ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

razglasitev ničnosti – kolikor je potrebno in v okviru interesov pritožnice – Odločbe Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 v zvezi z ukrepi pomoči podjetjem, ki so na območju Benetk in Chioggie, določenimi z zakonoma št. 30/1997 in št. 206/1995 o zmanjšanju prispevkov za socialno varnost;
1.

Ali je treba pojem proizvajalca v smislu člena 24(2), prva alinea, Direktive Sveta (ES) št. 2003/96 (1) z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405) razlagati tako, da zajema tudi proizvajalce karoserij ali pogodbene trgovce, če so ti pritrdili rezervoar za gorivo v postopku proizvodnje vozila in je postopek proizvodnje iz tehničnih in/ali gospodarskih razlogov potekal z delitvijo dela med več samostojnimi podjetji?
SL Uradni list Evropske unije C 207/4

Pritožba, ki jo je Axitea SpA, nekdanja La Vigile San Marco SpA, vložila 9. aprila 2013 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. januarja 2013 v zadevi La Vigile San Marco SpA proti Evropski komisiji, T-262/00

(Zadeva C-174/13 P)

2013/C 207/05

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Pritožnica: Axitea SpA, nekdanja La Vigile San Marco SpA (zastopniki: A. Vianello, A. Bortoluzzi in A. Veronese, odvetniki)

Drugi stranki v postopku: Italijanska republika, Evropska komisija

Predlog

— razveljavitev ali sprememba sklepa Splošnega sodišča (četrti senat), ki je bil izdan v zadevi T-262/00, in naložitev plačila stroškov Komisiji

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navajata napačno uporabo prava pri uporabi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ v zvezi z obveznostjo obrazložitve odločb Komisije na področju državnih pomoči na eni strani in dokaznim bremenom glede predpostavk iz člena 107(1) PDEU na drugi strani.

Splošno sodišče naj se s sklepom, ki je predmet te pritožbe, ne bi uskladilo z navedbami Sodišča v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ z dne 9. junija 2011, v kateri je navedeno, da odločba Komisije „mora vsebovati vse bistvene elemente za izvršitev s strani nacionalnih organov“. Čeprav naj odločba ne bi vsebovala bistvenih elementov za izvršitev s strani nacionalnih organov, Splošno sodišče ni ugotovilo nobene pomanjkljivosti v načinu sprejetja izpodbijane odločbe s strani Komisije, zaradi česar je bilo napačno uporabljeno pravo.

Na podlagi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ v okviru povrnitve, mora država članica – in ne prejemnik pomoči – v vsakem posameznem primeru dokazati obstoj predpostavk iz člena 107(1) PDEU. V obravnavani zadevi pa Komisija v izpodbijani odločbi ni navedla „načina“ takega preverjanja; ker Italijanska republika ni imela bistvenih elementov, da bi v okviru povrnitve dokazala, da so bile dodeljene ugodnosti za prejemnike državne pomoči – z zakonom št. 228 z dne 24. decembra 2012 (člen 1, točka 351 in naslednje) – naj bi prevalila dokazno breme v nasprotju s sodno prakso Skupnosti. Po mnenju italijanskega zakonodajalca mora vsako podjetje, ki je prejemnik pomoči, dodeljenih v obliki oprostitve socialnih prispevkov, in ne država članica dokazati, da zadevne ugodnosti ne izkrivljajo konkurence niti ne vplivajo na trgovino med državami članicami, sicer se to, da dodeljena ugodnost izkrivlja konkurenco, in vpliv na trgovino med državami članicami domnevata. Vse to naj bi bilo očitno v nasprotju z načeli, navedenimi v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“.
3.

Ali bi – glede na to, da je pravica delavcev, ki jim je bil priznan status zaposlenih za nedoločen čas, da ob prenehanju pogodbe o zaposlitvi iz razloga, ki ni povezan z njimi, prejmejo odpravnino, ustrezen ukrep, ki je v nacionalnem pravu določen za preprečevanje in kaznovanje zlorabljanja zaposlovanja za določen čas v zasebnem sektorju, in to, da za javni sektor ni določen noben ustrezen enakovreden ukrep – priznanje enake pravice do izplačila odpravnine, ki je zakonsko določena za delavce, zaposlene za nedoločen čas v zasebnem sektorju, delavcem, zaposlenim za nedoločen čas v javni upravi, pomenilo ustrezen ukrep v smislu določbe 5 okvirnega sporazuma, priloženega Direktivi 1999/70/ES?
—

Po mnenju pritožnika mora biti izpodbijana sodba razveljavljena zaradi kršitev temeljnih pravic in načel prava Unije zaradi napačne razlage in uporabe prava Evropske unije in zaradi prekoračitve pristojnosti. Natančneje, pritožbeni razlogi so: — prvič, kršitev domneve nedolžnosti; — drugič, kršitev načela lojalnega sodelovanja, ki je določeno v členu 4(3) PEU, s Tribunal d'Arrondissement v Luxembourgu; — tretjič, prekoračitev pristojnosti; — četrtič, napačna razlaga in uporaba prava Unije kar zadeva pogoje za nepogodbeno odgovornost in sklep 99/50 računskega sodišča.
—

ni uspelo pravilno pravno presoditi razmerja med členom 2(5), drugi stavek, na eni strain in člena 2(7)(b) osnovne protidampinške uredbe na drugi strani, in posledično potrdilo napačno pravno razlago uvodnih izjav 3 in 4 preambule Uredbe (ES) št. 1972/2002 in s tem drugega stavka prvega pododstavka člena 2(5), in ni zagotovilo konsistence te razlage/določbe s STA.
—

Sklep Komisije C(2011)1023 final z dne 18. februarja 2011 o zmanjšanju pomoči iz Kohezijskega sklada za faze projektov: „Dobava in montaža tirne opreme na hitri progi Madrid-Zaragoza-Barcelona-francoska meja. Odsek Madrid-Lleida“ (CCI št. 1999.ES.16.C.PT.001); „Železniška proga za visoke hitrosti Madrid-Barcelona. Odsek Lleida-Martorell (ploščad, prva faza)“ (CCI št. 2000.ES.16.C.PT.001), „Proga za visoke hitrosti Madrid-Zaragoza-Barcelona-francoska meja. Železniški dostop do nove postaje v Zaragozi“ (CCI št. 2000.ES.16.C.PT.003), „Proga za visoke hitrosti Madrid-Zaragoza- Barcelona-francoska meja. Odsek Lleida-Martorell. Pododsek X-A (Olérdola Avinyonet del Penedés)“ (CCI št. 2001.ES.16.C.PT.007) in „Novi hitri železniški dostop do Levanta. Pododsek La Gineta-Albacete (ploščad)“ (CCI št. 2004.ES.16.C.PT.014).
SL Uradni list Evropske unije C 156/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil Constitutionnel (Francija) 4. aprila 2013 – Jeremy F. proti Premier ministre

(Zadeva C-168/13)

2013/C 156/38

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil Constitutionnel

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Jeremy F.

Tožena stranka: Premier ministre

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 27 in 28 Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (1) (2002/584/PNZ) razlagati tako, da nasprotujeta temu, da države članice določijo pravno sredstvo, zaradi katerega se odloži izvršitev odločitve pravosodnega organa, ki v roku 30 dni od prejema zahteve odloči bodisi o soglasju s kazenskim pregonom, sojenjem ali priporom za izvršitev kazni zapora ali ukrepa, vezanega na odvzem prostosti zaradi dejanja, ki je bilo storjeno pred predajo osebe na podlagi evropskega naloga za prijetje in ni dejanje, zaradi katerega je bila oseba predana, bodisi o soglasju s predajo osebe državi članici, ki ni izvršitvena država članica, na podlagi evropskega naloga za prijetje, izdanega za dejanje, ki je bilo storjeno pred predajo osebe?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34.
—

ugotovi, da Republika Bolgarija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 3(7) Direktive 2009/72/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES in točko 1(a), drugi pododstavek, in (b), (c), (d), (f), (h) ter (i) Priloge I k tej direktivi, oziroma o teh ukrepih v nobenem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 49(1) navedene direktive.
SL Uradni list Evropske unije C 123/12

Tožba, vložena 20. februarja 2013 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-86/13)

2013/C 123/19

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall, D. Martin, J.-P. Keppenne, agenti)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlog tožeče stranke

— Razglasitev ničnosti sklepa Sveta z dne 20. decembra 2012, s katerim je zavrnil sprejetje predloga Komisije v zvezi z Uredbo Sveta o prilagoditvi osebnih prejemkov in pokojnin uradnikov in drugih uslužbencev Evropske unije ter korekcijskih koeficientov, ki se zanje uporabljajo, z učinkom od 1. julija 2012;

— naložitev plačila stroškov Svetu Evropske unije.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija v utemeljitev tožbe navaja tri razloge.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 65 Kadrovskih predpisov ter členov 1, 3 in 10 Priloge XI h Kadrovskim predpisom, ker bi moral Svet, ker mu Komisija ni predlagala, naj uporabi določbo o izjemi iz člena 10 Priloge XI, pred 31. decembrom 2012 sprejeti predlog za letno prilagoditev osebnih prejemkov in pokojnin uradnikov in uslužbencev Unije, ki ga je dala Komisija na podlagi člena 3 Priloge XI. Svet naj ne bi bil pristojen za sprejetje sklepa v skladu s členom 10 brez ustreznega predloga Komisije in brez posvetovanja s Parlamentom, sozakonodajalcem na podlagi člena 10.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 64 Kadrovskih predpisov in členov 1 in 3 Priloge XI, ker Svet ni sprejel novih korekcijskih koeficientov, ki se uporabljajo za osebne prejemke in pokojnine, pa bi to moral storiti, pri čemer korekcijske koeficiente predlaga Komisija, da se zagotovi enakost obravnavanja uradnikov in upokojencev, ne glede na kraj njihove zaposlitve oziroma stalnega prebivališča.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na neobstoj kakršnekoli obrazložitve, ker je Svet zgolj ugotovil neobstoj kvalificirane večine za sprejetje predloga Komisije v skladu s členom 3 Priloge XI, ne da bi pojasnil, zakaj ga ni upošteval. Ta tožbeni razlog se nanaša na prilagoditev osebnih prejemkov in pokojnin ter na sprejetje novih korekcijskih koeficientov.
—

ugotovi, da Republika Finska s tem, da za celinsko Finsko ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členi 2(1), (2), od (4) do (18), (20), od (22) do (36), 3(3), od prvega do tretjega stavka, in (6)(b), 12, 13(1), (2) in (5), 15(1) in (2), 16(1), drugi stavek, (2) in (3), 25(1), 33, 36(4), drugi in četrti pododstavek, (6), (8) in (9), tretji pododstavek, 39(4)(a) in (b) ter (5), prvi pododstavek, točki (a) in (b) ter drugi pododstavek, drugi stavek, 40, od (a) do (e), (g) in (h), 41(1)(b), od (c) do (f), od (h) do (q) in od (s) do (u), (4)(b) in (d), (6)(a), (7), in od (9) do (12), 42(1), 43(1), (4) in (8), 44 od (1) do (3), (6) in (7), Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES, (1) ter odstavkom 1(a), šesta in osma alinea, (b), (d), (f) in (h), in odstavkom 2 Priloge I k tej direktivi, oziroma o teh v vsakem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 54(1) navedene direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 164/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 18. marca 2013 vložilo Landgericht Köln (Nemčija) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV proti ILME GmbH

(Zadeva C-132/13)

2013/C 164/18

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Köln

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Tožena stranka: ILME GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 1, 8 in 10 Direktive 2006/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uskladitvi zakonodaje držav članic v zvezi z električno opremo, konstruirano za uporabo znotraj določenih napetostnih mej (1), ter priloge II, IV in III k tej direktivi razlagati tako, da se na ohišje kot sestavni del večpolnih konektorjev za industrijsko uporabo oznaka CE ne pritrdi?

(1) UL L 374, str. 10.
1.

Ali pravo Unije, zlasti predpisi o svobodi ustanavljanja in prostem pretoku kapitala, nasprotuje temu, da belgijski rezident, ki je na svojo zahtevo kot rezident obdavčen na Nizozemskem in je imel stroške za dvorec, ki ga uporablja kot svoje prebivališče in ki stoji v Belgiji ter je tam pod zakonskim spomeniškim varstvom in spada h kulturni krajini, pri obdavčitvi dohodkov na Nizozemskem stroškov ne more odbiti, ker dvorec na Nizozemskem ni pod spomeniškim varstvom?
5.

Ali je treba člen 2(1)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice, razlagati tako, da je uporaba določb o preprečevanju sprostitve v prosti promet in uničenju „ponarejenega blaga“ v državi članici pogojena s tem, da je v državi članici prišlo do „[uporabe] v gospodarskem prometu“ po merilih, ki so opredeljena v odgovoru na drugo in tretje vprašanje?
1.

Ali je odločba, ki so jo sprejeli madžarski upravni organi v okviru začasnih zaščitnih ukrepov v zvezi z visoko patogeno aviarno influenco in s katero se je vzpostavilo zaščiteno območje, na katerem se prepove med drugim prevoz perutnine, združljiva s pravom Unije – direktivama Sveta 92/40/EGS (1) in 2005/94/ES (2) ter Odločbo Komisije 2006/105/ES? Ali sta odločba, ki so jo sprejeli madžarski upravni organi v okviru začasnih zaščitnih ukrepov v zvezi z visoko patogeno aviarno influenco in s katero so se delno spremenili predpisi o zaščitenem območju in se je v okviru tega prepovedal med drugim prevoz perutnine na tem območju, in ukrep, sprejet glede tožeče stranke na podlagi mnenja pristojnih organov (neizpodbojna odločba), s katerim se je prepovedal prevoz (za namene reje) puranov na farmo, ki je na zaščitenem območju, neposredno v središču odkritih okužb, združljiva s pravom Unije – direktivama Sveta 92/40/EGS in 2005/94/ES ter Odločbo Komisije 2006/115/ES?
2.

Ali je člen 130 del DPR z dne 30. maja 2002 št. 115 v zvezi z državno pravno pomočjo v italijanski ureditvi – v delu, v katerem določa, da sodni organ nagrado in stroške zagovorniku izplača na podlagi naloga za plačilo v skladu s poklicno tarifo, tako da nikakor ne morejo presegati povprečnih vrednosti po veljavni tarifi v zvezi z nagradami in povračili stroškov, pri čemer pa se upošteva poklicno prizadevanje, ki se kaže v deležu opravljenih dejanj glede na procesni položaj zastopane osebe – v skladu z določbami člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot je bila prevzeta v pravo Skupnosti v skladu s členom 52(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 6 (PEU)?
1.

Ali je treba Direktivo Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES (2) z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22) glede na člen 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta zakonski določbi države članice, kot je člen 151j(1) civilnega zakonika v povezavi z drugimi zakonskimi določbami, ki so predmet postopka v glavni stvari, ki upniku omogoča, da brez presoje pogodbenih določb s strani sodišča zahteva izpolnitev obveznosti iz nedovoljenih pogodbenih pogojev tako, da začne izvršbo na nepremičnini v lasti potrošnika, ki je dana v zavarovanje, čeprav se stranki ne strinjata glede vprašanja, ali gre za nedovoljene pogodbene pogoje?
SL Uradni list Evropske unije C 108/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 29. januarja 2013 – Martin Grund proti Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

(Zadeva C-47/13)

2013/C 108/34

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesverwaltungsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Martin Grund

Tožena stranka: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

Intervenint: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je kmetijsko zemljišče trajni pašnik v smislu člena 2, točka 2, uredbe (1), če se trenutno in že vsaj pet let uporablja za gojenje trav ali druge naravne zelnate krme, je pa bilo v tem obdobju orano in namesto z dosedanjo naravno zelnato krmo (v obravnavanem primeru deteljno-travno mešanico) posejano z drugo naravno zelnato krmo (v obravnavanem primeru sejano travno rušo), ali pa gre v takih primerih za kolobarjenje, zaradi katerega je nastanek trajnega pašnika izključen?

(1) Uredba Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete; UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 3 zvezek 44 str. 243.
—

Ugotovi, da Republika Slovenija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov za prenos Direktive 2009/72/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (2), oziroma ker v vsakem primeru o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 49(1) navedene direktive.
1.

Ali je v skladu s pravom Unije treba šteti, da se dejanske okoliščine, v katerih izvajalec, ki je naveden na računu, ali njegov podizvajalec ne razpolaga z osebjem, stvarnimi viri in sredstvi, potrebnimi za opravljanje storitve, in v katerih stroški za dejansko opravljanje storitve niso dokumentirani in niso navedeni v njegovih računovodskih izkazih ter v katerih so bili izdani dokumenti, ki so bili ponarejeni glede lastnosti izdajatelja oseb, ki so te dokumente podpisali v imenu izvajalca, namreč pogodba in zapisnik o prejemu in izročitvi, in so bili predloženi kot dokaz za dolgovane vzajemne dajatve oziroma storitve in za opravljanje storitve, za katero je bil izdan račun z obračunanim DDV in za katero je bila uveljavljena pravica do odbitka, nanašajo na „davčno utajo“ za namene odbitka vstopnega davka?
4.

Ali je mogoče člen 15 prej veljavne direktive o DDV ter člena 131 in 273 nove direktive o DDV razlagati tako, da lahko država članica zaradi preprečevanja davčnih utaj, izogibanja in zlorab ter pravilnega obračunavanja in pobiranja DDV oproščeni izvoz pogoji z zahtevami, kot so določene v členu 11(1) zakona št. LXXIV iz leta 1992 o davku na dodano vrednost in členu 98(1) zakona št. CXXVII iz leta 2007 o davku na dodano vrednost?
SL Uradni list Evropske unije C 55/6

Pritožba, ki so jo družbe Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV vložile 12. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-343/06, Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV proti Evropski komisiji

(Zadeva C-585/12 P)

2013/C 55/08

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV (zastopniki: O. W. Brouwer, W. Knibbeler, A. A. J. Pliego Selie, P. D. van den Berg, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnice predlagajo Sodišču, naj:

— razveljavi točke sodbe, kot je predlagano v pritožbi,

— dokončno odloči in razglasi ničnost izpodbijane odločbe ali zmanjša globo, kot je predlagano v pritožbi, ali podrejeno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje, naj odloči v skladu s sodbo Sodišča, in

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice navajajo dva pritožbena razloga. Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi delno zavrnilo predlog pritožnic za razglasitev delne ničnosti odločbe Evropske Komisije z dne 13. septembra 2006 C(2006) 4090 final v zvezi s postopkom po členu 81 ES (Zadeva COMP/F/38.456 – Bitumen).

Pritožnice s prvim pritožbenim razlogom zatrjujejo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in ni zadostno ali ustrezno obrazložilo ugotovitve, da je v izpodbijani odločbi pravno zadostno dokazano, da je isto podjetje storilo ponovne kršitve. Splošno sodišče je prav tako napačno uporabilo pravo in ni zadostno ali ustrezno obrazložilo ugotovitve, da je bilo merilo, določeno v sodbi Michelin, T-203/01, izpolnjeno. Na koncu, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je dokazno breme prevalilo na pritožnice.

Z drugim pritožbenim razlogom pritožnice navajajo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in ni zadostno ali ustrezno obrazložilo ugotovitve, da je Evropska komisija smela v izračun globe vključiti prodajo izdelka Mexphalte C. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo tudi s tem, da ni preučilo nekaterih argumentov, ki so jih izpostavile pritožnice. Dalje, Splošno sodišče ni zadostno ali ustrezno obrazložilo, zakaj se ni izreklo o neskladnosti, ki izhaja iz dejstva, da je bil industrijski bitumen izključen iz izračuna globe. Splošno sodišče je tudi izkrivilo smisel bistvenega dokaza s tem, da se je oprlo na nepravilno razlago ključnega dokumenta za ugotovitev v zvezi z Mexphalte C, ki je očitno ni bilo mogoče izpeljati iz tega dokumenta. Splošno sodišče je dalje napačno uporabilo pravo in ni podalo zadostne ali ustrezne obrazložitve glede nadzoru zneska globe na podlagi svoje neomejene pristojnosti. Nazadnje, Splošno sodišče je kršilo postopek in pravila v zvezi z dokaznim bremenom, ker ni preiskalo, ali je Evropska komisija kršila načelo enakega obravnavanja s tem, ko je v izračun globe, naložene pritožnicam, vključila prodajo Mexphalte C.