Čeprav ima organ za imenovanja široko diskrecijsko pravico pri določanju postopka ali metode, ki je po njegovem mnenju najprimernejša za izvedbo primerjalne ocene uspešnosti, je pristojnost, ki se tako priznava upravi, kljub temu omejena s tem, da je treba to oceno opraviti skrbno in nepristransko, v interesu službe in v skladu z načelom enakega obravnavanja. Torej je treba to oceno opraviti na podlagi primerljivih virov podatkov in informacij. V tem smislu si mora organ za imenovanja, da bi zagotovil čim večjo poštenost sistema napredovanja, na podlagi člena 45 Kadrovskih predpisov prizadevati za zagotavljanje objektivnosti primerjalne ocene uspešnosti, in sicer, prvič, z zagotavljanjem primerljivosti ocen vseh uradnikov, tako da se pripravi skupna ocenjevalna lestvica, in drugič, s poenotenjem meril presoje, ki jih morajo upoštevati ocenjevalci.

Organ za imenovanja mora v postopku napredovanja na podlagi člena 45(1) Kadrovskih predpisov pred vsakim napredovanjem opraviti primerjalno oceno uspešnosti vseh uradnikov, upravičenih do napredovanja. Natančneje, organ za imenovanja se lahko pri tej oceni za pomoč obrne na upravne službe na različnih hierarhičnih ravneh, saj je tako ravnanje v skladu z načeli, neločljivo povezanimi z delovanjem katere koli hierarhično urejene upravne strukture, ki se odražajo v členu 21, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov, na podlagi katerega uradnik ne glede na svoj položaj pomaga in svetuje svojim nadrejenim.

Vendar predhodna ocena spisov uradnikov, upravičenih do napredovanja, ki se opravi v posameznih generalnih direktoratih, ne more nadomestiti primerjalne ocene, ki jo mora zatem opraviti – če je to predvideno – odbor za napredovanja in nato še organ, pristojen za imenovanja.

Natančneje, če naj primerjalna ocena uspešnosti vseh uradnikov, upravičenih do napredovanja, ne bo brezpredmetna, ni mogoče dopustiti, da organ, pristojen za imenovanja, preuči le uspešnost uradnikov, ki so najbolje razvrščeni na seznamih, ki jih pripravijo različne službe ali generalni direktorati.

To pomeni, da zaradi morebitnega interesa, da se najprej opravi primerjava uspešnosti uradnikov, upravičenih do napredovanja, v posamezni službi, da se nato upošteva poseben položaj vsakega od njih, odbor za napredovanja in organ, pristojen za imenovanja, z vidika člena 45 Kadrovskih predpisov še ne moreta biti razbremenjena obveznosti primerjave uspešnosti vseh uradnikov, upravičenih do napredovanja.

V preglednicah, ki jih odbor za napredovanja uporablja za vse uradnike, upravičene do napredovanja, na podlagi člena 5(2) sklepa, s katerim je visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko določil pravila za postopek napredovanja za namene uporabe člena 45 Kadrovskih predpisov, so po nazivih navedeni uradniki, ki jih službe predlagajo za napredovanje glede na možnosti napredovanja na podlagi informativnih kvot, ki jih določi direktor za človeške vire. Čeprav preglednice v različnem obsegu omogočajo hiter pregled nad položajem vseh uradnikov z istim nazivom, ki so upravičeni do napredovanja, ne vsebujejo nobene navedbe glavnih nalog in morebitne uspešnosti uradnikov, upravičenih do napredovanja, ki pa jih službe niso predlagale za napredovanje. V nasprotju s tem so za uradnike, upravičene do napredovanja, ki so jih službe predlagale za napredovanje, navedene glavne naloge skupaj s kratko utemeljitvijo predloga za napredovanje na podlagi njihove uspešnosti. S to preglednico se udejanja različno obravnavanje tistih, ki so jih za napredovanje že takoj predlagale službe, in preostalih. Prednost, ki jo imajo prvonavedeni, ker je bila njihova uspešnost tako izpostavljena v praktičnem povzemalnem dokumentu, povzroči nezakonitost faz postopka napredovanja, v katerih je bil ta dokument morda uporabljen.

(Glej točke 46, 47, 50, 51 in 57.)

Sodišče prve stopnje: sodbe Tsirimokos/Parlament, T‑76/92, EU:T:1993:106, točka 17; Caravelis/Parlament, T‑182/99, EU:T:2001:131, točka 33, in Heurtaux/Komisija, T‑172/03, EU:T:2005:34, točka 40.