ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Ničnostna tožba – Roki – Začetek – Objava ali uradno obvestilo – Datum, ko tožnik izve za akt – Subsidiarnost – Odločba Komisije, ki je naslovljena na državo članico in s katero je brez začetka formalnega postopka preiskave ugotovljena združljivost državne pomoči s skupnim trgom – Objava – Pojem

(člen 230, peti odstavek, ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 26(1))

Summary

Iz samega besedila člena 230, peti odstavek, ES izhaja, da je merilo datuma, ko tožnik izve za akt, kot merilo za določitev začetka roka za vložitev tožbe susbidiarnega pomena v primerjavi z objavo akta ali uradnim obvestilom o njem.

Dejstvo, da Komisija daje tretjim osebam dostop do celotnega besedila odločbe, ki je naslovljena na državo članico in s katero je brez začetka formalnega postopka preiskave ugotovljena združljivost državne pomoči s skupnim trgom ter ki je objavljena na njeni spletni strani, skupaj z objavo kratkega obvestila v Uradnem listu Evropske unije , ki zainteresiranim strankam omogoča, da identificirajo zadevno odločbo, in jih obvešča o tej možnosti dostopa prek interneta, je treba šteti za objavo v smislu člena 230, peti odstavek, ES.

Možnost zainteresirane stranke, da dobi prepis take odločbe, predvidena v členu 20(3) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena (88ES), ne izpodbija te ugotovitve.

(Glej točke 32, 34 in 35.)
Keywords

Summary



Keywords

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo

(Člen 230, četrti odstavek, ES)

Summary

Neposredna prizadetost to žeče stranke kot pogoj za dopustnost ničnostne tožbe v smislu člena 230, četrti odstavek, ES zahteva, da ima sporen skupnostni ukrep neposreden učinek na pravni položaj tožeče stranke in da naslovnikom, ki so ga dolžni izvajati, ne pušča nobene možnosti prostega preudarka, saj je ta izvedba popolnoma samodejna in temelji izključno na skupnostni ureditvi brez uporabe drugih vmesnih pravil. To pomeni, da akt Skupnosti, če ga institucija naslovi na državo članico in če je ukrep, ki ga mora država članica sprejeti za izvedbo tega akta, samodejen ali če zaradi zadevnega akta nesporno nastanejo posledice, neposredno zadeva vse osebe, ki jih tak ukrep prizadene. Če pa nasprotno akt državi članici prepušča možnost, da ukrepa ali ne, ali če je ne obvezuje, da bi ukrepala v določenem smislu, je ukrepanje ali opustitev ukrepanja države članice tisto, ki neposredno prizadene zadevno osebo, ne pa akt sam.

Glede tega Odločba 2004/69, ki ob uporabi Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov določa seznam območij, pomembnih za Skupnost, za alpsko biogeografsko regijo, ki za območja, pomembna za Skupnost, določa območja na avstrijskem ozemlju, ne zadeva niti pravic in obveznosti lastnikov zemljišč niti izvrševanja teh pravic, ker gospodarskih subjektov ali posameznikov v ničemer ne obvezuje in ker ne vsebuje nobene določbe glede varstvenega režima območij, pomembnih za Skupnost, kot so ohranitveni ukrepi ali postopki za izdajo dovoljenja.

Enako obveznosti, ki izhajajo iz navedene Direktive 92/43, zlasti iz členov 4 in 6, ki jih morajo države članice izpolniti potem, ko so bila območja, pomembna za Skupnost, določena z izpodbijano odločbo, ne veljajo neposredno za navedene subjekte, saj mora namreč zadevna država članica glede vseh sprejeti akt, da določi, na kakšen način jih namerava izpolniti.

(Glej točke od 58 do 60 in 65.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Izdaja začasne odredbe – Odložitev izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – „Fumus boni juris“ – Kumulativnost – Začasna narava ukrepa – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Diskrecija sodnika, pristojnega za izdajo začasne odredbe

(členi 225(1) ES, 242 ES in 243 ES; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 104(2))

2. Izdaja začasne odredbe – Odložitev izvršitve – Začasni ukrepi – Sprememba ali razveljavitev – Pogoj – Sprememba okoliščin – Sprememba ali razveljavitev ob zavrnitvi predloga – Izključitev

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 108)

3. Izdaja začasne odredbe – Odložitev izvršitve – Zavrnitev predloga – Možnost vložitve drugega predloga – Pogoj – Nova dejstva – Pojem

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 109)

Summary

1. Predlogi za izdajo začasne odredbe morajo obsegati predmet postopka, okoliščine, iz katerih izhaja nujnost izdaje začasne odredbe, ter dejanske in pravne navedbe, ki na prvi pogled ( fumus boni juris ) izkazujejo utemeljenost predlagane začasne odredbe. Ti pogoji so kumulativni, tako da je treba omenjene predloge zavrniti, kadar eden izmed njih ni izpolnjen. Poleg tega morajo biti predlagane odredbe začasne, tako da ne prejudicirajo rešitve pravnih in dejanskih vprašanj spora ter vnaprej ne izničujejo posledic odločbe, ki bo kasneje sprejeta v postopku v glavni stvari.

V okviru celotne presoje sodnik, pristojen za izdajo začasne odredbe, glede na okoliščine pretehta zadevne interese. Razpolaga s široko diskrecijsko pravico in glede na posebnosti primera prosto določa način, po katerem je treba te različne pogoje preveriti, in vrstni red tega preizkusa, glede na to, da mu nobeno pravilo prava Skupnosti ne predpisuje vnaprej določenega sistema analize za presojo potrebe po sprejetju začasne odločitve.

(Glej točke od 29 do 31.)

2. Člen 108 Poslovnika Sodišča prve stopnje, ki določa, da se na zahtevo ene od strank sklep o začasni odredbi zaradi spremenjenih okoliščin kadar koli spremeni ali razveljavi, se uporablja, če so bile s sklepom naložene začasne odredbe. Ni pa ga mogoče uporabiti, če je bil predlog za izdajo začasne odredbe zavrnjen, ker te primere ureja člen 109 tega poslovnika.

(Glej točko 54.)

3. V skladu s členom 109 Poslovnika Sodišča prve stopnje zavrnitev predloga za izdajo začasne odredbe ne preprečuje predlagatelju vložitve novega predloga, ki temelji na novih dejstvih. Tožeča stranka mora utemeljiti, da so izpolnjeni pogoji za vložitev dodatnega predloga iz člena 109 Poslovnika. Kot „nova dejstva“ v smislu te določbe je treba razumeti dejstva, ki nastanejo po razglasitvi sklepa, s katerim je bil zavrnjen prvi predlog, ali na katera se tožeča stranka ni mogla sklicevati v prvem predlogu, in ki so upoštevna za presojo zadevnega primera.

(Glej točke 55, 57 in 60.)
Sklep Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 7. julija 2006 – Juchem in drugi proti Parlamentu in Svetu

(Zadeva T-321/03)

„Odškodninska tožba – Nepogodbena odgovornost – Trženje krmnih mešanic – Dejanskost škode“

Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Resnična in gotova škoda (člena 235 ES in 288, drugi odstavek, ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/2, člen 1, točki 1(b) in (4)) (Glej točke 19, od 27 do 29 in 35.)

Predmet

Odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi jo tožeče stranke utrpele zaradi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/2/ES z dne 28. januarja 2002 o spremembi Direktive 79/373/EGS o trženju krmnih mešanic in o razveljavitvi Direktive Komisije 91/357/EGS (UL L 63, str. 23).

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Tožeče stranke ter Parlament in Svet nosijo svoje stroške.
Prvič, predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2003) 2890 konč. z dne 13. avgusta 2003 o ukinitvi finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (FEDER), ki je bila tožeči stranki podeljena z Odločbo Komisije C (90) 2363 025 z dne 14. decembra 1990 za projekt infrastrukture na Siciliji, ter za vračilo zneskov, ki jih je Komisija že plačala iz naslova teh prispevkov, drugič, predlog za razglasitev ničnosti opomina Komisije št. 3240504102 z dne 26. septembra 2003 in, tretjič in zadnjič, razglasitev ničnosti vseh drugih povezanih ali predhodnih aktov.
Sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 25. septembra 2008 – Regione Siciliana proti Komisiji

(Zadeva T-363/03)

„Ničnostna tožba — FEDER — Ukinitev finančne pomoči — Vračilo že plačanih zneskov — Regionalna ali lokalna enota — Neobstoj neposrednega navezovanja — Nedopustnost“

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Odločba Komisije, naslovljena na državo članico, o ukinitvi finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (člen 230, četrti odstavek, ES) (Glej točke od 21 do 26.)

Predmet

Prvič, predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2003) 2890 konč. z dne 13. avgusta 2003 o ukinitvi finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (FEDER), ki je bila tožeči stranki podeljena z Odločbo Komisije C (90) 2363 025 z dne za projekt infrastrukture na Siciliji, ter za vračilo zneskov, ki jih je Komisija že plačala iz naslova teh prispevkov, drugič, predlog za razglasitev ničnosti opomina Komisije št. 3240504102 z dne in, tretjič in zadnjič, razglasitev ničnosti vseh drugih povezanih ali predhodnih aktov.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.

2. Regione Siciliana se naloži plačilo stroškov.

Sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 25. septembra 2008 – Regione Siciliana proti Komisiji

(Zadeva T-363/03)

„Ničnostna tožba — FEDER — Ukinitev finančne pomoči — Vračilo že plačanih zneskov — Regionalna ali lokalna enota — Neobstoj neposrednega navezovanja — Nedopustnost“

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Odločba Komisije, naslovljena na državo članico, o ukinitvi finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (člen 230, četrti odstavek, ES) (Glej točke od 21 do 26.)

Predmet

Prvič, predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2003) 2890 konč. z dne 13. avgusta 2003 o ukinitvi finančne pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (FEDER), ki je bila tožeči stranki podeljena z Odločbo Komisije C (90) 2363 025 z dne za projekt infrastrukture na Siciliji, ter za vračilo zneskov, ki jih je Komisija že plačala iz naslova teh prispevkov, drugič, predlog za razglasitev ničnosti opomina Komisije št. 3240504102 z dne in, tretjič in zadnjič, razglasitev ničnosti vseh drugih povezanih ali predhodnih aktov.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.
Keywords

Summary



Keywords

Postopek — Intervencija — Osebe, ki imajo interes — Združenje, ki ima za cilj varovanje interesov svojih članov — Dopustnost v zadevah, ki zastavljajo načelna vprašanja, ki lahko vplivajo na te člane

(Statut Sodišča, člena 40(2) in 53(1))

Summary

Na podlagi člena 40(2) Statuta Sodišča Evropskih skupnosti, ki se za Sodišče prve stopnje uporablja na podlagi člena 53(1) tega statuta, je intervencija predstavniških združenj, katerih namen je varovanje interesov njihovih članov, v zadevah, ki zastavljajo taka načelna vprašanja, ki lahko vplivajo na te člane, dopustna. Natančneje se intervencija združenja v zadevi lahko dopusti, če predstavlja zadostno število podjetij, dejavnih v zadevnem sektorju, če njegov namen vključuje varovanje interesov svojih članov, če zadeva lahko odpira načelna vprašanja o delovanju zadevnega sektorja in torej sodba, ki bo izdana, lahko znatno vpliva na interese njegovih članov.

Teh pogojev ne izpolnjuje združenje, ki ima za cilj zgolj krepiti izmenjavo informacij in stikov med svojimi člani in organizirati konference, ki so namenjene olajšanju študija določenih pravnih področij.

(Glej točke od 17 do 20.)
186

Pravica tožečih strank, da uporabljajo švicarsko oznako „Champagne“ zadnjim prav tako ne da posamičnega interesa, da izpodbijajo sporne določbe sporazuma, ne da bi se sploh bilo treba opredeliti o natančni naravi in opredelitvi te oznake. V nasprotju s pravicami do znamke, ki jo je imela izključno tožeča stranka v zadevi, v kateri je bila izrečena sodba Codorníu proti Svetu, točka 182 zgoraj, kjer je Sodišče glede tega poudarilo, da je tožeča stranka registrirala grafično znamko Gran Cremant de Codorníu v Španiji leta 1924 in da je to znamko tradicionalno uporabljala tako pred kot po tej registraciji, pa pravica tožečih strank, da uporabljajo ime „Champagne“, izhaja iz švicarskih predpisov, ki vsakemu podjetju, katerega proizvodi izpolnjujejo predpisane geografske in kakovostne zahteve, daje pravico, da jih tržijo pod imenom „Champagne“, in to pravico odreka vsem tistim, katerih proizvodi ne izpolnjujejo teh pogojev, ki so enaki za vsa podjetja (glej v tem smislu sklepa Sodišča prve stopnje z dne 15. septembra 1998 v zadevi Molkerei Großbraunshain in Bene Nahrungsmittel proti Komisiji, T-109/97, Recueil, str. II-3533, točka 50, in z dne 13. decembra 2005 v zadevi Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort proti Komisiji, T-381/02, ZOdl., str. II-5337, točka 51).
2.

Izdaja začasne odredbe — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za dodelitev — Nujnost — Resna in nepopravljiva škoda — Dokazno breme — Odločba Komisije o vrnitvi državne pomoči (člena 242 ES in 243 ES; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 104(2)) (Glej točke od 25 do 27.)
Sklep Sodišča prve stopnje (drugi razširjeni senat) z dne 8. marca 2006 − Service station Veger proti Komisiji

(Zadeva T-238/99)

„Vloga, s katero se začne postopek – Obličnostne zahteve – Očitno nedopustna tožba“

Postopek – Vloga, s katero se začne postopek – Obličnostne zahteve (člen 230 ES; Statut Sodišča, člena 21(1) in 53(1); Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 44(1)(c) in (d)) (Glej točki 28 in 30.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 1999/705/ES z dne 20. julija 1999 o državni pomoči Nizozemske v korist 633 nizozemskim bencinskim servisom, ki so v bližini nemške meje (UL L 280, str. 87).

Izrek

1) Tožba se zavrže.
1.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedna znamka H/2 CAPITAL PARTNERS in figurativna znamka HCapital (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 29 do 33, 68, 78, 86, 93, 95 in 96.)
1.

Modeli Skupnosti – Odpoved in ničnost – Zahteva za ugotovitev ničnosti – Preizkus prijave – Pristojnost Urada za preizkus izpolnjevanja vseh pogojev iz členov od 4 do 9 Uredbe št. 6/2002 – Obseg (Uredba Sveta št. 6/2002, členi od 4 do 9, 25(1)(b) in 63(2), drugi stavek) (Glej točki 29 in 30.)
6.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila presoje – Sestavljena znamka (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 34 do 36, 39, 45, 52, 53, 62 in od 69 do 72.)
6.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Dokaz o uporabi – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Merila presoje – Zahteva po konkretnih in objektivnih dokazih (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člena 18(1) in 58(1)) (Glej točke od 46 do 50, 68, 78 in 84.)
4.

Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo namena inšpekcij, preiskav in revizij – Uporaba za upravne spise, ki se nanašajo na postopke nadzora državnih pomoči – Obveznost institucije, da opravi konkreten in posamičen preizkus dokumentov – Izključitev – Možnost opreti se na splošne domneve, ki veljajo za nekatere vrste dokumentov (člen 263 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(2), tretja alinea; Uredba Sveta 2015/1589) (Glej točke od 41 do 44, 48, 51 in 52.)
5.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Besedna znamka WE DO SUPPORT (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b)) (Glej točke 26, 46 in od 50 do 55.)
3.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Figurativni znamki READY 4YOU (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 22 do 25, 28 in od 36 do 41.)
3.

Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Tožba, ki se dejansko nanaša na pogodbeni spor – Sklep Komisije, ki je izvršilni naslov za izterjavo terjatve – Akt, katerega namen je ustvariti zavezujoče učinke, ki presegajo pogodbeni okvir, in ki vključuje izvrševanje prerogativ javne oblasti – Pristojnost sodišča Unije – Nujnost arbitražne klavzule, ki dodeljuje to pristojnost – Dopustnost (Členi 263, 274 in 299 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2018/1046, člen 100) (Glej točki 50 in 53.)
2.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom – Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni – Pogoji – Neupravičeno izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke – Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke 18 in od 74 do 76.)
3.

Znamka Evropske unije – Tožbeni postopek – Osebe s pravico do pritožbe in s pravico biti stranka v postopku – Osebe, predlogom katerih z odločbo ni bilo ugodeno – Postopek za ugotovitev ničnosti na podlagi znamke Evropske unije in prejšnje znamke Evropske unije – Odločba o ugoditvi zahtevi za ugotovitev ničnosti, ne da bi se upoštevali vsi navedeni razlogi za ničnost – Odločba, s katero se ugodi vlagateljevi zahtevi za ugotovitev ničnosti (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, členi 67, 71(1) in 95); Uredba Komisije 2018/625, člen 27) (Glej točko 19.)
2.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Relativni razlogi za ničnost – Obstoj prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1)(b) in 53(1)(a)) (Glej točke 27, 28, 30 in od 79 do 81.)
6.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Absolutni razlogi za ničnost – Znamke brez razlikovalnega učinka – Figurativna znamka z upodobitvijo križa na stranskem delu športnega čevlja (Uredba Sveta št. 40/94, člena 7(1)(b) in 51(1)(a)) (Glej točke od 60 do 65 in 71.)
1.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Tridimenzionalne znamke, sestavljene iz oblike proizvoda – Razlikovalni učinek – Merila presoje – Standard ali navade sektorja – Pojem (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 15 do 20, 31 in od 35 do 37.)
3.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativna znamka COLLINI – besedni znamki POLLINI in STUDIO POLLINI (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 39, 50, 51, 59, 61 in od 64 do 66.)
3.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Absolutni razlogi za ničnost – Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve – Figurativna znamka Makeblock (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1)(c) in 52(1)(a)) (Glej točke od 45 do 50 in od 54 do 56.)
101

Prvič, člen 10(2) standardnega poslovnika se nanaša na vsebino „zbirnega poročila“ dela odborov. Kot izhaja iz člena 10(1)(c) Uredbe št. 182/2011, pa je zbirno poročilo kot povzetek zapisov eden od dokumentov, ki so del registra o postopkih v odboru, ki ga v skladu z zadnjenavedeno določbo vodi Komisija, in sicer so to dokumenti, sklici na katere so v skladu z odstavkom 5 iste določbe objavljeni v navedenem registru. V členu 10 standardnega poslovnika je resda v odstavku 2 dodano, da čeprav so v zbirnem poročilu opisane točke dnevnega reda in izidi glasovanj, „se ne navedejo stališča posameznih članov [držav članic] v razpravah odbora“. Vendar se zadnjenavedena določba ne nanaša na dostop javnosti do dokumentov odborov, temveč na vsebino registra o postopkih v odboru, zlasti na vsebino enega od dokumentov, ki ga sestavljajo, to so zbirna poročila kot povzetki zapisov. Okoliščina, da se v zbirnem poročilu ne navedejo stališča posameznih držav članic, pa ne vpliva na področje dostopa do dokumentov in torej ne more prejudicirati dostopa javnosti – na zahtevo – do dokumentov, v katerih so navedena posamezna stališča. Poleg tega, v nasprotju s tem, kar je Komisija trdila na obravnavi, navedene določbe ni mogoče razlagati tako, da se posamezno stališče držav članic ne bi smelo zabeležiti v noben dokument, saj se navedena določba nanaša samo na vsebino zbirnega poročila.
152

Komisija trdi, da je bila tožeča stranka na podlagi svojih pogodbenih obveznosti in člena 5 Uredbe Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 303) zavezana sodelovati in omogočiti dostop do svojih prostorov, da bi olajšala preglede in inšpekcije, ki jih je urad OLAF opravil v imenu Komisije. Trditev tožeče stranke, da bi moralo njeno dobro sodelovanje vplivati na presojo ustrezne kazni, ki jo je opravila posebna komisija, je treba po njenem mnenju zavrniti. Komisija pojasnjuje, da je imela posebna komisija dostop do poročil o pregledih na kraju samem, v katerih je bilo navedeno, da so tožeča stranka in njeni predstavniki z uradom OLAF sodelovali.
165

V zvezi s tem Češka republika v točkah 43 in 44 replike napotuje na priloge od C.1a do C.1f, od C.1h do C.1l in od C.2.a do C.2.n. Kot je razvidno iz točke 22 njenih odgovorov na pisna vprašanja, postavljena v okviru ukrepa procesnega vodstva iz točke 28 zgoraj, natančneje izpostavlja priloge C.1h in od C.2.a do C.2.n – še zlasti zapisnike, ki jih te vsebujejo – ki naj bi se nanašale na uvoz, opravljen po sprejetju profila tveganja.
56

Natančneje, glede širše oblike delikta zavajajočega označevanja se je tožeča stranka sklicevala na sodbo Taittinger, iz katere izhaja, da lahko obstaja zavajajoče prikazovanje tudi v primeru različnih proizvodov (sodba Taittinger, strani 641, 665 in 667; glej tudi odločbo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (višje sodišče (Anglija in Wales) (civilni oddelek)), Diageo North America Inc v Intercontinental Brands (ICB) Ltd (2010) EWCA Civ 920, točki 9 in 15). Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (višje sodišče (Anglija in Wales) (civilni oddelek)) je namreč v sodbi Taittinger ugotovilo, da je verjetno, da bi nezanemarljiv del javnosti lahko menil, da zadevni proizvod, poimenovan „Elderflower Champagne“, ni šampanjec, ampak je z njim nekako povezan. Del javnosti, ki bi se zavedal, da gre za brezalkoholno pijačo, bi lahko menil, da so proizvajalci šampanjca naredili šampanjec brez alkohola enako kot pri brezalkoholnem vinu ali brezalkoholnem pivu.
31

Komisija je v izpodbijanem sklepu štela, da je namen zadevnega ukrepa družbi SAS delno nadomestiti škodo, nastalo zaradi odpovedi ali sprememb datumov njenih letov zaradi uvedbe omejitev potovanj v okviru pandemije COVID-19. Čeprav je navedla, da obseg škode, ki je nastala družbi SAS, ob sprejetju tega sklepa še ni bil znan, je vseeno pojasnila, da gre za „izgubo dodane vrednosti“, ki je razlika med prihodki v obdobju od marca 2019 do februarja 2020 in prihodki v obdobju od marca 2020 do februarja 2021, od katere so bili na eni strani odšteti variabilni stroški, ki se jim je ta družba izognila in ki so bili izračunani na podlagi stroškov, nastalih med marcem 2019 in februarjem 2020, in na drugi stopnja dobička v zvezi z izgubo prihodkov. Znesek škode je bil začasno ocenjen ob upoštevanju zmanjšanja zračnega prometa za od 50 % do 60 % v obdobju od marca 2020 do februarja 2021 v primerjavi z obdobjem od marca 2019 do februarja 2020 in naj bi ustrezal znesku med 5 in 15 milijardami SEK.