ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(Glej točke 104, 107 in 108.)

V zvezi s tem mora Komisija, če ugotovi, da ne obstaja državna pomoč v zvezi z nadaljevanjem poslovanjem subjekta v stečaju, ob sklicevanju na okoliščino, da to nadaljevanje poslovanja temelji na odločitvi zasebnih upnikov, in kljub navzočnosti nacionalnega sodišča v pristojnem odboru, ki je bil pozvan k odločitvi o nadaljevanju poslovanja zadevnega subjekta, v sklepu pojasniti razloge, zaradi katerih je sklenila, da odločitve o nadaljevanju poslovanja ni mogoče pripisati nacionalnemu sodišču.

V okviru uporabe merila zasebnega upnika mora Komisija izvesti preizkus posamičnega položaja zadevnih javnih upnikov, predvsem glede na njihov status nezavarovanega ali zavarovanega upnika, da bi v bistvu ugotovila, ali njihova izbira presega to, kar je utemeljeno s poslovnimi zahtevami, ali pa jo je mogoče pojasniti z željo po podelitvi prednosti zadevnemu podjetju. Zato se javnih upnikov ne sme obravnavati kot en subjekt in upoštevati je treba njihove posebne lastnosti.

To, da se državo obravnava kot enega samega upnika, bi lahko pripeljalo do tega, da se prizna, da bi morali nekateri javni upniki sprejeti odločitev, ki je v nasprotju z njihovimi interesi, in ne bi ravnali podobno kot zasebni upnik v enakem položaju.

(Glej točki 188 in 196.)
V skladu s členom 13(1) Uredbe št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnost je obstoj izogibanja pri vsaprotidampinškim ukrepom izkazan, če so izpolnjeni štirje pogoji. Prvič, iti mora za spremembo v trgovinskih vzorcih med tretjo državo in Unijo ali med posameznimi družbami v državi, v kateri veljajo ukrepi, in Unijo. Drugič, do te spremembe mora priti zaradi prakse, postopka ali dejavnosti, za katere razen uvedbe dajatve ni zadostnega vzroka ali niso gospodarsko upravičeni. Tretjič, obstajati morajo dokazi, da je industriji Unije nastala škoda ali da so bili oslabljeni popravljalni učinki protidampinških dajatev. Četrtič, obstajati morajo dokazi o obstoju dampinga.

V skladu s členom 13(1) Uredbe št. 1225/2009 morata instituciji Unije ugotovitev obstoja protidampinških ukrepov dokazati za celotno tretjo državo, na katero se nanaša preiskava, glede izogibanja, medtem ko mora vsak posamezni proizvajalec-izvoznik dokazati, da njegov specifični položaj upravičuje, da se mu odobri izvzetje na podlagi člena 13(4) te uredbe.

(Glej točki 53 in 55.)
Ne obstaja splošna domneva zaupnosti dokumentov in poročil iz spisa, predloženega Evropski agenciji za zdravila (EMA) v okviru vloge za izdajo dovoljenja za promet z zdravilom, ki bi izhajala iz uporabe povezanih določb Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije in Uredbe št. 726/2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila.

Zato Uredba št. 726/2004 za razliko od položajev, za katere je bilo priznano, da se uporabijo splošne domneve zaupnosti, ki upravičujejo zavrnitev dostopa do dokumentov, uporabe dokumentov iz spisa v zvezi s postopkom za izdajo dovoljenja za promet z zdravilom ne ureja restriktivno. Ne določa omejitve dostopa do spisa na stranke oziroma pritožnike. Uredba št. 726/2004 v členu 73 izrecno določa, da se Uredba št. 1049/2001 nanaša na dokumente, ki jih ima agencija EMA, in da njena uprava sprejme določbe za izvajanje Uredbe št. 1049/2001. Nobene druge določbe Uredbe št. 726/2004 ni mogoče razlagati tako, da je iz nje razviden namen zakonodajalca Unije, da s splošno domnevo zaupnosti dokumentov uvede ureditev omejenega dostopa do teh dokumentov.

Uredba št. 726/2004 namreč agenciji EMA v členu 11, členu 13(3), členu 36, členu 38(3) ter členu 57(1) in (2) nalaga, da po izbrisu vseh podatkov tržnozaupne narave objavi tri dokumente, namreč evropsko javno poročilo o oceni zdravila, povzetek glavnih značilnosti zadevnih zdravil in navodila za uporabo. V teh določbah so s tremi zgoraj navedenimi dokumenti navedeni minimalni podatki, ki jih mora agencija EMA proaktivno dati na voljo javnosti. Cilj zakonodajalca Unije je, da se na eni strani zdravstvenim delavcem čim jasneje posredujejo značilnosti zadevnega zdravila in način, na katerega ga je treba predpisati bolniku, ter da je na drugi strani nestrokovna javnost razumljivo obveščena o najučinkovitejšem načinu uporabe zdravila in o njegovih učinkih. Ta ureditev proaktivne objave minimuma podatkov torej ni posebna ureditev dostopa do dokumentov, ki bi jo bilo treba razlagati tako, da se za vse podatke in informacije, ki niso v treh zgoraj navedenih dokumentih, domneva, da so zaupni.

Iz tega izhaja, da je načelo, ki prevladuje v uredbah št. 726/2004 in št. 1049/2001, načelo dostopa javnosti do podatkov in da so izjeme od tega načela izjeme iz člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001, med katerimi so izjeme v zvezi z zaupnimi poslovnimi podatki. Ob upoštevanju zahteve po restriktivni razlagi izjem glede razkritja je treba ugotoviti, da zakonodajalec ni določil posebnega sistema dostopa do dokumentov in za to ni postavil splošne domneve o zaupnosti poročil o študijah, predloženih agenciji EMA v okviru vloge za pridobitev dovoljenja za promet z zdravilom.

(Glej točke od 33 do 35, 37 in 38.)
9.

Javna naročila Evropske unije–Postopek javnega razpisa–Uporaba pravil ali načel, ki so zapisana v okviru direktiv o oddaji javnih naročil gradenj, blaga in storitev, ali ki so izpeljana iz okvira teh direktiv–Izrecno napotilo na te direktive v pravilih, ki urejajo navedeni postopek–Zahteva po enotni uporabi prava Unije (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18) (Glej točki 93 in 94.)
Načelo domneve nedolžnosti je temeljno načelo prava Unije in je zdaj določeno v členu 48(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki se uporablja za postopke v zvezi s kršitvami pravil o konkurenci, ki veljajo za podjetja, v katerih se lahko naložijo globe ali periodične denarne kazni. V zvezi s postopkom poravnave, določenim v členu 10a Uredbe št. 773/2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 101 PDEU in 102 PDEU, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 622/2008, je treba ugotoviti, da se zahteve v zvezi s spoštovanjem načela domneve nedolžnosti ne morejo spremeniti zaradi preudarkov v zvezi z ohranitvijo ciljev hitrosti in učinkovitosti postopka poravnave, ne glede na to, kako pohvalni so. Nasprotno, Komisija mora svoj postopek poravnave uporabiti tako, da je v skladu z zahtevami iz člena 48 Listine.

Na področju omejevalnih sporazumov lahko Komisija, če poravnava ne zajema vseh udeležencev kršitve, na eni strani sprejme odločbo po poenostavljenem postopku, katere naslovniki so udeleženci kršitve, ki so se odločili poravnati, in ki odraža pripravljenost vsakega od njih, in na drugi strani odločbo po rednem postopku, katere naslovniki so udeleženci kršitve, ki so se odločili, da se ne bodo poravnali. Vendar je treba ob izvedbi takega „mešanega“ postopka poravnave spoštovati domnevo nedolžnosti podjetja, ki se je odločilo, da se ne bo poravnalo. Zato mora Komisija v okoliščinah, v katerih meni, da se ne more izreči o odgovornosti podjetij, ki sodelujejo v poravnavi, ne da bi se izrekla tudi o tem, ali je bilo pri kršitvi udeleženo podjetje, ki se je odločilo, da se ne bo poravnalo, sprejeti potrebne ukrepe – med katerimi je morebitno istočasno sprejetje odločb, ki se nanašajo na vsa podjetja, na katera se nanaša omejevalni sporazum – s katerimi se omogoči ohranitev navedene domneve nedolžnosti.

(Glej točki 267 in 268.)
12.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Besedna znamka GAP (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke od 169 do 172, od 191 do 196, 199, 201 in 202.)
3.

Kmetijstvo–Financiranje s strani EKJS in EKSRP–Potrditev obračuna–Zavrnitev kritja odhodkov, ki izhajajo iz nepravilnosti pri uporabi zakonodaje Unije–Pavšalni finančni popravek, ki ga je Komisija določila v skladu z notranjimi smernicami, sprejetimi na tem področju–Uporaba informacij, ki omogočajo natančno oceno finančne škode, povzročene Uniji–Predstavitev s strani zadevne države članice izračuna na podlagi primerjave z rezultati pregledov, opravljenih zunaj zadevnega proračunskega leta–Nezadostnost–Uporaba pavšalnega popravka (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1306/2013, člen 52(1) in (2); uredbi Sveta št. 1782/2003, Priloga III, in št. 73/2009, Priloga II; Direktiva Sveta 92/43, člen 15(a)) (Glej točke 55, 60, 67, 68, 70 in 73.)
2.

Znamka Evropske unije – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Preizkus ugovora – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Razlaga, pri kateri se upošteva ratio legis člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, uvodna izjava 10 in člena 42(2) in (3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(3)) (Glej točko 26.)
1.

Znamka Evropske unije – Tožbeni postopek – Pritožbe pri odborih za pritožbe – Začasna prekinitev postopka – Pogoji (Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravili 20(7)(c), in 50(1)) (Glej točke od 20 do 24, od 28 do 30, 37, 39, 41 in 43.)
5.

Pritožba – Razlogi – Nadzor Splošnega sodišča nad presojo dokazov Sodišča za uslužbence – Izključitev, razen ob izkrivljanju – Razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dokazov – Nujnost natančne navedbe izkrivljenih elementov in dokaza napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 194(2)) (Glej točki 84 in 85.)
2.

Kmetijstvo – Financiranje s strani EKJS in EKSRP – Integrirani upravni in nadzorni sistem za nekatere programe pomoči – Znižanja in izključitve v primeru neupoštevanja pravil o navzkrižni skladnosti – Neuporaba ob manjšem neupoštevanju – Merila presoje – Sistem nacionalnih sankcij, v okviru katerega se neobstoj dokumentov, zahtevanih v skladu s predpisanimi zahtevami ravnanja, sistematično šteje za primer manjšega neupoštevanja – Nedopustnost (Uredba Sveta št. 73/2009, člen 24(2); Uredba Komisije št. 1122/2009, člen 71(3)) (Glej točke od 48 do 51, 59 in 60.)
Komisija se je za zavrnitev dostopa do dokumentov iz spisa postopka v zvezi z zlorabo prevladujočega položaja pravilno oprla na splošno domnevo, ki izhaja iz izjem iz člena 4(2), prva in tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, pri čemer je menila, da bi razkritje teh dokumentov načeloma lahko ogrozilo varstvo poslovnih interesov podjetij, vpletenih v tak postopek, ter varstvo namenov preiskav v zvezi z njim.

Taka splošna domneva lahko namreč v zvezi s postopki na podlagi člena 102 PDEU izhaja iz določb Uredbe št. 1/2003 in Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 101 in 102 PDEU, ki posebej urejajo pravico dostopa do dokumentov iz spisov Komisije, ki se nanašajo na te postopke. V zvezi s tem člen 27(2) in člen 28 Uredbe št. 1/2003 ter členi 6, 8, 15 in 16 Uredbe št. 773/2004 restriktivno urejajo uporabo dokumentov iz spisa v zvezi s postopkom na podlagi člena 102 PDEU, in sicer z omejitvijo dostopa do spisa na zadevne stranke in pritožnike, katerih pritožbo namerava Komisija zavrniti, kot izjema pa se ne razkrijejo poslovne skrivnosti in drugi zaupni podatki podjetij ter interni dokumenti Komisije in organov držav članic, ki so pristojni za konkurenco, in če se dokumenti, do katerih je bil dostop odobren, uporabijo samo v sodnih ali upravnih postopkih na podlagi člena 102 PDEU. Iz tega izhaja, da ne le, da stranke postopka na podlagi člena 102 PDEU nimajo pravice neomejenega dostopa do dokumentov iz spisa Komisije, temveč tudi, da tretje stranke, z izjemo pritožnikov, v okviru takega postopka nimajo pravice dostopa do dokumentov iz spisa Komisije.

V teh okoliščinah bi lahko splošen dostop na podlagi Uredbe št. 1049/2001 do dokumentov, ki so v postopku izvajanja člena 102 PDEU izmenjani med Komisijo in strankami, na katere se ta postopek nanaša, ali tretjimi, ogrozil ravnovesje, ki ga je zakonodajalec Unije v uredbah št. 1/2003 in 773/2004 želel zagotoviti med na eni strani obveznostjo zadevnih podjetij, da Komisiji posredujejo potencialno občutljive poslovne informacije, in na drugi strani jamstvom okrepljenega varstva informacij, ki so bile posredovane Komisiji, iz naslova poklicne tajnosti in poslovne skrivnosti. V zvezi s tem pravna dejavnost Komisije ne zahteva tako širokega dostopa do dokumentov, kot ga zahteva zakonodajna dejavnost institucije Unije.

Poleg tega obstoj splošne domneve ni odvisen od vprašanja, ali se prošnja za dostop nanaša na že končan postopek nadzora ali postopek, ki še poteka. Objava občutljivih informacij v zvezi z gospodarskimi dejavnostmi udeleženih podjetij bi lahko namreč oslabila njihove poslovne interese, ne glede na to, ali postopek nadzora še poteka. Poleg tega bi morebitna taka objava po končanju postopka nadzora lahko škodljivo vplivala na pripravljenost podjetij za sodelovanje, ko tak postopek še poteka.

(Glej točke 32, 37, 38, 41, 42, 45 in 53.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedna znamka JN-JOY in figurativna znamka SPORTSWEAR (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 21, 22, 29, 96 in 97.)
4.

Akti institucij–Obrazložitev–Obveznost–Obseg–Odločitev o neizbiri ponudbe v postopku oddaje javnega naročila storitev–Zavrnitev zaradi neobičajne nizkosti ponudbe–Neobstoj pojasnil, ki utemeljujejo odločitev–Nedopustnost (člen 296 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012,člen 113(2); Uredba Komisije št. 1268/2012, člen 151(1) in člen 161(2)) (Glej točke 40, 47 in od 49 do 51.)
1.

Znamka Evropske unije–Tožbeni postopek–Tožba zoper odločbo oddelka za ugovore pri Uradu–Preizkus s strani odbora za pritožbe–Obseg–Dejstva in dokazi, ki v utemeljitev ugovora niso bili predloženi v predpisanem roku–Upoštevanje–Diskrecijska pravica odbora za pritožbe (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41; Uredba Sveta št. 207/2009, členi 63(1), 64(1) in 76; Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravili 20(1) in 50(1), tretji pododstavek) (Glej točke od 21 do 24 in od 35 do 38.)
3.

Znamka Evropske unije–Odpoved, razveljavitev ali ničnost–Preizkus prijave–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Resna in dejanska uporaba–Pojem–Merila presoje–Zahteva po konkretnih in objektivnih dokazih (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1) in 51(1)(a)) (Glej točke od 75 do 78.)
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki luvoworld in luvo (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 22 do 26, 49, 50, 52 in 53.)
Urad Evropske unije za intelektualno lastnino mora glede na načeli enakega obravnavanja in dobrega upravljanja v okviru preizkusa zahteve za registracijo znamke Evropske unije upoštevati odločitve, ki so bile že sprejete glede podobnih vprašanj in se zelo pazljivo vprašati o tem, ali je treba odločiti v istem smislu ali ne. Z ozirom na svojo obveznost obrazložitve odbor za pritožbe ne more odstopiti od prakse odločanja Urada, ne da bi predložil kakršno koli pojasnilo glede razlogov, na podlagi katerih je ugotovil, da ugotovitve glede dejanskega stanja ugleda prejšnjih znamk, ki so bile podane v teh odločbah, niso bile oziroma niso bile več upoštevne. Ugotovitev ugleda prejšnjih znamk je ugotovitev dejanskega stanja, ki ni odvisna od prijavljene znamke.

Poleg tega v okoliščinah, ko prejšnjim odločbam Urada, na katere se sklicuje tožeča stranka, ni bil priložen dokaz o ugledu prejšnjih znamk, predloženih v okviru teh postopkov, mora odbor za pritožbe v skladu z načelom dobrega upravljanja bodisi tožečo stranko pozvati, naj predloži dodatne dokaze glede ugleda prejšnje znamke - le zato, da jih ovrže - kot ji je omogočalo pravilo 50(1), tretji pododstavek, Uredbe št. 2868/95 o izvajanju Uredbe št. 40/94 o blagovni znamki Evropske unije, bodisi navesti razloge, iz katerih je ocenil, da je treba ugotovitve iz teh prejšnjih odločb glede ugleda prejšnjih znamk zavrniti.

(Glej točke 20, od 33 do 35 in 37.)
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka AFRODITA COSMETICS — Besedna znamka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL in figurativna znamka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)) (Glej točke 24, 25 in od 60 do 64.)
1.

Znamka Evropske unije — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Pojem — Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2) in (3)) (Glej točke od 15 do 17 ter 25.)
3.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka, ki upodablja štiri prepletene G, in figurativne znamke G (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 31 do 39.)
2.

Modeli Skupnosti — Razlogi za ničnost — Neobstoj novosti — Prejšnje razkritje enakega modela — Predstavitev dekorativnih grafičnih simbolov (Uredba Sveta št. 6/2002, člena 5(1)(b) in 7(1)) (Glej točke 28 in od 30 do 34.)
2.

Institucije Evropske unije–Pravica javnosti do dostopa do dokumentov–Uredba št. 1049/2001–Izjeme od pravice dostopa do dokumentov–Varstvo namena inšpekcij, preiskav in revizij–Uporaba za dokumente v zvezi s postopkom zaradi neizpolnitve obveznosti v fazi predhodnega postopka–Splošna domneva o uporabi izjeme od pravice do dostopa do vseh dokumentov iz upravnega spisa–Dopustnost–Meje (Člen 258, prvi odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(2), tretja alinea) (Glej točke od 44 do 46 in 48.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Figurativna znamka, ki upodablja bele črte in module na črnem ozadju (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 20, 30, 41 in 42.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativni znamki SHOP ART in art (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 47 do 51.)
(Glej točke od 44 do 46 in 54.)

Načela, ki izhajajo iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 263 PDEU na eni strani ter s členom 261 PDEU in členom 31 Uredbe št. 1/2003 na drugi, kot je nanje opozorjeno v točki 41 Obvestila o poravnavi, se smiselno uporabljajo za obveznost Komisije v smislu člena 296, drugi odstavek, PDEU, da obrazloži odločbo o naložitvi glob, ki jo sprejme po koncu postopka poravnave in v okviru katere naj bi zadevno podjetje sprejelo zgolj najvišji znesek predlagane globe. Sodišče je namreč z vidika navedenih določb primarne in sekundarne zakonodaje poudarilo posebno pomembnost obveznosti Komisije, da obrazloži svoje odločbe o naložitvi glob na področju konkurence in zlasti pojasni, kako je pretehtala in ocenila različne elemente, ki jih je upoštevala pri določitvi zneskov glob, ter obveznosti sodišča, da po uradni dolžnosti preveri obstoj take obrazložitve.

Kadar se Komisija odloči odstopiti od splošne metodologije, navedene v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003, s katerimi se je sama omejila pri izvajanju diskrecijske pravice glede določanja zneskov glob, tako da se opre na točko 37 teh smernic, te zahteve glede obrazložitve veljajo še toliko bolj. V zvezi s tem so s smernicami določena pravila ravnanja, ki kažejo na prakso, ki ji je treba slediti in od katere Komisija v konkretnem primeru ne more odstopiti brez navedbe razlogov, ki bi bili združljivi zlasti z načelom enakega obravnavanja. Ta obrazložitev mora biti toliko natančnejša, ker se v točki 37 Smernic omejuje na nejasno sklicevanje na posebnosti posamezne zadeve in torej Komisiji pušča široko diskrecijsko pravico, da izjemoma spremeni osnovne zneske glob za zadevna podjetja. V takem primeru je namreč to, da Komisija spoštuje jamstva, ki se zagotavljajo s pravnim redom Unije v upravnih postopkih, še toliko bolj bistveno.

Iz tega izhaja, da če Komisija globe, naložene zadevnim podjetjem v postopku poravnave, določi z opiranjem na točko 37 Smernic, je dolžna dovolj jasno in natančno pojasniti, kako namerava uporabiti svojo diskrecijsko pravico, vključno z različnimi dejanskimi in pravnimi elementi, ki jih je za to upoštevala. Natančneje, ob upoštevanju obveznosti, da pri določanju zneskov glob upošteva načelo enakega obravnavanja, ta obveznost obrazložitve zajema vse upoštevne elemente, ki so potrebni, da bi se lahko ugotovilo, ali so bila zadevna podjetja, ki so jim bili osnovni zneski glob spremenjeni, v primerljivih položajih, ali so bili navedeni položaji obravnavani enako oziroma različno in ali je bila morebitna enaka oziroma različna obravnava navedenih položajev objektivno upravičena.

Komisija prav tako ne izpolni svoje obveznosti obrazložitve, če ne navede razlogov, iz katerih za navedena podjetja uporabi različne odstotke zmanjšanja in sicer zlasti, če ti odstotki pomenijo precej različna odstopanja glede na celotni promet vsakega od navedenih podjetij, in razlikovanja ni mogoče pojasniti zgolj z razlogom, da je Komisija želela vse osnovne zneske zmanjšati na odstotek, ki je pod navedeno zgornjo mejo 10 % celotnega prometa.

(Glej točke 48, 49 in 52.)
3.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka NOOSFERA –Besedne znamke SFERA in figurativne znamke Sfera colours in sfera CENTROS (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 37 do 48 in od 53 do 55.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka YO! in besedna znamka YO (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 22, 23, 45 in 46.)
3.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve — Figurativna znamka Liiga (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 19 do 23 in 25.)
3.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve — Presoja opisnosti znaka — Zemljepisna imena (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 15 do 17 in 19.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Figurativna znamka meet me (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (2)) (Glej točki 23 in 37.)