ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Da bi se zakonodajalcu Unije lahko očitala kršitev načela enakega obravnavanja, je moral primerljive položaje obravnavati različno, zaradi česar so bile nekatere osebe postavljene v slabši položaj v primerjavi z drugimi.

Uradnikom, ki spadajo v starostno skupino od 55 do 66 let in za katere zato potencialno lahko velja ukrep iz člena 42c Kadrovskih predpisov, se lahko proti njihovi volji naloži, da svoj upravni položaj spremenijo tako, da prenehajo biti „aktivni“ v smislu člena 36 Kadrovskih predpisov, in se napotijo na „dopust v interesu službe“. Poleg tega ti uradniki niso več upravičeni do poklicnega razvoja, ker na podlagi člena 42c, šesti odstavek, (b), Kadrovskih predpisov niso upravičeni do povišanja v stopnji ali napredovanja v razredu. Na drugi strani za uradnike, za katere se člen 42c Kadrovskih predpisov ne uporablja, ne veljajo take omejitve na poklicni poti. Poleg tega se uradnikom, ki so bili napoteni na dopust v interesu službe, nedvomno zmanjšajo dohodki iz delovnega razmerja v primerjavi z uradniki, ki ne spadajo v zadevno starostno skupino in za katere se zato člen 42c Kadrovskih predpisov ne more uporabljati. Zato se s členom 42c Kadrovskih predpisov uvaja različno obravnavanje na podlagi starosti.

V zvezi z zahtevami iz člena 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba ugotoviti, da je na eni strani to različno obravnavanje na podlagi starosti določeno z „zakonom“ v smislu navedenega člena, ker ta določba izhaja iz Uredbe št. 1023/2013 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, in da se na drugi strani nanaša na ožje vprašanje v okviru javne uprave Unije, in sicer vprašanje napotitve nekaterih uradnikov, ki izpolnjujejo več pogojev, med katerimi je tudi pogoj glede starosti, na dopust v interesu službe. Zato to različno obravnavanje „spoštuje bistveno vsebino“ načela nediskriminacije v smislu tega člena. Poleg tega je dokazan tudi obstoj cilja optimizacije vlaganj v poklicno usposabljanje uradnikov, ki mu z različnim obravnavanjem na podlagi starosti, določenim s členom 42c Kadrovskih predpisov sledi zakonodajalec Unije. Ta cilj pomeni cilj „splošnega interesa, ki ga priznava Unija“ v smislu člena 52(1) Listine o temeljnih pravicah.

Glede sorazmernosti obravnave je treba zakonodajalcu Unije priznati široko diskrecijsko pravico pri določanju ukrepov, s katerimi se lahko doseže cilj splošnega interesa v okviru kadrovske politike. V tem smislu ni nerazumno, da zakonodajalec Unije šteje, da je treba za dosego legitimnega cilja optimizacije vlaganj v poklicno usposabljanje napotitev na dopust v interesu službe določiti samo za uradnike, ki spadajo v zadevno starostno skupino, ne pa tudi za uradnike, ki ne spadajo v to starostno skupino.

(Glej točke od 89 do 94, 96, 97, 106, 108, 114 in 126.)
5.

Uradniki – Natečaj – Natečaj na podlagi kvalifikacij in preizkusov – Pogoji sodelovanja – Delovne izkušnje – Presoja kandidatovih delovnih izkušenj, ki jo opravi komisija – Sodni nadzor – Meje (Kadrovski predpisi, Priloga III, člena 2 in 5) (Glej točke od 72 do 75.)
Z Uredbo 2015/2424 o spremembi Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Evropske unije ter Uredbe št. 2868/95 za izvedbo Uredbe Sveta št. 40/94 in razveljavitvi Uredbe št. 2869/95 o pristojbinah, ki se plačujejo Uradu za harmonizacijo notranjega trga (blagovne znamke in modeli), je bilo spremenjeno besedilo člena 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 207/2009, ki se nanaša na materialnopravno določbo in, natančneje, na enega od absolutnih razlogov za zavrnitev registracije znaka oziroma – v povezavi s členom 52(1)(a) Uredbe št. 207/2009, na enega od ničnostnih razlogov, na podlagi katerega je mogoče znamko razglasiti za nično. Vendar pa je Uredba 2015/2424 začela veljati 23. marca 2016, iz njenega besedila, ciljev in sistematike pa ne izhaja, da bi bilo treba v položajih, ki so nastali pred njenim začetkom veljavnosti, uporabiti člen 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 207/2009 v različici, ki izhaja iz Uredbe 2015/2424.

(Glej točko 20.)
2.

Družba Apimab Laboratoires in druge tožeče stranke, ki so navedene v prilogi, nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.
1.

Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Predmet – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Restriktivna razlaga in uporaba (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, uvodna izjava 4 in člena 1 in 4) (Glej točke od 19 do 21.)
Registrirano znamko mora, da je upravičena do varstva iz člena 8(5) Uredbe št. 207/2009, poznati znaten del javnosti, ki jo proizvodi ali storitve, ki so zajeti s to znamko, zadevajo.

Obstoj upravičenega razloga, ki dopušča uporabo, ki škoduje znamki z ugledom, je treba razlagati ozko.

Vendar je treba spomniti, da je namen Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Evropske unije na splošno najti ravnotežje med interesi imetnika znamke za ohranitev njene bistvene funkcije in interesi drugih gospodarskih subjektov v zvezi z razpoložljivostjo znakov, ki lahko označujejo njihovo blago in storitve.

V sistemu varstva znamk, kot je ta, ki ga določa Uredba št. 207/2009, so interesi tretje osebe, da v gospodarskem prometu uporabi znak, ki je podoben prejšnji znamki z ugledom in ga registrira kot znamko Evropske unije, upoštevani v okviru člena 8(5) te uredbe s tem, da se lahko uporabnik prijavljene znamke sklicuje na „upravičen razlog“.

Iz tega je razvidno, da pojma „upravičen razlog“ ni mogoče razlagati tako, kot da zajema le objektivno nujne razloge, ampak se lahko navezuje tudi na subjektivne interese tretje osebe, ki že uporablja znak, ki je enak ali podoben prejšnji znamki z ugledom, in ga želi registrirati kot znamko Evropske unije

Zato je Sodišče odločilo, da ima imetnik znamke z ugledom na podlagi „upravičenega razloga“ v smislu te določbe obveznost, da tretji osebi dopusti uporabo znaka, ki je podoben tej znamki, vključno za proizvode ali storitve, ki so enaki proizvodom ali storitvam, za katere je bila ta znamka registrirana, če dokaže, da se je ta znak uporabljal pred prijavo navedene znamke in da je bila njegova uporaba za enak proizvod dobroverna.

Sodišče je pojasnilo, da je treba za presojo tega, ali je zadevna tretja oseba dobroverno uporabila znak, ki je podoben znamki z ugledom, zlasti upoštevati, prvič, uveljavitev in ugled navedenega znaka pri upoštevni javnosti, drugič, stopnjo podobnosti med proizvodi in storitvami, za katere se je ta znak izvorno uporabljal, in proizvodi in storitvami, za katere je bila znamka z ugledom registrirana, tretjič, kdaj je bil navedeni znak prvič uporabljen za proizvod, ki je enak proizvodu navedene znamke, in kdaj je ta znamka pridobila ugled, in četrtič, gospodarsko in tržno pomembnost uporabe znaka, ki je podoben tej znamki.

(Glej točke od 52 do 57.)
1.

Ničnostna tožba–Fizične ali pravne osebe–Regulativni akti–Akti, ki ne potrebujejo izvedbenih ukrepov in ki se neposredno nanašajo na tožečo stranko–Pojem izvedbenih ukrepov–Merila–Sklep Komisije o razglasitvi sheme pomoči za združljivo z notranjim trgom–Učinek prek aktov, ki jih sprejmejo nacionalni organi–Akti, ki pomenijo izvedbene ukrepe (člena 263, četrti odstavek, PDEU in 267 PDEU) (Glej točke od 27 do 30 in od 33 do 36.)
2.

Približevanje zakonodaj–Enotne zakonodaje–Zdravila za uporabo v humani medicini–Zdravila sirote–Postopek za določitev zdravila kot zdravila sirote–Preizkus veljavnosti vloge za določitev–Možnost preučitve znanstvenih razlik med zdravilom, na katerega se nanaša vloga, in zdravilom siroto–Izključitev–Zavrnitev potrditve, ker je vlagatelj pridobil dovoljenje za promet za drugo zdravilo–Nedopustnost (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 141/2000, člena 2(a) in 5; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/83, člena 1, točka 2, in 128) (Glej točke od 51 do 53, 58, 64 in 65.)
Združene zadeve od T‑133/16 do T‑136/16

Regionalna blagajna vzajemne kmetijske banke Alpes Provence in drugi

proti

Evropski centralni banki

„Ekonomska in monetarna politika – Bonitetni nadzor kreditnih institucij – Člen 4(1)(e) in (3) Uredbe (EU) št. 1024/2013 – Oseba, ki dejansko vodi posle kreditne institucije – Člen 13(1) Direktive 2013/36/EU in člen L. 511-13, drugi odstavek, francoskega monetarnega in finančnega zakonika – Načelo prepovedi sočasnega predsedovanja upravljalnemu organu kreditne institucije v nadzorni funkciji in opravljanja funkcije glavnega direktorja v isti instituciji – Člen 88(1)(e) Direktive 2013/36 in člen L. 511-58 francoskega monetarnega in finančnega zakonika“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 24. aprila 2018

Ekonomska in monetarna politika – Gospodarska politika – Nadzor nad finančnim sektorjem Unije – Enotni mehanizem nadzora – Bonitetni nadzor kreditnih institucij – Sočasno opravljanje funkcije predsednika uprave kreditne institucije in njenega generalnega direktorja – Zavrnitev odobritve s strani Evropske centralne banke – Sodni nadzor – Obseg (Uredba Sveta št. 1024/2013, člen 4(1)); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2013/36, člen 13(1)) Pravo Evropske unije – Razlaga – Metode – Jezikovna, sistematična, zgodovinska in teleološka razlaga Ekonomska in monetarna politika – Gospodarska politika – Nadzor nad finančnim sektorjem Unije – Enotni mehanizem nadzora – Bonitetni nadzor kreditnih institucij – Nujnost imeti na voljo vsaj dve osebi, ki dejansko vodita posle kreditne institucije – Pojem (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2013/36, člen 13(1)) Državno pravo – Razlaga – Upoštevanje razlage, ki so jo podala sodišča zadevne države članice – Upoštevanje sodbe nacionalnega sodišča, ki je bila izdana po odločbi, ki se izpodbija pred sodiščem Unije – Dopustnost
1.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Pogoji–Ugled znamke v državi članici ali v Uniji–Pojem–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke 28 in od 30 do 32.)
Glej besedilo odločbe.

(Glej točke od 40 do 47 in od 53 do 55.)
Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 15. maja 2018 –

Wirecard/EUIPO (mycard2go)

(Zadeva T‑860/16)

„Znamka Evropske unije – Prijava figurativne znamke Evropske unije mycard2go – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ESU) št. 2017/1001)“

1. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Cilj–Zahteva po razpoložljivosti (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točko 13.)

2. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Pojem (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 14 do 17.)

3. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Pojem–Znamka, sestavljena iz besede ali neologizma, ki sta ustvarjena s kombinacijo elementov (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točki 18 in 19.)

4. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Presoja opisnosti znaka–Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točko 20.)

5. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Znamke brez razlikovalnega učinka–Figurativna znamka mycard2go (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točke 26, 29, 37, 46 in 50.)

6. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Dojemanje znaka s strani upoštevne javnosti (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točko 28.)

7. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Ločen preizkus razlogov za zavrnitev glede vsakega proizvoda ali storitve, na katerega se nanaša zahteva za registracijo–Obveznost obrazložitve zavrnitve registracije–Obseg (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1) in 75, prvi stavek) (Glej točki 38 in 39.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora EUIPO za pritožbe z dne 3. oktobra 2016 (zadeva R 281/2016-4) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka mycard2go kot znamke Evropske unije.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
7.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedni znamki holyGhost in HOLY (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 38, 39, 52, 58, od 62 do 66, 72 in 73.)
9.

Približevanje zakonodaj–Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij–Uredba REACH–Pristojbine in dajatve, plačljive Evropski agenciji za kemikalije (ECHA)–Znižanje pristojbine, določene za mala in srednje velika podjetja–Kršitev načela enakega obravnavanja glede na velika podjetja–Neobstoj (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 20 in 21; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1907/2006, uvodna izjava 8 in člen 74(3); Uredba Komisije št. 340/2008, uvodna izjava 9 in člen 2) (Glej točke od 117 do 119.)
1.

Modeli Skupnosti–Tožbeni postopek–Tožba pri sodišču Unije–Pristojnost Splošnega sodišča–Ponovni preizkus dejanskega stanja ob upoštevanju dokazov, ki so bili prvič predloženi pred njim–Izključitev (Poslovnik Splošnega sodišča členi 85(3), 173(3) in 188; Uredba Sveta št. 6/2002, člen 61) (Glej točki 15 in 17.)
4.

Modeli Skupnosti–Razlogi za ničnost–Uporaba razlikovalnega znaka v poznejšem vzorcu ali modelu–Primerjava med izpodbijanim modelom in razlikovalnim znakom–Vzorec ali model, ki predstavlja sladoledni kornet–Besedna znamka OZMO kornet (Uredba Sveta št. 6/2002, člen 25(1)(e)) (Glej točke od 33 do 35, 39, 40, 59, 78, od 80 do 82 in 89.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka OJO sunglasses in besedna znamka oio (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 25, 26, 34, 36, od 41 do 43, 47, 56, 62, 63 in od 67 do 71.)
1.

Pritožbe uradnikov–Sodba o razglasitvi ničnosti–Učinki–Obveznost sprejetja izvedbenih ukrepov–Obseg–Upoštevanje tako obrazložitve kot izreka sodbe–Razglasitev ničnosti sklepa o predčasni odpovedi pogodbe o zaposlitvi za določen čas zaradi postopkovne napake–Sprejetje novega sklepa o odpovedi, s katerim je bila popravljena napaka–Retroaktivnost tega sklepa–Dopustnost–Pogoji (Člen 266 PDEU) (Glej točke 38, 42, 46, od 53 do 56, od 66 do 68, 73, 77 in 85.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Besedna znamka perlage (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1)(c) in 2) (Glej točke od 21 do 25 in od 29 do 32.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka claranet in besedna znamka CLARO (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 21, 22, 89 in 90.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Presoja možnosti za registracijo znaka–Upoštevanje zgolj ureditve Unije–Odločbe, ki jih sprejmejo nacionalni organi in ki ne zavezujejo organov Unije (Uredba Sveta št. 207/2009) (Glej točki 36 in 37.)
4.

Konkurenca–Delitev pristojnosti med Komisijo in nacionalnimi organi, pristojnimi za konkurenco–Pravica Komisije, da zavrže pritožbo, ki se nanaša na zadevo, ki jo obravnava nacionalni organ, pristojen za konkurenco–Diskrecijska pravica Komisije–Sodni nadzor–Obseg (člena 101 PDEU in 102 PDEU; Uredba Sveta št. 1/2003, uvodna izjava 18 in člen 13(1)) (Glej točke od 23 do 25.)
Kar zadeva uporabo pavšalnega finančnega popravka v zvezi z nepravilnostmi iz členov 32 in 33 Uredbe št. 1290/2005 o financiranju skupne kmetijske politike, nobena od določb navedene uredbe in zlasti njeni členi od 31 do 33 ne izključujejo možnosti, da se člen 31(2) te uredbe uporabi za nepravilnosti iz njenih členov 32 in 33.

Glede tega dejstvo, da člena 32 in 33 Uredbe št. 1290/2005 izrecno napotujeta zgolj na člen 31(3) te uredbe, ne pomeni, da je v primeru nepravilnosti iz navedenih členov 32 in 33 uporaba pavšalnega finančnega popravka izključena. Iz besedila člena 31(5)(a) Uredbe št. 1290/2005 namreč izhaja, da se člen 31(4) te uredbe ne uporablja za finančne posledice, nastale zaradi nepravilnosti, predvidenih v členih 32 in 33“, kar a contrario pomeni, da se ostali odstavki člena 31 Uredbe št. 1290/2005, vključno z njegovi odstavkom 2, uporabljajo za nepravilnosti iz členov 32 in 33 te uredbe. Poleg tega nič v Smernicah, določenih v dokumentu Komisije VI/5330/97, ne izključuje uporabe člena 31(2) Uredbe št. 1290/2005 za finančne posledice nepravilnosti iz členov 32 in 33 navedene uredbe.

(glej točke 29, 31, 32 in 39)
Sodba Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 6. oktobra 2017 – Karelia/EUIPO (KARELIA)

(Zadeva T‑878/16)

„Znamka Evropske unije – Prijava besedne znamke Evropske unije KARELIA – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001)“

1. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Cilj–Zahteva po razpoložljivosti (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točko 14.)

2. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Presoja opisnosti znaka–Zemljepisna imena (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 15 do 19 in 30.)

3. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Besedna znamka KARELIA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke 28, 31, 35, 38 in 39.)

4. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Pojem (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točki 33 in 34.)

Predmet

Tožba zoper odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. septembra 2016 (zadeva R 1562/2015‑5) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka KARELIA kot znamke Evropske unije.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
1.

Znamka Evropske unije–Pripombe tretjih oseb in ugovor–Preizkus ugovora–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Resna in dejanska uporaba–Pojem–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1) in 42(2); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(6)) (Glej točke 47, 51 in 52.)
7.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka widiba in besedna znamka DiBa (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 58, 69, 74, 75, in od 78 do 82.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Pojem–Znamka, sestavljena iz besede ali neologizma, ki sta ustvarjena s kombinacijo elementov (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 15 do 19, 29, 44 in 48.)
1.

Pritožbe uradnikov – Akt ki posega v položaj – Pojem – Plačilni list –Splošno sprejeta vključitev za namene izvrševanja pravice do pravnega sredstva – Plačilni list, ki zgolj potrjuje predhodno upravno odločbo – Izključitev (Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90(2) in 91(3)) (Glej točke od 27 do 29 in 36.)
8.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Prekrivanje področij uporabe razlogov, navedenih v točkah (b) in (c) člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (glej točko 44)
Zadeva T‑235/16

(objava odlomkov)

GP Joule PV GmbH & Co. KG

proti

Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino

„Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Evropske unije GPTech – Prejšnje besedne znamke Evropske unije GP JOULE – Nepredložitev dokazov pred oddelkom za ugovore o upravičenosti do vložitve ugovora – Predložitev dokazov prvič pred odborom za pritožbe – Neupoštevanje – Diskrecijska pravica odbora za pritožbe – Okoliščine, ki nasprotujejo upoštevanju dodatnih in dopolnilnih dokazov – Člen 76(2) Uredbe (ES) št. 207/2009 – Pravilo 17(4), pravilo 19(2), pravilo 20(1) in pravilo 50(1) Uredbe (ES) št. 2868/95“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 21. junija 2017

Znamka Evropske unije – Tožbeni postopek – Tožba zoper odločbo oddelka za ugovore pri Uradu – Preizkus s strani odbora za pritožbe – Obseg – Dejstva in dokazi, ki v utemeljitev ugovora niso bili predloženi v predpisanem roku – Upoštevanje – Diskrecijska pravica odbora za pritožbe – Okoliščine, ki nasprotujejo upoštevanju dodatnih in dopolnilnih dokazov

(Uredba Sveta št. 207/2009, člen 76(2); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 50(1), tretji pododstavek)

Odbor za pritožbe Urada Evropske unije za intelektualno lastnino ima pri preizkusu pritožbe proti odločbi oddelka za ugovore pravico, ki izhaja iz pravila 50(1), tretji pododstavek, Uredbe št. 2868/95 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti in člena 76(2) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti, da po prostem preudarku odloči, ali je treba upoštevati dodatna in dopolnilna dejstva ter dokaze, ki niso bili predloženi v roku, ki ga je določil ali navedel oddelek za ugovore. Kar zadeva dokaz uporabe znamke, mora Urad, kadar v zvezi s tem v roku, ki ga določi, ni predložen noben dokaz, po uradni dolžnosti zavrniti ugovor. Nasprotno pa je, če so bili dokazi predloženi v roku, ki ga je določil Urad, predložitev dopolnilnih dokazov še mogoča.

Kadar v roku, ki ga je določil Urad, ni predložen noben dokaz, da je tožeča stranka upravičena vložiti ugovor, takega dokaza, ki je prvič predložen pred odborom za pritožbe, ni mogoče šteti za „dopolnilni“ ali „dodatni“ dokaz v smislu pravila 50(1), tretji pododstavek, Uredbe št. 2868/95 in člena 76(2) Uredbe št. 207/2009.

(glej točke 41, 43, 46 in 49)