36

V teh okoliščinah je Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Nemčija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba pri odločanju o vprašanju, ali se Palestincu brez državljanstva ne nudi več zaščita ali pomoč UNRWA v smislu člena 12(1)(a), drugi stavek, Direktive [2011/95], prostorsko gledano upoštevati le posamičen sektor območja delovanja (Gaza, Jordanija, Libanon, Sirija, Zahodni breg), v katerem je imela oseba brez državljanstva ob zapustitvi ozemlja pod mandatom UNRWA svoje dejansko prebivališče (tukaj: Sirija), ali pa tudi druge sektorje območja delovanja na ozemlju pod tem mandatom? 2. Če ni treba upoštevati le tega posamičnega sektorja območja delovanja ob zapustitvi: ali je treba vedno in neodvisno od nadaljnjih pogojev upoštevati vse sektorje območja delovanja na ozemlju pod mandatom UNRWA? Če to ni tako: ali je treba druge sektorje območja delovanja upoštevati le takrat, kadar je med osebo brez državljanstva in zadevnim sektorjem območja delovanja obstajala stvarna (teritorialna) zveza? Ali je za takšno zvezo potrebno, da je imela oseba brez državljanstva ob odhodu ali prej v tem sektorju običajno prebivališče? Ali je treba ob preizkusu stvarne (teritorialne) zveze upoštevati še druge okoliščine? Če je to tako: katere? Ali je to odvisno od tega, ali je za osebo brez državljanstva v trenutku zapustitve ozemlja pod mandatom UNRWA vstop v zadevni sektor delovanja mogoč in sprejemljiv? 3. Ali je oseba brez državljanstva, ki zapusti ozemlje pod mandatom UNRWA, ker je na sektorju delovanja, kjer ima svoje dejansko prebivališče, njena osebna varnost zelo ogrožena, in je za UNRWA neizvedljivo, da bi ji tam zagotovila zaščito ali pomoč, samodejno upravičena do zaščite iz Direktive v smislu člena 12(1)(a), drugi stavek, Direktive 2011/95, tudi če je pred tem vstopila v navedeni sektor delovanja, ne da bi bila v sektorju predhodnega prebivališča njena osebna varnost zelo ogrožena in glede na razmere v času odhoda ni mogla pričakovati, da ji bo UNRWA v novem sektorju zagotavljala zaščito in pomoč in tudi ne, da se bo v doglednem času lahko vrnila v sektor delovanja, v katerem je bilo njeno dotedanje prebivališče? 4. Ali je za odločanje o vprašanju, ali osebi brez državljanstva zato, ker so po zapustitvi ozemlja pod mandatom UNRWA odpadle predpostavke po členu 12(1)(a), drugi stavek, Direktive [2011/95], ipso facto ni mogoče priznati statusa begunca, upošteven zgolj sektor delovanja, v katerem je imela zadnje običajno prebivališče? Če to ni tako: ali je treba po analogiji upoštevati tudi sektorje, ki jih je treba upoštevati ob odhodu v smislu drugega vprašanja? Če to ni tako: po katerih kriterijih je treba določiti sektorje, ki jih je treba upoštevati v času odločanja o prošnji? Ali predpostavke za uporabo člena 12(1)(a), drugi stavek, Direktive [2011/95] niso več izpolnjene, če so (državne ali kvazi državne) službe v zadevnem sektorju delovanja osebo brez državljanstva (spet) pripravljene sprejeti? 5. Če je v zvezi z izpolnjenostjo ali pomanjkanjem predpostavk po členu 12(1)(a), drugi stavek, Direktive [2011/95] pomemben sektor delovanja, na katerem je bilo (zadnje) običajno prebivališče: kateri kriteriji so za opredelitev običajnega prebivališča merodajni? Ali je potrebno zakonito prebivališče, ki ga država prebivanja odobri? Če to ni tako: ali morajo odgovorne službe v sektorju delovanja vsaj zavestno dopuščati prebivanje te osebe brez državljanstva? Če je to tako: ali mora biti odgovornim službam navzočnost posamezne osebe brez državljanstva konkretno znana ali pa zadostuje zavestno dopuščanje prebivanja osebe brez državljanstva kot člana večje skupine ljudi? Če to ni tako: ali zadostuje zgolj daljše dejansko prebivanje?“