HARTMANN 
SODBA SODIŠČA (veliki senat) 
z dne 18. julija 2007 * 
V zadevi 0212/05, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, 
ki ga je vložilo Bundessozialgericht (Nemčija) z odločbo z dne 10. februarja 2005, ki 
je prispela na Sodišče 17. maja 2005, v postopku 
Gertraud Hartmann 
proti 
Freistaat Bayern, 
SODIŠČE (veliki senat), 
v sestavi V. Skouris, predsednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, 
K. Lenaerts in P. Kūris, predsedniki senatov, R. Silva de Lapuerta, sodnica, 
K. Schiemann (poročevalec), J. Makarczyk, G. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič in 
L. Bay Larsen, sodniki, 
* Jezik postopka: nemščina. 
I - 6333 
SODBA Z DNE 18. 7. 2007 - ZADEVA C-212/05 
generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed, 
sodni tajnik: B. Fülöp, administrator, 
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 13. junija 2006, 
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
— za G. Hartmann M. Eppelein, Assessor, 
— za nemško vlado M. Lumma, zastopnik, 
— za špansko vlado F. Diez Moreno, zastopnik, 
— za nizozemsko vlado M. de Mol, zastopnica, 
— za vlado Združenega kraljestva najprej C. Jackson, zastopnica, skupaj z 
E. Sharpston, QC, nato C. Gibbs, zastopnica, skupaj s T. Wardom, barrister, 
— za Komisijo Evropskih skupnosti V. Kreuschitz in D. Martin, zastopnika, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 
28. septembra 2006 
I - 6334 
HARTMANN 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za predhodno odločanje se nanaša na razlago Uredbe Sveta št 1612/68 
(EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL L 257, 
str. 2). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med go. Hartmann in Freistaat Bayern glede 
zavrnitve slednjega, da ji izplača dodatek za vzgojo njenih otrok. 
Pravni okvir 
Skupnostna ureditev 
3 Člen 7(1) in (2) Uredbe št. 1612/68 določa: 
„1. Delavec, ki je državljan države članice, v drugi državi članici zaradi njegovega 
državljanstva ne sme biti deležen drugačnega obravnavanja kot domači delavci v 
zvezi z zaposlitvenimi in delovnimi pogoji, predvsem glede plačila, odpovedi in, če bi 
postal brezposeln, glede vrnitve na delovno mesto ali ponovne zaposlitve. 
I - 6335 
SODBA Z DNE 18. 7. 2007 - ZADEVA C-212/05 
2. Uživa enake socialne in davčne ugodnosti kot domači delavci." 
Nacionalna ureditev 
4 Kot izhaja iz predložitvenega sklepa, člen 1(1) zakona o dodatku in dopustu za 
vzgojo (Bundeserziehungsgeldgesetz, v nadaljevanju: BErzGG), kot je veljal ob 
nastanku dejstev iz spora o glavni stvari, določa, da lahko za dodatek za vzgojo 
zaprosi vsaka oseba s stalnim ali običajnim prebivališčem v Nemčiji, ki v okviru 
svojega gospodinjstva skrbi za otroka in zagotavlja njegovo varstvo in vzgojo ter ne 
izvršuje poklicne dejavnosti oziroma je ne izvršuje za polni delovni čas. 
5 Poleg tega imajo na podlagi člena 1(4) BErzGG, kot je veljal v času dejstev spora o 
glavni stvari, pravico do dodatka za vzgojo tudi državljani držav članic Evropske 
unije in obmejni delavci, ki prihajajo iz držav, ki imajo skupno mejo z Nemčijo, če 
izvršujejo v tej državi članici poklicno dejavnost, ki presega mejo nepomembnosti. 
6 Na podlagi člena 1(7) BErzGG, kot je bil spremenjen 12. oktobra 2000, je zakonec 
osebe, ki je zaposlena v nemški javni upravi, upravičen do dodatka za vzgojo, čeprav 
prebiva v drugi državi članici. Vendar se v skladu s členom 24(1) BErzGG, kot je bil 
spremenjen 12. oktobra 2000, ta določba ne uporablja, če so otroci rojeni pred 1. 
januarjem 2001. 
I - 6336 
HARTMANN 
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
7 Ga. Hartmann je avstrijska državljanka, od leta 1990 poročena z nemškim 
državljanom, ki je prej prebival v Nemčiji. Od leta 1990 par živi v Avstriji s svojimi 
tremi otroki, rojenimi v marcu 1991, maju 1993 in septembru 1997. Mož tožeče 
stranke dela kot uradnik v Nemčiji (pri Deutsche Bundespost od leta 1986 in pri 
Deutsche Telekom AG od leta 1995). 
8 S sklepom z dne 25. septembra 1991, spremenjenim na podlagi ugovora s sklepom z 
dne 7. januarja 1992, in s sklepom z dne 20. septembra 1993, spremenjenim na 
podlagi ugovora s sklepom z dne 26. januarja 1994 je Freistaat Bayern zavrnil 
dodelitev dodatka za vzgojo iz BErzGG, kot je veljal v času dejstev spora o glavni 
stvari, ge. Hatmann za njena prva dva otroka. 
9 S sklepoma z dne 10. in 23. junija 1998, spremenjenima na podlagi ugovora s 
sklepom z dne 7. septembra 1998, so bili zavrnjeni predlogi tožeče stranke za 
ponoven preizkus, kot tudi njen zahtevek za dodatek za vzgojo za prvo leto življenja 
njenega najmlajšega sina. Zavrnitev dodelitve tega dodatka za vzgojo je obrazložena 
z dejstvom, da Hartmannova ne prebiva v Nemčiji in ne opravlja poklicne dejavnosti 
v tej državi članici. 
10 Ker je Sozialgericht München z odločbo z dne 14. februarja 2001 zavrnilo tožbo ge. 
Hartmann, je slednja zoper to odločbo vložila pritožbo na Bayerische Landesso­
zialgericht, ki jo je prav tako zavrnilo s sodbo z dne 1. julija 2003. To sodišče je 
menilo, da ga. Hartmann na podlagi nemškega prava ne more biti upravičena do 
dodatka za vzgojo, ker ni prebivala v Nemčiji. Zadevnega dodatka ji tudi na podlagi 
prava Skupnosti ne bi bilo mogoče dodeliti. 
I - 6337 
SODBA Z DNE 18. 7. 2007 - ZADEVA C-212/05 
11 Po mnenju navedenega sodišča se Uredba Sveta (EGS) št 1408/71 z dne 
14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove 
družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kot je bila spremenjena in posodobljena z 
Uredbo Sveta (EGS) št 2001/83 z dne 2. junija 1983 (UL L 230, str. 6), kot je bila 
spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 1249/92 z dne 30. aprila 1992 (UL L 136, 
str. 28, v nadaljevanju: Uredba št. 1408/71) v tej zadevi naj ne bi uporabljala, ker ga. 
Hartmann ni bila zaposlena in njenega moža kot uradnika naj ne bi bilo mogoče šteti 
za „delavca" v smislu priloge I, točke 1, C („Nemčija") k Uredbi št. 1408/71. 
12 Bayerische Landessozialgericht je dodalo, da tudi člen 7(2) Uredbe št. 1612/68 ne bi 
mogel biti podlaga za pravico do dodatka za vzgojo, ker Uredba št. 1408/71 prevlada 
nad navedeno uredbo. 
13 Tožeča stranka je pri Bundessozialgericht vložila predlog za revizijo. 
14 V teh okoliščinah je Bundessozialgericht prekinilo odločanje in Sodišču postavilo ti 
vprašanji za predhodno odločanje: 
„1. Ali se v smislu Uredbe Sveta št. 1612/68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o 
prostem gibanju delavcev v Skupnosti za obdobja med januarjem 1994 in 
septembrom 1998 kot delavec migrant šteje tudi nemški državljan, ki je ohranil 
svoje obstoječe delovno razmerje poštnega uradnika v Nemčiji in se leta 1990 za 
stalno preselil iz Nemčije v Avstrijo ter od takrat naprej opravljal svoj poklic kot 
obmejni delavec? 
I - 6338 
HARTMANN 
2. V primeru, da se na prvo vprašanje odgovori pritrdilno: 
Ali gre za posredno diskriminacijo v smislu člena 7(2) Uredbe (EGS) št 1612/68, 
če je poklicno nedejaven zakonec osebe, omenjene pod prvim vprašanjem, ki 
živi v Avstriji in ima avstrijsko državljanstvo, v zadevnem času izključen od 
prejemanja nemškega dodatka za vzgojo otroka, ker v Nemčiji ni imel niti 
stalnega niti začasnega prebivališča?" 
Vprašanji za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
15 S prvim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali se državljan države 
članice, ki je prenesel svoje stalno prebivališče v drugo državo članico, pri čemer je 
obdržal svojo zaposlitev v prvi državi in odtlej opravlja poklic kot obmejni delavec, 
lahko sklicuje na status „delavca migranta" v smislu Uredbe št. 1612/68. 
16 Nemška vlada, vlada Združenega kraljestva in Komisija Evropskih skupnosti so v 
svojih pisnih stališčih - ter nizozemska vlada na obravnavi - zatrjevale, da gre za 
izvrševanje pravice do prostega pretoka delavcev zgolj, če se oseba premešča v drugo 
državo članico z namenom izvrševanja poklicne dejavnosti. Posledično oseba, kot je 
g. Hartmann, ki ni nikdar prenehal opravljati zaposlitve v državi članici, katere 
državljan je, in ki je zgolj prenesel svoje stalno prebivališče v državo članico svojega 
zakonca, ne bi mogla koristiti določb Skupnosti na področju prostega pretoka 
delavcev. 
I - 6339 
SODBA Z DNE 18. 7. 2007 - ZADEVA C-212/05 
17 Glede tega je treba poudariti, da je treba obrazložitev preizkusiti v smislu sodbe z 
dne 21. februarja 2006 v zadevi Ritter-Coulais (0152/03, ZOdl., str. I-1711). V tej 
zadevi je Sodišče, ki je raziskalo položaj tožečih strank iz spora o glavni stvari v 
smislu načela prostega pretoka delavcev iz člena 48 Pogodbe ES (po spremembi 
člen 39 ES), v točkah 31 in 32 te sodbe poudarilo, da vsak državljan Skupnosti - ne 
glede na njegovo prebivališče in državljanstvo —, ki je izkoristil pravico do prostega 
gibanja delavcev in ki je opravljal poklicno dejavnost v drugi državi, kot je tista, v 
kateri je njegovo prebivališče, sodi v področje uporabe navedene določbe. Posledično 
tožeči stranki iz spora o glavni stvari, ki sta delali v drugi državi članici, kot je tista, v 
kateri je njuno dejansko prebivališče, sodita v področje uporabe člena 48 Pogodbe. 
18 V tem primeru je spor o glavni stvari nastal zaradi osebe, ki po prenosu svojega 
stalnega prebivališča prebiva v državi članici in opravlja poklicno dejavnost v drugi 
državi članici. Nastanitev g. Hartmanna v Avstriji iz zasebnih razlogov ni opravičilo 
za to, da se mu ne bi priznal položaj delavca migranta, ki ga je pridobil v trenutku, ko 
je po prenosu svojega stalnega prebivališča v Avstrijo začel v celoti izvrševati pravico 
do prostega pretoka delavcev, ker je zaradi opravljanja poklicne dejavnosti potoval v 
Nemčijo. 
19 Iz tega izhaja, da za obdobje od januarja 1994 do septembra 1998 položaj obmejnega 
delavca, kot je g. Hartmann, spada na področje uporabe določb Pogodbe ES o 
prostem pretoku delavcev in posledično Uredbe št. 1612/68. 
20 Glede na zgoraj navedene ugotovitve je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da se 
državljan države članice, ki je prenesel svoje stalno prebivališče v drugo državo 
članico, pri čemer je obdržal svojo zaposlitev v prvi državi, in odtlej opravlja svojo 
poklicno dejavnost kot obmejni delavec, lahko sklicuje na status „delavca migranta" 
v smislu Uredbe št. 1612/68. 
I - 6340 
HARTMANN 
Drugo vprašanje 
21 Z drugim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali v okoliščinah, kot 
so v sporu o glavni stvari, člen 7(2) Uredbe št 1612/68 nasprotuje temu, da je 
brezposelni zakonec delavca migranta, ki prebiva v Avstriji in je državljan te države 
članice, izključen od pravice do nemškega dodatka za vzgojo, ker v Nemčiji nima ne 
stalnega ne običajnega prebivališča. 
22 Sodišče je že presodilo, da je nemški dodatek za vzgojo socialna „ugodnost" v smislu 
člena 7(2) Uredbe št 1612/68 (glej sodbo z dne 12. maja 1998 v zadevi Martínez 
Sala, C-85/96, Recueil, str. I-2691, točka 26). 
23 Nemška vlada in vlada Združenega kraljestva sta poudarili, da bi bilo dejstvo, da 
obmejni delavec s stalnim prebivališčem in z zaposlitvijo v dveh različnih državah 
članicah koristi enake socialne ugodnosti v obeh državah članicah in jih kombinira, 
nepravično. Da bi se odpravila ta nevarnost in glede na dejstvo, da Uredba 
št. 1612/68 ne vsebuje usklajevalnih pravil za preprečevanje kumuliranja plačil, bi 
lahko bila izključena možnost „izvoza" dodatka za vzgojo v državo članico 
prebivališča obmejnega delavca. 
24 Glede tega je treba poudariti, da lastnost obmejnega delavca g. Hartmannu ne 
preprečuje sklicevanja na enako obravnavanje na podlagi člena 7(2) Uredbe 
št. 1612/68 glede dodelitve socialnih ugodnosti. Sodišče je že odločilo, da se 
obmejni delavci lahko sklicujejo na določbe člena 7 Uredbe št. 1612/68 enako kot 
vsak drug delavec, ki ga navaja ta določba. Četrta uvodna izjava te uredbe izrecno 
I - 6341 
SODBA Z DNE 18. 7. 2007 - ZADEVA C-212/05 
določa, da morajo pravico do prostega pretoka delavcev „brez diskriminacije uživati 
stalni, sezonski in obmejni delavci in tisti, ki s svojim delom opravljajo storitve", in 
člen 7 te uredbe se brez izjeme nanaša na „delavca, ki je državljan države članice" 
(sodba z dne 27. novembra 1997 v zadevi Meints, C-57/96, Recueil, str. I-6689, 
točka 50). 
25 Treba je poudariti, da je v sporu o glavni stvari za dodatek za vzgojo zaprosila ga. 
Hartmann, ki je kot soproga delavca, za katerega se uporablja Uredba št. 1612/68, 
zgolj posredni upravičenec enakega obravnavanja, ki ga delavcu migrantu priznava 
člen 7(2) te Uredbe. Posledično se pravica do nemškega dodatka za vzgojo razširi na 
tožečo stranko zgolj, če je ta dodatek za njenega soproga „socialna ugodnost" v 
smislu člena 7(2) Uredbe št. 1612/68 (glej po analogiji sodbo z dne 26. februarja 
1992 v zadevi Bernini, C-3/90, Recueil, str. I-1071, točka 26). 
26 V zadevi v glavni stvari gre za tak primer. Dajatev, kot je nemški dodatek za vzgojo, 
ki s tem, da nadomesti stroške družine, enemu od staršev omogoča, da se posveti 
vzgoji majhnega otroka (glej v tem smislu sodbo z dne 10. oktobra 1996 v zadevi 
Hoever in Zachów, C-245/94 in C-312/94, Recueil, str. I-4895, točke od 23 do 25), in 
koristi celi družini, ne glede na to, kateri od staršev zaprosi zanj. Dodelitev takega 
dodatka zakoncu delavca lahko zmanjša obveznost prispevanja za družinske stroške, 
ki bremeni tega delavca, in je torej zanj „socialna ugodnost" v smislu člena 7(2) 
Uredbe št. 1612/68 (glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo Bernini, točka 25). 
27 Člen 7(2) Uredbe št. 1612/68 določa, da delavec migrant uživa enake socialne in 
davčne ugodnosti kot domači delavci. Ker je dodatek za vzgojo „socialna ugodnost" v 
smislu te določbe, mora biti delavec migrant v položaju, v kakršnem je g. Hartmann, 
in posledično njegova soproga iz razlogov, navedenih v točkah 25 in 26 te sodbe, 
upravičen, da koristi ta dodatek, tako kot domači delavec. 
I - 6342 
HARTMANN 
28 Vendar iz Sodišču predloženega spisa izhaja, da je dodelitev dodatka za vzgojo v 
skladu z nemško zakonodajo mogoča le, če imajo njegovi upravičenci prebivališče na 
nacionalnem ozemlju. Ker lahko taka ureditev povzroči posredno diskriminacijo 
delavcev, ki ne prebivajo v Nemčiji, se predložitveno sodišče sprašuje, ali je taka 
ureditev lahko upravičena in ali izpolnjuje pogoj sorazmernosti. 
29 Treba je poudariti, da pravilo enakega obravnavanja iz člena 39 Pogodbe in iz člena 7 
Uredbe št. 1612/68 ne prepoveduje zgolj očitne diskriminacije na podlagi 
državljanstva, ampak tudi vse prikrite oblike diskriminacije, ki z uporabo drugih 
razlikovalnih meril dejansko povzročijo enak rezultat (zgoraj navedena sodba 
Meints, točka 44). 
30 Določbo nacionalnega prava, če ni objektivno upravičena in sorazmerna z 
zasledovanim ciljem, je treba šteti za posredno diskriminatorno, ker lahko že samo 
zaradi svoje lastnosti bolj vpliva na delavce migrante kot na domače delavce in ker 
lahko posledično postavi v slabši položaj zlasti delavce migrante (zgoraj navedena 
sodba Meints, točka 45). 
31 Tak je pogoj prebivališča, kot je pogoj v sporu o glavni stvari, ki ga, kot poudarja 
predložitveno sodišče, lažje spoštujejo nemški delavci oziroma njihovi zakonci, ki 
prebivajo najpogosteje v Nemčiji, kot pa delavci iz drugih držav članic oziroma 
njihovi zakonci, ki pogosteje prebivajo v drugi državi članici (glej po analogiji sodbo 
z dne 8. junija 1999 v zadevi Meeusen, C-337/97, Recueil, str. I-3289, točki 23 in 24). 
I - 6343 
SODBA Z DNE 18. 7. 2007 - ZADEVA C-212/05 
32 Glede na pojasnila predložitvenega sodišča je nemški dodatek za vzgojo instrument 
nacionalne družinske politike, ki želi spodbujati rodnost v državi. Prvi cilj tega 
dodatka je omogočiti staršem, da sami pazijo svoje otroke in se s tem odpovejo svoji 
poklicni dejavnosti ali jo zmanjšajo, da bi se posvetili vzgoji svojih otrok v začetnem 
obdobju po njihovem rojstvu. 
33 Nemška vlada v bistvu dodaja, da se dodatek za vzgojo dodeli zato, da se da prednost 
osebam, ki so z izbiro svojega prebivališča vzpostavile dejanski stik z nemško družbo. 
V tem okviru bi bil pogoj prebivališča, kot je v postopku v glavni stvari, opravičljiv. 
34 Neodvisno od vprašanja, ali bi cilji, ki jih zasleduje nemška zakonodaja, lahko 
upravičili nacionalno ureditev na podlagi izključno pogoja prebivališča, je treba 
ugotoviti, da se nemški zakonodajalec glede na pojasnila predložitvenega sodišča pri 
dodelitvi dodatka za vzgojo ni omejil na strogo uporabo pogoja prebivališča, ampak 
je sprejel izjeme, ki omogočajo, da jih koristijo tudi obmejni delavci. 
35 Iz predložitvenega sklepa izhaja, da na podlagi člena 1(4) BErzGG, v različici, ki je 
veljala v času dejstev spora o glavni stvari, obmejni delavci, ki opravljajo poklicno 
dejavnost v Nemčiji, prebivajo pa v drugi državi članici, lahko zaprosijo za nemški 
dodatek za vzgojo, če je njihova poklicna dejavnost več kot zgolj nepomembna 
zaposlitev. 
I - 6344 
HARTMANN 
36 Posledično se zdi, da se v skladu z nemško zakonodajo, ki je veljala v času dejstev 
spora o glavni stvari, prebivališče ni štelo kot edina navezovalna okoliščina v zadevni 
državi članici in da je bil pomemben prispevek na nacionalni trg dela ravno tako 
veljaven element integracije v družbo navedene države članice. 
37 V teh pogojih se dodelitev zadevnega dodatka za vzgojo iz spora o glavni stvari ne 
sme zavrniti paru, kot sta zakonca Hartmann, ki ne prebiva v Nemčiji, vendar eden 
od njiju opravlja v tej državi poklicno dejavnost s polnim delovnim časom. 
38 Glede na zgoraj navedene ugotovitve je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da v 
okoliščinah, kot so v sporu o glavni stvari, člen 7(2) Uredbe št. 1612/68 nasprotuje 
temu, da je brezposelna oseba, ki prebiva v drugi državi članici in je zakonec delavca 
migranta, ki opravlja poklicno dejavnost v državi članici, izključena od pravice do 
socialne ugodnosti, ki ima lastnosti nemškega dodatka za vzgojo, iz razloga, da nima 
niti stalnega niti običajnega prebivališča v državi članici. 
Stroški 
39 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku 
pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev 
stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo. 
I - 6345 
SODBA Z DNE 18. 7. 2007 - ZADEVA C-212/05 
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo: 
1. Državljan države članice, ki je prenesel svoje stalno prebivališče v drugo 
državo članico, pri čemer je obdržal svojo zaposlitev v prvi državi in odtlej 
opravlja svojo poklicno dejavnost kot obmejni delavec, se lahko sklicuje na 
status „delavca migranta" v smislu Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 
15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti, 
2. V okoliščinah, kot so v sporu o glavni stvari, člen 7(2) Uredbe št. 1612/68 
nasprotuje temu, da je brezposelna oseba, ki prebiva v drugi državi članici 
in je zakonec delavca migranta, ki opravlja poklicno dejavnost v državi 
članici, izključena od pravice do socialne ugodnosti, ki ima lastnosti 
nemškega dodatka za vzgojo, iz razloga, da nima niti stalnega niti 
običajnega prebivališča v državi članici. 
Podpisi 
I - 6346