*
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
*
ECLI:EU:C:2015 :217 1SODBA SODIŠČA (veliki senat)
z dne 14. aprila 2015  
Jezik postopka: francoščina.„Ničnostna tožba — Makrofinančna pomoč tretjim dr žavam — Sklep K omisije o umiku p redloga 
okvirne uredbe — Člena 13(2) PEU in 17 P EU — Člen 293 PD EU — Načelo prenosa pristojnosti — 
Načelo institucionalnega ravnovesja — Načelo lojalnega sodelovanja — Člen 296 PD EU — 
Obveznost obrazložitve“
V zadevi C-409/13,
zaradi n ičnostne tožbe na podlagi člena 263 PD EU, vložene 18. julija 2013 ,
Svet E v r opske u nije, ki g a zastopajo G. Maganza, A. de Gregorio M erino in I. Gurov, agenti,
tožeča stranka,
ob intervenciji
Češke r epublike, ki j o zastopajo M . Smolek, J. Vláčil in J. Škeřik, agenti,
Zvezne republike N emčije, ki j o zastopa T. Henze, agent,
Kraljevine Španije, ki j o zastopa M. Sampol Pucurull, agent,
F rancoske r epublike, ki j o zastopajo G. de Bergues, D. Colas in N. Rouam, agenti,
Italijanske r epublike, ki j o zastopata G. Palmieri, agentka, skupaj s P. Gentilijem, avvocato dello Stato, 
z naslovom za vročanje v Luxembourgu,
Kraljevine Ni zozemske, ki j o zastopajo M . Bulterman, B. Koopman, in J. Langer, agenti,
Slovaške r epublike, ki j o zastopa B. Ricziová, agentka,
Republike F inske, ki j o zastopa H. Leppo, agentka,
Kraljevine Švedske, ki j o zastopata U. Persson in A. Falk, agentki,
Združenega k raljestva Velika Britanija in Se verna Irska, ki g a zastopata V. Kaye, agentka, skupaj 
z R. Palmerjem, barrister,
intervenienti,
proti
2 ECLI:EU:C:2015 :217SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
E v ropski komisiji, ki j o zastopajo B. Smulders, P. Van Nuffel in M . Clausen, agenti, z naslovom za 
vročanje v Luxembourgu,
tožena stranka,
SODIŠČE (veliki senat),
v sestavi V. Skouris, predsednik, K. Lenaerts (poročevalec), podpredsednik, M . Ilešič, L. Bay Larsen, 
T. von D anwitz, C. Vajda, S. Rodin, predsedniki senatov, in K. Jürimäe, predsednica senata, A. Rosas, 
E. Juhász, A. Borg Barthet, J. Malenovský, E. Levits, J. L. da C ruz Vilaça in F. Biltgen, sodniki,
generalni pravobranilec: N. Jääskinen,
sodni tajnik: V. Tourrès, administrator,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 23. septembra 2014 ,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 18. decembra 2014
izreka n aslednjo
Sodbo
1 Svet Evropske u nije s tožbo zahteva razglasitev n ičnosti sklepa Evropske ko misije z dne 8. maja 2013 , 
s katerim je ta umaknila svoj predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o splošnih določbah 
v zvezi z makrofinančno p omočjo tretjim dr žavam (v nadaljevanju: izpodbijani sklep).
Dejansko stanje in izpodbijani sklep
Predlog okvirne uredbe
2 Instrument m akrofinančne p omoči (v n adaljevanju: M FP) s e u porablja z a d odeljevanje 
makroekono mske f inančne pomoči tretjim dr žavam, ki s e spopadajo s kratkoročnimi težavami 
s plačilno b ilanco. Najprej se je ta pomoč dodeljevala na podlagi sklepov Sveta, sprejetih za 
posamezno dr žavo na podlagi člena 235 P ogodbe ES, nato člena 308 E S (ki m u ustreza člen 352 
PDEU). Od začetka ve ljavnosti Lizbonske p ogodbe je bila MFP dodeljena na podlagi sklepov, ki s ta jih 
za posamezno dr žavo na podlagi člena 212 PD EU sprejela Evropski p arlament in Svet v rednem 
zakono dajnem p ostopku, brez poseganja v postopek v nujnih primerih iz člena 213 PD EU.
3 Komisija je 4. julija 2011 p redstavila predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta, ki j e v skladu 
s členoma 209 PD EU in 212 PD EU in zadeva splošne določbe za m akrofinančno p omoč tretjim 
državam (v nadaljevanju: predlog okvirne uredbe).
4 V uvodnih izjavah od 2 do 4, od 6 do 8 in 13 p redloga okvirne uredbe je bilo navedeno:
„(2)Makrofinančna pomoč tretjim dr žavam zdaj temelji na začasnih sklepih za posamezno dr žavo, ki 
jih sprejemata Evropski p arlament in S vet. S tem s e uspešnost in u činkovitost pomoči 
zmanjšujeta, ker nastajajo nepotrebni zamiki me d vložitvijo zahtevkov za makrofinančno p omoč 
in dejanskim začetkom izplačevanja pomoči.
ECLI:EU:C:2015 :217 3SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
(3) Z okvirom za zagotavljanje makrofinančne pomoči tretjim dr žavam, s katerimi je Unija pomem bno 
politično, gospodarsko i n trgovsko p ovezana, se bo učinkovitost pomoči povečala. Zlasti se bo 
omogočilo zagotavljanje makrofinančne pomoči tretjim dr žavam, da b i bile spodbujene k sprejetju 
ukrepov gospodarske p olitike, s katerimi bi verjetno r ešile plačilnobilančno kri zo.
(4) Evropski parlament v resoluciji o izvajanju makrofinančne pomoči tretjim dr žavam z dne 3. junija 
2003 p oziva k sprejetju okvirne uredbe za m akrofinančno p omoč, da b i se pospešil postopek 
odločanja ter zagotovila uradna in pregledna podlaga za ta finančni instrument.
[…]
(6) Unija je leta 2006 n atančno p regledala in poenostavila svoj okvir zunanje pomoči, da b i povečala 
njegovo učinkovitost. Za vse ključne zunanje finančne instrumente je sprejela okvirne uredbe, 
v skladu s katerimi je za izvajanje pooblaščena Komisija. Edini pomem ben instrument, ki t renutno 
nima okvirne uredbe, je makrofinančna pomoč.
(7) Svet je v sklepih z dne 8. oktobra 2002 d oločil me rila (tako i menovana genvalska me rila) za 
usmerjanje ukrepov makrofinančne pomoči [Unije] […]. Primerno je, da s e ta me rila formalizirajo 
v pravnem a ktu, ki g a potrdita Evropski p arlament in Svet, pri čemer jih tudi p osodobita in 
pojasnita.
(8) Ustrezne postopke i n instrumente je treba predvideti vnaprej, da l ahko U nija hitro zagotovi 
makrofinančno p omoč, zlasti kadar o koliščine zahtevajo takojšnje ukrepanje. S tem b i se tudi 
povečali jasnost in preglednost me ril, ki s e uporabljajo za dodeljevanje makrofinančne pomoči.
[…]
(13) Makrofinančna pomoč bi morala dopolnjevati sredstva, ki j ih zagotovijo M ednarodni denarni 
sklad i n dr uge ve čstranske f inančne institucije, pri čemer bi moralo biti breme p ravično 
porazdeljeno me d Unijo in dr ugimi donatorji. Z makrofinančno p omočjo bi se morala zagotoviti 
dodana vrednost sodelovanja Unije.“
5 Člen 1 predloga okvirne uredbe, naslovljen „Cilj in obseg pomoči“, je določal:
„1.Ta uredba vsebuje splošne določbe o dodeljevanju m akrofinančne pomoči upravičenim tretjim 
državam in ozemljem, opredeljenim v členu 2.
2. Makrofinančna pomoč je izreden finančni instrument za nevezano i n nenamensko p omoč za 
plačilno b ilanco upravičenim tretjim dr žavam in ozemljem. Namenjena je vzpostavitvi vzdržnega 
stanja na področju zunanjega financiranja v državah s težavami na tem p odročju. Podpira i zvajanje 
odločnih prilagoditvenih ukrepov in ukrepov strukturne reforme z a odpravo plačilnobilančnih težav.
3. Makrofinančna pomoč se lahko o dobri, če se skupaj z večstranskimi finančnimi institucijami 
ugotovi, da o bstoječa znatna in preostala vrzel v zunanjem f inanciranju presega sredstva, ki j ih 
zagotavljajo M ednarodni denarni sklad ( MDS) in dr uge ve čstranske i nstitucije, kljub izvajanju 
programov za odločno g ospodarsko stabilizacijo in reformo.
4. Izvajanje makrofinančne pomoči je začasno in se prekine, takoj ko z unanje finančno s tanje države 
upravičenke spet postane vzdržno.“
4 ECLI:EU:C:2015 :217SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
6 Člen 2 predloga okvirne uredbe se je nanašal na dr žave u pravičenke d o M FP in se je v zvezi s tem 
skliceval na Prilogo I, naslovljeno „Države in ozemlja, ki s o upravičeni v skladu s členom 2(a) in (b)“. 
Prav tako je določal možnost, da s e taka p omoč odobri dr ugim tretjim dr žavam o d tistih, navedenih 
v tej prilogi, in sicer v izrednih in ustrezno u temeljenih okoliščinah, č e so te dr žave p olitično, 
gospodarsko in geografsko tesno p ovezane z Unijo.
7 Člen 3 tega predloga je urejal oblike M FP (posojilo, nepovratno s redstvo ali ko mbinacija obeh) in 
pogoje financiranja te pomoči.
8 V členu 4 tega predloga so bili opredeljeni pogoji za zagotovitev s kladnosti M FP z ustreznimi 
finančnimi določbami prava Unije. Njegov člen 5 je določal pravila za določitev zneska MFP.
9 Člen 6 predloga okvirne uredbe, naslovljen „Pogoji“, je določal:
„1.Pogoj za d odelitev m akrofinančne p omoči je, da dr žava p rejemnica spoštuje u činkovite 
demokratične me hanizme, ki t emeljijo zlasti na večstrankarskih parlamentarnih sistemih, pravni državi 
in spoštovanju človekovih pravic.
2. Makrofinančna pomoč je pogojena z obstojem p rograma MD S, za ka terega se uporabljajo sredstva 
tega sklada.
3. Izplačila pomoči so odvisna od zadovoljivih rezultatov programa MD S. Odvisna so tudi od izvajanja 
sklopa jasno d oločenih u krepov gospodarske p olitike v določenem č asovnem o bdobju, ki s e 
osredotočajo na strukturne reforme, o katerih se dogovorita Komisija in dr žava upravičenka in ki s o 
določeni v mem orandumu o soglasju.
4. Da bi se zaščitili finančni interesi Unije in okrepilo upravljanje upravičenk, bi moral mem orandum 
o soglasju vključevati ukrepe, ki s o namenjeni povečanju učinkovitosti, preglednosti in odgovornosti 
sistemov za upravljanje javnih financ.
5. Pri oblikovanju ukrepov politike je treba ustrezno u poštevati tudi n apredek v zvezi z vzajemnim 
odpiranjem t rgov, razvoj pravične trgovine, ki t emelji na pravilih, in dr uge prednostne naloge v okviru 
zunanje politike U nije.
6. Ukrepi politike s o skladni z obstoječimi sporazumi o partnerstvu, sporazumi o sodelovanju ali 
pridružitvenimi sporazumi, sklenjenimi me d U nijo in dr žavo u pravičenko, ter s programi 
makroekono mske p rilagoditve in strukturnih reform, ki j ih izvaja dr žava upravičenka o b podpori 
MDS.“
10 Člen 7 tega predloga okvirne uredbe se je nanašal na postopek dodelitve M FP.
11 Člen 7(1) tega predloga je določal, da dr žava, ki ž eli prejeti MFP, predloži pisni zahtevek Komisiji.
12 Člen 7(2) v povezavi s členom 14(2) tega predloga je določal, da č e so izpolnjeni pogoji iz členov 1, 2, 
4 in 6 tega predloga, Komisija dodeli zahtevano p omoč v skladu s postopkom „pregleda“ iz člena 5 
Uredbe (EU) št. 182/2011 E vropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi 
splošnih pravil in načel, na podlagi katerih dr žave č lanice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil 
Komisije (UL L 55, str. 13).
13 Člen 7(3) predloga okvirne uredbe se je nanašal na navodila, ki j ih je bilo treba navesti v sklepu 
o dodelitvi posojila in sklepu o dodelitvi nepovratnih sredstev. Ta določba je določala, da s e v obeh 
primerih določi obdobje razpoložljivosti MFP, ki o bičajno n i daljše od treh let.
ECLI:EU:C:2015 :217 5SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
14 Člen 7(4) v povezavi s členom 14(3) tega predloga je določal, da s e Komisija po odobritvi sklepa 
o dodelitvi MFP na podlagi „svetovalnega“ postopka iz člena 4 Uredbe št. 182/2011 s tretjo dr žavo 
dogovori o ukrepih politike iz člena 6, od (3) do (6), tega predloga.
15 Člen 7(5) predloga okvirne uredbe je določal, da s e Komisija po odobritvi sklepa o dodelitvi MFP 
z državo upravičenko d ogovori o podrobnih finančnih pogojih pomoči, v okviru sporazuma o posojilu 
ali sporazuma o nepovratnih sredstvih.
16 Na podlagi členov 8 in 9 tega predloga je bila Komisija pooblaščena za izvajanje, finančno u pravljanje 
in izplačilo M FP ter pristojna za zamrznitev, zmanjšanje ali prekinitev izplačila pomoči pod nekaterimi 
pogoji. Člen 10 tega predloga se je nanašal na podporne ukrepe.
17 Nazadnje, člen 11 p redloga okvirne uredbe se je nanašal na zaščito finančnih interesov Unije, člen 12 
na vrednotenje učinkovitosti MFP, člen 13 p a na letno p oročilo o izvajanju M FP.
Medinstitucionalna pogajanja v zvezi s predlogom ok virne uredbe
18 Predlog okvirne uredbe je bil po ve č srečanjih delovne skupine finančnih svetovalcev S veta predmet 
„splošnega pristopa“ Sveta, ki g a je Odbor stalnih predstavnikov (Coreper) odobril 15. decembra 2011 . 
Svet je v tem „splošnem p ristopu“ me d dr ugim v zvezi s členom 7(2) navedenega predloga predlagal, 
naj se za sprejetje vsakega sklepa o dodelitvi MFP dodelitev izvedbenega pooblastila Komisiji nadomesti 
z uporabo rednega zakono dajnega postopka.
19 Parlament je na plenarnem z asedanju 24. maja 2012 s prejel poročilo gl ede spremem b k predlogu 
okvirne uredbe, ki g a je pripravil odbor za me dnarodno t rgovino. V tem p oročilu je bila me d dr ugim 
za dodelitev M FP predlagana uporaba delegiranih aktov.
20 Na prvih treh tristranskih srečanjih me d Parlamentom, Svetom in K omisijo 5. in 28 . junija ter 
19. septembra 2012 s e je izkazalo, da o bstajajo ra zhajanja glede stališč teh treh institucij v zvezi 
z vprašanjem p ostopka d odelitve M FP iz člena 7 predloga okvirne uredbe. Parlament in Svet sta zlasti 
izrazila zaskrbljenost gl ede p omanjkanja p olitičnega in d emokratičnega n adzora p ri p ostopku 
odločanja, določenem v tem č lenu.
21 Komisija je januarja 2013 z a četrto tristransko s rečanje predložila delovni dokument, naslovljen 
„Landing zone on i mplementing acts, delegated acts and co-decision i n th e M FA F ramework 
Regulation“ („Območje zbliževanja izvršnih aktov, delegiranih aktov in soodločanja v okvirni uredbi 
MFP“), ka terega namen je bil doseči uskladitev s tališč navedenih treh institucij v zvezi s tem 
vprašanjem i n se odzvati na pomisleke P arlamenta in Sveta.
22 Na pogajanjih v okviru četrtega tristranskega srečanja 30. januarja 2013 j e postalo jasno, da s ta se 
Parlament in Svet v okviru predlagane uredbe lahko d ogovorila o rešitvi, da s e v okviru predlagane 
uredbe za sprejetje vsakega sklepa o dodelitvi MFP uporabi redni zakono dajni postopek, da s e za 
sprejetje sporazuma z državo upravičenko u porabi izvedbeni akt K omisije in da s e na to institucijo 
prenesejo pooblastila za sprejetje nekaterih aktov, povezanih s tako p odeljeno M FP.
23 Predstavniki Parlamenta in Sveta so na pe tem t ristranskem s rečanju 27. februarja 2013 p otrdili, da z a 
dodelitev M FP želijo ohraniti uporabo rednega zakono dajnega postopka. Predstavnik K omisije je 
navedel, da b i lahko K omisija zato, ker tak pristop izkrivlja predlog okvirne uredbe, razmislila o umiku 
tega predloga.
24 Nadomestitev izvršne pristojnosti Komisije z rednim zakono dajnim p ostopkom z a sprejetje sklepov 
o dodelitvi MFP je bil predmet načelnega dogovora P arlamenta in Sveta, formaliziranega na šestem 
tristranskem s rečanju 25. aprila 2013 . Predstavnik Komisije je ob tej priložnosti s tem, da j e navedel,
6 ECLI:EU:C:2015 :217SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
 da b i Komisija v primeru uporabe rednega zakono dajnega postopka z a sprejetje vsakega sklepa 
o dodelitvi MFP lahko p reučila umik predloga okvirne uredbe, ker bi po m nenju te institucije taka 
spremem ba ta predlog izkrivila in povzročila resne težave v ustavnem r edu, uradno izrazil nestrinjanje 
s tem p ristopom.
25 Predsednik Coreperja je v dopisu z dne 6. maja 2013 , ki j e bil poslan O . Rehnu, podpredsedniku 
Komisije, obžaloval napoved predstavnika K omisije, podano n a šestem t ristranskem s rečanju, in to 
institucijo zaprosil, naj ponovno p reuči svoje stališče predvsem gl ede na skorajšnji dogovor me d 
Parlamentom in Svetom.
26 O. Rehn je z dopisom z dne 8. maja 2013 p redsednika P arlamenta in Sveta seznanil z odločitvijo, ki j o 
je ko legij komisarjev sprejel na 2045 . seji, da u makne predlog okvirne uredbe v skladu s členom 293(2) 
PDEU.
Predlogi strank in postopek p red S odiščem
27 Svet Sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep ra zglasi za ničen in Komisiji naloži plačilo stroškov.
28 Komisija Sodišču predlaga, naj tožbo ko t neutemeljeno z avrne in plačilo stroškov naloži Svetu.
29 Češki republiki, Zvezni republiki N emčiji, Kraljevini Španiji, Francoski republiki, Italijanski republiki, 
Kraljevini N izozemski, Slovaški r epubliki, Republiki F inski, Kraljevini Švedski t er Združenemu 
kraljestvu Ve lika B ritanija in Severna Irska je bila dovoljena intervencija v podporo predlogom Sveta.
Tožba
30 Svet v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge. Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev n ačela 
prenosa pristojnosti iz člena 13(2) PEU in načela institucionalnega ravnovesja. Drugi tožbeni razlog se 
nanaša na kršitev n ačela lojalnega sodelovanja iz člena 13(2) PEU. Tretji tožbeni razlog se nanaša na 
kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 296, drugi odstavek, PD EU.
Trditve strank
31 Svet v okviru prvega tožbenega razloga ob podpori dr žav članic intervenientk navaja, da K omisija v tem 
primeru ni spoštovala načela prenosa pristojnosti iz člena 13(2) PEU, ki o draža načelo institucionalnega 
ravnovesja.
32 Prvič, Svet in dr žave č lanice trdijo zlasti, da P ogodbi ne vsebujeta izrecnega sklicevanja na splošno 
pristojnost Komisije, ki b i ji dovoljevala, da u makne predloge, ki j ih poda zakono dajalcu Unije.
33 V zvezi s tem p oudarjajo, prvič, da K omisija iz svoje pravice do zakono dajne pobude iz člena 17(2) PEU 
ne more izpeljati simetrične pravice do pobude, ki j e diskrecijska.
34 Pravica Komisije do umika b i morala biti omejena na objektivne primere, kot je potek časa ali pojav 
novih okoliščin oziroma tehničnih ali znanstvenih podatkov, zaradi ka terih postane zakono dajni 
predlog zastarel ali brezpredmeten, trajni neobstoj znatnega napredka z akono dajnega postopka, ki 
nakazuje na neuspeh, ali obstoj skupne strategije z zakono dajalcem U nije v duhu lojalnega sodelovanja 
in spoštovanja institucionalnega ravnovesja.
35 Drugič, Komisiji naj na podlagi člena 293 PD EU ne bi bilo m ogoče priznati posebne pristojnosti za 
umik. P riznanje take p osebne pristojnosti bi, nasprotno, odvzelo polni učinek pravici Sveta iz 
člena 293(1) PD EU, da s premeni predlog Komisije v mejah njegovega predmeta in namena.
ECLI:EU:C:2015 :217 7SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
36 Tretjič, odločanje po prostem p reudarku gl ede umika v sakič, ko s e Komisija ne strinja s predlogi 
spremem b, o katerih se dogovorita sozakono dajalca, oziroma ni zadovoljna s končnim i zidom 
pogajanj, bi pomenilo, da s e ji podeljuje neupravičeno s redstvo pritiska n a potek zakono dajnega dela 
in tudi pravica veta na zakono dajno d elovanje glede na preudarke o politični primernosti.
37 Četrtič, po m nenju Sveta in Zvezne republike N emčije bi bilo dejstvo, da s e Komisiji priznava taka 
diskrecijska p ravica gl ede u mika, v nasprotju z načelom d emokracije, ki s e v skladu 
s členom 10(1) in (2) PEU izraža v Parlamentu in v pripadnosti članov Sveta vladam, ki s o politično 
odgovorne svojim nacionalnim parlamentom.
38 Ob upoštevanju splošnih preudarkov Svet in dr žave č lanice intervenientke p oudarjajo, drugič, da j e 
Komisija s sprejetjem i zpodbijanega sklepa ovirala Parlament in Svet pri izvajanju njunih zakono dajnih 
pristojnosti, ker je brez objektivnega ra zloga in zgolj zaradi p olitičnega oportunizma nasprotovala 
kompromisni rešitvi, ki s ta jo nameravala sprejeti.
39 V zvezi s tem S vet in te dr žave č lanice poudarjajo, prvič, da d omnevno i zkrivljanje zakono dajnega 
predloga, resna grožnja institucionalnemu ra vnovesju oziroma očitna nezakonitost akta, ki s ta ga 
predlagala sozakono dajalca, Komisije ne pooblaščajo za umik njenega predloga.
40 Podredno, Svet in te dr žave č lanice trdijo, drugič, da v tem p rimeru ni bila podana no bena od teh 
okoliščin.
41 V zvezi s tem S vet in dr žave č lanice intervenientke t rdijo, kar n a eni strani zadeva domnevno 
izkrivljanje zakono dajnega p redloga, da s i je tako i zkrivljanje m ogoče p redstavljati samo, če 
zakono dajalec želi odstopati od p odročja u porabe, predmeta ali njegovega n amena. Ve ndar 
v obravnavanem p rimeru ni tako, ker sporazumna rešitev me d Parlamentom in Svetom n i povzročila, 
da b i predlog okvirne uredbe izgubil polni učinek in smisel, niti ni ogrozila izvajanja ciljev.
42 Element predloga okvirne uredbe v zvezi s postopkom d odelitve M FP naj bi utrdil sekundarni in 
instrumentalni pomen ter naj zato ne bi bil bistveni del tega predloga, brez katerega bi drugi elementi 
izgubili svoj pomen. Namen tega ko mpromisa naj bi bil kve čjemu odprava pomanjkljivosti predloga 
okvirne uredbe, ki b i s tem, da b i na Komisijo prenesel pristojnost izvršnega odločanja, ogrozil 
pristojnosti, ki s o na podlagi členov 209 PD EU in 212 PD EU p ridržane zakono dajalcu U nije na 
področju M FP, ob upoštevanju politične dimenzije te zadeve.
43 Svet, Z vezna republika N emčija, Francoska r epublika, Kraljevina Švedska i n Z druženo kra ljestvo 
poudarjajo, me d dr ugim, da s porazumna rešitev P arlamenta in Sveta prav tako n e bi omajala splošnega 
cilja, ki m u sledi predlog okvirne uredbe, to je, da s e racionalizira p ostopek za dodelitev M FP, tako da 
se formalizirajo in pojasnijo predpisi, ki u rejajo izvajanje te pomoči, da b i se okrepili preglednost in 
predvidljivost tega instrumenta.
44 Glede cilja skladnosti, ki m u načrtovana okvirna uredba prav tako sledi, Francoska republika n avaja, da 
MFP ni podobna dr ugim instrumentom U nije s področja finančnih pomoči, navedenih v uvodnih 
izjavah predloga uredbe. Zato prilagoditev p ostopkov, ki s e uporabijo na področju M FP, postopkom, ki 
se uporabijo za druge instrumente, ne bi bila potrebna.
45 Kar z adeva, na dr ugi strani, tveganje resne grožnje institucionalnemu ra vnovesju, Svet, Z vezna 
republika N emčija, Italijanska republika, Republika F inska in Združeno kra ljestvo poudarjajo, da j e bilo 
v tem p rimeru tveganje izključeno, ob upoštevanju zlasti popolnosti pravnih sredstev in postopkov 
sodnega nadzora zakono dajnih aktov Unije.
8 ECLI:EU:C:2015 :217SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
46 Francoska republika in Kraljevina Švedska p rav tako n avajata, da j e bila sporazumna rešitev, ki s ta jo 
dosegla sozakono dajalca, taka, da b i se ohranila svoboda K omisije, da v primeru zahteve z a dodelitev 
MFP di skrecijsko o dloči o predložitvi predloga dodelitve take p omoči in, odvisno o d primera, določi 
znesek te pomoči ter zagotovi njeno izvedbo in nadzor.
47 Svet in vse države članice intervenientke z drugim tožbenim ra zlogom uveljavljajo, da K omisija v tem 
primeru ni spoštovala načela lojalnega sodelovanja iz člena 13(2) PEU.
48 Komisiji očitajo, da n i izrazila no benih zadržkov niti opozorila, ko s ta sozakono dajalca decembra 
2011 in maja 2012 s prejela svoje stališče glede predloga okvirne uredbe. Komisiji prav tako o čitajo, da 
sozakono dajalcema ni pravočasno s poročila svoje namere o umiku p redloga okvirne uredbe in da j e 
slednje tako p ri tem o virala, da b i se izognila predlaganemu umiku s spremem bo njihovega skupnega 
pristopa. Med dr ugim p oudarjajo, da j e Komisija hitela z umikom tega predloga na isti dan, ko b i 
morala Parlament in Svet sprejeti kon čni dogovor, katerega posledica bi bilo sprejetje akta, ki j i ne bi 
ustrezal.
49 Nespoštovanje načela lojalnega sodelovanja s strani Komisije naj bi bilo še večje, ker ni izčrpala pravnih 
sredstev iz členov 3(2) in 11(1) Poslovnika S veta, priloženega Sklepu Sveta z dne 1. decembra 2009 
o spremem bi Poslovnika S veta (UL L 325, str. 35), da b i preverila, ali v obravnavani zadevi za 
spremem bo njenega predloga okvirne uredbe obstaja soglasje, zahtevano v členu 293(1) PD EU.
50 Italijanska r epublika in Združeno kra ljestvo trdita, da j e Komisija ne glede na čas umika p redloga 
okvirne uredbe že na začetku izključevala vsakršno ra zpravo in pogajanja s sozakono dajalcema glede 
vsebine člena 7 navedenega predloga, čeprav sta ta imela skupni pristop do tega vp rašanja.
51 Svet in vse dr žave č lanice intervenientke s tretjim tožbenim ra zlogom trdijo, da j e sklep o umiku 
zakono dajnega predloga akt, ki j e lahko p redmet sodnega nadzora in ki m ora posledično izpolnjevati 
obveznost obrazložitve iz člena 296, drugi odstavek, PD EU.
52 V d opisu z dne 8. maja 2013 , s katerim je podpredsednik K omisije predsednika P arlamenta in 
predsednika S veta obvestil o izpodbijanem s klepu, naj ne bi bilo no benega elementa v zvezi z razlogi 
za ta sklep. Ti razlogi naj bi bili navedeni le v notranjih dokumentih Komisije, s katerimi se je Svet 
seznanil šele me d tem s odnim postopkom.
53 Tak popoln neobstoj obrazložitve n aj bi potrjeval, da j e izpodbijani sklep ar bitraren.
54 Komisija v odgovoru na prvi tožbeni razlog poudarja, prvič, da j e umik zakono dajnega predloga ter 
predstavitev a li spremem ba takega predloga eden od izrazov njene pravice do pobude v splošnem 
interesu Unije, ki j o ima na podlagi člena 17(1), prvi stavek, PEU. Ta pravica do umika n aj bi bila eno 
od sredstev te institucije za izvajanje njenih pristojnosti, poverjenih na podlagi Pogodb v postopkih, ki 
vodijo do sprejetja aktov Unije.
55 Zato, ker lahko K omisija sama odloči, da b o ali ne bo podala zakono dajnega predloga in bo ali ne bo 
spremenila prvotnega predloga oziroma že spremenjenega predloga, bi morala samo Komisija, zato ke r 
njen predlog še ni bil sprejet, odločiti o tem, ali ga obdrži oziroma umakne.
56 V tem p rimeru naj bi Komisija sprejela izpodbijani sklep n e zaradi s miselnosti oziroma politične izbire, 
ki naj bi jo domnevno u veljavila s tem, da j e posegla v vlogo „tretje veje“ zakono dajne oblasti Unije, 
temve č zato, ker naj bi akt, ki s ta ga sozakono dajalca nameravala sprejeti, izkrivljal njen predlog 
okvirne uredbe in resno o grožal me dinstitucionalno ra vnovesje, in sicer zaradi n ačelnega dogovora 
Parlamenta in Sveta, da s e za sprejetje vsakega sklepa o dodelitvi MFP v členu 7 tega sklepa prenos 
izvršne pristojnosti Komisiji nadomesti z uporabo rednega zakono dajnega postopka.
ECLI:EU:C:2015 :217 9SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
57 Drugič, Komisija izpodbija dejstvo, da v izpodbijanem s klepu nista bili spoštovani načelo prenosa 
pristojnosti in načelo institucionalnega ravnovesja.
58 V zvezi s tem n avaja, da p ristojnosti zakono dajalca Unije ne obsegajo suverene pristojnosti za sprejetje 
akta, ki b i popolnoma spremenil smisel njenega predloga ali mu odvzel pomen.
59 Komisija prav tako p oudarja, da v izpodbijanemu sklepu ni bil nespoštovan člen 293(1) PD EU in je bil 
ta sklep lahko z akonito utemeljen s členom 293(2) PD EU, ki ka že na splošno o dgovornost, ki j o ima ta 
institucija v okviru rednega zakono dajnega postopka.
60 Nazadnje, Komisija izpodbija trditev, da n aj bi ta sklep vp lival na načelo demokratičnosti, pri čemer 
poudarja, da i ma po zgledu dr ugih institucij Unije lastno d emokratično legitimnost.
61 Komisija v odgovor na dr ugo vp rašanje, ob sklicevanju na kr onološki p regled dela pred sprejetjem 
izpodbijanega sklepa, poudarja, da d va očitka S veta v zvezi z domnevno kr šitvijo načela lojalnega 
sodelovanja nista utemeljena.
62 Komisija v odgovor na tretje vp rašanje poudarja, da j e izpodbijani sklep s klep, izdan v internem 
postopku, za ka terega obveznost obrazložitve iz člena 296 PD EU ne ve lja. Poudarja, da j e vsekakor 
izpolnila obveznost obvestiti Parlament in Svet o sprejetju izpodbijanega sklepa in o razlogih za to 
sprejetje. Te ra zloge naj bi predstavniki K omisije nenehno i zpostavljali tako n a ra zličnih srečanjih 
delovne skupine finančnih svetovalcev S veta ko t tudi na tristranskih srečanjih me d 26 . februarjem i n 
7. majem 2013 .
Presoja So dišča
63 Svet ob podpori dr žav članic intervenientk s tremi tožbenimi razlogi, ki j ih je treba preučiti skupaj, trdi, 
da je bil izpodbijani sklep sprejet ob kršitvi člena 13(2) PEU in člena 296, drugi odstavek, PD EU.
64 Na podlagi člena 13(2) PEU v saka i nstitucija deluje v mejah p ristojnosti, ki s o ji dodeljene 
s Pogodbama, in v skladu s postopki, pogoji in cilji, ki j ih določata Pogodbi. Ta določba odraža načelo 
institucionalnega ravnovesja, ki j e značilnost institucionalnega okvira U nije (glej sodbo M eroni/Haute 
Autorité, 9/56, EU:C:1958 :7, str. 44), ki p omeni, da m ora vsaka o d institucij izvajati svoje pristojnosti 
ob ustreznem u poštevanju pristojnosti dr ugih institucij (glej v tem s mislu sodbi Parlament/Svet, 
C-70/88, EU:C:1990 :217, točka 22, in Parlament/Svet, C-133/06, EU:C:2008 :257, točka 57).
65 Člen 13(2) PEU me d dr ugim določa, da i nstitucije me d seboj lojalno s odelujejo.
66 Člen 296, drugi odstavek, PD EU zlasti določa, da s e pravni akti Unije obrazložijo.
67 Argumentacija Sveta in dr žav članic intervenientk se v bistvu nanaša na to, da j e Komisija s tem, da j e 
z izpodbijanim sklepom u maknila predlog okvirne uredbe, prekoračila svoje pristojnosti na podlagi 
Pogodb in s tem o grozila institucionalno ra vnovesje, saj ji s Pogodbami ni podeljeno p ooblastilo za 
umik zakono dajnega predloga v okoliščinah, ko t so v tem p rimeru. Komisija naj prav tako n e bi 
spoštovala načela lojalnega sodelovanja. Izpodbijani sklep n aj bi bil me d dr ugim nezadostno u temeljen.
68 V zvezi s tem j e treba navesti, da s e na podlagi člena 17(2) PEU zakono dajni akt U nije lahko sprejme l e 
„na predlog Komisije“, razen če Pogodbe določajo drugače, za kar v obravnavanem p rimeru ne gre.
69 Prav tako r edni zakono dajni postopek, na ka terega se sklicujeta člena 209 PD EU in 212 PD EU, na 
katera se je nanašal predlog okvirne uredbe, v skladu s členom 289 PD EU pomeni, da P arlament in 
Svet skupaj sprejemata uredbe, direktive ali sklepe „na podlagi predloga Komisije“.
10 ECLI:EU:C:2015 :217SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
70 Zakono dajna pobuda, ki j o ima Komisija na podlagi členov 17(2) PEU in 289 PD EU, pomeni, da l ahko 
Komisija sklene, da b o ali ne bo podala predloga zakono dajnega akta, razen v primeru, drugačnem ko t 
je ta v tej zadevi, ko j e na podlagi prava Unije zavezana, da t ak predlog poda. Na podlagi te pristojnosti 
Komisija, ki – ko p oda p redlog zakono dajnega akta v skladu s členom 17(1) PEU – spodbuja splošni 
interes Unije in za to sprejema ustrezne pobude, določi predmet, namen in vsebino tega predloga.
71 Člen 293 PD EU tej pristojnosti zakono dajne pobude daje dvojno jamstvo.
72 Na dr ugi strani člen 293(1) PD EU določa, da kadar S vet v skladu s Pogodbama odloča na predlog 
Komisije, lahko ta predlog spremeni le soglasno, razen v primerih, navedenih v določbah PD EU.
73 Na dr ugi strani člen 293(2) PD EU d oloča, da d okler Svet ne ukrepa, lahko K omisija svoj predlog 
spremeni kadar ko li me d postopkom za sprejetje akta Unije.
74 Iz določb člena 17(2) PEU ter členov 289 PD EU in 293 PD EU izhaja, da p ristojnost Komisije v okviru 
zakono dajnega postopka – dr ugače ko t poudarjajo Svet in določene države članice intervenientke – ni 
le v tem, da p oda p redlog in nato spodbuja stike ter poskuša uskladiti stališča Parlamenta in Sveta. 
Komisija, ki n ačeloma odloča o tem, ali bo podala zakono dajni predlog, in gl ede na primer določi 
predmet, namen in vsebino t ega predloga, ima tudi p ristojnost, da – dokler Svet ne odloči – svoj 
predlog spremeni oziroma ga po potrebi umakne. Sam obstoj te pristojnosti se sicer v tem p rimeru ne 
izpodbija, ker se razpravlja samo o dosegu in me jah te pristojnosti. Med dr ugim ni sporno, da S vet še 
ni odločil o predlogu okvirne uredbe, ko s e je Komisija odločila, da g a umakne.
75 Vendar p ooblastilo za umik, ki g a ima Komisija na podlagi določb, navedenih v prejšnji točki te sodbe, 
tej instituciji ne da je pravice ve ta v zakono dajnem p ostopku, ki b i bila v nasprotju z načeli prenosa 
pristojnosti in institucionalnega ravnovesja.
76 Zato, če se Komisija po tem, ko j e podala predlog v rednem z akono dajnem p ostopku, odloči za umik 
tega predloga, mora P arlamentu in Svetu pojasniti razloge za umik, ki j ih m ora v primeru spora 
podpreti s prepričljivimi dokazi.
77 V zvezi s tem j e treba poudariti, da j e sklep o umiku, ki j e podan v okoliščinah, ko t so te v tem 
primeru, akt, z oper ka terega se lahko v loži ničnostna tožba, saj tak sklep, s katerim s e zaključi 
zakono dajni postopek, ki s e je začel na predlog Komisije, Parlament in Svet ovira p ri izvajanju njunih 
zakono dajnih nalog, kot bi jih izvajala na podlagi členov 14(1) PEU in 16(1) PEU.
78 Sodni nadzor, ki g a je v primeru vložitve n ičnostne tožbe, kot v tem p rimeru, treba omogočiti Sodišču, 
posledično u temeljuje, da z a sklep, kot je izpodbijani, velja obveznost obrazložitve (glej v tem s mislu 
sodbo Komisija/Svet, C-370/07, EU:C:2009 :590, točka 42).
79 V zvezi s tem j e treba spomniti, da j e v skladu z ustaljeno s odno p rakso treba vprašanje, ali obrazložitev 
akta ustreza zahtevam člena 296 PD EU, presojati ne le glede na njegovo besedilo, ampak tudi gl ede na 
njegov okvir (glej v tem s mislu sodbi Delacre in dr ugi/Komisija, C-350/88, EU:C:1990 :71, točka 16 in 
navedena sodna praksa, in Svet/Bamba, C-417/11 P, EU:C:2012 :718, točka 53 in navedena sodna 
praksa). Zlasti je akt, ki p osega v položaj, dovolj obrazložen, če je bil sprejet v okviru, ki g a zadevna 
oseba pozna (glej v tem s mislu sodbo Svet/Bamba, C-417/11 P, EU:C:2012 :718, točka 54 in navedena 
sodna praksa).
80 V tem p rimeru je nedvomno r es, ko t trdijo Svet in nekatere dr žave č lanice, da ra zen navedbe 
člena 293(2) PD EU ko t podlage za izpodbijani sklep v dopisu z dne 8. maja 2013 , s katerim je 
podpredsednik Komisije obvestil predsednika P arlamenta in predsednika S veta o sprejetju tega sklepa, 
niso navedeni razlogi zanj. Ve ndar j e iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da j e Komisija na 
srečanjih delovne skupine finančnih svetovalcev S veta 26 . februarja in 9. aprila 2013 t er na tristranskih
ECLI:EU:C:2015 :217 11SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
 srečanjih 27 . februarja in 25. aprila 2013 n avedla, da b i lahko ra zmislila o umiku p redloga okvirne 
uredbe, ker naj bi spremem ba, ki s ta jo Parlament in Svet načrtovala v zvezi s členom 7 tega predloga, 
ta predlog izkrivljala tako, da b i glede na cilje, ki j im sledi, postal nesmiseln.
81 Zato je treba šteti, da s o bili razlogi za izpodbijani sklep P arlamentu in Svetu predstavljeni v pravno 
zadostni me ri.
82 Kar z adeva vsebino, razlogi, ko t jih v tem p rimeru navaja Komisija, utemeljujejo umik predloga 
zakono dajnega akta.
83 Treba je priznati, da č e predvidena spremem ba s strani Parlamenta in Sveta izkrivlja predlog 
zakono dajnega akta tako, da o vira izvajanje njegovih ciljev, in akt zato postane nesmiseln, ga Komisija 
lahko u makne. Ve ndar l ahko t o stori šele po tem, ko j e v duhu lojalnega sodelovanja, na ka terem 
morajo v skladu s členom 13(2) PEU temeljiti odnosi me d institucijami Unije v okviru rednega 
zakono dajnega postopka (glej v tem s mislu sodbo Parlament/Svet, C-65/93, EU:C:1995 :91, točka 23), 
upoštevala pomisleke P arlamenta in Sveta, ki i zhajajo iz njune volje spremeniti ta predlog.
84 Prvič, treba je preveriti, ali so bili elementi, ki j ih je v tem p rimeru navedla Komisija, razlogi, ki j ih je ta 
navedla v podporo izpodbijanemu sklepu.
85 V zvezi s tem j e treba navesti, da j e bil glavni namen predloga okvirne uredbe – v skladu z njenima 
uvodnima izjavama 2 in 8 – uvesti okvir za politiko U nije na področju M FP, ki b i omogočal hitro 
izvajanje take p omoči, in odpraviti počasnost, ki š koduje učinkovitosti te politike, kar j e posledica 
skupnega sprejemanja sklepov s strani Parlamenta in Sveta za vsak primer dodelitve M FP.
86 Kot izhaja iz uvodne izjave 4 predloga okvirne uredbe, se je Komisija s svojo zakono dajno p obudo 
nameravala odzvati na resolucijo Parlamenta z dne 3. junija 2003 , katere cilj je bil zlasti pospešiti 
postopek odločanja na tem p odročju.
87 V skladu z uvodnimi izjavami 4 in od 6 do 8 predloga okvirne uredbe je bil njen cilj tudi izboljšati 
transparentnost politike U nije na področju M FP, zlasti glede pogojev z a dodelitev take p omoči, in 
zagotoviti skladnost te politike z drugimi politikami Unije na področju zunanje pomoči, ki j ih ureja 
okvirna uredba, ki i zvršne pristojnosti podeljuje Komisiji.
88 Predlog okvirne uredbe se je za doseganje teh različnih ciljev, kot izhaja tudi iz točk od 5 do 9 te sodbe, 
nagibal k temu, da b i Parlament in Svet na podlagi členov 209 PD EU in 212 PD EU sprejela 
zakono dajni okvir politike U nije na področju M FP, ki b i določil države u pravičenke d o take p omoči, 
oblike in načine financiranja ter različne pogoje za njeno d odelitev, predvsem z vidika s poštovanja 
demokratičnih me hanizmov, izvedbe strukturnih g ospodarskih r eform i n u krepov izboljšanja 
upravljanja javnih financ ter uporabe načel zavezanosti načelom odprte in pravične trgovine, ki t emelji 
na pravilih.
89 V zvezi s tem j e člen 7 predloga okvirne uredbe določal, da s e Komisiji podeli izvršna pristojnost za 
sprejetje – v mejah in pod pogoji, navedenimi v predvidenem z akono dajnem o kviru – sklepov 
o dodelitvi MFP in mem oranduma o soglasju, ki m ora biti sklenjen z državami upravičenkami do take 
pomoči.
90 Kot je pravilno n avedla Komisija, je spremem ba člena 7, za katero sta se dogovorila Parlament in Svet, 
v skladu s katero se v odstavku 2 tega člena redni zakono dajni postopek nadomesti z izvršno 
pristojnostjo Komisije za sprejetje posameznih sklepov o dodelitvi MFP, izkrivila bistveni element 
predloga okvirne uredbe na način, ki b i bil nezdružljiv s ciljem t ega predloga, ki j e bil izboljšati 
učinkovitost politike U nije na področju M FP.
12 ECLI:EU:C:2015 :217SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
91 Taka spremem ba bi pomenila, da s e ohrani postopek dodelitve s strani Parlamenta in Sveta, v okviru 
rednega zakono dajnega postopka, za vsak primer posebej, me dtem ko j e glavni namen predloga okvirne 
uredbe – za zakono dajni okvir pogojev izvajanja politike U nije na področju M FP – podrobneje določal, 
da se ta postopek odločanja odpravi, zato da s e pospeši sprejetje sklepa in tako izboljša učinkovitost te 
politike.
92 Tako, kot je poudarila Komisija, v skladu z dokumenti, predloženimi Sodišču, na srečanju delovne 
skupine finančnih svetovalcev S veta dne 26. februarja 2013 , se načini izvajanja rednega zakono dajnega 
postopka n eizogibno o dražajo v procesu odločanja, ki t raja ve č me secev, kar l ahko o teži usklajevanje 
MFP z dodelitvijo sredstev s strani MD S ali drugih ve čstranskih finančnih institucij, viri, ki j ih M FP 
namerava dopolniti, na kar j e bilo opozorjeno v členu 1(3) in (6) predloga okvirne uredbe in v njeni 
uvodni izjavi 13.
93 Poleg tega naj bi bila spremem ba, o kateri sta se dogovorila Parlament in Svet, v nasprotju z izvedbo 
cilja, ki m u sledi p redlog okvirne uredbe, da s e zaradi d oslednosti postopek dodelitve M FP uskladi 
s postopkom, ki s e uporabi za druge finančne instrumente Unije na področju zunanje pomoči.
94 Iz analize, opisane v točkah od 85 d o 93 te sodbe, sledi, da j e Komisija lahko u pravičeno me nila, da j e 
bila spremem ba v zvezi s členom 7 predloga okvirne uredbe, glede katere sta se dogovorila Parlament 
in Svet, taka, da b i izkrivila ta predlog glede bistvenega vp rašanja postopka d odelitve M FP, tako da b i 
ovirala izvajanje ciljev, ki j im K omisija sledi s tem p redlogom, in bi zato ta postal brezpredmeten.
95 Zato sklep K omisije, da o b upoštevanju teh okoliščin umakne predlog okvirne uredbe, ni nasprotoval 
načelu prenosa pristojnosti niti načelu institucionalnega ravnovesja iz člena 13(2) PEU.
96 Kar zadeva trditev gl ede kršitve n ačela demokratičnosti iz člena 10(1) in (2) PEU, iz člena 17(2) PEU 
v povezavi s členoma 289 PD EU in 293 PD EU izhaja, da i ma Komisija pooblastilo, ne le da p oda 
zakono dajni predlog, temve č – če Svet še ni odločil – da s premeni svoj predlog oziroma ga po potrebi 
umakne. Ker je to pooblastilo Komisije za umik neločljivo povezano z njeno p ravico do pobude, njeno 
izvrševanje pa je zajeto v zgoraj navedenih določbah PEU, v obravnavanem p rimeru ne more iti za 
vprašanje kršitve tega načela. Zato je treba to trditev p rav tako z avrniti kot neutemeljeno.
97 Drugič, ob upoštevanju očitkov Sveta in dr žav članic intervenientk je treba preučiti, če je bil umik, za 
katerega se je odločila Komisija 8. maja 2013 , izveden ob upoštevanju načela lojalnega sodelovanja iz 
člena 13(2) PEU.
98 V zvezi s tem j e treba na splošno u gotoviti, da j e Komisija umaknila predlog okvirne uredbe šele, ko j e 
bilo potrjeno, da S vet in Parlament nameravata ta predlog spremeniti tako, da b i bil v nasprotju s cilji, 
ki jim sledi.
99 Zlasti je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno, da s ta Svet in Parlament najprej izrazila ra zlični 
stališči glede tega vp rašanja postopka z a dodelitev M FP, na ka tero se nanaša člen 7 predloga okvirne 
uredbe. V okviru „splošnega pristopa“, ki g a je Coreper odobril 15. decembra 2011 , je Svet v zvezi 
s tem p redlagal, naj se ohrani redni zakono dajni postopek, me dtem ko j e Parlament v poročilu, 
sprejetem 24. maja 2012 , predlagal rešitev, ki t emelji na uporabi delegiranih aktov.
100 Ker me d sozakono dajalcema ni bilo soglasja glede rednega zakono dajnega postopka za sprejetje vsakega 
sklepa o dodelitvi MFP, se Komisiji ne more očitati, da ž e takrat ni omenila možnosti umika p redloga 
okvirne uredbe.
ECLI:EU:C:2015 :217 13SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
101 Kot je razvidno i z delovnega dokumenta, predstavljenega januarja 2013 in navedenega v točki 21 te 
sodbe, ki g a je Komisija sestavila za tristranski sestanek 30. januarja 2013 , je videti, da j e Komisija, 
soočena s skupnim p omislekom P arlamenta in Sveta, da j e proces odločanja o dodelitvi MFP iz 
člena 7 predloga okvirne uredbe izkazoval pomanjkljiv politični in demokratični nadzor, nasprotno, 
nameravala delovati v smeri približevanja predlogov zadevnih institucij.
102 V tem d okumentu je bila predlagana ko mpromisna rešitev, ki j e v bistvu temeljila na ko mbinaciji 
podrobnih okvirnih pravil, kot jih je določal predlog okvirne uredbe, v katerem s o bili opredeljeni 
zlasti politični pogoji za dodelitev M FP, me hanizmi za neformalno p osvetovanje Parlamenta in dr žav 
članic gl ede osnutkov izvedbenih aktov K omisije v zvezi z dodelitvijo M FP, omejena uporaba 
delegiranih aktov, v tem p rimeru štirih, namenjenih spreminjanju ali dopolnitvi določenih nebistvenih 
elementov zakono dajnega okvira, kar z adeva zlasti seznam dr žav upravičenk do M FP in me rila za 
izbiro finančnega instrumenta (nepovratno s redstvo ali posojilo), selektivna uporaba ko mitologije ter 
različni me hanizmi ocenjevanja in poročanja Parlamentu in Svetu.
103 V nasprotju s tem, kar s o poudarile nekatere države članice intervenientke, je Komisija, daleč od tega, 
da b i iz postopka d odelitve M FP izključila vsakršno ra zpravo o tej temi, skušala doseči rešitev, katere 
namen je bil upoštevati pomisleke P arlamenta in Sveta, hkrati pa ohraniti cilje, ki j im sledi p redlog 
okvirne uredbe na področju MFP.
104 Takoj, ko s e je po četrtem t ristranskem s rečanju, ki j e bil 30. januarja 2013 , pojavila skupna volja 
Parlamenta in Sveta, da s e ohrani redni zakono dajni postopek za namene sprejetja posameznih sklepov 
o dodelitvi MFP, je Komisija – kar d okazujejo dokumenti, vloženi v spis – na srečanju delovne skupine 
finančnih svetovalcev S veta 26. februarja 2013 i n na pe tem t ristranskem s rečanju 27. februarja 2013 
omenila možnost umika p redloga okvirne uredbe in ra zloge za nameravani umik. Enako je storila na 
srečanju delovne skupine finančnih svetovalcev Sveta 9. aprila 2013 i n na šestem t ristranskem s rečanju 
25. aprila 2013 . Tako je iz dokumentov v zvezi s tristranskim srečanjem 27. februarja 2013 i n iz dopisa, 
ki g a je predsednik Coreperja 6. maja 2013 n aslovil na podpredsednika K omisije po tristranskem 
srečanju 25. aprila 2013 , razvidno, da s ta sozakono dajalca prejela jasna opozorila Komisije.
105 Trditev, da j e Komisija pozno o znanila namero gl ede umika p redloga okvirne uredbe, zato ni 
utemeljena.
106 Poleg tega v okoliščinah, n avedenih v točki 104 t e sodbe, in ke r v spisu, predloženem S odišču, ni 
elementov, ki b i kazali na to, da n aj bi se Parlament in Svet lahko o dpovedala spremem bi člena 7 
predloga okvirne u redbe, niti dejstva, da s e K omisija n i sklicevala n a m ožnost, p redvideno 
v členu 3(2) in 11(1) Poslovnika S veta, da z adnji o tem p redlogu gl asuje, niti dejstva, da j e bil 
izpodbijani sklep s prejet istega dne, ko s ta bila Parlament in Svet domnevno p ripravljena, da 
formalizirata svoj sporazum, ni mogoče šteti, da ka žejo na to, da K omisija ni spoštovala načela 
lojalnega sodelovanja.
107 Iz vseh zgoraj navedenih ugotovitev sledi, da K omisija s tem, da j e sprejela izpodbijani sklep, ni kršila 
načela institucionalnega ra vnovesja, ne načela lojalnega sodelovanja iz člena 13(2) PEU, niti načela 
demokracije iz člena 10(1) in (2) PEU. Komisija je poleg tega izpolnila obveznost obrazložitve iz 
člena 296, drugi odstavek, PD EU.
108 Tri tožbene razloge, ki j ih je navedel Svet v utemeljitev tožbe, je treba zato zvrniti kot neutemeljene.
109 Iz tega sledi, da j e treba tožbo zavrniti.
14 ECLI:EU:C:2015 :217SODBAZDNE14.4.2015 –ZADEVAC-409/13
SVET/KOMISIJA
Stroški
110 V skladu s členom 138(1) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. 
Ker je Komisija predlagala, naj se plačilo stroškov naloži Svetu, in ke r ta s predlogi ni uspel, se mu 
naloži plačilo stroškov. V skladu s členom 140(1) Poslovnika, ki d oloča, da dr žave č lanice, ki s o 
intervenirale v postopku, nosijo svoje stroške, je treba odločiti, da Č eška republika, Zvezna republika 
Nemčija, Kraljevina Španija, Francoska r epublika, Italijanska r epublika, Kraljevina N izozemska, 
Slovaška r epublika, Republika F inska, Kraljevina Švedska in Združeno kra ljestvo Ve lika B ritanija in 
Severna Irska no sijo svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo:
1. Tožba se zav rne.
2. Svetu E v r opske u nije se naloži plačilo stroškov.
3. Češka republika, Zvezna republika N emčija, K raljevina Š panija, F r ancoska republika, 
Italijanska r epublika, K raljevina Ni zozemska, S lovaška r epublika, R epublika F inska, 
Kraljevina Švedska in Z druženo kraljestvo V elika Britanija in Se verna Irska nosijo s voje 
stroške.
Podpisi