ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 13/40

Tožba, vložena 1. oktobra 2010 – Dricot-Daniele in drugi proti Komisiji

(Zadeva F-92/10)

()

2011/C 13/80

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: Luigia Dricot-Daniele (Overijse, Belgija) in drugi (zastopnik: C. Mourato, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predmet in opis spora

Razglasitev ničnosti plačilnih listov o regularizaciji osebnih prejemkov tožečih strank za obdobje od julija do decembra 2009 in plačilnih listov, sestavljenih od 1. januarja 2010 dalje v okviru letne prilagoditve prejemkov in pokojnin uradnikov in drugih uslužbencev na podlagi Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1296/2009 z dne 23. decembra 2009.

Predloga tožečih strank

— Plačilni listi RG 2009 tožečih strank, njihovi plačilni listi za januar 2010 in njihovi naslednji plačilni listi, naj se razglasijo za nične, ker je bila v teh listih uporabljena prilagoditev v višini 1,85 %, pri čemer naj se ohranijo učinki teh listov do sprejetja novih;
—

Odločba komisije z dne 17. decembra 2009, da se tožeče stranke ne vpiše na čakalni seznam natečaja EPSO/AST/51/08, naj se razglasi za nično in toženi stranki naj se naloži plačilo škode, ki se začasno ocenjuje na znesek 1 EUR in ki bo natančneje opredeljena med postopkom, ter zamudnih obresti v višini 6,75 % za povračilo nepremoženjske in premoženjske škode;
—

Če bo zaposlitev tožeče stranke ob sprejetju odločbe Sodišča in/ali ko bo UUNT tožeči stranki plačal dolgovane prejemke, kljub nadaljnjemu obstoju delovnega razmerja na podlagi nezakonitega ravnanja UUNT dejansko že prenehala: — naj Sodišče UUNT naloži, da tožeči stranki – ob ugotovitvi obveznosti UUNT, da tožečo stranko pod doslej veljavnimi pogoji še naprej zaposli in znova vključi na delovno mesto – v celoti nadomesti nastalo premoženjsko škodo, posebej z izplačilom vseh morebitnih terjatev in vse ostalih zahtevkov, ki so nastali tožeči stranki zaradi nezakonitega ravnanja UUNT (z odbitkom prejetih nadomestil za brezposelnost); — podredno, če se iz pravnih ali dejanskih razlogov v zgoraj navedenem položaju ne bo izvedla ponovna vključitev tožeče stranke na delovno mesto in/ali nadaljnja zaposlitev pod doslej veljavnimi pogoji, naj se UUNT naloži, da tožeči stranki plača odškodnino za premoženjsko škodo, ki ji je nastala z nezakonitim prenehanjem njene zaposlitve, v višini razlike med življenjskim prihodkom, ki ga je dejansko lahko pričakovala, in življenjskim prihodkom, ki bi ga tožeča stranka dosegla, če bi pogodba še naprej veljala, ob upoštevanju pokojnine in ostalih pravic.
—

Za nično naj se razglasi odločba, v kakršni koli obliki, zaradi katere je prišlo do delne zavrnitve, s strani tožene stranke, zahteve z dne 8. septembra 2008, in sicer naj se za nično razglasi odločba, v kakršni koli obliki, na podlagi katere je Komisija izračunala in izplačala tožeči stranki zamudne obresti, ki so ji bile dolgovane za vse tiste dele mesečnih zneskov nadomestila za invalidnost, ki so ji bili izplačani in se nanašajo na obdobje od junija 2005 do aprila 2008, ki so ji bili izplačani v enkratnem znesku, dne 29. maja 2009, z datumom knjiženja 28. maj 2008, namesto na koncu vsakega meseca zadevnega obdobja, v znesku, ki je bil nižji od tistega, ki bi bil izračunan in izplačan, če bi bila uporabljena merila pojasnjena v zahtevi z dne 8. septembra 2008, in sicer, če: (a) bi se za dies ad quem štel 29. maj 2008; (b) bi se za dies a quo štel prvi dan meseca, ki sledi mesecu v katerem bi moral biti toženi stranki izplačan vsak del zadevnih mesečnih zneskov; (c) bi bila uporabljena 10 % letna obrestna mera z letno kapitalizacijo;
—

naj se razglasi ničnost odločbe z dne 12. junija 2008, s katero je tožena stranka sporočila tožeči stranki, da ji ne more ponuditi stalne zaposlitve, in odločbe, izdane na podlagi ugovora, z dne 7. januarja 2009, s katero so bili očitki, ki jih je tožeča stranka navedla zoper odločbo z dne 12. junija 2008, razglašeni za neutemeljene;
—

Za nično naj se razglasita odločba OPI z dne 21. novembra 2008 in, kolikor je to potrebno, karierno ocenjevalno poročilo za obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2007;
—

Za nično naj se razglasijo odločba, izdana 7. januarja 2008 na podlagi pritožbe, ter odločbi z dne 20. junija 2007 in 6. julija 2007, ki sta bili podlaga za pritožbo in v katerih je določeno, da bo delovno mesto First Officer na oddelku IMT1 Infrastructure Unit ponovno prosto in da se ne imenuje tožeče stranke;
SL Uradni list Evropske unije C 22/55

Tožba, vložena 28. septembra 2007 – Bernard proti Europolu

(Zadeva F-99/07)

(2008/C 22/107)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Marjorie Bernard (Woerden, Nizozemska) (zastopnik: P. de Casparis, odvetnica)

Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

Predlogi tožeče stranke

— Za nično naj se razglasi odločba o ugovoru z dne 26. junija 2007, ki je bila izdana 28. junija 2007, ter oceni z dne 5. februarja 2007 in 25. julija 2007;

— Europolu naj se naloži: — da tožeči stranki odobri zvišanje mesečne plače od 1. septembra 2006 dalje skupaj z obrestmi; — plačilo odškodnine do višine 7 500 eurov neto; — Europolu naj se naloži plačilo stroškov, vključno s honorarjem za svetovalca.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta postopek se nanaša na ocenjevanje dela tožeče stranke v obdobju od 1. septembra 2005 do 31. avgusta 2006. Delo tožeče stranke je bilo ocenjeno z „2“, kar ustreza opredelitvi „zahtev ne izpolnjuje v celoti“.

Tožeča stranka je vložila ugovor zoper oceno ter zoper to, da ni bilo odločeno o odobritvi zvišanja mesečne plače, in se v tem okviru sklicevala na smernice za ocenjevanje, ki veljajo v Europolu. Tožeča stranka poudarja, da je ocena očitno napačna.

Tožeča stranka uveljavlja zlasti, da so bili njeni očitki z odločbo z dne 26. junija 2007 razglašeni za neutemeljene, in navaja kršitev načela obveznosti obrazložitve, ker ta zavrnitev ni bila obrazložena. Direktor Europola pa navaja, da je bila ocena umaknjena in da se bo opravilo novo ocenjevanje. Ta nova ocena je bila narejena 25. julija 2007.

Ta tožba se torej nanaša na odločbo o ugovoru in na oceno z dne 25. julija 2007.
—

OPI naj se navedejo posledice razglasitve ničnosti izpodbijanih odločb in zlasti: i) napredovanje tožeče stranke v naziv A*10 (prej A6) z retroaktivnim učinkom od leta 2001 oziroma najmanj od 1. oktobra 2004, dneva ponovne zaposlitve tožeče stranke; ii) vsaj napredovanje tožeče stranke v naziv A*9 z učinkom od 1. oktobra 2004; iii) dodelitev točk, do katerih ima pravico od napredovanja naprej, vključno s točkami za delovno uspešnost, prednostnimi in točkami za prehod za REC 2003, 2004 in 2005;
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (prvi senat)

z dne 18. julija 2016

Daniele Possanzini

proti

Evropski agenciji za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex)

„Javni uslužbenci — Osebje agencije Frontex — Začasni uslužbenec — Nepodaljšanje pogodbe na podlagi ocenjevalnega poročila tožeče stranke za leto 2009 — Dokaz o obvestitvi — Neobstoj — Razglasitev ničnosti s strani Sodišča za uslužbence — Izvršitev sodbe — Obvestitev glede ocenjevalnega poročila — Pozna priprava poročila in obvestitev“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero D. Possanzini predlaga razveljavitev svojega ocenjevalnega poročila za leto 2009, ki ga je pripravila Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex) in ki mu je bilo vročeno 12. julija 2014 v okviru izvršitve sodbe Sodišča za uslužbence z dne 30. septembra 2013, Possanzini/Frontex (F‑124/11, EU:F:2013:137), v delu, v katerem spreminja prvotno ocenjevalno poročilo, in dodelitev odškodnine v višini 4000 EUR za povrnitev nepremoženjske škode, ki naj bi jo utrpel zaradi pozne priprave poročila in obvestitve.

Odločitev:

Tožba se zavrne kot očitno neutemeljena. D. Possanzini nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska agencija za upravljanje operativnega sodelovanja na zunanjih mejah držav članic Evropske unije.

Povzetek

Tožbe uradnikov – Tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev postopka – Brezpredmeten tožbeni razlog, ki ne vpliva na vsebino odločbe

Sankcioniranje postopkovne nepravilnosti z razglasitvijo ničnosti izpodbijane odločbe je mogoče le, če je ugotovljeno, da ja ta nepravilnost lahko vplivala na vsebino odločbe.

(Glej točko 56.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: sodba z dne 30. januarja 2013, Wahlström/Frontex,F‑87/11, EU:F:2013:10, točka 58.
SKLEP PREDSEDNIKA DRUGEGA SENATA

SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

z dne 27. januarja 2016

Jérôme Glantenay in drugi

proti

Evropski komisiji

„Mirna rešitev spora — Člen 91(1) Poslovnika — Sporazum strank na pobudo Sodišča za uslužbence — Izbris“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero J. Glantenay in osem drugih tožečih strank, katerih imena so navedena v prilogi, predlagajo, prvič, razglasitev ničnosti odločb natečajne komisije natečaja EPSO/AD/204/10, ki so bile naslovljene na vsako od njih, o nepripustitvi tožečih strank k fazi ocenjevanja natečaja EPSO/AD/204/10 v ocenjevalnem centru EPSO po ponovnem odprtju tega natečaja. Drugič, tožeče stranke predlagajo povračilo materialne in nematerialne škode, ki naj bi jo utrpele.

Odločitev:

Zadeva F‑85/15, Glantenay in drugi/Komisija, je izbrisana iz vpisnika Sodišča za uslužbence na podlagi sporazuma med J. Glantenayjem in osmimi drugimi tožečimi strankami, katerih imena so navedena v prilogi, ter Evropsko komisijo. Stranke nosijo stroške v skladu z njihovim dogovorom.

Povzetek

Tožbe uradnikov — Mirna rešitev spora pred Sodiščem za uslužbence — Izbris iz vpisnika

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 91)

(Glej točko 5.)
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (sodnik posameznik)

z dne 27. oktobra 2015

Marianella Ameryckx

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci — Pogodbeni uslužbenec — Funkcionalna skupina — Razvrstitev v razred — Izjema nedopustnosti — Pojem akta, ki posega v položaj — Potrditvena odločba — Novo bistveno dejstvo — Očitna nedopustnost“

Predmet

:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero M. Ameryckx predlaga, prvič, razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije z dne 17. septembra 2014, s katero je ta zavrnila obnovitev njene kariere pogodbenega uslužbenca tako, da bi jo prerazvrstila v višjo funkcionalno skupino, ter, drugič, povračilo premoženjske in nepremoženjske škode, ki naj bi jo utrpela.

Odločitev

:

Tožba se zavrne. M. Ameryckx nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

Povzetek

V okviru tožbe pogodbenega uslužbenca, ki je zaposlen, ne da bi bil pred tem uspešen na testu CAST, ker ga Evropski urad za izbor osebja (EPSO) dejansko ni bil zmožen organizirati, se Komisija ne more veljavno sklicevati na nedopustnost tožbe tako, da navaja neobstoj uspeha na navedenem izbirnem postopku in s tem neobstoj akta, ki posega v položaj. Komisija se ne more sklicevati na nepravilnosti, ki bi lahko bile posledica njenega lastnega ravnanja. (Glej točke od 20 do 22.) Napotitev na: Sodišče: sodba z dne 13. julija 1972, Bernardi/Parlament,90/71, EU:C:1972:68, točka 10; Sodišče prve stopnje: sodba z dne 21. julija 1998, Mellett/Sodišče,T‑66/96 in T‑221/97, EU:T:1998:187, točka 98.

Obvestila, s katerim Urad za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) generalnega direktorja Generalnega direktorata Komisije za kadrovske zadeve in administracijo poziva, naj posamezno določenim pogodbenim uslužbencem, razvrščenim v funkcionalno skupino I, ponudi pogodbe o razvrstitvi v funkcionalno skupino II, ni mogoče šteti za akt, ki posega v položaj, v smislu člena 90(2) in člena 91(1) Kadrovskih predpisov. To obvestilo namreč nima pravnih učinkov, ki bi lahko spremenili položaj zadevnih uslužbencev, saj bi bila za njihovo prerazvrstitev potrebna odločba, ki bi jo v ta namen sprejel organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi. (Glej točko 25.)

Pri seznanitvi z aktom, na katero se nanaša člen 90(2) Kadrovskih predpisov in na podlagi katere začne teči trimesečni rok za pritožbo, gre za seznanitev, ki izhaja iz obvestila o takem aktu ali njegove objave, in ne za seznanitev, do katere bi oseba prišla prek neuradnih sredstev. Enako velja za odločbo, s katero je bilo v skladu s členom 110(4) Kadrovskih predpisov vse osebje seznanjeno tako, da je bila objavljena na intranetni strani institucije. (Glej točko 30.) Napotitev na: Sodišče prve stopnje: sodba z dne 18. marca 1997, Rasmussen/Komisija,T‑35/96, EU:T:1997:36, točka 40.
Uporaba novih splošnih določb za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom v zvezi s prenosom pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, ki je bil zahtevan pred sprejetjem navedenih določb, vendar je bil opravljen po začetku njihove veljavnosti, ni v nasprotju s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

V zvezi s tem se v skladu s splošno priznanim načelom novo pravilo, če ni drugače določeno, uporablja takoj za položaje, ki bodo šele nastali, in tudi za prihodnje učinke položajev, ki so nastali – niso pa še v celoti vzpostavljeni – v času veljavnosti prejšnjega pravila. Drugače velja le za položaje, ki so nastali in so bili dokončno utrjeni v času veljavnosti prejšnjega pravila ter ki ustvarjajo pridobljene pravice. Pravica velja za pridobljeno, če se je dejstvo, na podlagi katerega nastane, uresničilo pred zakonsko spremembo. Vendar to ne velja za pravico, katere dejstvo, na podlagi katerega nastane, se ni uresničilo v času veljavnosti zakonodaje, ki je bila spremenjena.

Po eni strani člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom ne nasprotuje takojšnji uporabi novih splošnih določb za izvajanje.

Po drugi strani obvestitev uradnika ali uslužbenca, ki je vložil predlog za prenos pokojninskih pravic, pridobljenih v okviru drugega pokojninskega sistema, v pokojninski sistem Unije, o predlogu za priznanje pokojninske dobe, še manj pa zgolj vložitev takega predloga, ne spremenita pravnega položaja zadevne osebe in nimata zavezujočih pravnih učinkov. Zato niso obstajale pridobljene pravice uradnika ali uslužbenca, ki bi lahko bile kršene z uporabo novih določb.

Poleg tega je pravica uradnika ali uslužbenca, da se mu prizna pokojninska doba, v celoti vzpostavljena šele po prenosu kapitalizirane vrednosti pravic, pridobljenih v drugem sistemu, v pokojninski sistem Unije.

Nadalje se posamezniki ne morejo sklicevati na načelo varstva zaupanja v pravo, da bi nasprotovali uporabi novega predpisa, še zlasti na področju, na katerem ima zakonodajalec široko diskrecijsko pravico.

(Glej točke od 24 do 27, 29 in 36.)

Napotitev na:

Splošno sodišče Evropske unije: sodba z dne 13. oktobra 2015, Komisija/Verile in Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, točke od 151 do 154 in 170 ter navedena sodna praksa.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Pritožbe uradnikov – Pogoji dopustnosti – Akt, ki posega v položaj – Narava javnega reda – Sodni preizkus po uradni dolžnosti

(člen 263 PDEU; Kadrovski predpisi, člen 91(1))

2. Pritožbe uradnikov – Akt, ki posega v položaj – Pojem – Odločba o določitvi seznama začasnih uslužbencev, ki so napredovali – Vključitev

(Kadrovski predpisi, člena 90 in 91)

1. Obstoj akta, ki posega v položaj in ga je mogoče izpodbijati v skladu z določbami člena 263 PDEU ali člena 91 Kadrovskih predpisov, je bistveni pogoj za dopustnost in njegovo neizpolnitev lahko sodišče Unije upošteva po uradni dolžnosti. Iz tega je razvidno, da je tožba za razglasitev ničnosti kariernega ocenjevalnega poročila, ki ni bilo dokončno sprejeto in ki zato ob vložitvi tožbe ni obstajalo, očitno nedopustna.

(Glej točke 36, 43 in 47.)

Napotitev na:

Sodišče: 4. junij 1986, Groupe des droites européennes/Parlament, 78/85, točka 11; 7. oktober 1987, Brüggemann/CES, 248/86, točka 6;

Sodišče prve stopnje: 10. julij 1990, Automec/Komisija, T‑64/89, točka 41; 18. november 1992, Rendo in drugi/Komisija, T‑16/91, točka 39.

2. V skladu s členom 1(2) odločbe Evropske agencije za varnost omrežij in informacij o sprejetju splošnih določb za izvajanje člena 43 Kadrovskih predpisov in člena 15 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev je napredovanje prerazporeditev iz trenutnega naziva v naslednji višji naziv v isti funkcionalni skupini. V skladu s členom 10(10) navedene odločbe seznam začasnih uslužbencev, ki bodo napredovali, določi organ, ki je pristojen za sklepanje pogodb o zaposlitvi.

Iz tega je razvidno, da pomeni odločba tega organa o določitvi seznama začasnih uslužbencev, ki so napredovali, končno odločbo, ker določa začasne uslužbence, ki so napredovali v zadevnem napredovalnem obdobju. Zato se z objavo tega seznama začasni uslužbenci, ki so menili, da bi lahko napredovali, zanesljivo in dokončno seznanijo z oceno svoje delovne uspešnosti, in s tem trenutkom je njihov pravni položaj prizadet. Zato taka odločba načeloma pomeni akt, ki posega v položaj, zoper katerega se lahko začasni uslužbenci, ki menijo, da ta akt posega v njihov položaj, ker niso napredovali, pritožijo.

(Glej točki 51 in 52.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 21. november 1996, Michaël/Komisija, T‑144/95, točki 30 in 31; 28. september 2004, Tenreiro/Komisija, T‑216/03, točki 47 in 48.
SKLEP PREDSEDNIKA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

z dne 19. februarja 2013

Zadeva F‑160/12 R

Bernat Montagut Viladot

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Začasna odredba – Dopustnost predloga za sprejetje začasnih ukrepov – Splošni javni natečaj – Neuvrstitev na rezervni seznam“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 279 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE na podlagi njenega člena 106a, s katero B. Montagut Viladot predlaga, naj se v njegovo korist „ohrani odprt rezervni seznam“ javnega natečaja EPSO/AD/206/11 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev (AD 5) na področju ekonomije (v nadaljevanju: sporni natečaj) ali podaljša trajanje veljavnosti tega seznama.

Odločitev: Predlog za izdajo začasne odredbe tožeče stranke se zavrže. Stroški se pridržijo.

Povzetek

Začasna odredba – Pogoji dopustnosti – Vloga – Zahteve obličnosti – Navajanje razlogov, ki na prvi pogled upravičujejo odobritev predlaganih ukrepov

(člen 278 PDEU; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člena 102(2) in (3) in 104(2) in (3))

Iz člena 102(2) in (3) Poslovnika Sodišča za uslužbence, katerega nespoštovanje pomeni procesno predpostavko javnega reda, v povezavi s členom 104(2) in (3) navedenega poslovnika izhaja, da mora že sam predlog za izdajo začasne odredbe toženi stranki omogočiti, da pripravi svojo obrambo, sodniku za začasne odredbe pa, da po potrebi brez drugih dodatnih informacij odloči o bistvenih dejanskih in pravnih elementih, na katerih ta temelji in ki morajo izhajati iz samega besedila predloga za izdajo začasne odredbe. Za zagotovitev pravne varnosti in učinkovitega izvajanja sodne oblasti je torej za dopustnost predloga za izdajo začasne odredbe odločilno, da so bistveni dejanski in pravni elementi, na katerih temelji, pregledno in razumljivo povzeti v samem predlogu za izdajo začasne odredbe.

Zato je treba kot nedopustnega zavreči predlog za izdajo začasne odredbe, ki ne vsebuje predstavitve bistvenih dejanskih in pravnih elementov, ki bi lahko pomenili razumljivo argumentacijo, ki bi sodniku za začasne odredbe omogočala razumeti pravno stališče tožeče stranke in odločiti brez drugih dodatnih informacij.

(Glej točke od 11 do 14.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 25. junij 2003, Schmitt/AER, T‑175/03 R, točki 15 in 20;

Splošno sodišče: 27. april 2010, Parlament/U, T‑103/10 P(R), točka 40.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Pritožbe uradnikov – Akt ki posega v položaj – Pojem – Pripravljalni akt – Zdravniško poročilo, pripravljeno v okviru preiskave na podlagi člena 20 Pravil o zavarovanju za primer nezgode pri delu in poklicne bolezni – Izključitev

(Kadrovski predpisi, člena 90 in 91; Pravila o zavarovanju za primer nezgode pri delu in poklicne bolezni, člen 20)

2. Sodni postopek – Stroški – Stroški, povzročeni Sodišču za uslužbence brez razloga ali iz nagajanja zaradi uradnikove zlorabne vložitve tožbe

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 94)

1. Akti ali odločbe, zoper katere je mogoče vložiti ničnostno tožbo, so le ukrepi z zavezujočimi pravnimi učinki, ki bi lahko neposredno in takoj vplivali na interese tožeče stranke s tem ko bi resno spremenili njen pravni položaj.

Kadar gre za akte ali odločbe, ki se pripravijo v več fazah, zlasti po notranjem postopku, so izpodbojni akti samo ukrepi, s katerimi se dokončno določi stališče institucije po tem postopku, ne pa vmesni ukrepi, katerih cilj je priprava končne odločbe.

Glede tega je treba zdravniško poročilo, pripravljeno v okviru preiskave na podlagi člena 20 Skupnih pravil o zavarovanju uradnikov za primer nezgode pri delu in poklicne bolezni, obravnavati kot povsem pripravljalni akt pred končno odločbo, ki sam zase ni akt, ki posega v položaj. V teh okoliščinah predloga za spremembo takšnega poročila ni mogoče šteti za zahtevo v smislu člena 90(1) Kadrovskih predpisov, katere zavrnitev z molkom bi bila lahko predmet pritožbe na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, nato pa predmet tožbe na podlagi člena 91 kadrovskih predpisov.

(Glej točke 20, 21, 24 in 25.)

Napotitev na:

Sodišče: 21. januar 1987, Stroghili proti Računskem sodišču, 204/85, točka 6;

Sodišče za uslužbence: 13. december 2006, Aimi in drugi proti Komisiji, F‑47/06, točka 58; 29. november 2007, Pimlott proti Europolu, F‑52/06, točka 48; 29. februar 2012, Marcuccio proti Komisiji, F‑3/11, točka 39.

2. Člen 94 Poslovnika Sodišča za uslužbence določa, da se lahko stranki, če mu je povzročila stroške, ki bi se jim bilo mogoče izogniti, zlasti če je z vložitvijo tožbe očitno zlorabila postopek, naloži, da jih v celoti ali delno povrne, ne da bi znesek tega povračila presegel znesek 2000 EUR.

To določbo je treba uporabiti, kadar so sodišča Evropske unije že večkrat ugotovila, da je tožeča stranka sprožila spor brez kakršnekoli ustrezne utemeljitve, in je očitno, da je obravnavana zadeva nadaljevanje tega početja.

(Glej točki 30 in 31.)