ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

naj na podlagi členov 268 in 340 PDEU povrne škodo, povzročeno S. Hassanu s sprejetjem zgoraj navedenih omejevalnih ukrepov zoper njega in v ta namen: — prizna nepogodbeno odgovornost Sveta Evropske unije za nastalo in prihodnjo premoženjsko škodo in nepremoženjsko škodo; — S. Hassanu dodeli 2 50 000 EUR mesečno, od 1. septembra 2011 do povračila nastale premoženjske škode; — S. Hassanu dodeli simbolični znesek enega (1) EUR zaradi nastale nepremoženjske škode; — Svetu Evropske unije naloži odpravo prihodnje premoženjske škode;
4.

Četrti tožbeni razlog: Svet naj bi neutemeljeno in nesorazmerno posegel v temeljne pravice tožeče stranke, vključno s pravico do varstva lastnine, poslovne dejavnosti in ugleda. Zlasti naj bi vključitev tožeče stranke v izpodbijane ukrepe pomenila neutemeljeno in nesorazmerno omejitev njene pravice do mirnega uživanja in uporabe lastnine, ki jo zagotavljata člen 17 Listine o temeljnih pravicah in člen 1 Protokola k Evropski konvenciji o človekovih pravicah, ter poseg v njen ugled.
3.

Tretji tožbeni razlog: Komisija svoje pristojnosti ni izvrševala pravilno Tudi če bi Komisija bila pristojna za sprejetje izpodbijanega sklepa in bi s sprejetjem sklepa ravnala v skladu z načelom pravne varnosti (quod non), Slovaška republika navaja, da v tem primeru ni izvrševala te pristojnosti pravilno. Prvič, Komisija je očitno napačno uporabila pravo s tem, da zahteva plačilo sredstev od Slovaške republike kljub temu, da sploh ni prišlo do izgube tradicionalnih lastnih sredstev, oziroma do tega ni prišlo kot neposredna posledica dogodkov, ki jih Komisija pripisuje Slovaški republiki. Drugič, Komisija je kršila pravice Slovaške republike do obrambe in načelo dobrega upravljanja.
SL Uradni list Evropske unije C 7/39

Tožba, vložena 26. septembra 2014 – Novar/UUNT

(Zadeva T-726/14)

(2015/C 007/44)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Novar GmbH (Albstadt, Nemčija) (zastopnik: R. Weede, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— toženemu uradu naloži plačilo 2.498,00 EUR z obrestmi s 5-% višjo obrestno mero od osnovne od začetka pravnega postopka dalje;

— toženemu uradu naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški zastopanja tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog.

Tožbeni razlog: Nepogodbena zavezanost v skladu s členom 118(3) Uredbe št. 207/2009

Tožeča stranka navaja, da je bilo resno kršeno pravno pravilo, namenjeno podeljevanju pravic posameznikom in da obstaja vzročna zveza med dejanjem in škodo. Tožeča stranka trdi, da je bila odločba z dne 14. maja 2013, s katero je bil zavrnjen ugovor, nezakonita. Resna kršitev zoper pravno pravilo je v tem, ker je v odločbi o ugovoru z dne 14. maja 2013 Urad postavil – v nasprotju s podatki iz dopisa z dne 22. junija 2012 glede dokumentov, ki jih je treba predložiti v postopku z ugovorom glede znamke B002027251 kot dokaz prejšnjih pravic – dodatne zahteve v dokaz prejšnjih pravic in s tem ni upošteval prejšnjih pravic tožeče stranke. Ta kršitev je botrovala dodatnim odvetniškim stroškom, ki so tožeči stranki nastali s pritožbo zoper odločbo z dne 14. maja 2013, ki je bila odpravljena z odločbo oddelka za ugovore z dne 17. oktobra 2013.
SL Uradni list Evropske unije C 409/63

Tožba, vložena 6. oktobra 2014 – Herbert Smith Freehills proti Svetu

(Zadeva T-710/14)

2014/C 409/84

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Herbert Smith Freehills LLP (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: P. Wytinck, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep Sveta Evropske unije 18/c/01/14 z dne 23. julija 2014 razglasi za ničen in

— Svetu naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali v tem postopku.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 18/c/01/14 z dne 23. julija 2014, s katero je Svet zavrnil potrdilno prošnjo za dostop na podlagi Uredbe št. 1049/2001 (1) do nekaterih dokumentov v zvezi s sprejetjem Direktive 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES (2).

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: Svet je kršil člen 4(2), druga alinea, Uredbe št. 1049/2001, ker (i) vsi dokumenti, ki jih je Svet navedel, ne spadajo na področje izjeme, ki se nanaša na zaščito pravnega nasveta; in (ii) obstaja prevladujoč javni interes za razkritje navedenih dokumentov v skladu s prošnjo tožeče stranke za dostop do dokumentov.

2. Drugi tožbeni razlog: Svet je kršil člen 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker ni omogočil delnega dostopa do zahtevanih dokumentov.

3. Tretji tožbeni razlog: Svet je storil očitno napako pri presoji v zvezi z obsegom zahteve tožeče stranke za dostop do dokumentov.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) UL L 127, str. 1.
—

razveljavitev odločbe petega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 29. julija 2014 v zadevi R 606/2013-5 v delu, v katerem razveljavlja odločbo oddelka za ugovore z dne 4. marca 2013 o ugovoru zoper prijavo znamke Evropske unije 7 79 116„METRO“ in zadevo vrne v preučitev in odločanje oddelku za ugovore;
—

V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da uporaba načel zakonitosti in prepovedi retroaktivnosti predpisov za Uredbo (EU) št. 1173/2011 Evropskega parlamenta in Sveta o učinkovitem izvrševanju proračunskega nadzora v euroobmočju (2012/678/EU) (UL L 306, str. 1) in Sklep 2012/678/EU pomeni, da ni mogoče izvajati preiskave v zvezi z dejstvi pred 13. decembrom 2011, saj v zvezi s spornimi dejstvi do tega datuma ni možen izrek sankcij. Edini podatki, v zvezi s katerimi se lahko izreče sankcija so tisti, ki so bili poslani aprila 2012. Obdobje na katerega se nanaša preiskava bi se namreč moralo omejiti na podatke, ki so bili posredovani od leta 2012.
—

Uvoznik naj bi namreč svoj zahtevek pravočasno dopolnil in popravil, do napake pa naj bi dejansko prišlo pri vnosu podatkov v zvezi s priglasitvijo zahtevkov za izdajo uvoznih dovoljenj s strani Agencije Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja v aplikacijo AMIS-Quota Komisije, in to ravno zaradi resnih pomanjkljivosti sistema AMIS-Quota.
—

Tožeča stranka v tej zvezi zatrjuje, da naj bi bila Komisija, ko je OIE maja 2008, maja 2011, maja 2012 in maja 2013 nekatere države članice Evropske unije, med drugimi Italijo, uvrstila med države z zanemarljivim tveganjem za BSE, v skladu s načelom prepovedi diskriminacije in navedenimi določbami zavezana, da predpise prilagodi glede na nove podatke in izjeme iz Priloge V, št. 2 k Uredbi št. 999/2001, da se zagotovi upoštevanje načela prepovedi diskriminacije. Na eni strani naj bi navedene izjeme enako obravnavale neprimerljive položaje, to je proizvajalce iz držav Unije, ki so pripoznane kot države z zanemarljivim tveganjem za BSE in proizvajalce iz držav članic Unije, ki niso pripoznane kot takšne države.
SL Uradni list Evropske unije C 351/13

Tožba, vložena 16. julija 2014 – Murnauer Markenvertrieb/UUNT – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten)

(Zadeva T-534/14)

2014/C 351/15

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Nemčija) (zastopnika: F. Traub in H. Daniel, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Bach Flower Remedies Ltd (London, Združeno kraljestvo)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi za nično odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 5. maja 2014 v zadevi R 2041/2012-2;

— toženi stranki naloži stroške postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „MURNAUERS Bachblüten“, za proizvode iz razredov 3, 5 in 30 – prijava znamke Skupnosti št. 9 7 49 847

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Bach Flower Remedies Ltd

Navajana znamka ali znak: nacionalna znamka in znamka Skupnosti, ki vsebujeta besedni element „Bach“, nacionalna besedna znamka „Bach“ in neregistrirana znamka „BACH“, ki se uporablja v gospodarskem prometu, za proizvode in storitve iz razredov 3, 5, 29, 30, 31, 32, 33, 35, 42 in 44

Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009
—

odločbo drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 13. maja 2014 v zadevi R 1859/2013-2 v zvezi z mednarodno znamko št. 0962191 v Evropski uniji razveljavi in spremeni, tako da se pritožba šteje za utemeljeno in da je treba zahtevi za ugotovitev ničnosti ugoditi;
SL Uradni list Evropske unije C 315/67

Tožba, vložena 18. junija 2014 – EEB proti Komisiji

(Zadeva T-462/14)

2014/C 315/112

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: European Environmental Bureau (EEB) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: B. Kloostra, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijani sklep Komisije z dne 8. aprila 2014 razglasi za ničen;

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 8. aprila 2014 (Ares(2014)1102834), s katerim je bila zahteva tožeče stranke za notranjo revizijo Sklepa Komisije 2013/687/EU z dne 26. novembra 2013 o priglasitvi prehodnega nacionalnega načrta iz člena 32 Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta o industrijskih emisijah, ki jo je predložila Helenska republika, zavržena kot nedopustna.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: protipravnost člena 10 Uredbe št. 1367/2006 (1) v povezavi s členom 2(1)(g) te uredbe. Tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija s sprejetjem izpodbijanega ukrepa kršila člen 9(3) Aarhuške konvencije, saj določbe, ki jih je uporabila – člen 10 Uredbe št. 1367/2006 v povezavi s členom 2(1)(g) te uredbe – niso združljive s členom 9(3) Aarhuške konvencije. Zaradi protipravnosti teh določb Uredbe št. 1367/2006 bi morala Komisija zahtevo za notranjo revizijo razglasiti za dopustno.

2. Drugi tožbeni razlog: podredno, Komisija je s sprejetjem izpodbijanega sklepa kršila obveznost ravnati čim bolj v skladu s konvencijo. Tožeča stranka zatrjuje, da bi morala Komisija člen 10 Uredbe št. 1367/2006 in zlasti besedno zvezo „upravni akt“ v tej določbi razlagati v skladu s členom 9(3) Aarhuške konvencije in da ne bi smela upoštevati opredelitve „upravnega akta“, kot je določena v členu 2(1)(g) Uredbe št. 1367/2006, ki je po mnenju tožeče stranke preozka.

3. Tretji tožbeni razlog: bolj podredno, Komisija je – s tem ko je ugotovila, da Sklepa Komisije 2013/687/EU ni mogoče šteti za posamičen akt – s sprejetjem izpodbijanega ukrepa kršila člen 2(1)(g) Uredbe št. 1367/2006.

(1) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).
—

to pritožbo sprejme in jo razglasi za utemeljeno ter pritožniku dovoli, da kasneje navede nove tožbene razloge, ki se nanašajo na pravno presojo ali dejanske okoliščine, in predloži nove dokaze;
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitve temeljnih pravic tožeče stranke. Tožeča stranka trdi, da: — ji Svet ni predložil posamičnih in specifičnih dejanskih in pravnih razlogov, s čimer je kršil člen 296 PDEU; — ji ni bila zagotovljena pravica do predložitve stališč Svetu; — naložitev izpodbijanih ukrepov pomeni, da je odgovorna za odtujitev ukrajinskih državnih sredstev brez kakršnekoli sodbe ali dokaza, s čimer ji je kršena pravica, da se jo šteje za nedolžno, dokler se ne dokaže, da je kriva; — ni bila obveščena o kakršnemkoli dokazu, ki jo bremeni, zato takega dokaza ne more izpodbijati pred Sodiščem, s čimer ji je kršena pravica do učinkovitega pravnega sredstva; — ji je odvzeta lastninska pravica; — so sporni ukrepi glede na okoliščine zadeve in razpoložljive dokaze nesorazmerni; in — način na katerega je opisana v izpodbijani odločbi resno škodi njenemu ugledu.
—

sklep Sveta iz dopisa z dne 14. marca 2014, naslovljenega na odvetnike tožeče stranke, o pregledu seznama oseb in subjektov iz Priloge II k Sklepu Sveta 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012, in iz Priloge IX k Uredbi (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu, kakor se izvaja z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012, v delu, v katerem je z njim zavrnjeno črtanje tožeče stranke s seznama oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, razglasi za ničen;
SL Uradni list Evropske unije C 261/41

Tožba, vložena 31. maja 2014 – Yavorskaya proti Svetu in drugim

(Zadeva T-405/14)

2014/C 261/67

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeča stranka: Elena Yavorskaya (Moskva, Rusija) (zastopniki: D. Grisay, C. Hartman in Y. G. Georgiades, odvetniki)

Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska centralna banka (ECB) in Euroskupina, ki jo zastopa Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je ta tožba iz naslova nepogodbene odgovornosti na podlagi člena 340 Pogodbe o delovanju Evropske unije dopustna;

— ugotovi, da je tožba utemeljena, ker so ukrepi, ki so jih različne institucije Evropske unije naložile Republiki Ciper v zvezi z rubežem sredstev na bančnih računih, dovolj resne kršitve temeljnih načel prava Evropske unije, ki posameznikom podeljuje pravice, kar predstavlja kršitev dolžnosti v smislu člena 340 PDEU;

— razsodi, da ravnanje Evropske unije pomeni hudo in resno napako, zaradi katere je tožeči stranki nastala škoda, z vsemi pridržki ocenjena na 3 2 99 855,45 EUR, s pridržkom povečanja ali zmanjšanja tega zneska med postopkom zlasti glede na obresti in stroške, ki bi bili glede na okoliščine dolgovani;

— Evropski uniji naloži plačilo zgoraj navedenih zneskov;

— poleg tega Evropski uniji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev nepogodbene obveznosti Evropske unije in natančneje na kršitev lastninske pravice in načela prepovedi diskriminacije.

Ukrepi, ki jih je Evropska unija naložila Republiki Ciper, naj bi vodili do zamrznitve sredstev tožeče stranke pri Laïki Bank, ne da bi ji bilo vnaprej izplačano kakršno koli pravično nadomestilo.

Evropska unija naj bi tako očitno in nerazumno kršila lastninsko pravico tožeče stranke in načelo prepovedi diskriminacije, saj so bili glede na evropske ukrepe, naložene ciprskim oblastem, zajamčeni le pologi, manjši od 1 00 000 EUR, pri Laiki Bank.
1.

Prvi tožbeni razlog: Svet Evropske unije (v nadaljevanju: Svet) ni imel ustrezne pravne podlage za sprejetje Sklepa in Uredbe. V utemeljitev temu tožbenemu razlogu se zatrjuje: (a) pogoji za to, da bi se Svet lahko oprl na člen 29 PEU, s Sklepom niso bili izpolnjeni. Med drugim (i) naj Svet cilja (utrditev in podpora pravni državi in spoštovanju človekovih pravic v Ukrajini), na katera se je izrecno skliceval, dejansko ne bi mogel sprejeti, saj je nato navedel razloge za uvrstitev na seznam (povezan z domnevno poneverbo ukrajinskih državnih sredstev in nezakonitim prenosom teh sredstev zunaj Ukrajine, kar tožeča stranka zanika), ki niso bili konsistentni in ne v skladu z navedenimi ali katerimi koli upoštevnimi cilji iz člena 21 PEU. (ii) Uredba in Sklep sta v nasprotju s preostalimi upoštevnimi cilji, navedenimi v členu 21 PEU, ker z njima ni bilo mogoče „utr[diti] in podp[irati] demokracije […] in načel mednarodnega prava“, zlasti zaradi napačne ugotovitve – in napačnega ravnanja na podlagi tega – da je bil zakonito demokratično izvoljeni predsednik Ukrajine, tožeča stranka, „nekdanji predsednik“, kar je v nasprotju z ukrajinskim in mednarodnim pravom, in ker sta nudila podporo tako imenovanima „začasnemu predsedniku in vladi“, ki nista bila zakonito in demokratično izvoljena in ki sta oblast, ki jo imata, občasno pridobila z nezakonito silo, v nasprotju s pravno državo, načeli demokracije in mednarodnim pravom. (b) Pogoji za uporabo člena 215 PDEU naj ne bi bili izpolnjeni, ker naj ne bi bilo veljavne odločbe, sprejete v skladu z poglavjem 2 naslova V PEU. (c) Za uporabo člena 215 PDEU proti tožeči stranki ni bilo zadostne povezave.
3.

Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep je v nasprotju s členom 107(1) PDEU v delu, v katerem v točki 116 obrazložitve določa, da bruto učinek razbremenitve kapitala znaša 375 milijonov DKK, ki jih je treba nadomestiti, in vrednost prenosa znaša 254 milijonov DKK nad resnično ekonomsko vrednostjo, ki jo je treba vrniti, in da se odobritev v členu 1(2) in v Splošnih pogojih v zavezi št. 6 da, če so ti pogoji izpolnjeni.
—

naloži UUNT plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali pred Splošnim sodiščem, in intervenientu plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali pred odborom za pritožbe.
—

V zvezi s tem se trdi, da je Komisija v izpodbijani odločbi izvedla finančni popravek na podlagi domnev v zvezi s pomanjkljivostmi, ki so bile ugotovljene med nadzorom na kraju samem, ki je bil opravljen v deželah Lazio in Abbruzzo. Tožeča stranka trdi, da se ugotovitve na podlagi takega nadzora ne morejo nanašati na področja, ki niso bila preučena, in da se popravka ne more določiti na 5 %, ker je dejansko stanje v različnih italijanski deželah zelo različno in ker je bil v vsakem primeru plačilni organ le eden (AGEA).
4.

Četrti tožbeni razlog: Kršitev načela dobrega upravljanja V okviru tega tožbenega razloga tožeča stranka zlasti zatrjuje kršitev pravice do nepristranske obravnave, kršitev pravice do poštene obravnave in kršitev pravice do temeljite ugotovitve dejanskega stanja.
SL Uradni list Evropske unije C 223/46

Tožba, vložena 2. maja 2014 – Walter Klein proti Komisiji

(Zadeva T-297/14)

2014/C 223/49

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Nemčija) (zastopniki: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme in T. Wielsch, odvetniki)

Tožena stranka: Evrospka komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave na podlagi člena 108(2) PDEU proti Zvezni republiki Nemčiji zaradi podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižane dodatne dajatve EEG za energetsko intenzivne uporabnike, državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), razglasi za ničnega v delu, v katerem zajema znižano dodatno dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: neobstoj prednosti v smislu člena 107(1) PDEU Tožeča stranka trdi, da v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike ne pomeni pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. Ob tem razloži, da energetsko intenzivni uporabniki z ureditvijo niso pridobili prav nobene prednosti. Nasprotno, posebna shema kompenzacijskih nadomestil naj bi bila nadomestilo za izredne obremenitve, s katerimi se v posebej velikem obsegu soočajo tožeča stranka in primerljiva podjetja v okviru podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije, in naj bi bila namenjena vzpostavitvi konkurenčnosti energetsko intenzivnih uporabnikov, ki naj bi bili z dodatno dajatvijo EEG najprej znatno oškodovani.
—

posledično ugodi predlogom pritožnikov na prvi stopnji in zato, — razglasi ničnost odločb o tem, da se za pritožnike za dodeljevanje nagrade uporabi novi sistem uspešnosti, kot izhaja iz odločbe upravnega sveta z dne 14. decembra 2010 in odločb upravnega odbora z dne 9. novembra 2010 in 16. novembra 2011, pri čemer je bila individualna odločba vsebovana v plačilni listi za april 2012, s katero so bile zadevne osebe seznanjene najkasneje 22. aprila 2012; — zato — naj se toženi stranki naloži plačilo razlike v osebnem prejemku, ki je posledica odločbe upravnega sveta z dne 14. decembra 2010 in odločb z dne 9. novembra 2010 in 16. novembra 2011, glede na prejšnji shemo nagrad; ta razlika v osebnem prejemku pa naj se poveča za zamudne obresti, ki tečejo od 22. aprila 2012 do celotnega izplačila, pri čemer se te obresti določi na ravni obrestne mere ECB, povečane za tri odstotne točke; — naj se toženi stranki naloži plačilo odškodnine za škodo, ki so jo pritožniki utrpeli zaradi izgube kupne moči, pri čemer se ta škoda v skladu z načelom ex aequo et bono začasno določi na 1,5 % mesečne plače vsakega pritožnika; — v okviru ukrepov procesnega vodstva naj se toženi stranki naloži, naj predloži naslednje listine, če jih ne bi sama predložila: — zapisnik sestanka upravnega odbora EIB z dne 13. decembra 2011; — predloge, ki jih je pripravil oddelek za človeške vire, z dne 22. junija 2011 (RH/P&O/2011-119), 20. oktobra 2011 (RH/P&O/2011-74) in 25. januarja 2012; — toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka;
—

Tožeča stranka navaja, da, prvič, izpodbijani sklepa in uredbe zaradi pomanjkljive obrazložitve kršijo njeno pravico do obrambe. Drugič, nezakonitost izpodbijanih sklepov in uredb vpliva tudi na ta postopek, ker onemogoča obrambo tožeče stranke in ovira Sodišče pa pri presoji zakonitosti izpodbijanih sklepov in uredb. Iz tega izhaja, da je bila tožeči stranki kršena pravica do učinkovitega sodnega varstva. Tretjič, v delu v katerem je bila tožeči stranki onemogočena pravica do obrambe in ker je zmožnost Sodišča za presojo zakonitosti izpodbijanih sklepov in uredb v zvezi z ukrepi zamrznitve premoženja – ki so že po svoji naravi „posebej zatiralni“ – okrnjena, je bila tožeči stranki njena lastninska pravica neupravičeno omejena.
—

Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da izpodbijana odločba krši obveznosti Evropske unije, ki izhajajo iz člena 39(2) Sporazuma TRIPS, v skladu s katerim morajo podpisnice sporazuma zagotoviti, da imajo fizične in pravne osebe možnost preprečiti, da se informacija, ki je zakonito pod njihovim nadzorom, brez njihovega privoljenja ne objavi ali da jo drugi pridobijo ali uporabijo brez njihovega privoljenja v nasprotju s pošteno trgovinsko prakso, samo če (a) je ta informacija skrivnost v tem smislu, da ni njena celota ali natančna konfiguracija in sestava njenih komponent splošno znana ali lahko dosegljiva osebam v krogih, ki se običajno ukvarjajo s to vrsto informacij; (b) ima ta informacija trgovinsko vrednost, zato je skrivnost; in (c) je oseba, ki ima zakoniti nadzor nad to informacijo, v teh okoliščinah razumno ukrepala, da ohrani informacijo kot skrivnost.
1.

S prvim tožbenim razlogom navaja, da so institucije storile očitno napako v presoji dejstev, s tem da so ugotovile, da je prišlo do izkrivljanja cen sojinega zrnja in sojinega olja, kar upravičuje uporabo člena 2(5), drugi pododstavek, temeljne protidampinške uredbe (1).