SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE

CHRISTINE STIX-HACKL,

predstavljeni 23. marca 20061( )

Zadeva C-149/05

Harold Price

proti

Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel iz Pariza (Francija))

„Delavci – Dostop do poklica – Direktiva 89/48/EGS – Direktiva 92/51/EGS – Priznavanje strokovne izobrazbe in usposabljanja – Dejavnost vodenja prostovoljne javne dražbe premičnin – Preizkus usposobljenosti – Prilagoditveno obdobje“

I – Uvodne opombe

1. Ta postopek zadeva dostop do poklica vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin v Franciji in v tej zvezi priznanje diplome „Bachelor of Arts in Fine Arts Valuations“, ki je bila pridobljena v Združenem kraljestvu. Pri tem gre za vprašanje, ali se uporabi Direktiva Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS (v nadaljevanju: Direktiva 92/51)( ), ali pa Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (89/48/EGS) (v nadaljevanju: Direktiva 89/48)( ), zlasti za vprašanje razlage pojma „poklici, ki nudijo pravno svetovanje“ v smislu teh dveh direktiv. Zaradi popolnosti je treba opozoriti, da je medtem ti direktivi nadomestila Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij,( ) ki jo je treba prenesti do 20. oktobra 2007.

II – Pravni okvir

A – Pravo Skupnosti

2. Direktiva 89/48 uvaja splošno ureditev priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in z usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta. Direktiva 92/51 pa dopolnjuje Splošno direktivo o visokošolskih diplomah glede poklicev, za katere se v skladu z Direktivo 89/48 ne zahtevajo diplome.

3. V skladu s členomoma 2 direktivi veljata za vsakega državljana držav članic, ki želi kot samozaposlena ali zaposlena oseba opravljati reguliran poklic v državi članici gostiteljici.

4. V skladu s členom 1(c) Direktive 89/48 in členom 1(e) Direktive 92/51 je reguliran poklic regulirana poklicna aktivnost ali niz aktivnosti, ki tvorijo ta poklic v neki državi članici.

5. V skladu s členom 1(d), drugi odstavek, Direktive 89/48 in členom 1(f), drugi odstavek, Direktive 92/51 se šteje za regulirano poklicno dejavnost, za katero se prvi odstavek ne uporablja, tista poklicna dejavnost, ki jo izvajajo člani nekega združenja ali organizacije, katere cilj je predvsem spodbujati in ohranjati visoko poklicno raven na zadevnem strokovnem področju in ki ji država članica za uresničevanje tega cilja daje posebno priznanje ter:

– podeli svojim članom dokazila o izobrazbi in usposobljenosti;

– jih zavezuje k spoštovanju poklicnih pravil, ki jih sama določa;

– jim podeli pravico do uporabe strokovnega naziva, označevalnih črk ali statusa, ki ustreza temu dokazilu o izobrazbi in usposobljenosti.

6. Člen 1(d), tretji odstavek, Direktive 89/48 določa, da priloga vsebuje neizčrpen seznam združenj in organizacij, ki v trenutku sprejema te direktive izpolnjujejo pogoje iz drugega odstavka. Vsakokrat, ko država članica nekemu združenju ali organizaciji odobri regulacijo, omenjeno v drugem odstavku, mora o tem obvestiti Komisijo. Ta informacijo objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Za Združeno kraljestvo je v točki 13 navedena „Royal Institution of Chartered Surveyors“.

7. Člen 1(a) obeh Direktiv vsebuje pravno opredelitev pojma „diploma“. Diploma v smislu Direktive 89/48 je vsaka diploma, spričevalo ali drugo dokazilo o formalnih kvalifikacijah ali vsaka celota takih diplom, spričeval ali drugih dokazil, iz katere je med drugim razvidno, da je imetnik uspešno zaključil visokošolski študij v trajanju najmanj treh let ali v ustreznem trajanju ob delu, na univerzi ali visokošolski ustanovi ali v drugi ustanovi, ki nudi enako stopnjo izobrazbe, in da je, v danem primeru, uspešno zaključil poklicno usposabljanje, zahtevano poleg srednješolske izobrazbe. Glede diplome v smislu Direktive 92/51 člen (1)(a), druga alinea, (i), Direktive 92/51 kot enega od pogojev določa, da je iz dokazila o izobrazbi razvidno, da je kandidat uspešno zaključil bodisi posrednješolsko izobraževanje, ki ga ne zajema druga alinea člena 1(a) Direktive 89/48/EGS, v trajanju najmanj enega leta bodisi v ustreznem trajanju ob delu.

8. Člen 3 Direktive 89/48, ki določa načela za opravljanje reguliranega poklica, če se v državi članici gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahteva diploma, med drugim določa, da pristojni organi zaradi nezadostnih kvalifikacij ne smejo zavrniti odobritve državljanu druge države članice, da opravlja poklic pod enakimi pogoji kot njeni državljani, če ima prosilec diplomo, ki jo druga država članica predpisuje za dostop do tega poklica in njegovo opravljanje na njenem ozemlju, ta diploma pa je bila pridobljena v drugi državi članici.

9. Člen 3 Direktive 92/51 se razlikuje glede na področje uporabe. V bistvu se uporablja, če se v državi gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahteva diploma v smislu ene od direktiv in če ima prosilec eno od obeh diplom.

10. Nazadnje, obe direktivi v vsakokratnem členu 3, prvi odstavek, točka b, za kandidate, ki nimajo zahtevane diplome, predvidevata med drugim možnost, da namesto tega pridobijo dostop do poklica v državi gostiteljici na podlagi dokazila o formalnih kvalifikacijah in najmanj dvoletnega opravljanja poklica v drugi državi članici.

11. Člen 4 obeh direktiv državi članici gostiteljici omogoča, da dostop do reguliranega poklica pogojuje z določenimi domnevami. V skladu z odstavkom 1 lahko država članica gostiteljica od kandidata zahteva, prvič, dokaz poklicnih izkušenj, ali drugič, da opravi prilagoditveno obdobje v trajanju največ 3 let ali da opravi preizkus usposobljenosti. Če se država članica gostiteljica odloči za drugo možnost, mora prosilcu pustiti možnost izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti. Z odstopanjem od tega načela lahko država članica gostiteljica določi prilagoditveno obdobje ali preizkus usposobljenosti, če gre za poklic, katerega opravljanje zahteva posebno znanje s področja nacionalne zakonodaje ter pri katerem je bistveni in stalni element dela svetovanje in/ali pomoč, ki zadeva nacionalno zakonodajo.

B – Nacionalno pravo

12. Členi od L.321-1 do L.321-38 francoskega trgovinskega zakonika (Code de commerce) urejajo prostovoljno javno dražbo premičnin. Člen L.321‑4 natančneje določa dejavnost družb, ki organizirajo takšne dražbe.

13. Člen L.321-8 določa, da mora vsaj ena oseba med poslovodji, družbeniki ali zaposlenimi imeti zahtevano kvalifikacijo za vodenje dražbe oziroma mora imeti diplomo ali dovoljenje, ki sta bili priznani kot enakovredni na tem področju, pod pogoji, ki jih je Conseil d'Etat določil z dekretom.

14. Dekret št. 2001-650 z dne 19. julija 2001 za izvedbo členov od L.321‑1 do L.321‑38 trgovinskega zakonika o prostovoljni javni dražbi premičnin (v nadaljevanju: dekret) v členih od 16 do 25 določa kvalifikacije, ki so potrebne za vodenje javnih dražb premičnin, uredba z dne 29. avgusta 2001 pa določa program in podrobnosti za sprejemni izpit za izobraževanje, ki se zahteva za vodenje prostovoljnih dražb premičnin.

15. Člen 16 dekreta med drugim določa:

„[…] Nihče ne sme voditi prostovoljne javne dražbe premičnin, če ne izpolnjuje naslednjih pogojev: […]

3. […] mora biti imetnik diplome iz prava in nacionalne diplome iz zgodovine umetnosti, uporabne umetnosti, arheologije ali upodabljajoče umetnosti, pri čemer mora biti ena od teh diplom vsaj licenciat in druga mora potrjevati vsaj stopnjo izobrazbe, ki ustreza dvoletnemu visokošolskemu izobraževanju, ali mora biti imetnik dokazil in diplom, ki so izjemoma dopuščene in katerih seznam določa odlok, ki sta ga skupaj sprejela pravosodni minister in minister za visoko šolstvo;

4. mora opraviti sprejemni izpit za izobraževanje, ki je predvideno v oddelku 1 tega poglavja;

5. mora opraviti izobraževanje, navedeno v točki 4, pod pogoji iz oddelka 2 tega poglavja.“

16. Člen 45 dekreta zadeva kvalifikacije, ki se zahtevajo od državljanov drugih držav, razen Francije, ki so države članice Evropske skupnosti ali države pogodbenice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, določa:

„Državljani države članice Evropske skupnosti ali države pogodbenice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru imajo zahtevano kvalifikacijo za vodenje prostovoljnih javnih dražb premičnin, ne da bi izpolnjevali pogoje iz člena 16, točke 3, 4 in 5, če so uspešno končali posrednješolsko izobraževanje v trajanju najmanj enega leta ali v ustreznem trajanju ob delu, če jih to izobraževanje pripravi na opravljanje dejavnosti in če je eden od vstopnih pogojev za to izobraževanje uspešno končan srednješolski program, zahtevan za vpis v visokošolski program, kot tudi morebitno poklicno izobraževanje, ki se lahko zahteva poleg končanega posrednješolskega izobraževanja, in so imetniki:

1. ene ali več diplom, spričeval ali drugih dokazil, na podlagi katerih imajo pravico do vodenja prostovoljne javne dražbe premičnin v državi članici ali pogodbenici, ki regulira dostop do poklica, in jih je podelil(a):

a) bodisi pristojni organ te države in potrjujejo izobrazbo, ki je bila pretežno pridobljena v državi članici ali državi pogodbenici oziroma tretji državi v izobraževalni ustanovi, ki posreduje izobrazbo v skladu z zakoni in ostalimi predpisi te države članice ali države pogodbenice;

b) bodisi tretja država, če se predloži potrdilo pristojnega organa države članice ali države pogodbenice, ki je priznala diplomo, spričevalo ali druga dokazila o izobrazbi, in potrjuje, da je imetnik diplome, spričevala ali drugega dokazila pridobil vsaj triletne poklicne izkušnje v teh državi;

2. ene diplome ali več diplom, spričeval ali drugih dokazil o opravljenem reguliranem izobraževanju za opravljanje poklica v državi članici ali državi pogodbenici, ki ne ureja dostopa do tega poklica ali njegovega opravljanja;

3. ene diplome ali več diplom, spričeval ali drugih dokazil, ki so bili pridobljeni v državi članici ali državi pogodbenici, ki ne ureja niti dostopa, niti opravljanja tega poklica, niti izobraževanja za opravljanje tega poklica, če se dokaže, da se je v zadnjih desetih letih s polnim delovnim časom vsaj dve leti ali s krajšim delovnim časom v primerljivem trajanju opravljalo ta poklic, če to potrdi pristojni organ te države.“

17. Člen 48 dekreta daje „Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques“ (v nadaljevanju: Conseil) pristojnost za preizkus prošenj za priznanje diplom, spričeval ali drugih dokazil oseb, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 45 in se želijo nastaniti v Franciji.

18. Člen 49 dekreta določa:

„Če se izobrazba nanaša na bistveno drugačna področja od tistih, ki so sestavni del programov za diplome in strokovne izpite, navedene v členu 19, ali če ena poklicna dejavnost ali več teh, za opravljanje katere se zahteva ta diploma in opravljen izpit, v državi članici izvora ni urejena oziroma je urejena bistveno drugače, mora zadevna oseba pred komisijo, predvideno v členu 20, opraviti preizkus usposobljenosti, katerega program in podrobnosti se določijo v uredbi ministra za pravosodje.

Conseil določi področja programa – navedenega v prejšnjem odstavku –, na katerih mora prosilec ob upoštevanju svoje izvirne izobrazbe opraviti preizkus.

Conseil prosilcem sporoči rezultate preizkusa usposobljenosti.

Nihče se ne sme udeležiti preizkusa več kot trikrat.“

III – Dejansko stanje, postopek v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje

19. H. Price je imetnik diplome „Bachelor of Arts with second class honours in Fine Arts Valuations“, ki jo priznavajo poklicne organizacije v Združenem kraljestvu in sta jo overili „Royal Institution of Chartered Surveyors (RICS)“ in „Incorporated Society of Valuers and Auctioneers“. Iz spisa pa izhaja, da H. Price ni član RICS.

20. H. Price je 8. januarja 2002 pri Conseil vložil prošnjo za priznanje diplome, spričevala ali siceršnjega dokazila v smislu člena 48 dekreta. H. Price je navajal, da ima približno dveletno prakso v Združenem kraljestvu in večletno prakso v Franciji.

21. Conseil je H. Priceu z odločbo z dne 19. junija 2003 dovolil, da lahko v skladu s členom 49 dekreta opravlja preizkus usposobljenosti; navedel je, da bo preizkus potekal za te predmete: pravo, praksa javne dražbe, poklicna ureditev. Conseil je 11. septembra 2003 zavrnil nesodno pravno sredstvo, ki ga je H. Price vložil 21. julija 2003 zoper to odločbo.

22. H. Price je v tožbi, ki jo je 19. avgusta 2003 vložil pri Cour d’appel de Paris, predlagal razveljavitev izpodbijane odločbe Conseil in predlagal, naj nacionalno sodišče ugotovi, da „ izpolnjuje obveznosti, da lahko vodi prostovoljno javno dražbo premičnin“. H. Price je podredno predlagal, naj se Sodišču Evropskih skupnosti predloži vprašanje, ali se za dejavnost prostovoljne javne dražbe premičnin uporablja člen 4 Direktive 92/51, ki državam članicam dovoljuje, da si pridržijo izbiro med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti.

23. Cour d’appel de Paris je menilo, da je potrebna razlaga prava Skupnosti, zato je s sodbo z dne 23. marca 2005, ki jo je sodno tajništvo prejelo 4. aprila 2005, v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:

,,1. Ali se Direktiva Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS, uporablja za dejavnost vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin, kot jo urejajo členi od L.321-1 do L.321-3, L.321-8 in L.321‑9 trgovinskega zakonika?

2. Če je odgovor pritrdilen, ali se država članica gostiteljica lahko sklicuje na odstopanje od drugega odstavka člena 4(1)(b) Direktive, določeno v tretjem odstavku člena 4(1)(b)?“

IV – Prvo vprašanje za predhodno odločanje

24. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se Direktiva 92/51 uporablja za dejavnosti vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin. Ker področje uporabe Direktive 92/51 ratione personae ni sporno, ker je H. Price kot Britanec državljan države članice EU in bi rad v drugi državi članici, namreč Franciji, opravljal dejavnost vodje prostovoljnih javnih dražb, je treba analizirati, ali za stvarno velja Direktiva 92/51. Če ne bi bilo tako, pride v poštev še Direktiva 89/48.

A – Skupna domneva za uporabo: reguliran poklic v državi članici gostiteljici

25. Direktiva 92/51 in tudi Direktiva 89/48 se lahko uporabi le, če v državi članici gostiteljici Franciji dejavnost vodje prostovoljnih javnih dražb pomeni reguliran poklic v smislu direktiv.

26. V skladu s pravno opredelitvijo iz vsakokratnega člena 1 teh direktiv je reguliran poklic regulirana poklicna dejavnost ali vrsta dejavnosti, ki tvori ta poklic v državi članici.

27. Člena 1 direktiv opredelita regulirano poklicno dejavnost kot poklicno dejavnost, za katero država članica glede dostopa ali opravljanja oziroma enega od pogojev za opravljanje neposredno ali posredno na podlagi zakonov in drugih predpisov zahteva diplomo.

28. Pojem reguliran poklic je v Skupnosti treba razlagati avtonomno. Tako je treba vprašanje, ali so nekatere dejavnosti poklic v smislu Direktive 89/48, presojati v skladu s pravom Skupnosti.

29. V skladu s sodno prakso Sodišča( ) gre za reguliran poklic, če v zadevni državi članici obstajajo določbe o dostopu do tega poklica ali za opravljanje dejavnosti. Takšna pravna ureditev je lahko neposredna ali posredna. Ureditev je neposredna, če zakoni in drugi predpisi države članice gostiteljice vsebujejo ureditev, s katero se zadevna poklicna dejavnost izrecno pridrži osebam, ki izpolnjujejo določene pogoje, medtem ko se opravljanje te dejavnosti prepove tistim, ki ne izpolnjujejo teh pogojev.( )

30. Dejavnost družb za prostovoljne javne dražbe premičnin je v Franciji urejena v členih od L.321-4 do L.321-38 trgovinskega zakonika. Ker mora biti v takšnih družbah v skladu s členom L.321-8 zaposlena vsaj ena oseba, ki ima kvalifikacije za vodenje prostovoljne javne dražbe premičnin, členi od L.321-4 do L.321‑38 – čeprav le posredno – urejajo dejavnost takšnega vodje. Neposredno ureditev vsebuje člen L.321-9, ki med drugim določa, da so samo poklicni vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin pooblaščeni za vodenje dražb.

31. V Franciji dekret izčrpno ureja dostop do dejavnosti vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin. Zlasti člen 16 in naslednji dekreta določajo, da je za dostop do te dejavnosti treba imeti univerzitetno diplomo pravnih znanosti in druge univerzitetne diplome ter opraviti sprejemni izpit in pripravništvo.

32. Tudi možnost dostopa za državljane držav članic EU in državljane držav pogodbenic Sporazuma EGP, ki je določena v členu 45 dekreta, določa nekatere odstopajoče pogoje za opravljanje dejavnosti vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin.

33. Tako v Franciji pravni predpisi neposredno urejajo dostop in opravljanje dejavnosti vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin, ker je opravljanje pridržano le tistim, ki izkažejo določene kvalifikacije. Zato gre pri tej dejavnosti za reguliran poklic v državi članici gostiteljici.

B – Določitev direktive, ki se uporabi

34. V postopku je bilo večkrat opozorjeno, da se ne uporablja Direktiva 92/51, ki jo je navedlo predložitveno sodišče, temveč Direktiva 89/48. V nadaljevanju je treba raziskati vprašanje, katera od obeh direktiv se uporablja v dejanskem stanju v postopku v glavni stvari.

1. Razmejitev obeh direktiv o priznavanju diplom

35. Pred preučitvijo vprašanja, ali je izobrazba za poklic vodje prostovoljnih javnih dražb diploma v smislu Direktive 92/51, pomaga, če se najprej določi področje uporabe obeh direktiv.

36. Da bi dejavnost vodje prostovoljnih javnih dražb ratione materiae spadala na področje uporabe Direktive 92/51, bi morala biti v državi članici gostiteljici opredeljena kot reguliran poklic, v skladu s členom 3(1) v povezavi s členom 1(1)(e) Direktive 92/51, in v njej bi se za dostop do tega poklica morala zahtevati diploma v smislu člena 3(1) v povezavi s členom 1(1)(a) Direktive 92/51.

37. Direktiva 92/51 je glede na uvodne izjave 3, 4 in 9 dopolnitev in razširitev zasnove, na kateri temelji Direktiva 89/48. V skladu z uvodno izjavo 3 je Direktiva 89/48 omejena na priznavanje visokošolskih diplom. V skladu z uvodnima izjavama 4 in 9 naj bi se zaradi tega z Direktivo 92/51 vzpostavil dopolnilni sistem za „[…] stopnje izobrazbe, ki jih ne pokriva prvotni splošni sistem, torej vse izobraževanje in usposabljanje po srednji šoli ter izobraževanje in usposabljanje, ki temu ustreza, ter izobraževanje in usposabljanje, ki ustreza daljšemu ali krajšemu srednješolskemu izobraževanju, ki ga eventualno dopolnjuje poklicno usposabljanje ali izkušnje“.

38. Stopnja izobrazbe je torej odločilna za razlikovanje med področjema uporabe obeh direktiv o priznavanju diplom. S sistematičnega vidika obe direktivi o priznavanju diplom obsegata skupno tri stopnje poklicne izobrazbe: srednješolsko izobraževanje, kratek študij in vse študijske programe, ki so navedeni v Prilogi C, ter vse diplome po vsaj triletnem študiju.( )

39. Ker Direktiva 92/51 v skladu s svojim členom 1(a) obsega prvi dve stopnji izobrazbe, Direktiva 89/48 pa v skladu s svojim členom 1(a) tretjo stopnjo izobrazbe, naj bi poleg priznavanja, predvidenega v vsakokratni stopnji izobrazbe v okviru Direktive 92/51, prišlo tudi do priznavanja med temi stopnjami (tako imenovana možnost prehoda).

40. Ta možnost prehoda ali prepustnost med različnimi posamičnimi stopnjami izobrazbe je vodila do izredno zapletene ureditve priznavanja, ki je določena v členu 3 Direktive 92/51. V skladu s členom 3 Direktive 92/51 je torej mogočih več položajev priznavanja, za katere se uporablja Direktiva 92/51 ali Direktiva 89/48 oziroma nobena od njiju. V nadaljevanju bom poskusila o tem posredovati sistematičen oris.

41. Najprej se v členu 3(1) Direktive 92/51 razlikuje med tem, ali država članica gostiteljica za opravljanje zadevnega poklica zahteva diplomo v smislu Direktive 92/51 ali Direktive 89/48.

42. Nato je treba preveriti, ali je v prosilčevi državi članici izobraževanja zadevni poklic sploh reguliran (člen 3(1)(a) ali (b) Direktive 92/51). Če ni, je v skladu s členom 3(1)(b) uporaba Direktive 92/51 nadalje odvisna od tega, ali je prosilec v konkretnem primeru določen čas opravljal ustrezen poklic. Če nobena različica ni ustrezna, se direktivi o priznavanju ne uporabita, pri tem pa ostane država članica gostiteljica vezana na temeljne svoboščine.

43. Če je poklic v državi članici izobraževanja reguliran, bi bilo treba v naslednjem koraku preveriti, ali država članica izobraževanja zahteva za dostop do tega poklica diplomo v smislu Direktive 92/51 ali Direktive 89/48.

44. V skladu s členom 3(1)(a) Direktive 92/51 je treba nazadnje preveriti, ali ima prosilec diplomo, ki jo zahteva država članica izobraževanja. Če prosilec nima zahtevane diplome, se tako kot pri nezadostnih poklicnih izkušnjah (člen 3(1)(b)) direktivi ne uporabita, temveč se uporabi tista temeljna svoboščina, ki se uporablja za ustrezno opravljanje poklica.( ) Pri tem se prenesejo zlasti načela iz sodbe Vlassopoulou( ), razvita iz temeljnih svoboščin.

45. Tako bi torej moral obstajati eden od treh položajev, da se v postopku v glavni stvari tega postopka za predhodno odločanje uporabi Direktiva 92/51:

– ali zahtevata država članica gostiteljica in država članica izobraževanja diplomo v smislu Direktive 92/51 in je prosilec tudi imetnik takšne diplome (člen 3(1)(a) Direktive 92/51);

– ali ena od obeh držav zahteva diplomo v smislu Direktive 92/51 in druga diplomo v smislu Direktive 89/48 ter je prosilec imetnik diplome, ki jo zahteva država članica izobraževanja (tako imenovana možnost prehoda v skladu s členom 3(1)(a) Direktive 92/51)( );

– ali država članica gostiteljica zahteva diplomo v smislu Direktive 92/51 in zadevni poklic ni reguliran poklic v državi članici izobraževanja, vendar ima prosilec zahtevane poklicne izkušnje (člen 3(1)(b) Direktive 92/51).

46. Za ugotovitev, ali gre v postopku v glavni stvari za enega od teh položajev, je treba preveriti, kakšno diplomo zahteva država članica gostiteljica, ali je poklic v državi članici izobraževanja reguliran in kakšno diplomo zahteva država članica izobraževanja.

2. Posamični pogoji

a) Vrsta diplome, ki jo zahteva država članica gostiteljica

47. Za določitev, kakšno diplomo zahteva Francija, država članica gostiteljica, za dejavnost vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin, je treba preučiti predpise francoskega prava, ki urejajo pogoje za opravljanje te dejavnosti. Odgovor na to vprašanje zahteva razlago sporne francoske ureditve o dostopu do poklica vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin. Načeloma pa to ni naloga Sodišča v okviru postopka predhodnega odločanja v skladu s členom 234 ES. Da bi se nacionalnemu sodniku dalo koristen odgovor, bo v nadaljevanju podano nekaj namigov o nacionalnem pravu.

48. Kvalifikacije, ki se jih zahteva za vodenje prostovoljnih javnih dražb premičnin, so določene v členu 16 dekreta. Najprej je treba imeti nacionalno diplomo iz prava in nacionalno diplomo iz umetnostne zgodovine, uporabne umetnosti, arheologije ali upodabljajoče umetnosti, pri tem pa mora biti prva od teh diplom vsaj licenciat (torej triletni visokošolski študij), druga pa mora ustrezati visokošolskemu študiju, ki traja dve leti. Skupno se torej zahteva vsaj petletno univerzitetno izobraževanje. Poleg tega je treba po sprejemnem izpitu opraviti pripravništvo, ki traja dve leti.

49. Člen 16 dekreta tako določa, da je opravljanje poklica vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin odvisno od več pogojev, od katerih se trije nanašajo na izobrazbo (univerzitetni študij, sprejemni izpit in pripravništvo). Pri tem pa so ti trije pogoji našteti drug za drugim kot številke. Iz besedila se lahko sklepa, da je univerzitetna diploma, prav tako kot pripravništvo, del izobraževanja za vodjo prostovoljnih javnih dražb in ni samo splošna kvalifikacija.

50. Tako razlago potrjuje tudi teleološki argument: smisel in namen te ureditve je med drugim, da lahko dvoletno pripravništvo opravljajo le osebe, ki so pred tem končale ustrezno univerzitetno izobrazbo. Pripravništvo je tako neke vrste specializacija, ki predvideva splošno pravno izobrazbo in izobrazbo iz umetnosti. Zaradi tega je univerzitetna izobrazba nujni in obvezni del skupnega izobraževanja za vodjo prostovoljnih javnih dražb.

51. Tudi sodna praksa Sodišča potrjuje, da je treba upoštevati končni izdelek. Tako je Sodišče v zadevi Morgenbesser( ) v zvezi s poklicem odvetnika ugotovilo, da se državljanka Francije, ki je končala pravni študij z „maîtrise en droit“, vendar ni naknadno nadaljevala izobraževanja za odvetnika, ne more sklicevati na Direktivo 89/48. Poleg akademske kvalifikacije je treba upoštevati tudi praktično izobraževanje. Šele ob koncu tega se šteje celotno izobraževanje za odvetnika kot opravljeno. V tem kontekstu se govori o „končnem izdelku“, se pravi, da se v skladu z Direktivo 89/48 lahko prizna le oba dela izobraževanja skupaj in ne samo praktičnega izobraževanja v skladu z Direktivo 92/51.( )

52. Sodišče je to v zvezi s poklicem direktorja bolnišnice potrdilo v sodbi Burbaud( ) in v točki 35 ugotovilo, da potrdilo o kvalifikaciji I. Burbaud potrjuje vsaj triletno posrednješolsko izobraževanje. To pomeni, da je Sodišče diplomo pravnih znanosti in naknadno izobraževanje obravnavalo kot skupno izobraževanje.

53. To sodno prakso o končnem izdelku je treba prenesti na poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin, sporen v tej zadevi. Če Sodišče za poklic direktorja bolnišnice obravnava univerzitetno izobraževanje, ki traja tri leta, in dodatno posrednješolsko izobraževanje, ki traja dve leti, kot diplomo v smislu Direktive o visokem šolstvu, bi to moralo veljati a minore ad maius za poklic vodje prostovoljnih javnih dražb, ker izobraževanje za ta poklic poleg posrednješolskega izobraževanja predvideva ne samo eno univerzitetno diplomo, temveč dve taki diplomi (pravna in zgodovinska ali arheološka ali umetnostna izobrazba), in bi ta izobrazba a fortiori morala pomeniti diplomo v smislu Direktive 89/48.

54. Izobraževanje za poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin je načeloma sestavljeno iz univerzitetnega izobraževanja, ki traja pet let, in iz dveletnega poklicnega izobraževanja.

55. Poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin je poklic, ki predvideva podobno sestavljeno izobraževanje kot poklic direktorja bolnišnice: pri obeh poklicih univerzitetni pravni izobrazbi sledi izobraževanje, ki pripravlja na specifične zahteve posameznega poklica in ne obsega samo pravnega izobraževanja.

56. Ugovor, ki bi se lahko podal glede primerljivosti s poklicem odvetnika, češ da gre – drugače od poklica vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin – pri izobraževanju za poklic odvetnika za homogeno pravno izobraževanje, ki se deli v teoretični in praktični del, za poklic direktorja bolnišnic tako ne bi bil upošteven.

57. Če se upošteva zgoraj navedeni običajni primer izobraževanja, se za poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin uporablja Direktiva 89/48.

58. Vendar pa člen 17 dekreta določa, da z odstopanjem od člena 16 prosilci, ki dokažejo ustrezne poklicne izkušnje, dolge najmanj sedem let, in opravijo preizkus usposobljenosti, za opravljanje poklica vodje prostovoljnih javnih dražb ne potrebujejo izobraževanja v smislu člena 1 dekreta in tako tudi ne diplome v smislu Direktive 89/48. Ker gre pri tej določbi le za izjemo od načelne ureditve člena 16 dekreta in ker ta torej ni samostojna ureditev dostopa do poklica za poklic vodje prostovoljnih javnih dražb, ni upoštevna za vprašanje obstoja diplome v smislu Direktive 89/48.

59. Če za vprašanje presoje zahtev, določenih v Franciji, izhajamo iz člena 16 dekreta, je rezultat tak: država članica gostiteljica, torej Francija, zahteva za dostop do poklica vodje prostovoljnih javnih dražb diplomo v smislu Direktive 89/48.

60. To pa velja le, če ne izhajamo iz člena 45 dekreta. V skladu s to določbo se zahteva končano posrednješolsko izobraževanje, ki je trajalo najmanj eno leto. Ta francoska določba zahteva torej le diplomo v smislu Direktive 92/51. Glede na področje uporabe ratione personae člen 45 velja le za državljane določenih držav. Ker je H. Price med temi državljani, bi se zanj moral uporabiti ta predpis.

61. Direktiva 92/51 se uporablja, če gre za enega od teh dveh položajev: ali država članica gostiteljica, se pravi Francija, zahteva le diplomo v smislu Direktive 92/51 (uporaba člena 45 dekreta) ali gre za primer uporabe člena 3 Direktive 92/51. Prvič, k temu spada tako imenovani položaj prehoda, v katerem država članica gostiteljica sicer zahteva diplomo v smislu Direktive 89/48, država članica izobraževanja pa le dokazilo v smislu Direktive 92/51. To pomeni, da je Direktiva 92/51 lahko upoštevna tudi pri uporabi člena 16 dekreta. Drugič člen 3 Direktive 92/51 predvideva, da se ta direktiva uporablja tudi, če država članica gostiteljica zahteva diplomo v smislu Direktive 92/51, vendar poklic v državi članici izobraževanja ni reguliran, prosilec pa ima zahtevane poklicne izkušnje.

b) Zahteve v državi članici izobraževanja

62. Da bi se lahko ugotovilo, ali država članica izobraževanja za opravljanje poklica vodje prostovoljnih javnih dražb zahteva diplomo v smislu Direktive 92/51, bi bilo treba najprej preučiti, ali je ta poklic v državi članici izobraževanja sploh reguliran poklic.

i) Reguliran poklic v državi članici izobraževanja?

63. Najprej je treba ugotoviti, da poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin pod to označbo v Združenem kraljestvu ne obstaja. Enako dejavnost tam namreč opravlja „Valuer/Auctioneer: Fine Arts“.

64. Za poklic „auctioneer“ ne obstajajo kakšne posebne ureditve o dostopu do poklica. Ni potreben niti preizkus znanja, niti odobritev, niti članstvo v poklicni organizaciji. Iz tega izhaja, da v Združenem kraljestvu poklic „Valuer/Auctioneer: Fine Arts“ ni reguliran poklic.

65. Vendar pa članstvo v določenih institucijah nudi posebne prednosti v gospodarskem življenju. Med priznanimi institucijami v Združenem kraljestvu so, med drugim, na primer RICS, „Society of Fine Art Auctioneers“ ali „National Association of Valuers and Auctioneers“. RICS pod določenimi pogoji podeli naziv „Chartered Surveyor“ ali pa „Chartered Arts and Antiques Surveyor“.

66. Drugi odstavek člena 1(f) Direktive 92/51 upošteva to posebnost in zaradi tega določa, da je poklicna dejavnost, ki jo regulirajo poklicna združenja, izenačena z državno regulirano poklicno dejavnostjo, če zadevna država članica prizna njihovo ureditev poklica.

67. Direktiva 92/51 ne določa natančneje, katera poklicna združenja in organizacije ustrezajo tem merilom. Vendar pa Direktiva 89/48 v drugem odstavku člena 1(d) vsebuje identično ureditev. V prilogi k tej direktivi je seznam poklicnih združenj in organizacij, ki izpolnjujejo pogoje. V točki 13 tega seznama je vnos „Royal Institution of Chartered Surveyors“.

68. Sporno pa ostaja, ali je analogna uporaba seznama poklicnih združenj in organizacij, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 1(b), drugi odstavek, Direktive 89/48 mogoča pri členu 1(f), drugi odstavek, Direktive 92/51.

69. Pritrdilni odgovor na to vprašanje potrjuje več argumentov: Direktiva 92/51 naj bi bila, kakor to izhaja že iz njenega imena, dopolnitev Splošne direktive o visokem šolstvu 89/48. Lahko se jo bere in razume le v povezavi s to.( ) To potrjuje analogno uporabo določb Direktive 89/48 tudi za dejanska stanja s področja uporabe Direktive 92/51.

70. S takšno analogno uporabo se je treba strinjati zlasti, kadar Direktiva 92/51 določeno področje ureja na vsebinsko enak način kot Direktiva 89/48. To velja v tem postopku, saj obe direktivi vsebujeta enake določbe o poklicni ureditvi, ki jih sprejemajo poklicna združenja in organizacije; zaradi tega je pravilno, da se seznam teh združenj uporabi za obe direktivi.

71. Uporabo tega seznama tudi za Direktivo 92/51 potrjuje tudi dejstvo, da RICS nesporno določa poklicna pravila za poklice, za katere se uporablja Direktiva 89/48. Torej naj to a fortiori velja za poklice, za katere se uporablja Direktiva 92/51, ker so pogoji za dostop za te poklice preprostejši.

72. Prvi pogoj za uporabo člena 3, prvi odstavek, Direktive 92/51 je izpolnjen le, če ne izhajamo iz poklica „auctioneer“, temveč iz poklica „Chartered Surveyor“ ali „Chartered Arts and Antiques Surveyor“.

ii) Pogoji, zahtevani v državi članici izobraževanja

73. Naloga nacionalnega sodišča je, da ugotovi, ali presoja pogojev, ki se jih zahteva v državi članici izobraževanja, zadeva uporabo Direktive v konkretnem dejanskem stanju.

74. Če gre v Združenem kraljestvu za reguliran poklic, je v naslednjem koraku treba preveriti, ali se v Združenem kraljestvu za opravljanje tega poklica zahteva diploma v smislu Direktive 92/51, se pravi največ univerzitetna diploma po študiju, ki je trajal največ dve leti.

75. Direktivo 89/48 bi bilo treba uporabiti, če se izhaja iz zahtev za „Chartered Surveyors“ ali „Chartered Arts and Antiques Surveyors“. Nacionalno sodišče pa mora presoditi, ali so izpolnjeni pogoji v zvezi z „Chartered Surveyors“ in/ali „Chartered Arts and Antiques Surveyors“.

76. Če se ugotovi, da država članica izobraževanja, torej Združeno kraljestvo, zahteva diplomo v smislu Direktive 92/51 za dostop do poklica vodje prostovoljnih javnih dražb, bi moral vsakokratni prosilec zato, da se Direktiva 92/51 uporabi za vodjo prostovoljnih javnih dražb premičnin, biti imetnik ustrezne diplome v smislu Direktive 92/51.

77. Če pa izhajamo iz poklica „auctioneer“, pa ne gre za reguliran poklic, zaradi česar se direktivi ne uporabljata.

iii) Izpolnjevanje pogojev s strani H. Pricea

78. V nadaljevanju bi bilo treba glede na konkretno dejansko stanje preveriti, kakšno diplomo ima prosilec v postopku v glavni stvari in kakšne poklicne izkušnje ima. Podatkov o tem se ali ne da razbrati iz spisa, na primer podatkov o članstvu v priznanih institucijah, ali pa so sporni, zlasti dvoletna praksa v državi članici izobraževanja, se pravi v Združenem kraljestvu.

79. Ker pa je takšno preverjanje uporaba prava v konkretnem dejanskem stanju, je to prav tako naloga pristojnih nacionalnih organov. Medtem ko je namreč naloga Sodišča, da nacionalnim sodiščem ponudi elemente za razlago, ki so potrebni za odločitev v sporu, je nacionalno sodišče pristojno, da presodi zadevno dejansko stanje v skladu z merili, ki jih je določilo Sodišče. Uporaba predpisov prava Skupnosti in predpisov, s katerimi so bili ti preneseni, pa v konkretnem primeru ostane naloga nacionalnega sodišča.( )

C – Vmesni predlog

80. Na prvo vprašanje za predhodno odločanje je torej treba odgovoriti, da je treba Direktivo Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS, razlagati tako, da se uporablja za dejavnost vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin v skladu s francoskim pravom le, če poklic v Združenem kraljestvu ni reguliran in prosilec izpolnjuje pogoje iz člena 3, prvi odstavek, točka (b), Direktive 92/51 ali če se za ta poklic v Združenem kraljestvu zahteva diploma v smislu te direktive. Nacionalno sodišče mora odločiti, ali so ti pogoji izpolnjeni.

V – Drugo vprašanje za predhodno odločanje

81. Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem sprašuje, ali si lahko država članica gostiteljica, če se Direktiva 92/51 uporablja za dejavnost vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin, pridrži odločitev med prilagoditvenimi instrumenti (prilagoditveno obdobje ali preizkus usposobljenosti), namesto da bi izbiro prepustila prosilcu. Isto vprašanje se postavlja tudi pri uporabi Direktive 89/48.

82. V bistvu gre za vprašanje, ali je poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin poklic, katerega opravljanje zahteva posebno znanje s področja nacionalne zakonodaje ter pri katerem je bistveni in stalni element dela svetovanje in/ali pomoč, ki zadeva nacionalno zakonodajo, ker lahko v takšnem primeru država članica gostiteljica v skladu s členom 4(1)(b) obeh direktiv omeji izbiro prosilca med preizkusom usposobljenosti in prilagoditvenim obdobjem.

A – Dopustnost drugega vprašanja za predhodno odločanje

83. Glede na vsebino in besedilo drugega vprašanja je primerno preizkusiti njegovo dopustnost.

84. Sodišče je v ustaljeni sodni praksi odločilo, da lahko zavrže odločbo o vprašanju za predhodno odločanje, kadar zahtevana razlaga prava Skupnosti očitno nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali s predmetom spora o glavni stvari, kadar gre za hipotetičen problem oziroma kadar Sodišče nima na voljo potrebnih dejanskih in pravnih elementov, potrebnih za ustrezen odgovor na zastavljena vprašanja.( )

85. V tej zadevi je treba preveriti vprašanje zveze med razlago prava Skupnosti in predmetom konkretnega spora o glavni stvari. Odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje, kot ga je oblikovalo predložitveno sodišče, predvideva uporabo Direktive 92/51.

86. Ker bo šele v nadaljevanju postopka pred nacionalnim sodiščem postalo jasno, ali se Direktiva 92/51 uporabi za dejansko stanje postopka v glavni stvari, je vprašljivo, ali so izpolnjene zahteve sodne prakse, v skladu s katerimi mora odgovor na vprašanje za predhodno odločanje biti potreben za odločitev v sporu.

87. V skladu s sodno prakso Sodišča pa se pogojev za dopustnost vprašanj za predhodno odločanje ne sme obravnavati prestrogo. Odločilno je, da je lahko razlaga prava Skupnosti za nacionalno sodišče potrebna in koristna. „Načeloma je zato Sodišče dolžno odločiti, kadar se zastavljena vprašanja nanašajo na razlago prava Skupnosti.“( )

88. V tej zadevi pa je treba opozoriti na to, da je zaradi uporabe ene od obeh direktiv razlaga pojma pravnega poklica v smislu Direktive koristna za predložitveno sodišče.

B – Pojem pravnega poklica v smislu direktiv

89. Najprej je treba preveriti, ali gre pri poklicu vodje prostovoljnih javnih dražb za poklic, katerega opravljanje zahteva posebno znanje s področja nacionalne zakonodaje. Nato je treba preveriti, ali je svetovanje in/ali pomoč, ki zadeva nacionalno zakonodajo, bistveni in stalni element poklicne dejavnosti.

90. Pri razlikah glede trajanja ali vsebine izobraževanja med državo članico izvora ter državo članico izobraževanja in državo članico gostiteljico lahko slednja v skladu s členom 4 Direktive 92/51 prosilcu postavi dodatne zahteve, da zagotovi ustrezno prilagoditev novemu poklicnemu okolju.

91. Pri različnih vsebinah izobraževanja, se pravi, če dosedanje izobraževanje prosilca zajema teoretične in praktične predmete, ki so bistveno drugačni od izobraževanja v državi članici gostiteljici in jih tako njegova diploma ne zajema, lahko država članica gostiteljica konkretno kot izravnavo v skladu s členom 4(1)(b), prvi odstavek, prva alinea, Direktive 92/51 zahteva prilagoditveno obdobje ali preizkus usposobljenosti. To velja tudi, če je regulirana poklicna dejavnost v državi članici gostiteljici obsežnejša kot v državi članici izvora prosilca in se ta razlika upošteva tako, da obstaja posebno izobraževanje, za katero diploma prosilca ne zajema seznama predmetov (člen 4(1)(b), prvi pododstavek, druga alinea, Direktive 92/51).

92. Država članica gostiteljica, ki uporabi to možnost izravnave, mora prosilcu prepustiti izbiro med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti. Direktiva pa v skladu s členom 4(1)(b), tretji odstavek, prva alinea, Direktive 92/51 omogoča izjemo od tega načela svobode izbire, če gre za poklic, katerega opravljanje zahteva posebno znanje s področja nacionalne zakonodaje ter pri katerem je bistveni in stalni element dela svetovanje in/ali pomoč, ki zadeva nacionalno zakonodajo. V takšnem primeru lahko država članica gostiteljica izbere.

93. Besedilo te izjeme za poklice, ki nudijo pravno svetovanje, je enako besedilu v določbi v Direktivi 89/48. Zaradi tega se zdi logično, da se napoti na zgodovino nastanka te določbe v Direktivi 89/48.

94. Tako je treba opozoriti, da niti preizkus usposobljenosti kot instrument prilagoditve niti ta izjema za poklice, ki nudijo pravno svetovanje, nista bila predvidena v predlogu Komisije. Šele razprave v Svetu in vzporedno razprave, ki so potekale med pravnimi strokovnjaki, so privedle do te ureditve.( )

95. Čeprav po mnenju Komisije ta razširitev ureditve ni bila skladna s temeljno idejo Direktive, ki temelji na medsebojnem zaupanju v kakovost izobrazbe,( ) pa je bila sprejeta zaradi pomislekov držav članic. Smisel in namen te ureditve je, da se da državam članicam možnost, da preizkusijo prosilčevo znanje nacionalnega prava, ki je potrebno za opravljanje zadevnega poklica, ker na podlagi različnih nacionalnih pravnih sistemov ni mogoče – kot pri ostalih poklicih – izhajati iz tega, da lahko kvalificiran član poklicne skupine iz ene države članice uspešno opravlja svoj poklic v drugi državi članici.

96. Tako je bilo torej z uvedbo te določbe sprejeto posebno pravilo za določene poklice, ki odstopa od temeljne ideje Direktive o načelni primerljivosti dokazil o izobraževanju.

97. Dodaten vidik zgodovine nastanka potrjuje široko razlago izjeme. Tako je Evropski parlament v drugem branju nameraval spremeniti skupno stališče Sveta tako, da je pogoj znanja nacionalnega prava želel omejiti le na pravne poklice v ožjem smislu.( ) Tega predloga spremembe, ki ga je podal Parlament, pa Svet ni prevzel.

98. Okoliščina, da ne gre za enakovredno alternativo, temveč za izjemo, pa potrjuje ozko razlago določbe.

99. Glede na to torej ne zadošča, da je za opravljanje poklica potrebno kakršno koli pravno znanje. Prav tako ne zadošča dejstvo, da se zahteva znanja nekaterih ozko omejenih pravnih področij. Drugače bi namreč izjema veljala, na primer, za skoraj vse dejavnosti v trgovini. To pa ni mogel biti namen zakonodajalca Skupnosti. Prav tako ni pomembno, da za določen poklic veljajo določena pravila o odgovornosti.

100. Skupno je torej glede obsega in globine ali temeljitosti znanja treba uporabiti stroga merila. To zadeva tako zahtevano znanje s področja nacionalne zakonodaje kot tudi delež, ki ga ima svetovanje in/ali pomoč v dejavnosti.

101. Vse države članice so se pri prenosu Direktive 89/48 za pravne poklice odločile za možnost izbire in izbrale preizkus usposobljenosti kot instrument prilagoditve. To bi se morda lahko razložilo s tem, da je ta alternativa strožja od obeh mogočih instrumentov prilagoditve in prosilcu dodatno oteži dostop do ustreznega poklica v zadevni državi članici gostiteljici.

102. Glede na splošni cilj Direktive 92/51 se zaradi tega te izjeme iz člena 4(1)(b), tretji odstavek, ne bi smelo razlagati preširoko.

103. Končno je treba opozoriti na to, da je treba člen 4 Direktive 92/51 kot določbo sekundarnega prava razlagati glede na pravo, ki je hierarhično na višji stopnji. K temu pa poleg upoštevnih temeljnih svoboščin spadajo še splošna pravna načela. V tem kontekstu je treba spomniti predvsem na zahteve načela sorazmernosti, ki ga morajo države članice upoštevati v okviru prenosa Direktive 92/51 in tudi v okviru uporabe nacionalnih predpisov. Iz teh predpisov prava višje stopnje lahko torej izhaja še dodatna omejitev diskrecijske pravice držav članic.

C – Pravno upoštevna merila prostovoljnih javnih dražb premičnin v Franciji

104. V Franciji izvedbo prostovoljnih javnih dražb premičnin urejajo členi od L.321‑1 do L.321-4, L.321-8 in L.321-9.

105. Ti predpisi veljajo le za prostovoljno javno dražbo premičnin in ne veljajo za prisilne javne dražbe, ki so opredeljene kot dražbe, ki so odrejene z zakonom ali sodno odločbo in ostanejo monopol sodno imenovanih dražilcev („commissaires priseurs judiciaires“).

106. Prostovoljne javne dražbe premičnin stvari zajemajo le rabljene predmete ali nove predmete, ki jih je neposredno izdelal prodajalec, če ta ni niti trgovec niti obrtnik in se predmeti prodajajo posamično ali v seriji.

107. Načeloma te prostovoljne dražbe opravljajo gospodarske družbe, katerih dejavnost je omejena na cenitve premičnin in organiziranje ter izvedbo prostovoljnih javnih dražb takšnih stvari. Te družbe ravnajo kot pooblaščenke lastnikov zadevne stvari. Niso pooblaščene, da neposredno ali posredno za svoj račun kupujejo ali prodajajo premičnine, ki se jih javno ponudi za prodajo. Ta prepoved velja tudi za poslovodje, družbenike in zaposlene v družbi.

108. Takšne družbe lahko svojo dejavnost začnejo opravljati šele, potem ko pridobijo dovoljenje, ki ga izda Conseil, ter morajo nuditi zadostna jamstva glede svoje organizacije, tehničnih in finančnih sredstev, poštenosti in poklicnih izkušenj poslovodij in tudi zadostne ukrepe, da svojim strankam jamčijo za varnost poslov. Dolžne so imenovati revizorja in namestnika revizorja.

109. Vsaj ena oseba izmed poslovodij, družbenikov ali zaposlenih mora imeti zahtevano kvalifikacijo za vodenje dražbe ali pa mora imeti diplomo ali dovoljenje, ki sta bila priznana kot enakovredna na tem področju, pod pogoji, ki so bili določeni z dekretom, ki ga je odobril Conseil d’État (člen L.321‑8 trgovinskega zakonika). Člen L. 321‑15 trgovinskega zakonika določa kazenske sankcije, da bi se zagotovilo spoštovanje določenih predpisov, med katerimi so tudi predpisi o dovoljenju in pogoji za kvalifikacijo.

D – Poklic vodje prostovoljne javne dražbe premičnin

110. Država članica lahko izjemo iz vsakokratnega člena 4(1)(b), tretji odstavek, Direktive 89/48 oziroma Direktive 92/51 uporabi le – se pravi, da si pridrži odločitev med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti –, če opravljanje zadevnega poklica zahteva posebno znanje s področja nacionalne zakonodaje ter če je bistveni in stalni element poklicnega dela svetovanje in/ali pomoč, ki zadeva nacionalno zakonodajo. V nadaljevanju je torej treba preveriti, ali poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin izpolnjuje ta pogoja.

1. Zahteva po znanju

111. Iz določb francoskega prava v zvezi z dejavnostjo vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin izhaja, da ta obsega cenitev zadevnega predmeta dražbe, organizacijo in vodenje dražbe. Vodja pa pri tem nastopa kot pooblaščenec lastnika predmeta, ki se ga prodaja na dražbi.

112. Iz opisa te dejavnosti bi se sicer lahko sklepalo, da mora vodja prostovoljnih javnih dražb imeti določeno znanje francoskih predpisov o dražbah premičnih stvari, ker izvaja in vodi dražbe, ter da bi moral kot pooblaščenec lastnika predmeta dražbe temu tudi pravno svetovati.

113. Vendar pa ta sklep temelji le na mogoči razlagi zadevnih določb francoskega trgovinskega zakonika, ki pa nikakor ni nujna. Nemški trgovinski zakonik, na primer, vsebuje glede dejavnosti dražilca sicer podobne določbe, kot so te iz francoskega trgovinskega zakonika, vendar pa ta poklic v Nemčiji ni pravni poklic.

114. Zaradi tega je za določitev dejavnosti vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin treba dodatno upoštevati tudi druge predpise, ki so tesno povezani z opravljanjem tega poklica, kot so na primer določbe, ki urejajo izobraževanje za vodjo prostovoljnih javnih dražb premičnin v Franciji.

115. Načeloma je cilj izobraževanja za določen poklic priprava na opravljanje tega poklica. Zaradi tega se iz vsebin izobraževanja lahko praviloma sklepa o vsebini poklica in obratno. Torej je treba v tej zadevi preveriti, ali je pravno izobraževanje pomembno za poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin.

116. Izobraževanje za vodjo prostovoljnih javnih dražb urejata dekret št. 2001‑650 in uredba. Kot je že bilo navedeno pri pravni presoji prvega vprašanja, je v skladu s členom 16 dekreta izobraževanje sestavljeno iz univerzitetnega dela in pripravništva. Univerzitetni del obsega pravno diplomo in drug študij, ki je trajal najmanj dve leti.

117. Člena 4 in 5 uredbe določata vsebino sprejemnega izpita za pripravništvo. Ta obsega pravni izpit in izpit iz umetnosti, ki vsak trajata štiri ure. V prilogi k uredbi so navedeni predmeti, ki jih obsega pravni izpit. Ti so: civilno pravo, gospodarsko pravo in pravna ureditev prostovoljnih javnih dražb premičnin.

118. Pripravništvo je v skladu s členom 21 in naslednjimi dekreta sestavljeno iz praktičnega in teoretičnega dela, pri čemer je treba praktični del opraviti pri družbi za prostovoljne javne dražbe ali sodno imenovanemu dražilcu.

119. Iz vseh teh predpisov je razvidno, da velik del izobraževanja za vodjo prostovoljnih javnih dražb premičnin sestavlja pravno izobraževanje: diploma pravnih znanosti, vsebina sprejemnega izpita za pripravništvo in pripravništvo. Iz tega sledi, da v Franciji opravljanje tega poklica zahteva natančno poznavanje francoskega prava.

2. Dejavnost

120. Iz besedila člena 4(1)(b), tretji odstavek, Direktive 92/51 izhaja, da je pomembna dejavnost pravnega svetovanja in da ni pomembno, ali gre za pravni poklic v ožjem smislu.

121. Če bi zakonodajalec Skupnosti hotel zaobjeti vse pravne poklice, bi pri pripravi besedila Direktive izbral splošnejši izraz, kot na primer pravni poklici, ki zahtevajo natančno poznavanje nacionalnega prava. To bi a fortiori moralo veljati, če bi se hotelo zaobjeti vse poklice, katerih opravljanje zahteva pravno znanje.

122. Za presojo, ali se za poklic vodje prostovoljnih javnih dražb uporablja določbe člena 4(1)(b), tretji odstavek, Direktive 92/51, je treba ugotoviti, kolikšen delež celotne dejavnosti odpade na pravno svetovanje ali pravno pomoč.

123. Tudi če bi primerjava z ureditvami drugih držav članic pokazala, da primerljiv poklic ne obsega oziroma obsega le malo pravne dejavnosti, to ne nasprotuje kvalifikaciji ustreznega poklica v Franciji.

124. To na eni strani izhaja iz zgodovine tega poklica, se pravi njegovega izvora. Poklic „commissaire priseur“ ima svoj izvor v času po francoski revoluciji. Ta zgodovinski razvoj pojasni, zakaj je ta poklic v Franciji v nasprotju z drugimi državami posebno reguliran ter med drugim zahteva natančno poznavanje francoskega prava in obsega dejavnost pravnega svetovanja.

125. Vendar je bil poklic „commissaire priseur“ na podlagi postopka zaradi neizpolnjevanja obveznosti, ki ga je uvedla Komisija proti Franciji in je zadeval monopol tega poklicnega stanu za izvedbo dražb v Franciji, razdeljen na poklica „commissaire priseur judiciaire“ in vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin. Slednji torej vodi le prostovoljne javne dražbe premičnin. Prisilne dražbe, ki so opredeljene kot dražbe, ki so odrejene z zakonom ali s sodno odločbo, pa ostanejo monopol sodno imenovanih dražilcev (commissaires priseurs judiciaires). Seveda je francoska ureditev več kot zgodovinski ostanek. To izhaja tudi iz nalog, ki so še danes povezane s tem, kar bo analizirano v nadaljevanju.

126. Najprej pa je treba še ugotoviti, da ne zadošča uporaba stanovskih pravil poklica in s tem povezana (disciplinska) odgovornost. Prav tako ne zadoščata visoko strokovno znanje in s tem povezano svetovanje. Tudi ne zadošča znanje predpisov in njihovo spoštovanje, zlasti glede civilnega prava. Nasprotno, nujno je, da je zadevno svetovanje del poklicne dejavnosti.

127. Iz spisa je razvidno, da vodja prostovoljnih javnih dražb premičnin svetuje in nudi pomoč obema stranema, se pravi kupcu in prodajalcu. Zlasti mora svetovati o pravnem položaju glede varstva predmetov kulturne dediščine. Prodajalca je treba obvestiti tudi o morebitnih pravnih problemih glede izvora stvari. Sem spadajo še informacije o pravu intelektualne lastnine, davčnem pravu, zlasti prometnem davku in zavarovalnem pravu glede prevoza stvari.

128. Vodja mora v kontekstu dražbe razjasniti pravna vprašanja, ki so povezana s predkupno pravico države, organizirati prodajo, če najugodnejši dražitelj ne plača, in sestaviti pravno zavezujoč zapisnik o dražbi.

129. Posebej poudarjena vloga pravnega dela dejavnosti se kaže v tem, da člen 56 zakona št. 71-1130 z dne 31. decembra 1971( ) izenači ta poklic s pravnimi poklici.

130. Tako bi na eni strani moral biti pretiran očitek, da je Francija ob prenosu Direktive poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin opredelila kot „poklic, ki nudi pravno svetovanje“, na način, ki ni združljiv s pravom Skupnosti, in da gre zato za zlorabo te izjeme.( )

131. Na drugi strani pa je treba še enkrat upoštevati dejanski cilj teh direktiv: cilj direktiv o priznavanju diplom namreč ni – drugače kot cilj nekaterih sektorskih direktiv – harmonizacija ureditve poklica v državah članicah, temveč zagotavljanje medsebojnega priznavanja diplom. Če je izobraževanje v državah članicah različno in to vpliva na opravljanje poklica v zadevni državi članici gostiteljici, je seveda to priznavanje odvisno od določenih pogojev. S tem se hkrati zagotovi, da se ohranijo posebnosti pravnega sistema zadevne države članice, ki kakor v tej zadevi v Franciji, izkazujejo pomembno zgodovinsko in kulturno ozadje. Ker direktive vsaki državi članici dajejo pravico, da določi dejavnosti, ki jih obsega poklic, bi nasprotovalo cilju direktiv, da se primerja poklic vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin s podobnimi poklici v drugih državah članicah, da bi se iz tega oblikoval enoten poklic dražilca prava Skupnosti, ki bi se uporabljal kot merilo za ustrezne poklice v državah članicah.

132. V tem postopku sporna francoska ureditev poklica vodje prostovoljnih javnih dražb premičnin se je izoblikovala zgodovinsko in pravno kot poseben, samostojen del francoskega poklicnega prava, zato jo je treba tako tudi sprejeti.

E – Vmesni predlog

133. Na drugo vprašanje za predhodno odločanje je torej treba odgovoriti, da je treba poklic vodje prostovoljne javne dražbe premičnin v skladu z nacionalnimi predpisi, ki se uporabijo v postopku v glavni stvari, opredeliti kot poklic, ki nudi pravno svetovanje, v smislu člena 4(1)(b), prvi odstavek, Direktive 92/51.

VI – Predlog

134. Glede na to Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje odgovori:

1. Direktivo Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS, je treba razlagati tako, da se uporablja za dejavnost vodje prostovoljne javne dražbe premičnin v skladu s francoskim pravom le, če:

– poklic v Združenem kraljestvu ni reguliran in prosilec izpolnjuje pogoje iz člena 3(1)(b) Direktive, ali

– se za ta poklic v Združenem kraljestvu zahteva diploma v smislu te direktive.

Nacionalno sodišče mora preveriti, ali so v postopku v glavni stvari ti pogoji izpolnjeni.

2. Poklic vodje prostovoljne javne dražbe premičnin v skladu z nacionalnimi predpisi, ki se uporabijo v postopku v glavni stvari, je treba opredeliti kot poklic, ki nudi pravno svetovanje, v smislu člena 4(1)(b), prvi odstavek, Direktive 92/51.