristranskega, samostojnega in temeljitega preiskovanja, tako v prid kot v breme, ter kršitev načel dobre vere in dobrega upravljanja.
4.

Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da smernice in razpis prostega delovnega mesta – v medsebojni kombinaciji ali ločeno – niso zakoniti, ker so z njimi kršena načela pravne varnosti, preglednosti in dobrega upravljanja.
—

Ni bila dokazna resna in dejanska uporaba izpodbijane znamke Evropske unije (člena 18(1)(a) in 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta).
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da je bilo s Sporazumom o trgovini in sodelovanju med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo na eni strani ter Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska na drugi strani (v nadaljevanju: Sporazum) kršeno načelo pravne države. V zvezi s tem tožeči stranki navajata, da je s členom COMPROV.16 tega sporazuma skoraj glede vseh določb izključena možnost izpodbijanja pred sodišči in še zlasti pred sodišči Unije.
1.

Prvi tožbeni razlog: pavšalni popravek, naložen za neto znesek 2 056 473,43 EUR, je v nasprotju s členom 5 Delegirane uredbe št. 640/2014 (2) ter členoma 28 in 29 Izvedbene uredbe št. 809/2014 (3). Komisija je storila očitno napako pri presoji pomanjkljivosti ključne kontrole glede učinkovitosti navzkrižnih preverjanj in kakovosti LPIS [identifikacijski sistem za zemljišča]. Komisija je posamična razhajanja, ki so bila odkrita v postopku preverjanja analize posnetkov iz LPIS na zaslonu, in poznejše preglede na kraju samem glede štirih naključno izbranih parcel pomešala z rezultati programiranih pregledov na kraju samem, ki so bili v okviru pregleda parcel s sorazmernim koeficientom upravičenosti v letih 2016, 2017 in 2018 opravljeni v okviru akcijskega načrta za izboljšanje posodobitve LPIS. Čeprav gre za različna in ločena posega, je Komisija za uporabo naloženega popravka do skupnega zaključka prišla z ekstrapolacijo rezultatov obeh posegov, kar po mnenju tožeče stranke ni pravilno in ni sorazmerno.
7.

Sedmi tožbeni razlog: s tem, ko ni bil upoštevan količnik MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities) (minimalna zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti) v okviru področja tveganja „izpostavljenost tveganju“, je bila kršena Delegirana uredba (EU) 2015/63 — Tožena stranka bi morala v skladu s členom 6(1)(a), (2)(a) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 upoštevati nadpovprečno visok količnik MREL tožeče stranke v višini 67,6 %, ki močno presega minimalni količnik v višini 8 %, ki ga je določil Enotni odbor za reševanje.