Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (osmi senat) 
z dne 5. marca 2020 * 
„Predhodno odločanje – Socialna varnost delavcev migrantov – Koordinacija sistemov socialne  
varnosti – Uredba (ES) št. 883/2004 – Člena 3 in 11– Stvarno področje uporabe – Dajatve, ki spadajo  
na področje uporabe te uredbe – Opredelitev – Dajatev za bolezen – Dajatev za invalidnost –  
Dajatev za brezposelnost – Oseba, ki je prenehala biti vključena v sistem socialne varnosti države  
članice, potem ko je v njej prenehala opravljati poklicno dejavnost in je stalno prebivališče prenesla  
v drugo državo članico – Vloga za pridobitev nadomestila za rehabilitacijo v nekdanji državi stalnega  
prebivališča in zaposlitve – Zavrnitev – Določitev zakono daje, ki se uporablja“  
V zadevi C-135/19, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče, Avstrija) z odločbo z dne 19. decembra 2018 , ki je na Sodišče 
prispela 20. februarja 2019 , v postopku 
Pensionsversic herungsanstalt 
proti 
CW, 
SODIŠČE (osmi senat), 
v sestavi L. S. Rossi, predsednica senata, F. Biltgen (poročevalec) in N. Wahl, sodnika, 
generalni pravobranilec: H. Saugmandsgaard Øe, 
sodni tajnik: A. Calot Escobar, 
na podlagi pisnega postopka, 
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
– za Pensionsversicherungsanstalt J. Milchram, A. Ehm in T. Mödlagl, Rechtsanwälte, 
– za CW A. Pfeiffer, Rechtsanwalt, 
– za avstrijsko vlado J. Schmoll, agent, 
– za Evropsko komisijo M. Van Hoof in B.-R. Killmann, agenta, 
* Jezik postopka: nemščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :177 1 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez 
sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL, posebna izdaja 
v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 465/2012 
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 (UL 2012 , L 149, str. 4) (v nadaljevanju: Uredba 
št. 883/2004 ). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Pensionsversicherungsanstalt (zavod za pokojninsko 
zavarovanje, Avstrija) in CW glede dodelitve nadomestila za rehabilitacijo. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 Člen 3 Uredbe št. 883/2004 , naslovljen „Stvarna veljavnost“, v odstavku 1 določa: 
„Ta uredba se uporablja za vso zakono dajo v zvezi z naslednjimi področji socialne varnosti: 
(a) dajatve za bolezen;  
[…]  
(c) dajatve za invalidnost,  
[…]  
(h) dajatve za brezposelnost;  
[…]“  
4 Člen 11 te uredbe, ki določa splošna pravila za določitev zakono daje, ki se uporablja, v odstavkih od 1 
do 3 določa: 
„1. Za osebe, za katere se uporablja ta uredba, velja zakono daja ene same države članice. Ta 
zakono daja se določi v skladu s tem naslovom. 
2. V tem naslovu se šteje, da osebe, ki prejemajo denarne dajatve zaradi ali kot posledico svoje 
dejavnosti zaposlene ali samozaposlene oseb[e], opravljajo navedeno dejavnost. To pa ne velja za 
invalidske pokojnine, starostne pokojnine ali pokojnine preživelih oseb ali za pokojnine za nesrečo pri 
delu ali poklicno bolezen ali za denarne dajatve za bolezen za neomejeno obdobje. 
3. V skladu s členi 12 do 16 velja: 
(a) za osebo, ki opravlja dejavnost zaposlene ali samozaposlene osebe v državi članici[,] zakono daja te 
države članice; 
ECLI:EU:C:2020 :177 2 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
(b) za javnega uslužbenca zakono daja države članice, v upravi katere je zaposlen; 
(c) za osebo, ki v skladu s členom 65 prejema dajatve za brezposelnost po zakono daji države članice 
stalnega prebivališča, zakono daja te države članice; 
(d) za osebo, vpoklicano ali ponovno vpoklicano na služenje vojaškega roka ali na civilno služenje 
vdržavi članici, zakono daja te države članice; 
(e) za vsako drugo osebo, za katero se pododstavki (a) do (d) ne uporabljajo, zakono daja države 
članice stalnega prebivališča, brez poseganja v druge določbe te uredbe, ki ji jamčijo dajatve po 
zakono daji ene ali več drugih držav članic.“ 
Avstrijsko pravo 
5 Allgemeines Sozialversicherungsgesetz (zakon o splošnem socialnem zavarovanju, BGBl. 189/1955 ) je 
v različici, ki je veljala pred začetkom veljavnosti Sozialrechts-Änderungsgesetz 2012 (zakon 
o spremem bah zakono v s področja socialnega varstva iz leta, BGBl. I, 3/2013 ) s 1. januarjem 2014 , 
določal, da se lahko začasna invalidska pokojnina dodeli za določen čas tudi zavarovancem, ki so 
rojeni po 31. decembru 1963 in so začasno invalidni. 
6 Zakon o splošnem socialnem zavarovanju v različici, ki izhaja iz zakona o spremem bah določb 
s področja socialnega varstva iz leta 2012 (v nadaljevanju: ASVG), upravičenost do invalidske 
pokojnine zdaj omejuje na osebe, ki se ne bodo več mogle vrniti na trg dela, predvsem zato, ker bo 
invalidnost predvidoma trajna, in določa, da se v primeru začasne invalidnosti izplačujeta nadomestilo 
za rehabilitacijo in dodatek za prekvalifikacijo. 
7 Nadomestilo za rehabilitacijo izplačuje pristojni nosilec zdravstvenega zavarovanja v času medicinske 
rehabilitacije. 
8 V skladu s členom 8(1), točka 1(d), ASVG so prejemniki nadomestila za rehabilitacijo le delno 
zavarovani na podlagi zakonskega sistema socialnega zavarovanja, in sicer le zdravstveno. 
9 Člen 143a ASVG, ki se nanaša na nadomestilo za rehabilitacijo, v odstavkih 1 in 2 določa: 
„1. Osebe, za katere je bilo na podlagi njihove vloge z odločbo ugotovljeno, da [imajo začasno 
invalidnost, ki bo predvidoma trajala najmanj šest mesecev, in da niso upravičene do ukrepov za 
poklicno rehabilitacijo ali do starostne pokojnine], so od ključnega dne […] za obdobje trajanja 
začasne invalidnosti (nezmožnosti za delo) upravičene do nadomestila za rehabilitacijo. Nosilec 
zdravstvenega zavarovanja nadaljnji obstoj začasne invalidnosti (nezmožnosti za delo) preverja po 
potrebi, vsekakor pa po poteku enega leta od priznanja nadomestila za rehabilitacijo na podlagi 
zadnjega mnenja v okviru vodenja zadeve, pri čemer sodeluje Kompe tenzzentrum Begutachtung 
(osrednja služba, pristojna za izdajo mnenja) […]. Nosilec pokojninskega zavarovanja z odločbo 
ugotovi, ali obstaja upravičenost do nadomestila za rehabilitacijo, oziroma ga z odločbo odvzame. 
2. Nadomestilo za rehabilitacijo se prizna v višini nadomestila plače za bolniško odsotnost […]in od 
43. dne v višini zvišanega nadomestila plače za bolniško odsotnost […], ki bi bilo za zadnjo zaposlitev 
priznano v okviru obveznega zdravstvenega zavarovanja […].“ 
10 Člen 143b ASVG, ki se nanaša na vodenje zadeve, določa: 
„Nosilci zdravstvenega zavarovanja morajo osebam, ki so zavarovane v zakonskem sistemu zavarovanja 
iz člena 8(1), točka 1 (d), nuditi vso potrebno pomoč za zagotovitev takšne obravnave, ki ustreza stanju 
na področju medicinske znanosti, za prehod med zdravljenjem in rehabilitacijo do ponovne 
ECLI:EU:C:2020 :177 3 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
vzpostavitve delovne zmožnosti, ter skrbeti za optimalni potek potrebne oskrbe. V tem okviru je treba 
zavarovanca med zdravljenjem in medicinsko rehabilitacijo za ponovno vzpostavitev delovne zmožnosti 
podpirati pri koordinaciji nadaljnjih potrebnih korakov in ga spremljati tako, da se, če je to potrebno, 
pripravi individualni načrt oskrbe, ki ga izvajajo posamezni izvajalci. V okviru vodenja zadeve je treba 
upoštevati, da se zavarovance redno spremlja v službi zavarovalnice, pristojni za izdajo mnenja […]. Za 
to se morajo nosilci zdravstvenega zavarovanja pravočasno posvetovati z zavodom za zaposlovanje in 
pristojnim zavodom za pokojninsko zavarovanje. Zavod za pokojninsko zavarovanje lahko v okviru 
sistema vodenja zadev zahteva pripravo izvedenskega mnenja od službe zavarovalnice, pristojne za 
izdajo mnenja.“ 
11 V skladu s členom 255b ASVG je pravica zavarovanca do prejemanja nadomestila za rehabilitacijo med 
drugim pogojena s tem, da ima začasno invalidnost, ki bo predvidoma trajala najmanj šest mesecev. 
Dejansko stanje v postopku v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
12 Tožena stranka iz postopka v glavni stvari, rojena leta 1965 , je avstrijski državljan. 
13 Potem ko je zadevna oseba prebivala in delala v Avstriji, je leta 1990 svoje stalno prebivališče prenesla 
v Nemčijo, kjer od takrat prebiva in kjer je do leta 2013 opravljala poklicno dejavnost. V Avstriji je 
pridobila 59 mesecev, v Nemčiji pa 235 mesecev zavarovalne dobe. 
14 Tožena stranka iz postopka v glavni stvari je 18. junija 2015 , ko po preselitvi v Nemčijo ni bila več 
vključena v avstrijski zakonski sistem socialne varnosti, pri zavodu za pokojninsko zavarovanje vložila 
vlogo za dodelitev invalidske pokojnine, če ta ne bi bila dodeljena, pa za priznanje ukrepov medicinske 
rehabilitacije in nadomestila za rehabilitacijo, če pa ji ne bi bilo odobreno niti to, pa priznanje ukrepov 
poklicne rehabilitacije. 
15 Zavod za pokojninsko zavarovanje je vlogo zavrnil z obrazložitvijo, da tožena stranka iz postopka 
v glavni stvari ni invalid oziroma nikakor ne spada v okvir avstrijskega zakonskega sistema socialne 
varnosti in ni dokazala dovolj tesne povezanosti z navedenim sistemom. 
16 Tožena stranka iz postopka v glavni stvari je zoper to zavrnitev vložila tožbo pri Landesgericht 
Salzburg als Arbeits-und Sozialgericht (deželno sodišče v Salzburgu kot delovno in socialno sodišče, 
Avstrija). 
17 To sodišče je s sodbo z dne 29. septembra 2017 ugotovilo, da pri toženi stranki iz postopka v glavni 
stvari od 18. junija 2015 obstaja začasna invalidnost za približno vsaj šest mesecev, in štelo, da ji 
morajo biti v okviru avstrijskega socialnega varstva zagotovljeni ukrepi medicinske rehabilitacije in 
nadomestilo za rehabilitacijo za čas trajanja njene začasne invalidnosti. Navedeno sodišče paje 
navedeno tožbo zavrnilo glede predloga za dodelitev invalidske pokojnine in ukrepov poklicne 
rehabilitacije. 
18 Oberlandesgericht Linz als Berufungsgericht in Arbeits-und Sozialrechtssachen (višje deželno sodišče 
v Linzu kot pritožbeno sodišče v delovnih in socialnih sporih, Avstrija) je s sodbo z dne 17. januarja 
2018 zavrnilo pritožbo, ki jo je zoper to sodbo vložil zavod za pokojninsko zavarovanje. 
19 Zavod za pokojninsko zavarovanje je pri Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče, Avstrija) vložil revizijo, 
s katero je predlagal, naj se predlog tožene stranke iz postopka v glavni stvari v celoti zavrne. 
20 Predložitveno sodišče poudarja, da tožena stranka iz postopka v glavni stvari trdi, da ni zmožna za delo 
in da je tesno povezana z Avstrijo, ker ima državljanstvo te države članice, je tam pridobila zavarovalne 
dobe, stanuje blizu Avstrije in ima redne stike s svojimi družinskimi člani, ki živijo v Avstriji. 
ECLI:EU:C:2020 :177 4 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
21 Predložitveno sodišče šteje, da naj bi bilo v skladu z merili, določenimi v sodni praksi Sodiščaza 
razlikovanje med različnimi vrstami dajatev iz Uredbe št. 883/2004 , nadomestilo za rehabilitacijo 
dajatev za bolezen v smislu člena 3(1)(a) navedene uredbe. 
22 Ta dajatev naj bi bila namreč – poleg tega, da naj bi krila tveganje začasne, ne pa trajne ali stalne 
nezmožnosti za delo – tesno povezana z ukrepi medicinske rehabilitacije, usmerjenimi v ponovno 
pridobitev zmogljivosti, njen namen pa naj bi bil, da nadomesti izgubo dohodka, ki je posledica 
bolezni, v obdobju, v katerem mora biti zadevna oseba vključena v medicinsko rehabilitacijo. 
Nazadnje, izračun višine tega nadomestila sledi izračunu nadomestila plače za bolniško odsotnost. 
23 Predložitveno sodišče zato meni, da če bi Sodišče štelo, da je nadomestilo za rehabilitacijo dejansko 
dajatev za bolezen, za toženo stranko iz postopka v glavni stvari, ki prebiva v Nemčiji, ne bi veljala 
avstrijska, ampak nemška zakono daja. V skladu s členom 11(3)(e) Uredbe št. 883/2004 je namreč za 
dajatve za bolezen pristojna država članica stalnega prebivališča. 
24 Vendar predložitveno sodišče opozarja, da ima nadomestilo za rehabilitacijo tudi nekatere značilnosti, 
ki bi ga lahko približale dajatvi za invalidnost. Tako naj bi bila dodelitev te dajatve pogojena 
z vplačevanjem prispevkov v zakonski sistem (zdravstvenega in pokojninskega) zavarovanja in naj bi 
predpostavljala potek določenega čakalnega obdobja. Poleg tega naj bi se lahko uveljavljala le z vlogo 
za invalidsko pokojnino pri nosilcu pokojninskega zavarovanja. 
25 Vendar predložitveno sodišče dodaja, da se nadomestilo za rehabilitacijo razlikuje od pokojnine ali 
dodatka za pomoč in postrežbo glede na namen in obliko, kako je zasnovano. Sodišče naj bi namreč 
presodilo, da se dajatve v okviru dodatka za pomoč in postrežbo, drugače kakor dajatve za bolezen, 
načeloma ne izplačujejo le kratek čas (glej v tem smislu sodbo z dne 30. junija 2011 , da Silva Martins, 
C-388/09, EU:C:2011 :439, točke 48 in od 77 do 79). Nadomestila za rehabilitacijo naj predvidoma ne bi 
bilo treba plačevati dolgo časa, namen ukrepov medicinske rehabilitacije pa naj bi bil, da se zadevni 
osebi v doglednem času omogoči ponovna vključitev na nacionalni trg dela in s tem prepreči trajna 
nezmožnost za delo. 
26 Predložitveno sodišče poleg tega šteje, da bi bilo nadomestilo za rehabilitacijo glede na njegov namen 
na prvi pogled mogoče primerjati z dajatvijo za brezposelnost v smislu člena 3(1)(h) Uredbe 
št. 883/2004 (sodba z dne 4. junija 1987 , Campana, 375/85, EU:C:1987 :253), vendar je treba tako 
opredelitev dejansko izključiti, ker grozeča ali obstoječa brezposelnost ni pogoj za pravico do 
nadomestila za rehabilitacijo. 
27 Predložitveno sodišče dodaja, da v Nemčiji sicer a priori ne obstaja dajatev, ki bi bila primerljiva 
z avstrijskim nadomestilom za rehabilitacijo, vendar ta okoliščina v položaju, kakršen je ta iz postopka 
v glavni stvari, ne more omejevati prostega gibanja. 
28 V teh okoliščinah je Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču 
v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali je treba avstrijsko nadomestilo za rehabilitacijo v skladu z določbami Uredbe [št. 883/2004 ] 
opredeliti: 
– kot dajatev za bolezen v skladu s členom 3(1)(a) navedene uredbe ali 
– kot dajatev za invalidnost v skladu s členom 3(1)(c) navedene uredbe ali 
– kot dajatev za brezposelnost v skladu s členom 3(1)(h) navedene uredbe? 
ECLI:EU:C:2020 :177 5 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
2. Ali je treba Uredbo [št. 883/2004 ] glede na primarno pravo razlagati tako, da je država članica kot 
nekdanja država stalnega prebivališča indržava zaposlitve zavezana plačati dajatve, kakršna je 
avstrijsko nadomestilo za rehabilitacijo, osebi s stalnim prebivališčem v drugi državi članici, čejeta 
oseba večino zavarovalnih dob za bolezen in pokojnino kot zaposlena oseba dopolnila v tej drugi 
državi članici (časovno gledano po tem, ko je pred leti tja prenesla stalno prebivališče) in od tedaj 
ni prejemala nobenih dajatev iz zdravstvenega in pokojninskega zavarovanja nekdanje države 
stalnega prebivališča in zaposlitve?“ 
Vprašanji za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
29 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je dajatev, kot je nadomestilo za 
rehabilitacijo iz postopka v glavni stvari, dajatev za bolezen, dajatev za invalidnost ali dajatev za 
brezposelnost v smislu člena 3(1)(a), (c) in (h) Uredbe št. 883/2004 . 
30 Opozoriti je treba, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso za dajatve socialne varnosti, neodvisno 
od posebnosti različnih nacionalnih zakono daj, šteti, da so dajatve iste vrste, če so njihovi predmet in 
cilj ter tudi osnova za izračun in pogoji za njihovo dodelitev enaki. Nasprotno zgolj formalnih 
značilnosti ni mogoče šteti za konstitutivne elemente za razvrstitev dajatev (sodba z dne 30. maja 
2018 , Czerwiński, C-517/16, EU:C:2018 :350, točka 43 in navedena sodna praksa). 
31 Pri razlikovanju med različnimi vrstami dajatev socialne varnosti je treba upoštevati tveganje, ki ga krije 
vsaka dajatev (sodba z dne 30. maja 2018 , Czerwiński, C-517/16, EU:C:2018 :350, točka 44 in navedena 
sodna praksa). 
32 Dajatev za bolezen v smislu člena 3(1)(a) Uredbe št. 883/2004 tako krije tveganje, povezano 
z bolezenskim stanjem, ki povzročizačasno prekinitev dejavnosti zadevne osebe (glej po analogiji sodbo 
z dne 21. julija 2011 , Stewart, C-503/09, EU:C:2011 :500, točka 37). 
33 V nasprotju s tem je dajatev za invalidnost v smislu člena 3(1)(c) navedene uredbe na splošno 
namenjena kritju tveganja za nezmožnost določene stopnje, kadar je verjetno, da bo ta nezmožnost 
dolgoročna ali trajna (glej po analogiji sodbo z dne 21. julija 2011 , Stewart, C-503/09, EU:C:2011 :500, 
točka 38 in navedena sodna praksa). 
34 Dajatev za brezposelnost pa krije tveganje, povezano z izgubo prihodka, ki ga je utrpel delavec zaradi 
izgube zaposlitve, medtem ko je še sposoben delati. Dajatev, dodeljeno po uresničenju tega tveganja, 
torej izgubi zaposlitve, ki zadevni osebi ob prenehanju tega položaja zaradi opravljanja pridobitne 
dejavnosti ne pripada več, je treba šteti za dajatev za brezposelnost (sodba z dne 19. septembra 2013 , 
Hlidda l in Bornand, C-216/12 in C-217/12, EU:C:2013 :568, točka 52 in navedena sodna praksa). 
35 Ob upoštevanju teh ugotovitev je treba preučiti, ali je treba dajatev, kot je ta iz postopka v glavni stvari, 
šteti za dajatev za bolezen, dajatev za invalidnost ali dajatev za brezposelnost v smislu člena 3(1)(a), 
(c) in (h) Uredbe št. 883/2004 . 
36 Najprej, iz predložitvene odločbe izhaja, da nadomestilo za rehabilitacijo pripada ne glede na to, ali 
zadevna oseba opravlja poklicno dejavnost, zato tega nadomestila ni mogoče opredeliti kot dajatev za 
brezposelnost v smislu člena 3(1)(h) te uredbe. 
ECLI:EU:C:2020 :177 6 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
37 Glede opredelitve nadomestila za rehabilitacijo kot dajatev za invalidnost ali dajatev za bolezen je treba 
poudariti, da se na podlagi člena 255b ASVG nadomestilo za rehabilitacijo izplača v primeru 
invalidnosti, ki bo predvidoma trajala najmanj šest mesecev, in če zadevna oseba ne izpolnjuje pogojev 
za pridobitev starostne pokojnine. 
38 Poleg tega se v skladu s členom 143a(1) ASVG trajnost začasne invalidnosti redno preverja in čese 
ugotovi, da je invalidnost prenehala, upravičenost do nadomestila za rehabilitacijo začasno ali trajno 
preneha. 
39 Iz tega izhaja, da je namen dajatve, kot je nadomestilo za rehabilitacijo iz postopka v glavni stvari, kritje 
tveganja začasne nezmožnosti in jo je zato treba šteti za dajatev za bolezen v smislu člena 3(1)(a) 
navedene uredbe. 
40 Ta ugotovitev je potrjena tudi s tem, da v skladu s členom 143a(1) in (2) ter členom 143b ASVG 
nadomestilo za rehabilitacijo izplačuje nosilec zdravstvenega zavarovanja, njegova višina pa se ravna 
po višini nadomestila plače za bolniško odsotnost. 
41 Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je dajatev, kot je nadomestilo za rehabilitacijo iz 
postopka v glavni stvari, dajatev za bolezen v smislu člena 3(1)(a) Uredbe št. 883/2004 . 
Drugo vprašanje 
42 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba Uredbo št. 883/2004 razlagati 
tako, da nasprotuje položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem pristojni organ 
matične države članice osebi, ki je prenehala biti vključena v sistem socialne varnosti svoje matične 
države članice, potem ko je v njej prenehala opravljati poklicno dejavnost in je stalno prebivališče 
prenesla v drugo državo članico, v kateri je delala in pridobila večino zavarovalnih dob, zavrne 
dodelitev dajatve, kot je nadomestilo za rehabilitacijo iz postopka v glavni stvari. 
43 Iz ustaljene sodne prakse Sodišča je razvidno, da se v zakono daji vsake države članice določijo pogoji za 
obstoj pravice do vključitve v sistem socialne varnosti, vendar morajo države članice pri določitvi teh 
pogojev spoštovati veljavne določbe prava Unije. Natančneje, kolizijska pravila, ki so določena 
z Uredbo št. 883/2004 , so za države članice zavezujoča in te nimajo možnosti določiti, v kolikšnem 
obsegu velja njihova zakono daja ali zakono daja druge države članice (sodba z dne 8. maja 2019 , 
Inspecteur van de Belastingdienst, C-631/17, EU:C:2019 :381, točka 45 in navedena sodna praksa). 
44 Zato pogoji za obstoj pravice do vključitve v sistem socialne varnosti ne morejo voditi do tega, da bi se 
iz področja uporabe zadevne zakono daje izključile osebe, za katere v skladu z Uredbo št. 883/2004 velja 
ta zakono daja (sodba z dne 8. maja 2019 , Inspecteur van de Belastingdienst, C-631/17, EU:C:2019 :381, 
točka 46 in navedena sodna praksa). 
45 Poleg tega je treba opozoriti, da v skladu s členom 11(1) Uredbe št. 883/2004 za osebe, za katere se 
uporablja ta uredba, velja zakono daja ene same države članice, pri čemer se ta zakono daja določi 
v skladu z naslovom II navedene uredbe. 
46 Določbe naslova II Uredbe št. 883/2004 , v katerega spadajo členi od 11 do 16 te uredbe, pomenijo 
popoln in enoten sistem kolizijskih pravil, ki niso namenjena le temu, da se preprečijo hkratna 
uporaba več nacionalnih zakono daj in zapleti, ki bi zaradi tega lahko nastali, temve č tudi temu, da se 
prepreči, da bi osebe, ki spadajo na področje uporabe te uredbe, ostale brez zaščite na področju 
socialne varnosti, ker ne bi bilo zakono daje, ki bi se lahko uporabila zanje (sodba z dne 8. maja 2019 , 
Inspecteur van de Belastingdienst, C-631/17, EU:C:2019 :381, točka 33 in navedena sodna praksa). 
ECLI:EU:C:2020 :177 7 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
47 Sodišče je natančneje glede člena 11(3) Uredbe št. 883/2004 presodilo, da je namen tega člena ob 
upoštevanju členov od 12 do 16 te uredbe določiti nacionalno zakono dajo, ki se uporablja za osebe, ki 
so v enem od položajev iz točk od (a) do (e) navedenega člena 11(3) (sodba z dne 8. maja 2019 , 
Inspecteur van de Belastingdienst, C-631/17, EU:C:2019 :381, točka 34 in navedena sodna praksa). 
48 Glede položaja iz postopka v glavni stvari je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da 
tožena stranka iz postopka v glavni stvari, ki je avstrijski državljan, prebiva v Nemčiji, kjer od 
leta 2013 ne opravlja več poklicne dejavnosti. 
49 Oseba, kot je tožena stranka iz postopka v glavni stvari, pa a priori ne spada niti na področje uporabe 
posebnih pravil iz členov od 12 do 16 Uredbe št. 883/2004 , ki se nanašajo na napotene osebe, na osebe, 
ki opravljajo dejavnost v dveh ali več državah članicah, na osebe, ki so izbrale prostovoljno zavarovanje 
ali prostovoljno nadaljevanje zavarovanja, in na pogodbene uslužbence evropskih institucij, niti 
v primere iz člena 11(3), od (a) do (d), te uredbe, ki se nanašajo na osebe, ki opravljajo dejavnost 
zaposlene ali samozaposlene osebe v državi članici, na javne uslužbence, osebe, ki prejemajo dajatve za 
brezposelnost, ali osebe, ki so vpoklicane ali ponovno vpoklicane na služenje vojaškega roka ali na 
civilno služenje v državi članici, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče. 
50 Zato tožena stranka iz postopka v glavni stvari spada na področje uporabe člena 11(3)(e) Uredbe 
št. 883/2004 , ki se uporablja za vse osebe, ki niso osebe iz člena 11(3), od (a) do (d), te uredbe, med 
katerimi so med drugim osebe, ki niso delovno aktivne (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2019 , 
Inspecteur van de Belastingdienst, C-631/17, EU:C:2019 :381, točki 35 in 40). 
51 V skladu s členom 11(3)(e) Uredbe št. 883/2004 pa je nacionalna zakono daja, ki se uporablja za položaj, 
kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, zakono daja države članice stalnega prebivališča zadevne osebe, 
in sicer v obravnavanem primeru nemška zakono daja. 
52 Glede na pravilo ene socialne zakono daje iz člena 11(1) Uredbe št. 883/2004 , na katero je bilo 
opozorjeno v točki 45 te sodbe, in tisto iz člena 11(3)(e) te uredbe, v skladu s katerim se za osebo, ki 
ne opravlja dejavnosti zaposlene ali samozaposlene osebe, uporablja le zakono daja države članice 
stalnega prebivališča (sodba z dne 23. januarja 2019 , Zyla, C-272/17, EU:C:2019 :49, točka 41), oseba, 
ki je v položaju, v katerem je – kot v postopku v glavni stvari – prenehala biti vključena v sistem 
socialne varnosti svoje matične države članice, potem ko je v njej prenehala opravljati poklicno 
dejavnost in je stalno prebivališče prenesla v drugo državo članico, ne spada več pod sistem socialne 
varnosti svoje matične države. 
53 Zato v obravnavanem primeru glede na sodno prakso Sodišča, navedeno v točkah 43, 44 in 46 te sodbe, 
pristojnemu organu matične države članice tožene stranke iz postopka v glavni stvari, to je Republike 
Avstrije, ni mogočeočitati, da je zadnjenavedeni osebi zavrnil dajatev za bolezen, kot je nadomestilo za 
rehabilitacijo. Ta zavrnitev namreč ni povzročila, da bi bila s področja uporabe zadevne zakono daje 
izključena oseba, za katero bi se ta zakono daja uporabljala na podlagi Uredbe št. 883/2004 , in da bi ji 
bila zato odvzeta zaščita na področju socialne varnosti, ker ne bi bilo zakono daje, ki bi se zanjo 
uporabljala. 
54 Iz navedenega izhaja, da je treba Uredbo št. 883/2004 razlagati tako, da ne nasprotuje položaju, 
v katerem pristojni organ matične države članice osebi, ki je prenehala biti vključena v sistem socialne 
varnosti svoje matične države članice, potem ko je v njej prenehala opravljati poklicno dejavnost in je 
stalno prebivališče prenesla v drugo državo članico, v kateri je delala in pridobila večino zavarovalnih 
dob, zavrne dodelitev dajatve, kot je nadomestilo za rehabilitacijo iz postopka v glavni stvari, saj za to 
osebo ne velja zakono daja navedene matične države članice, ampak zakono daja države članice, v kateri 
ima stalno prebivališče. 
ECLI:EU:C:2020 :177 8 
SODBA Z DNE 5. 3. 2020 – ZADEVA C-135/19  
PENSIONSVERSICHERUN GSANSTALT (DAJATEV ZA REHABILITACIJO)  
Stroški 
55 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo: 
1. Dajatev, kot je nadomestilo za rehabilitacijo iz postopka v glavni stvari, je dajatev za bolezen 
v smislu člena 3(1)(a) Uredbe (ES) št. 8 8 3 / 2 0 0 4  E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 
2 9. aprila 2 0 0 4 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo 
(EU) št. 4 6 5 / 2 0 1 2  E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 2 2. maja 2 0 1 2 . 
2. Uredbo št. 8 8 3 / 2 0 0 4 , kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 4 6 5 / 2 0 1 2 , je treba razlagati tako, 
da ne nasprotuje položaju, v katerem pristojni organ matične države članice osebi, ki je 
prenehala biti vključena v sistem socialne varnosti svoje matične države članice, potem ko je 
v njej prenehala opravljati poklicno dejavnost in je stalno prebivališče prenesla v drugo državo 
članico, v kateri je delala in pridobila večino zavarovalnih dob, zav rne dodelitev dajatve, kot je 
nadomestilo za rehabilitacijo iz postopka v glavni stvari, saj za to osebo ne velja zakonodaja 
navedene matične države članice, ampak zakonodaja države članice, v kateri ima stalno 
prebivališče. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2020 :177 9