Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 89/104 – Omejitev učinkov znamke – Uporaba znamke s strani tretje osebe za označitev namena proizvoda – Pogoj zakonitosti – Nujnost uporabe – Merila za presojo – Preizkus s strani nacionalnega sodišča – Uporaba enakih meril za dodatke ali nadomestne dele kot za druge vrste možnih namenov

(Direktiva Sveta 89/104, člen 6(1)(c))

2. Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 89/104 – Omejitev učinkov znamke – Uporaba znamke s strani tretje osebe za označbo namena proizvoda – Pogoj zakonitosti – Uporaba v skladu z dobrimi poslovnimi običaji – Merila za presojo – Preizkus s strani nacionalnega sodišča

(Direktiva Sveta 89/104, člen 6(1)(c))

3. Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 89/104 – Omejitev učinkov znamke – Uporaba znamke s strani tretje osebe za označitev namena proizvoda – Prodaja ne le dodatkov ali nadomestnih delov, ampak tudi glavnega proizvoda – Pogoj zakonitosti – Nujnost izpolnitve tega pogoja in uporaba znamke, ki je v skladu z dobrimi poslovnimi običaji

(Direktiva Sveta 89/104, člen 6(1)(c))

Summary

1. Zakonitost uporabe znamke s strani tretje osebe za označitev namena proizvoda ali storitve na podlagi člena 6(1)(c) Prve direktive 89/104 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je odvisna od tega, ali je ta uporaba nujna za navedbo namena proizvoda. To je podano, ko je taka uporaba praktično edino sredstvo za to, da se javnosti zagotovi razumljiva in popolna informacija o tem namenu, zato da se ohrani neizkrivljen sistem konkurence na trgu tega proizvoda. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je ta pogoj izpolnjen ob upoštevanju značaja javnosti, ki ji je namenjen proizvod, ki ga trži zadevna tretja oseba.

Ker poleg tega ta določba ne razlikuje med mogočimi nameni proizvodov pri presoji zakonitosti uporabe znamke, merila za presojo zakonitosti uporabe znamke, zlasti glede dodatkov ali nadomestnih delov, torej niso drugačna od tistih, ki se uporabljajo za druge kategorije mogočih namenov proizvodov.

(Glej točko 39 in točko 1 izreka.)

2. Pogoj „dobrih poslovnih običajev“ v smislu člena 6(1)(c) Direktive 89/104 o znamkah pomeni v bistvu izraz obveznosti lojalnosti glede legitimnih interesov imetnika znamke.

Uporaba znamke ni v skladu z dobrimi poslovnimi običaji, zlasti ko:

– je izvedena na način, ki lahko privede do stališča, da obstaja poslovna zveza med tretjo osebo in imetnikom znamke;

– vpliva na vrednost znamke, s tem da se nepošteno okorišča z njenim razlikovalnim značajem ali njenim ugledom;

– diskreditira ali očrni navedeno znamko

– ali ko tretja oseba predstavlja svoj proizvod kot imitacijo ali kopijo proizvoda, zajetega z znamko, ki ni njegova.

Dejstvo, da tretja oseba uporablja znamko, ki ji ne pripada, zato da bi označila namen svojega proizvoda, ne pomeni nujno, da tega predstavlja, kot da je enako kakovosten ali kot da ima enakovredne značilnosti kot proizvod, zaščiten z navedeno znamko. Tako predstavljanje je odvisno od dejstev primera in predložitveno sodišče mora presoditi mogoč obstoj tega v luči okoliščin v zadevi.

Možnost predstavitve značilnosti proizvoda, ki ga trži tretja oseba, kot da je enako kakovosten ali kot da ima enakovredne značilnosti kot proizvod znamke, ki je uporabljena, je dejavnik, ki ga mora predložitveno sodišče upoštevati, ko preverja, ali je ta uporaba v skladu z dobrimi poslovnimi običaji.

(Glej točko 49 in točko 2 izreka.)

3. V primeru, ko tretja oseba, ki uporablja znamko, ki ji ne pripada, trži ne le nadomestni del ali dodatek, temveč tudi sam proizvod, s katerim se nadomestni del ali dodatek predvidoma uporablja, taka uporaba spada na področje uporabe člena 6(1)(c) Direktive 89/104 o znamkah, če je nujna za označitev namena proizvoda, ki ga ta trži, in če je v skladu z dobrimi poslovnimi običaji.

(Glej točko 53 in točko 3 izreka.)