Zadeva C‑48/14

Evropski parlament

proti

Svetu Evropske unije

„Ničnostna tožba — Direktiva 2013/51/Euratom — Izbira pravne podlage — Pogodba ESAE — Člena 31 AE in 32 AE — Pogodba DEU — Člen 192(1) PDEU — Varovanje človekovega zdravja — Radioaktivne snovi v vodi, namenjeni za porabo človeka — Pravna varnost — Lojalno sodelovanje med institucijami“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. februarja 2015

V okviru sistema pristojnosti Unije mora izbira pravne podlage akta temeljiti na objektivnih dejstvih, ki jih je mogoče sodno preizkusiti, med katerimi sta cilj in vsebina tega akta. V zvezi s tem ni pomembna pravna podlaga, ki je bila uporabljena za sprejetje drugih aktov Unije, ki imajo, odvisno od primera, podobne značilnosti, saj je treba pravno podlago akta določiti ob upoštevanju njegovega cilja in njegove vsebine. (Glej točki 29 in 30.)

Če v Pogodbah obstaja posebna določba, ki je lahko pravna podlaga za obravnavani akt, mora ta temeljiti na tej določbi. Glede tega je v zvezi s sprejetjem Direktive 2013/51 člen 31 AE glede varstva zdravja prebivalstva pred radioaktivnimi snovmi v vodi, namenjeni za porabo človeka, bolj posebna določba od splošne pravne podlage iz člena 192(1) PDEU. Po eni strani namreč cilj te direktive ustreza cilju temeljnega standarda v smislu člena 30 AE, ki je namenjen zagotavljanju varovanja zdravja prebivalstva pred nevarnostmi, ki izvirajo iz ionizirajočih sevanj. Po drugi strani vsebina navedene direktive določa vrednosti parametrov ter pogostost in metode spremljanja radioaktivnih snovi v vodi, namenjeni za prehrano ljudi. Vsebina te direktive torej ustreza tudi vsebini temeljnega standarda v smislu člena 30 AE, ki v skladu z drugim odstavkom, točki (a) in (b), tega člena določa največje dovoljene doze, ki še zagotavljajo zadostno varnost, ter največjo dovoljeno izpostavljenost in kontaminacijo. (Glej točke 32, 33, 36 in 37.)

Načelo pravne varnosti, ki spada med splošna načela prava Unije, zahteva, da so pravna pravila jasna, natančna in imajo predvidljive učinke, da se lahko zadevne osebe orientirajo v položajih in pravnih razmerjih, ki izhajajo iz pravnega reda Unije. Na področju varovanja zdravja prebivalstva, ki ga zagotavljajo določbe poglavja 3 naslova II Pogodbe ESAE, ni nobenega protislovja med Direktivo 2013/51 o določitvi zahtev za varstvo zdravja prebivalstva pred radioaktivnimi snovmi v vodi, namenjeni za porabo človeka, in Direktivo 98/83 o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi. Po eni strani namreč obe določata enake vrednosti parametrov. Po drugi strani Direktiva 2013/51 v primerjavi z Direktivo 98/83, ki se na splošno nanaša na kakovost vode, namenjene za prehrano ljudi, pomeni lex specialis glede varovanja zdravja prebivalstva pred nevarnostmi, ki izvirajo iz radioaktivnih snovi v taki vodi. Glede tega pa je mogoče načelo lex specialis derogat legi generali uporabiti tudi, če je lex generalis in lex specialis sprejela ista institucija. Iz tega je razvidno, da v primeru morebitne neskladnosti ureditev iz zadevnih dveh direktiv določbe Direktive 2013/51 nadomestijo določbe Direktive 98/83, kot je izrecno potrjeno v uvodni izjavi 5 Direktive 2013/51, tako da to ne more povzročiti nobene kršitve načela pravne varnosti. (Glej točke 45, 46 in od 49 do 51.)