Načelo estoppel je institut anglosaškega prava, ki ga pravo Evropske unije sicer ne pozna, kar pa ne preprečuje tega, da bi se za nekatera načela, kot sta načeli pravne varnosti ali varstva legitimnih pričakovanj, in nekatera pravila, kot je pravilo nemo potest venire contra factum proprium, ki jih pravo Evropske unije pozna, štelo, da so povezana ali sorodna omenjenemu načelu. Zato je treba očitek v delu, v katerem se sklicuje na kršitev načela estoppel, zavrniti kot pravno neutemeljen, kar ne preprečuje možnosti, da se trditve zadevne stranke preizkusijo v delu, v katerem se lahko šteje, da so v podporo tožbenemu razlogu, ki se v bistvu nanašajo na načeli pravne varnosti ali varstva legitimnih pričakovanj.

Spoštovanje načela pravne varnosti zahteva tudi, da se institucije načeloma izogibajo nedoslednostim, do katerih lahko pride ob izvrševanju različnih določb prava Unije, zlasti v primeru, ko se s temi določbami sledi istemu cilju, kot je neizkrivljena konkurenca na skupnem trgu. V zvezi s tem se z načelom pravne varnosti na področju državnih pomoči zahteva, da mora Komisija, kadar je z nespoštovanjem svoje dolžnosti skrbnega ravnanja ustvarila nejasen položaj, ker je vnesla elemente negotovosti, ker upoštevni predpisi niso jasni in ker dalj časa ni ukrepala, čeprav je za zadevne pomoči vedela, pojasniti ta položaj, preden lahko trdi, da je storila vse, da bi odredila vračilo že plačanih pomoči.

Načelo pravne varnosti je splošno načelo prava Unije, katerega namen je zagotoviti predvidljivost pravnih položajev in pravnih razmerij, ki spadajo na področje uporabe prava Unije. Zato je pomembno, da institucije spoštujejo nedotakljivost aktov, ki so jih sprejele in ki vplivajo na pravni in dejanski položaj pravnih subjektov, tako da lahko te akte spremenijo le ob upoštevanju pravil o pristojnosti in postopkovnih pravil.

(Glej točke od 62 do 64, 66, 69, 73 in 91.)

Iz tega izhaja, da Komisija z začetkom postopka iz člena 88 ES, da bi ugotovila, ali je oprostitev trošarin državna pomoč, ne da bi prej izvedla postopek iz člena 8(5) Direktive 92/81, in s tem ko je na koncu tega postopka sprejela odločbo o ugotovitvi take pomoči, čeprav je bilo s členom 1(2) Odločbe 2001/224 o nižjih trošarinskih stopnjah in oprostitvah plačila trošarine za nekatera mineralna olja, če so uporabljena v posebne namene, zadevni državi članici izrecno dovoljena nadaljnja uporaba te oprostitve, ne krši načel pravne varnosti in polnega učinka aktov institucij, niti člena 8(5) Direktive 92/81. Odločbe Sveta o odobritvi, sprejete na predlog Komisije, lahko namreč učinkujejo samo na področju, zajetem s pravili glede usklajevanja zakonodaj o trošarinah, in ne prejudicirajo učinkov morebitne odločbe, ki jo Komisija lahko sprejme pri izvajanju svojih pristojnosti na področju državnih pomoči.

Poleg tega okoliščina, da so bile z odločbami Sveta o odobritvi odobrene oprostitve trošarin v celoti, pri čemer so bile določene natančne geografske in časovne omejitve, ki jih države članice strogo upoštevajo, ne vpliva na razdelitev pristojnosti med Svetom in Komisijo ter torej Komisiji ne more preprečiti izvajanja pristojnosti.

Odločba Sveta, s katero se državi članici v skladu s členom 8(4) te direktive dopusti oprostitev trošarin, torej Komisiji ne more preprečiti, da izvede pristojnosti, ki jih ima v skladu s Pogodbo in zato začne postopek iz člena 88 ES, da ugotovi, ali je ta oprostitev državna pomoč, in da po koncu tega postopka po potrebi sprejme odločbo, s katero ugotovi obstoj take pomoči.

Pojem državne pomoči ustreza objektivnemu položaju in ni odvisen od ravnanja ali izjav institucij. Zato to, da je Komisija ob sprejetju Odločbe Sveta v skladu s členom 8(4) Direktive 92/81 o uskladitvi trošarinskih struktur za mineralna olja menila, da oprostitve trošarine za mineralna olja, ki se kot goriva uporabljajo za proizvodnjo aluminijevega oksida, ne povzročajo izkrivljanja konkurence in ne ovirajo dobrega delovanja skupnega trga, ne more preprečiti, da se navedene oprostitve opredelijo kot državne pomoči v smislu člena 87(1) ES, če so izpolnjeni pogoji za obstoj državne pomoči. Iz tega a fortiori izhaja, da Komisija pri opredelitvi oprostitev plačila trošarin kot državnih pomoči ni vezana s presojo Sveta v odločbah na področju usklajevanja zakonodaj v zvezi s trošarinami, da navedene oprostitve ne povzročajo izkrivljanja konkurence in ne ovirajo dobrega delovanja skupnega trga.

Iz tega izhaja, da je Komisija z začetkom postopka iz člena 88 ES, da bi ugotovila, ali je sporna oprostitev trošarin državna pomoč, in s tem ko je na koncu tega postopka sprejela odločbo o ugotovitvi pomoči, ki ni združljiva s skupnim trgom, in odreditvi njenega vračila zgolj izvajala pristojnosti, ki so ji bile dodeljene s Pogodbo ES na področju državnih pomoči, in da s tem ni krši niti načel pravne varnosti in polnega učinka aktov institucij niti člena 8(5) Direktive 92/81.

(Glej točke od 69 do 71, 74 in 88.)