SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT - ZADEVA C-342/05 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE 
JULIANE KOKOTT, 
predstavljeni 30. novembra 2006 1 
I - Uvod 
1. Sodišče je bilo pozvano, naj v tem 
postopku poda mnenje o pogojih sobivanja 
sodobnih evropskih družb in zveri, ki so 
skoraj povsod v Evropi že izumrle. 
2. Komisija graja finsko upravno prakso, ki 
dovoljuje lov na volkove (Canis lupus). 
Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 
1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter 
prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst (v 
nadaljevanju: Direktiva o habitatih) 2 med 
drugim prepoveduje namerno ubijanje vol­
kov in nameren lov na volkove zunaj finskega 
območja gospodarjenja s severno jelenjadjo. 
Vendar pa člen 16 Direktive o habitatih pod določenimi pogoji dovoljuje odstopanja od te 
prepovedi. Praktična uporaba člena 16 še ni 
bila predmet sodne prakse. 
II - Pravni okvir 
A - Določbe Direktive o habitatih 
3. Cilji Direktive o habitatih so določeni v 
členu 2: 
„1. Cilj te direktive je prispevati k zagotav­
ljanju biotske raznovrstnosti z ohranjanjem 
naravnih habitatov in prosto živečih živalskih 
in rastlinskih vrst na evropskem ozemlju 
držav članic, za katerega se uporablja Po­
godba. 
2. Ukrepi, sprejeti na podlagi te direktive, so 
namenjeni vzdrževanju ali obnovitvi ugod-1 — Jezik izvirnika: nemščina. 
2 — UL L 206, str. 7. 
I - 4716 
KOMISIJA PROTI FINSKI 
nega stanja ohranjenosti naravnih habitatov 
in prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst v 
interesu Skupnosti. 
3. Ukrepi, sprejeti na podlagi te direktive, 
upoštevajo gospodarske, družbene in kul­
turne potrebe ter regionalne in lokalne 
značilnosti." 
4. Prepovedi, ki v tem primeru zadevajo 
varstvo vrst, so zapisane v členu 12(1)(a): 
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, 
da vzpostavijo sistem strogega varstva žival­
skih vrst iz priloge IV(a) na njihovem 
naravnem območju razširjenosti, ki prepove­
duje: 
a) vse oblike namernega ujetja ali ubitja 
osebkov teh vrst v naravi; 
[...]'' 5. Volk je v prilogi IV(a) imenovan: 
„Canis lupus (razen [...] finskih populacij v 
območju gospodarjenja s severno jelenjadjo, 
kot je opredeljeno v členu 2 finskega zakona 
št. 848/90 z dne 14. septembra 1990 o 
gospodarjenju s severno jelenjadjo)." 
6. V členu 16(1) Direktive o habitatih so 
določeni pogoji, pod katerimi so dovoljena 
odstopanja: 
„Če ni druge zadovoljive možnosti in če 
odstopanje ne škoduje vzdrževanju ugodnega 
stanja ohranjenosti populacij zadevne vrste 
na njihovem naravnem območju razširjeno­
sti, države članice lahko odstopijo od določb 
členov 12, 13, 14 ter 15(a) in (b): 
a) zaradi varstva prosto živečih živalskih in 
rastlinskih vrst in ohranjanja naravnih 
habitatov; 
b) da preprečijo resno škodo, zlasti na 
posevkih, živini, gozdovih, ribištvu in 
vodi ter drugih vrstah premoženja; 
I - 4717 
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT - ZADEVA C-342/05 
c) zaradi interesov zdravja ljudi in javne 
varnosti ali zaradi drugih razlogov pre­
vladujočega javnega interesa, ki je lahko 
tudi socialne ali gospodarske narave, in 
zaradi koristnih posledic bistvenega 
pomena za okolje; 
d) zaradi raziskovanja in izobraževanj, za­
radi doseljevanja in ponovnega naselje­
vanja teh vrst ter za to potrebne vzreje, 
vključno z umetnim razmnoževanjem 
rastlin; 
e) a pod strogo nadzorovanimi pogoji 
dovolijo selektiven in omejen odvzem 
ali zadrževanje nekaterih osebkov vrst, 
navedenih v prilogi IV, v omejenem 
številu, ki ga določijo pristojni nacio­
nalni organi." 
7. Stanje ohranjenosti vrst je določeno v 
členu 1(i) Direktive o habitatih: 
,,i) stanje ohranjenosti vrste pomeni skupek 
vplivov, ki delujejo na to vrsto in lahko 
dolgoročno vplivajo na razširjenost in 
številčnost njenih populacij na ozemlju 
iz člena 2. Šteje se, da je stanje ohranjenosti 
,ugodno': 
— če podatki o populacijski dinamiki 
te vrste kažejo, da se sama dolgo­
ročno ohranja kot preživetja spo­
sobna sestavina svojih naravnih 
habitatov, in 
— če se naravno območje razširjenosti 
vrste niti ne zmanjšuje niti se v 
predvidljivi prihodnosti verjetno ne 
bo zmanjšalo, in 
— če obstaja in bo verjetno še naprej 
obstajal dovolj velik habitat za 
dolgoročno ohranitev njenih popu­
lacij." 
I - 4718 
KOMISIJA PROTI FINSKI 
B - Finski predpisi 
8. Po izjavi finske vlade, ki ji Komisija ne 
oporeka, sta bila člena 12 in 16 Direktive o 
habitatih v glavnem dobesedno prenesena v 
finsko lovsko zakonodajo. 3 
9. Za odobritev odstrela volkov obstajajo še 
drugi predpisi. 4 Vsak posamezen primer lova 
na volkove mora odobriti pristojno lovišče. 
Regionalne zgornje meje lova, to je največje 
število volkov, ki jih je v posameznih loviščih 
dovoljeno uloviti med lovsko sezono od 1. 
novembra do 31. marca, pa določi ministr­
stvo za kmetijstvo. Zgornja meja se določi 
tako, da ne ogroža populacije na posamez­
nem območju. Upošteva se vse, kar je 
znanega o umrljivosti volkov, zlasti o umr­
ljivosti zaradi prometnih nesreč in človeških 
aktivnosti. 
10. Pri konkretni odobritvi lova morajo 
lovišča upoštevati prenesene določbe člena 16(1) Direktive o habitatih. Ko dosežejo 
zgornjo mejo ulova, morajo upoštevati tudi 
konkretne razpoložljive informacije o smrti 
volkov na posameznem območju. Prekorači­
tev zgornje meje je dopustna le ob upošteva­
nju predpostavk iz člena 16(1) in s posebnim 
dovoljenjem ministrstva. 
11. V izrednih razmerah sme živali ubijati 
tudi policija. V tem primeru se prav tako 
uporablja člen 16(1) Direktive o habitatih. 
III - Predhodni postopek in predlogi 
12. Komisija je postopek zaradi neizpolnitve 
obveznosti sprožila s pozivom za mnenje 
(pisnim opominom) z dne 10. aprila 2001. 
Potem ko je Finska odgovorila z dopisom z 
dne 6. julija 2001, je Komisija 4. julija 2002 
poslala obrazloženo mnenje. Finska je odgo­
vorila z dopisom z dne 28. avgusta 2002. 
13. Komisija kljub temu še naprej izhaja iz 
kršitve prava Skupnosti in je 12. septembra 
2005 vložila predmetno tožbo. 3 — Predpisi so navedeni v finskem načrtu upravljanja 
za populacijo volkov iz leta 2006, http://wwwb.mmm.fi/ 
tiedoteliitteet/sudenhoitosuunnitelma.pdf, str. 20, angleška 
različica se nahaja na spletnem naslovu http://wwwb.mmm. 
fi/julkaisut/julkaisusarja/2005/MMMjulkaisu2005_llb.pdf, 
str. 20. Vsi navedki se nanašajo na angleško različico. 
4 — V opombi 3 navedeni oskrbovalni načrt, str. 28 in naslednje. 
I - 4719 
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT - ZADEVA C-342/05 
14. V tožbi predlaga, 
— naj se ugotovi, da je Republika Finska 
kršila svoje obveznosti iz členov 12(1) in 
16(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 
21. maja 1992 o ohranjanju naravnih 
habitatov ter prostoživečih živalskih in 
rastlinskih vrst, ker je v nasprotju s 
predvidenimi odstopanji, navedenimi v 
členu 16(1) navedene direktive, uzako­
nila lov na volka; 
— naj se Republiki Finski naloži plačilo 
stroškov postopka. 
15. Republika Finska predlaga, naj se tožba 
zavrne in naj se stroški naložijo Komisiji. 
IV - Pravna presoja 
16. Komisija v tej tožbi ne graja niti finskih 
predpisov niti konkretnih posameznih pri­
merov odstrela volkov, temveč upravno 
prakso finskih oblasti. To je mogoče. Ne­izpolnitev obveznosti lahko izhaja iz upravne 
prakse, ki krši pravo Skupnosti, čeprav je 
nacionalni predpis, ki se uporablja, kot 
takšen združljiv s tem pravom. 5 
17. Takšno neizpolnitev pogodbe in prakso, 
ki jo očita nacionalni upravi in pripisuje 
zadevni državi članici, mora Komisija iz­
kazati z zadostno dokumentiranim in s 
podrobnim dokazom. 6 Pri tem mora biti ta 
praksa do določene mere ustaljena in 
splošna. 7 
18. Finska upravičeno poudarja, da se ne­
izpolnitev prava Skupnosti presoja ob izteku 
roka, ki je bil določen v obrazloženem 
mnenju. V tem primeru je to 4. september 
2002. V nasprotju s finskim pojmovanjem pa 
se postopki za dokazovanje ustaljene upravne 
prakse lahko izvajajo tudi po izteku roka. 8 
5 — Sodba z dne 27. aprila 2006 v zadevi Komisija proti Nemčiji 
(C-441/02, ZOdl., str. I-3449, točka 47 in navedene reference). 
6 — V opombi 5 navedena sodba Komisija proti Nemčiji, točka 49. 
7 — V opombi 5 navedena sodba Komisija proti Nemčiji, točka 50 
in navedene reference. 
8 — Sodba z dne 26. aprila 2005 v zadevi Komisija proti Irski 
(Deponija odpadkov) (C-494/01, ZOdl, str. I-3331, točka 37 in 
naslednje). 
I - 4720 
KOMISIJA PROTI FINSKI 
19. Stranke soglašajo, da finska oblast vsako 
leto dovoljuje lov na volkove tudi zunaj 
območja gospodarjenja s severno jelenjadjo. 9 
V tem smislu ustaljena upravna praksa torej 
obstaja. Z Direktivo o habitatih je združljiva 
le, če se upoštevajo zahteve člena 16(1). 
20. Ker gre za izjemo od splošnih določb o 
zaščiti vrst, je dokazno breme za obstoj 
potrebnih pogojev za vsako odstopanje pri 
členu 16(1) Direktive o habitatih - podobno 
kot pri členu 6 (4) Direktive o habitatih 10 in 
členu 9 Direktive o zaščiti ptic 11 - na strani 
tistega organa, ki o tem odloča. 12 Iz tega 
sledi, da mora v tem postopku zaradi 
neizpolnitve obveznosti načeloma Finska 
utemeljiti upravičenost odstrela volkov. 
21. Vendar dokazno breme v sporu o 
upravni praksi ne more iti tako daleč, da bi morala država članica za vsak posamezen 
primer ali tudi samo za večje število prime­
rov, zanesljivo dokazati, da obstajajo vsi 
pogoji za izjemo. Zadostuje že, kot je storila 
Finska, da se v celoti predstavi sistem 
uporabe izjem. 
22. Če je ta prikaz skladen z zahtevami prava 
Skupnosti, mora Komisija pojasniti, zakaj 
praksa zadevne države članice vendarle krši 
pravo Skupnosti. Pri tem lahko abstraktno 
nasprotuje nekaterim delom prikazanega 
sistema ali pa konkretno graja zadostno 
število posameznih primerov. Potrebne in­
formacije o teh posameznih primerih mora 
pridobiti tako, da zadevno državo članico 
zaprosi za informacije 13 ali pa iz drugih virov. 
23. Člen 16(1) Direktive o habitatih je 
podoben členu 6(4) iste direktive in členu 9 
Direktive o zaščiti ptic, pa ne samo po 
dokaznem bremenu, temveč tudi po vsebini. 
Vse določbe natančno določajo pogoje, pod 
katerimi se državam članicam dovolijo od-9 — Glej tudi v opombi 3 navedeni finski oskrbovalni načrt, str. 29. 
10 — Glej tudi sklepne predloge z dne 27. oktobra 2005 v zadevi 
Komisija proti Avstriji (Lauteracher Ried) (C-209/04, ZOdl., 
str. I-2755, točka 68) in z dne 27. aprila 2006 v zadevi 
Komisija proti Portugalski (Castro Verde) (C-239/04, ZOdl, 
str. I-10183, točka 41, in navedene reference) ter zgoraj 
navedeno sodbo z dne 26. oktobra 2006, točka 40. 
11 — Sodbi z dne 15. decembra 2005 v zadevi Komisija proti Finski 
(Pomladni lov na vodne ptice) (C-344/03, ZOdl, str. I-11033, 
točke 36, 39, 42 in 60) in z dne 8. junija 2006 v zadevi WWF 
Italija in drugi (C-60/05, ZOdl, str. I-5083, točka 34). 
12 — Glej v opombi 11 navedeno sodbo WWF Italija in drugi 11. 13 — Glej v opombi 8 navedeno sodbo Komisija proti Irski, 
točka 42 in naslednje. 
I - 4721 
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT - ZADEVA C-342/05 
stopanja od obveznosti iz te direktive, zato 
jih je treba razlagati restriktivno. 14 
24. Takšne izjeme tudi ponazarjajo načelo 
sorazmernosti. 15 Po tem načelu, ki je del 
splošnih načel prava Skupnosti, sprejeti 
ukrepi ne smejo prekoračiti meje tistega, 
kar je primerno in potrebno za dosego 
legitimnih ciljev, ki se jih poskuša doseči s 
spornim predpisom. Če je na voljo več 
ustreznih ukrepov, je treba izbrati najmanj 
omejevalnega, povzročena škoda pa glede na 
zasledovani cilj ne sme biti nesorazmerna. 16 
25. Nujnost takšne razlage se kaže zlasti v 
zvezi z razlogi za izjemo, ki so navedeni v 
členu 16(1), od (a) do (e), Direktive o 
habitatih, in alternativnim preverjanjem, to pomeni preverjanjem drugih zadovoljivih 
rešitev. Ali alternative obstajajo, je namreč 
odvisno od ciljev posameznega ukrepa. 
26. Zato je treba najprej določiti cilj ukrepa. 
Cilj opravičuje ukrep le, če ga je mogoče 
pripisati najmanj enemu od razlogov za 
izjemo, to pomeni, če je ukrep primeren za 
dosego enega od tam navedenih ciljev. Tudi 
če je takšna vezanost mogoča, ukrepa ni 
dovoljeno izvesti, če je cilj mogoče doseči z 
manj radikalnimi sredstvi, torej z drugo 
zadovoljivo rešitvijo v skladu s členom 
16(1) Direktive. 17 
27. Drugačna rešitev vsekakor ni zadovoljiva 
le, če je z njo mogoče prav tako dobro doseči 
cilje izjeme, pač pa tudi, če škoda, ki je 
posledica izjeme, ni sorazmerna glede na 
zasledovane cilje, z drugo rešitvijo pa bi 
zagotovili primerno sorazmerje. To je za­
ključni del preverjanja sorazmerja, tako 
imenovane primernosti ali sorazmernosti v 
ožjem smislu. 18 14 — V zvezi s členom 16(1) glej sodbo z dne 20. oktobra 2005 v 
zadevi Komisija proti Združenemu kraljestvu (Skladnost) 
(C-6/04, Recueil, str. I-9017, točka 25), v zvezi s členom 6(4) 
v opombi 10 navedeno sodbo Komisija proti Portugalski 
(Castro Verde), točka 35, ter v zvezi s členom 9 Direktive o 
zaščiti ptic v opombi 11 navedeno sodbo WWF Italija, točka 
34. 
15 — V zvezi s členom 6(4) Direktive o habitatih glej moje sklepne 
predloge z dne 29. januarja 2004 k zadevi Waddenvereniging 
und Vogelbeschermingsvereniging (Waddenzee) (C-127/02, 
Recueil, str. I-7405, točka 106) in v opombi 10 navedene 
sklepne predloge Komisija proti Portugalski (Castro Verde), 
točka 42. 
16 — Sodbe z dne 10. marca 2005 v združenih zadevah Tempelman 
in van Schaijk (C-96/03 in C-97/03, ZOdl, str. I-1895, točka 
47); z dne 3. julija 2003 v zadevi Lennox (C-220/01, Recueil, 
str. I-7091, točka 79); z dne 12. junija 2003 v zadevi 
Schmidberger (C-112/00, Recueil, str. I-5659, točka. 79); z 
dne 12. marca 2002 v zadevah Ornega Air in drugi (C-27/00 
in C-122/00, Recueil, str. I 2569, točka 62) ter z dne 12. julija 
2001 v zadevi Jippes in drugi (C-189/01, Recueil, str. I-5689, 
točka 81). 17 — Glej preučitev podobno strukturiranega člena 9 Direktive o 
zaščiti ptic v sodbi z dne 12. decembra 1996 v zadevi Ligue 
royale pour la protection des oiseaux in drugi (C-10/96, 
Recueil, str. I-6775, točka 16 in naslednje ter točka 24 in 
naslednje). 
18 — Glej zgoraj navedeno točko 24 in navedene reference. 
I - 4722 
KOMISIJA PROTI FINSKI 
28. Glede razlogov za izjemo Komisija na­
sprotuje temu, da bi v skladu s členom 
16(1) (b) na Finskem odobrili odstrel volkov 
zaradi preventivnih razlogov, torej zaradi 
preprečevanja škode. Uporaba te izjeme prej 
izhaja iz tega, da je najprej nastala precejšnja 
škoda. Komisija se glede tega sklicuje na 
sodbo, v kateri se v nasprotju s splošno 
ureditvijo varstva v skladu s primerljivim 
členom 9(1)(a) tretja alinea, Direktive o 
zaščiti ptic zahteva obstoj večje škode. 19 
29. Graji glede preventivnega odstrela vol­
kov Finska upravičeno nasprotuje z razlago, 
da člen 16(1) (b) Direktive o habitatih - kot 
tudi člen 9(1)(a), tretja alinea, Direktive o 
varstvu ptic - že teži k preprečevanju škode. 
Zahtevati, da mora škoda najprej nastati, šele 
nato pa se sprejmejo ukrepi, očitno ne bi bilo 
sorazmerno. 
30. Ta razlaga ni v nasprotju s sodbo, ki jo je 
navedla Komisija. V odlomku, ki je bil 
navajan v postopku zaradi neizpolnitve 
obveznosti, namreč ni šlo za preventivo, temveč za to, ali se ukrepi smejo uvesti le za 
odvrnitev večje škode ali tudi pri manjši 
škodi. 
31. Neodvisno od načelne uporabe izjem za 
preventivne ukrepe v skladu s členom 
16(1)(b) Direktive o habitatih se postavlja 
vprašanje, v kakšnih okoliščinah je odstrel 
volkov iz preventivnih razlogov primeren, 
kdaj obstajajo manj radikalne alternative in 
ali je cilj preprečevanja ustrezno sorazmeren 
glede na interes ohranjanja posameznih 
volkov. 
32. Sodišče lahko te tri točke preizkusi le, če 
Komisija svoje očitke proti finski praksi 
podpre z zadostnimi dokazi. To se dogaja 
izključno zato, ker naj finske oblasti ne bi 
izdale dovoljenj za lov le na tiste volkove, ki 
povzročajo škodo, temveč vsakič abstraktno 
odobrijo odstrel določenega števila volkov. 
Komisija s temi trditvami dvomi v primer­
nost ukrepov odstrela zaradi preprečevanja 
škode in tudi v neobstoj milejšega sredstva. 
Po eni strani se zdi dvomljivo, da se škoda 
lahko prepreči s slepim ubijanjem volkov, 
namesto da bi ukrepe usmerili na tiste živali, 
ki povzročajo škodo. Po drugi strani bi 
morda dosegli enak preprečevalni učinek, 
če bi lov omejili na tistih nekaj posameznih 
živali, ki povzročajo škodo. 19 — Sodba z dne 8. julija 1987 v zadevi Komisija proti Belgiji 
(Skladnost) (C-247/85, Recueil, str. 3029, točka 56). 
I - 4723 
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT - ZADEVA C-342/05 
33. Najprej je treba jasno povedati, da je 
očitek Komisije zgrešen, ker se nanaša na 
zgornje meje lova, ki jih za posamezna 
lovišča določi pristojno ministrstvo. V skladu 
z nesporno trditvijo finske vlade namreč 
zgornje meje določajo le okvir, znotraj 
katerega lahko lovišča izdajajo dovoljenja, 
če poleg tega obstajajo tudi pogoji v skladu s 
členom 16(1) Direktive o habitatih. Gre torej 
za način, da se prepreči, da bi z odlovom 
prekomerno prizadeli stanje ohranjenosti 
vrste. 
34. Glede posameznih dovoljenj za lov 
Finska navaja, da bi se dovoljenje za odstrel 
vsekakor nanašalo na določene živali, če bi 
jih bilo mogoče identificirati. Lovišča se 
seznanijo s stanjem na kraju samem in v 
sodelovanju z Riista kalatalouden tutkimu­
slaitos (raziskovalni institut za divjad in 
ribištvo) zagotavljajo, da se odstrelijo prave 
živali. 
35. Sicer pa se tudi po izjavi finske vlade v 
preostalih primerih lov načeloma dovoli 
tako, da se za posamezno območje določi 
število odstrelov. Stališče Finske je - prvič v 
dupliki -, da pri krdelnih živalih, kot je volk, 
dovoljenja za odstrel ni mogoče omejiti na posamezne živali. Deloma naj bi bilo skoraj 
nemogoče, da bi v krdelu, ki je povzročilo 
škodo, kot povzročitelje škode prepoznali 
posamezne živali. 
36. Trditve Finske pa ne pojasnjujejo, kako 
neindividualizirana dovoljenja za odstrel 
pripomorejo k preprečevanju resne škode, 
torej, ali je ta praksa za dosego tega cilja 
sploh ustrezna. Izkušnje v Severni Ameriki 
so pokazale, da je bilo škodo za lov na 
divjačino mogoče zmanjšati šele z občutnim 
zmanjšanjem populacije volkov v daljšem 
obdobju. 20 Ni izključeno, da to velja tudi za 
škodo pri domačih živalih. Finska se med 
drugim zagovarja s trditvijo, da je populacija 
volkov kljub lovu narasla - torej se zmanjša­
nje škode ne zdi verjetno. 
37. Ena od možnosti je tudi, da se z 
dovoljenji omogoči le neposredno odvrnitev 
20 — Commission on Life Sciences (CLS), Wolves, Bears, and 
Their Prey in Alaska: Biological and Social Challenges in 
Wildlife Management (1997), str. 183 in naslednje (http:// 
fermat.nap.edu/books/0309064058/html). 
I - 4724 
KOMISIJA PROTI FINSKI 
konkretnih napadov, recimo na pse ali ovce. 
Za kar pa nimamo nobene opore. 
38. Eno od razlag omenja načrt upravljanja, 
ki ga je Komisija predložila v tem postopku. 
Ta pravi, da se volkovi zaradi lova ne znebijo 
strahu pred ljudmi. Iz strahu se volkovi 
izogibajo ljudem in naseljem ter imajo zato 
manj priložnosti za pokol domačih živali in 
ogrožanje ljudi. 21 S tem ciljem se, v skladu s 
členom 16(1) (b) Direktive o habitatih, odlov 
lahko šteje kot preprečevanje škode. 
39. Volkovi veljajo za zelo plahe živali, 
vendar pa škoda, ki jo povzročajo, dokazuje, 
da se človeku vendarle ne izogibajo povsem. 
Iz uporabe finskega odškodninskega predpisa 
za škodo, ki jo povzročijo volkovi, izhaja, da 
so volkovi v letih od 2000 do 2003 letno 
pobili med 23 in 135 ovac, od enega do devet 
primerkov živine, od 270 do 561 jelenov ter 
od 20 do 31 psov. Pri ovcah in jelenih je 
mogoče zaznati težnjo povečevanja. 22 Če se 
bo dejansko lovilo krdela, ki se človeku 
najbolj približajo in posledično povzročajo 
največ škode, 23 je verjetno, da bodo volkovi spremenili svoje navade in v prihodnje 
ostajali na varnejši razdalji. 
40. Toda tudi ta teza ne more na podlagi 
obstoječih informacij upravičiti nediferenci-
rano dovoljenje odstrela določenega števila 
volkov. Tezo bi lahko sprejeli le, če bi jo 
znanstveno dovolj dobro utemeljili. Znan­
stvena utemeljitev bi morala osvetliti, v 
kolikšni meri je lov ustrezen način za 
ohranjanje strahu volkov, poleg tega pa tudi, 
v kakšni obliki bi bil učinkovit in bi najmanj 
škodil populaciji volkov, npr. če in po 
možnosti v kakšnih okoliščinah bi bilo treba 
odstreliti starejše živali krdela ali samo 
mladiče ali celo celotno krdelo. Treba bi bilo 
preveriti, ali namesto usmrtitve volkov za­
doščajo drugi ukrepi, npr. ukrepi, kot jih je 
predlagala Komisija, da bi živino ponoči 
zapirali v hleve oziroma za učinkovite ograje 
ali da bi nastavljali dišave ali druga sredstva, 
ki bi odganjala volkove, ter plačilo odškod­
nine za nastalo škodo. 
41. Člen 16(1) Direktive o habitatih pogojuje 
vsako izjemo od strogih zaščitnih določb iz 
člena 12 še s pogojem, da izjema ne škoduje 
vzdrževanju ugodnega stanja ohranjenosti 
populacij zadevne vrste na njihovem narav­
nem območju razširjenosti. 21 — V opombi 3 navedeni načrt upravljanja, str. 49. 
22 — V opombi 3 navedeni načrt upravljanja, str. 17. 
23 — V skladu z načrtom upravljanja (navedenem v opombi 3, 
str. 17) od 10 % do 20 % volkov povzroča 80 % škode. 
I - 4725 
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT - ZADEVA C-342/05 
42. Člen 1(i) Direktive o habitatih se pri 
opredelitvi stanja ohranjenosti vrste kot 
primerne opira na tri merila. Drugo in tretje 
merilo se nanašata na naravno območje 
razširjenosti in habítate vrste. V zadevnem 
postopku ni dvoma, da so merila primernega 
stanja ohranjenosti izpolnjena. 
43. Sporno pa je prvo merilo ugodnega 
stanja ohranjenosti, in sicer ali je mogoče 
na podlagi podatkov o populacijski dinamiki 
volka domnevati, da je ta vrsta preživetja 
sposobna sestavina svojega naravnega habi-
tata in ga dolgoročno lahko naprej ustvarja. 
44. Ni sporno, da je finska populacija volkov 
v zadnjih letih številčno zelo narasla in se 
tudi prostorsko zelo razširila. Kljub dovolje­
njem za odstrel se zato skupno stanje 
ohranjenosti vrste ni poslabšalo, temveč 
izboljšalo. Iz tega lahko, tako kot navaja 
finska vlada, sklepamo, da populacija volkov 
na Finskem izpolnjuje zahteve ugodnega 
stanja ohranjenosti. 
45. Komisija pa vendarle meni, da volk na 
Finskem v predhodem postopku in ob izteku roka, ki ga je določila v obrazloženem 
mnenju, tj. 4. septembra 2002, ni bil v 
ugodnem stanju ohranjenosti. Pri tem se 
Komisija opira na raziskavo, ki je na podlagi 
podatkov iz leta 1998 volka na Finskem 
opredelila kot ogroženo žival, ter na finski 
načrt upravljanja za volkove. Finska pouda­
rja, da ima raziskava v tem postopku le še 
sekundarni pomen, saj je odločilni trenutek 
4. september 2002. Stanje ohranjenosti po­
pulacije volka v tem trenutku je dokumenti­
rano v načrtu upravljanja. 
46. Načrt upravljanja izhaja iz tega, da je 
finska populacija volkov, kljub upoštevanju 
priseljevanja volkov iz rusko-karelske popu­
lacije, preživetja sposobna sestavina svojega 
naravnega habitata na Finskem šele, če 
obsega najmanj 20 parov za razplod. 24 V 
odločilnem letu 2002 je bilo v skladu z 
načrtom le 12 takšnih parov, v prejšnjih letih 
pa celo manj. Do leta 2005 je število naraslo 
na 16, torej meja za populacijo, ki bi bila 
dolgoročno sposobna preživetja, še ni bila 
dosežena. 25 
24 — V opombi 3 navedeni načrt upravljanja, str. 41, str. 15 in 
naslednje. 
25 — V opombi 3 navedeni načrt upravljanja, str. 9 in naslednje. 
I - 4726 
KOMISIJA PROTI FINSKI 
47. Finska Komisiji ugovarja, da za oceno 
ugodnega stanja ohranjenosti ni odločilen 
koncept najmanjše preživetja sposobne po­
pulacije, temveč dinamika populacije, ki naj 
bi bila očitno ugodna. 
48. Ta trditev finske vlade je manj preprič­
ljiva, ker je v nasprotju z ugotovitvami, ki so 
na podlagi najboljših razpoložljivih znanstve­
nih dognanj navedene v njenem lastnem 
načrtu upravljanja. Stanje ohranjenosti volka 
na Finskem v odločilnem trenutku torej ne 
more biti ugotovljeno kot ugodno. 
49. V nasprotju s finskim stališčem lahko 
nadalje izhajamo tudi iz tega, da odstrel 
posameznih volkov za stanje ohranjenosti 
populacije ni bil ugoden. Okoliščina, da je 
populacija kljub odstrelom narasla, ne iz­
ključuje dejstva, da so odstreli najprej 
poslabšali stanje ohranjenosti. 26 Če se od­
strelijo za razplod primerni posamezniki, se 
neposredno zmanjša število parov, primernih 
za razplod, ki so odločilnega pomena za 
stanje ohranjenosti. Posreden vpliv na število 
parov za razplod pa ima seveda tudi odstrel 
posameznih živali, ki se še ne razmnožujejo. Če bi namreč ti primerki še živeli, bi nekoč 
zapustili krdelo in si verjetno našli partne­
rja. 27 Ob upoštevanju omejenega števila 
volkov na Finskem lahko sklepamo, da bi se 
stanje ohranjenosti populacije volkov brez 
odstrela posameznih primerkov bistveno bolj 
izboljšalo, kot se je dejansko. 
50. Tako ne morem ugotoviti, niti da je 
finska populacija volkov kljub odstrelom 
ostala v ugodnem stanju ohranjenosti niti 
da ji to ni škodovalo. Upravičenost lova na 
volkove torej tudi iz tega razloga v upoštev-
nem času ni bila združljiva z besedilom člena 
16(1) Direktive o habitatih. 
51. Finska vlada pa je izpostavila upravičeno 
vprašanje, ali je ob tem, da stanje ohranje­
nosti ni ugodno, izključena vsaka upraviče­
nost ukrepa, ki ni ugoden za strogo varovane 
vrste iz člena 12 Direktive o habitatih v 
skladu s členom 16. To bi pomenilo, da 
države članice pred dosego ugodnega stanja 
ohranjenosti vrst iz priloge IV, neodvisno od 
26 — Glej sodbo z dne 29. januarja 2004 v zadevi Komisija proti 
Avstriji (Golfplatz Wörschach) (C-209/02, Recueil, 
str. I-1211, točka 27) in v opombi 10 navedeno sodbo 
Komisija proti Portugalski (Castro Verde), točka 24. 27 — Glej v opombi 3 navedeni načrt upravljanja, str. 11. 
I - 4727 
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT - ZADEVA C-342/05 
ciljev ukrepa, ne smejo dovoliti nobenega od 
prepovedanih posegov. Za veliko vrst bi to 
pomenilo absolutno zaščito, saj so, ker niso v 
ugodnem stanju ohranjenosti, strogo zašči­
tene. 
52. Prav pri neposredni ogroženosti največ­
jih dobrin, kot so npr. človeško življenje in 
zdravje, bi morala, neodvisno od stanja 
ohranjenosti vrste, obstajati možnost odsto­
panja od pravnih prepovedi za zaščito vrste, 
če je to edini način za preprečitev nevarnosti. 
Zato je kljub nujnosti ozke razlage člena 16 
(1) Direktive o habitatih potrebna omilitev 
zahtev za utemeljitev okrnjenja strogo za­
ščitenih vrst. Kot Finska upravičeno trdi, je 
Komisija v navodilu za uporabo členov 12 in 
16 vsaj implicitno priznala, da v takih 
primerih ne izključuje upravičenosti izjem 
tudi pri neugodnem stanju ohranjenosti. 28 
53. Podlaga za takšno omilitev je sodna 
praksa Sodišča, ki je na področju varstva 
narave že priznalo, da lahko izredni razlogi upravičujejo poseg v zaščitene naravne 
dobrine, čeprav to v skladu z besedilom 
konkretnih določb sicer ne bi bilo mogoče. 29 
Razlog za to mora biti splošen interes, ki je 
pomembnejši od interesov okolja, za katere si 
prizadeva Direktiva. Tedaj je šlo za varstvo 
obale in nevarnost poplav. 30 Upoštevalo se je 
tudi, da je imelo tedanje dejanje konkretne 
pozitivne učinke na prizadete vrste. 31 
54. Tako kot pri členu 16(1) Direktive o 
habitatih gre za uporabo načela sorazmer­
nosti, ki glede mogočih ciljev izjem seveda ni 
omejeno na seznam razlogov za izjeme od a 
do e, predvsem pa ne pozna pogoja zadrže­
vanja vrste v ugodnem stanju ohranjenosti. 
55. V tem primeru pa tudi takšna omilitev 
zahtev člena 16(1) Direktive o habitatih ne 
more upravičiti finske prakse. Ker dovoljenje 
za lov na volkove ni omejeno le na tiste živali, 
katerih odstrel je nujen za preprečitev škode, 
28 — Guidance document on the strict protection of animal 
species of community interest provided by the 'Habitats' 
Directive 92/43/EEC, Draft version 5. April 2006, razdelek 
III, točka 49 in naslednje, zlasti točka 54 (str, 63 in naslednje) 
(http://forum.europa.eu.int/Public/irc/env/species_protecti-
on/library?l-/commission_guidance&vm=detailed&sb-
Title). 29 — Sodba z dne 28. februarja 1991 v zadevi Komisija proti 
Nemčiji (Leybucht) (C-57/89, Recueil, str. I-883, točka 21). 
30 — V opombi 29 navedena sodba Leybucht, točka 23. 
31 — V opombi 29 navedena sodba Leybucht, točka 25. 
I - 4728 
KOMISIJA PROTI FINSKI 
poleg tega pa niso bili predloženi zadostni 
znanstveni dokazi o njegovi učinkovitosti, ni 
mogoče sprejeti izrednih razlogov za odlov. 
56. Tožbi Komisije se torej ugodi. V - Stroški 
57. V skladu s členom 69(2) Poslovnika se 
neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so 
bili ti priglašeni. Ker je Komisija uspela, se 
Republiki Finski v skladu s predlogi naloži 
plačilo stroškov postopka. 
VI - Predlog 
58. Sodišču predlagam, naj odloči: 
1. Republika Finska, s tem ko je dovolila lov na volkove, ne da bi mogla dokazati, 
da obstajajo pogoji za izjemo v skladu s členom 16(1) te direktive, ni izpolnila 
obveznosti iz člena 12(1) in člena 16(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 
21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in 
rastlinskih vrst. 
2. Republiki Finski se naloži plačilo stroškov. 
I - 4729