Keywords

Summary



Keywords

1. Prosti pretok kapitala – Omejitve – Davčna zakonodaja – Davek od dohodka pravnih oseb

(člena 56 ES in 58 ES; Direktiva Sveta 90/435, člen 5(1))

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Omejitve

(člen 234 ES)

3. Prosti pretok kapitala – Omejitve – Davčna zakonodaja – Davek od dohodka pravnih oseb

(člen 56 ES)

Summary

1. Člena 56 ES in 58 ES nasprotujeta zakonodaji države članice, ki – kadar najnižji prag udeležbe v kapitalu odvisne družbe, ki je določen v členu 5(1) Direktive 90/435 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic, ni dosežen – določa pri viru odtegnjeni davek za dividende, ki jih izplača družba s sedežem v tej državi članici družbi prejemnici s sedežem v drugi državi članici, pri čemer pa ta zakonodaja od tega davka oprošča dividende, izplačane družbi prejemnici dividend, ki je v prvi državi članici zavezana za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb ali ima v tej isti državi članici stalno poslovno enoto, kateri pripadajo deleži družbe izplačevalke dividend.

Takšno neugodno obravnavanje dividend, izplačanih družbam prejemnicam dividend s sedežem v drugi državi članici, v primerjavi z obravnavanjem dividend, izplačanih družbam prejemnicam dividend s sedežem v zadevni državi članici za družbe, lahko namreč družbe s sedežem v drugi državi članici odvrne od vlaganja v zadevni državi članici in posledično pomeni omejitev prostemu pretoku kapitala, ki jo člen 56 Pogodbe načeloma prepoveduje.

Res je, da glede ukrepov, ki jih sprejme država članica, da bi preprečila ali omilila zaporedno obdavčevanje ali dvojno ekonomsko obdavčevanje dohodka, ki ga izplača družba rezidentka, izplačani delničarji rezidenti niso nujno v položaju, ki je primerljiv s položajem izplačanih delničarjev, ki so rezidenti druge države članice. Vendar postane – ko neka država članica enostransko ali s sporazumom za plačilo davka od dohodka zaveže ne le delničarje rezidente, ampak tudi delničarje nerezidente – za dividende, ki jih prejmejo od družbe rezidentke, položaj omenjenih delničarjev nerezidentov primerljiv s položajem delničarjev rezidentov. Zgolj izvajanje davčne pristojnosti te iste države, neodvisno od kakršnega koli obdavčevanja v drugi državi članici, povzroči nevarnost verižnega obdavčevanja ali dvojnega ekonomskega obdavčevanja. V takem primeru, da družbe prejemnice nerezidentke ne bi bile soočene z omejitvijo prostega pretoka kapitala, mora država rezidentstva družbe izplačevalke paziti na to, da so glede na mehanizem, predviden v njenem nacionalnem pravu za preprečevanje ali zmanjšanje verižnega obdavčevanja ali dvojnega ekonomskega obdavčevanja, družbe delničarke nerezidentke obravnavane enako kot družbe delničarke rezidentke. To pa ne velja, kadar dvojno ekonomsko obdavčevanje dividend, izplačanih družbam prejemnicam dividend, ki nimajo sedeža v državi sedeža družbe izplačevalke dividend, izhaja zgolj iz izvajanja davčne pristojnosti te iste države, ki za te dividende nalaga davek na dividende, medtem ko se je odločila to dvojno ekonomsko obdavčevanje preprečiti za družbe prejemnice dividend, ki imajo v tej isti državi članici svoj sedež ali stalno poslovno enoto, kateri pripadajo delnice družbe izplačevalke dividend.

Takšne zakonodaje ni mogoče upravičiti niti z nujnostjo zagotoviti doslednost nacionalne davčne ureditve niti z nujnostjo ohranitve porazdelitve davčne pristojnosti med državami članicami. Če se je država članica odločila, da glede teh vrst dohodkov ne bo obdavčila družb prejemnic dividend s sedežem na njenem ozemlju, se ne more sklicevati na nujnost zagotoviti enakomerno porazdelitev davčnih pristojnosti med državami članicami, da bi s tem upravičila obdavčitev družb prejemnic dividend s sedežem v drugi državi članici.

(Glej točke 28, od 37 do 40, od 59 do 61 ter točko 1 izreka.)

2. Glede vprašanj v zvezi z razlago prava Skupnosti, ki jih je postavilo nacionalno sodišče v normativnem in dejanskem okviru, ki ga to opredeli v okviru lastne odgovornosti in katerega pravilnosti Sodišče ne preizkuša, se domneva, da jih je treba upoštevati. Zavrnitev predloga nacionalnega sodišča je mogoča samo, če je jasno, da zahtevana razlaga prava Skupnosti nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo pravnih in dejanskih elementov, ki so potrebni za to, da bi lahko na zastavljena vprašanja dalo uporabne odgovore. Vendar navedene domneve upoštevnosti ni mogoče zavrniti zgolj na podlagi okoliščine, da ena izmed strank v sporu o glavni stvari izpodbija določena dejstva, katerih pravilnosti Sodišče ne preverja in od katerih je odvisna opredelitev predmeta tega spora.

(Glej točki 64 in 65.)

3. Država članica se – da bi se izognila obveznosti izogibanja dvojnega ekonomskega obdavčenja dividend, do katerega pride zaradi izvrševanja njene davčne pristojnosti – ne more sklicevati na obstoj celotnega davčnega odbitka, ki ga enostransko druga država članica dodeli družbi prejemnici dividend s sedežem v tej zadnji državi članici, kadar prva država članica prepreči dvojno ekonomsko obdavčevanje dividend, izplačanih družbam prejemnicam s sedežem na njenem ozemlju. Če se država članica sklicuje na konvencijo, katere namen je izognitev dvojega obdavčevanja, je naloga nacionalnega sodišča ugotoviti, ali je treba v sporu o glavni stvari upoštevati to konvencijo, in, če je tako, preveriti, ali ta konvencija omogoča nevtralizirati učinke omejitve prostega pretoka kapitala.

(Glej točko 84 in točko 2 izreka.)