ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. aprila 2016 (predloga za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Mercantil, Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona – Španija) – Jorge Sales Sinués/Caixabank SA (C-381/14), in Youssouf Drame Ba/Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)

(Združeni zadevi C-381/14 in C-385/14) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 93/13/EGS - Pogodbe, sklenjene med prodajalci ali ponudniki in potrošniki - Hipotekarne pogodbe - Pogoj o minimalni obrestni meri - Preučitev pogoja zaradi ugotovitve njegove ničnosti - Skupinski postopek - Opustitvena tožba - Prekinitev individualnega postopka, ki ima isti predmet))

(2016/C 211/11)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Jorge Sales Sinués (C-381/14), Youssouf Drame Ba (C-385/14)

Toženi stranki: Caixabank SA (C-381/14), Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)

Izrek

Člen 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero mora nacionalno sodišče, pri katerem je vložena individualna tožba potrošnika za ugotovitev nepoštenosti pogoja v pogodbi, ki ga veže s prodajalcem ali ponudnikom, samodejno prekiniti tak postopek do izdaje pravnomočne sodbe o skupinski tožbi, o kateri še ni bilo odločeno in jo je vložilo združenje potrošnikov na podlagi drugega odstavka tega člena, da bi se v pogodbah iste vrste preprečila nadaljnja uporaba podobnih pogojev, kot so ti, na katere se nanaša individualna tožba, ne da bi bilo mogoče upoštevati pomen take prekinitve z vidika varstva potrošnika, ki je vložil individualno tožbo pred sodiščem, in ne da bi se lahko ta potrošnik izločil iz skupinske tožbe.

(1) UL C 388, 3.11.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 156/2

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 3. marca 2016 – Evropska komisija/Republika Malta

(Zadeva C-12/14) (1)

((Neizpolnitev obveznosti države - Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člen 46b - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 54 - Starostna pokojnina - Pravila o preprečevanju prekrivanja - Osebe, ki prejemajo starostno pokojnino v okviru nacionalnega sistema in pokojnino javnega uslužbenca v okviru sistema druge države članice - Znižanje zneska starostne pokojnine))

(2016/C 156/02)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Mifsud-Bonnici in D. Martin, agenta)

Tožena stranka: Republika Malta (zastopnika: A. Buhagiar in P. Grech, agenta)

Intervenientki v podporo tožene stranke: Republika Avstrija (zastopnika: C. Pesendorfer in G. Hesse, agenta), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: J. Beeko, S. Behzadi-Spencer in V. Kaye, agenti, skupaj s T. de la Mare, QC)

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Evropska komisija nosi stroške.

3. Republika Avstrija in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosita lastne stroške.

(1) UL C 159, 26.5.2014.
1.

Republika Ciper s tem, da ni z retroaktivnim učinkom od 1. maja 2004 odpravila pogoja glede starosti iz člena 27 zakona 97 (Ι)/1997 o pokojninah, ki odvrača delavce od tega, da zapustijo svojo državo članico izvora, da bi opravljali poklicno dejavnost v drugi državi članici ali v instituciji Evropske unije ali v drugi mednarodni organizaciji, in ki vzpostavlja različno obravnavanje delavcev migrantov, vključno s tistimi, ki so zaposleni v institucijah Evropske unije ali v drugi mednarodni organizaciji, na eni strani in javnih uslužbencev, ki so bili zaposleni na Cipru, na drugi strani, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 45 PDEU in 48 PDEU ter člena 4(3) PEU.
SL Uradni list Evropske unije C 106/6

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. januarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Frosinone – Italija) – kazenski postopek proti Rosanni Laezza

(Zadeva C-375/14) (1)

((Predhodno odločanje - Člena 49 PDEU in 56 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Sodba Sodišča, s katero je bila nacionalna zakonodaja o koncesijah za dejavnost pobiranja stav razglašena za nezdružljivo s pravom Unije - Preureditev sistema z novim javnim razpisom - Neodplačen prenos uporabe materialnih in nematerialnih sredstev, ki tvorijo mrežo za upravljanje in pobiranje stav - Omejitev - Nujni razlogi v splošnem interesu - Sorazmernost))

(2016/C 106/06)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Frosinone

Stranka v postopku v glavni stvari

Rosanna Laezza

Izrek

Člena 49 PDEU in 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta omejevalni nacionalni določbi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki koncesionarju nalaga, da ob prenehanju dejavnosti zaradi poteka trajanja koncesije neodplačno prenese uporabo materialnih in nematerialnih sredstev, katerih lastnik je in ki tvorijo mrežo za upravljanje in pobiranje stav, če ta omejitev presega, kar je nujno za uresničitev dejansko zastavljenega cilja iz te določbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 372, 20.10.2014.
2.

Člen 19(1) Uredbe št. 805/2004 je treba razlagati tako, da se mora sodišče, pri katerem je bila vložena zahteva za potrditev zamudne sodbe za evropski nalog za izvršbo, prepričati, da njegovo notranje pravo dejansko in brez izjem omogoča ponovni popolni, pravni in dejanski preizkus take odločbe v obeh primerih iz te določbe in da omogoča podaljšanje rokov za vložitev pravnega sredstva zoper odločbo o nespornem zahtevku ne samo v primeru višje sile, ampak tudi če so druge izredne okoliščine, neodvisne od volje dolžnika, temu onemogočile, da izpodbija zadevno terjatev.
SL Uradni list Evropske unije C 38/10

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 26. novembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španija) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)/Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial

(Zadeva C-509/14) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2001/23/ES - Člen 1(1) - Prenos podjetij - Ohranjanje pravic delavcev - Obveznost pridobitelja, da prevzame delavce - Javno podjetje, ki opravlja javno službo - Opravljanje službe s strani drugega podjetja na podlagi pogodbe o opravljanju javne službe - Odločitev, da se ta pogodba ob izteku ne podaljša - Ohranitev identitete gospodarske enote - Dejavnost, ki v glavnem temelji na opremi - Neprevzem osebja))

(2016/C 038/12)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

Tožene stranke: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial

Izrek

Člen 1(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da na področje uporabe te direktive spada položaj, ko javno podjetje, ki opravlja gospodarsko dejavnost upravljanja intermodalnih transportnih enot, opravljanje te dejavnosti s pogodbo o opravljanju javne službe prenese na drugo podjetje, pri čemer mu da na voljo za to potrebno infrastrukturo in opremo, ki je njegova last, nato pa se odloči, da bo odpovedalo to pogodbo, ne da bi prevzelo osebje navedenega podjetja, ker bo odslej samo opravljalo navedeno dejavnost z lastnim osebjem.

(1) UL C 26, 26.1.2015.
1.

Helenska republika s tem, da ni uveljavila, da povprečni tedenski delovni čas ne presega 48 ur, in da ni zagotovila minimalnega dnevnega počitka niti enakovrednega obdobja nadomestnega počitka, ki neposredno sledi delovnemu časa, ki naj bi ga to obdobje nadomestilo, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 3 in 6 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa.
SL Uradni list Evropske unije C 429/2

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia no4 de Martorell – Španija) – BBVA SA, nekdanja Unnim Banc SA/Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro

(Zadeva C-8/14) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 93/13/EGS - Pogodba o hipotekarnem kreditu - Nepošteni pogoji - Postopek izvršbe - Ugovor - Zastaralni roki))

(2015/C 429/02)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de Primera Instancia no4 de Martorell

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: BBVA SA, nekdanja Unnim Banc SA

Tožene stranke: Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro

Izrek

Člena 6 in 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni prehodni določbi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki za potrošnike, proti katerim je bil postopek izvršbe na podlagi hipoteke uveden pred dnevom uveljavitve zakona, v katerem je ta določba, in do dneva uveljavitve še ni bil končan, določa enomesečni prekluzivni rok – ki se računa od dneva po objavi tega zakona – za vložitev ugovora zoper izvršbo na podlagi domnevne nepoštenosti pogodbenih pogojev.

(1) UL C 102, 7.4.2014.
1.

Člen 16 Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da pojem „izvensodno pisanje“ iz tega člena ne vključuje samo pisanj, ki jih sestavi ali overi javni organ ali pravosodni uradnik, ampak tudi zasebne listine, katerih uradno pošiljanje njihovemu naslovniku, ki prebiva v tujini, je nujno za izvrševanje, dokaz ali ohranitev pravice ali pravnega zahtevka v civilnih ali gospodarskih zadevah.
1.

Pojem „tretja oseba“ iz člena 85a(1) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti, uvedenih z Uredbo Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 259/68 z dne 29. februarja 1968 o določitvi Kadrovskih predpisov za uradnike in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti in o posebnih ukrepih, ki se začasno uporabljajo tudi za uradnike, zaposlene na Komisiji, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, ESPJ, Euratom) št. 781/98 z dne 7. aprila 1998, je treba razlagati avtonomno in enotno znotraj pravnega reda Unije.
SL Uradni list Evropske unije C 414/7

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 22. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

(Zadeva C-277/14) (1)

((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost - Šesta direktiva - Pravica do odbitka - Zavrnitev - Prodaja, ki jo je opravil subjekt, ki šteje za neobstoječ))

(2015/C 414/09)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek

Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

Izrek

Določbe Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2002/38/ES z dne 7. maja 2002, je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki davčnemu zavezancu ne daje pravice do odbitka davka na dodano vrednost, dolgovanega ali plačanega za blago, ki mu je bilo dobavljeno, ker je račun izstavil subjekt, ki glede na merila iz te zakonodaje šteje za neobstoječ subjekt, in ker ni mogoče ugotoviti identitete dejanskega dobavitelja blaga, razen če se na podlagi objektivnih dejstev, in ne da bi se od naslovnika računa zahtevale preverbe, ki jih ni dolžan storiti, dokaže, da je ta davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti, da je bila navedena dobava povezana z goljufijo na področju davka na dodano vrednost, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 303, 8.9.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 381/8

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 1. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Firenze – Italija) – kazenski postopek zoper Skerdjana Celaja

(Zadeva C-290/14) (1)

((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Direktiva 2008/115/ES - Vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav - Odločba o vrnitvi, s katero se določi tudi prepoved vstopa za tri leta - Kršitev prepovedi vstopa - Državljan tretje države, ki je bil prej odstranjen - Zaporna kazen v primeru novega nezakonitega vstopa na nacionalno ozemlje - Združljivost))

(2015/C 381/08)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Firenze

Stranka v postopku v glavni stvari

Skerdjan Celaj

Izrek

Direktivo 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje zakonodaji države članice, ki določa izrek zaporne kazni državljanu tretje države, ki prebiva nezakonito in ki po tem, ko je bil v okviru predhodnega postopka vračanja vrnjen v svojo državo izvora, v nasprotju s prepovedjo vstopa ponovno nezakonito vstopi na ozemlje navedene države.

(1) UL C 292, 1.9.2014.
2.

Člen 52 Direktive 2004/18 je treba razlagati tako, da čeprav vsebuje nekatere zahteve glede določitve pogojev za vpis gospodarskih subjektov na nacionalne uradne sezname in za potrdilo, ne opredeljuje izčrpno pogojev za vpis teh gospodarskih subjektov na nacionalne uradne sezname ali pogojev za njihovo pripustitev k pridobitvi potrdila ter pravic in obveznosti javnih subjektov v zvezi s tem. Vsekakor je Direktivo 2004/18 treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, na podlagi katere na eni strani nacionalnih organov javne uprave, ki so pooblaščeni za oddajo naročila gradenj, blaga ali storitev, ki so navedeni v zadevni objavi naročila, ni mogoče vpisati na te sezname ali jim ni mogoče izdati tega potrdila, medtem ko je na drugi strani pravica do sodelovanja v zadevnem postopku oddaje javnih naročil pridržana le tistim gospodarskim subjektom, ki so vpisani na te sezname ali jim je izdano navedeno potrdilo.
1.

Nacionalna ureditev na področju zastaranja kaznivih dejanj, kakršna je predpisana s členom 160, zadnji odstavek, kazenskega zakonika, kakor je bil spremenjen z zakonom št. 251 z dne 5. decembra 2005, v povezavi s členom 161 tega zakonika, s katero je bilo v času nastanka dejanskega stanja v zadevi v glavni stvari določeno, da se z dejanjem, ki pretrga zastaranje v okviru kazenskega pregona velikih goljufij na področju davka na dodano vrednost, zastaralni rok podaljša zgolj za četrtino prvotnega roka, lahko posega v obveznosti, ki jih imajo države članice na podlagi člena 325(1) in (2) PDEU, če bi ta nacionalna ureditev preprečevala naložitev učinkovitih in odvračilnih sankcij v veliko primerih velikih goljufij, ki škodijo finančnim interesom Evropske unije, ali če bi bili z njo za primere goljufij, ki škodijo finančnim interesom zadevne države članice, določeni daljši zastaralni roki kot za primere goljufij, ki škodijo finančnim interesom Evropske unije, kar mora preveriti nacionalno sodišče. Nacionalno sodišče mora zagotoviti polni učinek člena 325(1) in (2) PDEU, po potrebi tako, da ne uporabi določb nacionalnega prava, katerih učinek bi bil, da zadevna država članica ne bi spoštovala obveznosti, ki so ji naložene s členom 325(1) in (2) PDEU.
2.

Če je prejšnja znamka Skupnosti že pridobila ugled na znatnem delu ozemlja Evropske unije, vendar ne pri upoštevni javnosti države članice, v kateri je bila vložena zahteva za registracijo poznejše nacionalne znamke, na katero se nanaša ugovor, je imetnik znamke Skupnosti lahko upravičen do varstva, določenega v členu 4(3) Direktive 2008/95, kadar se dokaže, da del navedene javnosti, ki je tržno nezanemarljiv, to znamko pozna in med njo in poznejšo nacionalno znamko vzpostavi zvezo ter da ob upoštevanju vseh upoštevnih dejavnikov obravnavane zadeve obstaja bodisi dejanska in sedanja kršitve njegove znamke v smislu tega člena 4(3) Direktive 2008/95 bodisi, če te ni, resno tveganje za nastanek take kršitve v prihodnosti.
SL Uradni list Evropske unije C 279/15

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 24. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovnega Sodišča – Slovenija) – Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o./Republika Slovenija

(Zadeva C-207/14) (1)

((Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Naravne mineralne vode - Direktiva 2009/54/ES - Člen 8(2) - Priloga I - Prepoved trženja „naravne mineralne vode, ki izvira iz istega izvira“ pod več različnimi imeni - Pojem))

(2015/C 279/17)

Jezik postopka: slovenščina

Predložitveno sodišče

Vrhovno Sodišče

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o.

Tožena stranka: Republika Slovenija

Izrek

Pojem „naravna mineralna voda, ki izvira iz istega izvira“ iz člena 8(2) Direktive 2009/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o izkoriščanju in trženju naravnih mineralnih vod je treba razlagati tako, da označuje naravno mineralno vodo, ki izteka ali se črpa iz enega ali več naravnih iztokov ali vrtin in ima izvor v istem podzemnem vodnem viru, če ima ta voda v vseh teh naravnih iztokih ali vrtinah enake lastnosti glede na merila iz Priloge I k tej direktivi, ki so stalne v okviru naravnih nihanj.

(1) UL C 202, 30.6.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 236/19

Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 21. maja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Nürnberg – Nemčija) – kazenski postopek proti Andreasu Wittmannu

(Zadeva C-339/14) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2006/126/ES - Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj - Obdobje prepovedi - Izdaja vozniškega dovoljenja v državi članici pred začetkom veljave obdobja prepovedi v državi članici običajnega prebivališča - Razlogi za zavrnitev, da se v državi članici običajnega prebivališča prizna veljavnost vozniškega dovoljenja, izdanega v drugi državi članici))

(2015/C 236/27)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Nürnberg

Stranka v postopku v glavni stvari

Andreas Wittmann

Izrek

Člen 11(4), drugi pododstavek, Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih je treba razlagati tako, da je treba ukrep – s katerim država članica, v kateri ima neka oseba običajno prebivališče in ki tej osebi, vozniku motornega vozila, vozniškega dovoljenja ne more odvzeti, ker je bilo to že predmet odločbe o odvzemu, odredi, da navedeni osebi v določenem obdobju ne bo mogoče izdati novega vozniškega dovoljenja – šteti za ukrep omejitve, začasnega odvzema ali odvzema vozniškega dovoljenja v smislu te določbe, ki ima za posledico, da veljavnost vsakršnega dovoljenja, ki ga izda druga država članica pred iztekom tega obdobja, ne bo priznana. Okoliščina, da je sodba, s katero je bil izrečen ta ukrep, postala pravnomočna po izdaji vozniškega dovoljenja v drugi državi, v zvezi s tem ni pomembna, če je bilo to dovoljenje pridobljeno po izdaji te sodbe in če so razlogi, s katerimi je bil upravičen navedeni ukrep, obstajali ob izdaji navedenega dovoljenja.

(1) UL C 372, 20.10.2014.
—

drugič, da je navedeni pogoj oblikovan jasno in razumljivo, torej da za potrošnika ni le slovnično razumljiv, ampak da sta v pogodbi tudi pregledno razložena mehanizem, v katerega spada zadevni pogoj, ter povezava med tem mehanizmom in mehanizmom, določenim z drugimi pogoji, tako da lahko ta potrošnik na podlagi natančnih in razumljivih meril presodi, kakšne so ekonomske posledice, ki iz tega izhajajo zanj.
SL Uradni list Evropske unije C 138/19

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Christie’s France SNC/Syndicat national des antiquaires

(Zadeva C-41/14) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2001/84/ES - Člen 1 - Intelektualna lastnina - Dražba izvirnih umetniških del - Sledna pravica v korist avtorja izvirnega umetniškega dela - Dolžnik nadomestila iz naslova sledne pravice - Kupec ali prodajalec - Odstopanje s pogodbeno ureditvijo))

(2015/C 138/24)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Christie’s France SNC

Tožena stranka: Syndicat national des antiquaires

Izrek

Člen 1(4) Direktive 2001/84/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o sledni pravici v korist avtorja izvirnega umetniškega dela je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da lahko zavezanec za plačilo nadomestila iz naslova sledne pravice, ki je kot tak določen z nacionalno zakonodajo, pa naj je to prodajalec ali strokovnjak s trga umetnin, ki sodeluje pri transakciji, s katero koli osebo, vključno s kupcem, sklene dogovor, da na koncu ta oseba v celoti ali delno nosi stroške nadomestila iz naslova sledne pravice, če tak pogodbeni dogovor nikakor ne vpliva na obveznosti in odgovornost, ki jih ima zavezanec do avtorja.

(1) UL C 102, 7.4.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 104/9

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. januarja 2017 – Villeroy et Boch SAS/Evropska komisija

(Zadeva C-644/13 P) (1)

((Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Belgijski, nemški, francoski, italijanski, nizozemski in avstrijski trgi kopalniške opreme - Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru - Usklajevanje cen in izmenjava poslovno občutljivih informacij - Enotna kršitev - Dokaz - Globe - Neomejena pristojnost - Razumni rok - Sorazmernost))

(2017/C 104/15)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Villeroy et Boch SAS (zastopnik: J. Philippe, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, L Malferrari in F. Ronkes Agerbeek, agenti)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi Villeroy & Boch SAS se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 45, 15.2.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 198/8

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 16. aprila 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Karoline Gruber/Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

(Zadeva C-570/13) (1)

((Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2011/92/EU - Presoja vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje - Gradnja trgovskega centra - Zavezujoča narava upravne odločbe, da se ne izvede presoja vplivov na okolje - Brez sodelovanja javnosti))

(2015/C 198/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Karoline Gruber

Tožene stranke: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

Izrek

Člen 11 Direktive 2001/92/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, po kateri upravna odločba, s katero se ugotavlja, da za določen projekt ni treba izvesti presoje vplivov na okolje, zavezuje sosede, ki nimajo pravice do pritožbe zoper to upravno odločbo, če ti sosedje, ki so člani „zadevne javnosti“ v smislu člena 1(2) te direktive, izpolnjujejo merila, določena v nacionalnem pravu glede „zadostnega interesa“ ali „kršitve pravice“. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je ta pogoj izpolnjen v zadevi, v kateri odloča. Če je odgovor pritrdilen, mora to ugotoviti, da te sosede upravna odločba o neizvedbi take presoje ne zavezuje.

(1) UL C 24, 25.1.2014.