ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 223/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 14. maja 2014 vložilo Tribunal du travail de Liège (Belgija) – Abdoulaye Amadou Tall proti Centre public d'action sociale de Huy (CPAS de Huy)

(Zadeva C-239/14)

2014/C 223/14

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal du travail de Liège

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Abdoulaye Amadou Tall

Tožena stranka: Centre public d'action sociale de Huy (CPAS de Huy)

Vprašanje za predhodno odločanje

V skladu s členom 39/1 zakona z dne 15. decembra 1980 o vstopu na ozemlje, prebivanju, nastanitvi in odstranitvi tujcev v povezavi s členi 39/2(1)(3), 39/76, 39/82(4)(2)(d) in 57/6/2 tega zakona se zoper neobravnavanje ponovne prošnje za mednarodno zaščito lahko vložita le tožba za razglasitev ničnosti in predlog za izredno odložitev. Ali ti pravni sredstvi, ker se o njiju ne odloča z neomejeno pristojnostjo in ker ne odložita izvršitve, pri čemer prosilec med njunim obravnavanjem ni upravičen do dovoljenja za prebivanje niti do materialne pomoči, izpolnjujeta zahteve iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 39 Direktive Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah, (1) ki določata pravico do učinkovitega pravnega sredstva?

(1) UL L 326, str. 13.
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Danska s tem, da ni objavila načrtov upravljanja povodij do 22. decembra 2009 in da o tem nikakor ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti, ki so ji naložene z Direktivo Evropskega Parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (1);
1.

Razglasi, da je Madžarska, s tem da je uvedla in ohranjala sistem kartice SZÉP, ki je urejen v vladni uredbi 55/2011 z dne 12. aprila in spremenjen z zakonom CLVI iz leta 2011, kršila Direktivo 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (1), ker: — člen 13 vladne uredbe o sistemu kartice SZÉP v povezavi z določbami člena 2(2)(d) zakona št. XCVI iz leta 1993, člena 2(b) zakona št. CXXXII iz leta 1997 in členov 1, 2(1) in (2), 55(1) in (3) in 64(1) zakona št. IV iz leta 2006 prepoveduje, da bi podružnice družb lahko izdajale kartice SZÉP in zato krši določbe členov 14, točka 3, in 15(2)(b) Direktive 2006/123; — člen 13 vladne uredbe o kartici SZÉP v povezavi z določbami členov 1, 2(1) in(2), 55(1) in (3) in 64(1) zakona št. IV iz leta 2006, člena 2(2)(d) zakona št. XCVI iz leta 1993 in člena člena 2(b) zakona št. CXXXII iz leta 1997, pri presoji, ali so izpolnjeni pogoji iz člena 13(a)(b) in (c) te vladne uredbe, ne priznava dejavnosti skupine podjetij v primerih, ko matično podjetje ni družba, ustanovljena po madžarskem pravu in ko podjetja, ki spadajo v to skupino, ne delujejo v obliki družbe madžarskega prava, in zato krši določbe člena 15(1), (2)(b) in 3 Direktive 2006/123; — člen 13 vladne uredbe o kartici SZÉP v povezavi z določbami členov 1, 2(1) in(2), 55(1) in (3) in 64(1) zakona št. IV iz leta 2006, člena 2(2)(d) zakona št. XCVI iz leta 1993 in člena člena 2(b) zakona št. CXXXII iz leta 1997 ohranja možnost za banke in finančne institucije, da izdajajo kartico SZÉP, ker lahko samo te ustanove izpolnjujejo pogoje iz člena 13 te vladne uredbe in zato krši člen 15(1) in (2)(d) ter (3) Direktive 2006/123; — člen 13 vladne uredbe o kartici SZÉP krši člen 16 Direktive 2006/123, saj možnost izdaje kartice SZÉP pogojuje z obstojem poslovne enote na Madžarskem.
1.

Prvi razlog: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da dobave LCD zaslonov znotraj skupine tovarnam pritožnice na Kitajskem in na Tajvanu, spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP zgolj zaradi tega, ker zaslone računalnikov, v katere so LCD zasloni kot deli vstavljeni v zadevnih tovarnah, pritožnica prodaja v EGP. Pritožnica v utemeljitev tega razloga navaja te trditve: a. Ugotovitev kršitve v sporni odločbi zajema le dobave LCD zaslonov v EGP, ne glede na to, ali se ti izdelki prodajo tretjim osebam ali se dobavijo znotraj skupine, in ne razlikuje med dobavami znotraj skupine s strani vertikalno vključenih udeležencev kartela, ki tvorijo eno podjetje s kupcem, povezanim z nimi in med dobavami, ki jih opravijo udeelženci, ki ne tvorijo podjetja; b. Uporaba pojma t.i. „neposredne prodaje v EGP preko predelanih proizvodov“ je v nasprotju z načelom iz sodbe Europa Carton, v skladu s katero je treba dobave znotraj skupine obravnavati popolnoma enako kot podaje tretjim osebam; c. Uporaba členov 101 PDEU in 53 EGS za dobave LCD zaslonov zunaj EGP je v nasprotju z doktrino o izvajanju iz sodbe Wood Pulp I . d. Pojem t.i. „neposredne prodaje v EGP preko predelanih proizvodov“ vodi do nezakonite izključitve iz področja člena 101 PDEU In člena 53 EGS transakcij glede LCD zaslonov, ki se opravljajo in omejujejo konkurenco v EGP, na podlagi razlogovanja, ki ga je Sodišče izrecno zavrnilo v sodbi Commercial Solvents; e. Zunaj teritorialna uporaba prava konkurence EU, ki izhaja iz uporabe pojma t.i. „neposredne prodaje v EGP preko predelanih proizvodov“ povzroča nevarnost vzporednih sankcji za podjetja in spora o pristojnosti z drugimi organi, pristojnimi za konkurenco.
1.

Ali razmerje zakonskega naročila med državno upravo in kmetijskimi zadrugami (razmerje, na podlagi katerega je nastala terjatev, ki je bila pozneje prenesena z zadrug na združenje Federconsorzi in s te na njene upnike v okviru postopka preventivnega prestrukturiranja) za preskrbo in distribucijo kmetijskih izdelkov, kakor izhaja iz zakonske uredbe 169/1948 in zakona 1294/1957, spada pod pojem trgovinskega posla, kakor je opredeljen v členu 2 Direktive 2000/35/ES (1) in členu 2 Direktive 2011/7/EU (2)?
a)

Za katere izvoznike in proizvajalce iz Ljudske republike (v nadaljevanju: LR) Kitajske in Vietnama, od katerih je tožeča stranka kupovala blago v letih od 2006 do 2011, sta Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz LR Kitajske in Vietnama in Izvedbena Uredba Sveta (EU) št. 1294/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in s poreklom iz LR Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja, poslane iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklarirana kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne, na osnovi pregleda zaradi izteka ukrepov na podlagi člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 neveljavni?
2.

Ali je – na področju uporabe zakonodaje Unije o varstvu potrošnikov iz Direktive 93/13/EGS – z načelom pravice do učinkovitega pravnega sredstva ter poštenega sojenja in enakosti orožij iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2) združljiva določba nacionalnega prava, kot je člen 695(4) Ley de Enjuiciamiento Civil, ki v okviru ureditve pritožbe zoper odločbo, s katero se odloči o ugovoru zoper izvršbo na blagu, ki je predmet hipoteke ali zastavne pravice, določa, da je pritožbo mogoče vložiti le zoper sklep, s katerim se odredi ustavitev postopka ali neuporaba nedovoljenega pogodbenega pogoja, ne pa tudi v drugih primerih, kar neposredno povzroči, da predlagatelj izvršbe v primeru, če se ugodi ugovoru dolžnika in odredi ustavitev postopka ali neuporaba nedovoljenega pogoja, lahko vloži pritožbo, medtem ko potrošnik, zoper katerega je bila izvršba predlagana, v primeru, če je njegov ugovor zavrnjen, tega ne more storiti?
—

Uredba Sveta (EU) št. 1385/2013 z dne 17. decembra 2013 o spremembi uredb Sveta (ES) št. 850/98 in (ES) št. 1224/2009 ter uredb (ES) št. 1069/2009, (EU) št. 1379/2013 in (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, zaradi spremembe položaja Mayotta v razmerju do Evropske unije (1) naj se razglasi za nično;
5.

Pri sklepu z dne 10. decembra 2013 je podana napačna uporaba prava, saj je Splošno sodišče tožečim strankam odreklo pravico do učinkovitega pravnega sredstva, ki jo zagotavljata člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950. Zlasti možnost, ki jo je omenilo Splošno sodišče, in sicer posrednega izpodbijanja na podlagi člena 277 PDEU, nikakor nima enakega pravnega učinka kot tožba na podlagi člena 263, četrti odstavek, PDEU.
2.

Ali določba o združitvi več oseb v enega davčnega zavezanca v členu 4(4), drugi pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (1) nasprotuje nacionalnim predpisom, na podlagi katerih se lahko (prvič) v podjetje drugega davčnega zavezanca (tako imenovane nosilke integrirane skupine) vključi samo pravna oseba – ne pa osebna družba – in ki (drugič) predpostavlja, da je ta pravna oseba finančno, gospodarsko in organizacijsko (v smislu podrejenosti in nadrejenosti) „vključena v podjetje nosilke integrirane skupine“?
4.

Če je odgovor na tretje vprašanje, da ima prejemnik storitve neomejeno pravico do izbire, ali je treba člen 55 Direktive o DDV razlagati tako, da: — je mogoče šteti, da se je do 31. decembra 2009 storitev opravljala pod identifikacijsko številko DDV, ki jo je izbral prejemnik navedene storitve, če se zadnjenavedenega šteje tudi za davčnega zavezanca, registriranega (s sedežem) v drugi državi članici, in se blago pošlje ali odpelje iz države članice, kjer so bile te storitve dejansko opravljene; — in ali to, da je prejemnik storitev davčni zavezanec s sedežem v drugi državi članici, ki končne proizvode s tem, da jih odpošlje ali odpelje iz države članice, kjer so bile te storitve opravljene, dobavi posredniku, ki blago nato proda v tretjo državo članico Skupnosti, ne da bi prejemnik storitev, ki so predmet pogodbe, blago najprej poslal nazaj na svoj sedež, vpliva na določitev kraja opravljanja storitev?
1.

Ali je treba člen 101(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da se lahko v položaju, v katerem gospodarski subjekti sodelujejo v skupnem računalniškem informacijskem sistemu, kakršen je opisan v tej zadevi, in za katerega je urad za konkurenco dokazal, da sta bila vanj vnesena sistemsko obvestilo o omejitvi popustov in tehnična omejitev vnosa stopnje popusta, domneva, da so se ti gospodarski subjekti zavedali ali bi se morali zavedati sistemskega obvestila, vnesenega v računalniški informacijski sistem, ter so, s tem ko se niso zoperstavili uvedbi take omejitve popusta, izrazili tiho privolitev v tako omejitev cenovnih popustov in jih je zato mogoče šteti za odgovorne za usklajeno ravnanje v smislu člena 101(1) PDEU?
SL Uradni list Evropske unije C 112/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 16. januarja 2014 – CO Sociedad de Gestion y Participación SA in drugi proti De Nederlandsche Bank NV in De Nederlandsche Bank NV proti CO Sociedad de Gestion in Participación SA in drugim

(Zadeva C-18/14)

2014/C 112/29

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: CO Sociedad de Gestion y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J. M. Serra Farré, M. A. Serra Farré und J. Serra Farré

Tožena stranka: De Nederlandsche Bank NV

in

Tožeča stranka: De Nederlandsche Bank NV

Tožena stranka: CO Sociedad de Gestion y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J. M. Serra Farré, M. A. Serra Farré und J. Serra Farré

Vprašanja za predhodno odločanje

1) Ali je dovoljeno, da pristojni organ, kadar izrecno dovoljuje nameravano pridobitev v smislu člena 15a Direktive 2007/44 (1), to dovoljenje na podlagi nacionalnih pravnih predpisov omeji ali ga veže na pogoje? Ali je v zvezi s tem razlika, ali imajo te omejitve ali pogoji za osnovo zavezo predlaganega pridobitelja v smislu tretje uvodne izjave Direktive?

2) Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali morajo biti omejitve ali zahteve, ki jih določi pristojni organ, nujne v tem smislu, da bi navedeni organ brez teh omejitev ali zahtev na podlagi presoje, ki jo je izvedel na podlagi meril, navedenih v členu 15b(1) Direktive 2007/44, menil, da je prisiljen ugovarjati nameravani pridobitvi?

3) Če je dopustno izvajanje omejitev in postavljanje zahtev: ali daje člen 15b(1) Direktive pristojnemu organu podlago za to, da v sklopu pridobitve postavlja zahteve glede „Corporate Governance“ podjetja, čigar pridobitev je predlagana, kakor je sestava nadzornega sveta iz „two tier board“?

(1) Direktiva 2007/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o spremembah Direktive Sveta 92/49/EGS in direktiv 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES in 2006/48/ES glede postopkovnih pravil in ocenjevalnih meril za skrbno oceno pri pridobitvah in zvišanju deležev v finančnem sektorju, (UL L 247, str. 1).

* Opomba: Verjetno gre za člena 15a in 15b Direktiv 92/49/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 346) in 2002/83/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 6, str. 3) namesto tega člena Direktive 2007/44/ES.
Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba načela dobre vere in lojalnega sodelovanja pri izvajanju pogodbe. EMA meni, da je Splošno sodišče opravilo napačno presojo belgijskega prava v zvezi z uporabo načela dobre vere in lojalnega sodelovanja pri izvajanju pogodbe. Pri izvrševanju projektov Dicoems in Cocoon, Komisija ni izpolnila obveznosti nadzora, ki so določene s členom 11.3.4 splošnih pogojev pogodb, ki posebej določa obveznost Komisije, da zagotavlja pravilno izvajanje projekta z znanstvenega, tehnološkega in finančnega vidika. Splošno sodišče je napačno presodilo, da Komisija ni kršila obveznosti nadzora niti nobene posebne pogodbene določbe, ter naj bi zato pravilno odredila takojšnjo prekinitev dveh pogodb v zvezi s projektoma Dicoems in Cocoon, pri čemer je zavrnilo tudi odškodninski zahtevek za škodo ex contractu.
SL Uradni list Evropske unije C 102/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 27. januarja 2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon proti Utopia SARL s trgovskim imenom Marshall Bioresources

(Zadeva C-40/14)

2014/C 102/27

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranke v postopku v glavni stvari

Kasacijski pritožniki: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Utopia SARL s trgovskim imenom Marshall Bioresources

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je uvoznik živali, posebej pripravljenih za laboratorijsko uporabo, lahko upravičen do oprostitve uvoznih dajatev za to vrsto blaga na podlagi člena 60 Uredbe Sveta (EGS) št. 918/83 z dne 28. marca 1983 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti (1), če ni tudi sam javni zavod ali zasebno podjetje z dovoljenjem, ki se ukvarja predvsem z izobraževanjem ali znanstvenimi raziskavami, so pa njegovi kupci zavodi oziroma podjetja, ki izpolnjujejo te pogoje?

2. Ali je treba splošno pravilo 5(b) iz splošnih pravil za razlago kombinirane nomenklature razlagati tako, da kletke za prevoz živih živali, namenjenih za laboratorijske raziskave, spadajo v kategorijo embalaže v smislu tega pravila? Če je odgovor pritrdilen, ali je treba izraz „primerni za večkratno uporabo“, ki se uporablja za to embalažo, presojati na splošno ali samo z vidika ponovne uporabe na ozemlju Unije?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 1, str. 419.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 3. januarja 2014 – kazenski postopek proti Thi Bich Ngoc Nguyen in Nadine Schönherr

(Zadeva C-2/14)

(2014/C 71/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Thi Bich Ngoc Nguyen

Nadine Schönherr

Drugi udeleženec v postopku: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so zdravila v skladu z opredelitvijo iz Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (1), ki vsebujejo „snovi s seznama“ v uredbah (ES) št. 273/2004 (2) in (ES) št. 111/2005, (3) v skladu s členom 2(a) teh uredb vedno izključena iz njunih področij uporabe ali je treba to predpostavljati, le če so zdravila sestavljena tako, da snovi s seznama v smislu navedenih uredb ni mogoče uporabiti na enostaven način ali ekstrahirati z razpoložljivimi ali ekonomsko smiselnimi načini?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69.

(2) Uredba (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 8, str. 46).

(3) Uredba Sveta (ES) št. 111/2005 z dne 22. decembra 2004 o določitvi pravil za nadzor trgovine s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge med Skupnostjo in tretjimi državami (UL L 22, str. 1).
1.

Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 razlagati tako, da izredne razmere, zaradi katerih je prišlo do zamude leta, tudi za naslednji let pomenijo izredne razmere v smislu te določbe, če posledica izrednih razmer, ki so vzrok za zamudo, na poznejši let vpliva zgolj zaradi organizacije delovanja letalskega prevoznika?
2.

Ali je treba člen 49 PDEU in naslednje ter člen 56 PDEU in naslednje ter načela, ki jih je Sodišče Evropske unije potrdilo v sodbi z dne 16. februarja 2012 [združeni zadevi C 72/10 in C 77/10], razlagati tako, da nasprotujejo temu, da bi potreba po preureditvi sistema s časovnim usklajevanjem izteka veljavnosti koncesij pomenila ustrezno utemeljitev krajšega trajanja koncesij, ki so predmet razpisa, od trajanja v preteklosti podeljenih koncesij?
3.

Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta 207/2009/ES: Izkrivljanje dejstev: Podobnost storitev in kršitev člena 75 Uredbe Sveta 207/2009/ES Splošno sodišče je pri ugotovitvi, da so storitve, ki so zajete s prijavo znamke Skupnosti podobne storitvam, ki so varovane z intervenientovo znamko Skupnosti, napačno uporabilo pravo glede na, med drugim, njihovo naravo, namembnost, končne uporabnike in upoštevno javnost. Poleg tega sta Splošno sodišče in Odbor za pritožbe napačno uporabila pravo s tem, da sta se po uradni dolžnosti oprla na nekatera dejstva.
1.

Razlaga člena 132(1)(g) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost: (a) Ali lahko država članica diskrecijsko pravico, ki ji je dana, da prizna organizacijo kot organizacijo socialnega pomena, izvršuje tako, da čeprav prizna osebe, ki opravljajo svoje storitve za nosilce zavarovanja za primer potrebe po pomoči in postrežbi, ne prizna pa tudi delavcev na področju zdravstvene nege z opravljenim državnim izpitom, ki opravljajo svoje storitve neposredno za osebe, ki potrebujejo pomoč in postrežbo? (b) Če je treba delavce na področju zdravstvene nege z opravljenim državnim izpitom priznati kot socialno organizacijo: ali priznanje agencije za zagotavljanje začasnega dela, ki delavce na področju zdravstvene nege z opravljenim državnim izpitom izposoja priznanim organizacijam za nego in oskrbo (organizacije prejemnice), izhaja iz priznanja izposojanega osebja?
SL Uradni list Evropske unije C 61/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 27. decembra 2013 – Belgacom SA proti Commune de Fléron

(Zadeva C-685/13)

2014/C 61/09

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance de Liège

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča strank: Belgacom SA

Tožena stranka: Commune de Fléron

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določbe „Direktive o odobritvi“ (1), in zlasti njen člen 13, ki se nanaša na podrobna pravila glede naložitve pristojbin za pravice uporabe radijskih frekvenc in za pravice do vgradnje naprav nad ali pod javnim ali zasebnim zemljiščem, nasprotujejo temu, da občinski upravni organi države članice na podlagi občinskega odloka ponudnikom mobilnih telekomunikacijskih storitev naložijo davčno dajatev, in sicer enotno in pavšalno pristojbino 2 500 EUR na oddajnik ali drog, obdavčljivi dogodek katere je prisotnost na ozemlju občine, naloženo s 1. januarjem v davčnem letu, ne da bi se plačala kot pristojbina ali taksa in ne da bi temeljila na proračunskih in okoljskih ciljih?

(1) Direktiva 2002/20/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337)
4.

Nazadnje, s četrtim pritožbenim razlogom se očita, da je potrjena globa vsekakor nesorazmerna. Kajti glede na dejanske ugotovitve, ki so bile v sodbi že razglašene za nične, in glede na nadaljnje dejanske ugotovitve, ki jih je treba razglasiti za nične zaradi pravnih napak v obrazložitvi, naj nespremenjena naložitev zakonsko najvišje kazni v višini 10 % prometa koncerna, ki jo je izreklo Splošno sodišče, ne bi bila sorazmerna in naj zato ne bi bila dopustna. Če dejanskih ugotovitev, ki so podlaga za obrazložitev kršitve, ni v večjem obsegu, potem naj zaradi zevajočih vzročnih in dokaznih praznin ter pomanjkljivih vzročnih zvez s pripisom odgovornosti ne bi šlo za SCCI, ki je zajelo šest držav, tri skupine proizvodov in deset let, ampak vsekakor za določene lokalne kršitve, ki naj še zdaleč ne bi upravičevale ravni sankcije, kot je bila naložena v obravnavanem primeru. Dejansko stanje, ki ga je treba preučiti v obravnavanem primeru, je daleč od težkega ali celo najtežjega primera, česar naj Splošno sodišče ob hudem spregledu meril za presojo, ki bi jih bilo treba razložiti, ne bi upoštevalo.
—

ugotovi, da Republika Poljska s tem, ko člena 2, točke 19, 20, 26 in 27, člena 8(1), člena 9(2), člena 10(3) in člena 11(5) ter Prilog V (točke 1.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.4 in 2.4.1) in VII (del A, točke od 7.2 do 7.10) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 275) (1) ni prenesla, ni v celoti prenesla oziroma ni pravilno prenesla, ni izpolnila svojih obveznosti iz teh določb in iz člena 24 te direktive;
1.

Ali je nacionalni predpis, po katerem odločba, s katero se ugotavlja, da za neki projekt ni treba izvesti presoje vplivov na okolje, zavezuje tudi sosede, ki v predhodnem ugotovitvenem postopku niso imele položaja stranke, in na katero se je mogoče sklicevati v nadaljnjem postopku za izdajo soglasja, čeprav lahko te osebe v tem postopku za izdajo soglasja projektu ugovarjajo (v postopku o glavni svari v tem smislu, da učinki projekta ogrožajo njihovo življenje, zdravje ali lastnino, oziroma smrad, hrup, dim, prah, tresenje ali drugo predstavlja nevzdržno motnjo), v nasprotju s pravom Unije, zlasti Direktivo 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 26, str. 1) (v nadaljevanju: Direktiva 2011/92) (1), zlasti njenim členom 11? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: