Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Uradniki – Začasni uslužbenci – Odpoved pogodbe za določen čas po koncu bolniškega dopusta – Izračun obdobja, ki ga je uslužbenec prebil na delu – Upoštevanje nalog, ki jih je zadevna oseba prej izvrševala kot pogodbeni uslužbenec

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 34(1); Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, členi 3a, 16 in 48(b))

2. Pritožbe uradnikov – Odškodninski zahtevek za povračilo škode, nastale zaradi ravnanja, ki nima narave odločanja – Neobstoj predhodnega postopka v skladu s Kadrovskimi predpisi – Nedopustnost

(Kadrovski predpisi, člena 90 in 91)

3. Pritožbe uradnikov – Odškodninska tožba – Tožba na podlagi obveznosti uprave, da povrne škodo, ki jo uradniku povzroči tretja oseba – Dopustnost – Zahteva – Izčrpanje pravnih sredstev – Izjema – Neobstoj učinkovitih pravnih sredstev

(Kadrovski predpisi, člena 24(2) in 91)

4. Uradniki – Začasni uslužbenci – Odpustitev v okviru nadlegovanja – Nezakonitost odločitve o odpustitvi – Nujnost povezave med nadlegovanjem in obrazložitvijo odločitev o odpustitvi

(Kadrovski predpisi, členi 12a, 90 in 91)

5. Uradniki – Začasni uslužbenci – Organizacija služb – Ukrep za pridobitev izjave uslužbenca glede narave njegovih odnosov z drugim uslužbencem – Dopustnost – Kršitev pravice do spoštovanja zasebnega življenja – Upravičenost – Ukrep za zagotovitev dobrega delovanja službe

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 7 in 52(3))

1. Naloge, ki jih je začasni uslužbenec predhodno opravljal kot pogodbeni uslužbenec na podlagi člena 3a Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, je treba upoštevati za izračun „trajanja obdobja, ki ga je uslužbenec prebil na delu“, med katerim je bolniški dopust plačan na podlagi člena 16 teh pogojev in po koncu katerega je mogoče zaposlitev tega začasnega uslužbenca prekiniti brez odpovednega roka na podlagi člena 48(b) teh pogojev.

Vendar je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je, ter celoto določb prava Unije.

Glede tega je treba člen 16, drugi odstavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev razumeti ob upoštevanju člena 34(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v skladu s katerim Unija pravico dostopa do dajatev socialne varnosti, ki nudijo varstvo v primerih, kot je bolezen, priznava in spoštuje kot temeljno pravico.

Nazadnje, člen 16, drugi odstavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev je namenjen temu, da so začasni uslužbenci v primeru bolezni zavarovani zoper socialna in gospodarska tveganja, ki so povezana s tem položajem, in s tem prispeva k uresničevanju tako pomembnega cilja kot je varovanje zdravja.

Vendar v okviru, v katerem so uslužbenci lahko zaposleni kot začasni uslužbenci ali kot pogodbeni uslužbenci in v katerem ni redkost, da institucije in agencije izmenjajoče uporabljajo ti dve ureditvi za zagotavljanje dela istemu uslužbencu, cilj varovanja zdravja ne bi bil popolnoma dosežen, če delo, ki ga je uslužbenec opravljal pod enim ali drugim nazivom, ne bi bilo obravnavano skupaj.

(Glej točke 36, 37 in od 41 do 43.)

Napotitev na:

Sodišče: 6. oktober 1982, Cilfit in drugi, 283/81, točka 20;

Sodišče za uslužbence: 29. september 2009, O proti Komisiji, F‑69/07 in F‑60/08, točka 114.

2. V okviru členov 90 in 91 Kadrovskih predpisov mora biti pred odškodninsko tožbo za povračilo škode, nastale zaradi ravnanja, ki nima narave odločanja, kot je psihično nadlegovanje, izveden upravni postopek v dveh fazah. Zadevna stranka mora najprej upoštevnemu organu predložiti zahtevo na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, v kateri poziva upravo, naj povrne navedeno škodo. Šele zavrnilna odločba ali zavrnitev te zahteve zaradi molka organa je odločba, ki posega v položaj, zoper katero se lahko vloži pritožba, in šele po odločbi, s katero je ta pritožba zavrnjena ali zavrnjena zaradi molka organa, se lahko vloži odškodninska tožba pri sodišču Unije.

(Glej točko 57.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: 1. februar 2007, Rossi Ferreras proti Komisiji, F‑42/05, točke od 58 do 61.

3. Predmet člena 24, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov je povračilo škode, ki uradniku ali uslužbencu nastane z ravnanjem tretjih oseb ali drugih uslužbencev iz prvega odstavka tega člena, če mu nadomestila ni uspelo dobiti od osebe, ki je povzročila škodo. Dopustnost odškodninske tožbe, ki jo uradnik ali uslužbenec vloži zaradi nadlegovanja, je tako pogojena z izčrpanjem nacionalnih pravnih sredstev, če ta zagotavljajo učinkovito varstvo zadevnih oseb in omogočajo povračilo zatrjevane škode.

(Glej točko 59.)

Napotitev na:

Sodišče: 5. oktober 2006, Schmidt-Brown proti Komisiji, C‑365/05 P, točka 78;

Sodišče prve stopnje: 9. marec 2005, L proti Komisiji, T‑254/02, točka 148;

Splošno sodišče Evropske unije: 12. julij 2011, Komisija proti Q, T‑80/09 P, točka 67.

4. Dokazanost psihičnega nadlegovanja, ki ga je utrpel uslužbenec, ne pomeni, da je vsaka odločitev, ki posega v položaj tega uslužbenca in ki je bila sprejeta v okviru nadlegovanja, nezakonita. Na obstoj psihičnega nadlegovanja se je namreč zaradi njegove narave načeloma mogoče sklicevati le v utemeljitev predlogov za razglasitev ničnosti zavrnitve zahteve za pomoč. Vendar je tožbeni razlog, ki se nanaša na domnevno nadlegovanje, izjemoma mogoče navesti zoper odločitev o odpustitvi, če se zdi, da obstaja povezava med zadevnim nadlegovanjem in obrazložitvijo te odločitve. Tako je v primeru odločitve o odpustitvi, ki temelji na podaljšanju bolniškega dopusta kot posledice položaja, ki je lahko nastal zaradi psihičnega nadlegovanja.

(Glej točki 79 in 80.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: 24. februar 2010, Menghi proti ENISA, F‑2/09, točka 69.

5. Glede na zahteve po učinkovitosti, ki jih morajo izpolnjevati začasni uslužbenci, je ukrep, da uprava pridobi izjavo enega od začasnih uslužbencev, da ni v intimnem razmerju z drugim uslužbencem, dejansko lahko namenjen dobremu delovanju uprave in iz tega naslova upravičen s preprečitvijo nereda v smislu člena 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, če vprašanje narave odnosov tega uslužbenca ustvarja slabše vzdušje v službi.

Čeprav glede tega ni sporno, da ta zahteva pomeni poseg v zasebnost, pravica do spoštovanja zasebnega življenja, ki je zagotovljena s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in navedena v členu 8 te konvencije, ne pomeni absolutnega upravičenja in se lahko omeji v skladu s členom 52(3) Listine.

(Glej točki 85 in 86.)