ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) 26. marca 2021 – R. en R./Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Zadeva C-189/21)

(2021/C 228/31)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: R. en R.

Tožena stranka: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba predpisano zahtevo ravnanja (PZR) 10, kot je določena v Prilogi II k Uredbi (EU) št. 1306/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 in v kateri se napotuje na člen 55, prvi in drugi stavek, Uredbe (ES) št. 1107/2009 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS, razlagati tako, da se ta predpisana zahteva ravnanja nanaša tudi na položaj, v katerem je bilo uporabljeno fitofarmacevtsko sredstvo, ki v zadevni državi članici ni registrirano v skladu z zadnjenavedeno uredbo?

(1) UL 2013, L 347, str. 549.

(2) UL 2009, L 309, str. 1.
6.-

Ali so odgovori na prejšnja vprašanja odvisni od okoliščine, da izvršitveni pravosodni organ zavrne ENP iz razlogov, ki niso izrecno določeni v zadevnem Okvirnem sklepu 2002/584/ZNP, zlasti zaradi ugotovitve nepristojnosti odreditvenega pravosodnega organa in resnega tveganja za kršitev temeljnih pravic v odreditveni državi, in to ne da bi odreditveni pravosodni organ prosil za specifično dodatno informacijo, od katere je odvisna ta odločitev?
2.

Ali okoliščina, opredeljena v členu 56(1)(a) Uredbe št. 207/2009 in členu 63(1)(a) Uredbe 2017/1001, da lahko zahtevo za razveljavitev znamke Evropske unije zaradi njene neuporabe vloži katera koli fizična ali pravna oseba in katera koli interesna skupina ali telo, ki je lahko stranka v postopku, povzroči, da se v postopku za razveljavitev pred Uradom Evropske unije za intelektualno lastnino in sodiščema Evropske unije ne upošteva pravnomočna sodba sodišča države članice, s katero je toženi stranki naloženo, naj umakne zahtevo za razveljavitev znamke Evropske unije zaradi neuporabe, ki jo je vložila sama ali oseba, ki jo je za to pooblastila?
1.

Kako je treba razlagati člen 13(2)(b) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (1), če je središče interesa dejavnosti osebe s količinskega vidika v državi, ki ni članica Evropske unije, v kateri ima oseba tudi svoje stalno prebivališče, in ta oseba poleg tega dejavnost opravlja v dveh državah članicah (Zvezni republiki Nemčiji in Avstriji), pri čemer je dejavnost v obeh državah članicah porazdeljena tako, da občutno večji del poteka v eni državi članici (v konkretnem primeru v Zvezni republiki Nemčiji)? V primeru, da iz razlage te določbe izhaja, da se uporablja avstrijska zakonodaja, se [predloži to vprašanje]:
4.

Ali je s členom 7 Listine, v povezavi s členoma 1 in 4 Listine ter Direktivo 2008/115 zahtevano, da se zdravstveno stanje tujca in zdravstvena obravnava, ki jo je zaradi tega stanja deležen v državi članici, upoštevata pri vprašanju, ali je treba zaradi zasebnega življenja dovoliti prebivanje? Ali je s členom 19(2) Listine, v povezavi s členoma 1 in 4 Listine ter Direktivo 2008/115, zahtevano, da je treba v presojo, ali lahko zdravstvene težave vodijo do ovir za odstranitev, upoštevati zasebno in družinsko življenje v smislu člena 7 Listine?
3.

Ali je treba lesene plošče in letve, ki so sporne v postopku v glavni stvari ter ki imajo profil in okrasne zaključke, ki objektivno dokazujejo verjetno uporabo pri izdelavi vrat, podbojev in pragov vrat, ki pa jih je treba pred vgradnjo vrat skrajšati, da bi se prilagodila njihova dolžina, in v katerih je treba še narediti utore za pritrditev in po potrebi navrtati še utore za nasadila in ključavnice, uvrstiti v tarifno podštevilko 4418 20 ali pa – glede na značilnosti konkretnih plošč ali letev – v tarifni številki 4411 in 4412 kombinirane nomenklature?
—

ugotovi, da Irska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Okvirnim sklepom Sveta 2008/909/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, za namen njihovega izvrševanja v Evropski uniji (1), oziroma v vsakem primeru s tem, da teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 29(1) in (2) tega okvirnega sklepa;
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali je treba drugo mikrobiološko merilo „odsotnost v 25 g“, navedeno v členu 3(1) in točki 1.2 tabele iz Priloge I, poglavje 1, k Uredbi št. 2073/2005, ob upoštevanju te uredbe in varovanja javnega zdravja ter ciljev, ki se uresničujejo z uredbama št. 178/2002 in št. 882/2004, razlagati tako, da ne glede na to, ali nosilec živilske dejavnosti pristojnemu organu lahko zadostno dokaže, da mejna vrednost 100 cfu/g med rokom uporabnosti v živilu ni presežena, za to živilo veljata dve alternativni mikrobiološki merili, in sicer 1. dokler nosilec živilske dejavnosti živila še ni dal v promet, merilo „odsotnost v 25 g“, in 2. ko je nosilec živilske dejavnosti živilo dal v promet, merilo „100 cfu/g“?
1.

Ali je skladno z evropskim pravom – zlasti z določbami Direktive 2007/46/ES (1) (in sicer členi 10, 19 in 28 te direktive […]) ter z načeli enakega obravnavanja in nepristranskosti, spoštovanja konkurence in dobrega upravljanja –, da sme naročnik s posebnim sklicevanjem na dobavo nadomestnih delov za avtobuse na podlagi javnega razpisa, ki se uporabljajo kot javna prevozna sredstva, sprejeti nadomestne dele, predvidene za določeno vozilo, ki jih je izdelal proizvajalec, ki ni proizvajalec vozila, in ki torej niso homologirani skupaj z vozilom, ki se uvrščajo med vrste odobrenih sestavnih delov na podlagi tehničnih predpisov, navedenih v Prilogi IV te direktive (seznam zahtev za ES-homologacijo vozil), in ki so bili ponujeni v ponudbi, vendar niso opremljeni s certifikatom o homologaciji ter ne vsebujejo obvestila o dejanski homologaciji, temveč so ponujeni ob predpostavki, da naj homologacija ne bi bila potrebna, in zato zadostuje zgolj izjava, da je zadevni nadomestni del enakovreden homologiranemu originalnemu nadomestnemu delu, ki jo je izdal ponudnik?
8)

Ali je treba člena 3(2) in 7(1) Uredbe Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis (1), razlagati tako, da se glede na to, da znesek sporne pomoči v obravnavanem primeru ne presega praga pomoči de minimis, šteje, da ta pomoč izpolnjuje merila določena za pomoči de minimis? Ali je treba člen 5(2) Uredbe št. 1407/2013 razlagati tako, da lahko v obravnavanem primeru ob upoštevanju pogojev za preprečitev prekomernega nadomestila, navedenih v Sklepu Komisije SA.43140, opredelitev odškodnine za nastalo škodo kot pomoč de minimis privede do nesprejemljive kumulacije?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Düsseldorf (Nemčija) 11. novembra 2020 – NT, RV, BS, ER/British Airways plc

(Zadeva C-592/20)

(2021/C 228/15)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Düsseldorf

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: NT, RV, BS, ER

Tožena stranka: British Airways plc

Sodišče (deveti senat) je s sklepom z dne 22. aprila 2021 odločilo, da je treba člen 2(b) in člen 7(1) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da lahko v primeru iz dveh letov sestavljenega letalskega prevoza, ki je bil rezerviran kot celota, potnik, ki ima v končnem namembnem kraju zamudo treh ur ali več, ki je posledica odpovedi drugega od teh letov, ki bi ga morala opraviti letalska družba, ki ni tista, s katero je potnik sklenil prevozno pogodbo, svoj odškodninski zahtevek iz člena 7(1) te uredbe usmeri zoper to letalsko družbo in od nje zahteva plačilo odškodnine iz te določbe, ki se določi na podlagi skupne razdalje letalskega prevoza od kraja odhoda prvega od teh letov do namembnega kraja drugega od teh letov.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Grondwettelijk Hof (Belgija) 21. decembra 2020 – Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Layers, CD, JU/Vlaamse Regering

(Zadeva C-694/20)

(2021/C 128/13)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Grondwettelijk Hof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Layers, CD, JU

Tožena stranka: Vlaamse Regering

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 1, točka 2, Direktive Sveta (EU) 2018/822 (1) z dne 25. maja 2018 o spremembi Direktive 2011/16/EU glede obvezne avtomatične izmenjave informacij na področju obdavčenja v zvezi s čezmejnimi aranžmaji, o katerih se poroča krši pravico do poštenega sojenja, kot je zagotovljena s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in pravico do spoštovanja zasebnega življenja, kot je zagotovljena s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v delu, v katerem novi člen 8ab(5), ki je bil vstavljen v Direktivo Sveta 2011/16/EU (2) z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS, določa, da je država članica, če sprejme potrebne ukrepe, s katerimi posrednikom omogoči pravico, da so oproščeni predložitve informacij o čezmejnem aranžmaju, o katerem se poroča, če bi se z obveznostjo poročanja kršilo varovanje zakonsko predpisane poklicne skrivnosti na podlagi nacionalnega prava te države članice, dolžna naložiti posrednikom obveznost, da katerega koli drugega posrednika ali, če tega ni, zadevnega davčnega zavezanca brez odlašanja uradno obvestijo o njegovi obveznosti poročanja, če je posledica te obveznosti, da je odvetnik, ki deluje kot posrednik, dolžan informacije, za katere izve pri opravljanju bistvenih dejavnosti svojega poklica – namreč pri obrambi ali zastopanju stranke pred sodišči in pri pravnem svetovanju, tudi zunaj sodnih postopkov – deliti z drugim posrednikom, ki ni njegova stranka?

(1) UL 2018, L 139, str. 1.

(2) UL 2011, L 64, str. 1.
1.

Prvi tožbeni razlog: napačna razlaga členov 72 in 270 PDEU, člena 23 Kadrovskih predpisov in ugotovitve Splošnega sodišča, da so Kadrovski predpisi izključni vir prava za odločanje o sporih med uslužbenci in njihovo institucijo;
1.

Ali je treba člen 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) razlagati tako, da ta uredba velja za potnika, ki se je že pred prihodom na letališče prijavil na let prek spleta in s seboj ni imel prtljage; se je prek table prihodov in odhodov na letališču seznanil z zamudo leta, ob izhodu za vkrcanje čakal na nadaljnje informacije, se o odhodu rezerviranega leta pozanimal na okencu letalskega prevoznika; od zaposlenih tožene stranke ni prejel niti pojasnila, ali in kdaj bo odhod leta, niti ponudbe nadomestnega leta; in je nato sam rezerviral drug let v svoj končni namembni kraj, ne da bi se vkrcal na prvotno rezervirani let?
1.

Ali je španska določba glede združljivosti nadomestil iz člena 163.1 LGSS – kakor se jo razlaga v sodni praksi in ki onemogoča združljivost dveh nadomestil iz naslova trajne in popolne poklicne nezmožnosti za delo, priznanih v isti shemi, dopušča pa združljivost teh nadomestil, če sta priznani v različnih shemah, čeprav v obeh primerih temeljita na ločeno vplačanih prispevkih –, ker lahko ob upoštevanju spolne sestave v različnih shemah španskega sistema socialne varnosti povzroči posredno diskriminacijo na podlagi spola, v nasprotju z evropskimi predpisi iz člena 4 Direktive Sveta 79/7/EGS z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (1) ter člena 5 Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (2) (preoblikovano)?
—

sodbo Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020 v zadevi T-254/17 razveljavi v delu, v katerem je to sodišče delno zavrnilo tožbo družbe Intermarché Casino Achats za razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 9. februarja 2017, ki je bil sprejet na podlagi člena 20(1) in (4) Uredbe št. 1/2003 (zadeva AT.40466 – Tute 1), in v delu, v katerem je tožeči stranki naložilo plačilo stroškov;
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) 25. novembra 2020 – Skatteverket/DSAB Destination Stockholm AB

(Zadeva C-637/20)

(2021/C 53/32)

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Högsta förvaltningsdomstolen

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica in nasprotna stranka: Skatteverket

Nasprotna stranka in pritožnica: DSAB Destination Stockholm AB

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 30a Direktive o DDV (1) razlagati tako, da je kartica, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki imetniku daje pravico do prejemanja različnih storitev na danem kraju v omejenem obdobju in do določene vrednosti, kupon in ali je – glede na te okoliščine – večnamenski kupon?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 17. novembra 2020 – Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

(Zadeva C-611/20)

(2021/C 53/29)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo

Toženi stranka: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Evropske unije nasprotuje uporabi nacionalne določbe, kakršen je člen 26(2) in (3) uredbe-zakona št. 91/2014, kakor je bila potrjena v zakon z zakonom št. 116/2014, ki določa znatno zmanjšanje oziroma časovno zakasnitev izplačila spodbud, ki so že bile določene z zakonom in opredeljene v zadevnih pogodbah, sklenjenih med proizvajalci električne energije s fotonapetostno pretvorbo in javno družbo Gestore dei servizi energetici s.p.a. (upravljavec energetskih storitev);

zlasti pa, ali je navedena nacionalna določba združljiva s splošnimi načeli prava Evropske unije glede varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, lojalnega sodelovanja in polnega učinka; s členoma 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; z Direktivo 2009/28/ES (1) in s pravili glede programov podpore, ki jih ta določa; ter s členom 216(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti v zvezi z Pogodbo o energetski listini?

(1) Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).
C 28/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 19. oktobra 2020 – NovaText GmbH/Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

(Zadeva C-531/20)

(2021/C 28/32)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Parteien des Ausgangsverfahrens

Tožena stranka in pritožnica: NovaText GmbH

Tožeča stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 3(1) in 14 Direktive 2004/48/ES (1) razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni določbi, ki stranki, ki je pravdo izgubila, nalaga povračilo stroškov, ki so stranki, ki je pravdo dobila, nastali zaradi sodelovanja patentnega odvetnika v sodnem postopku na podlagi zakonodaje o znamkah, ne glede na to, ali je bilo njegovo sodelovanje nujno za ciljno uveljavljanje pravic?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 2, str. 32).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije v smislu člena 18 PDEU in členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; načela enakosti držav članic pred pogodbama v smislu člena 4(2) PEU in, če bi Sodišče menilo, da je to potrebno, člena 95(1) PDEU.
4.

Ali načela enakovrednosti in učinkovitosti ter načelo polnega učinka prava EU v zvezi z navedenim okvirnim sporazumom, ter načelo prepovedi diskriminacije iz določbe 4 tega sporazuma nasprotujejo nacionalni zakonodaji (člen 24(3)(a) zakona št. 240/2010 in člen 29(2)(d) in (4) zakonske uredbe št. 81/2015), ki, čeprav obstaja ureditev, ki se uporablja za vse uslužbence javnega in zasebnega sektorja, ki je bila nazadnje vključena v isto uredbo št. 81 in določa (od leta 2018) omejitev trajanja delovnega razmerja za določen čas na 24 mesecev (vključno s podaljšanji in obnovitvami pogodb), ter za tovrstno delovno razmerje, sklenjeno z javnim organom, določa pogoj, da obstajajo „začasne in izredne potrebe“, univerzam omogoča, da zaposluje raziskovalce s triletno pogodbo o zaposlitvi za določen čas, ki se lahko v primeru pozitivne ocene raziskovalne in didaktične dejavnosti, opravljene v teh treh letih, podaljša za dve leti, pri tem pa za sklenitev prve pogodbe in podaljšanja ne zahteva, da ima Univerza take začasne ali izredne potrebe, ampak ji celo omogoča, da po izteku petih let z isto ali drugimi osebami sklene novo pogodbo o zaposlitvi za določen čas enake vrste za zadovoljevanje istih didaktičnih in raziskovalnih potreb, povezanih s prejšnjo pogodbo?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 8. oktobra 2020 – kazenski postopkek zoper RR in JG

(Zadeva C-505/20)

(2021/C 9/15)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Spetsializiran nakazatelen sad

Stranki v postopku v glavni stvari

RR in JG

Vprašanja za predhodno odločanje

Ali člen 8 Direktive 2014/42 (1) nasprotuje nacionalnemu zakonu, v skladu s katerim prizadeta oseba po začasnem zavarovanju premoženja, ki je bilo zaseženo kot domnevni predmet, ki je bil uporabljen za kaznivo dejanje, ali kot premoženjska korist, pridobljena s kaznivim dejanjem, v sodni fazi kazenskega postopka nima pravice, da pri sodišču vloži predlog za vrnitev tega premoženja?

Ali je nacionalni zakon, ki ne dopušča odvzema „predmeta, ki je bil uporabljen za kaznivo dejanje“, ki je stvar, ki je v lasti tretje osebe, ki ni bila udeležena pri kaznivem dejanju, ki jo je ta tretja oseba prepustila v trajno uporabo obtožencu tako, da pravice iz lastnine v notranjem razmerju izvaja obtoženec, skladen s členom 4(1) v povezavi s členom 2, točka 3, Direktive 2014/42 ter členom 17 Listine?

Če je odgovor na to vprašanje nikalen: ali člen 8(6), drugi stavek, in (7) Direktive 2014/42 nalaga dolžnost, da se nacionalni zakon razlaga tako, da tretji osebi, katere premoženje je začasno zavarovano in bo morda odvzeto kot predmet, ki je bil uporabljen za kaznivo dejanje, omogoča udeležbo v postopku, ki lahko privede do odvzema, in izpodbijanje sklepa o odvzemu pred sodiščem?

(1) Direktiva 2014/42/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o začasnem zavarovanju in odvzemu predmetov, ki so bili uporabljeni za kazniva dejanja, in premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, v Evropski uniji (UL 2014, L 127, str. 39).
1.

Ali načelo zakonitosti v zvezi s kaznivimi dejanji in kaznimi nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za isto ravnanje, in sicer vožnjo nepravilno registriranega motornega vozila, hkrati določa upravno in kazensko odgovornost, ne da bi bila podana merila, ki omogočajo objektivno določitev družbene nevarnosti?
III.

(a) Ali je pri presoji, ali gre za razmerje odvisnosti v smislu vprašanja I., ključno vprašanje, ali je roditelj, državljan tretje države – pred vložitvijo prošnje ali pred sprejetjem odločbe, s katero mu je bila zavrnjena pravica do prebivanja, ali pred trenutkom, ko mora (nacionalno) sodišče odločiti v postopku, ki se vodi zaradi te zavrnitve – vsakodnevno skrbel za mladoletnega državljana Unije in ali obstajajo drugi, ki so v preteklosti nase prevzeli to skrb in/ali ki jo lahko prevzamejo (jo še naprej prevzemajo)? (b) Ali je mogoče v zvezi s tem od mladoletnega državljana Unije zahtevati, da se zaradi dejanskega uresničevanja svojih pravic iz prava Unije na ozemlju Unije nastani pri drugem od staršev, ki je državljan Unije in ki morda nad mladoletnim otrokom ne izvršuje več starševske skrbi? (c) Če je odgovori pritrdilen, ali je kaj drugače, ali tisti od staršev izvršuje (je izvrševal) starševsko skrb in/ali prevzema (je prevzemal) zakonsko, finančno in čustveno breme nad mladoletnim otrokom in ali je pripravljen prevzeti nase to breme (ta bremena) in/ali skrb za mladoletnega otroka? (d) Če bi se izkazalo, da eden od staršev, državljan tretje države, samostojno izvršuje starševsko skrb nad mladoletnim državljanom Unije, ali to potem pomeni, da je vprašanje glede zakonskega, finančnega in/ali čustvenega bremena manj pomembno?
1.

Ali je treba v primeru, če so bile v okviru postopka reševanja in likvidacije finančne institucije delnice, na katere je bil razdeljen osnovni kapital, v celoti razveljavljene, člene 34(1)(a), 53(1) in (3) ter 60(2)(b) in (e) Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 (1) razlagati tako, da nasprotujejo temu, da lahko tisti, ki so kupili njene delnice nekaj mesecev pred začetkom postopka reševanja in likvidacije ob priložnosti povečanja kapitala z javno ponudbo za vpis, vložijo odškodninske tožbe oziroma tožbe z enakim učinkom, ki temeljijo na pomanjkljivih informacijah prospekta izdaje, zoper institucijo izdajateljico ali zoper institucijo, ki je nastala pozneje z združitvijo s prevzemom?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Bremen (Nemčija) 2. septembra 2020 – S/Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

(Zadeva C-411/20)

(2020/C 423/39)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Bremen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: S

Tožena stranka: Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 24 Direktive 2004/38/ES (1) in člen 4 Uredbe (ES) št. 883/2004 (2) razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero državljan druge države članice, ki v zadevni državi vzpostavi stalno ali običajno prebivališče in ne dokaže, da ima domače dohodke iz kmetijstva, gozdarstva, poslovne dejavnosti, samozaposlitve ali zaposlitve, za prve tri mesece od vzpostavitve stalnega ali običajnega prebivališča ni upravičen do družinskih dajatev v smislu člena 3(1)(j) v povezavi s členom 1(z) Uredbe (ES) št. 883/2004, medtem ko je državljan zadevne države članice v enakem položaju do družinskih dajatev v smislu člena 3(1)(j) v povezavi s členom 1(z) Uredbe (ES) št. 883/2004 upravičen brez dokazila o domačih dohodkih iz kmetijstva, gozdarstva, poslovne dejavnosti, samozaposlitve ali zaposlitve?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL 2004, L 158, str. 77).

(2) Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL 2004, L 166, str. 1).