Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA(šesti senat) 
z dne 16. julija 2020 * 
„Predhodno odločanje – Okolje – Direktiva 92/43/EGS – Člen 6 – Ohranjanje naravnih habitatov ter  
prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst – Posebna ohranitvena območja – Izgradnja cestnega  
odseka – Presoja posledic tega projekta za zadevno posebno ohranitveno območje – Soglasje –  
Nujni razlogi prevladujočega javnega interesa“  
V zadevi C-411/19, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij, Italija) z odločbo 
z dne 16. januarja 2019 , ki je na Sodišče prispela 27. maja 2019 , v postopku 
WW F Italia Onlus,  
Lega Italiana Protezione Uc celli Onlus,  
Gruppo di Inter vento Giuridico Onlus,  
Italia Nostra Onlus,  
Forum Ambientalista,  
FC in drugi  
proti 
Presidenza del Consiglio dei Ministri,  
Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS),  
SODIŠČE(šesti senat), 
v sestavi M. Safjan, predsednik senata, J.-C. Bonichot (poročevalec), predsednik prvega senata, in 
N. Jääskinen, sodnik,  
generalna pravobranilka: J. Kokott,  
sodni tajnik: A. Calot Escobar,  
na podlagi pisnega postopka,  
* Jezik postopka: italijanščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :580 1 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
ob upoštevanju stališč, ki jih je predložili: 
– za WW F Italia Onlus, Lega Italiana Protezione Uccelli Onlus, Gruppo di Intervento giuridico 
Onlus, Italia Nostra Onlus, Forum Ambientalista ter FC in druge G. Viglione in N. Tsuno, 
avvocati, 
– za italijansko vlado G. Palmieri, agentka, skupaj z G. Palatiellom, avvocato dello Stato, 
– za češko vlado M. Smolek, J. Vláčil in L. Dvořáková, agenti, 
– za Evropsko komisijo G. Gattinara in C. Hermes, agenta, 
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez 
sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 6 Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 
21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, 
posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102, v nadaljevanju: Direktiva o habitatih). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med WW F Italia Onlus, Lega Italiana Protezione Uccelli Onlus, 
Gruppo di Intervento Giuridico Onlus, Italia Nostra Onlus, Forum Ambientalista ter FC in drugimi na 
eni strani ter Presidenza del Consiglio dei Ministri (predsedstvo sveta ministrov, Italija) in družbo 
Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS) na drugi strani v zvezi z zakonitostjo sklepa z dne 
1. decembra 2017 , s katerim je svet ministrov razglasil, da je predhodni projekt cestne povezave na 
severu Rima (Italija) med krajema Monte Romano Est (Italija) in Tarquinia Sud (Italija) na podlagi 
„zelene trase“ v skladu z okoljskimi zahtevami, in sklepa z dne 28. februarja 2018 , s katerim je 
Comitato Interministeriale per la Programmazione Economica (medresorski odbor za gospodarsko 
načrtovanje, Italija) (v nadaljevanju: CIPE) odobril ta predhodni projekt. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 V sedmi uvodni izjavi Direktive o habitatih je navedeno, da „bo treba vsa določena območja skupaj 
z območji, ki so ali bodo uvrščena med posebna območja varstva na podlagi Direktive Sveta 
79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic [(UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 15, zvezek 1, str. 98)], vključiti v usklajeno evropsko ekološko omrežje“. 
4V členu 1, točka (l), Direktive o habitatih je „posebno ohranitveno območje“ opredeljeno kot „območje, 
pomem bno za Skupnost, ki ga države članice določijo z zakonskim, upravnim in/ali pogodbenim aktom 
in kjer se uporabljajo potrebni ohranitveni ukrepi za vzdrževanje ali obnovitev ugodnega stanja 
ohranjenosti naravnih habitatov in/ali populacij vrst, za katere je bilo območje določeno“. 
ECLI:EU:C:2020 :580 2 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
5 Člen 3(1) in (2) te direktive določa: 
„1. Vzpostavi se usklajeno evropsko ekološko omrežje posebnih ohranitvenih območij, imenovano 
Natura 2000 . To omrežje, ki ga sestavljajo območja z naravnimi habitatnimi tipi iz Priloge I in habitati 
vrst iz Priloge II, omogoča, da se vzdržuje ali, če je to primerno, obnovi ugodno stanje ohranjenosti 
zadevnih naravnih habitatnih tipov in habitatov teh vrst na njihovem naravnem območju razširjenosti. 
Omrežje Natura 2000 vključuje posebna območja varstva, ki so jih države članice določile na podlagi 
Direktive 79/409/EGS. 
2. Vsaka država članica prispeva k vzpostavitvi Nature 2000 sorazmerno glede na zastopanost naravnih 
habitatnih tipov in habitatov vrst iz odstavka 1 na njenem ozemlju. Zato vsaka država članica skladno 
s členom 4 določi posebna ohranitvena območja, pri čemer upošteva cilje iz odstavka 1.“ 
6 Člen 6 Direktive o habitatih določa: 
„1. Za posebna ohranitvena območja države članice določijo potrebne ohranitvene ukrepe, ki po 
potrebi vključujejo ustrezne načrte upravljanja, pripravljene posebej za ta območja ali zajete v drugih 
razvojnih načrtih, ter ustrezne zakonske, upravne ali pogodbene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim 
zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih. 
2. Države članice storijo vse potrebno, da na posebnih ohranitvenih območjih preprečijo slabšanje 
stanja naravnih habitatov in habitatov vrst ter vznemirjanje vrst, za katere so bila območja določena, 
kolikor bi tako vznemirjanje lahko pomem bno vplivalo na cilje te direktive. 
3. Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, 
pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomem bno vplival na območje, je treba 
opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na sklepe 
presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo 
značrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, 
in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti. 
4. Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov 
prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih 
rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite 
usklajenosti Nature 2000 . O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo. 
Če je zadevno območje območje s prednostnim naravnim habitatnim tipom in/ali prednostno vrsto, se 
lahko upoštevajo le razlogi, povezani z zdravjem ljudi ali javno varnostjo, ali koristnimi posledicami 
bistvenega pomena za okolje ali drugimi, po predhodnem mnenju Komisije nujnimi razlogi 
prevladujočega javnega interesa.“ 
7 Člen 7 navedene direktive določa: 
„Obveznosti iz člena 6(2), (3) in (4) te direktive nadomestijo vse obveznosti iz prvega stavka člena 4(4) 
Direktive 79/409/EGS za območja, določena na podlagi člena 4(1) ali podobno priznana po členu 4(2) 
navedene direktive, od datuma začetka izvajanja te direktive ali datuma, ko država članica določi ali 
prizna ta območja po Direktivi 79/409/EGS, če je slednji datum kasnejši.“ 
ECLI:EU:C:2020 :580 3 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
Italijansko pravo 
Zakonska uredba št. 163/2006 
8 Na podlagi decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture 
in attuazione delle direttive 2004 /17/CE e 2004 /18/CE (zakonska uredba št. 163 o sprejetju zakonika 
o javnih naročilih gradenj, blaga in storitev v skladu z direktivama 2004 /17/ES in 2004 /18/ES) z dne 
12. aprila 2006 (GURI št. 100 z dne 2. maja 2006 ) (v nadaljevanju: zakonska uredba št. 163/2006 ) se 
v postopku priprave projekta infrastrukturnih del razlikuje med dvema fazama, in sicer med 
predhodnim in končnim projektom. 
9 Člen 165 zakonske uredbe št. 163/2006 , naslovljen „Predhodni projekt. Postopek presoje vplivov na 
okolje in lokacija“, v odstavkih 3, 5 in 7 določa: 
„3. Poleg določb tehnične priloge iz Priloge XXI morajo biti v predhodnem projektu infrastrukturnih 
del z uporabo ustreznega kartografskega dokumenta prikazana zadevna območja, morebitni ustrezni 
varovalni pasovi in potrebni ukrepi za ohranitev; prav tako je treba jasno navesti značilnosti izvedbe, 
funkcionalne specifikacije in zgornje meje potrebnih infrastrukturnih izdatkov, vključno z zgornjo 
mejo izdatkov za morebitna dela in ukrepe za izravnavo teritorialnih in socialnih posledic, ki so tesno 
povezani z obratovanjem objekta, vendar do višine 2 % celotnih stroškov gradnje. S tem odstotkom 
morajo biti kriti tudi stroški za omilitev vplivov na okolje, ki so bili opredeljeni v okviru postopka 
presoje vplivov na okolje, brez poseganja v morebitne druge ukrepe, ki jih je treba sprejeti ob 
upoštevanju posebnih obveznosti Skupnosti. Če določbe nacionalnega prava določajo, da je treba za 
objekt izvesti presojo vplivov na okolje, se k predhodnemu projektu priloži študija vplivov na okolje in 
se ta projekt javno objavi v skladu s postopki, določenimi v veljavni nacionalni ali deželni zakono daji. 
[…] 
5. Predhodni projekt, pripravljen v skladu z določbami tega člena, odobri CIPE. 
[…] 
7. V primeru odobritve se, če veljavna ureditev to zahteva, opravi presoja skladnosti objekta 
z okoljskimi zahtevami in se, kolikor je to koristno na področju urbanizma in gradnje, konkretizira 
dogovor med državo in deželo glede njene lokacije, kar pripelje do samodejne prilagoditve veljavnih in 
sprejetih urbanističnih instrumentov; […]“ 
10 Člen 166 te zakonske uredbe, naslovljen „Končni projekt. Javna koristnost objekta“, v odstavkih 1 in 5 
določa: 
„1. Končni projekt za izgradnjo infrastrukture se dopolni s poročilom snovalca, ki potrjuje njegovo 
skladnost s predhodnim projektom in morebitnimi zahtevami, ki so bile postavljene ob odobritvi, zlasti 
z okoljskimi zahtevami in zahtevami glede lokacije objekta. Spremlja ga opredelitev morebitnih del in 
ukrepov za omilitev in izravnavo okoljskih, teritorialnih in socialnih posledic. 
[…] 
5. Odobritev končnega projekta, ki jo z večino sprejmejo člani CIPE, nadomešča vsako drugo soglasje, 
odobritev in mnenje, ne glede na njegovo poimenovanje, in omogoča izvedbo, za strateške proizvodne 
obrate pa tudi izkoriščanje vseh objektov, storitev in dejavnosti, določenih v odobrenem projektu.“ 
ECLI:EU:C:2020 :580 4 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
11 Člen 183(6) te zakonske uredbe določa: 
„Sklep o razglasitvi skladnosti z okoljskimi zahtevami sprejme CIPE skupaj z odobritvijo predhodnega 
projekta. V primeru nasprotujočega obrazloženega mnenja, ki ga izdata Ministro dell’ambiente e della 
tutela del territorio [(minister za okolje in varstvo krajine)] ali Ministro per i beni e le attività culturali 
[(minister za kulturo)], sklep, s katerim se razglasi skladnost z okoljskimi zahtevami, sprejme svet 
ministrov, ki odločitev sprejme na prvem naslednjem srečanju. Skladnost končnega projekta 
z zahtevami[, ki jih določa ta sklep,] se preverja v skladu s členom 185(4).“ 
12 Člen 185(4) in (5) zakonske uredbe št. 163/2006 določa: 
„4. Komisija [za presojo vplivov na okolje]: 
(a) ministrstvu za okolje in varstvo krajine v 30 dneh od dneva, ko predlagatelj posega predloži končni 
projekt, sporoči morebitna neskladja med njim in predhodnim projektom; 
(b) v 60 dneh po tej predložitvi navedenemu ministrstvu posreduje mnenje o skladnosti končnega 
projekta z zahtevami iz sklepa o razglasitvi skladnosti z okoljskimi zahtevami ter o popolnem 
izvajanju določb in zahtev, določenih v uredbi o razglasitvi skladnosti z okoljskimi zahtevami. 
5. Če se končni projekt razlikuje od predhodnega projekta, komisija [za presojo vplivov na okolje] 
obvesti ministra za okolje in varstvo krajine, ki – če po presoji komisije meni, da razlika med 
predhodnim projektom in končnim projektom povzroči bistveno spremem bo glede skupnih vplivov 
projekta na okolje – v 30 dneh od obvestila naročnika, koncesionarja ali glavnega izvajalca zahteva 
posodobitev študije vplivov na okolje in novo objavo te študije, zlasti da lahko zainteresirani javni in 
zasebni deležniki po potrebi pošljejo pripombe. 
Posodobitev študije vplivov na okolje se lahko nanaša le na del projekta, na katerega se spremem ba 
nanaša. V primeru kršitve določb in zahtev, določenih v sklepu o razglasitvi skladnosti z okoljskimi 
zahtevami, navedeni minister po pozivu k odpravi pomanjkljivosti zagotovi, da se kršitev sporočina 
medresorskem posvetovanju služb za morebitno obnovitev preiskave.“ 
Uredba predsed nika republike št. 357 z dne 8. septembra 1997 
13 Direktiva o habitatih je bila v italijanski pravni red prenesena z decreto del presidente della Repubblica 
n. 357 – Regolamento recante attuazione della direttiva 92/43 (uredba predsednika republike št. 357 
o pravilniku za izvajanje Direktive 92/43) z dne 8. septembra 1997 (redni dodatek h GURI št. 248 
z dne 23. oktobra 1997 ). 
14 Člen 5 te uredbe, naslovljen „Presoja vplivov“, določa: 
„1. Pri planiranju in prostorskem načrtovanju je treba upoštevati ekološko in okoljsko vrednost 
predlaganih območij, pomem bnih za Skupnost, območij, pomem bnih za Skupnost, in posebnih 
ohranitvenih območij. 
2. Vlagatelji zahtevkov za prostorski, urbanistični in sektorski načrt […] opravijo študijo […], da bi 
ugotovili in presodili morebitne posledice načrta za zadevno območje ob upoštevanju ciljev ohranjanja 
tega območja. Načrti v zvezi s prostorskim načrtovanjem, ki morajo biti predmet presoje vplivov, se 
predložijo ministrstvu za okolje in varstvo krajine, če so nacionalnega pomena, ter pristojnim deželam 
in avtonomnim pokrajinam, česodeželnega, meddeželnega, pokrajinskega ali občinskega pomena. 
ECLI:EU:C:2020 :580 5 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
3. Vlagatelji zahtevkov za dela, ki niso neposredno povezana in potrebna za vzdrževanje ugodnega 
stanja ohranjenosti vrst in habitatov na območju, ki pa lahko sama ali v povezavi z drugimi deli 
pomem bno vplivajo na to območje, za namene presoje vplivov predložijo študijo, ki omogoča, da se 
v skladu s smernicami iz priloge G določijo in presodijo glavni učinki, ki jih imajo lahko navedena 
dela na predlagano območje, pomem bno za Skupnost, na območje, pomem bno za Skupnost, ali na 
posebno ohranitveno območje, upoštevajoč cilje ohranjanja teh območij. 
4. Za projekte, ki so predmet postopka presoje vplivov na okolje […] in ki se nanašajo na predlagana 
območja, pomem bna za Skupnost, območja, pomem bna za Skupnost, in posebna ohranitvena 
območja, kot jih opredeljuje ta pravilnik, se presoja vplivov opravi v okviru zgoraj navedenega 
postopka, v katerem se v tem primeru upoštevajo tudi neposredni in posredni učinki projektov na 
vrste in habitate, za katere so bila ta območja določena. Študija vplivov na okolje, ki jo pripravi 
predlagatelj posega, zato vsebuje elemente, povezane z združljivostjo projekta s cilji ohranjanja, 
določenimi v tem pravilniku […] 
[…] 
8. Preden organ dokončno odobri načrt ali poseg, v spis vloži presojo vplivov in po potrebi določi 
podrobna pravila za posvetovanje z javnostjo, ki jo zadeva izvedba navedenega načrta ali posega. 
9. Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali poseg iz nujnih razlogov 
prevladujočega javnega interesa, vključno s socialnimi ali gospodarskimi, in ni drugih ustreznih rešitev, 
pristojni organi izvedejo vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev celovite usklajenosti omrežja 
Natura 2000 , in o tem za namene, navedene v členu 13, obvestijo ministrstvo za okolje in varstvo 
krajine. 
10. Če je zadevno območje območje s prednostnimi naravnimi habitatnimi tipi in prednostnimi 
vrstami, se lahko načrt ali poseg, za katerega je bilo v okviru presoje ugotovljeno, da bi lahko imel 
negativne posledice za območje, pomem bno za Skupnost, izvede le s sklicevanjem na potrebe, povezane 
z zdravjem ljudi ali javno varnostjo, ali na potrebe, ki so bistvenega pomena za okolje, oziroma, po 
predhodnem mnenju Evropske komisije, na druge nujne razloge prevladujočega javnega interesa.“ 
15 Člen 6 navedene uredbe, naslovljen „Posebna območja varstva“, določa: 
„1. Omrežje Natura 2000 vključuje posebna območja varstva iz Direktive 79/409 […] 
2. Obveznosti iz členov 4 in 5 se uporabljajo tudi za posebna območja varstva, določena v odstavku 1.“ 
Uredba ministra za okolje ter varstvo krajine in morja z dne 6. decembra 2016 
16 V Decreto del Ministro dell’ambiente e della tutela del territorio e del mare (uredba ministra za okolje 
ter varstvo krajine in morja) z dne 6. decembra 2016 (GURI št. 301 z dne 27. decembra 2016 ) 
o določitvi posebnega ohranitvenega območja v alpski biogeografski regiji, posebnega ohranitvenega 
območja v celinski biogeografski regiji in 140 posebnih ohranitvenih območij v sredozemski 
biogeografski regiji na ozemlju dežele Lacij na podlagi člena 3(2) uredbe predsednika republike št. 357 
z dne 8. septembra 1997 je med drugim v členu 1(3) določeno območje „Fiume Mignone (basso corso)“ 
kot posebno ohranitveno območje. 
ECLI:EU:C:2020 :580 6 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
17 Spor o glavni stvari se nanaša na odobritev predhodnega projekta gradnje odseka nacionalne ceste 
št. 675, dolgega približno 18 km, med krajema Monte Romano Est in Tarquinia Sud v deželi Lacij. 
Namen te gradnje je v Italiji olajšati povezavo med pristaniščem Civitavecchia in avtocesto A 1 
Milano-Neapelj na eni strani ter stičiščem v Orteju, industrijsko cono v Terniju in progo 
Ancona-Perugia na drugi strani. 
18 Ministrstvo za okolje ter varstvo krajine in morja je leta 2004 izdalo pozitivno mnenje za izgradnjo tega 
odseka v skladu s tako imenovano „vijolično“ traso. CIPE je ta prvi projekt odobril s sklepom 
št. 11/2011 . 
19 Vendar je družba ANAS, zadolžena za izvedbo gradnje, leta 2015 zaradi visokih stroškov „vijolične 
trase“ predložila alternativni projekt, imenovan „zelena trasa“. 
20 Komisija pri ministrstvu za okolje ter varstvo krajine in morja, zadolžena za presojo vplivov na okolje, 
je v zvezi s tem novim projektom izdala negativno mnenje, pri čemer je pojasnila, da bi bilo mogoče 
ekono mske stroške „vijolične trase“ zmanjšati tako, da bi se ta trasa razdelila na dva odseka. To 
negativno mnenje je bilo obrazloženo z dejstvom, da projekt „zelene trase“ ni vseboval poglobljene 
študije njegovih vplivov na okolje in da bi škodoval območju, pomem bnemu za Skupnost, ki je 
vključeno v omrežje Natura 2000 , in sicer gre za območje „Fiume Mignone (basso corso)“. 
21 Ministero delle Infrastrutture e Trasporti (ministrstvo za infrastrukturo in promet, Italija) je ob 
upoštevanju tega negativnega mnenja predsedstvu sveta ministrov predlagalo, naj začne postopek iz 
člena 183(6) zakonske uredbe št. 163/2006 . Predsedstvo sveta ministrov je od ministrstva za okolje ter 
varstvo krajine in morja zahtevalo, naj opravi presojo možnosti za omejitev vplivov „zelene trase“ na 
okolje z ukrepi za omilitev in izravnavo. Komisija pri tem ministrstvu, zadolžena za presojo vplivov na 
okolje, je izdala novo negativno mnenje o tej trasi, poudarila, da ni mogoče omiliti njenih škodljivih 
vplivov z zahtevami ali drugimi ukrepi, in menila, da je „vijolična trasa“ v vseh pogledih primernejša. 
22 Svet ministrov je s sklepom z dne 1. decembra 2017 vseeno odločil, da je predhodni projekt na podlagi 
„zelene trase“ skladen z okoljskimi zahtevami, svojo odločitev pa je obrazložil z razlogom 
prevladujočega javnega interesa, in sicer z dokončanjem strateške povezave znotraj vseevropskega 
prometnega omrežja TEN-T. Vendar je zahteval, da predlagatelj posega pri pripravi končnega projekta 
dopolni presojo vplivov zadevne trase na okolje ter spoštuje zahteve, ugotovitve in priporočila v zvezi 
z varstvom krajine in okolja, ki so bili izoblikovani na medresorskem posvetovanju služb, ki ga je 
sklicalo ministrstvo za infrastrukturo in promet. 
23 CIPE je 28. februarja 2018 z zahtevami odobril predhodni projekt na podlagi „zelene trase“. CIPE je od 
družbe ANAS zahteval, naj pripravi končni projekt in študijo vplivov na okolje, ter deželi Lacij naložil, 
naj to študijo preveri, zlasti da bi se opredelili morebitni dodatni potrebni ukrepi za omilitev in 
izravnavo. 
24 Več združenj za varstvo okolja in posameznikov je pri Tribunale amministrativo regionale per il Lazio 
(deželno upravno sodišče za Lacij, Italija) vložilo tožbo zoper sklep sveta ministrov z dne 1. decembra 
2017 in sklep CIPE z dne 28. februarja 2018 . 
25 Navedeno sodišče meni, da je uprava dala prednost gospodarskem u interesu in dokončanju cestne 
povezave, ki je del vseevropskega prometnega omrežja TEN-T, pred varstvom okolja in je na fazo 
končnega projekta preložila iskanje ustreznih rešitev za varstvo zadevnega območja, pomem bnega za 
Skupnost, z izravnalnimi in omilitvenimi ukrepi, za katere je komisija pri ministrstvu za okolje ter 
varstvo krajine in morja, zadolžena za presojo vplivov na okolje, navedla, da v okviru „zelene trase“ niso 
ECLI:EU:C:2020 :580 7 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
možni. Poudarja, da uprava priznava, da je sprejela celovit pristop, tako da je skupaj ocenila okoljske, 
krajinske, kulturne in socialno-gospodarske vidike. V teh okoliščinah predložitveno sodišče izraža 
dvome o skladnosti sprejetja zadevnega predhodnega projekta s pravom Unije. 
26 V teh okoliščinah je Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij) 
prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: 
„1. Ali določbe člena 6 Direktive [o habitatih] v povezavi z Direktivo 2009 /47/ES [Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL 2010 , L 20, 
str. 7)], kolikor se ta uporablja v obravnavani zadevi, nasprotujejo zgoraj navedeni primarni 
nacionalni zakono daji in z njo povezani izvedbeni sekundarni zakono daji, ki organu na ‚zadnji 
stopnji‘, pristojnemu za sprejetje akta o združljivosti predhodnega projekta za izgradnjo objekta 
z okoljskimi zahtevami, če minister za okolje ter varstvo krajine in morja izda obrazloženo 
negativno mnenje, omogoča, da zadevni projekt odobri in na podlagi obstoja prevladujočega 
javnega interesa posledično privoli v nadaljevanje postopka, čeprav državni organ, pristojen za 
varstvo okolja, zatrjuje neobstoj možnosti za oblikovanje morebitnih zahtev in omilitvenih ukrepov 
za različico projekta, ki je v postopku odobritve in za katero je bilo na podlagi presoje vplivov na 
okolje že izdano negativno mnenje? 
2. Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, v okviru katere se zaradi 
odobritve predhodnega projekta za izgradnjo objekta, za katerega je treba izvesti postopek presoje 
vplivov na okolje, predpostavlja, da je interes varstva okolja podrejen ‚prevladujočemu javnemu 
interesu‘, če ta temelji izključno na stroškovni učinkovitosti projekta, na njegovi združljivosti 
z določbami, ki med drugim urejajo varstvo krajine, zgodovinske in kulturne dediščine ter 
socialno-ekono mskih vidikov, in potrebi po dokončanju vseevropskega cestnega omrežja, ki je 
v obravnavani zadevi opredeljeno kot „celovito“ vseevropsko prometno omrežje (TEN-T), kot to 
določa Uredba (EU) št. 1315 /2013 , čeprav obstaja druga ustrezna rešitev, ki je bila z okoljskega 
vidika že odobrena? 
3. Ali je z zgoraj navedeno zakono dajo Unije združljiva rešitev, kot je ta v obravnavani zadevi, v skladu 
s katero je bilo mogoče nadaljnje poglobljene analize in študije okoljskega vpliva cestne trase, ki 
v okviru presoje vplivov na okolje – vključno s presojo vplivov na okolje na podlagi Direktive 
o habitatih – ni bila odobrena, preložiti na fazo končnega projekta, namesto da bi se od 
predlagatelja posega zahtevalo, naj v zvezi z drugo traso, ki pa je bila z okoljskega vidika že 
odobrena, pripravi nadaljnje poglobljene analize in študije za omilitev ekono mskih vplivov in 
vplivov na krajino? 
4. Ali navedeni direktivi ob upoštevanju zgornjih predpostavk in v primeru pritrdilnega odgovora na 
prvo, drugo in tretje vprašanje glede združljivosti [s pravom Unije] nasprotujeta rešitvi, kot je ta 
v obravnavani zadevi, v skladu s katero se mnenje o nezdružljivosti projekta z okoljskimi 
zahtevami, ki ga izda pristojni organ v postopku odobritve predhodnega projekta za izgradnjo 
objekta, ne šteje za zavezujoče, zaradi česar je treba v okviru končnega projekta opraviti bolj 
poglobljeno presojo vplivov [zadevnega projekta] na krajinske in okoljske elemente zadevnega 
območja, pri tem pa izrecno upoštevati presojo vplivov na okolje ter posledično izvedbo ustreznih 
omilitvenih in izravnalnih ukrepov? 
5. Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, ki predlagatelju posega 
nalaga, da v fazi priprave končnega projekta za izgradnjo objekta upošteva zahteve, ugotovitve in 
priporočila v zvezi z varstvom krajine in okolja, ki so se izoblikovale v času medresorskega 
posvetovanja služb, ki je potekalo v zvezi s predhodnim projektom, kljub temu da je organ, 
pristojen za varstvo okolja, v zvezi s tem projektom ugotovil neobstoj možnosti za oblikovanje 
morebitnih zahtev in omilitvenih ukrepov za različico projekta, ki je v postopku odobritve? 
ECLI:EU:C:2020 :580 8 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
6. Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, ki predlagatelju posega 
prav tako nalaga pripravo študije vplivov izgradnje objekta na okolje, vključno s tako imenovano 
‚ustrezno presojo‘, ki bo v celoti temeljila na veljavnih zakonskih zahtevah, na podlagi katere mora 
potem izvesti zadevno presojo vplivov na okolje? 
7. Ali navedeni direktivi nasprotujeta rešitvi, kot je ta v obravnavani zadevi, ki določa, da je za 
preverjanje študije vplivov na okolje, priložene končnemu projektu za izgradnjo objekta, tudi zaradi 
opredelitve morebitnih dodatnih blažilnih in kompe nzacijskih ukrepov, potrebnih za varstvo in 
zaščito okoljskih in krajinskih elementov zadevnega območja, zadolžen tretji subjekt (dežela Lacij), 
ki se razlikuje od subjekta, običajno pristojnega za to področje (komisija ministrstva za okolje ter 
varstvo krajine in morja za presojo vplivov na okolje), zaradi česar je navedeni komisiji za presojo 
vplivov na okolje v smislu in za namene člena 185(4) in (5) zakonske uredbe št. 163/06 preostala le 
ta naloga, da naknadno, to je po pridobitvi rezultatov navedenega preverjanja, poda svoje mnenje 
glede skladnosti obravnavanega končnega projekta za izgradnjo ceste z zahtevami v zvezi 
z varstvom krajine in okolja?“ 
Vprašanja za predhodno odločanje 
Prvo in drugo vprašanje 
27 Predložitveno vprašanje s prvim in drugim vprašanjem, ki ju je treba preučiti skupaj, v bistvu sprašuje, 
ali je treba člen 6 Direktive o habitatih v povezavi z Direktivo 2009 /147, kolikor se zadnjenavedena 
direktiva uporablja za spor o glavni stvari, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, 
da se postopek za izdajo soglasja za načrt ali projekt, katerega posledic za posebno ohranitveno 
območje ni mogoče omiliti in glede katerega je pristojni javni organ že izdal negativno mnenje, 
nadaljuje iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, čeprav obstaja druga ustrezna rešitev, ki 
je bila z okoljskega vidika že odobrena. 
28 V skladu z opredelitvijo iz člena 1, točka (l), Direktive o habitatih posebno ohranitveno območje 
pomeni „območje, pomem bno za Skupnost, ki ga države članice določijo z zakonskim, upravnim in/ali 
pogodbenim aktom in kjer se uporabljajo potrebni ohranitveni ukrepi za vzdrževanje ali obnovitev 
ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatov in/ali populacij vrst, za katere je bilo območje 
določeno“. 
29 Člen 6 te direktive določa ukrepe za varstvo posebnih ohranitvenih območij. Njegov odstavek 3 zlasti 
določa pogoje, pod katerimi se lahko izda soglasje za načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan 
z upravljanjem zadevnega območja ali zanj potreben, vendar lahko nanj pomem bno vpliva. 
30 Z uredbo ministra za okolje ter varstvo krajine in morja z dne 6. decembra 2016 je bilo območje 
„Fiume Mignone (basso corso)“ določeno kot posebno ohranitveno območje. Poleg tega iz pojasnil 
predložitvenega sodišča izhaja, da lahko projekt cestnega odseka iz zadeve v glavni stvari pomem bno 
vpliva na to območje. Zato ta projekt spada na področje uporabe člena 6 Direktive o habitatih. 
31 Direktiva 2009 /147 pa se za spor, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ne uporablja. Res je, da 
tožeče stranke iz postopka v glavni stvari zatrjujejo, da je na območju, ki je zajeto z navedenim 
projektom, prisotna južna postovka, ki je navedena v Prilogi I k tej direktivi in je iz tega naslova 
predmet posebnih varstvenih ukrepov. Vendar člen 7 Direktive o habitatih določa, da obveznosti iz 
člena 6 te direktive nadomestijo obveznosti, ki izhajajo iz uvrstitve vrste na seznam zavarovanih vrst 
na podlagi Direktive 79/409, ki je bila kodificirana in dopolnjena z Direktivo 2009 /147, od datuma 
uvrstitve na podlagi Direktive 79/409, če je slednji datum kasnejšiodzačetka izvajanja Direktive 
ECLI:EU:C:2020 :580 9 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
o habitatih (glej v tem smislu sodbi z dne 13. junija 2002 , Komisija/Irska, C-117/00, EU:C:2002 :366, 
točka 25, in z dne 17. aprila 2018 , Komisija/Poljska (Beloveški gozd), C-441/17, EU:C:2018 :255, 
točka 109). Zato je treba razlagati le določbe Direktive o habitatih. 
32 Člen 6(2) te direktive državam članicam nalaga splošno obveznost, da sprejmejo ustrezne ukrepe, da na 
posebnih ohranitvenih območjih preprečijo slabšanje stanja habitatov in pomem bno vznemirjanje vrst, 
za katere so bila ta območja določena (sodbi z dne 7. septembra 2004 , Waddenvereniging in 
Vogelbeschermingsvereniging, C-127/02, EU:C:2004 :482, točka 32, in z dne 20. septembra 2007 , 
Komisija/Italija, C-304/05, EU:C:2007 :532, točka 92). Ta obveznost prispeva k uresničitvi projekta 
vzpostavitve usklajenega evropskega ekološkega omrežja, navedenega v sedmi uvodni izjavi navedene 
direktive (sodba z dne 20. septembra 2007 , Komisija/Italija, C-304/05, EU:C:2007 :532, točka 93). 
33 Člen 6(3) Direktive o habitatih določa postopek, ki se uporablja za posebna ohranitvena območja in 
katerega namen je s predhodnim nadzorom zagotoviti, da se za načrt ali projekt, ki ni neposredno 
povezan z upravljanjem zadevnega območja ali zanj potreben, vendar lahko na to območje pomem bno 
vpliva, soglasje izda le, čene škoduje celovitosti tega območja (sodbe z dne 7. septembra 2004 , 
Waddenvereniging in Vogelbeschermingsvereniging, C-127/02, EU:C:2004 :482, točka 34; z dne 
26. oktobra 2006 , Komisija/Portugalska, C-239/04, EU:C:2006 :665, točka 19, ter z dne 21. julija 2016 , 
Orleans in drugi, C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016 :583, točka 43). 
34 Stodoločbo se tako razlikuje med dvema fazama. Prva faza od držav članic zahteva, da opravijo 
ustrezno presojo posledic načrta ali projekta za zavarovano območje, če obstaja možnost, da bo ta 
načrt ali projekt pomem bno vplival na to območje. Druga faza, ki sledi navedeni ustrezni presoji, za 
izdajo soglasja za tak načrt ali projekt določa pogoj, da ta načrt ali projekt ne škoduje celovitosti 
zadevnega območja (sodbi z dne 11. aprila 2013 , Sweetman in drugi, C-258/11, EU:C:2013 :220, 
točki 29 in 31, ter z dne 7. novembra 2018 , Holohan in drugi, C-461/17, EU:C:2018 :883, točka 31). 
35 Člen 6(4) Direktive o habitatih določa, da če je treba kljub negativni presoji posledic, opravljeni 
v skladu s členom 6(3), prvi stavek, te direktive, izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov 
prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in če ni drugih 
ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite 
usklajenosti Nature 2000 (sodba z dne 20. septembra 2007 , Komisija/Italija, C-304/05, EU:C:2007 :532, 
točka 81). 
36 Člen 6(4) Direktive o habitatih je treba kot določbo, ki pomeni odstopanje od merila za izdajo soglasja, 
ki je navedeno v drugem stavku odstavka 3 navedenega člena, razlagati ozko (sodbi z dne 
20. septembra 2007 , Komisija/Italija, C-304/05, EU:C:2007 :532, točka 82, in z dne 17. aprila 2018 , 
Komisija/Poljska (Beloveški gozd), C-441/17, EU:C:2018 :255, točka 189). 
37 Tako iz člena 6(3) Direktive o habitatih izhaja, da morajo pristojni nacionalni organi načeloma zavrniti 
izdajo soglasja za načrt ali projekt, ki bi lahko škodoval celovitosti zadevnega območja. Vendar je 
mogočetanačrt ali projekt kljub njegovim negativnim posledicam, ki jih ima za to območje, izvesti na 
podlagi odstopanja pod pogoji iz člena 6(4) te direktive, če je njegova uresničitev nujna iz nujnih 
razlogov prevladujočega javnega interesa. 
38 V tem primeru iz cilja ohranjanja posebnih območij, na katerem temelji člen 6 Direktive o habitatih, 
izhaja, da mora biti škodovanje celovitosti zadevnega območja čim manjše. Vendar člen 6(4) te 
direktive – glede na njegovo besedilo – za možnost, da se da nujnim razlogom prevladujočega javnega 
interesa prednost pred varstvom posebnega ohranitvenega območja, ne določa pogoja, da se škodovanje 
celovitosti tega območja lahko dovolj omili. S to določbo se torej predpisuje, da se lahko v izjemnih 
okoliščinah cilj ohranjanja naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst na 
posebnih ohranitvenih območjih ukloni drugim posebej pomem bnim razlogom javnega interesa, 
vendar le pod pogojem, da zadevna država članica sprejme potrebne izravnalne ukrepe za ohranitev 
celovite usklajenosti evropskega ekološkega omrežja Natura 2000 . 
ECLI:EU:C:2020 :580 10 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
39 Predložitveno sodišče navaja, da v zvezi z „zeleno traso“ uveljavljani nujni razlogi prevladujočega 
javnega interesa temeljijo na nižjih stroških gradnje, na njeni skladnosti z varstvom krajinskih, 
zgodovinskih, kulturnih in socialno-gospodarskih elementov ter na potrebi po vzpostavitvi 
vseevropskega cestnega omrežja. 
40 V zvezi s tem je treba poudariti, da člen 6(4) Direktive o habitatih nalaga, da se škodovanje celovitosti 
posebnega ohranitvenega območja, tudi če je upravičeno, dovoli le, če je dejansko neizogibno, torej če 
ni drugih ustreznih rešitev. 
41 V zvezi z ekono mskim stroškom ukrepov, ki bi jih bilo mogoče upoštevati v okviru preučitve drugih 
ustreznih rešitev, je treba navesti, da ob upoštevanju ozke razlage člena 6(4) Direktive o habitatih, kot 
je nanjo opozorjeno v točki 34 te sodbe, ni mogoče sprejeti, da je lahko zgolj ekono mski strošek takih 
ukrepov odločilen za izbiro drugih ustreznih rešitev na podlagi te določbe (sodba z dne 14. januarja 
2016 , Grüne Liga Sachsen in drugi, C-399/14, EU:C:2016 :10, točka 77). 
42 V obravnavanem primeru je iz elementov, predloženih Sodišču, razvidno, da obstaja različica projekta 
iz zadeve v glavni stvari, imenovana „vijolična trasa“, za katero je ministrstvo za okolje ter varstvo 
krajine in morja leta 2004 izdalo pozitivno mnenje. 
43 Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je treba v smislu člena 6(4) Direktive o habitatih „vijolično 
traso“ šteti za drugo ustrezno rešitev, ki je za celovitost posebnega ohranitvenega območja „Fiume 
Mignone (basso corso)“ manj škodljiva kot „zelena trasa“. 
44 Glede na zgornje preudarke je treba na prvo in drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 6 Direktive 
o habitatih razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se postopek za izdajo 
soglasja za načrt ali projekt, katerega posledic za posebno ohranitveno območje ni mogoče omiliti in 
glede katerega je pristojni javni organ že izdal negativno mnenje, nadaljuje iz nujnih razlogov 
prevladujočega javnega interesa, razen če obstaja druga ustrezna rešitev, ki je za celovitost zadevnega 
območja manj škodljiva, kar mora preveriti predložitveno sodišče. 
Tretje in četrto vprašanje 
45 Predložitveno sodišče s tretjim in četrtim vprašanjem, ki ju je treba preučiti skupaj, v bistvu sprašuje, 
ali je treba v primeru, da je bila na podlagi člena 6(3) Direktive o habitatih presoja posledic načrta ali 
projekta za posebno ohranitveno območje negativna in se je zadevna država članica na podlagi 
odstavka 4 tega člena kljub temu odločila, da ta načrt ali projekt izvede iz nujnih razlogov 
prevladujočega javnega interesa, člen 6 te direktive razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki 
dopušča, da se izvedba nadaljnjih poglobljenih analiz in študij glede učinkov tega načrta ali projekta na 
to območje ter opredelitev ustreznih ukrepov za izravnavo in omilitev preložita na fazo končnega 
načrta ali projekta. 
46 Tretje in četrto vprašanje dejansko vsebujeta tri ločena poizvedovanja. 
47 Prvič, predložitveno sodišče s tema vprašanjema sprašuje, ali je treba člen 6 Direktive o habitatih 
razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se izvedba nadaljnjih poglobljenih 
analiz in študij glede učinkov zadevnega načrta ali projekta na posebno ohranitveno območje, če 
predhodni načrt ali projekt v okviru presoje posledic za to območje ni bil odobren, preloži na fazo 
končnega načrta ali projekta. 
48 V skladu s členom 6(3) Direktive o habitatih mora pristojni nacionalni organ zavrniti izdajo soglasja za 
zadevni načrt ali projekt, če obstaja negotovost glede neobstoja škodljivih vplivov na celovitost 
zadevnega območja. Ta določba vključuje previdnostno načelo in omogoča, da se učinkovito prepreči 
škodovanje celovitosti varovanih območij kot posledica predvidenih načrtov ali projektov. Manj strogo 
ECLI:EU:C:2020 :580 11 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
merilo za izdajo soglasja ne bi moglo tako učinkovito zagotoviti uresničitve cilja varstva območij, ki se 
uresničuje z navedeno določbo (sodbe z dne 7. septembra 2004 , Waddenvereniging in 
Vogelbeschermingsvereniging, C-127/02, EU:C:2004 :482, točki 57 in 58; z dne 11. aprila 2013 , 
Sweetman in drugi, C-258/11, EU:C:2013 :220, točka 41, ter z dne 21. julija 2016 , Orleans in drugi, 
C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016 :583, točka 53). 
49 Presoja, opravljena na podlagi člena 6(3) Direktive o habitatih, tako ne sme biti pomanjkljiva in mora 
vsebovati celovite, natančne in dokončne ugotovitve ter sklepe, s katerimi je mogoče ovreči vsak 
razumen znanstveni dvom o učinkih del, ki so predvidena na zadevnem varovanem območju (glej 
v tem smislu sodbi z dne 11. aprila 2013 , Sweetman in drugi, C-258/11, EU:C:2013 :220, točka 44, ter 
z dne 15. maja 2014 , Briels in drugi, C-521/12, EU:C:2014 :330, točka 27). 
50 Na podlagi tega je mogoče ugotoviti, da presoje iz člena 6(3) Direktive o habitatih ni mogoče veljavno 
nadaljevati na podlagi naknadno opravljenih analiz in študij. Kadar se torej izkaže, da je treba presojo 
posledic načrta ali projekta za posebno ohranitveno območje dopolniti ali jo poglobiti, te presoje ni 
mogoče šteti za presojo iz te določbe. 
51 V obravnavani zadevi je iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da je pristojni organ izrecno 
navedel, da želi uporabiti člen 6(4) Direktive o habitatih. Člen 6(4) navedene direktive pa se kot 
določba, ki pomeni odstopanje od merila za izdajo soglasja, določenega v členu 6(3) te direktive, lahko 
uporabi šele po tem, ko so bile posledice načrta ali projekta preučene v skladu z določbami navedenega 
člena 6(3) (sodba z dne 21. julija 2016 , Orleans in drugi, C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016 :583, 
točka 60). 
52 Poznavanje teh posledic glede na cilje ohranjanja zadevnega območja je namreč nujna predpostavka za 
uporabo člena 6(4) Direktive o habitatih, ker ob neobstoju teh elementov ne bi bilo mogoče presojati 
pogojev za uporabo te določbe o odstopanju. Preučitev morebitnih nujnih razlogov prevladujočega 
javnega interesa in preučitev obstoja drugih ustreznih rešitev, ki so za okolje manj škodljive, namreč 
zahtevata tehtanje glede na škodo, ki jo za navedeno območje povzroča zadevni načrt ali projekt 
(sodba z dne 21. julija 2016 , Orleans in drugi, C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016 :583, točka 61in 
navedena sodna praksa). 
53 To pomeni, da je pristojni organ v sporu o glavni stvari s tem, da je izvajal določbe člena 6(4) Direktive 
o habitatih, nujno štel, da je negativna presoja posledic projekta iz zadeve v glavni stvari za zadevno 
posebno ohranitveno območje, ki je že bila opravljena, pomenila presojo, ki je določena v členu 6(3) te 
direktive. Te presoje torej ni bilo mogoče dopolniti, kot je bilo navedeno v točki 48 te sodbe. 
54 Drugič, predložitveno sodišče s tretjim in četrtim vprašanjem sprašuje tudi, ali je treba člen 6 Direktive 
o habitatih razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se opredelitev omilitvenih 
ukrepov, če zadevni načrt ali projekt v okviru presoje posledic za posebno ohranitveno območje ni bil 
odobren, preloži na fazo končnega načrta ali projekta. 
55 Najprej je treba ugotoviti, da besedilo člena 6 Direktive o habitatih ne vsebuje nobenega sklicevanja na 
pojem „omilitveni ukrep“ (sodba z dne 21. julija 2016 , Orleans in drugi, C-387/15 in C-388/15, 
EU:C:2016 :583, točka 57). 
56 Ta izraz sicer označuje varstvene ukrepe za preprečitev ali zmanjšanje negativnih posledic načrta ali 
projekta za zadevno območje, vendar je zaradi zahteve, na katero je opozorjeno v točki 49 te sodbe, da 
presoja načrta ali projekta, določena v členu 6(3) Direktive o habitatih, vsebuje celovite, natančne in 
dokončne ugotovitve ter sklepe, potrebno, da se ti ukrepi presodijo hkrati s tem načrtom ali 
projektom in torej da so navedeni ukrepi vključeni v navedeni načrt ali projekt (glej v tem smislu sodbo 
z dne 21. julija 2016 , Orleans in drugi, C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016 :583, točka 54). Ti ukrepi torej 
ne morejo spremeniti zadevnega načrta ali projekta po tej presoji. Dopustitev, da bi se z omilitvenimi 
ECLI:EU:C:2020 :580 12 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
ukrepi ta načrt ali projekt spremenil po presoji njegovih posledic za zadevno območje, bi namreč 
pomenila, da se ne bi presodil vpliv teh ukrepov in končnega načrta ali projekta na to območje, kar bi 
bilo v nasprotju s cilji iz člena 6 te direktive. 
57 Zato ta člen nasprotuje ureditvi, ki dopušča, da se opredelitev ukrepov za omilitev posledic načrta ali 
projekta za posebno ohranitveno območje preloži na fazo po ustrezni presoji posledic v smislu 
odstavka 3 tega člena. 
58 Tretjič, predložitveno sodišče s tretjim in četrtim vprašanjem sprašuje, ali je treba člen 6 Direktive 
o habitatih razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se opredelitev izravnalnih 
ukrepov, če zadevni načrt ali projekt v okviru presoje posledic za posebno ohranitveno območje ni bil 
odobren, preloži na fazo končnega načrta ali projekta. 
59 Na podlagi člena 6(4) Direktive o habitatih zadevna država članica sprejme izravnalne ukrepe, potrebne 
za zagotovitev celovite usklajenosti Nature 2000 , če je treba načrt ali projekt kljub negativni presoji 
posledic za zadevno območje izvesti iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa in ni drugih 
ustreznih rešitev. 
60 Izravnalni ukrepi se tako glede na okoliščine primera opredelijo po ustrezni presoji posledic, ki je 
določena v členu 6(3) Direktive o habitatih. 
61 Kot je bilo namreč opozorjeno v točkah 51 in 52 te sodbe, se člen 6(4) te direktive lahko uporabi šele 
po preučitvi posledic načrta ali projekta v skladu z določbami odstavka 3 tega člena. 
62 Poleg tega sama narava izravnalnih ukrepov upravičuje, da se ti opredelijo po ustrezni presoji 
negativnih posledic načrta ali projekta za zadevno območje. Glede tega je treba navesti, da naj bi imeli 
ti ukrepi učinke na drugi ravni, zlasti po izvedbi zadevnega načrta ali projekta, da bi se zagotovila ali 
ponovno vzpostavila usklajenost evropskega ekološkega omrežja Natura 2000 kot celote ob 
upoštevanju neizogibne škode, ki jo ta načrt ali projekt povzroči za celovitost zadevnega posebnega 
ohranitvenega območja. 
63 Potrebne izravnalne ukrepe je torej treba opredeliti po presoji iz člena 6(3) Direktive o habitatih, čese 
namerava zadevni načrt ali projekt izvesti kljub njegovim negativnim posledicam za zadevno posebno 
ohranitveno območje in če so izpolnjeni drugi pogoji za uporabo člena 6(4) te direktive. 
64 Glede na zgornje preudarke je treba na tretje in četrto vprašanje odgovoriti, da je treba v primeru, da je 
bila na podlagi člena 6(3) Direktive o habitatih presoja posledic načrta ali projekta za posebno 
ohranitveno območje negativna in se je zadevna država članica na podlagi odstavka 4 tega člena kljub 
temu odločila, da ta načrt ali projekt izvede iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, člen 6 
te direktive razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se ta načrt ali projekt po 
njegovi negativni presoji v skladu z odstavkom 3 tega člena in pred njegovim dokončnim sprejetjem 
na podlagi odstavka 4 navedenega člena dopolni z ukrepi za omilitev njegovih posledic za to območje 
in da se presoja navedenih posledic nadaljuje. Člen 6 Direktive o habitatih pa v takšnem primeru ne 
nasprotuje ureditvi, ki dopušča, da se v okviru te odločitve opredelijo izravnalni ukrepi, česo 
izpolnjeni tudi drugi pogoji za izvajanje člena 6(4) te direktive. 
Peto in šesto vprašanje 
65 Predložitveno sodišče s petim in šestim vprašanjem, ki ju je treba preučiti skupaj, v bistvu sprašuje, ali 
je treba Direktivo o habitatih razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da predlagatelj 
posega izvede študijo posledic zadevnega načrta ali projekta za zadevno posebno ohranitveno območje 
ter v končni načrt ali projekt vključi zahteve, ugotovitve in priporočila v zvezi z varstvom krajine in 
okolja po negativni presoji pristojnega organa glede tega načrta ali projekta. 
ECLI:EU:C:2020 :580 13 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
66 Prvič, ugotoviti je treba, da niti Direktiva o habitatih niti sodna praksa Sodišča ne nasprotujeta temu, 
da se predlagatelju posega naloži, da v utemeljitev vloge za izdajo soglasja za njegov načrt ali projekt 
predloži študijo posledic tega načrta ali projekta za zadevno posebno ohranitveno območje, na podlagi 
katere pristojni organ opravi presojo posledic tega načrta ali projekta za to območje v smislu člena 6(3) 
te direktive. 
67 Drugič, iz besedila člena 6(3) Direktive o habitatih je razvidno, da za to presojo ni pristojen predlagatelj 
posega, ampak pristojni organ, to je javni organ, ki ga države članice določijo za opravljanje nalog iz te 
direktive (sodba z dne 7. novembra 2018 , Holohan in drugi, C-461/17, EU:C:2018 :883, točka 44). 
68 Tretjič, kot je bilo navedeno v točki 56 te sodbe, načrta ali projekta po presoji njegovih posledic za 
zadevno posebno ohranitveno območje ni mogoče spremeniti, sicer bi bilo poseženo v celovitost in 
dokončnost te presoje ter v jamstvo, ki ga ta pomeni za ohranjanje tega območja. Predlagatelju posega 
torej ni mogoče naložiti, naj v zadevni načrt ali projekt vključi zahteve, ugotovitve in priporočila, čeje 
pristojni organ v zvezi s tem načrtom ali projektom že podal negativno presojo, razen če ta organ 
v zvezi s tako spremenjenim načrtom ali projektom opravi novo presojo. 
69 Četrtič, spremem be načrta ali projekta, ki po presoji njegovih posledic za posebno ohranitveno 
območje niso možne, so le tiste, ki lahko pomem bno vplivajo na to območje. Nasprotno pa je mogoče 
parametre, glede katerih ni nobenega znanstvenega dvoma, da njihovi učinki ne bodo mogli vplivati na 
območje, v celoti prepustiti poznejši odločitvi predlagatelja posega (sodba z dne 7. novembra 2018 , 
Holohan in drugi, C-461/17, EU:C:2018 :883, točka 46). 
70 Glede na zgornje preudarke je treba na peto in šesto vprašanje odgovoriti, da je treba Direktivo 
o habitatih razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da predlagatelj posega izvede 
študijo posledic zadevnega načrta ali projekta za zadevno posebno ohranitveno območje, na podlagi 
katere pristojni organ opravi presojo teh posledic. Ta direktiva pa nasprotuje nacionalni ureditvi, ki 
dopušča, da se predlagatelju posega naloži, naj v končni načrt ali projekt vključi zahteve, ugotovitve in 
priporočila v zvezi z varstvom krajine in okolja po negativni presoji pristojnega organa glede tega 
načrta ali projekta, ne da bi bilo potrebno, da ta organ ponovno presodi tako spremenjeni načrt ali 
projekt. 
Sedmo vprašanje 
71 Predložitveno sodišče s sedmim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba Direktivo o habitatih razlagati 
tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se za preveritev študije posledic za posebno 
ohranitveno območje, ki jo je treba priložiti h končnemu načrtu ali projektu, določi drug organ od 
tistega, ki je pristojen za presojo posledic načrta ali projekta za to območje. 
72 Prvič, Direktiva o habitatih ne vsebuje nobene navedbe o organu, pristojnem za presojo posledic, ki jih 
lahko imajo za posebna ohranitvena območja načrti ali projekti, ki bi lahko pomem bno vplivali na taka 
območja, zato je treba Direktivo o habitatih razlagati tako, da državam članicam prepušča, da določijo 
ta organ. 
73 Drugič, kot je bilo opozorjeno v točki 49 te sodbe, mora presoja posledic načrta ali projekta za zadevno 
posebno ohranitveno območje, določena v členu 6(3) Direktive o habitatih, obsegati celovite, natančne 
in dokončne ugotovitve ter sklepe, s katerimi je mogoče ovreči vsak razumen znanstveni dvom 
oučinkih del, ki so predvidena na zadevnem varovanem območju (glej v tem smislu sodbi z dne 
11. aprila 2013 , Sweetman in drugi, C-258/11, EU:C:2013 :220, točka 44, ter z dne 15. maja 2014 , 
Briels in drugi, C-521/12, EU:C:2014 :330, točka 27). Zato te presoje, ko je enkrat opravljena, kot je to 
v obravnavani zadevi, v skladu s tem, kar je bilo navedeno v točkah od 51 do 53 te sodbe, ne more 
nadaljevati ali je dopolniti niti organ, ki jo je opravil, niti kak drug organ. 
ECLI:EU:C:2020 :580 14 
SODBA Z DNE 16. 7. 2020 – ZADEVA C-411/19  
WW F ITALIA ONLUS IN DRU GI  
74 Na sedmo vprašanje je torej treba odgovoriti, da je treba Direktivo o habitatih razlagati tako, da 
državam članicam sicer prepušča, da določijo organ, ki je pristojen za presojo posledic načrta ali 
projekta za posebno ohranitveno območje ob upoštevanju meril, določenih v sodni praksi Sodišča, 
vendar nasprotuje temu, da bi lahko kateri koli organ nadaljeval ali dopolnil to presojo, ko je ta enkrat 
opravljena. 
Stroški 
75 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče(šesti senat) razsodilo: 
1. Člen 6 Direktive Sveta 9 2 / 4 3 / E GS z dne 2 1. maja 1 9 9 2 o oh ranjanju naravnih habitatov ter 
prosto živečih živalskih in rastlinskih v rst je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni 
ureditvi, ki dopušča, da se postopek za izdajo soglasja za načrt ali projekt, katerega posledic 
za posebno oh ranitveno območje ni mogoče omiliti in glede katerega je pristojni javni organ 
že izdal negativno mnenje, nadaljuje iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, 
razen če obstaja druga ustrezna rešitev, ki je za celovitost zadevnega območja manj škodljiva, 
kar mora preveriti predložitveno sodišče. 
2. V primeru, da je bila na podlagi člena 6(3) Direktive 9 2 / 4 3 presoja posledic načrta ali projekta 
za posebno oh ranitveno območje negativna in se je zadevna država članica na podlagi 
odstavka 4 tega člena kljub temu odločila, da ta načrt ali projekt iz vede iz nujnih razlogov 
prevladujočega javnega interesa, je treba člen 6 te direktive razlagati tako, da nasprotuje 
nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se ta načrt ali projekt po njegovi negativni presoji 
v skladu z odstavkom 3 tega člena in pred njegovim dokončnim sprejetjem na podlagi 
odstavka 4 navedenega člena dopolni z ukrepi za omilitev posledic za to območje in da se 
presoja navedenih posledic nadaljuje. Člen 6 Direktive 9 2 / 4 3 pa v takšnem primeru ne 
nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se v okviru te odločitve opredelijo iz ravnalni 
ukrepi, če so izpolnjeni tudi drugi pogoji za iz vajanje člena 6(4) te direktive. 
3. Direktivo 9 2 / 4 3 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da 
predlagatelj posega iz vede študijo posledic zadevnega načrta ali projekta za zadevno posebno 
oh ranitveno območje, na podlagi katere pristojni organ opravi presojo teh posledic. Ta 
direktiva pa nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča, da se predlagatelju posega naloži, naj 
v končni načrt ali projekt vključi zahteve, ugotovitve in priporočila v z vezi z varstvom krajine 
in okolja po negativni presoji pristojnega organa glede tega načrta ali projekta, ne da bi bilo 
potrebno, da ta organ ponovno presodi tako spremenjeni načrt ali projekt. 
4. Direktivo 9 2 / 4 3 je treba razlagati tako, da državam članicam sicer prepušča, da določijo 
organ, ki je pristojen za presojo posledic načrta ali projekta za posebno oh ranitveno območje 
ob upoštevanju meril, določenih v sodni praksi Sodišča, vendar nasprotuje temu, da bi lahko 
kateri koli organ nadaljeval ali dopolnil to presojo, ko je ta enkrat opravljena. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2020 :580 15