SL Uradni list Evropske unije C 233/4

Tožba, vložena 3. julija 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

(Zadeva C-244/09)

2009/C 233/07

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: R. Lyal in W. Mölls, zastopnika)

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Predloga tožeče stranke:

— ugotovi naj se, da Zvezna republika Nemčija s tem, da je degresivno amortizacijo v skladu s členom 7(5) zakona o dohodnini omejila na stavbe, ki so v državi, ni izpolnila obveznosti iz člena 56 ES.

— Zvezni republiki Nemčiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Predmet predložene tožbe so določbe nemškega zakona o dohodnini, v skladu s katerimi se pri davčni obravnavi nepremičnin predvideno tako imenovano degresivno amortizacijo za obrabo, to je uporabo višjih amortizacijskih stopenj od linearnih v prvi fazi amortizacijske dobe, omeji na stavbe, ki so v državi.

S takim različnim obravnavanjem nepremičnin, ki so v državi, in tistih, ki so zunaj države, naj bi se kršilo prost pretok kapitala, zagotovljen v členu 56 ES. V skladu z ustaljeno sodno prakso naj bi ta določba prepovedovala vse ukrepe, ki čezmejna gibanja kapitala v primerjavi z gibanji kapitala znotraj države postavljajo v slabši položaj in s tem odvračajo rezidente od prvo navedenih.

Zaradi sporne ureditve naj bi bil likvidnostni položaj davčno zavezanih investitorjev v primeru tuje nepremičnine slabši kot v primeru nepremičnine v državi. To naj bi imelo za posledico, da naj bi bile naložbe v nepremičnine, ki so zunaj države, manj privlačne v primerjavi z naložbami v nepremičnine v državi, kar bi investitorje lahko odvrnilo od tega, da bi v drugi državi članici zgradili ali kupili stavbo. Izboljšanje likvidnostnega položaja v primeru investicije v nepremičnino v državi naj bi v skladu z ustaljeno sodno prakso predstavljalo davčno ugodnost, ki bi jo bilo treba upoštevati v delu, kjer naj bi šlo za primerjavo konkretnega obravnavanja čisto notranje državnega in čezmejnega dejanskega stanja.

Sicer naj bi bil učinek očitane diskriminatorne ureditve omejen na stavbe, za katere je bilo za gradbeno dovoljenje zaprošeno oziroma za katere je bila prodajna pogodba sklenjena pred 1. januarjem 2006, vendar naj prost pretok kapitala s tem ne bi bil odpravljen, saj naj bi degresivna amortizacija za obrabo predstavljala trajajoče dejansko stanje.

Po mnenju zvezne vlade je zgoraj navedena omejitev upravičena z nujnimi razlogi v splošnem interesu, saj naj bi bil namen sporne ureditve spodbujanje gradnje najemnih stanovanj v Nemčiji.

K temu je treba pripomniti, da spodbujanje nacionalnega gospodarstva v skladu z ustaljeno sodno prakso ne predstavlja nikakršnega cilja, ki bi lahko upravičeval omejitev temeljnih svoboščin. Tudi če bi bil cilj spodbujanja gradnje najemnih stanovanj priznan kot negospodarski cilj, stroga omejitev degresivne amortizacije na stavbe v državi ne bi bila niti nujna niti sorazmerna. Spodbujanje gradnje najemnih stanovanj v Nemčiji ne bi bilo prizadeto, če bi bila degresivna amortizacija zagotovljena tudi v primerih nepremičnin v drugih državah članicah.

Zvezna vlada naj torej ne bi navedla nobenih razlogov, ki bi lahko upravičili ugotovljeni poseg v prost pretok kapitala.