Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (peti senat) 
z dne 16. oktobra 2019 * 
„Predhodno odločanje – Direktiva 2003 /96/ES – Obdavčitev energentov in električne energije – 
Člen 21(5), tretji pododstavek – Oprostitev majhnih proizvajalcev električne energije, ki je pogojena 
z obdavčitvijo proizvedene električne energije – Neobstoj nacionalnega davka na končno porabo 
električne energije v odobrenem prehodnem obdobju – Člen 14(1)(a) – Obveznost oprostitve za 
energente in električno energijo, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije“ 
V zadevi C-270/18, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložil 
Conseil d’État (državni svet, Francija) z odločbo z dne 13. aprila 2018 , ki je na Sodišče prispela 
19. aprila 2018 , v postopku 
UPM F rance SAS 
proti 
Premier ministre,  
Ministre de l’Action et des Comptes publics,  
SODIŠČE (peti senat), 
v sestavi E. Regan (poročevalec), predsednik senata, I. Jarukaitis, E. Juhász, M. Ilešič in C. Lycourgos, 
sodniki, 
generalna pravobranilka: E. Sharpston, 
sodni tajnik: D. Dittert, vodja oddelka, 
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 14. marca 2019 , 
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
– za UPM France SAS G. de Cordes, avocat, 
– za francosko vlado D. Colas, E. de Moustier in A. Alidière, agenti, 
– za špansko vlado A. Rubio González in V. Ester Casas, agenta, 
– za Evropsko komisijo A. Armenia in C. Perrin, agentki, 
* Jezik postopka: francoščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :862 1 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 23. maja 2019 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 14(1)(a) in člena 21(5), tretji 
pododstavek, Direktive Sveta 2003 /96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti 
za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, 
str. 405). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo UPM France SAS (v nadaljevanju: UPM ) na eni 
strani ter Premier ministre (predsednik vlade) in ministre de l’Action et des Comptes publics (minister 
za javno politiko in javne račune) na drugi glede obdavčitve dobave zemeljskega plina, namenjenega za 
soproizvodnjo toplote in električne energije. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 V uvodnih izjavah od 2 do 5, 24 in 25 Direktive 2003 /96 je navedeno: 
„(2) Odsotnost določb Skupnosti, s katerimi se nalaga najnižja stopnja obdavčitve za električno 
energijo in energente razen mineralnih olj, lahko negativno vpliva na pravilno delovanje 
notranjega trga. 
(3) Pravilno delovanje notranjega trga in doseganje ciljev drugih politik Skupnosti zahtevata določitev 
najnižje ravni obdavčitve na ravni Skupnosti za večino energentov, vključno z električno energijo, 
zemeljskim plinom in premogom. 
(4) Precejšnje razlike v nacionalnih ravneh obdavčitve energije, ki jih uporabljajo države članice se 
lahko izkažejo kot škodljive za nemoteno delovanje notranjega trga[.] 
(5) Določitev ustreznih najnižjih ravni obdavčitve na ravni Skupnosti lahko omogoči zmanjšanje 
obstoječih razlik v nacionalnih ravneh obdavčitve. 
[…] 
(24) Državam članicam je dovoljena uporaba nekaterih izjem ali nižjih ravni obdavčitve v primerih, 
kadar to ni škodljivo za pravilno delovanje notranjega trga in kadar to nima za posledico 
izkrivljanje konkurence. 
(25) Zlasti zaradi spodbujanja uporabe nadomestnih energetskih virov morajo skupna proizvodnja 
toplotne in električne energije ter obnovljive oblike energije biti deležne ugodnejše obravnave.“ 
4 Člen 1 te direktive določa, da morajo države članice uvesti obdavčitev energentov in električne energije 
v skladu s to direktivo. 
ECLI:EU:C:2019 :862 2 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
5 Člen 14(1)(a) navedene direktive določa: 
„Razen splošnih določb iz Direktive [Sveta] 92/12/EGS [z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za 
trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL, posebna izdaja 
v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 179)] o izjemah pri uporabi obdavčenih izdelkov in brez 
poseganja v druge določbe Skupnosti, države članice izvzamejo iz obdavčitve pod pogoji, ki jih 
določijo zaradi zagotavljanja pravilne in enotne uporabe takšnih izjem ter preprečevanja kakršnega koli 
izogibanja, izmikanja ali zlorabe, naslednje energente: 
(a) energente in električno energijo, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije ter električno 
energijo, ki se uporablja za ohranjanje sposobnosti za proizvodnjo električne energije. Vendar pa 
države članice zaradi okoljske politike lahko navedene izdelke obdavčijo ne oziraje se na najnižje 
ravni obdavčitve, določene s to direktivo. V takšnem primeru se obdavčitev teh izdelkov ne 
upošteva pri izpolnjevanju najnižjih ravni obdavčitve za električno energijo, določenih v členu 10.“ 
6 Člen 15(1)(c) iste direktive določa: 
„Brez poseganja v druge določbe Skupnosti lahko države članice pod davčnim nadzorom uporabijo 
popolne ali delne izjeme glede ravni obdavčitve za: 
[…] 
(c) energente in električno energijo, uporabljene za skupno proizvodnjo toplotne in električne 
energije.“ 
7 Člen 18 Direktive 2003 /96 uvaja posebne prehodne ureditve za nekatere države članice. Glede 
Francoske republike člen 18(10) te direktive določa: 
„Francoska republika lahko uporablja popolne ali delne izjeme ali znižanja za energente in električno 
energijo, ki jo porabijo organi državne, regionalne ali lokalnih oblasti ali drugi subjekti javnega prava, 
za dejavnosti ali posle, ki jih opravljajo kot organi oblasti, do 1. januarja 2009 . 
Francoska republika lahko uporabi prehodno obdobje do 1. januarja 2009 za prilagoditev svojega 
sedanjega sistema obdavčitve električne energije določbam te direktive. V tem obdobju se upoštevanje 
najnižjih stopenj iz te direktive ugotavlja na podlagi splošne veljavne povprečne lokalne ravni 
obdavčitve za električno energijo.“ 
8 Člen 21 navedene direktive določa: 
„1. Razen splošnih določb, ki opredeljujejo obdavčljiv dogodek[,] in določb o plačilu, ki jih opredeljuje 
Direktiva [92/12], znesek davka od energentov prav tako zapade v plačilo ob nastopu enega od 
obdavčljivih dogodkov iz člena 2(3). 
[…] 
5. […] 
Subjekt, ki proizvaja električno energijo za lastne potrebe, šteje za distributerja. Ne glede na 
člen 14(1)(a), države članice lahko oprostijo majhne proizvajalce električne energije pod pogojem, da 
obdavčijo energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo te električne energije. 
[…]“ 
ECLI:EU:C:2019 :862 3 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
9 Člen 28 Direktive 2003 /96 določa, da države članice uporabljajo določbe te direktive od 1. januarja 
2004 , razen določb člena 16 in člena 18(1) te direktive, ki jih lahko države članice uporabljajo od 
1. januarja 2003 . 
Francosko pravo 
10 Člen 266d(1) code des douanes (carinski zakonik) je v različici, ki se je uporabljala od 1. januarja 2004 
do 31. decembra 2006 , določal: 
„Zemeljski plin […] se obdavči z nacionalnim davkom na potrošnjo ob njegovi dobavi končnemu 
uporabniku.“ 
11 Člen 266d(3) carinskega zakonika je v različici, ki se je uporabljala od 1. januarja 2006 do 31. decembra 
2006 , določal: 
„[…] 
Oproščena je tudi dobava plina, namenjenega za uporabo: 
[…] 
(c) kot gorivo za proizvodnjo električne energije od 1. januarja 2006 , razen dobav plina, ki je 
namenjen za uporabo v obratih iz člena 266d A.“ 
12 Člen 266d A carinskega zakonika je v različici, ki se je uporabljala od 1. januarja 2006 , določal: 
„Dobava zemeljskega plina in mineralnih olj, ki so namenjeni za uporabo v obratih za soproizvodnjo za 
skupno proizvodnjo toplote in električne energije ali toplote in mehanske energije, je oproščena 
nacionalnega davka na potrošnjo iz členov 265 in 266d v obdobju petih let od zagona obratov. […] 
Ta oprostitev se uporablja za obrate, ki so bili zagnani najkasneje 31. decembra 2007 . […] 
[…]“ 
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
13 Družba UPM za potrebe svoje dejavnosti proizvodnje papirja upravlja obrat za soproizvodnjo toplote in 
električne energije, ki kot gorivo uporablja zemeljski plin. 
14 Zemeljski plin, ki se je družbi UPM dobavljal med 1. januarjem 2004 in 1. aprilom 2008 , je bil 
obdavčen z nacionalnim davkom na porabo zemeljskega plina (v nadaljevanju: NDP ZP), ki je določen 
v členu 266d carinskega zakonika, katerega znesek je dobavitelj te družbe plačal kot posrednik. 
15 Ker je družba UPM menila, da bi moral biti delež teh dobav, ki je bil porabljen za proizvodnjo 
električne energije, tega davka oproščen v skladu s členom 14(1)(a) Direktive 2003 /96, je pri tribunal 
administratif de Cergy-Pontoise (upravno sodišče v Cergyju-Pontoiseu, Francija) vložila zahtevek za 
vračilo tako plačanega davka in odškodnino za škodo, ki naj bi jo utrpela zaradi zamude Francoske 
republike pri prenosu te direktive. 
16 Tribunal administratif de Cergy-Pontoise (upravno sodišče v Cergyju-Pontoiseu) je s sodbo z dne 
17. julija 2013 , potem ko je ustavilo postopek glede zneskov, ki so bili povrnjeni za obdobje od 
1. januarja 2007 do 31. marca 2008 , zahtevke družbe UPM v preostalem zavrnilo. Cour administrative 
ECLI:EU:C:2019 :862 4 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
d’appel de Versailles (višje upravno sodišče v Versaillesu, Francija) je s sodbo z dne 15. marca 2016 
pritožbo UPM zavrnilo, ker zemeljski plin, ki ga uporablja ta družba, spada izključno na področje 
uporabe člena 15 navedene direktive, in ne člena 14 te direktive, in ker sistema obdavčitve tega 
zemeljskega plina ni mogočeločiti glede na to, ali je namenjen proizvodnji toplote ali proizvodnji 
električne energije. 
17 Družba UPM se je 17. maja 2016 zoper to sodbo pritožila pri predložitvenem sodišču, Conseil d’État 
(državni svet, Francija). 
18 To sodišče navaja, da pritožbeni razlog družbe UPM temelji na sodbi z dne 7. marca 2018 , Cristal 
Union (C-31/17, EU:C:2018 :168), v kateri je Sodišče menilo, da je treba člen 14(1)(a) Direktive 
2003 /96 razlagati tako, da se obvezna oprostitev iz te določbe uporablja za energente, ki se uporabljajo 
za proizvodnjo električne energije, če se ti energenti uporabljajo za skupno proizvodnjo električne 
energije in toplote v smislu člena 15(1)(c) te direktive. 
19 Vendar predložitveno sodišče navaja, da minister za javno politiko in javne račune, ki je tožena stranka 
v postopku v glavni stvari, trdi, da je obdavčitev, ki je bila naložena družbi UPM , tudi ob predpostavki, 
da člen 15 Direktive 2003 /96 ni edina določba, ki se uporablja za njen položaj, v skladu s cilji te 
direktive, saj je treba člen 14(1)(a) navedene direktive razlagati ob upoštevanju člena 21(5), tretji 
pododstavek, te direktive, iz katerega izhaja, da je oprostitev zemeljskega plina, ki se uporablja za 
proizvodnjo električne energije, pogojena z obdavčitvijo proizvedene električne energije, 
v obravnavanem primeru pa ne gre za to. 
20 Predložitveno sodišče navaja, da je imela Francoska republika na podlagi člena 18(10), drugi 
pododstavek, Direktive 2003 /96 do 1. januarja 2009 na voljo prehodno obdobje za prilagoditev svojega 
sistema obdavčitve električne energije pred uvedbo usklajene trošarine. Vendar naj bi bil nacionalni 
davek na končno porabo električne energije uveden šele po začetku veljavnosti zakona št. 2010 -1488 
z dne 7. decembra 2010 o novi ureditvi trga z električno energijo (JORF z dne 8. decembra 2010 , 
str. 21467 ). 
21 Tako naj Francoska republika v obdobju od 1. januarja 2004 do 31. decembra 2006 , ki se obravnava 
v sporu o glavni stvari, ne bi uvedla nacionalne obdavčitve električne energije. Za porabo električne 
energije naj bi se zaračunaval samo prispeve k javni službi za električno energijo in lokalne dajatve, ki 
so bili takrat obračunani od neobdavčenega zneska računa za električno energijo. Subjekti, ki 
proizvajajo električno energijo za lastne potrebe, pa so bili oproščeni lokalne obdavčitve električne 
energije. 
22 Zato je treba po mnenju predložitvenega sodišča ugotoviti, ali je oprostitev, ki jo države članice na 
podlagi člena 21(5), tretji pododstavek, Direktive 2003 /96 lahko zagotovijo majhnim proizvajalcem 
električne energije, kot trdi minister za javno politiko in javne račune, mogoča v položaju, kot je ta, ki 
je obstajal v obdobju pred 1. januarjem 2011 , v katerem Francoska republika še ni uvedla nacionalne 
obdavčitve na končno porabo električne energije in posledično niti oprostitve tega davka v korist 
majhnih proizvajalcev. Po potrebi naj bi bilo treba tudi določiti, v kakšni povezavi je treba med seboj 
uporabljati določbe člena 14(1)(a) Direktive 2003 /96 in člena 21(5), tretji pododstavek, iste direktive, 
zlasti da bi se ugotovilo, ali te določbe zahtevajo minimalno obdavčitev, ki izhaja bodisi iz obdavčitve 
proizvedene električne energije ob oprostitvi uporabljenega zemeljskega plina bodisi iz oprostitve 
plačila davka na proizvodnjo električne energije, pri čemer je država članica dolžna obdavčiti 
uporabljeni zemeljski plin. 
ECLI:EU:C:2019 :862 5 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
23 V teh okoliščinah je Conseil d’État (državni svet) prekinil odločanje in Sodišču v predhodno odločanje 
predložil ta vprašanja: 
„1. Ali je treba določbe [člena 21(5), tretji pododstavek, Direktive 2003 /96] razlagati tako, da se 
oprostitev obdavčenja električne energije majhnih proizvajalcev, ki je na podlagi teh določb 
dovoljena državam članicam, pod pogojem, da obdavčijo energente, ki se uporabljajo za 
proizvodnjo te električne energije, lahko uporabi v položaju, kot je [ta iz postopka v glavni stvari], 
za obdobje pred 1. januarjem 2011 , v katerem [Francoska republika], kot ji je dovoljevala ta 
direktiva, še ni uvedla nacionalnega davka na končno porabo električne energije in posledično tudi 
ne oprostitve te obdavčitve v korist majhnih proizvajalcev? 
2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, kako je treba povezovati določbe [člena 14(1)(a) 
navedene direktive] in določbe [njenega člena 21(5), tretji pododstavek,] v zvezi z majhnimi 
proizvajalci, ki porabljajo električno energijo, ki jo proizvajajo za svojo dejavnost? Zlasti, ali te 
določbe zahtevajo minimalno obdavčitev, ki izhaja bodisi iz obdavčitve proizvedene električne 
energije z oprostitvijo uporabljenega zemeljskega plina bodisi iz oprostitve obdavčitve proizvodnje 
električne energije, pri čemer je država članica zavezana obdavčiti uporabljeni zemeljski plin?“ 
Vprašanja za predhodno odločanje 
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe 
24 Francoska vlada izpodbija dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe, ker naj odgovor na 
postavljena vprašanja ne bi bil potreben za dejansko rešitev spora o glavni stvari. 
25 Po mnenju te vlade je Francoska republika med prehodnim obdobjem, ki ga je imela na voljo za 
prilagoditev svojega sistema obdavčitve električne energije na podlagi člena 18(10) Direktive 2003 /96, 
lahko ohranila svoj sistem nacionalne obdavčitve električne energije, saj je spoštovala najnižjo raven 
obdavčitve, določeno s to direktivo. 
26 V zvezi s tem je treba opozoriti, da je le nacionalno sodišče, ki odloča v sporu in ki mora prevzeti 
odgovornost za sodno odločbo, pristojno, da ob upoštevanju okoliščin zadeve presodi tako potrebo po 
sprejetju predhodne odločbe, da bi lahko izdalo sodbo, kot tudi upoštevnost vprašanj, ki jih predloži 
Sodišču. Zato je Sodišče, kadar se postavljena vprašanja nanašajo na razlago pravila prava Unije, 
načeloma dolžno odločati (sodba z dne 10. decembra 2018 , Wightman in drugi, C-621/18, 
EU:C:2018 :999, točka 26 in navedena sodna praksa). 
27 Iz tega izhaja, da za vprašanja, ki se nanašajo na pravo Unije, velja domneva upoštevnosti. Sodišče 
lahko zavrne odločanje o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga postavi nacionalno sodišče, le 
takrat, kadar je očitno, da zahtevana razlaga pravila Unije nima nikakršne zveze z dejanskim stanjem 
ali predmetom spora o glavni stvari, kadar gre za hipotetičen problem oziroma kadar Sodišče nima na 
voljo dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni, da bi lahko na postavljena vprašanja podalo 
uporabne odgovore (sodba z dne 10. decembra 2018 , Wightman in drugi, C-621/18, EU:C:2018 :999, 
točka 27 in navedena sodna praksa). 
28 V obravnavani zadevi je treba opozoriti, da je bila pri predložitvenem sodišču vložena pritožba zoper 
odločbo, s katero je bil zavrnjen zahtevek družbe UPM za vračilo NDP ZP iz člena 266d carinskega 
zakonika, ker je ta družba menila, da bi moral biti delež zemeljskega plina, ki je bil porabljen za 
proizvodnjo električne energije, v skladu s členom 14(1)(a) Direktive 2003 /96 tega davka oproščen. 
29 V teh okoliščinah ni razvidno, da bi bila vprašanja za predhodno odločanje očitno neupoštevna, saj se 
nanašajo na razlago določb prava Unije v okviru spora, ki poteka pred predložitvenim sodiščem. 
ECLI:EU:C:2019 :862 6 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
30 V zvezi s tem ni pomem bno, da je imela Francoska republika na podlagi člena 18(10) Direktive 
2003 /96 na voljo prehodno obdobje za prilagoditev svojega sistema obdavčitve električne energije 
določbam te direktive, saj se te ugotovitve nanašajo na vsebino odgovorov, ki jih je treba dati na 
postavljena vprašanja, in ne na njihovo dopustnost. 
31 Zato je treba šteti, da so ta vprašanja dopustna. 
Prvo vprašanje 
32 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 21(5), tretji pododstavek, 
drugi stavek, Direktive 2003 /96 razlagati tako, da je Francoska republika oprostitev – ki v skladu s to 
določbo velja za majhne proizvajalce električne energije, če so ob odstopanju od člena 14(1)(a) te 
direktive energenti, ki se uporabljajo za proizvodnjo te električne energije, obdavčeni – smela uporabiti 
v prehodnem obdobju, ki ji je bilo v skladu s členom 18(10), drugi pododstavek, navedene direktive 
odobreno do 1. januarja 2009 in v katerem ta država članica ni vzpostavila sistema obdavčitve 
električne energije, določenega v tej direktivi. 
33 Iz spisa, predloženega Sodišču, je razvidno, da je za družbo UPM med 1. januarjem 2004 in 1. aprilom 
2008 veljala obveznost plačila NDP ZP za zemeljski plin, ki ga je uporabila za proizvodnjo električne 
energije. Poleg tega ni sporno, da se za tako proizvedeno električno energijo niso plačevale lokalne 
dajatve na električno energijo, ker je bila ta energija namenjena lastni uporabi. 
34 Francoska vlada trdi, da je treba v primerih, v katerih je bila proizvedena električna energija dejansko 
oproščena plačila davka, energente, ki so namenjeni proizvodnji te električne energije, obdavčiti. 
Z Direktivo 2003 /96 naj bi se namreč zahtevala minimalna obdavčitev, ki izhaja bodisi iz obdavčitve 
proizvedene električne energije ob oprostitvi energentov, ki se uporabljajo za proizvodnjo te električne 
energije, bodisi iz minimalne obdavčitve energentov, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne 
energije, če je ta oproščena plačila davka. 
35 V tem okviru želi predložitveno sodišče izvedeti, ali je obdavčitev zemeljskega plina, ki jo je tožeča 
stranka v postopku v glavni stvari uporabila za proizvodnjo električne energije – pri čemer Francoska 
republika ni uvedla ne nacionalnega davka na končno porabo električne energije iz točke 20 te sodbe 
in posledično tudi ne oprostitve plačila tega davka v korist majhnih proizvajalcev – v skladu 
s členom 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, Direktive 2003 /96. 
36 Opozoriti je treba, da Direktiva 2003 /96 določa uvedbo usklajene dajatve na energente in električno 
energijo. 
37 V zvezi s tem je na podlagi ciljev te direktive razvidno, da ta določa harmonizirano ureditev obdavčitve 
energentov in električne energije, katere namen je, kot je razvidno iz uvodnih izjav od 2 do 5 in 24 
navedene direktive, med drugim spodbujanje dobrega delovanja notranjega trga v energetskem 
sektorju, tako da se zlasti preprečijo izkrivljanja konkurence (glej v tem smislu sodbi z dne 7. marca 
2018 , Cristal Union, C-31/17, EU:C:2018 :168, točka 29, in z dne 27. junija 2018 , Turbogás, C-90/17, 
EU:C:2018 :498, točka 34). 
38 Zato se je zakono dajalec Unije glede, natančneje, električne energije – kot je to razvidno zlasti iz strani 
5 obrazložitve predloga Direktive Sveta o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov 
(UL 1997 , C 139, str. 14) – odločil, da državam članicam v skladu s členom 1 Direktive 2003 /96 naloži 
obdavčitev dobavljene električne energije, temu ustrezno pa morajo biti energenti, ki se uporabijo za 
proizvodnjo električne energije, oproščeni obdavčitve, zato da se prepreči dvojna obdavčitev električne 
energije (sodbi z dne 7. marca 2018 , Cristal Union, C-31/17, EU:C:2018 :168, točka 30, in z dne 
27. junija 2018 , Turbogás, C-90/17, EU:C:2018 :498, točka 35). 
ECLI:EU:C:2019 :862 7 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
39 Tako člen 14(1)(a), prvi stavek, Direktive 2003 /96 določa, da morajo države članice določiti oprostitev 
za energente in električno energijo, ki se med drugim uporabljajo za proizvodnjo električne energije. 
V skladu s členom 21(5), prvi pododstavek, te direktive sta električna energija in zemeljski plin, ki se 
uporabljata za proizvodnjo električne energije, predmet obdavčitve v trenutku dobave s strani 
distributerja ali redistributerja. 
40 Člen 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, navedene direktive kljub temu določa izjemo od teh določb 
v korist majhnih proizvajalcev, saj lahko države članice določijo oprostitev za električno energijo, ki jo 
proizvedejo ti majhni proizvajalci, če obdavčijo energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo te električne 
energije. 
41 Člen 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, tako ob odstopanju od tega načela izstopne obdavčitve 
električne energije daje državam članicam možnost, da določijo oprostitev za električno energijo, ki jo 
majhni proizvajalci proizvedejo in porabijo za lastne potrebe, če obdavčijo energente, ki se uporabijo 
za proizvodnjo te električne energije (sodba z dne 27. junija 2018 , Turbogás, C-90/17, EU:C:2018 :498, 
točka 36). 
42 Sodiščeje vtočki 37 sodbe z dne 27. junija 2018 , Turbogás (C-90/17, EU:C:2018 :498), že presodilo, da 
določbe navedenega člena 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, ki se nanašajo na majhne proizvajalce, 
zadevajo izključno podrobna pravila, v skladu s katerimi za električno energijo velja harmonizirani 
sistem obdavčitve, ki je bil uveden z Direktivo 2003 /96, da se zlasti preprečijo administrativni stroški, 
povezani z obdavčitvijo v teh posebnih okoliščinah. 
43 Vendar ni mogoče šteti, da obdavčitev zemeljskega plina iz postopka v glavni izhaja iz sistema 
obdavčitve – ki pomeni odstopanje – iz člena 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, te direktive za 
majhne proizvajalce. Francoska republika namreč ni uvedla sistema obdavčitve električne energije, od 
katerega lahko v skladu s to določbo odstopi. 
44 V skladu s členom 18(10), drugi pododstavek, Direktive 2003 /96 je imela Francoska republika namreč 
do 1. januarja 2009 na voljo prehodno obdobje za prilagoditev svojega sistema obdavčitve električne 
energije določbam te direktive. 
45 Do tega datuma je bilo torej spoštovanje najnižje ravni obdavčitve iz Direktive 2003 /96 med pravili 
prava Unije za obdavčitev električne energije edina obveznost, ki je bila naložena Francoski republiki 
(glej v tem smislu sodbo z dne 25. julija 2018 , Messer France, C-103/17, EU:C:2018 :587, točka 23). 
46 Francoska republika je torej lahko svobodno ohranila svoj sistem obdavčitve električne energije, 
vzpostavljen pred začetkom veljavnosti Direktive 2003 /96. 
47 Vendar je Sodišče vtočki 31 sodbe z dne 25. julija 2018 , Messer France (C-103/17, EU:C:2018 :587), že 
ugotovilo, da Francoska republika za obdobje, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ni spremenila 
svojega sistema obdavčitve električne energije, da bi uvedla tako trošarino. Iz spisa, predloženega 
Sodišču, je razvidno, da je bila ta trošarina uvedena z zakono m št. 2010 -1488 z dne 7. decembra 2010 
o novi ureditvi trga z električno energijo, navedenim v točki 20 te sodbe, s katerim je bil uveden 
nacionalni davek na končno porabo električne energije. 
48 Kot je Sodišče opozorilo v točki 42 te sodbe, je člen 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, Direktive 
2003 /96 pomenil zgolj podrobno pravilo za uporabo sistema harmonizirane obdavčitve (glej v tem 
smislu sodbo z dne 27. junija 2018 , Turbogás, C-90/17, EU:C:2018 :498, točka 37). Zato se Francoska 
republika, kar zadeva postopek v glavni stvari, ne more sklicevati na podrobno pravilo za uporabo 
sistema, ki v času dejanskega stanja v tej zadevi ni bil vzpostavljen. 
ECLI:EU:C:2019 :862 8 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
49 Glede trditve francoske vlade, ki se nanaša na prehodno ureditev iz člena 18(10), drugi pododstavek, 
Direktive 2003 /96, je treba opozoriti, da je treba to prehodno ureditev razlagati ozko (glej po analogiji 
sodbi z dne 7. decembra 2006 , Eurodental, C-240/05, EU:C:2006 :763, točka 54, in z dne 27. februarja 
2019 , Grčija/Komisija, C-670/17 P, EU:C:2019 :145, točka 52). Iz besedila te določbe pa izhaja, da se 
prehodno obdobje, ki je v njej določeno, nanašalena možnost, da Francoska republika prilagodi svoj 
sistem obdavčitve električne energije, ne pa sistema, ki se nanaša na obdavčitev energentov, ki se 
uporabljajo za proizvodnjo električne energije. 
50 Tako razlago člena 18(10), drugi pododstavek, Direktive 2003 /96 potrjuje dejstvo, da je zakono dajalec 
Unije te energente izrecno vključil v prehodno ureditev iz prvega pododstavka člena 18(10), v katerem 
je pojasnjeno, da lahko Francoska republika uporablja popolne ali delne oprostitve ali znižanja za 
navedene energente in električno energijo, ki jih uporabljajo država, regionalni in lokalni organi ali 
drugi subjekti javnega prava. 
51 Zato so se določbe o oprostitvi energentov, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije, ki so 
določene v tej direktivi, v prehodnem obdobju iz člena 18(10), drugi pododstavek, Direktive 2003 /96 
lahko v celoti uporabljale za Francosko republiko. 
52 Kot je Sodišče že poudarilo, je zakono dajalec Unije, ko je želel državam članicam omogočiti, da 
odstopajo od sistema obvezne oprostitve, ki je bil uveden z Direktivo 2003 /96, to določil izrecno, in 
sicer v členu 14(1)(a), drugi stavek, te direktive, v skladu s katerim lahko države članice obdavčijo 
energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije, iz razlogov, povezanih z varstvom 
okolja, in v členu 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, navedene direktive, v skladu s katerim morajo 
države članice, ki določijo oprostitev za električno energijo, ki jo proizvedejo majhni proizvajalci 
električne energije, obdavčiti energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo te električne energije (sodba 
z dne 7. marca 2018 , Cristal Union, C-31/17, EU:C:2018 :168, točka 27). 
53 Tako je iz sistematike Direktive 2003 /96 razvidno, da je, razen teh dveh posebnih primerov, obvezna 
oprostitev energentov, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije, iz člena 14(1)(a), prvi 
stavek, te direktive državam članicam naložena brezpogojno (sodba z dne 7. marca 2018 , Cristal 
Union, C-31/17, EU:C:2018 :168, točka 28). 
54 Ob upoštevanju vseh navedenih preudarkov je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba 
člen 21(5), tretji pododstavek, drugi stavek, Direktive 2003 /96 razlagati tako, da Francoska republika 
oprostitve – ki v skladu s to določbo velja za majhne proizvajalce električne energije, če so energenti, 
ki se uporabljajo za proizvodnjo te električne energije, ob odstopanju od člena 14(1)(a) te direktive 
obdavčeni – ni smela uporabiti v prehodnem obdobju, ki ji je bilo v skladu s členom 18(10), drugi 
pododstavek, navedene direktive odobreno do 1. januarja 2009 in v katerem ta država članica ni 
vzpostavila sistema obdavčitve električne energije, določenega v tej direktivi. 
Drugo vprašanje 
55 Ob upoštevanju odgovora na prvo vprašanje o drugem vprašanju ni treba odločati. 
Stroški 
56 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški 
omenjenih strank, se ne povrnejo. 
ECLI:EU:C:2019 :862 9 
SODBA Z DNE 16. 10. 2019 – ZADEVA C-270/18  
UPM FRANCE  
Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo: 
Člen 2 1(5), tretji pododstavek, drugi stavek, Direktive Sveta 2 0 0 3 / 9 6 / E S z dne 2 7. oktobra 2 0 0 3 
o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije je treba 
razlagati tako, da F rancoska republika oprostitve – ki v skladu s to določbo velja za majhne 
proiz vajalce električne energije, če so energenti, ki se uporabljajo za proiz vodnjo te električne 
energije, ob odstopanju od člena 1 4(1)(a) te direktive obdavčeni – ni smela uporabiti 
v prehodnem obdobju, ki ji je bilo v skladu s členom 1 8(1 0), drugi pododstavek, navedene 
direktive odobreno do 1. januarja 2 0 0 9 in v katerem ta država članica ni v zpostavila sistema 
obdavčitve električne energije, določenega v tej direktivi. 
ECLI:EU:C:2019 :862 10