SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE

JULIANE KOKOTT,

predstavljeni 12. marca 2020 ( 1 )

Zadeva C‑606/18 P

Nexans France in

Nexans

proti

Evropski komisiji

„Pritožba – Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trg električnih kablov – Razdelitev trgov in kupcev podzemnih in podmorskih kablov za visoko in zelo visoko napetost na skoraj svetovni ravni – Pooblastilo Komisije za pregled v postopku v zvezi z omejevalnimi sporazumi – Pooblastilo, da se brez predhodnega preverjanja kopirajo podatki, ki se nato preverjajo v prostorih Komisije – Določitev globe – Pristojnost Sodišča, da izvaja neomejen nadzor nad globo“

Kazalo

I. Uvod II. Pravni okvir III. Ozadje spora A. Dejansko stanje in upravni postopek B. Postopek na prvi stopnji IV. Postopek pred Sodiščem V. Analiza A. Očitki glede pooblastil Komisije za pregled v postopku v zvezi z omejevalnimi sporazumi (prvi, drugi in tretji pritožbeni razlog) 1. Potek pregleda v obravnavanem primeru 2. Izdelava kopij brez predhodnega preverjanja kot del pooblastil Komisije za pregled (prvi pritožbeni razlog) a) Dopustnost in pomembnost prvega pritožbenega razloga za odločitev b) Utemeljenost prvega pritožbenega razloga 3. Prostorska omejitev pooblastil Komisije za pregled (drugi in tretji pritožbeni razlog) a) Razlaga člena 20(1) in (2) Uredbe št. 1/2003 (drugi pritožbeni razlog) b) Domnevna prostorska omejitev pregleda z odločbo o pregledu (tretji pritožbeni razlog) B. Očitki v zvezi z globo (četrti in peti pritožbeni razlog) 1. Izvajanje neomejene pristojnosti Splošnega sodišča, da nadzira globo (četrti pritožbeni razlog) 2. Presoja evropske konfiguracije kartela z vidika globe (peti pritožbeni razlog) C. Povzetek VI. Stroški VII. Predlog

I. Uvod

1. Ali sme Evropska komisija v okviru pregleda v postopku v zvezi z omejevalnimi sporazumi v skladu s členom 20 Uredbe (ES) št. 1/2003 ( 2 ) pri podjetju kopirati podatke, ne da bi prej preverila, ali so ti podatki pomembni za predmet in namen zadevnega pregleda, in ali sme te kopije nato še odnesti, da pozneje v svojih prostorih v Bruslju (Belgija) preverja, ali vsebujejo informacije, pomembne za predmet in namen pregleda? To je v bistvu pravno vprašanje, ki ga mora Sodišče obravnavati v tem pritožbenem postopku. ( 3 )

2. V ozadju tega vprašanja je postopek v zvezi z omejevalnimi sporazumi na področju električnih kablov, v okviru katerega je Komisija s sklepom z dne 2. aprila 2014 sankcionirala vodilne evropske, japonske in južnokorejske proizvajalce podzemnih in podmorskih električnih kablov visoke in zelo visoke napetosti, med njimi tudi družbi Nexans France SAS in Nexans SA, ki sta pritožnici v tem postopku (v nadaljevanju: skupaj: Nexans ali pritožnici), zaradi njihove udeležbe v kartelu na skoraj svetovni ravni (v nadaljevanju: sporni sklep). ( 4 )

3. Splošno sodišče je tožbo družb Nexans zoper sporni sklep na prvi stopnji zavrnilo s sodbo z dne 12. julija 2018 (v nadaljevanju: izpodbijana sodba). ( 5 ) Družbi Nexans Splošnemu sodišču očitata, da pri tem ni samo pravno napačno razlagalo pooblastila Komisije v okviru pregleda, ampak je tudi napačno in nezadostno izvajalo svojo neomejeno pristojnost za nadzor nad globo, ki jo je določila Komisija.

4. Za prihodnjo upravno prakso Komisije v zvezi s pregledi v kartelnih zadevah bo imela sodba Sodišča v tem pritožbenem postopku pomen, ki se ga ne sme podcenjevati.

II. Pravni okvir

5. V tem primeru okvir primarnega prava določata člen 101 PDEU in Uredba št. 1/2003.

6. Člen 20 Uredbe št. 1/2003, naslovljen „Pooblastilo Komisije za pregled“, v odstavkih 1, 2 in 4 določa: „1. Za izpolnjevanje dolžnosti, ki jih nalaga ta uredba, lahko Komisija izvaja vse potrebne preglede podjetij in podjetniških združenj. 2. Uradniki in druge spremljevalne osebe, ki jih je Komisija pooblastila za izvajanje pregleda, so pooblaščeni, da, (a) vstopijo v vse prostore, zemljišča in prevozna sredstva podjetij in podjetniških združenj; (b) pregledajo poslovne knjige in drugo poslovno dokumentacijo ne glede na obliko, v kateri je predložena; (c) odvzamejo in pridobijo, ne glede na obliko, kopije ali izvlečke iz poslovnih knjig ali dokumentacije; (d) zapečatijo vse poslovne prostore ter poslovne knjige in dokumentacijo za trajanje in v obsegu, potrebnem za izvedbo pregleda; (e) da zaprosijo katerega koli predstavnika ali uslužbenca podjetja ali podjetniškega združenja za razlago dejstev ali dokumentov, povezanih s predmetom in namenom pregleda, in odgovore zabeležijo. 4. Podjetja in podjetniška združenja se morajo podrediti pregledom, ki jih z odločbo odredi Komisija. Odločba določi predmet in namen pregleda, določi datum začetka preiskave in sankcije, ki jih predvidevata člena 23 in 24, ter pravico Sodišča do pritožbe zoper odločbo [pravico do pritožbe zoper odločbo pred Sodiščem]. Komisija sprejme take odločbe po posvetovanju z organom, pristojnim za konkurenco v državi članici, na ozemlju katere se bo izvajal pregled.“

7. Člen 21 Uredbe št. 1/2003, naslovljen „Pregled drugih prostorov“, v odstavkih 1 in 4 določa: „1. Če obstaja utemeljen sum, da se poslovne knjige in druga poslovna dokumentacija, ki so povezani s poslovanjem in predmetom pregleda ter so lahko pomembni za dokazovanje resne kršitve določb člena 81 ali člena 82 Pogodbe, hranijo v drugih prostorih, prevoznih sredstvih ali na drugem zemljišču, vključno z domovi vodstva podjetij, članov nadzornega ali upravnega organa, pa tudi drugih sodelavcev zadevnih podjetij in podjetniških združenj, lahko Komisija z določbo odredi, da se opravi pregled v teh prostorih, prevoznih sredstvih ali na tem zemljišču. 4. Uradniki in druge spremljevalne osebe, ki jih je Komisija pooblastila za izvajanje pregleda, odrejenega v skladu z odstavkom 1 tega člena, imajo pooblastila, ki so navedena v členu 20(2)(a), (b) in (c). […]“

III. Ozadje spora

A. Dejansko stanje in upravni postopek

8. Oktobra 2008 je družba ABB pri Komisiji prijavila protikonkurenčne prakse na trgu podzemnih in podmorskih kablov. ( 6 )

9. Komisija je nato z odločbo C(2009) 92/1 z dne 9. januarja 2009 družbi Nexans in vsem podjetjem, ki jih ta nadzoruje, naložila, da se podredijo pregledu v skladu s členom 20(4) Uredbe št. 1/2003 (v nadaljevanju: odločba o pregledu). ( 7 ) Komisija je potem med 28. in 30. januarjem 2009 ter 3. februarja 2009 opravila pregled v prostorih družbe Nexans France ( 8 ) in pri tem prekopirala določene podatke, ki jih je v Bruslju šele pozneje analizirala. ( 9 )

10. S sodbo z dne 14. novembra 2012, Nexans France in Nexans/Komisija ( 10 ) je Splošno sodišče odločbo o pregledu, naslovljeno na družbi Nexans, razglasilo za nično v delu, v katerem se je nanašala na druge električne kable, ki niso bili visokonapetostni podmorski in podzemni električni kabli, in material, ki je bil povezan s temi drugimi kabli; v preostalem je Splošno sodišče tožbo zavrnilo. Družbi Nexans s pritožbo, ki sta jo vložili zoper to sodbo, nista uspeli. ( 11 ) V teh sodbah se vprašanja o zakonitosti ravnanja Komisije med pregledom, ki se zastavljajo v tem postopku, niso obravnavala. ( 12 )

11. Komisija je 2. aprila 2014 izdala sporni sklep. V skladu s tem sklepom so bili vodilni evropski, japonski in južnokorejski proizvajalci podmorskih in podzemnih kablov v različnih obdobjih od februarja 1999 do konca januarja 2009 v kartelu v zvezi s podzemnimi in/ali podmorskimi kabli za visoko in zelo visoko napetost, ki je imel dve konfiguraciji: na eni strani „konfiguracijo kartela A/R“, h kateri so spadala evropska, japonska in južnokorejska podjetja in katere cilj je bila razdelitev ozemelj in strank med temi proizvajalci, in na drugi strani „evropsko konfiguracijo kartela“, ki je določala razdelitev območij in strank med evropskimi proizvajalci na njihovem „domačem ozemlju“. ( 13 )

12. Komisija je glede na težo kršitve razdelitve trga za izračun osnovnega zneska glob določila 15 % upoštevnega prometa. Uporabila je tudi 2‑odstotni koeficient teže kršitve za vse udeležene zaradi njihovega skupnega tržnega deleža in skorajda svetovnega geografskega obsega kartela, ki je med drugim zajemal celotno ozemlje Evropskega gospodarskega prostora (EGP). Nazadnje je izhajala iz tega, da naj bi bilo ravnanje evropskih podjetij še škodljivejše kot ravnanje drugih podjetij, saj naj bi si prva med seboj razdelila projekte tako z udeležbo v „konfiguraciji kartela A/R“ kot tudi v okviru „evropske konfiguracije kartela“. Zato je delež prometa, ki ga je treba upoštevati zaradi teže kršitve, za evropska podjetja povečala še za 2 %. ( 14 )

B. Postopek na prvi stopnji

13. Družbi Nexans sta 17. junija 2014 na prvi stopnji pri Splošnem sodišču zoper sporni sklep vložili ničnostno tožbo. Splošno sodišče je 12. julija 2018 tožbo z izpodbijano sodbo zavrnilo in jima naložilo plačilo stroškov.

IV. Postopek pred Sodiščem

14. Družbi Nexans sta 24. septembra 2018 zoper izpodbijano sodbo vložili pritožbo.

15. Družbi Nexans Sodišču predlagata, naj: – izpodbijano sodbo razveljavi; – zadevo vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču, ki naj odloči o njunih predlogih za razveljavitev spornega sklepa v delu, v katerem se nanaša na družbi Nexans; – zniža globe, ki so bile naložene družbama Nexans, za znesek, ki ustreza manjši teži kršitve; in – Komisiji naloži, naj plača stroške postopka s pritožbo in stroške postopka pred Splošnim sodiščem.

16. Komisija Sodišču predlaga, naj – pritožbo v celoti kot delno nedopustno in vsekakor kot brezpredmetno („inopérant“) zavrže in/ali kot neutemeljeno zavrne; in – pritožnicama naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški prvostopenjskega postopka.

17. V zvezi s pritožbo je pred Sodiščem potekal pisni postopek in 16. oktobra 2019 ustna obravnava.

V. Analiza

18. Družbi Nexans navajata skupaj pet pritožbenih razlogov, od katerih se prvi trije nanašajo na pooblastila Komisije za pregled v postopku v zvezi z omejevalnimi sporazumi (o tem takoj v razdelku A). Zadnja dva pritožbena razloga poleg tega obravnavata določitev globe (o tem nato v razdelku B).

A. Očitki glede pooblastil Komisije za pregled v postopku v zvezi z omejevalnimi sporazumi (prvi, drugi in tretji pritožbeni razlog)

19. Obravnavana pritožba, kolikor je razvidno, prvič načenja vprašanje, ali Uredba št. 1/2003 Komisiji daje pooblastila, s katerimi ima v okviru pregleda v postopku v zvezi z omejevalnimi sporazumi pravico do vpogleda v podatke in jih analizira ne samo v izvirniku na kraju samem, v poslovnih prostorih zadevnega podjetja, ampak jih tudi kopira in nato v svojih prostorih v Bruslju preveri, ali vsebujejo dokumente, ki so pomembni za predmet in namen zadevnega pregleda, te dokumente pa nato vloži v spis.

20. Tako je Komisija ravnala v obravnavanem primeru, to ravnanje pa je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi odobrilo. Družbi Nexans s svojim prvim, drugim in tretjim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očitata, da je pri tem večkrat napačno uporabilo pravo.

21. Na eni strani družbi Nexans očitata, da je Komisija podatke kopirala, ne da bi prej preverila, ali so pomembni za predmet in namen pregleda (prvi pritožbeni razlog). Na drugi strani družbi Nexans menita, da Komisija, ker ni zakonske podlage, ni bila pooblaščena pregleda nadaljevati v Bruslju, to je zunaj prostorov podjetja (drugi pritožbeni razlog). Po mnenju družb Nexans tega ne zajema niti odločba o pregledu (tretji pritožbeni razlog).

22. Pred obravnavo teh pritožbenih razlogov je smiselno najprej na kratko opisati, kako sta v obravnavanem primeru konkretno potekala pregled Komisije in preverjanje pri tem skopiranih podatkov, ki je temu sledilo.

1. Potek pregleda v obravnavanem primeru

23. Glede na dejansko stanje, kakor ga je ugotovilo Splošno sodišče v točkah od 42 do 47 izpodbijane sodbe, ( 15 ) ki ga družbi Nexans v tem pritožbenem postopku ne izpodbijata, sta pregled, ki ga je Komisija izvedla od srede 28. do petka 30. januarja ter v torek 3. februarja 2009 v poslovnih prostorih družbe Nexans France, ter naknadno preverjanje podatkov, ki so bili skopirani med tem pregledom, v prostorih Komisije v Bruslju, potekala tako:

24. Potem ko so inšpektorji prišli v družbo Nexans, so prosili, če smejo pregledati dokumente in računalnike določenih zaposlenih, in sicer oseb R, B in J. Oseba J pa je bila sprva še na dopustu. S forenzično informacijsko tehnologijo je Komisija nato v sejni sobi, ki ji je bila dana na voljo, naredila slike trdih diskov računalnikov oseb R, B in D, da bi lahko na podlagi indeksiranja iskala po ključnih besedah. Indeksiranje naj bi se končalo drugi dan. Na koncu prvega dne pregleda je Komisija zapečatila pisarno osebe J in sejne sobe. Drugi dan pregleda se je iskanje informacij na slikah nadaljevalo. Na koncu dneva je bila sejna soba, ki je bila Komisiji dana na voljo, ponovno zapečatena.

25. Do računalnika osebe J je bilo mogoče dostopiti šele po njegovi vrnitvi z dopusta tretji dan inšpekcije, to je v petek 30. januarja 2009. Na začetku ni bila izdelana nobena slika vsebine tega računalnika. Vendar je bil s forenzično informacijsko tehnologijo omogočen vpogled v datoteke, dokumente in elektronske dopise, ki so bili izbrisani iz trdega diska, in ugotoviti, da so bili pomembni za preiskavo. Inšpektorji so se odločili, da bodo vseeno naredili sliko tega trdega diska, vendar v tej fazi preiskave niso imeli več dovolj časa za izdelavo take slike. Zato so izbrane podatke prekopirali na nosilce podatkov, ki so jih nato dali v kuverte, jih zapečatili in jih odnesli v Bruselj. Računalnik osebe J in nosilec podatkov, najden v njegovi pisarni, sta bila shranjena v zapečateni omari pri družbi Nexans France. Vsebina trdih diskov računalnikov Komisije, uporabljenih za preiskave, je bila nato izbrisana, ti trdi diski pa nato niso več vsebovali datotek, uporabljenih med pregledom.

26. Predstavniki Komisije so se nato v torek 3. februarja 2009 vrnili v poslovne prostore družbe Nexans France, odprli zapečateno omaro in naredili sliko trdega diska računalnika osebe J, ki so jo nato v zapečatenih kuvertah odnesli v Bruselj.

27. Komisija je nato 2. marca 2009 v svojih pisarnah v Bruslju ob navzočnosti odvetnikov družb Nexans odprla zapečatene kuverte. Tam vsebovane nosilce podatkov je Komisija preverjala osem delovnih dni do vključno 11. marca 2009. Pisarna, v kateri se je izvajal pregled, je bila vsak dan na začetku pregleda odpečatena in ob koncu pregleda ponovno zapečatena. Odvetniki družb Nexans so bili pri tem vedno navzoči. Inšpektorji so preučili dokumente na teh nosilcih podatkov in na papir natisnili tiste, za katere so menili, da bi bili lahko pomembni za preiskavo. Drugi izvod zadevnih dokumentov v papirni obliki ter njihov seznam sta bila izročena odvetnikom družb Nexans. Na koncu teh postopkov je bila vsebina trdih diskov računalnikov, na katerih so delali inšpektorji Komisije, izbrisana.

28. V okviru tega pritožbenega postopka pritožnici priznavata, da Komisija ni vključila v spis nobenih podatkov ali dokumentov brez predhodnega preverjanja. Prav tako ne očitata nobene kršitve njune pravice do obrambe in ne dvomita, da so bila pri pregledu podatkov, skopiranih pri družbi Nexans, v prostorih Komisije v Bruslju zagotovljena enaka procesna jamstva (na primer tista v zvezi z zapečatenjem vseh predmetov preverjanja in navzočnostjo odvetnikov), kot bi to bilo pri pregledu v njunih prostorih. Vendar pritožnici izhajata iz tega, da Komisija za svoje ravnanje ni imela pooblastil, ki ji jih daje Uredba št. 1/2003. Zato je Komisija ravnala ultra vires, česar ne spremeni dejstvo, da v tem konkretnem primeru ni prišlo do kršitve pravice do obrambe.

2. Izdelava kopij brez predhodnega preverjanja kot del pooblastil Komisije za pregled (prvi pritožbeni razlog)

29. V bistvu se prvi trije pritožbeni razlogi družb Nexans vsi vrtijo okrog vprašanja, ali sme Komisija v okviru pregleda narediti slike trdih diskov, ne da bi jih prej pregledala in iz njih izluščila samo podatke, ki so pomembni za preiskavo, in ali sme te slike nato odnesti v svoje prostore v Bruslju in jih tam preveriti. S svojim prvim pritožbenim razlogom družbi Nexans najprej posebej izpodbijata pooblastilo Komisije, da naredi kopije podatkov, glede katerih ni prej preizkusila, ali so pomembni za zadevno preiskavo.

30. V zvezi s tem se zdi popolnoma smiselno, da se ločeno preuči to, da so se podatki kopirali brez predhodnega preizkusa na eni strani, in da so se te kopije nato pregledale v prostorih Komisije na drugi strani, čeprav sta ta dva postopka nedvomno med seboj tesno povezana. Popolnoma predstavljivo je namreč, da Komisija podatke, ne da bi jih prej preverila, kopira, da jih takoj nato na kraju samem pregleda. Tako je sicer deloma storila tudi v obravnavanem primeru. ( 16 ) Tako postopanje ji zlasti omogoča, da med potekajočim pregledom ponovno sprosti delovna mesta in delovna sredstva.

31. Pred obravnavo utemeljenosti prvega pritožbenega razloga je treba najprej vsekakor preučiti tri ugovore Komisije v zvezi z njegovo dopustnostjo in pomembnostjo za odločitev.

a) Dopustnost in pomembnost prvega pritožbenega razloga za odločitev

32. Komisija najprej dvomi, da je prvi pritožbeni razlog dopusten, ker se z njim želi doseči ponoven preizkus tožbe, ki je bila vložena pred Splošnim sodiščem.

33. Ta ugovor pa ni prepričljiv, saj se pravna vprašanja, obravnavana na prvi stopnji, lahko ponovno obravnavajo v pritožbenem postopku, kadar pritožnik izpodbija to, kako je Splošno sodišče razlagalo ali uporabilo pravo Unije. ( 17 )

34. V tej zadevi se prvi pritožbeni razlog z vprašanjem, ali Komisija sme narediti slike trdih diskov, ki jih pred tem ni preverila, nanaša na vprašanje obsega pooblastil te institucije v skladu s členom 20(2) Uredbe št. 1/2003 in s tem na pravno vprašanje. Pritožnici sta zato primorani, da ponovita trditve, ki sta jih v zvezi s tem navedli na prvi stopnji, in se opreta na argumente, ki sta jih navedli že tam, da bi prišli do odgovora Sodišča na to vprašanje razlage.

35. Komisija nato trdi, da sta pritožnici v tej pritožbi prvič navedli očitek kršitve zaupnosti komunikacije med odvetnikom in stranko.

36. Niti ta očitek ne more uspeti.

37. V skladu s členom 127(1) v povezavi s členom 190 Poslovnika Sodišča se v pritožbenem postopku sicer ne sme navajati novih pritožbenih razlogov. Ti predpisi pa naj bi le preprečevali, da bi se predmet spora razširil prek trditev, ki so bile obravnavane na prvi stopnji. ( 18 ) Zato je neka trditev dopustna, če gre za razširitev argumenta, ki je bil naveden že v tožbi na prvi stopnji. ( 19 )

38. V obravnavanem primeru je argument, da gre pri kopiranju dokumentov brez predhodnega preverjanja za kršitev privilegija zaupnosti med odvetnikom in njegovo stranko, ker so se lahko pri tem kopirali tudi dokumenti, ki so varovani s tem privilegijem, v taki tesni povezavi s prvim pritožbenim razlogom, da ne pomeni nobenega samostojnega novega pritožbenega razloga. Nasprotno, ta utemeljitev dopolnjuje ugovor proti temu, da se podatki kopirajo brez predhodnega preverjanja, s posledicami, ki so s tem morebiti povezane.

39. Nazadnje Komisija meni, da je prvi pritožbeni razlog brezpredmeten (torej da je „inopérant“), saj pritožnici ne izpodbijata ugotovitve Splošnega sodišča v točkah od 52 do 59 izpodbijane sodbe. V skladu s temi ugotovitvami je kopiranje podatkov samo tehnično nujna vmesna faza z vidika indeksiranja teh podatkov, Komisija pa tako in tako ni vložila nobenih dokumentov v preiskovalni spis, ne da bi prej preverila, ali so pomembni za predmet pregleda. Zato po mnenju Komisije sama ugotovitev, da predhodno kopiranje ni bilo dopustno, ne bi mogla pripeljati do tega, da zadevnih dokazov ne bi bilo mogoče uporabiti.

40. Tudi ta ugovor je treba zavrniti.

41. Prvič, vprašanje, ali je pritožba v celoti ali deloma brezpredmetna (torej „inopérant“), se namreč nanaša na utemeljenost te pritožbe in ga zato ni mogoče preučiti neodvisno od utemeljenosti posameznih očitkov, navedenih v pritožbi. ( 20 )

42. Drugič, ugotovitev, da Komisija ni bila pooblaščena, da kopira podatke brez predhodnega preverjanja, bi lahko vplivala tako na obstoj izpodbijane sodbe kot tudi na obstoj spornega sklepa. Tudi če bi Komisija na koncu postopka v preiskovalni spis vložila samo preverjene dokumente, to namreč ne bi spremenilo tega, da je bilo šele z obsežnim kopiranjem trdih diskov omogočeno to, da so se kopije odnesle v Bruselj in se je tam odkrilo pomembno dokazno gradivo. Če Komisija za prvotno kopiranje ne bi bila pooblaščena, bi to torej nujno pripeljalo do vprašanja uporabljivosti dokaznega gradiva, na katerem temelji sporni sklep.

43. Prvi pritožbeni razlog je torej dopusten in bi lahko, če bi se izkazal kot utemeljen, po potrebi pripeljal do razveljavitve izpodbijane sodbe in spornega sklepa.

b) Utemeljenost prvega pritožbenega razloga

44. Glavni očitek družb Nexans v okviru prvega pritožbenega razloga se opira na to, da je iz besedila in iz sistematike člena 20(2) Uredbe št. 1/2003 mogoče razbrati obvezen vrstni red dejanj, ki jih je treba izvesti med pregledom. Glede na ta vrstni red naj bi bilo treba pri vseh podatkih in dokumentih, v katere se omogoči vpogled pri podjetju, najprej v prvi fazi preveriti, ali so pomembni za zadevno preiskavo, in nato šele v drugi fazi narediti kopije samo tistih podatkov in dokumentov, ki se izkažejo za pomembne in jih je zato treba vključiti v spis.

45. Splošno sodišče je v točkah od 52 do 59 izpodbijane sodbe to trditev v bistvu zavrnilo z obrazložitvijo, da iz člena 20(2)(b) in (c) Uredbe št. 1/2003 ni mogoče razbrati, da je pooblastilo Komisije, da naredi kopije iz poslovnih knjig in dokumentacije preiskovanega podjetja, omejeno na poslovne knjige in dokumentacijo, ki jih je že pregledala. Nasprotno, izdelava kopij brez predhodnega preverjanja naj bi bila v okviru pooblastil iz člena 20(2)(b) in (c) Uredbe št. 1/2003, če je izdelava teh kopij v skladu z namenom izvajanja preiskave, zlasti indeksiranje podatkov z uporabo informacijske tehnologije, in nazadnje v preiskovalni spis naj ne bi bili vloženi nobeni dokumenti, glede katerih se prej ni preverilo, ali so pomembni za predmet zadevnega pregleda.

46. Pri tej razlagi ne gre za napačno uporabo prava.

47. Tako je treba najprej ugotoviti, da argument družb Nexans, ki se nanaša na besedilo člena 20(2)(b) in (c) Uredbe št. 1/2003, sicer drži v zvezi z različico te uredbe v jeziku pritožbenega postopka, in sicer angleško, in v zvezi z nekaterimi drugimi jezikovnimi različicami, vendar pa na koncu ne vzdrži, če se pogledajo vse jezikovne različice Uredbe št. 1/2003 skupaj.

48. Družbi Nexans namreč trdita, da iz uporabe pojmov „[teh] poslovnih knjig in dokumentacije“ („diesen Büchern und Unterlagen“) v zadevnih jezikovnih različicah člena 20(2)(c) Uredbe št. 1/2003 izhaja, da se tam urejeno pooblastilo za kopiranje nanaša samo na tam omenjene poslovne knjige in dokumentacijo, ki so bile že preverjene v skladu s točko (b) istega odstavka.

49. Komisija pa trdi, da je uporabo izraza „[teh] poslovnih knjig in dokumentacije“ („diesen Büchern und Unterlagen“) v zadevnih jezikovnih različicah člena 20(2)(c) Uredbe št. 1/2003 moč pojasniti prej s tem, da se navezuje na „poslovne knjige in drugo poslovno dokumentacijo“, omenjene v točki (b) istega odstavka.

50. Vendar se pri podrobnejši analizi izkaže, da tako prva kot tudi druga argumentacija najdeta svojo podporo samo v nekaterih, ne pa v vseh jezikovnih različicah člena 20(2)(b) in (c) Uredbe št. 1/2003, in da se, če se pogledajo vse jezikovne različice skupaj, pokaže bolj nedosledna slika sklicevanj v tej določbi. Na eni strani sicer večina, ( 21 ) ne pa res vse ( 22 ) jezikovne različice člena 20(2)(c), z uporabo izraza „diesen [teh]“ ali podobnega izraza vzpostavlja povezavo s prejšnjo točko (b) istega odstavka, na drugi strani pa se v nekaterih jezikovnih različicah točke (c) izraz „poslovna dokumentacija“ enostavno še enkrat ponovi. ( 23 )

51. Razlaga, v skladu s katero bi se lahko v skladu s členom 20(2)(c) Uredbe št. 1/2003 kopirali samo dokumenti, ki so bili pred tem preverjeni v skladu s točko (b) istega odstavka, najde izrecno oporo, kolikor je razvidno, samo v besedilu portugalske različice člena 20(2)(c), saj se tam omenjajo „preverjeni dokumenti“. ( 24 ) Glede na to, da so vse ostale jezikovne različice glede tega nejasne, pa ni mogoče, da se o volji avtorja te določbe sklepa samo na podlagi besedila portugalske različice. ( 25 )

52. Nasprotno, v teh okoliščinah je treba ugotoviti, da samo iz besedila člena 20(2)(b) in (c) preprosto ni mogoče razbrati, ali se pooblastilo za kopiranje, urejeno v točki (c), nanaša samo na dokumente, ki so bili že preverjeni v skladu s točko (b), ali ne. Zato se je treba za ugotovitev, kakšna je bila volja avtorja tega predpisa v zvezi s tem, opreti na sistematiko in okvir ureditve, kamor spada, ter na cilje, ki se s to ureditvijo uresničujejo. ( 26 )

53. Zato je treba najprej na eni strani poudariti, da ima Komisija pooblastila za pregled, določena v Uredbi št. 1/2003, iz tega razloga, da lahko opravlja svojo nalogo varovanja skupnega trga pred izkrivljanjem konkurence in sankcioniranja morebitnih kršitev pravil o konkurenci na tem trgu. ( 27 )

54. Na drugi strani je treba spomniti na to, da se v kartelnem pravu kontradiktorni postopek sicer začne šele z obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah, vendar je Sodišče izrecno pojasnilo, da je treba pravico do obrambe zadevnih podjetij varovati tudi že v postopku predhodne preiskave. Kot je v točki 80 izpodbijane sodbe tudi Splošno sodišče namreč pravilno navedlo, je treba preprečiti, da bi bila v preiskovalnem postopku pravica do obrambe nepopravljivo kršena. To velja zlasti pri pregledih, ki so lahko odločilnega pomena za zagotovitev dokazov o nezakonitosti ravnanja podjetij. ( 28 ) Pooblastila, ki jih ima Komisija v okviru pregledov, so torej natančno zamejena. ( 29 )

55. V skladu s tem za odločbe Komisije o pregledu veljajo stroge zahteve po obrazložitvi. Tako Komisija na tej stopnji sicer še ni zavezana predložiti popolne in dokončne pravne presoje dejstev, ki se očitajo zadevnim podjetjem, ( 30 ) in ima tudi pravico, da išče vire informacij, ki še niso znani ali v celoti opisani. ( 31 ) Vendar mora v svojih odločbah o pregledu opisati predmet in namen vsakega pregleda, zato da zadevna podjetja lahko prepoznajo obseg svoje dolžnosti sodelovanja in ščitijo svojo pravico do obrambe. ( 32 ) Komisija mora torej kolikor mogoče natančno navesti, kaj išče in na kaj naj bi se nanašal pregled, in nikakor ne more izvajati pregledov brez konkretnega suma in na slepo – tako imenovane „fishing expeditions“. ( 33 )

56. Zato lahko Komisija med pregledom išče samo dokumente, ki so pomembni za predmet in namen, navedena v odločbi o pregledu, in lahko tudi samo take dokumente vloži v spis in jih pozneje uporabi kot dokaz. Samo tako se namreč zagotovi, da se v postopku v zvezi z omejevalnimi sporazumi, ki temu sledi, ne uporabijo dokazi, ki so bili pridobljeni s kršitvijo pravice do obrambe zadevnih podjetij. ( 34 ) Zato se lahko tudi naključne najdbe, na katere Komisija naleti med pregledom in ki se nanašajo na drug predmet, ki ni predmet pregleda, uporabijo samo za utemeljitev začetnega suma in začetka nove preiskave z drugačnim predmetom. ( 35 )

57. Glede na to ni dvoma, da Komisija dokumentov nikakor ne more vložiti v spis in jih posledično uporabiti kot dokaz, ne da bi prej preverila, ali so ti dokumenti pomembni za predmet zadevnega pregleda. Sicer bi bila vsa procesna jamstva zadevnih podjetij vsebinsko prazna in bi se protipravno pridobljeni dokazi lahko prosto uporabili.

58. Glede tega je iz sistematike člena 20(2) Uredbe št. 1/2003 vsekakor mogoče izpeljati logično zaporedje postopkovnih korakov, ki jih je treba narediti med pregledom, v tem smislu, da je treba v zvezi s podatki in dokumenti vsekakor najprej preveriti, ali so pomembni za predmet zadevne preiskave, preden se vstavijo v spis Komisije. V nasprotju z utemeljitvijo družb Nexans pa iz člena 20(2) ni mogoče razbrati nobenega zavezujočega kronološkega poteka, in sicer da, je treba podatke vedno najprej preveriti, preden se lahko skopirajo. To zlasti velja, če se kopije najprej naredijo samo zaradi preverjanja.

59. V takem primeru se zdi, da gre za nesorazmerno omejevanje pooblastil Komisije, če se ji odreče možnost, da podatke kopira brez predhodnega preverjanja, če se zagotovi, da gre pri tem samo za tehnični vmesni korak v okviru preverjanja teh podatkov, tako da se nazadnje noben dokument ne vloži v spis brez predhodnega preverjanja. Pritožnici ne izpodbijata, da je bilo v obravnavanem primeru tako. ( 36 )

60. Sicer gre pregled z roko v roki s posegom v zasebno sfero podjetja, zahteva po varstvu pred samovoljnimi ali nesorazmernimi posegi javnih organov na področje zasebne dejavnosti fizične ali pravne osebe pa je splošno načelo prava Unije, ( 37 ) ki je bilo medtem zapisano v člen 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

61. Vendar to ne pomeni, da je treba pooblastila Komisije v okviru člena 20 Uredbe št. 1/2003, kot sta trdili družbi Nexans, razlagati ozko per se. Ta pooblastila je treba razlagati in jih uporabljati bolj tako, da se zagotavlja strogo varovanje pravic zadevnih podjetij. Omejitve, ki veljajo za izvajanje pooblastil Komisije v tem okviru, namreč niso same sebi namen, ampak je njihov namen zagotavljati varovanje teh pravic. ( 38 )

62. Pravica do obrambe in varstvo pravic, kot je privilegij zaupnosti med odvetnikom in njegovo stranko, ki sta ga navedli družbi Nexans, ali pravica do varstva zasebnega življenja, ki se uveljavlja v vzporedni zadevi Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi/Komisija, ( 39 ) pa sta zagotovljena, če Komisija, kakor je to storila v obravnavanem primeru, podatke sicer kopira brez predhodnega preverjanja, vendar potem v zvezi s temi podatki ob strogem varovanju ustreznih jamstev v zvezi z obrambo zadevnih podjetij, torej zlasti izključno ob navzočnosti odvetnikov teh podjetij, preveri, ali so pomembni za predmet pregleda, preden se dokumenti, ki se štejejo za pomembne, vložijo v spis in se preostali prekopirani podatki izbrišejo.

63. Samo če so bili na poslovnih trdih diskih tudi zasebni podatki ali podatki, ki jih varuje privilegij zaupnosti med odvetnikom in njegovo stranko, ki so bili v prvi fazi kopirani skupaj z drugimi, se bodo namreč pri takem postopanju pri pregledu, ki takoj sledi kopiranju, dokumenti, ki pridejo v poštev kot dokazno gradivo, ločili od ostalih dokumentov, ti pa se bodo izbrisali, kot je bilo tudi v obravnavanem primeru. ( 40 ) Zato tako kopiranje zaradi pregledovanja ne pomeni nobenega večjega posega kot sam pregled.

64. Komisija – v nasprotju s prikritimi očitki pritožnic – kot navaja v tem pritožbenem postopku, pritožnici pa temu ne ugovarjata, ni kar na slepo in brez razlikovanja ter samovoljno dobesedno „posesala“ vseh podatkov, ki so bili na vseh nosilcih in gonilnikih podatkov družb Nexans. Komisija je namreč kopirala izključno podatke, za katere je bilo pred tem ugotovljeno, da so bili potencialno pomembni za predmet preiskave, ker so bili na računalnikih ali nosilcih podatkov oseb, ki so imele glavno vlogo pri domnevni kršitvi, ki se je preiskovala v okviru pregleda. ( 41 )

65. Kot Komisija dalje pravilno navaja, lahko indeksiranje podatkov z informacijsko tehnologijo in pregledovanje tako indeksiranih podatkov, ki temu sledi, poleg tega vzame veliko časa. To je še toliko bolj res, ker podjetja ogromno količino podatkov zdaj hranijo elektronsko. Zdi se torej popolnoma smiselno kopirati podatke, zato da se naprave ali nosilci podatkov, na katerih so bili ti podatki prvotno shranjeni, takoj lahko ponovno izročijo nazaj in da se ne blokirajo ves čas trajanja pregleda.

66. Glede na to se zdi splošna prepoved kopiranja podatkov brez predhodnega preverjanja neprimerno in nazadnje neupravičeno oteževanje izvajanja pooblastil Komisije v okviru pregleda, ki bi presegala to, kar je potrebno za varstvo pravic zadevnih podjetij. Taka prepoved bi potemtakem preveč omejila polni učinek pregledov kot enega od potrebnih instrumentov Komisije za opravljanje njene naloge kot varuha Pogodb na področju konkurence. ( 42 )

67. Nazadnje je treba torej ugotoviti, da je Komisija na podlagi člena 20(2)(c) Uredbe št. 1/2003 v vmesni fazi upravičena kopirati podatke zaradi njihove analize, če se to glede na izvajanje posameznega pregleda izkaže za smiselno, če se na koncu v spis ne vložijo podatki, v zvezi s katerimi se pred tem ni preverilo, ali so pomembni za predmet zadevnega pregleda, in če se vsi drugi podatki po pregledu izbrišejo. Če je to zagotovljeno, se od Komisije ne zdi smiselno zahtevati, da pokaže, da je bilo kopiranje podatkov ne samo upoštevno, ampak tudi nujno potrebno, saj pregleda brez predhodnega kopiranja podatkov ne bi bilo mogoče izvesti.

68. V skladu z zgornjimi ugotovitvami je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.

3. Prostorska omejitev pooblastil Komisije za pregled (drugi in tretji pritožbeni razlog)

69. S predhodnimi premisleki pa še nisem odgovorila na vprašanje, ali mora Komisija kopirane podatke nato preveriti v prostorih podjetja, ali pa sme te podatke preverjati v svojih prostorih v Bruslju.

70. Pritožnici z drugim in tretjim pritožbenim razlogom ugovarjata pregledovanju v prostorih Komisije, pri čemer se sklicujeta predvsem na besedilo člena 20(1) in (2) Uredbe št. 1/2003, na sistematične nedoslednosti v primeru široke razlage in na besedilo odločbe o pregledu.

a) Razlaga člena 20(1) in (2) Uredbe št. 1/2003 (drugi pritožbeni razlog)

71. Sodišče je argumentacijo družb Nexans, da Komisija ni pooblaščena, da bi v okviru pregleda podatke, ki jih kopira pri podjetju, nato preverjala v svojih prostorih v Bruslju, v točkah od 60 do 64 izpodbijane sodbe v bistvu zavrnilo z obrazložitvijo, da iz člena 20(2)(b) Uredbe št. 1/2003 ni mogoče izpeljati, da je treba poslovne knjige in drugo poslovno dokumentacijo nekega podjetja pregledati izključno v njegovih prostorih. V skladu s to določbo naj bi Komisija med pregledom dokumentov v svojih prostorih morala pravzaprav samo spoštovati enaka jamstva glede preiskovanih podjetij, kakršna mora spoštovati med pregledom na kraju samem.

72. Tudi pri teh pojasnilih ni bilo napačno uporabljeno pravo.

73. Tako v nasprotju z mnenjem družb Nexans iz besedila člena 20(1) Uredbe št. 1/2003, v skladu s katerim lahko Komisija „izvaja vse potrebne preglede podjetij“, ni mogoče izpeljati, da mora celoten pregled nujno potekati v prostorih podjetja.

74. Besedilo člena 20(1) Uredbe št. 1/2003 sicer vzpostavi določeno povezavo s prostori preiskovanih podjetij z uporabo izraza „podjetij [bei Unternehmen]“. Pri tem pa gre samo za pravilen vrstni red, saj se pregled nujno začne v prostorih podjetja. Ta formulacija pa ne izključuje, da se v zvezi s podatki, ki so se kopirali v prostorih podjetja, nato v prostorih Komisije preveri, ali so pomembni za predmet zadevnega pregleda.

75. Enako velja za splošno sistematiko člena 20(2) Uredbe št. 1/2003. Tako iz te sistematike sicer izhaja, da je hotel zakonodajalec s to določbo določiti nujna pooblastila Komisije (vstop v prostore, preverjanje dokumentov, izdelava kopij, zapečatenje prostorov in dokumentov ter izpraševanje zastopnikov podjetja) za izvajanje pregledov v prostorih zadevnega podjetja. Vendar niti to ne izključuje, da se pregled, ki se je začel v prostorih podjetja, nadaljuje v prostorih Komisije.

76. Ni namreč očitno, da bi tako nadaljevanje pregleda v prostorih Komisije v primerjavi z izvajanjem pregleda v prostorih podjetja samo po sebi pomenilo dodaten poseg v pravice zadevnih podjetij, ki je tako daljnosežen, da bi moralo biti pooblastilo zanj izrecno določeno in ga ne bi bilo mogoče implicitno izpeljati iz pooblastil, določenih v členu 20(1) in (2) Uredbe št. 1/2003, če se razlagajo z vidika nujnosti varstva pravic zadevnih podjetij.

77. To velja še toliko bolj, ker naj bi pooblastila, določena v Uredbi št. 1/2003, kot je bilo že omenjeno, Komisiji omogočila, da se učinkovito bori proti protikonkurenčnim ravnanjem. ( 43 ) Ravno v luči obsega elektronskih podatkov, ki jih podjetja ustvarjajo in hranijo, ki se je od začetka veljavnosti Uredbe št. 1/2003 še bistveno povečal, se zato zdi vsekakor upravičeno Komisiji omogočiti, da časovno zamudno preverjanje takih podatkov izvaja v svojih prostorih, zato da se osebja Komisije ne veže preveč na prostore preiskovanega podjetja, s čimer se sicer lahko povzročijo tudi visoki stroški.

78. Glede na to se sicer ne zdi nujno, da se pooblastilo Komisije za pregled podatkov v njenih prostorih omeji na primere, v katerih zadevnih podatkov iz, na primer, tehničnih razlogov ni mogoče preverjati na kraju samem. Vsekakor mora biti postopanje Komisije, da preverja podatke v svojih prostorih in ne v prostorih zadevnega podjetja, glede na okoliščine konkretnega primera smiselno in upravičeno, ker je treba, na primer, tudi po tem, ko je Komisija že nekaj časa preverjala podatke na kraju samem, preveriti še zelo veliko podatkov.

79. V obravnavanem primeru izhaja utemeljitev tudi iz tega, da so bili sporni podatki na voljo šele proti koncu preverjanja v podjetju. ( 44 ) Enako se zdi preverjanje v prostorih Komisije še bolj utemeljeno, če podjetje – kot v obravnavanem primeru – zastopajo ravno odvetniki s sedežem v Bruslju, ki so lahko preverjanje podatkov spremljali brez večjih stroškov.

80. Pritožnici pa ne navedeta nobenih dokazov, ki bi lahko pokazali, da v obravnavanem primeru nadaljevanje pregleda v prostorih Komisije ni bilo smiselno, ampak da je do tega prišlo zgolj zaradi „lagodnosti“ Komisije.

81. Kot že v zvezi z zgoraj obravnavanim kopiranjem podatkov ( 45 ) je vsekakor tudi v zvezi s preverjanjem teh podatkov v prostorih Komisije odločilno, da to postopanje ne pomeni kršitve pravice do obrambe zadevnih podjetij.

82. V zvezi s tem je treba pri preverjanju podatkov v prostorih Komisije, kot je Splošno sodišče pravilno ugotovilo v točki 60 izpodbijane sodbe, spoštovati enaka procesna jamstva v korist zadevnih podjetij, kot se spoštujejo v njihovih lastnih prostorih. Kot je bilo že zgoraj pojasnjeno, je namreč v okviru pregleda odločilno, da se v spis vložijo samo dokumenti, ki so dokazano pomembni za predmet in namen, določena v odločbi o pregledu, saj se samo tako zagotovi, da se v poznejšem postopku ne uporabijo nobena dokazna sredstva, ki so bila pridobljena s kršitvijo pravic zadevnih podjetij. ( 46 ) Zato je nujno potrebno, da so odvetniki teh podjetij vedno navzoči, ko Komisija pregleduje vse podatke in dokumente, in lahko preverijo, za katere dokumente je Komisija ugotovila, da so pomembni.

83. To, da Komisija podatke, ki jih je kopirala pri podjetju, odnese v svoje prostore v Bruslju in jih tam pregleduje, v skladu s tem nikakor ne sme pripeljati do tega, da zadevno podjetje nima več nobenega nadzora nad temi podatki in jih Komisija pregleduje na slepo. Zagotoviti je predvsem treba, da Komisija podatke prevaža zapečatene in da ima pravico do vpogleda v te podatke izključno ob navzočnosti odvetnikov podjetja, kar se je v obravnavanem primeru zgodilo. ( 47 ) S takim prevozom zapečatenih podatkov se na splošno vzpostavi, kot je Komisija pravilno navedla na obravnavi, kontinuiteta med pregledom, ki se je začel v prostorih podjetja, in pregledom, ki se je nadaljeval v prostorih Komisije.

84. Poleg tega ne bi bilo združljivo z zahtevo po varstvu pravice do obrambe preiskovanega podjetja, če bi bila izvedba pregleda v prostorih Komisije v Bruslju povezana z nesorazmernimi obremenitvami ali stroški za to podjetje. Podjetja imajo namreč v okviru pregledov, ki jih izvaja Komisija, dolžnost sodelovanja. Vendar mora biti ta omejena na primerne zahteve Komisije glede sodelovanja in ne sme pripeljati do tega, da so podjetja prekomerno obremenjena. ( 48 )

85. V zvezi s tem družbi Nexans navajata, da če bi lahko Komisija v skladu s členom 20(2)(b) in (c) Uredbe št. 1/2003 podatke, ki jih je skopirala pri podjetju, preverjala v svojih prostorih v Bruslju, bi bilo treba tudi pravico Komisije, da v skladu s točko (e) istega odstavka izpraša zaposlene preiskovanega podjetja, uporabiti v prostorih Komisije. Vendar naj to ne bi bilo združljivo z izčrpno ureditvijo pooblastil Komisije za preiskovanje.

86. Glede na predhodno določbo v členu 14(1)(c) Uredbe št. 17 ( 49 ) je treba ugotoviti, da odlomka, ki ga je v njem še mogoče najti in v skladu s katerim se lahko zahtevajo ustne obrazložitve „na kraju samem“, v členu 20(2)(e) Uredbe št. 1/2003 ni več. Glede na to se zdi, da razgovori z zaposlenimi podjetja v Bruslju na podlagi te določbe niso per se izključeni. Vendar to velja, samo če s tem povezan strošek podjetja ni nesorazmeren.

87. Prav tako ne smejo nujna navzočnost odvetnikov zadevnih podjetij v Bruslju med pregledom v prostorih Komisije in zlasti s tem povezani stroški pomeniti nesorazmerne obremenitve teh podjetij v primerjavi s preverjanjem v njihovih prostorih.

88. Vendar v obravnavanem primeru družbi Nexans ne navedeta nobenih informacij, iz katerih bi izhajalo, da bi pregled v prostorih Komisije to podjetje nesorazmerno obremenil, in tudi sicer take informacije niso razvidne.

89. Navsezadnje razlaga člena 20(1) in (2) Uredbe št. 1/2003, v skladu s katero lahko Komisija nadaljuje pregled v svojih prostorih, v nasprotju z argumentacijo družb Nexans ni v nasprotju z drugimi določbami te uredbe.

90. Po navedbah družb Nexans člen 21(4) Uredbe št. 1/2003, ki za „pregled drugih prostorov“ napotuje na pooblastila iz člena 20(2), od (a) do (c), Uredbe št. 1/2003, ne bi imel smisla, če bi bilo mogoče že iz člena 20 izpeljati, da je Komisija pooblaščena za pregled dokumentov zunaj prostorov podjetja.

91. Kot Komisija pravilno navaja, pa se člen 21 Uredbe št. 1/2003 nanaša na popolnoma drugačen položaj kot v primeru pregleda v skladu s členom 20 iste uredbe. Člen 21 namreč Komisijo pooblašča za izvedbo pregledov in pridobivanje dokaznega gradiva v drugih prostorih, ki niso poslovni prostori podjetja, na primer v domovih ali prevoznih sredstvih zaposlenih podjetja, in v zvezi s tem napotuje na pooblastila iz člena 20(2), od (a) do (c), iste uredbe. Razlaga člena 20(2)(b), v skladu s katero se sme preverjanje podatkov, ki so bili kopirani pri podjetju v skladu s točko (c) istega odstavka, nadaljevati zunaj prostorov tega podjetja, torej nima nobenih učinkov na področje uporabe člena 21 Uredbe št. 1/2003.

92. Nazadnje je torej treba ugotoviti, da je Komisija na podlagi člena 20(1) in (2) Uredbe št. 1/2003 pooblaščena, da podatke, kopirane pri pregledu v prostorih podjetja, nato preverja v svojih prostorih, če se to izkaže za smiselno glede na izvedbo posameznega pregleda in se preiskovanim podjetjem zagotavljajo enaka jamstva v zvezi z obrambo kot pri pregledu v njihovih prostorih. Če je to zagotovljeno, se poleg tega ne zdi nujno, da se od Komisije zahteva dokaz, da bi bilo pregled v prostorih podjetja popolnoma nemogoče izvesti.

93. V skladu s tem je treba tudi drugi pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.

b) Domnevna prostorska omejitev pregleda z odločbo o pregledu (tretji pritožbeni razlog)

94. Pritožnici s svojim tretjim pritožbenim razlogom trdita, da je Splošno sodišče napačno razlagalo pravo, ko je zavrnilo njun argument, da omejitev pooblastila Komisije za pregled na prostore družb Nexans izhaja tudi iz odločbe o pregledu. Ta namreč določa, da je „[p]regled […] mogoče opraviti v vseh prostorih pod nadzorom podjetja, zlasti v pisarnah na teh naslovih: […]“. ( 50 )

95. Splošno sodišče je to trditev v točki 67 izpodbijane sodbe zavrnilo z obrazložitvijo, da iz odločbe o pregledu sicer izhaja, da se lahko pregled opravi v navedenih prostorih, ne pa, da se mora opraviti izključno tam. Zato naj v odločbi o pregledu ne bi bila izključena možnost, da Komisija pregled nadaljuje v Bruslju.

96. V nasprotju s trditvijo družb Nexans pri tej ugotovitvi ne gre za napačno uporabo prava.

97. Kot Komisija ob sklicevanju na sodbo Splošnega sodišča v zadevi Minoan Lines/Komisija, ki sta jo navedli družbi Nexans, pravilno trdi, je namen tovrstne naloge namreč samo v tem, da se Komisijo pooblasti, da vstopi v prostore navedenega pravnega subjekta, ampak le tega. To pomeni, da Komisija na podlagi take odločbe ne more vstopiti v prostore nekega drugega podjetja, ki ni navedeni pravni subjekt, in tam opraviti preglede. ( 51 )

98. Odločba o pregledu torej ne izključuje, da Komisija podatke, ki jih je kopirala pri podjetju, navedenem v tej odločbi, nato preverja v svojih prostorih, če je tudi tu zagotovljeno, da to podjetje nikdar ne izgubi nadzora nad temi podatki, kar je v tem primeru bilo zagotovljeno. ( 52 )

99. Poleg tega je napačna tudi trditev pritožnic, da bi morala biti odločba o pregledu izdana na podlagi člena 21, ne pa člena 20 Uredbe št. 1/2003, da bi bil s tem zajet pregled v prostorih Komisije. Kot je namreč že zgoraj pojasnjeno, ( 53 ) se člen 21 nanaša na izvajanje pregledov v drugih prostorih, ki niso poslovni prostori podjetja, na primer domovih ali prevoznih sredstvih zaposlenih podjetja, in gre torej za popolnoma drugačen položaj kot v primeru pregleda, ki se je začel na podlagi člena 20 v poslovnih prostorih podjetja in se nadaljuje v prostorih Komisije.

100. Zato je treba tretji pritožbeni razlog prav tako zavrniti kot neutemeljen.

B. Očitki v zvezi z globo (četrti in peti pritožbeni razlog)

101. S četrtim in petim pritožbenim razlogom pritožnici izpodbijata ugotovitve Splošnega sodišča v zvezi z izračunom globe. Četrti pritožbeni razlog se nanaša na pooblastilo Splošnega sodišča v zvezi z neomejeno pristojnostjo, da nadzira globo, ki jo določi Komisija, predmet petega pritožbenega razloga pa je domnevna napaka pri presoji Splošnega sodišča.

1. Izvajanje neomejene pristojnosti Splošnega sodišča, da nadzira globo (četrti pritožbeni razlog)

102. Pritožnici v okviru četrtega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očitata, da je napačno presodilo obseg svoje neomejene pristojnosti nadzora nad globo, ki jo je določila Komisija, v skladu s členom 261 PDEU v povezavi s členom 31 Uredbe št. 1/2003.

103. V zvezi s tem je treba najprej omeniti, da je le Splošno sodišče pristojno za nadzor nad načinom, na katerega je Komisija v vsakem posamičnem primeru presodila težo nezakonitih ravnanj. V okviru pritožbe je namen nadzora Sodišča preveriti, prvič, v kolikšnem obsegu je Splošno sodišče pravno pravilno upoštevalo vse bistvene dejavnike za presojo teže določenega ravnanja glede na člen 101 PDEU in člen 23 Uredbe št. 1/2003, in drugič, ali je Splošno sodišče pravno zadostno odgovorilo na vse argumente, navedene v utemeljitev predloga za odpravo ali znižanje globe. ( 54 )

104. V obravnavanem primeru naj bi bilo treba po mnenju pritožnic znižati osnovni znesek globe, določen na 15 % upoštevnega prometa, saj kršitev po njunih navedbah nikakor ni vplivala na upoštevni trg oziroma so bili ti vplivi le omejeni. Vendar je Splošno sodišče v točki 156 izpodbijane sodbe napotilo na točko 22 Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (v nadaljevanju: Smernice iz leta 2006), ( 55 ) v katerih učinek kršitve na trg ni naveden kot dejavnik za določanje višine globe. Splošno sodišče naj bi zato s tem, da ni preučilo argumenta pritožnic in da ni izvajalo svoje neomejene pristojnosti za pregled odločbe Komisije, napačno uporabilo pravo.

105. Možnost uspeha te trditve je odvisna od tega, ali se sprejme različica točke 156 izpodbijane sodbe v jeziku postopka, torej v angleščini, ali pa različica te točke v delovnem jeziku Sodišča, torej v francoščini, oziroma preostale jezikovne različice izpodbijane sodbe.

106. Izhodišče je, da neomejena pristojnost nadzora, podeljena sodiščem Unije v členu 31 Uredbe št. 1/2003 v skladu s členom 261 PDEU, sodišču poleg pristojnosti za nadzor zakonitosti sankcije daje tudi pristojnost, da presojo Komisije nadomesti s svojo ter tako odpravi, zniža ali zviša naloženo globo ali periodično denarno kazen. ( 56 )

107. Čeprav izvajanje te neomejene pristojnosti nadzora ni enako preizkusu po uradni dolžnosti, ( 57 ) mora sodišče Unije za izpolnitev zahtev nadzora neomejene sodne pristojnosti v smislu člena 47 Listine glede glob pri izvajanju pooblastil iz členov 261 in 263 PDEU poleg tega preučiti vsak očitek, dejanski ali pravni, s katerim se skuša dokazati, da znesek globe ni v sorazmerju s težo in trajanjem kršitve. ( 58 )

108. Če se sprejmejo francoska in vse preostale jezikovne različice izpodbijane sodbe razen angleške, so pojasnila Splošnega sodišča v točki 156 izpodbijane sodbe v nasprotju s trditvami pritožnice v skladu z zahtevami te sodne prakse.

109. Tako je sicer res, da je Splošno sodišče v točki 156 izpodbijane sodbe zavrnilo argument, da bi morala Komisija upoštevati domnevno neobstoječe vplive kršitve na trg, s sklicevanjem na točko 22 Smernic iz leta 2006 in je v zvezi s tem ugotovilo, da Komisija v skladu s temi ni zavezana upoštevati konkretnega vpliva na trg oziroma neobstoj takega vpliva kot olajševalne ali obteževalne okoliščine.

110. Poleg tega je Splošno sodišče v francoski in vseh preostalih jezikovnih različicah izpodbijane sodbe razen angleške vendarle še navedlo, da namreč zadostuje, tako kot v obravnavanem primeru, da višino deleža vrednosti prodaje, ki jo je treba upoštevati in jo določi Komisija, upravičujejo drugi dejavniki, ki lahko vplivajo na določitev teže na podlagi zadnjenavedene določbe, kot so narava kršitve, skupni tržni delež vseh zadevnih strank in geografski obseg kršitve.

111. Iz teh pojasnil izhaja, da Splošno sodišče argumenta domnevno neobstoječih vplivov na trg ni zavrnilo, kot sta trdili družbi Nexans, samo s splošnim napotilom na Smernice iz leta 2006. Vstavek „tako kot v obravnavanem primeru“ bolj priča o tem, da je bila po mnenju Splošnega sodišča in v skladu z njegovo presojo v konkretnem primeru višina deleža prometa, ki ga je Komisija upoštevala pri osnovnem znesku globe, ne glede na morebiten neobstoj vplivov na trg upravičena na podlagi drugih okoliščin, navedenih v Smernicah iz leta 2006, kot je na primer narava kršitve. Ker je francoščina delovni jezik Sodišča, je treba izhajati iz tega, da je Sodišče vstavek „tako kot v obravnavanem primeru“ („comme en l’occurrence“) uporabilo namenoma, in da ta tako odraža presojo Sodišča glede obravnavanega primera.

112. Zato Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da ni dovolj preučilo argumentacije družb Nexans na prvi stopnji in ni zadostno izvajalo svoje neomejene pristojnosti za pregled odločbe Komisije o globi. Zaradi neobstoja vstavka „tako kot v obravnavanem primeru“ v angleški različici točke 156 izpodbijane sodb, pa je v jeziku postopka napačno uporabljeno pravo, ki mora načeloma povzročiti njeno razveljavitev. Brez spornega vstavka namreč ni mogoče ugotoviti, da je Splošno sodišče zadostno izvajalo svojo neomejeno pristojnost za pregled globe. Glede na to bi bilo treba zadevo vrniti Splošnemu sodišču v ponovno presojo. Ker pa je razlog za neobstoj zadevnega vstavka samo in edino v angleški različici izpodbijane sodbe očitno napaka v prevodu, bi lahko Splošno sodišče to napačno uporabo prava še pred odločitvijo Sodišča odpravilo s popravo v skladu s členom 164 svojega poslovnika. Temu bi bilo treba vsekakor dati prednost pred razveljavitvijo izpodbijane sodbe in vrnitvijo zadeve Splošnemu sodišču, ker bi se s tem zgolj postopek po nepotrebnem podaljšal in ustvarili dodatni stroški, nič pa se ne bi spremenilo glede rezultata, saj bi Sodišče po vrnitvi zadeve na koncu tožbo ponovno zavrnilo z isto – le da tokrat pravilno prevedeno – obrazložitvijo. Vendar bi moral, da se ne bi poseglo v pravno varstvo družbe Nexans, s popravo angleške različice izpodbijane sodbe začeti teči nov rok za vložitev pritožbe zoper popravljeni del te sodbe. Alternativno bi lahko Sodišče strankam v obravnavani zadevi določilo rok za spremembo svojih trditev. ( 59 )

113. Če bo Splošno sodišče izpodbijano sodbo v jeziku postopka pravočasno popravilo in če bi se lahko Sodišče tako oprlo na to, da je Splošno sodišče izvajalo svoje pristojnosti za pregled, bi bila presoja Splošnega sodišča glede teže kršitve v zadevi še toliko bolj utemeljena, ker je v skladu s sodno prakso Sodišča 15‑odstotno stopnjo pri sporazumu o razdelitvi trgov mogoče upravičiti že samo na podlagi teže kršitve, saj gre pri tem za eno od najtežjih omejitev konkurence v smislu točke 23 Smernic iz leta 2006 in za najnižjo stopnjo v meji razpona sankcij, ki so določene v teh smernicah za take kršitve. ( 60 ) Temu primerno je Sodišče, vsekakor šele po razglasitvi izpodbijane sodbe, v svoji sodbi z dne 26. septembra 2018 v zadevi Philips in Philips France/Komisija pojasnilo, da je očitek, da Splošno sodišče ni obravnavalo nekega argumenta v zvezi s težo kršitve, brezpredmeten, če je koeficient teže kršitve, ki ga je izbrala Komisija, mogoče upravičiti že na podlagi narave kršitve. ( 61 )

114. Nazadnje zgornja pojasnila niso vprašljiva niti zaradi sodbe Sodišča v zadevi Infineon Technologies/Komisija, ( 62 ) ki sta jo s posebnim poudarkom navedli pritožnici.

115. Sodišče je v tej sodbi sicer ugotovilo, da Splošno sodišče ni upoštevalo obsega svoje neomejene pristojnosti nadzora, ker ni obravnavalo trditve družbe Infineon, da je Komisija kršila načelo sorazmernosti, ko je določila višino globe, ne da bi upoštevala omejeno število protikonkurenčnih stikov, pri katerih naj bi bila pritožnica udeležena. ( 63 )

116. Vendar je zadeva Infineon posebna, saj je tam, drugače kot v zadevi Philips, ( 64 ) navedeni v točki 113 teh sklepnih predlogov, in v tej zadevi šlo za to, da se upošteva obseg individualnega sodelovanja družbe Infineon pri kršitvi, ki se je obravnavala, zlasti v zvezi z upoštevanjem olajševalnih okoliščin, ki lahko utemeljijo znižanje globe. ( 65 ) Kot je Sodišče izrecno pojasnilo, ugotovitve v sodbi Philips in Philips France/Komisija, navedene v točki 113 teh sklepnih predlogov, niso vprašljive zaradi sodbe v zadevi Infineon Technologies/Komisija. ( 66 )

117. Iz zgoraj navedenih pojasnil zato izhaja, da je treba – če bo Splošno sodišče pravočasno popravilo angleško različico izpodbijane sodbe – tudi četrti pritožbeni razlog zavrniti.

2. Presoja evropske konfiguracije kartela z vidika globe (peti pritožbeni razlog)

118. Peti pritožbeni razlog družb Nexans se nazadnje nanaša na presojo „evropske konfiguracije kartela“ z vidika določitve globe. Kot je bilo že pojasnjeno, je Komisija za evropska podjetja določila za 2 % višji osnovni znesek globe, saj je poleg razdelitve trgov med evropskimi, japonskimi in južnokorejskimi podjetji („konfiguracija kartela A/R“) domnevala dodatno razdelitev med evropskimi podjetji. ( 67 )

119. Družbi Nexans sta v postopku pred Splošnim sodiščem prerekali, da je z evropsko konfiguracijo kartela prišlo do dodatne škode, ki bi to zvišanje lahko upravičila. Splošno sodišče je to trditev zavrnilo.

120. V tem pritožbenem postopku družbi Nexans zdaj izpodbijata tovrstno ugotovitev Splošnega sodišča v točki 182 izpodbijane sodbe. V skladu s to točko v nasprotju s trditvami družb Nexans ni nobenega dvoma, da je razdelitev projektov v zvezi s podzemnimi in podmorskimi električnimi kabli za visoke napetosti v okviru „evropske konfiguracije kartela“ okrepila poseganje v konkurenco, ki ga je v EGP povzročila „konfiguracija A/R“ navedenega kartela.

121. Po mnenju družb Nexans gre pri tej ugotovitvi tako za očitno napako pri presoji kot tudi za pomanjkljivo obrazložitev. Tako Komisija kot tudi Splošno sodišče naj bi namreč priznala, da sta družbi Nexans predložili dokaze, da kršitev nikakor ni vplivala na celoten evropski promet. Glede na to naj kot obrazložitev zvišanja globe ne bi zadostovalo, da ni nobenih dvomov glede večjega posega v konkurenco zaradi evropske konfiguracije kartela. Splošno sodišče naj bi torej s tem, da je potrdilo zakonitost tega zvišanja, storilo napako pri presoji.

122. Ta trditev ne prepriča. Deloma temelji tudi na očitno napačnem branju izpodbijane sodbe.

123. Prvič, Splošno sodišče nikakor ni izhajalo iz tega, da sta pritožnici dokazali, da ni vplivov kršitve na celoten evropski promet. Splošno sodišče je v točki 181 izpodbijane sodbe namreč ugotovilo, da je „evropska konfiguracija kartela“ vključevala dodatno zavezo, ki je presegala obstoječa pravila o dodelitvi v „konfiguraciji kartela A/R“.

124. Glede na to je Splošno sodišče v točki 182 izpodbijane sodbe, kot je bilo že omenjeno, ugotovilo, da ni dvoma, da je bil poseg v konkurenco, ki je bil posledica „konfiguracije kartela A/R“, z „evropsko konfiguracijo kartela“ še bolj okrepljen. Družbi Nexans v pritožbenem postopku ne izpodbijata teh ugotovitev Splošnega sodišča, prav tako pa ni nobenih indicev, da te ugotovitve temeljijo na izkrivljanju morebitnih dokazov, ki sta jih družbi Nexans predložili na prvi stopnji.

125. Glede na to na eni strani ni očitno, v kolikšnem obsegu naj bi bile ugotovitve Splošnega sodišča v točki 182 izpodbijane sodbe pomanjkljivo obrazložene.

126. Na drugi strani je Splošno sodišče tudi v bistvu pravilno izhajalo iz tega, da je s tem, da so si evropska podjetja med seboj razdelila projekte, prišlo do dodatnega omejevanja poleg razdelitve trgov med evropska, japonska in južnokorejska podjetja. Ozka povezanost obeh konfiguracij namreč ne spremeni dejstva, da je „evropska konfiguracija kartela“ pomenila samostojen sporazum, ki ni bil del „konfiguracije kartela A/R“. To znotraj evropsko razdelitev bi bilo treba opredeliti kot protikonkurenčno tudi neodvisno od razdelitve trgov med evropska, japonska in južnokorejska podjetja. Pri ugotovitvi Splošnega sodišča, da je zaradi tega „dodatka“ h kršitvi mogoče pravno pravilno naložiti višjo globo, torej ni razvidna nobena napaka pri presoji.

127. Zato je treba tudi peti pritožbeni razlog zavrniti.

C. Povzetek

128. Ker družbi Nexans z nobenim od navedenih pritožbenih razlogov ne moreta uspeti, je treba pritožbo v celoti zavrniti.

VI. Stroški

129. Člen 184(2) Poslovnika Sodišča določa, da če pritožba ni utemeljena, o stroških odloči Sodišče.

130. Iz člena 138(1) in (2) v povezavi s členom 184(1) Poslovnika izhaja, da se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki; če je neuspelih strank več, Sodišče odloči o porazdelitvi stroškov. Ker je Komisija podala tak predlog, pritožnici pa s pritožbenimi razlogi nista uspeli, se jima naloži plačilo stroškov. Ker sta pritožbo vložili skupaj, stroške nosita solidarno. Ne bi pa bilo primerno pritožnicama naložiti stroške, ki so nastali v zvezi s četrtim pritožbenim razlogom, saj je razlog za ta pritožbeni razlog napaka Sodišča Evropske unije v prevodu. Glede na to bi morale vse stranke najprej nositi svoje stroške. Nato lahko preučijo, ali bodo v zvezi s tem vložile odškodninske zahtevke proti Sodišču Evropske unije.

VII. Predlog

131. Glede na zgornje premisleke Sodišču predlagam, naj odloči tako: 1. Pritožba se zavrne. 2. Družbi Nexans France SAS in Nexans SA solidarno nosita stroške postopka, razen stroškov, ki so nastali v zvezi s četrtim pritožbenim razlogom. V zvezi s tem pritožbenim razlogom vse stranke nosijo svoje stroške.

( 1 ) Jezik izvirnika: nemščina.

( 2 ) Uredba Sveta z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).

( 3 ) Enako vprašanje se postavlja v vzporedni zadevi C‑601/18 P, Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi/Komisija.

( 4 ) Glej Sklep Komisije z dne 2. aprila 2014 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva AT.39610 – Električni kabli), notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 2139 final in povzet v UL 2014, C 319, str. 10).

( 5 ) Sodba Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018, Nexans France in Nexans/Komisija (T‑449/14, EU:T:2018:456).

( 6 ) Glej točko 3 izpodbijane sodbe in točko 47 spornega sklepa.

( 7 ) Glej točko 2 sodbe Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012, Nexans France in Nexans/Komisija (T‑135/09, EU:T:2012:596).

( 8 ) Glej točko 4 izpodbijane sodbe in točko 48 spornega sklepa.

( 9 ) V zvezi s podrobnostmi glej spodaj, točke od 23 do 27 teh sklepnih predlogov.

( 10 ) T‑135/09, EU:T:2012:596.

( 11 ) Sodba z dne 25. junija 2014, Nexans in Nexans France/Komisija (C‑37/13 P, EU:C:2014:2030).

( 12 ) Glej sodbo Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012, Nexans France in Nexans/Komisija (T‑135/09, EU:T:2012:596, točke od 115 do 134), v kateri so bili predlogi za razglasitev ničnosti zadevnih ravnanj Komisije razglašeni za nedopustne; te ugotovitve se v pritožbenem postopku, ki je temu sledil, niso izpodbijale.

( 13 ) Glej točki 11 in 12 izpodbijane sodbe in člen 1 ter točke od 10 do 13 in od 66 do 74 spornega sklepa.

( 14 ) Glej točko 18 izpodbijane sodbe in točke od 997 do 1010 spornega sklepa.

( 15 ) Glej točke od 6 do 14 sodbe Splošnega sodišča z dne 14. novembra 2012, Nexans France in Nexans/Komisija (T‑135/09, EU:T:2012:596).

( 16 ) Glej zgoraj, točka 24 teh sklepnih predlogov.

( 17 ) Glej sodbo z dne 12. januarja 2017, Timab Industries in CFPR/Komisija (C‑411/15 P, EU:C:2017:11, točki 154 in 155 ter tam navedena sodna praksa).

( 18 ) Glej sodbo z dne 20. maja 2010, Gogos/Komisija (C‑583/08 P, EU:C:2010:287, točki 23 in 24 in tam navedena sodna praksa), in moje sklepne predloge v tej zadevi (C‑583/08 P, EU:C:2010:118, točka 33 in tam navedena sodna praksa).

( 19 ) Glej sodbo z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija (C‑247/11 P in C‑253/11 P, EU:C:2014:257, točki 113 in 114 ter tam navedena sodna praksa).

( 20 ) Glej sodbi z dne 30. septembra 2003, Eurocoton in drugi/Svet (C‑76/01 P, EU:C:2003:511, točka 52), in z dne 29. septembra 2011, Arkema/Komisija (C‑520/09 P, EU:C:2011:619, točka 31); v istem smislu sodba z dne 14. oktobra 2014, Buono in drugi/Komisija (C‑12/13 P in C‑13/13 P, EU:C:2014:2284, točka 64); glej tudi moje sklepne predloge v zadevi Komisija/United Parcel Service (C‑265/17 P, EU:C:2018:628, točka 28).

( 21 ) To velja za naslednje jezikovne različice; angleško [„(c) to take or obtain in any form copies of or extracts from such books or records;“], francosko [„c) prendre ou obtenir sous quelque forme que ce soit copie ou extrait de ces livres ou documents;“], nemško [„c) Kopien oder Auszüge gleich welcher Art aus diesen Büchern und Unterlagen anzufertigen oder zu erlangen;“], italijansko [„c) fare o ottenere sotto qualsiasi forma copie o estratti dei suddetti libri o documenti;“], špansko [„c) hacer u obtener copias o extractos en cualquier formato de dichos libros o de la documentación;“], romunsko [„să ia sau să obțină, sub orice formă, copii sau extrase din aceste registre și documente;“], bolgarsko [„в) да вземат или получават под всякаква форма копия или извлечения от тези книги или документи;“], češko [„c) kopírovat nebo získávat v jakékoli formě kopie nebo výpisy z těchto knih nebo záznamů;“], dansko [„c) at tage eller få kopi eller udskrift under enhver form af sådanne bøger eller forretningspapirer“], estonsko [„c) teha või saada mis tahes kujul koopiaid või väljavõtteid sellistest raamatupidamis- ja muudest dokumentidest;“], grško [„γ) να λαμβάνουν ή να αποκτούν υπό οποιαδήποτε μορφή αντίγραφο ή απόσπασμα των εν λόγω βιβλίων και εγγράφων·“], hrvaško [„(c) uzeti ili zahtijevati u bilo kojem obliku primjerke ili izvatke iz navedenih poslovnih knjiga ili poslovne dokumentacije;“], letonsko [„c) jebkādā veidā ņemt vai iegūt šo grāmatvedības dokumentu vai citu dokumentu izvilkumu kopijas;“], litovsko [„c) paimti ar gauti tokių knygų ar dokumentų kopijas ar išrašus bet kokia forma;“], madžarsko [„c) bármilyen formában elkészítsék vagy megszerezzék az ilyen könyvek vagy feljegyzések másolatát vagy kivonatát;“], nizozemsko [„c) het maken of verkrijgen van afschriften of uittreksels, in welke vorm ook, van die boeken en bescheiden;“], poljsko [„c) pobrania lub uzyskiwania w każdej formie kopii lub wyciągów z tych ksiąg lub rejestrów;“], in švedsko [„c) göra eller erhålla alla former av kopior av eller utdrag ur sådana räkenskaper och affärshandlingar,“].

( 22 ) To velja za naslednje jezikovne različice: malteško [„(ċ) li jieħu jew jikseb f’kwalunkwe forma: kopji ta’ jew estratti min dawn il-kotba jew rekords:“], slovaško [„c) vyhotoviť alebo získať akékoľvek kópie formulárov alebo výťahov z obchodných kníh a záznamov;“], slovensko [„(c) odvzamejo in pridobijo, ne glede na obliko, kopije ali izvlečke iz poslovnih knjig ali dokumentacije;“], in finsko [„c) ottaa tai saada missä tahansa muodossa jäljennöksiä ja otteita kirjanpidosta tai asiakirjoista;“].

( 23 ) To velja za naslednje jezikovne različice: dansko [„c) at tage eller få kopi eller udskrift under enhver form af sådanne bøger eller forretningspapirer“], hrvaško [„(c) uzeti ili zahtijevati u bilo kojem obliku primjerke ili izvatke iz navedenih poslovnih knjiga ili poslovne dokumentacije;“], švedsko [„c) göra eller erhålla alla former av kopior av eller utdrag ur sådana räkenskaper och affärshandlingar,“], slovaško [„c) vyhotoviť alebo získať akékoľvek kópie formulárov alebo výťahov z obchodných kníh a záznamov;“], in slovensko [„(c) odvzamejo in pridobijo, ne glede na obliko, kopije ali izvlečke iz poslovnih knjig ali dokumentacije;“].

( 24 ) „c) Tirar ou obter sob qualquer forma cópias ou extractos dos documentos controlados;“.

( 25 ) Glej sodbe z dne 12. novembra 1969, Stauder (29/69, EU:C:1969:57, točka 3); z dne 3. oktobra 2013, Confédération paysanne (C‑298/12, EU:C:2013:630, točka 22), in z dne 4. februarja 2016, C & J Clark International in Puma (C‑659/13 in C‑34/14, EU:C:2016:74, točka 122).

( 26 ) Glej sodbe z dne 14. junija 2012, Banco Español de Crédito (C‑618/10, EU:C:2012:349, točka 61); z dne 14. januarja 2016, Vodafone (C‑395/14, EU:C:2016:9, točka 40), in z dne 25. januarja 2018, Komisija/Češka republika (C‑314/16, EU:C:2018:42, točka 47).

( 27 ) Glej sodbe z dne 21. septembra 1989, Hoechst/Komisija (46/87 in 227/88, EU:C:1989:337, točka 25); z dne 22. oktobra 2002, Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, točka 42), in z dne 25. junija 2014, Nexans in Nexans France/Komisija (C‑37/13 P, EU:C:2014:2030, točka 33).

( 28 ) Glej sodbe z dne 21. septembra 1989, Hoechst/Komisija (46/87 in 227/88, EU:C:1989:337, točka 15); z dne 7. januarja 2004, Aalborg Portland in drugi/Komisija (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P in C‑219/00 P, EU:C:2004:6, točka 63), in z dne 14. novembra 2012, Nexans France in Nexans/Komisija (T‑135/09, EU:T:2012:596, točka 41).

( 29 ) Glej sodbi z dne 22. oktobra 2002, Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, točka 44), in z dne 18. junija 2015, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, točka 31).

( 30 ) Glej v zvezi s tem sodbo z dne 25. junija 2014, Nexans in Nexans France/Komisija (C‑37/13 P, EU:C:2014:2030, točke od 35 do 37 in tam navedena sodna praksa), in moje sklepne predloge v zadevi Nexans in Nexans France/Komisija (C‑37/13 P, EU:C:2014:223, točki 48 in 49 ter tam navedena sodna praksa).

( 31 ) Glej v zvezi s tem sodbi z dne 21. septembra 1989, Hoechst/Komisija (46/87 in 227/88, EU:C:1989:337, točka 27), in z dne 17. oktobra 1989, Dow Benelux/Komisija (85/87, EU:C:1989:379, točka 38), ter sklep z dne 17. novembra 2005, Minoan Lines/Komisija (C‑121/04 P, neobjavljena, EU:C:2005:695, točka 36).

( 32 ) Glej sodbe z dne 21. septembra 1989, Hoechst/Komisija (46/87 in 227/88, EU:C:1989:337, točka 29); z dne 22. oktobra 2002, Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, točka 47); z dne 25. junija 2014, Nexans in Nexans France/Komisija (C‑37/13 P, EU:C:2014:2030, točka 34), in z dne 30. januarja 2020, České dráhy/Komisija (C‑538/18 P in C‑539/18 P, EU:C:2020:53, točke od 40 do 43), ter moje sklepne predloge v zadevi Nexans in Nexans France/Komisija (C‑37/13 P, EU:C:2014:223, točki 44 in 52 ter navedena sodna praksa).

( 33 ) Glej v zvezi s tem moje sklepne predloge v zadevi Nexans in Nexans France/Komisija (C‑37/13 P, EU:C:2014:223, točki 43 in 52).

( 34 ) Glej v tem smislu sodbe z dne 17. oktobra 1989, Dow Benelux/Komisija (85/87, EU:C:1989:379, točki 17 in 18); z dne 15. oktobra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij in drugi/Komisija (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, od C‑250/99 P do C‑252/99 P in C‑254/99 P, EU:C:2002:582, točka 300); z dne 22. oktobra 2002, Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, točka 48); z dne 18. junija 2015, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, točki 58 in 60), in z dne 30. januarja 2020, České dráhy/Komisija (C‑538/18 P in C‑539/18 P, EU:C:2020:53, točka 99).

( 35 ) Glej v tem smislu sodbe z dne 17. oktobra 1989, Dow Benelux/Komisija (85/87, EU:C:1989:379, točka 19); z dne 15. oktobra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij in drugi/Komisija (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, od C‑250/99 P do C‑252/99 P in C‑254/99 P, EU:C:2002:582, točke od 301 do 305), in z dne 18. junija 2015, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, točka 59).

( 36 ) Glej zgoraj, točka 28 teh sklepnih predlogov.

( 37 ) Glej sodbi z dne 21. septembra 1989, Hoechst/Komisija (46/87 in 227/88, EU:C:1989:337, točka 19), in z dne 22. oktobra 2002, Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, točka 27), ter sklep z dne 17. novembra 2005, Minoan Lines/Komisija (C‑121/04 P, neobjavljen, EU:C:2005:695, točka 30).

( 38 ) Glej v tem smislu sodbe z dne 21. septembra 1989, Hoechst/Komisija (46/87 in 227/88, EU:C:1989:337, točka 28); z dne 17. oktobra 1989, Dow Benelux/Komisija (85/87, EU:C:1989:379, točka 19), in z dne 18. junija 2015, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, točka 28 in naslednje ter točka 59); glej tudi sodbo Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2013, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (T‑289/11, T‑290/11 in T‑521/11, EU:T:2013:404, točke od 79 do 84).

( 39 ) Zadeva C‑601/18 P, glej zgoraj, opomba 3 teh sklepnih predlogov.

( 40 ) V zvezi s potekom pregleda v tem primeru glej zgoraj, točke od 23 do 28 teh sklepnih predlogov.

( 41 ) Glej zgoraj, točke od 24 do 26 teh sklepnih predlogov.

( 42 ) Glej v tem smislu sodbi z dne 17. oktobra 1989, Dow Benelux/Komisija (85/87, EU:C:1989:379, točka 19), in z dne 18. junija 2015, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, točka 59), ter sklep z dne 17. novembra 2005, Minoan Lines/Komisija (C‑121/04 P, neobjavljen, EU:C:2005:695, točka 36).

( 43 ) V zvezi s tem glej zgoraj, točka 53 teh sklepnih predlogov in tam navedena sodna praksa.

( 44 ) Glej zgoraj, točke od 23 do 26 teh sklepnih predlogov.

( 45 ) V zvezi s tem glej zgoraj, zlasti točke od 57 do 63 teh sklepnih predlogov.

( 46 ) Glej zgoraj, točke od 54 do 57 teh sklepnih predlogov in tam navedena sodna praksa.

( 47 ) Glej zgoraj, točke od 23 do 28 teh sklepnih predlogov in točki 63 in 81 izpodbijane sodbe.

( 48 ) Glej v tem smislu sodbi z dne 21. septembra 1989, Hoechst/Komisija (46/87 in 227/88, EU:C:1989:337, točka 19), in z dne 22. oktobra 2002, Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, točke 27, 50, 52 in od 76 do 80); glej v zvezi s tem glede zahtev po informacijah, naslovljenih na podjetja, sklepne predloge generalnega pravobranilca N. Wahla v zadevi Italmobiliare/Komisija (C‑268/14 P, EU:C:2015:697, točka 96 in naslednje).

( 49 ) Uredba Prva Uredba o izvajanju členov 85 in 86 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1. str. 3).

( 50 ) Glej točko 66 izpodbijane sodbe.

( 51 ) Sodba z dne 11. decembra 2003, Minoan Lines/Komisija (T‑66/99, EU:T:2003:337, točka 83); potrjena s sklepom z dne 17. novembra 2005, Minoan Lines/Komisija (C‑121/04 P, neobjavljen, EU:C:2005:695).

( 52 ) Glej zgoraj, točke 28, 59, 62, 82 in 83 teh sklepnih predlogov.

( 53 ) Glej zgoraj, točka 91 teh sklepnih predlogov.

( 54 ) Sodbe z dne 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisija (C‑185/95 P, EU:C:1998:608, točka 128); z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija (C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točka 244), in z dne 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Kommission (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, točka 192).

( 55 ) UL 2006, C 210, str. 2.

( 56 ) Sodbe z dne 15. oktobra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij in drugi/Komisija (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, od C‑250/99 P do C‑252/99 P in C‑254/99 P, EU:C:2002:582, točka 692); z dne 8. decembra 2011, Chalkor/Komisija (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, točka 63), in z dne 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisija (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, točka 193).

( 57 ) Sodbe z dne 8. decembra 2011, Chalkor/Komisija (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, točka 64); z dne 10. julija 2014, Telefónica in Telefónica de España/Komisija (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, točka 213), in z dne 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisija (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, točka 194).

( 58 ) Sodbe z dne 10. julija 2014, Telefónica in Telefónica de España/Komisija (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, točka 200); z dne 26. januarja 2017, Villeroy & Boch Austria/Komisija (C‑626/13 P, EU:C:2017:54, točka 82), in z dne 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisija (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, točka 195).

( 59 ) Glede podrobnejše preučitve zelo podobnega položaja glej moje sklepne predloge v zadevi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO (C‑766/18 P, EU:C:2019:881, točka 22 in naslednje ter navedena sodna praksa); v tej zadevi je bila sodba Splošnega sodišča v jezikovni različici z napako popravljena, glej sklep Splošnega sodišča z dne 17. septembra 2019, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) (T‑328/17, neobjavljen, EU:T:2019:662).

( 60 ) Glej v tem smislu sodbe z dne 11. julija 2013, Ziegler/Komisija (C‑439/11 P, EU:C:2013:513, točka 124); z dne 11. julija 2013, Team Relocations in drugi/Komisija (C‑444/11 P, neobjavljena, EU:C:2013:464, točka 125); z dne 26. januarja 2017, Dornbracht/Komisija (C‑604/13 P, EU:C:2017:45, točka 75), in z dne 26. septembra 2018, Philips in Philips France/Komisija (C‑98/17 P, neobjavljena, EU:C:2018:774, točka 103).

( 61 ) Sodba z dne 26. septembra 2018, Philips in Philips France/Komisija (C‑98/17 P, neobjavljena, EU:C:2018:774, točka 105).

( 62 ) Sodba z dne 26. septembra 2018 (C‑99/17 P, EU:C:2018:773).

( 63 ) Sodba z dne 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisija (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, točki 206 in 207).

( 64 ) Glej izrecno sodbo z dne 26. septembra 2018, Philips in Philips France/Komisija (C‑98/17 P, neobjavljena, EU:C:2018:774, točka 104).

( 65 ) Glej sodbo z dne 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisija (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, točki 201 in 203).

( 66 ) Glej sodbo z dne 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisija (C‑99/17 P, EU:C:2018:773. točki 210 in 211).

( 67 ) Glej zgoraj, točki 11 in 12 teh sklepnih predlogov.