ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 146/29

Tožba, vložena 3. marca 2015 – Evropska komisija/Romunija

(Zadeva C-104/15)

(2015/C 146/35)

Jezik postopka: romunščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Nicolae, D. Loma-Osorio Lerena, agenta)

Tožena stranka: Romunija

Predloga tožeče stranke

— ugotovi naj se, da Romunija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov za preprečitev onesnaževanja s prašnimi delci iz razširjenega bazena Boşneag, ki se nahajajo nahajališča izkopa bakra in cinka podjetja Moldomin v Moldovi Nouă, ni izpolnila obveznosti iz členov 4 in 13(2) Direktive 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (1);

— Romuniji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožba, ki jo je Evropska komisija vložila proti Romuniji, se nanaša na nesprejetje potrebnih ukrepov s strani romunskih organov za preprečitev onesnaževanja s prašnimi delci, ki izvirajo iz enega od usedalnih bazenov rudnika bakra.

Komisija meni, da Romunija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov za preprečitev širjenja prašnih delcev iz razširjenega usedalnega bazena Boşneag, ki škoduje zdravju ljudi in okolju, krši določbe členov 4 in 13(2) Direktive 2006/21/ES. Komisija zatrjuje, da mora Romunija zagotoviti varstvo zdravja ljudi in okolja pred kakršnimi koli negativnimi učinki – četudi uživa določeno stopnjo fleksibilnosti v zvezi s konkretnimi ukrepi, ki jih mora sprejeti – da bi spoštovala pogoje, ki so opredeljeni v členu 4 te direktive. Poleg tega Komisija meni, da člen 13(2) navedene direktive nalaga posebno obveznost pristojnemu organu, in sicer, da zagotovi, da gospodarski subjekt sprejme ustrezne ukrepe za preprečitev ali zmanjšanje prahu.

Komisija se v tem primeru opira na poročila romunskega organa, pristojnega na področju varovanja okolja, na informacije iz časopisov in na odgovore Romunije v predhodnem postopku, iz katerih izhaja, da na območju Moldova Nouă obstaja močno onesnaževanje s prašnimi delci, ki izvirajo iz razširjenega usedalnega bazena Boşneag, do katerega pride zlasti v obdobjih močnejšega vetra, in ima škodljive učinke za zdravje prebivalcev in okolje.

Komisija dalje trdi, da se Romunija ne more sklicevati na popolnoma notranje položaje, kot so lastninjenje podjetja Moldomin in bodoče okoljske obveznosti pridobitelja, da bi upravičila neizpolnitev obveznosti iz navedene direktive.

(1) UL L 102, str. 15 in popravek UL 2012, L 329, str. 23.
2.

Glede na odgovor na prvo vprašanje: Ali je treba člen 10(1) in (2) Direktive 2008/48/ES v povezavi z njenim členom 1, v skladu s katerim je cilj navedene direktive popolna uskladitev na zadevnem področju, razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji ali nacionalni praksi, ki — določata, da so vsi podatki pogodbe, določeni v členu 10(2), od (a) do (v), zajeti v enem samem dokumentu, ki izpolnjuje zahtevo po „pisni obliki“ v skladu s pravom zadevne države članice (to je načeloma v dokumentu, ki ga podpišeta pogodbeni stranki), in — ne priznavata polnih pravnih učinkov pogodbe o potrošniškem kreditu samo zato, ker del navedenih podatkov ni zajet v takem podpisanem dokumentu, čeprav so ti podatki (ali njihov del) vsebovani v ločenem dokumentu (na primer dokumentu, ki vsebuje „splošne pogoje pogodbe“, „kreditne pogoje“, „seznam stroškov“, „načrt za obročno odplačevanje“, ki ga pripravi kreditodajalec), pri čemer (i) na tak dokument napotuje sama pisna pogodba, (ii) so izpolnjeni pogoji, določeni z nacionalnim pravom za vključitev takega dokumenta kot dela pogodbe, in (iii) tako sklenjena pogodba o potrošniškem kreditu v celoti izpolnjuje zahteve po sklenitvi na „drugem trajnem nosilcu podatkov“ v smislu člena 10(1) navedene direktive?
1.

Pritožnica v okviru prvega pritožbenega razloga med drugim navaja, da je bil kršen člen 81 ES [101 PDEU], ker je Splošno sodišče to, da je pritožnica kršila člen 81 ES, utemeljilo s protislovno in nezadostno obrazložitvijo glede strukture podjetja in odgovornosti pritožnice. Temeljna protislovnost naj bi bila v tem, da je Splošno sodišče pritožnico in z njo nepovezano podjetje Tudapetrol za namen pripisa odgovornosti obravnavalo kot enotno podjetje, za namene naložitve globe pa sta bili večkrat obravnavani kot ločeni podjetji. Ker v obrazložitvi sodbe ni obravnavano vprašanje, ali gre pri pritožnici in podjetju Tudapetrol za enotno podjetje ali za dve ločeni podjetji, pritožnica meni, da sta bili kršeni obveznost obrazložitve (člen 296 PDEU) in pravica do obrambe.
SL Uradni list Evropske unije C 146/30

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 4. marca 2015 – Kødbranchens Fællesråd v imenu Århus Slagtehus A/S in drugi/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

(Zadeva C-112/15)

(2015/C 146/36)

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Østre Landsret

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Kødbranchens Fællesråd v imenu Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslageri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportsla A/S

Toženi stranki : 1. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri 2. Fødevarestyrelsen

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 27(4)(a) Uredbe (ES) št. 882/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali v povezavi s točkama 1 in 2 Priloge VI k tej uredbi razlagati tako, da države članice pri določanju pristojbine, ki se zaračuna prehranskim obratom, vanjo ne smejo vključiti izdatkov za plače in usposabljanje javnih uslužbencev, ki se zaposlijo zaradi usposabljanja, ki izpolnjuje zahteve za „uradne preglednike“ v skladu z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 854/2004 (2) z dne 29. aprila 2004 o določitvi posebnih predpisov za organizacijo uradnega nadzora proizvodov živalskega izvora, namenjenih za prehrano ljudi, vendar pa pred sprejetjem na usposabljanje ali med usposabljanjem ne opravljajo inšpekcijskih pregledov mesa?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 45, str. 200.

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 45, str. 75.
1.

Ali je treba šteti, da se pošiljka odpadkov izvede „na način, ki ni izrecno določen v dokumentu iz Priloge VII“ v smislu člena 2, točka 35, (g)(iii) Uredbe (ES) št. 1013/2006 (1), kadar tisti, ki pripravi pošiljko, polja 2 (Uvoznik/Prejemnik), 7 (Objekt predelave) in 11 (Zadevna(e) država(e)) v dokumentu iz Priloge VII k navedeni Uredbi izpolni tako, da obstaja neskladje med navedenimi informacijami, čeprav so te informacije jasno navedene v mednarodnem potovalnem dokumentu in drugih razpoložljivih dokumentih?
SL Uradni list Evropske unije C 118/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hannover (Nemčija) 8. januarja 2015 – Alexandra Stück/Swiss International Air Lines AG

(Zadeva C-3/15)

(2015/C 118/19)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Hannover

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Alexandra Stück

Tožena stranka: Swiss International Air Lines AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu (1) z dne 21. junija 1999, kakor je bil spremenjen s Sklepom št. 2/2010 Odbora Skupnosti in Švice za zračni promet (2) z dne 26. novembra 2010, razlagati tako, da Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (3) [v nadaljevanju: Uredba o pravicah potnikov] v skladu s svojim členom 3(1)(a) velja tudi za potnike, ki na letu švicarskega letalskega prevoznika odhajajo z letališča na ozemlju tretje države in so namenjeni na letališče v Švici?

(1) UL L 114, str. 73.

(2) Sklep št. 2/2010 Skupnega odbora skupnosti in Švice za zračni promet, ki je bil ustanovljen na podlagi Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu z dne 26. novembra 2010 o nadomestitvi Priloge k Sporazumu med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu, UL L 347, str. 54.

(3) UL L 46, str. 1.
1.

Ali je treba člen 53(2) Direktive 2004/18/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev samega zase in v povezavi z dosegom načel prava Unije o enakosti in preglednosti pri oddaji javnih naročil razlagati tako, da je naročnik, če se javno naročilo odda ponudniku, za katerega meni, da ima ekonomsko najugodnejšo ponudbo, vedno zavezan metodo ocenjevanja ali pravila ponderiranja – kakršna koli že je njena/njihova predvidljivost, običajnost ali doseg – na podlagi katerih naj bi se ponudbe ocenile v skladu z merili ali podmerili za oddajo, določiti vnaprej in jih objaviti v obvestilu ali razpisni dokumentaciji,
2.

Ali je treba Direktivo Sveta z dne 22. decembra 1986 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (87/102/EGS (2)), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 98/7/ES (3) z dne 16. februarja 1998, razlagati tako, da letna efektivna obrestna mera prav tako vključuje provizijo za pobiranje obrokov posojila ali dela posojila, če je provizija precej višja od stroška, potrebnega za to dodatno storitev, in ali je treba člen 14 navedene direktive razlagati tako, da so določbe v zvezi z letno efektivno obrestno mero izključene, če provizija za dodatno storitev precej presega stroške te storitve in ni vključena v letno efektivno obrestno mero?
SL Uradni list Evropske unije C 138/26

Tožba, vložena 19. decembra 2014 – Evropski parlament/Svet Evropske unije

(Zadeva C-595/14)

(2015/C 138/36)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopniki: F. Drexler, A. Caiola, in M. Pencheva, agenti)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke

— Izvedbeni sklep Sveta z dne 25. septembra 2014 o uvedbi nadzornih ukrepov za 4-jodo-2,5-dimetoksi-N-(2- metoksibenzil)fenetilamin (25I-NBOMe), 3,4-dikloro-N-[[1-(dimetilamino)cikloheksil]metil]benzamid (AH-7921), 3,4- metilendioksipirovaleron (MDPV) in 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanon (metoksetamin) (2014/688/EU) (1) naj se razglasi za ničen;

— učinki Izvedbenega sklepa Sveta 2014/688/EU naj se ohranijo, dokler ta ne bo nadomeščen z novim aktom, ki bo sprejet v pravilni in predpisani obliki;

— toženi stranki naj se naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Evropski parlament v utemeljitev tožbe na podlagi člena 263 PDEU navaja dva razloga.

Prvi razlog se nanaša na to, da je Svet uporabil pravno podlago, ki naj bi bila razveljavljena z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe, in nato izvedeno pravno podlago, ki naj bi bila glede na sodno prakso Sodišča sama po sebi nezakonita.

Drugi razlog se nanaša na to, da je Svet za sprejetje Sklepa 2014/688/EU uporabil postopek odločanja, ki s pravnega vidika ni pravilen. Parlament naj ne bi bil vključen v postopek, ki je vodil do sprejetja izpodbijanega sklepa. Parlament iz tega posledično sklepa na kršitev Pogodb in bistveno kršitev postopka.

Parlament za primer, če Sodišče izpodbijani sklep razglasi za ničen, meni, da bi bilo primerno, da Sodišče z izvajanjem svoje diskrecijske pravice v skladu s členom 264, drugi odstavek, PDEU ohrani učinke izpodbijanega sklepa, dokler ta ne bo nadomeščen z novim aktom, ki bo sprejet v pravilni in predpisani obliki.

(1) UL L 287, str. 22.
—

dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe, in tožbi zavrne; in
2.

Če se bo odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje glasil, da je zakonito, če se postopek nadaljuje, ali gre potem za kršitev prava Unije, če: A. senat vse, kar je ugotovil v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, brez sprememb ponovno navede v svoji dokončni odločbi in glede teh dejanskih in pravnih rešitev zavrne izvajanje novih dokazov in zaslišanje strank; dejansko bi senat dopustil nove dokaze in zaslišal stranke le glede takih vprašanj, ki v predlogu za sprejetje predhodne odločbe ne bi bila opredeljena kot ugotovljena? B. senat glede vseh relevantnih vprašanj izvede nove dokaze in zasliši stranke, kar vključuje vprašanja, glede katerih je že podal svoje stališče v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, in v svoji dokončni odločbi izrazi svoje končno stališče, ki se opira na vse izvedene dokaze in ki je bilo oblikovano po presoji vseh argumentov strank, ne glede na to, ali so bili dokazi izvedeni pred vložitvijo predloga za sprejetje predhodne odločbe ali po sprejetju predhodne odločbe in so bili argumenti predstavljeni pred tem ali po tem?
SL Uradni list Evropske unije C 81/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 5. decembra 2014 – MM/Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

(Zadeva C-560/14)

(2015/C 081/06)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court, Ireland

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: MM

Tožene stranke: Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

Vprašanje za predhodno odločanje

1. Ali „pravica do izjave“ v pravu Evropske unije zahteva, da ima prosilec za subsidiarno zaščito, ki je vložil prošnjo v skladu z [Direktivo 2004/83] (1), pravico do ustne obravnave v zvezi s to prošnjo, vključno s pravico pozvati in zaslišati priče, kadar je prošnja vložena v okoliščinah, ko zadevna država članica opravi dva ločena postopka, ki si sledita, za obravnavanje prošenj za priznanje statusa begunca in prošenj za priznanje subsidiarne zaščite?

(1) Direktiva Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 96).
1.

Ali je treba klavzulo „standstill“ v členu 13 Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, priloženega Sporazumu z dne 12. septembra 1963 o vzpostavitvi pridružitvenega razmerja med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, in/ali klavzulo „standstill“ v členu 41(1) Dodatnega protokola z dne 23. novembra 1970, kakor je bil potrjen z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 (1) z dne 19. decembra 1972, razlagati tako, da so novi in strožji pogoji za dostop do združitve družinskih članov, ki niso gospodarsko dejavni, vključno z mladoletnimi otroki gospodarsko dejavnih turških državljanov, ki z dovoljenjem za prebivanje prebivajo v državi članici, zajeti z zahtevo „standstill“ ob upoštevanju: — razlage klavzul „standstill“, ki jo je Sodišče podalo zlasti v sodbah Derin (EU:C:2007:442), Dülger (EU:C:2012:504); Ziebell (EU:C:2011:809) (veliki senat) in Demirkan (EU:C:2013:583) (veliki senat), — cilja in vsebine Sporazuma iz Ankare, kakor je bil razložen zlasti v sodbah Ziebell in Demirkan, ter ob upoštevanju — tega, da Sporazum ter priloženi protokoli in sklepi itd. ne zajemajo določb o združitvi družine, in — tega, da je bila združitev družine takrat v Skupnosti in zdaj v Evropski uniji vedno urejena s sekundarno zakonodajo, zdaj z Direktivo o prostem gibanju (Direktiva 2004/38/ES (2))?
2.

Drugi pravni razlog: Splošno sodišče je storilo napako, ker je napačno razlagalo člen 5(1) Skupnega stališča, kar je privedlo do napačne uporabe Uredbe (točka 57 sodbe). — V nasprotju s stališčem Splošnega sodišča člen 5(1) Skupnega stališča ne določa, da so bile osebe iz Priloge k Skupnemu stališču in Uredbi bodisi člani zimbabvejske vlade bodisi osebe, ki so bile vpletene v dejanja, ki predstavljajo hudo grožnjo demokraciji ter spoštovanju človekovih pravic in pravne države v Zimbabveju; — na podlagi Skupnega stališča in torej Uredbe so morale osebe iz Priloge namreč ustrezati obema opisoma.
SL Uradni list Evropske unije C 46/31

Pritožba, ki jo je Kraljevina Švedska vložila 5. decembra 2014 zoper sodbo z dne 25. septembra 2014 v zadevi T-306/12, Darius Nicolai Spirlea in Mihaela Spirlea/Evropska komisija

(Zadeva C-562/14 P)

(2015/C 046/37)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Kraljevina Švedska (zastopnik: C. Meyer-Seitz)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Darius Nicolai Spirlea in Mihaela Spirlea, Kraljevina Danska, Republika Finska, Češka republika in Kraljevina Španija

Predlogi

— Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 25. septembra 2014 v zadevi T-306/12,

— razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 21. junija 2012, s katerim je bil zakoncema Spirlea zavrnjen dostop do zahtevanih dokumentov, in

— naložitev Evropski komisiji plačila stroškov, ki jih je imela Kraljevina Švedska.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja tri pritožbene razloge:

S prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo tretjo alinejo člena 4(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 (1) z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (uredba o transparentnosti) s tem, ko je domnevalo, da lahko Komisija pri sklicevanju na izjemo za preiskovalne dejavnosti svojo odločitev utemelji s splošno domnevo, da je v EU pilotnem postopku dostop do dokumentov mogoče zavrniti, če slednji v naslednjem koraku potencialno vodi k postopku zaradi neizpolnjevanja obveznosti in da Komisija ni napačno uporabila prava s tem, ko je zgornjo določbo uredbe o transparentnosti razlagala tako, da se na njeni podlagi lahko zavrne prošnjo za dostop do zahtevanega dokumenta v EU pilotnem postopku, ne da bi ga konkretno in posamično preučila.

Z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo tretjo alinejo člena 4(2) uredbe o transparentnosti s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni storila napake pri presoji z ugotovitvijo, da ne obstoja prevladujoči javni interes v smislu zadnjega dela člena 4(2) uredbe o transparentnosti.

S tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo Unije s tem, ko je menilo, da je tudi pri preizkusu tožbe v skladu z uredbo o transparentnosti treba zakonitost zadevnih pravnih aktov, v primeru tožbe za razglasitev ničnosti v skladu s členom 263 PDEU, preučiti glede na dejansko stanje in pravni položaj, kot je obstajal v času sprejetja aktov.

(1) UL L 145, str. 43.
SL Uradni list Evropske unije C 34/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf (Nemčija) 28. oktobra 2014 – Sabine Hünnebeck/Finanzamt Krefeld

(Zadeva C-479/14)

(2015/C 034/03)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Düsseldorf

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Sabine Hünnebeck

Tožena stranka: Finanzamt Krefeld

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 63(1) v povezavi s členom 65 PDEU razlagati tako, da nasprotujeta predpisom države članice, ki za izračun davka na darila določajo, da je, kadar sta ob podaritvi darovalec in obdarjenec rezidenta druge države članice, znižanje davčne osnove v primeru podaritve nepremičnine, ki je na ozemlju prve države članice, nižje od znižanja, ki bi bilo uporabljeno, če bi bil vsaj eden od njiju istega dne rezident te države, tudi takrat, kadar drug predpis te države članice določa, da se na zahtevo obdarjenca uporabi višje znižanje, pri čemer se upošteva celotno premoženje, ki ga je obdarjenec od darovalca pridobil deset let pred in deset let po podaritvi?
1.

(a) Ali je Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), s tem ko določa, da so storitve, ki jih opravljajo odvetniki, predmet DDV, ne da bi glede na pravico do pomoči odvetnika in načelo enakosti orožij upoštevala okoliščino, ali je posameznik, ki ni upravičen do pravne pomoči, zavezanec za DDV ali ne, združljiva s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 14 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah in členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic v delu, v katerem ta člen vsakomur priznava pravico, da se o njegovi zadevi odloča pravično, možnost svetovanja, obrambe in zastopanja ter pravico do pravne pomoči za tiste, ki nimajo zadostnih sredstev, kadar je ta pomoč potrebna za učinkovito zagotovitev dostopa do sodnega varstva? (b) Ali je iz istih razlogov Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 združljiva s členom 9(4) in (5) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, podpisane v Aarhusu 25. junija 1998, ki določa pravico do dostopa do pravnega varstva, pri čemer ti postopki ne smejo biti pretirano dragi in se „vzpostavi[jo] ustrezni[…] mehanizm[i] pomoči za odpravo ali zmanjšanje finančnih in drugih ovir za dostop do pravnega varstva“? (c) Ali so lahko storitve, ki jih odvetniki opravljajo v okviru nacionalnega sistema pravne pomoči, vključene v storitve, navedene v členu 132(1)(g) zgoraj navedene direktive 2006/112/ES, ki so tesno povezane s socialnim skrbstvom in socialnovarstvenim delom, ali pa so lahko oproščene na podlagi druge določbe te direktive? Če je odgovor na to vprašanje nikalen, ali je Direktiva 2006/112/ES, razlagana tako, da ne omogoča oprostitve plačila DDV za storitve, ki jih odvetniki opravijo za posameznike, ki so upravičeni do pravne pomoči v okviru nacionalnega sistema pravne pomoči, združljiva s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 14 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah in členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic?
SL Uradni list Evropske unije C 26/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid (Španija) 5. novembra 2014 – Rossa dels Vents Assessoria S.L./U Hostels Albergues Juveniles S.L.

(Zadeva C-491/14)

(2015/C 026/14)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Rossa dels Vents Assessoria S.L.

Tožena stranka: U Hostels Albergues Juveniles S.L.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(1) Direktive 2008/95/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami razlagati tako, da se izključna pravica imetnika znamke, da prepreči tretjim osebam, da v gospodarskem prometu uporabljajo znake, ki so enaki ali podobni njegovi znamki, nanaša na tretjo osebo, ki je imetnik poznejše znamke, ne da bi bilo treba to znamko predhodno razglasiti za nično?

(1) UL L 299, str. 25.
3.

je na podlagi odstavkov 3 in od 22 do 24 vzorčnega programa mreže iz leta 2006 in ustreznih pojasnil 8, 41, 45 in 46 ter ob upoštevanju sprememb, uvedenih z odstavki od 24 do 26 vzorčnega programa mreže iz leta 2012, in ustreznih pojasnil 44 in 49 NOK – ki je v času dejanskega stanja iz postopka v glavni stvari uporabil program prizanesljivosti, kakršen je v postopku v glavni stvari – za določen skrivni kartel, glede katerega je prvo podjetje pri Komisiji vložilo glavno prošnjo za imuniteto oziroma jo je nameravalo vložiti, lahko upravičeno prejel: a) le skrajšano prošnjo za imuniteto tega podjetja, ali b) tudi skrajšane prošnje za imuniteto, ki so jih naknadno vložila različna podjetja, ki so pri Komisiji primarno vložila „nedopustno“ prošnjo za imuniteto oziroma prošnjo za znižanje globe, zlasti, če so bile glavne prošnje zadnjenavedenih podjetij vložene po dodelitvi pogojne imunitete prvemu podjetju?