Začasna izdaja

SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

ANTHONYJA MICHAELA COLLINSA,

predstavljeni 15. decembra 2022( )

Združeni zadevi C-615/20 in C-671/20

Prokuratura Okręgowa w Warszawie

proti

YP in drugi (C‑615/20),

M. M. (C‑671/20)





(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (regionalno sodišče v Varšavi, Poljska))

„Predhodno odločanje – Pravna država – Učinkovito sodno varstvo na področjih, ki jih ureja pravo Unije – Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU – Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Neodvisnost sodnikov – Dovoljenje za začetek kazenskega postopka zoper sodnika in suspenz tega sodnika, ki ga izda Izba Dyscyplinarna (disciplinski senat) Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) – Prepoved nacionalnim sodiščem, da preverjajo legitimnost sodišč ali presojajo zakonitost imenovanja sodnikov in sodniških pristojnosti, ki izhajajo iz takega imenovanja – Primarnost prava Unije – Obveznost lojalnega sodelovanja – Načeli pravne varnosti in pravnomočnosti“





Kazalo





I. Uvod

II. Pravni okvir – Poljsko pravo

A. Ustava

B. Spremenjeni zakon o vrhovnem sodišču

C. Spremenjeni zakon o organizaciji splošnih sodišč

D. Zakon o KRS

E. Zakonik o kazenskem postopku

III. Dejansko stanje v postopkih v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje

A. Zadeva C615/20

B. Zadeva C671/20

IV. Postopek pred Sodiščem

V. Presoja

A. Dopustnost

B. Vsebinska presoja

1. Uvodna pojasnila

2. Prvo, drugo in tretje vprašanje v zadevi C615/20

3. Drugo vprašanje v zadevi C671/20

4. Četrto vprašanje v zadevi C615/20 ter prvo, tretje in četrto vprašanje v zadevi C671/20

VI. Predlog





I. Uvod

1. V teh predlogih za sprejetje predhodne odločbe se ponovno postavljajo vprašanja glede skladnosti nekaterih vidikov nedavne reforme poljskega pravosodnega sistema s pravom Unije. Nanašata se na dovoljenja, ki jih je Izba Dyscyplinarna (disciplinski senat) Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska)( ) izdal za kazenski pregon in suspenz sodnika, s čimer mu je onemogočil odločanje v nekaterih kazenskih zadevah, ki so mu bile dodeljene. Predložitveno sodišče( ) zato Sodišče prosi, naj razloži člen 2 in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU, člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah( ) ter načela primarnosti prava Unije, lojalnega sodelovanja( ) in pravne varnosti. Če bi Sodišče odločilo, da disciplinski senat glede na pravo Unije teh dovoljenj ni mogel zakonito izdati, želi predložitveno sodišče izvedeti, kakšne posledice ima ta ugotovitev za sestavo sodišča, ki odloča v kazenskem postopku.

II. Pravni okvir – Poljsko pravo

A. Ustava

2. Člen 45(1) Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (ustava Republike Poljske) določa:

„Vsakdo ima pravico, da o njegovi zadevi pravično, javno in v razumnem roku odloča pristojno, neodvisno in nepristransko sodišče.“

3. Člen 144(2) in (3) ustave Republike Poljske določa:

„2. Da bi bili uradni akti predsednika republike veljavni, jih mora sopodpisati predsednik sveta ministrov, ki se s tem zaveže pred Sejm [(spodnji dom parlamenta)].

3. Določbe odstavka 2 se ne uporabljajo v naslednjih primerih:

[…]

17. imenovanje sodnikov;

[…]“

4. Člen 179 ustave Republike Poljske določa:

„Sodnike imenuje predsednik republike na predlog [Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet, Poljska, v nadaljevanju: KRS)], in sicer za nedoločen čas.“

5. V skladu s členom 180(1) ustave Republike Poljske so sodniki neodstavljivi.

6. Člen 181 ustave Republike Poljske določa:

„Sodnika je mogoče kazensko preganjati ali mu odvzeti prostost le s predhodnim soglasjem sodišča, določenega z zakonom. Sodniku ni mogoče odvzeti prostosti ali ga pripreti, razen v primeru prijetja pri storitvi kaznivega dejanja, če je odvzem njegove prostosti nujen za zagotovitev pravilnega poteka postopka. Predsednik krajevno pristojnega sodišča mora biti o tem odvzemu prostosti nemudoma obveščen in lahko odredi takojšnjo izpustitev priprte osebe.“

7. Člen 187 ustave Republike Poljske določa:

„1. [KRS] sestavljajo:

1. prvi predsednik [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], minister za pravosodje, predsednik [Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče)] in oseba, ki jo imenuje predsednik republike,

2. 15 članov, izvoljenih izmed sodnikov [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)] ter splošnih, upravnih in vojaških sodišč,

3. štirje člani, ki jih izvoli [Sejm (spodnji dom poljskega parlamenta)] izmed poslancev spodnjega doma, in dva člana, ki ju izvoli Senat [(spodnji dom poljskega parlamenta)] izmed senatorjev.

[…]

3. Mandat izvoljenih članov [KRS] traja štiri leta.

4. Ureditev, področje delovanja in način dela [KRS] ter način izvolitve njegovih članov so opredeljeni z zakonom.“

8. Člen 190(1) ustave Republike Poljske določa:

„Odločbe [Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče, Poljska)] so zavezujoče erga omnes in dokončne.“

B. Spremenjeni zakon o vrhovnem sodišču

9. Člen 27(1) ustawa o Sądzie Najwyższym (zakon o vrhovnem sodišču) z dne 8. decembra 2017 (Dz. U. 2018, pozicija 5), ki je bil spremenjen z ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembah zakona o organizaciji splošnih sodišč, zakona o vrhovnem sodišču in nekaterih drugih zakonov) z dne 20. decembra 2019 (Dz. U. 2020, pozicija 190, v nadaljevanju: zakon o spremembah) (v nadaljevanju: spremenjeni zakon o vrhovnem sodišču), določa:

„Disciplinski senat je pristojen za:

[…]

1a. zadeve v zvezi z izdajo dovoljenja za začetek kazenskega postopka zoper sodnike, pomožne sodnike, državne tožilce in nadomestne državne tožilce ali za odreditev njihovega pripora;

[…]“

C. Spremenjeni zakon o organizaciji splošnih sodišč

10. Člen 41b ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zakon o organizaciji splošnih sodišč) z dne 27. julija 2001 (Dz. U. 2001, št. 98, pozicija 1070) določa:

„1. Organ, pristojen za obravnavo pritožb ali zahtev v zvezi z dejavnostjo sodišča, je predsednik sodišča.

[…]

3. Organ, pristojen za obravnavo pritožb v zvezi z dejavnostjo predsednika sąd rejonowy (občinsko sodišče), predsednika sąd okręgowy (regionalno sodišče) oziroma predsednika sąd apelacyjny (višje sodišče), je predsednik sąd okręgowy (regionalno sodišče), predsednik sąd apelacyjny (višje sodišče) oziroma [KRS].“

11. Člen 42a tega zakona, kakor je bil spremenjen s spremenjenim zakonom (v nadaljevanju: spremenjeni zakon o organizaciji splošnih sodišč), določa:

„1. V okviru dejavnosti sodišč ali sodnih organov ni dovoljeno podvomiti o legitimnosti sodišč, ustavnih organov države ali organov za nadzor in zaščito prava.

2. Splošno sodišče ali drug organ oblasti ne more ugotavljati ali presojati zakonitosti imenovanja sodnika ali pristojnosti za opravljanje sodniške funkcije, ki izhaja iz tega imenovanja.“

12. V skladu s členom 47a(1) tega zakona se zadeve sodnikom in pomožnim sodnikom dodeljujejo naključno. V skladu s členom 47b(1) tega zakona je sprememba sestave sodišča lahko dopustna le, če zadeve ni mogoče obravnavati v njegovi obstoječi sestavi ali če obstaja trajna ovira za to, da bi obstoječa sestava sodišča obravnavala zadevo. V takem primeru se člen 47a uporablja za predodelitev zadeve. Člen 47b(3) navedenega zakona določa, da odločitev o spremembi sestave sodišča sprejme predsednik sodišča ali sodnik, ki ga ta pooblasti.

13. Člen 80 spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč določa:

„1. Sodnikom je mogoče odvzeti prostost ali proti njim uvesti kazenski pregon le z dovoljenjem pristojnega disciplinskega sodišča. Ta določba ne zadeva odvzema prostosti v primeru, da je sodnik zaloten pri storitvi kaznivega dejanja, če je ta odvzem prostosti nujen, da se zagotovi pravilen potek postopka. Do sprejetja sklepa, s katerim se dovoli začetek kazenskega postopka zoper sodnika, je mogoče opravljati le nujna dejanja.

[…]

2c. Disciplinsko sodišče sprejme sklep, s katerim dovoli začetek kazenskega postopka zoper sodnika, če so sumi zoper njega dovolj utemeljeni. V sklepu se odloči o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper sodnika in pojasnijo razlogi za to.

2d. Disciplinsko sodišče obravnava predlog za izdajo dovoljenja za začetek kazenskega postopka zoper sodnika v 14 dneh od njegovega prejema.“

14. Člen 107(1) navedenega zakona določa:

„Sodnik disciplinsko odgovarja za neizpolnitve poklicnih obveznosti (disciplinske kršitve), vključno v primeru:

[…]

3. dejanj, s katerimi se podvomi o obstoju delovnega razmerja sodnika, učinkovitosti imenovanja sodnika ali legitimnosti ustavnega organa Republike Poljske;

[…]“

15. Člen 110(2a) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč določa:

„Disciplinsko sodišče, na območju katerega sodnik, ki je predmet postopka, opravlja službo, je krajevno pristojno za odločanje o zadevah iz člena 37(5) in člena 75(2), točka 3. V zadevah iz člena 80 in člena 106zd je pristojno sodišče na prvi stopnji Sąd Najwyższy [(vrhovno sodišče)] v sestavi sodnika posameznika, ki je član disciplinskega senata, na drugi stopnji pa Sąd Najwyższy [(vrhovno sodišče)] v sestavi treh sodnikov, ki so člani disciplinskega senata.“

16. Člen 129 navedenega zakona določa:

„1. Disciplinsko sodišče lahko suspendira sodnika, proti kateremu se je začel disciplinski postopek ali postopek za razrešitev s funkcije, in sicer tudi če sprejme sklep, s katerim dovoljuje uveljavljanje kazenske odgovornosti zadevnega sodnika.

2. Če disciplinsko sodišče sprejme sklep, s katerim dovoljuje uveljavljanje kazenske odgovornosti sodnika za naklepno kaznivo dejanje, ki ga preganja državno tožilstvo, sodnika suspendira po uradni dolžnosti.

3. Disciplinsko sodišče ob suspenzu sodnika njegovo plačo zmanjša za od 25 % do 50 % za obdobje tega suspenza; ta določba se ne nanaša na osebe, v zvezi s katerimi je bil začet postopek za razrešitev s funkcije.

3a. Če disciplinsko sodišče sprejme sklep, s katerim dovoljuje uveljavljanje kazenske odgovornosti upokojenega sodnika za naklepno kaznivo dejanje, ki ga preganja državno tožilstvo, za od 25 % do 50 % zmanjša njegovo pokojnino za čas trajanja disciplinskega postopka.

4. Če je bil disciplinski postopek ustavljen ali če se je končal z oprostitvijo, se izplača nadomestilo do polne višine vseh sestavnih delov plače ali pokojnine.“

D. Zakon o KRS

17. Člen 9a ustawa o Krajowej Radzie Sądownictwa (zakon o nacionalnem sodnem svetu) z dne 12. maja 2011 (Dz. U. 2011, št. 126, pozicija 714), kakor je bil spremenjen z ustawa o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sᶏdownictwa oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembah zakona o nacionalnem sodnem svetu in nekaterih drugih zakonov) z dne 8. decembra 2017 (Dz. U. 2018, pozicija 3) (v nadaljevanju: zakon o KRS), določa:

„1. Sejm [(spodnji dom poljskega parlamenta)] izmed sodnikov Sąd Najwyższy [(vrhovno sodišče)] ter splošnih, upravnih in vojaških sodišč izvoli 15 članov [KRS] za skupni štiriletni mandat.

2. Spodnji dom na volitvah iz odstavka 1, kolikor je mogoče, upošteva potrebo, da so v [KRS] zastopani sodniki iz različnih vrst in z različnih ravni sodišč.

3. Skupni mandat novih članov [KRS], izvoljenih izmed sodnikov, se začne dan po njihovi izvolitvi. Odhajajoči člani [KRS] opravljajo funkcije do dneva, ko se začne skupni mandat novih članov [KRS].“

18. Prehodna določba, vsebovana v členu 6 zakona o spremembah zakona o nacionalnem sodnem svetu in nekaterih drugih zakonov, ki je začel veljati 17. januarja 2018, določa:

„Mandat članov [KRS] iz člena 187(1), točka 2, ustave Republike Poljske, izvoljenih na podlagi sedanjih določb, traja do dneva pred začetkom mandata novih članov [KRS], vendar največ 90 dni od datuma začetka veljavnosti tega zakona, razen če se je predhodno končal zaradi izteka mandata.“

E. Zakonik o kazenskem postopku

19. Člen 439(1) ustawa – Kodeks postępowania karnego (zakon o zakoniku o kazenskem postopku) z dne 6. junija 1997 (Dz. U. 1997, pozicija 555, v nadaljevanju: zakonik o kazenskem postopku) določa:

„Ne glede na meje pravnega sredstva in navajane razloge ter vpliv kršitve na vsebino odločbe pritožbeno sodišče izpodbijano odločbo razveljavi na seji, če:

1. je pri odločanju sodelovala oseba, ki ni pooblaščena za odločanje ali ni zmožna odločati ali je bila izločena v skladu s členom 40;

2. sestava sodišča ni bila primerna ali kateri od njegovih članov ni bil navzoč ves čas obravnave;

[…]“

20. V skladu s členom 523(1) zakonika o kazenskem postopku je mogoče kasacijsko pritožbo vložiti le zaradi kršitev, navedenih v členu 439 tega zakonika, ali druge očitne kršitve prava, kadar je ta lahko pomembno vplivala na vsebino odločbe.

III. Dejansko stanje v postopkih v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje

A. Zadeva C‑615/20

21. Prokuratura Okręgowa w Warszawie (regionalno državno tožilstvo v Varšavi, Poljska, v nadaljevanju: regionalno državno tožilstvo) je YP in 13 drugih oseb obtožilo več kaznivih dejanj na podlagi kazenskega zakonika, ki so povzročila škodo 229 oškodovancem. Postopek v tej zadevi( ) poteka zoper 11 obtožencev. Spis zadeve obsega 197 zvezkov in več deset zvezkov prilog. Postopek traja več kot 100 dni, v njem pa so pričali obtoženci, oškodovanci in več kot 150 prič. Zaslišati je treba le še nekaj prič in tri izvedence. Sodnik I. T. je odločal v tej zadevi in sodeloval pri sojenju.

22. Wydział Spraw Wewnętrznych Prokuratury Krajowej (državno tožilstvo, oddelek za notranje zadeve, Poljska, v nadaljevanju: državno tožilstvo) je 14. februarja 2020 zaprosilo disciplinski senat( ) za dovoljenje za kazenski pregon sodnika I. T., ker ni izpolnil službenih dolžnosti kot javni uslužbenec in je prekoračil svoja pooblastila s tem, da je predstavnikom medijev dovolil snemanje obravnave na Sąd Okręgowy w Warszawie (regionalno sodišče v Varšavi, Poljska), branja sklepa, izdanega v zadevi, in ustno podanih obrazložitev. Po navedbah državnega tožilstva je sodnik I. T. nepooblaščenim osebam razkril informacije o predhodni preiskavi regionalnega državnega tožilstva. Ker je sodnik I. T. te informacije pridobil pri opravljanju službenih dolžnosti, je državno tožilstvo menilo, da so njegova dejanja škodovala javnemu interesu.

23. Disciplinski senat je 9. junija 2020 kot sodišče prve stopnje zavrnil predlog državnega tožilstva za izdajo dovoljenja za kazenski pregon sodnika I. T. Državno tožilstvo se je zoper to odločitev pritožilo. Disciplinski senat, ki je tokrat deloval kot sodišče druge stopnje, je 18. novembra 2020 sodniku I. T. odvzel imuniteto pred kazenskim pregonom, ga suspendiral in mu za obdobje suspenza za 25 % znižal plačo.( ) Ta suspenz bo veljal do konca kazenskega postopka zoper njega.

24. Sodnik I. T. zaradi suspenza ne sme več odločati v nobeni od zadev, ki so mu bile dodeljene, vključno z zadevo VIII K 105/17. V skladu z načelom nespremenljivosti sestave sodišča iz zakonika o kazenskem postopku je za izdajo sodbe pristojna le sestava sodišča,( ) ki je vodila celoten postopek. Postopek v zadevi VIII K 105/17 je tako treba začeti od začetka. Natančneje, sodnik, imenovan namesto sodnika I. T., mora preučiti vse dokaze, ki so bili doslej predloženi v postopku. Po mnenju predložitvenega sodišča je ta položaj v nasprotju s členom 47 Listine, zlasti s pravico do učinkovitega pravnega sredstva in pravico vsakogar, da o njegovi zadevi pravično, javno in v razumnem roku odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče.( )

25. V predložitveni odločbi je navedeno, da je v sodbi z dne 5. decembra 2019( ) in sklepih z dne 15. januarja 2020( ) Sąd Najwyższy (Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych) (vrhovno sodišče, senat za delovno pravo in pravo socialne varnosti, Poljska)( ), ki je odločalo v postopku, v zvezi s katerim je bila izdana sodba A. K., razsodilo, da KRS v sedanji sestavi ni neodvisen od zakonodajne in izvršilne oblasti ter da disciplinski senat, katerega člani so bili imenovani na podlagi predloga KRS v sedanji sestavi, ni „sodišče“ v smislu člena 47 Listine, člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP) ter člena 45(1) ustave Republike Poljske. Združeni civilni senat, kazenski senat ter senat za delovno pravo in pravo socialne varnosti Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) so v skupnem sklepu z dne 23. januarja 2020 potrdili stališče senata za delovno pravo in pravo socialne varnosti, da sestava disciplinskega senata, v kateri zaseda oseba, imenovana na predlog KRS v sedanji sestavi, ni pravilna. Združeni senat je poleg tega potrdil, da disciplinski senat zaradi svojih strukturnih značilnosti ni „sodišče“ v smislu zgoraj navedenih določb in da njegove odločbe niso „sodne odločbe“. Disciplinski senat je s sklepom z dne 23. septembra 2020( ) odločil, da sodbe A. K. „ni mogoče šteti za zavezujočo v poljskem pravnem redu“, ker je senat za delovno pravo in pravo socialne varnosti v postopku v glavni stvari, v okviru katerega je bil vložen predlog za sprejetje predhodne odločbe, deloval „v nezakonitih senatih“.

26. Predložitveno sodišče, v sestavi katerega zaseda sodnik I. T., je del poljskega sodnega sistema in odloča o zadevah na „področjih, ki jih ureja pravo Unije“ v smislu člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.( ) Predložitveno sodišče zaradi odločitve disciplinskega senata, da se sodniku I. T. odvzame imuniteta pred kazenskim pregonom in da ga suspendira, zaradi česar mora zadevo VIII K 105/17 od začetka obravnavati druga sestava, dvomi, ali je disciplinski senat neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče.

27. Po mnenju predložitvenega sodišča za pravila, ki urejajo discipliniranje( ) in razrešitev( ) sodnikov, velja zahteva po učinkovitem sodnem varstvu iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU. Predložitveno sodišče se sprašuje, ali zahteva po učinkovitem sodnem varstvu enako velja tudi za nacionalna pravila, ki urejajo dovoljenje za kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnikov. Meni, da bi morale za uvedbo kazenskega postopka zoper sodnika veljati enake zahteve kot za uvedbo disciplinskega postopka, in sicer iz naslednjih razlogov. Prvič, dovoljenje za kazenski pregon je mogoče izdati le, če po mnenju disciplinskega sodišča obstaja dovolj utemeljen sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje. Drugič, ko je takšno dovoljenje izdano, lahko( ) disciplinsko sodišče zadevnega sodnika suspendira, kar pomeni, da do konca navedenega kazenskega postopka ne sme odločati v zadevah. Tretjič, disciplinsko sodišče mora za obdobje suspenza temu sodniku znižati plačo v razponu od 25 % do 50 %. Četrtič, dovoljenje za kazenski pregon sodnika ne določa nobenega roka za vložitev obtožnice v tej zadevi. Zaradi tega dovoljenja je lahko sodnik suspendiran in njegova plača znižana za nedoločen čas. Na podlagi presoje vseh teh okoliščin je mogoče sklepati, da ima postopek odvzema imunitete sodnika pred kazenskim pregonom in/ali odvzemom prostosti podobne posledice kot ukrepi, sprejeti v okviru disciplinske ureditve za sodnike. Za ta postopek bi zato morala enako veljati zahteva po učinkovitem sodnem varstvu iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.

28. Po navedbah predložitvenega sodišča so vsi državni tožilci na Poljskem podrejeni ministru za pravosodje, ki na podlagi zakona opravlja funkcijo Prokurator Generalny (generalni državni tožilec). Čeprav je državni tožilec pri opravljanju svojih nalog deklarativno neodvisen, mora upoštevati odredbe, smernice in navodila nadrejenega državnega tožilca, ki je lahko minister za pravosodje, in sicer tudi v postopkih pred disciplinskim senatom.

29. V predlogu za sprejetje predhodne odločbe je navedeno, da je v skladu z ustavo Republike Poljske minister za pravosodje član KRS. Večina od 15 izmed 25 članov KRS, ki jih je Sejm izbral med sodniki, je bila v času izvolitve tesno povezana z ministrom za pravosodje in te povezave ohranja tudi zdaj. KRS v takšni sestavi je nato sodeloval pri imenovanju vseh članov disciplinskega senata, med katerimi so tako nekdanji državni tožilci kot odvetniki, ki so javno podpirali delovanje ministra za pravosodje.

30. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča pojem „neodvisnost“, ki je neločljivo povezan z nalogo sojenja, zahteva, da je organ v razmerju do strank v postopku, v katerem odloča, tretja oseba.( ) Glede na sestavo disciplinskega senata, sedanjo sestavo KRS, hierarhično naravo sistema državnega tožilstva in določbe, ki urejajo dovoljenje za kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnika, predložitveno sodišče močno dvomi, da je disciplinski senat v razmerju do državnega tožilca tretja oseba.

31. Dalje, glede na sklep z dne 8. aprila 2020 ima predložitveno sodišče tudi pridržke glede tega, ali naj disciplinski senat obravnava predloge za izdajo dovoljenja za kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnikov. Meni, da pojem „disciplinske zadeve v zvezi s sodniki“ iz prve alinee točke 1 izreka tega sklepa vključuje tudi zadeve, ki se nanašajo na dovoljenja za kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnikov. Vsekakor pa, ker sestava disciplinskega senata ostaja nespremenjena, vse zadeve, ki se obravnavajo pred tem organom, obravnava sestava, ki ne izpolnjuje zahtev glede neodvisnosti v skladu z drugo alineo točke 1 izreka sklepa z dne 8. aprila 2020.

32. Glede na navedeno predložitveno sodišče meni, da dovoljenje disciplinskega senata ni „sodna odločba“, saj ta senat ne izpolnjuje zahtev za učinkovito sodno varstvo v smislu prava Unije niti ne zagotavlja „stabilnosti prava in pravnih razmerij ter učinkovitega izvajanja sodne oblasti“.( ) Zato meni, da ga sklepi disciplinskega senata ne zavezujejo. Ker veljavnost dovoljenja disciplinskega senata neposredno vpliva na to, ali je predložitveno sodišče sámo neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, prosi Sodišče za usmeritve. V tem okviru želi predložitveno sodišče izvedeti, ali obveznost zavrnitve obravnavanja odločbe disciplinskega senata kot zavezujoče velja tudi za druge državne organe( ) in ali je zato neutemeljena prepoved sodniku, v zvezi s katerim je bil dovoljen tak kazenski pregon, da sodeluje v sestavi sodišča, v nasprotju s pravom Unije.

33. V teh okoliščinah je Sąd Okręgowy w Warszawie (regionalno sodišče v Varšavi) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:

„1. Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 47 [Listine] in v njem izraženo pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem in pravico, da o zadevi pravično, javno in v razumnem roku odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, razlagati tako, da nasprotuje določbam nacionalne zakonodaje, ki so podrobno predstavljene v točkah 2 in 3 tega vprašanja, torej [členom 80, 110(2a) in 129 spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč] in členu 27(1), točka 1a, [spremenjenega zakona o vrhovnem sodišču], ki disciplinskemu senatu […] omogoča[jo], da sodniku odvzame imuniteto in ga suspendira, s čimer mu dejansko onemogoči odločanje v zadevah, ki so mu bile dodeljene, zlasti ker:

(a) disciplinski senat […] ni ,sodišče‘ v smislu člena 47 Listine, člena 6 EKČP in člena 45(1) [ustave Republike Poljske] ([sodba z dne 19. novembra 2019, A. K in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča), C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982]);

(b) so za člane disciplinskega senata […] še posebej značilne tesne vezi z zakonodajno in izvršilno oblastjo (sklep z dne 8. aprila 2020, Komisija/Poljska, C‑791/19 R, EU:C:2020:277);

(c) je morala Republika Poljska prekiniti uporabo nekaterih določb zakona […] o vrhovnem sodišču v zvezi s t. i. disciplinskim senatom in se vzdržati dodelitve še nerešenih zadev pred tem senatom v presojo senatu, ki ne izpolnjuje zahtev po neodvisnosti (sklep z dne 8. aprila 2020, Komisija/Poljska, C‑791/19 R, EU:C:2020:277).

2. Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 2 PEU in v njem določeno vrednoto pravne države ter zahtevo po učinkovitem sodnem varstvu, ki izhaja iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU, razlagati tako, da ,pravila, ki urejajo disciplinsko ureditev za osebe, ki opravljajo sodno funkcijo‘, vključujejo tudi pravila, ki se nanašajo na kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnika nacionalnega sodišča, kot je člen 181 [ustave Republike Poljske] v povezavi s členoma 80 in 129 [spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč], v skladu s katerimi:

(a) je za kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnika nacionalnega sodišča, praviloma na predlog tožilca, potrebno dovoljenje pristojnega disciplinskega sodišča;

(b) lahko disciplinsko sodišče, ko dovoli kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnika nacionalnega sodišča, tega sodnika suspendira (v nekaterih primerih pa to mora storiti);

(c) mora disciplinsko sodišče, kadar sodnika nacionalnega sodišča suspendira, za obdobje suspenza v okviru omejitev, določenih s temi pravili, znižati tudi njegovo plačo?

3. Ali je treba pravo Unije, zlasti določbe, navedene v drugem vprašanju, razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, kot sta člen 110(2a) [spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč] in člen 27(1), točka 1a, [spremenjenega zakona o vrhovnem sodišču], v skladu s katerima spadajo zadeve, povezane z dovoljenjem za kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnika nacionalnega sodišča, tako na prvi kot na drugi stopnji, v izključno pristojnost organa, kot je disciplinski senat, pri čemer se zlasti (posamično ali v kombinaciji) upošteva, da:

(a) je ustanovitev disciplinskega senata sovpadla s spremembo pravil za izbiro članov organa, kot je [KRS], ki sodeluje v postopku imenovanja sodnikov in na predlog katerega so bili imenovani vsi člani disciplinskega senata;

(b) je nacionalni zakonodajalec izključil možnost, da bi se v disciplinski senat zadnjestopenjskega nacionalnega sodišča, kot je [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], v okviru katerega deluje ta senat, imenovali obstoječi sodniki, tako da lahko v disciplinskem senatu zasedajo samo novi člani, imenovani na predlog spremenjene sestave [KRS];

(c) je za disciplinski senat značilna posebej visoka stopnja avtonomije znotraj [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)];

(d) je [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)] v odločbah, izdanih za izvršitev sodbe z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča) (C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982), potrdilo, da spremenjena sestava [KRS] ni organ, neodvisen od zakonodajne in izvršilne oblasti, in da disciplinski senat ni ,sodiščeʻ v smislu člena 47 Listine, člena 6 EKČP in člena 45(1) [ustave Republike Poljske];

(e) predlog za dovoljenje za kazenski pregon ali odvzem prostosti (pripor) sodnika nacionalnega sodišča praviloma poda državni tožilec, ki mu je hierarhično nadrejen izvršilni organ, kot je [Minister Sprawiedliwości (minister za pravosodje)], ki lahko tožilcem daje zavezujoča navodila glede vsebine procesnih dejanj, hkrati pa je glede članov disciplinskega senata in spremenjene sestave [KRS] izkazana, kot je navedlo [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)] v odločbah iz točke 2d, še posebej močna povezava z zakonodajno in izvršilno oblastjo – zato disciplinskega senata ni mogoče šteti za tretjo osebo v razmerju do strank v postopku;

(f) je morala Republika Poljska v skladu s sklepom z dne 8. aprila 2020, Komisija/Poljska (C‑791/19 R, EU:C:2020:277), prekiniti uporabo nekaterih določb zakona […] o vrhovnem sodišču v zvezi z disciplinskim senatom in se vzdržati dodelitve še nerešenih zadev pred tem senatom v presojo senatu, ki ne izpolnjuje zahtev glede neodvisnosti?

4. Ali je treba v primeru izdaje dovoljenja za kazenski pregon sodnika nacionalnega sodišča in suspenz tega sodnika ob hkratnem znižanju plače za obdobje suspenza pravo Unije, zlasti določbe iz drugega vprašanja in načela primarnosti, lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU in pravne varnosti, razlagati tako, da izključuje zavezujočo naravo takšnega dovoljenja, zlasti glede suspenza, če jo je izdal organ, kot je disciplinski senat, zaradi česar:

(a) noben državni organ (vključno s predložitvenim sodiščem, v senatu katerega je sodnik, na katerega se nanaša to dovoljenje, pa tudi organi, pristojnimi za imenovanje in spremembo sestave nacionalnega sodišča) ne sme upoštevati tega dovoljenja in vsi državni organi morajo sodniku nacionalnega sodišča, zoper katerega je bilo to dovoljenje izdano, omogočiti udeležbo v sodečem senatu tega sodišča;

(b) se sodišče, v senatu katerega je sodnik, na katerega se nanaša to dovoljenje, šteje za sodišče, ki je bilo predhodno ustanovljeno na podlagi zakona, oziroma neodvisno in nepristransko sodišče in zato lahko kot ,sodišče‘ odloča o vprašanjih v zvezi z uporabo ali razlago prava Unije?“

B. Zadeva C‑671/20

34. Dejansko stanje, iz katerega izhaja ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, je podobno dejanskemu stanju v zadevi C‑615/20.

35. Regionalno državno tožilstvo je M. M. očitalo storitev sedmih kaznivih dejanj, med drugim nevložitev predloga za stečaj družbe, preprečevanje poplačila upnikov, bančno goljufijo in nepredložitev računovodskih izkazov družbe. S sklepom z dne 9. junija 2020 je odredilo ustanovitev prisilne hipoteke na nepremičninah v skupni lasti M. M. in njegove žene kot zavarovanje za morebitne globe in sodne stroške. M. M. se je zoper ta sklep pritožil.

36. Predsednik Sąd Okręgowy w Warszawie (regionalno sodišče v Varšavi) je na podlagi sklepa disciplinskega senata predsedniku senata, v katerem je zasedal sodnik I. T., odredil( ), naj spremeni sestavo senata v vseh zadevah( ), ki so bile prvotno dodeljene temu sodniku( ). Predsednik tega senata je predodelil zadeve, ki so bile prvotno dodeljene sodniku I. T. Po tej predodelitvi je predložitveno sodišče Sodišču predložilo v predhodno odločanje več vprašanj.

37. Predložitveno sodišče ugotavlja, da mora v skladu s sodbo Simpson( ) vsako sodišče po uradni dolžnosti preveriti, ali je neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče. Sprašuje se, ali je „z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče“, saj je bila sprememba njegove sestave s sklepom predsednika Sąd Okręgowy w Warszawie (regionalno sodišče v Varšavi) po suspenzu sodnika I. T. neposredna posledica sklepa disciplinskega senata. Ta senat zaradi svojih „strukturnih značilnosti“ ni „sodišče“ v skladu z nacionalnim pravom ali pravom Unije. Predložitveno sodišče meni, da lahko samo z učinkovitim sodnim nadzorom nad sklepom disciplinskega senata presodi, ali je z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče in ali lahko odloča v postopkih, ki so mu bili dodeljeni. Predložitveno sodišče meni, da bi bila lahko pravica strank do sodišča kršena, njegova odločitev o pritožbi pa razglašena za nično( ), če bi sodbo izrekla sestava, v kateri bi sodelovala nepooblaščena oseba, bodisi zaradi neustrezne sestave sodišča( ) bodisi zaradi kršitve prava Unije.

38. Predložitveno sodišče meni, da je treba za presojo, ali izpolnjuje zahtevo po predhodni ustanovitvi z zakonom, preučiti, ali ima sklep disciplinskega senata zavezujoč učinek. Nacionalna zakonodaja in sodna praksa Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče), v skladu s katero nacionalna sodišča ne morejo opraviti nadzora nad imenovanjem sodnika, vključno z zakonitostjo vloge predsednika Republike Poljske( ) in KRS v postopku imenovanja( ), izvedbo te preučitve prepovedujeta. Poleg tega se izvajanje takega nadzora šteje za disciplinski prekršek. Predložitveno sodišče izraža dvome o tem, ali pravo Unije nasprotuje taki nacionalni ureditvi in navedeni sodni praksi Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče).

39. Predložitveno sodišče se sprašuje tudi, ali ga zavezujejo sklep disciplinskega senata in morebitne posledice, ki bi jih lahko imel za njegovo sestavo, vključno s pravno učinkovitostjo suspenza sodnika I. T. Sodišče je večkrat poudarilo pomen „načela pravnomočnosti“ v pravnem redu Unije in v pravnih redih držav članic. Za zagotovitev stabilnosti prava in pravnih razmerij ter učinkovitega izvajanja sodne oblasti je pomembno, da sodnih odločb, ki so postale pravnomočne, ni mogoče izpodbijati. Pravo Unije tako nacionalnemu sodišču ne nalaga, da ne uporabi nacionalnih procesnih pravil, v skladu s katerimi postane sodna odločba pravnomočna, čeprav bi bilo tako mogoče odpraviti nacionalni položaj, ki ni skladen s pravom Unije.( )

40. Predložitveno sodišče meni, da je narava disciplinskega senata taka, da njegov sklep z dne 18. novembra 2020 ni „sodna odločba“, saj se ta izraz uporablja le za odločbe organa, ki izpolnjuje zahteve za učinkovito sodno varstvo v skladu s pravom Unije. Možnost, da disciplinski senat suspendira sodnika, praktično za nedoločen čas, nikakor ne zagotavlja stabilnosti prava in pravnih razmerij ter zagotovo ne prispeva k učinkovitemu izvajanju sodne oblasti. Predložitveno sodišče poleg tega sprašuje, ali se obveznost zavrnitve zavezujočega učinka sklepov disciplinskega senata nanaša tudi na odločitve drugih državnih organov, kot so minister za pravosodje, državni tožilec, predsedniki sodišč in Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče). Zato se sprašuje, ali neupravičena zavrnitev dovoljenja sodniku, zoper katerega je bil dovoljen tak kazenski pregon, da bi sodeloval v sestavi sodišča, pomeni kršitev prava Unije.

41. V teh okoliščinah je Sąd Okręgowy w Warszawie (regionalno sodišče v Varšavi) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:

„1. Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 2 PEU in v njem izraženo vrednoto pravne države, člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ter načela primarnosti, lojalnega sodelovanja in pravne varnosti, razlagati tako, da nasprotuje temu, da se ureditev države članice, kot je člen 41b(1) in (3) [spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč], uporabi na način, da lahko predsednik sodišča na podlagi dovoljenja za kazenski pregon sodnika, prvotno razporejenega v sestavo sodišča (sodnik regionalnega sodišča I. T.), ki ga je podal organ, kot je disciplinski senat, in ki ima za posledico obvezen suspenz tega sodnika, kar pomeni zlasti, da ta sodnik ne sme sodelovati v sestavah sodišča, ki odločajo o zadevah, ki so mu bile dodeljene, med drugim tudi o zadevah, ki so mu bile dodeljene pred izdajo omenjenega dovoljenja – samostojno in brez sodnega nadzora – odloči o spremembi sestave sodišča?

2. Ali je treba pravo Unije, zlasti določbe, navedene v prvem vprašanju, razlagati tako, da nasprotuje:

(a) ureditvi države članice, kot sta člen 42a(1) in (2) ter člen 107(1), točka 3, [spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč], ki nacionalnemu sodišču – v okviru nadzora, ali to sodišče izpolnjuje zahteve za z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče – prepoveduje preizkus zavezujoče narave dovoljenja disciplinskega senata in okoliščin v zvezi s tem dovoljenjem, omenjenim v prvem vprašanju, ki so neposredni vzrok za spremembo sestave sodišča, in hkrati določa, da sodnik v primeru poskusa takega preizkusa disciplinsko odgovarja?

(b) sodni praksi nacionalnega organa, kot je Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče […]), v skladu s katero akti državnih organov, kot sta predsednik Republike Poljske in [KRS], v zvezi z imenovanjem oseb v organ, kot je disciplinski senat, niso predmet sodnega nadzora, vključno z nadzorom z vidika prava Unije – ne glede na resnost in težo kršitve – ter je akt imenovanja osebe na sodniško mesto dokončen in nepreklicen?

3. Ali je treba pravo Unije, zlasti določbe, navedene v prvem vprašanju, razlagati tako, da izključuje zavezujočo naravo dovoljenja, omenjenega v prvem vprašanju, zlasti glede suspenza, če ga je podal organ, kot je disciplinski senat, zaradi česar:

(a) noben državni organ (vključno s predložitvenim sodiščem, pa tudi organi, pristojnimi za imenovanje in spremembo sestave nacionalnega sodišča, zlasti predsednik sodišča) ne sme upoštevati tega dovoljenja in vsi državni organi morajo sodniku nacionalnega sodišča, zoper katerega je bilo to dovoljenje izdano, omogočiti udeležbo v sodečem senatu tega sodišča;

(b) sodišče, v sestavi katerega sodnik, ki je bil prvotno razporejen vanjo, ne zaseda zgolj zato, ker se nanj nanaša zgoraj navedeno dovoljenje, ni sodišče, ki je bilo predhodno ustanovljeno v skladu z zakonom in zato ne more kot ,sodišče‘ odločati o vprašanjih uporabe ali razlage prava Unije?

4. Ali je za odgovore na zgornja vprašanja pomembno dejstvo, da disciplinski senat in Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) zaradi neobstoja neodvisnosti in ugotovljenih kršitev določb o imenovanju njunih članov ne zagotavljata učinkovitega sodnega varstva?“

IV. Postopek pred Sodiščem

42. Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 21. januarja 2021 zadevi C‑615/20 in C‑671/20 združil za pisni in ustni del postopka ter izdajo sodbe.

43. Predložitveno sodišče je v skladu s členom 105(1) Poslovnika predlagalo obravnavo predlogov za sprejetje predhodne odločbe v zadevah C‑615/20 in C‑671/20 po hitrem postopku. Predsednik Sodišča je s sklepoma z dne 9. decembra 2020 oziroma 21. januarja 2021 navedena predloga zavrnil. Kljub temu sta bila obravnavana prednostno na podlagi člena 53(3) Poslovnika.

44. Pisna stališča so predložili YP, regionalno državno tožilstvo, belgijska, danska, nizozemska, poljska, finska in švedska vlada ter Evropska komisija. Vse navedene stranke, razen YP, so na obravnavi 28. junija 2022 ustno podale navedbe in odgovorile na vprašanja, ki jih je postavilo Sodišče.

V. Presoja

A. Dopustnost

45. Regionalno državno tožilstvo in poljska vlada trdita, da vprašanja za predhodno odločanje niso dopustna. Ker naj med zadevami v postopkih pred predložitvenim sodiščem in določbami prava Unije, katerih razlago to sodišče predlaga, ne bi bilo nobene povezave, naj odgovor na ta vprašanja ne bi bil potreben, da bi to sodišče lahko odločilo o zadevah, ki so mu predložene.( ) Poljska vlada dodaja, da tudi če bi Sodišče predložitvenemu sodišču dovolilo, da ne upošteva sklepa disciplinskega senata, nobena določba poljskega prava ne dovoljuje zamenjave sodnika, ki mu je dodeljena zadeva, ali prenosa teh zadev drugemu sodniku.

46. Komisija in švedska vlada trdita, da sta predloga za sprejetje predhodne odločbe dopustna, saj je odgovor Sodišča potreben, da lahko sestava predložitvenega sodišča odloči in limine litis, ali je pristojno za odločanje v kazenskih zadevah, ki sta predmet postopkov v glavni stvari.

47. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča velja za vprašanja v zvezi z razlago prava Unije, ki jih predložijo nacionalna sodišča, domneva upoštevnosti. Sodišče lahko odločanje o teh vprašanjih zavrne le, če zahtevana razlaga prava Unije očitno nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo potrebnih pravnih in dejanskih elementov, da bi lahko na postavljena vprašanja dalo koristne odgovore.( )

48. Iz besedila in sistematike člena 267 PDEU izhaja, da postopek predhodnega odločanja predpostavlja, da pred nacionalnimi sodišči dejansko poteka spor, v okviru katerega se od teh sodišč zahteva, da izdajo odločbo, v kateri bo mogoče upoštevati sodbo, ki jo Sodišče izda na podlagi predloga za sprejetje predhodne odločbe. Predlog za sprejetje predhodne odločbe je utemeljen s potrebo po rešitvi spora in ni namenjen oblikovanju posvetovalnih mnenj o splošnih ali hipotetičnih vprašanjih.( ) Sodišče je tudi poudarilo, da je odgovor na vprašanja za predhodno odločanje lahko nujen za to, da se predložitvenim sodiščem lahko poda razlaga prava Unije, ki bi jim omogočila sprejeti odločitev o procesnih vprašanjih nacionalnega prava, preden lahko vsebinsko odločijo o sporih, ki so jim predloženi.( )

49. Namen vprašanj, predloženih Sodišču v okviru teh postopkov, je ugotoviti, ali pravo Unije glede na značilnosti disciplinskega senata, zlasti glede na način imenovanja njegovih članov, nasprotuje določbam nacionalnega prava, na podlagi katerih lahko ta senat dovoli kazenski pregon sodnika, ki ima za posledico njegov suspenz. Če je tako, kakšne posledice izhajajo iz tega – glede na pravo Unije – za zakonitost sestave sodišča, ki obravnava spor v postopkih v glavni stvari? V teh okoliščinah želi predložitveno sodišče preveriti, ali izpolnjuje zahtevo po predhodni ustanovitvi z zakonom. Glede na to, da mora v skladu s sodbo Simpson( ) sodišče morda preveriti, ali s svojo sestavo pomeni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, če se v zvezi s tem pojavi resen dvom, je razlaga prava Unije, za katero je zaprosilo predložitveno sodišče, potrebna za to, da bi lahko odločilo o postopkovnem vprašanju, ki se postavlja in limine litis, preden odloči v kazenskem postopku, v katerem odloča( ).

50. Trditev, da poljsko pravo v primeru, da se šteje, da je sklep disciplinskega senata v nasprotju s pravom Unije, ne dovoljuje zamenjave sodnika, ki mu je dodeljena zadeva, ali prenosa zadev, se nanaša na vsebino predložitvene odločbe v zvezi s področjem uporabe in učinkom prava Unije ter njegovo primarnostjo. Trditve o vsebini zadeve niso podlaga za razglasitev predloga za sprejetje predhodne odločbe za nedopustnega.( )

51. Na obravnavi se je poljska vlada v podporo svoji trditvi, da predloga za sprejetje predhodne odločbe nista dopustna, sklicevala na sodbo Prokurator Generalny in drugi (Disciplinski senat vrhovnega sodišča – Imenovanje)( ). V tej sodbi je Sodišče odločilo, da predlog za sprejetje predhodne odločbe ni dopusten med drugim zato, ker so se predložena vprašanja o obstoju delovnega razmerja med sodnikom in disciplinskim senatom nanašala na spor, ki ni bil tisti, ki je bil predmet postopka pred predložitvenim sodiščem. Da bi Sodišče presodilo obseg postavljenih vprašanj in podalo ustrezen odgovor, bi moralo preučiti elemente, ki so presegali okvir spora o glavni stvari, o katerem je odločalo predložitveno sodišče. Sodišče je tudi razsodilo, da se je s predlogom za sprejetje predhodne odločbe v tej zadevi v bistvu predlagala razveljavitev erga omnes imenovanja sodnika Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), čeprav nacionalno pravo ne dopušča izpodbijanja imenovanja sodnika z neposredno tožbo za razglasitev ničnosti takega imenovanja. Kot je razvidno iz točke 49 teh sklepnih predlogov, v obravnavani zadevi ni tako.

52. Sodišču torej predlagam, naj zavrne ugovore glede dopustnosti vprašanj, ki jih je postavilo predložitveno sodišče.

B. Vsebinska presoja

1. Uvodna pojasnila

53. Predmet postopka zaradi neizpolnitve obveznosti( ) v zadevi C‑204/21, Komisija/Poljska (Neodvisnost in zasebnost sodnikov),( ) se deloma prekriva s tem postopkom predhodnega odločanja. Čeprav sta postopek zaradi neizpolnitve obveznosti in predlog za sprejetje predhodne odločbe različna postopka z različnimi pravnimi učinki,( ) se bom po potrebi skliceval na sklepne predloge v navedenem postopku zaradi neizpolnitve obveznosti, ki bodo predstavljeni na isti dan kot ti sklepni predlogi. Natančneje, v točkah od 46 do 60 mojih sklepnih predlogov v zadevi C‑204/21, Komisija/Poljska (Neodvisnost in zasebnost sodnikov), so predstavljena uveljavljena pravna izhodišča, ki so upoštevna za rešitev tega postopka.

2. Prvo, drugo in tretje vprašanje v zadevi C‑615/20

54. S prvim, drugim in tretjim vprašanjem v zadevi C‑615/20 predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali se člen 2 PEU, člen 19(1), drugi pododstavek, PEU in člen 47 Listine uporabljajo v zadevah, v katerih gre za dovoljenje za med drugim kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov in pomožnih sodnikov ter obvezno zmanjšanje njihovih plač. Če je odgovor pritrdilen, ali je treba te določbe razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki disciplinskemu senatu podeljuje pristojnost za odločanje o takih zadevah na prvi in drugi stopnji, saj nekatere značilnosti tega senata, vključno z načinom imenovanja njegovih članov, vzbujajo dvom, ali gre za „sodišče“ v smislu člena 47 Listine?

55. Za preučitev teh vprašanj je treba najprej presoditi upoštevnost člena 47 Listine v okviru zadev C‑615/20 in C‑671/20. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da se mora oseba, ki v dani zadevi uveljavlja pravico do učinkovitega pravnega sredstva na podlagi člena 47 Listine, sklicevati na pravice ali svoboščine, zagotovljene s pravom Unije, oziroma mora biti zoper to osebo uveden postopek, s katerim se izvaja pravo Unije v smislu člena 51(1) Listine. Iz predložitvenih odločb v zadevah C‑615/20 in C‑671/20 ni razvidno, da se YP ali M. M. sklicujeta na pravico, ki jima je podeljena z določbo prava Unije, ali da je zoper njiju uveden postopek, s katerim se izvaja pravo Unije. V teh okoliščinah se člen 47 Listine v postopkih v glavni stvari ne uporablja. Ker pa člen 19(1), drugi pododstavek, PEU vsem državam članicam nalaga, da vzpostavijo pravna sredstva, potrebna za zagotovitev učinkovitega pravnega varstva na področjih, ki jih ureja pravo Unije,( ) zlasti v smislu člena 47 Listine, je treba pri vsaki razlagi prvonavedene določbe ustrezno upoštevati drugonavedeno.( )

56. Na drugem mestu, preučil bom upoštevnost dveh začasnih odredb v okviru dveh postopkov zaradi neizpolnitve obveznosti proti Republiki Poljski. V sklepu z dne 8. aprila 2020 je Sodišče odredilo začasno prekinitev nekaterih dejavnosti disciplinskega senata. Predložitveno sodišče v tem predlogu za sprejetje predhodne odločbe izraža pomisleke glede tega, ali bi disciplinski senat glede na odredbo, izdano v navedeni zadevi, lahko odločal o zadevah, v katerih se predlaga izdaja dovoljenja za kazenski pregon in suspenz sodnika. Postavilo je tudi več vprašanj v zvezi z upoštevnostjo suspenza, kot je bil odrejen v obravnavani zadevi.( )

57. Izrek sklepa z dne 8. aprila 2020 nalaga prekinitev nekaterih dejavnosti, ki jih je disciplinski senat izvajal na podlagi specifičnih določb( ) spremenjenega zakona o vrhovnem sodišču. Te določbe so bile pravna podlaga za pristojnost disciplinskega senata za odločanje v disciplinskih postopkih zoper sodnike. Popolnoma se razlikujejo od pravne podlage za pristojnost disciplinskega senata, da dovoli kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov ter zmanjšanje njihovih plač, kar je predmet postopkov, iz katerih izhajata ta predloga za sprejetje predhodne odločbe.( ) Zato menim, da sklep z dne 8. aprila 2020 ni upošteven za vprašanja, o katerih je treba odločiti v obravnavani zadevi.( )

58. Nasprotno pa se zdi, da je sklep podpredsednice Sodišča z dne 14. julija 2021 v zadevi C‑204/21 R, Komisija/Poljska,( ) upošteven. V njegovem izreku je Republiki Poljski med drugim naloženo, naj zadrži uporabo člena 27(1), točka 1a, spremenjenega zakona o vrhovnem sodišču in določb spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč, na podlagi katerih je disciplinski senat pristojen za odločanje o predlogih za izdajo dovoljenja za začetek kazenskega postopka zoper sodnike ali pomožne sodnike.( ) S tem sklepom je bilo Republiki Poljski naloženo tudi, naj zadrži učinke vseh odločb, ki jih je disciplinski senat že sprejel na podlagi navedenih določb, ter se vzdrži odstopanja zadev na podlagi teh določb sodišču, ki ni neodvisno.( )

59. Podpredsednik Sodišča je za zagotovitev učinkovite izvršitve sklepa z dne 14. julija 2021 27. oktobra 2021 Republiki Poljski naložil plačilo periodične denarne kazni v znesku 1.000.000 EUR dnevno od datuma vročitve navedenega sklepa do takrat, ko bo ta država članica izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz sklepa z dne 14. julija 2021, oziroma – če tega ne bi storila – do dneva razglasitve sodbe, s katero bo končan postopek v zadevi C‑204/21, Komisija/Poljska (Neodvisnost in zasebnost sodnikov).( )

60. Na obravnavi je Komisija potrdila,( ) da je Republika Poljska ni obvestila o nobenem ukrepu, ki bi ga ta država članica sprejela za izvršitev sklepa z dne 14. julija 2021. Komisija je dodala, da bi moral biti sodnik I. T. po izdaji tega sklepa ponovno imenovan na položaj od 14. julija 2021 do izdaje sodbe v zadevi C‑204/21, Komisija/Poljska (Neodvisnost in zasebnost sodnikov).

61. Tretjič, poljska vlada je na obravnavi navedla, da je bil disciplinski senat ukinjen z ustawa o zmianie ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembi zakona o vrhovnem sodišču in nekaterih drugih zakonov) z dne 9. junija 2022 (Dz. U. 2022, pozicija 1259, v nadaljevanju: zakon z dne 9. junija 2022). Od takrat naj bi sodnik lahko izpodbijal pravnomočen sklep disciplinskega senata, s katerim je dovoljen njegov pregon, pri novoustanovljenem Izba Odpowiedzialności Zawodowej (senat za poklicno odgovornost) Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) (v nadaljevanju: senat za poklicno odgovornost).

62. Disciplinski senat je bil na podlagi člena 8 zakona z dne 9. junija 2022 z začetkom njegove veljavnosti( ) ukinjen, ustanovljen pa je bil senat za poklicno odgovornost. Senat za poklicno odgovornost naj bi obravnaval vse zadeve, ki so 15. julija 2022 pred disciplinskim senatom ostale nedokončane. V skladu s členom 18 zakona z dne 9. junija 2022 naj bi lahko sodnik v šestih mesecih od začetka veljavnosti zakona pri senatu za poklicno odgovornost vložil predlog za obnovo postopka v zvezi s sklepom Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), s katerim je bil dovoljen njegov kazenski pregon in ki ga je sprejela sestava, v kateri je sodeloval sodnik disciplinskega senata.

63. Ne glede na ukinitev disciplinskega senata se zdi, da je sodnik I. T. še naprej suspendiran, kar zadeva opravljanje njegovih funkcij v skladu z nacionalnim pravom, čeprav lahko( ) pri senatu za poklicno odgovornost vloži pravno sredstvo zoper sklep disciplinskega senata. Vprašanja predložitvenega sodišča so zato še vedno upoštevna. Za obravnavo zakonitosti suspenza sodnika I. T. je treba preučiti, ali disciplinski senat izpolnjuje zahteve iz člena 2 PEU in člena 19(1), drugi pododstavek, PEU, v povezavi s členom 47 Listine, ter kakšne posledice za sestavo predložitvenega sodišča ima morebitno neupoštevanje teh določb.

64. Glede na navedeno se zdi – kar mora preveriti predložitveno sodišče – da lahko sodnik I. T. kljub temu, da je disciplinski senat sprejel sklep na drugi stopnji, v skladu s poljskim pravom zdaj izpodbija njegovo veljavnost. Zdi se tudi, da sklep disciplinskega senata ni več pravnomočna odločba.

65. Kar zadeva prvo, drugo in tretje vprašanje v zadevi C‑615/20, čeprav organizacija pravosodja v državah članicah, vključno s pravili, ki urejajo kazenske postopke zoper sodnike, spada v njihovo pristojnost, morajo države članice pri izvajanju te pristojnosti spoštovati pravo Unije. Kadar država članica določi posebna pravila, ki urejajo kazenske postopke zoper sodnike,( ) morajo biti ta pravila – v skladu z zahtevo po dostopu do neodvisnega, nepristranskega in z zakonom predhodno ustanovljenega sodišča ter zato, da se odpravijo vsi legitimni dvomi pravnih subjektov v zvezi z zavarovanostjo sodnikov pred zunanjimi dejavniki, zlasti pred posrednimi in neposrednimi vplivi zakonodajne in izvršilne oblasti, ki bi lahko usmerjali njihove odločitve – upravičena z objektivnimi in preverljivimi zahtevami po učinkovitem izvajanju sodne oblasti. V takih pravilih je treba, podobno kot v pravilih o disciplinski odgovornosti sodnikov, določiti potrebna jamstva, ki zagotavljajo, da kazenskih postopkov ni mogoče uporabiti kot sistem političnega nadzora nad dejavnostjo sodnikov in da se z njimi v celoti zagotavljajo pravice, določene v členih 47 in 48 Listine.( )

66. V skladu s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU morajo države članice zagotoviti, da sodišča, ki lahko odločajo o uporabi ali razlagi prava Unije, izpolnjujejo zahteve po učinkovitem sodnem varstvu.( ) Zadeve, za katere je na podlagi člena 80, člena 110(2a) in člena 129 spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč ter člena 27(1), točka 1a, spremenjenega zakona o vrhovnem sodišču( ) pristojen disciplinski senat, imajo že po svoji naravi takojšen, neposreden in močan vpliv na status sodnikov in njihovo opravljanje funkcije.( ) Iz tega izhaja, da mora za ukrepe, sprejete na podlagi teh določb poljskega prava v zvezi s sodniki poljskih sodišč, ki lahko odločajo o uporabi ali razlagi prava Unije, obstajati možnost, da nad njimi opravi nadzor organ, ki tudi sam izpolnjuje zahteve za učinkovito pravno varstvo iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.( ) Ker je bil disciplinski senat pristojen za uporabo navedenih določb poljskega prava, mora zagotavljati vsa zahtevana jamstva glede svoje neodvisnosti, nepristranskosti in predhodne ustanovitve z zakonom, zato da bi se izognil kakršni koli nevarnosti, da bi se ukrepi, ki jih sprejme v skladu s temi določbami, uporabili kot sistem političnega nadzora nad vsebino sodnih odločb. Sodišče, ki se je v veliki meri oprlo na dejavnike, ki jih je prej navedlo v sodbi A. K.( ), je v sodbi Disciplinska ureditev za sodnike kategorično razsodilo, da disciplinski senat ne izpolnjuje zahtev po neodvisnosti in nepristranskosti, ki se zahtevajo s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU, pri čemer se je sklicevalo na preudarke iz točk od 89 do 110 te sodbe. Sodišče se je med drugim sklicevalo na dejstvo, da je ustanovitev disciplinskega senata ex nihilo, ki mu je bila podeljena izključna pristojnost za odločanje v nekaterih disciplinskih zadevah, sovpadala s sprejetjem nacionalne zakonodaje, ki je pomenila kršitev neodstavljivosti in neodvisnosti sodnikov Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče). V sodbi je bilo ugotovljeno, da ima disciplinski senat v primerjavi z drugimi senati Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) znotraj tega sodišča posebno visoko stopnjo organizacijske, funkcionalne in finančne avtonomije. Prav tako je bilo plačilo sodnikov disciplinskega senata za približno 40 % višje od plačila, ki ga prejemajo sodniki, dodeljeni v druge senate Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), pri čemer ni bila za takšno boljšo obravnavo podana nobena objektivna utemeljitev.

67. Ob ustanovitvi disciplinskega senata je bilo zahtevano, da ga sestavljajo izključno novi sodniki, ki jih na predlog KRS imenuje predsednik republike.( ) Pred temi imenovanji je bila sestava KRS popolnoma preoblikovana.( ) Po mnenju Sodišča so takšne spremembe lahko povzročile tveganje, ki ga v prej veljavnem načinu izvolitve ni bilo, za večji vpliv zakonodajne in izvršilne oblasti na KRS ter poseg v neodvisnost tega organa. Poleg tega je bila nova sestava KRS vzpostavljena s skrajšanjem štiriletnega mandata dotedanjih članov tega organa. Sodišče je tudi ugotovilo, da je bila zakonodajna reforma, ki se je nanašala na KRS, izpeljana sočasno s sprejetjem novega zakona o vrhovnem sodišču,( ) s katerim je bila implementirana obsežna reforma tega sodišča( ).

68. Po mnenju Sodišča lahko vsi ti dejavniki pri pravnih subjektih povzročijo legitimne dvome v zvezi z zavarovanostjo tega organa pred zunanjimi dejavniki, zlasti pred neposrednimi ali posrednimi vplivi poljske zakonodajne in izvršilne oblasti, in v zvezi z njegovo nevtralnostjo v razmerju do nasprotujočih si interesov pred njim. Ti dejavniki lahko privedejo do tega, da se disciplinski organ ne šteje za neodvisen in nepristranski, kar bi lahko omajalo zaupanje, ki ga mora v demokratični družbi, ki temelji na pravni državi, vzbujati tak organ.( )

69. Celovita presoja postopka imenovanja sodnikov disciplinskega senata in pogojev, v katerih ta senat deluje, ne izključuje obstoja utemeljenih dvomov glede možnosti, da so njegovi člani lahko deležni zunanjega pritiska.( ) V času priprave teh sklepnih predlogov legitimni dvomi v zvezi z neodvisnostjo in nepristranskostjo disciplinskega senata, kot so bili predstavljeni v sodbah Disciplinska ureditev za sodnike in A. K., še vedno niso bili odpravljeni. Ti dvomi pa se ne nanašajo le na disciplinsko ureditev za sodnike na Poljskem, temveč tudi na pravila, ki urejajo izdajanje dovoljenj za kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov in pomožnih sodnikov ter obvezno znižanje njihovih plač.

70. Predložitveno sodišče je opisalo tudi povezave med poljskim ministrom za pravosodje in državnim tožilcem, poljskim ministrom za pravosodje in KRS ter KRS in disciplinskim senatom.( ) V zvezi s tem izraža dvome, ali disciplinski senat deluje kot tretja oseba v razmerju do strank v postopku, v katerem odloča.( )

71. Ni sporno, da ima neodvisnost sodišč dva vidika. Prvi, zunanji vidik zahteva, da sodišče svoje funkcije izvaja avtonomno, ne da bi bilo s komer koli kakor koli hierarhično povezano ali mu bilo podrejeno in ne da bi prejemalo kakršne koli ukaze ali navodila, ter da je s tem zaščiteno pred zunanjimi posegi ali pritiski, ki lahko ogrozijo neodvisnost presoje njegovih članov in vplivajo na njihove odločitve. Drugi od teh vidikov, ki je predstavljen kot notranji, je povezan s pojmom nepristranskosti. Nanaša se na zagotovitev, da imajo sodišča enako distanco do strank spora in njihovih posamičnih interesov. Sodišča morajo biti objektivna in ne smejo imeti nobenega interesa za izid spora, o katerem odločajo, razen za strogo uporabo pravnih pravil.( )

72. Pomisleki predložitvenega sodišča se nanašajo na drugi vidik neodvisnosti sodišča in na dojemanje, da disciplinski senat, ko odloča o dovoljenjih za kazenski pregon in suspenz sodnikov, ni niti neodvisen niti nepristranski. Neposredne in posredne institucionalne povezave, ki jih predložitveno sodišče opisuje med poljskim ministrom za pravosodje, državnim tožilcem,( ) KRS in disciplinskim senatom, kot so predstavljene v točkah 28 in 29 teh sklepnih predlogov( ) in ki jih mora preveriti predložitveno sodišče, povečujejo že tako precejšnje tveganje, da se disciplinski senat, ko odloča o teh zadevah, ne bo dojemal kot povsem nevtralen razsodnik. Te povezave bi lahko še bolj omajale zaupanje, ki ga mora v demokratični družbi in pravni državi vzbujati pravosodje.

73. Sodišču torej predlagam, naj ugotovi, da se člen 2 PEU in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine uporabljata za zadeve, v katerih sodišče v skladu z nacionalnim pravom dovoli med drugim kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov in pomožnih sodnikov ter posledično zmanjšanje njihovih plač. Te določbe prava Unije nasprotujejo nacionalni ureditvi, s katero je pristojnost za izdajo dovoljenja za kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov in pomožnih sodnikov ter zmanjšanje njihovih plač podeljena sodišču, ki ne izpolnjuje zahtev po neodvisnosti, nepristranskosti ali predhodni ustanovitvi z zakonom.

3. Drugo vprašanje v zadevi C‑671/20

74. Predložitveno sodišče želi ugotoviti, ali pravo Unije, zlasti člen 2 PEU in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU, nasprotuje nacionalnim določbam, kot sta člen 42a(1) in (2) ter točka 3 člena 107(1) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč, ki, prvič, nacionalnim sodiščem pri preverjanju, ali s svojo sestavo pomenijo z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, prepovedujejo preverjanje zakonitosti in zavezujočega učinka odločitev disciplinskega senata, s katerimi so bili dovoljeni kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov, ter drugič, takšno preverjanje obravnavajo kot disciplinsko kršitev. Predložitveno sodišče tudi sprašuje, ali navedeni določbi prava Unije nasprotujeta sodni praksi Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče), ki prepoveduje sodni nadzor akta o imenovanju sodnikov s strani predsednika republike in aktov, ki jih v tem postopku imenovanja sprejme KRS.

75. Iz pravice do neodvisnega, nepristranskega in z zakonom predhodno ustanovljenega sodišča izhaja, da mora imeti načeloma vsak pravni subjekt možnost, da se sklicuje na to pravico.( ) Če se obstoj neodvisnega in nepristranskega sodišča izpodbija na podlagi, ki naj ne bi bila takoj očitno nebistvena,( ) mora vsako sodišče( ) preveriti, ali s svojo sestavo pomeni tako sodišče. Ta pristojnost je potrebna za zagotavljanje zaupanja, ki ga morajo sodišča v demokratični družbi vzbujati pri pravnih subjektih. Taka preveritev tako pomeni bistveno postopkovno zahtevo, katere spoštovanje spada pod javni red in ki jo je treba preveriti bodisi na predlog strank v postopku bodisi po uradni dolžnosti.( ) Člen 2 PEU in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ter zahteve, izoblikovane v sodbi Simpson, imajo prečno naravo. Uporabljajo se vedno, kadar bi lahko katero od sodišč moralo odločiti v zadevah „na področjih, ki jih ureja pravo Unije“.( )

76. Poljska vlada meni, da niti sodba A. K. niti nobena nacionalna sodna praksa, iz katere izhaja, da disciplinski senat ni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, ne moreta omajati akta o imenovanju sodnikov tega senata, ki ga je sprejel predsednik republike.

77. Iz besedila člena 42a(1) in (2) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč, navedenega v točki 11 teh sklepnih predlogov, na prvi pogled ni videti, da bi bilo omejeno na izključitev pristojnosti sodišča za razveljavitev akta o imenovanju sodnika, ki ga sprejme predsednik republike, z učinkom erga omnes. Jasno pa iz njega izhaja, da je vsem poljskim sodiščem izrecno prepovedano, da bi po uradni dolžnosti ali na predlog stranke v kakršnih koli okoliščinah in zaradi katerega koli razloga postavila ali obravnavala vprašanje, ali lahko sodišče izpolni temeljno pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred neodvisnim in nepristranskim sodiščem, ki je prehodno ustanovljeno z zakonom, oziroma glede zakonitosti imenovanja sodnika ali njegove pristojnosti za opravljanje sodniške funkcije ne glede na naravo zatrjevane nezakonitosti, spornega akta oziroma postopka ali pravnega sredstva, ki je na voljo. Menim, da je besedilo določb spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč tako široko, da nacionalnemu sodišču onemogoča preučitev vprašanj o sestavi katerega koli sodišča, kot je to zahtevano v sodni praksi Sodišča.( )

78. Zdi se, da besedilo točke 3 člena 107(1) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč še krepi prepovedi iz člena 42a(1) in (2) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč. Zdi se, da točka 3 člena 107(1) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč zajema vse poskuse izpodbijanja katerega koli vidika postopka, ki vodi do imenovanja sodnika,( ) vključno na primer s spoštovanjem zahteve, da mora biti sodišče predhodno ustanovljeno z zakonom. Ker člen 42a(1) in (2) ter točka 3 člena 107(1) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč tem sodiščem preprečujeta, da bi preverjala, ali so skladna s členom 2 PEU in členom 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine, kot je bilo razloženo v sodbi Simpson, navedeni določbi prava Unije nasprotujeta takim določbam nacionalnega prava.

79. Kar zadeva sodno prakso Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče),( ) Sodišče sicer priznava,( ) da dejstvo, da sklepi predsednika republike o imenovanju sodnikov Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) po poljskem pravu niso predmet sodnega nadzora, samo po sebi ne povzroča težav,( ) vendar je že večkrat razsodilo, da je učinkovit sodni nadzor nad predlogi KRS za imenovanje sodnikov – ki vključuje vsaj preverjanje neobstoja prekoračitve ali zlorabe pooblastil, napačne uporabe prava ali očitne napake pri presoji – potreben, če se pri pravnih subjektih vzbudijo sistemski dvomi glede neodvisnosti in nepristranskosti sodnikov, imenovanih v tem postopku.( ) Poleg tega je Sodišče v točkah od 104 do 107 sodbe Disciplinska ureditev za sodnike opisalo več dejavnikov, vključno s pomembno vlogo, ki jo je imel KRS pri imenovanju članov disciplinskega senata, ki pri pravnih subjektih vzbujajo legitimne dvome o neodvisnosti in nepristranskosti tega organa. Iz te sodne prakse( ) je razvidno, da morajo biti predlogi KRS za imenovanje sodnikov predmet sodnega nadzora, ob neobstoju katerega se disciplinski senat ne šteje za neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče ter ne izpolnjuje zahtev med drugim iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.( ) Ta sodna praksa je zavezujoča za vsa poljska sodišča, vključno s Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče). Sodišče je v sodbi Grossmania odločilo, da mora država članica, če Sodišče ugotovi, da ni izpolnila obveznosti iz Pogodb, v skladu s členom 260(1) PDEU sprejeti potrebne ukrepe za izvršitev sodbe, ki je pravnomočna za dejanska in pravna vprašanja, ki so bila dejansko ali nujno obravnavana v tej sodni odločbi. V skladu z močjo, ki jo ima sodba Sodišča, mora nacionalno sodišče, ki presoja področje uporabe določb prava Unije, upoštevati pravne elemente, zavezujoče določene s to sodbo. Če ustrezni nacionalni organi ne izvršijo sodbe Sodišča, v kateri je ugotovljena neizpolnitev obveznosti, mora nacionalno sodišče sprejeti vse ukrepe za lažjo zagotovitev polnega učinka prava Unije v skladu z vsebino te sodbe.( )

80. V skladu s členom 267 PDEU je sodba, ki jo bo Sodišče izreklo v obravnavani zadevi, za predložitveno sodišče zavezujoča, kar zadeva razlago prava Unije za namene rešitve spora, o katerem odloča. Predložitveno sodišče mora zato po potrebi odstopiti od presoje Trybunał Konstytucyjny (ustavnega sodišča), če glede na sodbo Sodišča meni, da ta presoja ni skladna s pravom Unije, po potrebi tako, da ne uporabi morebitnega nacionalnega pravila,( ) ki mu nalaga, naj ravna v skladu z odločbami Trybunał Konstytucyjny (ustavnega sodišča).( )

81. Sodišču torej predlagam, naj ugotovi, da člen 2 PEU in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine nasprotujeta nacionalnim določbam, kot sta člen 42a(1) in (2) ter točka 3 člena 107(1) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč, ki, prvič, nacionalnim sodiščem pri preverjanju, ali s svojo sestavo pomenijo z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, prepovedujejo preverjanje zakonitosti in zavezujočega učinka odločitev disciplinskega senata, s katerimi so bili dovoljeni kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov, ter drugič, takšno preverjanje obravnavajo kot disciplinsko kršitev.

4. Četrto vprašanje v zadevi C‑615/20 ter prvo, tretje in četrto vprašanje v zadevi C‑671/20

82. S četrtim vprašanjem, ki ga je predložitveno sodišče postavilo v zadevi C‑671/20, se zatrjuje, da Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) ne zagotavlja učinkovitega sodnega varstva, pri čemer predložitveno sodišče razlogov, iz katerih meni, da je tako, ne navaja dovolj podrobno, kot je zahtevano v členu 94 Poslovnika. Iz tega izhaja, da Sodišče predložitvenemu sodišču ne more pomagati s presojo, ali je Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) skladno med drugim s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU. Sodišču zato predlagam, naj ugotovi, da je četrto vprašanje v zadevi C‑671/20, ker ga poziva k tej presoji, nedopustno.

83. S četrtim vprašanjem v zadevi C‑615/20 ter prvim in tretjim vprašanjem v zadevi C‑671/20 želi predložitveno sodišče v bistvu izvedeti, kakšne so posledice ugotovitve, da disciplinski senat ni bil skladen med drugim s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine, za pristojnost tega senata, da dovoli kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov in pomožnih sodnikov ter zmanjšanje njihovih plač. Predložitveno sodišče zlasti sprašuje, ali člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ter načela primarnosti prava Unije, lojalnega sodelovanja in pravne varnosti nasprotujejo nacionalnim določbam, kot je člen 41b(1) in (3) spremenjenega zakona o organizaciji splošnih sodišč, ki dovoljujejo spremembo sestave sodišča na podlagi sklepa disciplinskega senata, s katerim se dovoli kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnika ter zmanjšanje njegove plače. Poleg tega sprašuje, ali člen 2 PEU, člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ter načela primarnosti prava Unije, lojalnega sodelovanja in pravne varnosti vsem državnim organom, vključno s predložitvenim sodiščem, nalagajo, da ne upoštevajo odločitev disciplinskega senata, da se sodniku, ki mu je bila odvzeta imuniteta pred kazenskim pregonom in ki je bil suspendiran, omogoči, da sodeluje v sestavi tega sodišča.( ) Nazadnje sprašuje, ali lahko sodnik, ki je na tem sodišču nadomestil sodnika, ki je bil suspendiran, odloča o vprašanjih o uporabi ali razlagi prava Unije.( )

84. V točkah od 66 do 69 teh sklepnih predlogov je pojasnjeno, zakaj disciplinski senat v času, ko je sprejel sklep o sodniku I. T., ni bil neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče ter tako ni bil skladen s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU, v povezavi s členom 47 Listine.( ) Kršitev teh določb je še toliko resnejša, ker celovita presoja postopka imenovanja sodnikov disciplinskega senata in pogojev, v katerih ta senat deluje, ne izključuje obstoja utemeljenih pomislekov glede možnosti izvajanja zunanjega pritiska na sodnike, imenovane v ta senat. Menim, da je ta negotovost omajala integriteto tega senata in vseh aktov, ki jih je sprejel, vključno s sklepom v zvezi s sodnikom I. T.

85. Načelo primarnosti prava Unije nalaga vsem organom držav članic, da predpisom prava Unije zagotovijo polni učinek. Pravo držav članic tako ne sme posegati v učinek, ki je tem predpisom priznan na ozemlju navedenih držav. Nacionalno sodišče, ki odloča o zadevi v okviru svoje pristojnosti, mora zavrniti uporabo vsake določbe nacionalnega prava, ki je v nasprotju z določbo prava Unije z neposrednim učinkom, kot je člen 19(1), drugi pododstavek, PEU.( ) Poleg tega morajo države članice v skladu z načelom lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU odpraviti protipravne posledice kršitve prava Unije.( ) Ob uporabi načela primarnosti prava Unije je sklep disciplinskega senata ničen.( )

86. Posledica ukinitve disciplinskega senata z zakonom z dne 9. junija 2022 ni ničnost njegovih sklepov. Po nacionalnem pravu suspenz sodnika I. T. in znižanje njegovih prejemkov ostajata v veljavi. Za odpravo tega položaja mora I. T. pri novoustanovljenem senatu za poklicno odgovornost vložiti pravno sredstvo zoper sklep disciplinskega senata. Poljska vlada( ) mora ne le zagotoviti, da pristojnost disciplinskega senata izvaja neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, ampak mora učinke sklepov, ki jih je ta senat sprejel,( ) razveljaviti brez odlašanja.( ) Takojšnja in učinkovita uporaba prava Unije ne more biti pogojena z zahtevo po vložitvi pravnega sredstva pri senatu za poklicno odgovornost. V nasprotnem primeru bi bila učinkovitost prava Unije ogrožena na dva načina. Prvič, odvisna bi bila od pobude strank za uvedbo novega postopka. Drugič, sklepi disciplinskega senata bi ostali v veljavi, dokler ta postopek ne bi bil rešen.

87. Kot je razvidno iz točk 62 in 64 teh sklepnih predlogov, se zdi, da sklep disciplinskega senata po poljskem pravu ni pravnomočna odločba. Iz tega sledi, da se sodna praksa Sodišča v zvezi s pravnomočnostjo zanj ne uporablja.( ) Iz te sodne prakse( ) je dalje razvidno, da glede na to, da je sklep disciplinskega senata sprejel organ, ki ni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, načelo pravne varnosti ali domnevna pravnomočnost sodbe ne pomenita ovire, da zakonodajalec ali sodišče protipravne posledice te kršitve prava Unije šteje za neobstoječe.( )

88. Predlagam torej ugotovitev, da noben državni organ, vključno s predložitvenim sodiščem – kar vključuje sodnika I. T.( ) – in organi, ki so pristojni za imenovanje in spremembo sestave nacionalnih sodišč,( ) ne sme upoštevati sklepa disciplinskega senata ter da morajo ti organi sodniku I. T. omogočiti, da sodeluje v sodečem senatu predložitvenega sodišča.( )

89. Za te ugotovitve velja pomemben pridržek, da zadeva ni bila predodeljena drugi sestavi, ki je neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče. Čeprav bi odprava vseh škodljivih učinkov sklepa disciplinskega senata, vključno z razveljavitvijo ex nunc sklepov o predodelitvi zadev, dodeljenih sodniku I. T., drugi sestavi, nedvomno prispevala k učinkovitosti prava Unije, ta pristop – ki bi zahteval ponovno odprtje in/ali ponovno obravnavo vseh zadev, ki so bile prej dodeljene temu sodniku – ne bi upošteval pravic strank v postopku do pravne varnosti( ) in sojenja v razumnem roku v skladu s členom 47 Listine.

90. Iz tega v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑615/20 izhaja, da bi moral sodnik I. T. še naprej sodelovati v sestavi, ki odloča v postopku v glavni stvari. Sklep disciplinskega senata z dne 18. novembra 2020, s katerim naj bi bil suspendiran, je bil sprejet na isti dan kot predlog za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑615/20, zaradi česar je bil postopek pred predložitvenim sodiščem prekinjen. Iz spisa, ki je bil predložen Sodišču, je razvidno, da postopek, iz katerega izhaja zadeva C‑615/20, kljub suspenzu sodnika I. T. ni bil predodeljen.( ) Zadeva, iz katere izhaja predlog za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑671/20, je bila dodeljena drugi sestavi predložitvenega sodišča. V spisu, ki je bil predložen Sodišču, ni nobenega indica, da ta sestava ni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče. V tem primeru lahko ta postopek še naprej obravnava nova sestava.( )

91. Sodišču zato predlagam, naj ugotovi, da člen 2 PEU in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ter načela primarnosti prava Unije, lojalnega sodelovanja in pravne varnosti vsem državnim organom, vključno s predložitvenim sodiščem, nalagajo, da odpravijo protipravne posledice sklepov disciplinskega senata, kot je njegov sklep z dne 18. novembra 2020, in tako sodniku, ki je bil suspendiran, dovolijo, da sodeluje v okviru tega sodišča, razen v tistih zadevah, ki so bile predodeljene drugi sestavi, ki pomeni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče.

VI. Predlog

92. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja, ki jih je postavilo Sąd Okręgowy w Warszawie (regionalno sodišče v Varšavi, Poljska), odgovori:

Člen 2 PEU in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah:

– se uporabljata za zadeve, v katerih sodišče v skladu z nacionalnim pravom dovoli med drugim kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov in pomožnih sodnikov ter posledično zmanjšanje njihovih plač. Navedeni določbi prava Unije nasprotujeta nacionalni ureditvi, s katero je pristojnost za izdajo dovoljenja za kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov in pomožnih sodnikov ter zmanjšanje njihovih plač podeljena sodišču, ki ne izpolnjuje zahtev po neodvisnosti, nepristranskosti ali predhodni ustanovitvi z zakonom;

– nasprotujeta nacionalnim določbam, ki, prvič, nacionalnim sodiščem pri preverjanju, ali s svojo sestavo pomenijo z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, prepovedujejo preverjanje zakonitosti in zavezujočega učinka sklepov Izba Dyscyplinarna (disciplinski senat) Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska), s katerimi so bili dovoljeni kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov, ter drugič, takšno preverjanje obravnavajo kot disciplinsko kršitev.

Člen 2 PEU in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ter načela primarnosti prava Unije, lojalnega sodelovanja in pravne varnosti vsem državnim organom, vključno s predložitvenim sodiščem, nalagajo, da odpravijo protipravne posledice sklepov disciplinskega senata, s katerimi so bili dovoljeni kazenski pregon, odvzem prostosti (pripor) in suspenz sodnikov, ter tako sodniku, ki je bil suspendiran, dovolijo, da sodeluje v okviru tega sodišča, razen v tistih zadevah, ki so bile predodeljene drugi sestavi, ki pomeni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče.