SL Uradni list Evropske unije C 38/5

Tožba, vložena 26. novembra 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji

(Zadeva C-556/10)

2011/C 38/07

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Braun und H. Støvlbæk, zastopnika)

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Predloga tožeče stranke

Komisija Sodišču predlaga, naj:

1. Ugotovi, da Zvezna republika Nemčija pri prenosu prvega železniškega paketa ni izpolnila svojih obveznosti iz — člena 6(3) in Priloge II k Direktivi 91/440/EGS (1) ter členov 4(2) in 14(2) Direktive 2001/14/ES (2), — člena 6(2) Direktive 2001/14/ES, — členov 7(3) in 8(1) Direktive 2001/14/ES in — člena 30(4) Direktive 2001/14/ES v povezavi s členom 10(7) Direktive 91/440/EGS.

2. Toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Namen direktiv 91/440/EGS in 2001/14/EG je vzpostavitev enakega in nediskriminatornega dostopa do železniške infrastrukture za vsa podjetja ter dinamičnega in transparentnega trga železnic v Evropi, usmerjenega v konkurenco. Člen 6(3) Direktive 91/440/EGS določa, da je treba izvajanje „odločilnih funkcij“ upravljanja infrastrukture prenesti na organe ali podjetja, „ki sami(-a) ne opravljajo prevoznih storitev v železniškem prometu“.

Po mnenju Komisije neodvisnost upravljavca infrastrukture, ki jo predpisuje Direktiva, pri izvajanju odločilnih funkcij v Nemčiji ni zagotovljena, saj naj bi bilo več teh „odločilnih funkcij“ prenesenih na družbo, ki je sicer pravno neodvisna, vendar je del holdinga, v katerega med drugim spadajo podjetja, ki opravljajo prevozne storitve v železniškem prometu.

Neodvisnost, opredeljena v Direktivi 2001/14/ES, mora biti izražena ne le pravno, temveč tudi organizacijsko in v okviru sprejemanja odločitev. Iz tega sledi, da je podjetje, ki so mu zaupane odločilne funkcije, lahko s podjetji, ki opravljajo prevozne storitve v železniškem prometu, organizirano v holding le, če od teh podjetji ni ločeno samo pravno, temveč če dokazljivo z njimi ne tvori gospodarske enote, torej da je od njih tudi gospodarsko neodvisno. Če torej v okviru holdinga „odločilne funkcije“ izvaja hčerinska družba, je treba s sprejetjem varnostnih ukrepov zagotoviti, da družba mati in hčerinska družba ne moreta delovati kot gospodarska enota in s tem ne kot eno podjetje. Ti primerni in zadostni varstveni ukrepi, s katerimi se lahko zagotovi tudi, da je upravljavec infrastrukture gospodarsko neodvisen od prevoznikov v železniškem prometu, v Nemčiji niso bili sprejeti. Varstveni ukrepi, na katere se sklicuje Nemčija, ne zadostujejo za zagotovitev neodvisnosti odločilnih nalog, da bi se preprečili konflikti interesov in da bi se holdingu odvzel nadzor nad organom, ki so mu zaupane odločilne funkcije.

Po eni strani izpolnitve pogojev glede neodvisnosti ne preverja neodvisen organ, konkurenti pa v primeru kršitev zapovedi neodvisnosti nimajo na voljo možnosti pritožbe. Po drugi strani iz naslednjih razlogov ni zagotovljena neodvisnost zaposlenih oziroma poslovodstva in vodstvenih delavcev organa, ki so mu bile zaupane odločilne funkcije, v razmerju do holdinške družbe:

— Članom uprave holdinga ali drugih družb, ki spadajo v holding, ni onemogočeno, da so člani uprave organa, ki so mu zaupane odločilne funkcije.

— Ni določeno, da člani organov odločanja organa, ki so mu zaupane odločilne funkcije, ter njegovi vodstveni delavci in zaposleni, ki jim je zaupano izvajanje odločilnih funkcij, po tem, ko prenehajo opravljati dejavnost za zadevni organ, za primerno število let ne smejo zasesti vodilnih položajev v holdingu ali drugih institucijah, nad katerimi holding izvaja nadzor.

— Poslovodstvo organa, ki so mu zaupane odločilne funkcije, ni imenovano pod jasno določenimi pogoji in ga ne zavezujejo ustrezne pravne obveznosti, da bi se zagotovila popolna neodvisnost sprejemanja odločitev.

— Organ, ki so mu zaupane odločilne funkcije, nima lastnih zaposlenih, ki bi bili nameščeni v ločenih prostorih oziroma prostorih z nadzorovanim dostopom in katerih stiki s holdinško družbo in drugimi podjetji, ki jih ta nadzoruje, bi bili omejeni na uradna obvestila v zvezi z izvajanjem odločilnih funkcij.

— Dostop do informacijskega sistema ni zavarovan, zaradi česar ni mogoče izključiti, da lahko pride holding do informacij, ki se nanašajo na izvajanje odločilnih funkcij.

Poleg navedene kršitve zahteve po neodvisnosti upravljavca infrastrukture pri izvajanju odločilnih funkcij Zvezna republika Nemčija svoje obveznosti iz direktiv 91/440 in 2001/14 krši tudi s tem, da:

— ni dovolj jasno prenesla predpisov Direktive 2001/14/ES o uporabninah in ni določila pogojev za pravilno uporabo načela celotnih stroškov;

— ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi upravljavcu infrastrukture naložila znižanje stroškov infrastrukture in uporabnin za dostop do železniškega omrežja;

— regulatornega organa ni pooblastila, da svojo zahtevo, naj mu upravljavec infrastrukture predloži informacije, uveljavi tudi z ustreznimi sankcijami.

(1) Direktiva Sveta z dne 29. julija 1991 o razvoju železnic Skupnosti (91/440/EGS); UL L 237, str. 25.

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala; UL L 75, str. 29.