Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev med predhodnim postopkom

(člen 226 ES)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev med predhodnim postopkom

(člen 226 ES)

3. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409 – Posebni ukrepi za ohranitev

(direktivi Sveta 79/409/EGS, člen 4(4), in 92/43, člena 6(2) in 7)

4. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409 – Razvrstitev kot posebno območje varstva

(Direktiva Sveta 79/409/EGS, člen 4)

5. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409 – Posebni ukrepi za ohranitev

(Direktiva Sveta 79/409/EGS, člen 4(4))

Summary

1. V okviru tožbe na podlagi člena 226 ES pisni opomin, ki ga Komisija naslovi na državo članico, in nato obrazloženo mnenje Komisije omejita predmet spora, ki ga nato ni več mogoče razširiti. Možnost zadevne države članice, da predloži stališča, čeprav tega ni zavezana storiti, je namreč bistveno jamstvo, ki ga je želela Pogodba, in spoštovanje tega jamstva je bistvena predpostavka za pravilnost postopka zaradi neizpolnitve obveznosti države članice. Zato morata obrazloženo mnenje in tožba Komisije temeljiti na istih očitkih, na katerih temelji pisni opomin, s katerim se začne predhodni postopek. Če ni tako, take nepravilnosti ne more odpraviti okoliščina, da se je država članica opredelila do obrazloženega mnenja.

Zato tožba ni dopustna v delu, v katerem se nanaša na očitke, ki niso navedeni v pisnem opominu.

(Glej točke od 15 do 17.)

2. Obrazloženo mnenje in tožba na podlagi člena 226 ES morata temeljiti na istih razlogih in očitkih ter skladno in natančno predstaviti očitke, da bi lahko država članica in Sodišče natančno razumela obseg očitane kršitve prava Skupnosti, kar je nujen pogoj, da lahko omenjena država uspešno uveljavlja razloge v svojo obrambo in da lahko Sodišče preveri obstoj zatrjevane neizpolnitve obveznosti.

Zato tožba zaradi neizpolnitve obveznosti ni dopustna v delu, v katerem je bila obrazložitev spremenjena glede na obrazložitev v predhodnem postopku in ki ne ustreza navedenim zahtevam skladnosti in natančnosti.

(Glej točke 18, 22 in 23.)

3. S členom 4(4), prvi stavek, Direktive 79/409 o ohranjanju prosto živečih ptic je državam članicam naloženo, naj zvezi s posebnimi območji varstva (POV) sprejmejo primerne ukrepe, da ne pride do onesnaženja ali poslabšanja stanja habitatov ali kakršnih koli motenj, ki v taki meri vplivajo na ptice, da bi bilo to pomembno glede na cilje navedenega člena.

Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da morajo države članice spoštovati zlasti obveznosti iz te določbe, tudi če zadevno območje ni bilo razglašeno kot POV, pa bi moralo biti.

Glede območij, razglašenih kot POV, je v členu 7 Direktive Sveta 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst določeno, da obveznosti iz člena 4(4), prvi stavek, Direktive 79/409 med drugim nadomeščajo obveznosti iz člena 6(2) Direktive 92/43 od datuma začetka njenega izvajanja ali datuma razglasitve na podlagi Direktive 79/409, če je slednji datum poznejši. Tako se za območja, ki niso bila razglašena kot POV, pa bi morala biti, še naprej uporablja ureditev, ki jo določa člen 4(4), prvi stavek, Direktive 79/409.

(Glej točke od 26 do 28.)

4. Na podlagi seznama ,,Important Bird Areas“ iz leta 1998, ki je posodobljen seznam pomembnih območij za ptice v državi članici, se lahko brez nasprotnih znanstvenih dokazov presodi, ali je država članica glede na število in površino razglasila dovolj ozemelj kot posebnih območji varstva, da bi zagotovila varstvo vseh vrst ptic, naštetih v prilogi I k Direktivi 79/409 o ohranjanju prosto živečih ptic, kot tudi vseh selitvenih vrst, ki niso navedene v tej prilogi.

(Glej točko 30.)

5. Obveznosti iz člena 4(4), prvi stavek, Direktive 79/409 o ohranjanju prosto živečih ptic ne izpolni država članica, ki odobri namakalni projekt tolikšnega obsega, kot je zadevni, ne da bi sprejela primerne ukrepe, da na območjih, na katera vpliva ta projekt in ki bi morala biti razglašena kot posebna območja varstva (POV), ne pride do nedovoljenih posegov. Glede tega ta obveznost obstaja, še preden se ugotovi zmanjšanje števila ptic ali še preden se konkretizira tveganje izumrtja določene varovane vrste.

Te ugotovitve ne more izpodbiti že samo okoliščina, da je ta projekt bistvenega pomena za gospodarski in socialni razvoj ozemlja, na katero se nanaša. Pooblastila držav članic, da občutno posegajo na območja, ki bi morala biti razglašena kot POV in za katera se uporablja ureditev iz člena 4(4), prvi stavek, Direktive 79/409, namreč v nobenem primeru ne morejo upravičiti gospodarske in socialne zahteve.

(Glej točki 36 in 37.)