ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU in obveznosti obrazložitve iz člena 296 PDEU, ker naj bi Komisija nepravilno presodila vprašanje selektivnosti spornega ukrepa — Člen 185(2)(b) WIB 1992 in sistem davčne oprostitve presežnih dobičkov, ki iz njega izhaja, naj bi se uporabljal za vsa podjetja, ki so v podobnem dejanskem in pravnem položaju ter opravljajo gospodarske dejavnosti, na katere se sporni ukrep nanaša. Sporni ukrep naj tako ne bi bil omejen na določena podjetja, ki naj bi jih bilo mogoče opredeliti glede na specifične značilnosti, in naj zato ne bi bil selektiven v smislu člena 107(1) PDEU. — Podredno se Komisiji očita, da je storila očitno napako pri presoji s tem, da je ugotovila, da davčna oprostitev presežnih dobičkov ni del referenčne ureditve. Davčna oprostitev presežnih dobičkov naj bi bila zaradi sinergij in velikih prednosti ob uporabi tržnega načela bistven del ukrepov, ki določajo skupen znesek obdavčljivih dohodkov, in je zato ni mogoče obravnavati kot odstopanje od referenčne ureditve, ki bi vodilo do selektivnosti. — Še bolj podredno se uveljavlja, da Komisija ne more dokazati, da je belgijski odbor za davčna stališča narobe uporabljal tržno načelo pri uporabi člena 185(2)(b) WIB 1992. Argumentacija Komisija naj ne bi bila koherentna, pri tem naj bi se upoštevali pomembni vidiki, ki pa naj bi si nasprotovali ali ne bi bili dovolj koherentni.
4.

Četrti tožbeni razlog: toženi stranki sta neupravičeno in nesorazmerno kršili temeljne pravice tožeče stranke, vključno s pravico do varstva lastnine, dejavnosti in ugleda.
5.

Peti tožbeni razlog: Svet je kršil pravico tožeče stranke do obrambe ter pravico do dobrega upravljanja in učinkovitega sodnega nadzora. Predvsem ni skrbno in nepristransko preučil, ali so domnevni razlogi, ki naj bi upravičevali ponovno uvrstitev, dovolj utemeljeni ob upoštevanju navedb tožeče stranke pred ponovno uvrstitvijo.
—

Napačna uporaba Pravila 76(2) Uredbe št. No 2868/95, ker je bil postopek nepošten do pritožnika glede na pomanjkljivosti elektronskega vlaganja obrazca za ugovor in informacij, ki jih je posredoval oddelek za ugovore.
—

razglasi ničnost izvedbene Uredbe Komisije (EU) 2016/223 z dne 17. februarja 2016 o uvedbi postopka za oceno nekaterih zahtevkov za tržnogospodarsko obravnavo ter individualno obravnavo kitajskih in vietnamskih proizvajalcev izvoznikov ter izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14; in
1.

Prvi tožbeni razlog: Svet Evropske unije (v nadaljevanju: Svet ni imel pravne podlage za sprejetje izpodbijanih ukrepov. Argumenti v utemeljitev tega in preostalih tožbenih razlogov so sledeči. Izpodbijana ukrepa ne izpolnjujeta pogojev, da bi se Svet lahko oprl na člen 29 PEU. Ta izpodbijana ukrepa nista v skladu s cilji, ki so izrecno navedeni Sklepu Sveta (SZVP) 2016/318 (načelo pravne države in spoštovanje človekovih pravic v Ukrajini). Z izpodbijanima ukrepoma se v resnici posega v načelo pravne države in v človekove pravice, ker se z njima podpira oblast, ki, gledano z zgodovinskega vidika, ni spoštovala človekovih pravic ali načela pravne države. Svet se ne more veljavno opreti na odločitve ukrajinskega generalnega državnega tožilstva ali ukrajinskih sodišč, tudi zato, ker niso niti neodvisni niti nepristranski in so podvrženi političnim vplivom trenutne ukrajinske oblasti. Ukrajinski organi so domnevo nedolžnosti, ki bi morala veljati za toženo stranko, večkrat kršili.
—

Kršitev člena 15, v povezavi s členom 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009, in pravila 22(3) in (4) Uredbe št. 2868/95 ter člena 78(1)(f) Uredbe št. 207/2009;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 10(3), drugi stavek, PEU, v povezavi s členom 1(2) PEU Tožeče stranke trdijo, da je člen 10(3), drugi stavek, PEU, pomenil zavezujočo objektivno in pravno zahtevo za Unijo in njene organe, da sprejmejo kar najbolj transparentne odločitve. To zahtevo po optimizaciji, ki jo krepi drugi pododstavek člena 1 PDEU in ki je usmerjena k največji transparentnosti delovanja Unije, je mogoče preseči, kolikor se je mogoče v danem primeru v nasprotju z njim sklicevati na utemeljitev v obliki legitimnega cilja prava Unije, omejitev pa je primerna, nujna in sorazmerna za doseganje cilja. Vendar ob obstoju možnosti – ki je nacionalnim poslancem odtujena – spremstva s strani (varnostno preverjenega) osebja političnih skupin, pri vpogledu v dokumente v TTIP, ti razlogi ne obstajajo. Poleg tega ni utemeljitve za to, da državljani Unije nimajo dostopa do TTIP dokumentov, kot so na razpolago v čitalnicah. Dalje, drugi stavek člena 10(3), drugi stavek, PEU je bil kršen že zato, ker se pogajalski mandat za TTIP nanaša na področja, ki spadajo v okvir pristojnosti držav članic.
—

razglasi za nične sklep Urada za publikacije Evropske unije z dne 2. marca 2016, sklep z dne 16. marca 2016 in sklep z dne 22. aprila 2016, s katerimi je bila zavrnjena ponudba tožeče stranke, ki je bila vložena v postopku evropskega javnega naročila št. 10573 „Razvijanje, vzdrževanje, servisiranje in podpora spletnih strani, na podlagi tehnologije SharePoint in uredniške storitve za spletno oddajanje“, ki je bilo objavljeno v obvestilu z dne 17. decembra 2015, za serijo št. 1, katere celotna vrednost znaša 2 005 704 EUR na štiri leta;
—

razglasi za ničen sklep generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 29. januarja 2016, vročen 5. februarja 2016 z dopisom št. D 302191, sprejet na podlagi uporabe člena 68 Sklepa 2009/C 159/01 predsedstva Evropskega parlamenta z 19. maja in 9. julija 2008„o izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev Evropskega parlamenta“, kakor je bil spremenjen, s katerim je bila ugotovljena terjatev do tožeče stranke v znesku 320 026,23 EUR zaradi neupravičeno izplačanih zneskov v okviru parlamentarne pomoči, in obrazložena njegova izterjava;
—

V zvezi s tem se zatrjuje, da izpodbijani sklep za zneske, ki jih podjetja dolgujejo zaradi vračila državnih pomoči, nalaga uporabo obrestnoobrestnega računa, kot je določena v členu 11 Uredbe št. 794/2004. Italijanska vlada to izpodbija, pri čemer trdi, da se – tudi ob upoštevanju sodne prakse Sodišča Evropske unije – ta metoda izračuna obresti ne more uporabiti v zvezi s sklepi o vračilu, ki so bili izdani pred začetkom veljavnosti Uredbe št. 794/2004, še manj pa v zvezi s sklepi, ki so bili izdani, preden je Komisija objavila obvestilo iz leta 2003 o obrestnih merah, ki se uporabljajo za vračilo nezakonitih pomoči. Ni pa upoštevno sklicevanje Komisije v izpodbijanem sklepu na domneven sporazum o tovrstni ureditvi, ki naj bi ga Komisija sklenila z italijanskimi organi.
2.

Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba klavzule o odpovedi iz pogodbe o zaposlitvi pritožnic, ker naj se zadevna natečaja ne bi navezovala na področje specializacije „industrijske lastnine“, navedeno v klavzuli o odpovedi, in zato naj klavzula o odpovedi ne bi imela vloge. Pritožnice v okviru prvega in drugega pritožbenega razloga očitajo, da naj bi Sodišče za uslužbence (v nadaljevanju: SU) v izpodbijani sodbi kršilo besedilo, pomen in namen klavzule o odpovedi ter tudi njen časovni vidik in časovno uporabo.
—

EUIPO in vsem strankam, udeleženim v postopkih pred odborom naloži plačilo lastnih stroškov in plačilo stroškov tožeče stranke v teh postopkih in v postopkih s pritožbo pred odborom za pritožbe in v postopku z ugovorom B 764 029 pred oddelkom za ugovore.
SL Uradni list Evropske unije C 98/56

Tožba, vložena 26. januarja 2016 – Nemčija/Komisija

(Zadeva T-28/16)

(2016/C 098/72)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in A. Lippstreu)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— člen 1 in Prilogo k Izvedbenemu sklepu Evropske komisije (EU) 2015/2098 z dne 13. novembra 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije, razglasi za nična, v delu, v katerem so plačila, nastala pristojnim organom Zvezne republike Nemčije za EKSRP v višini skupaj 7 719 920,30 EUR izključena iz financiranja Unije,

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 71(2) v povezavi s členom 2(e) Uredbe (ES) št. 1698/2005 (1), ker je Komisija zahtevala, da se izbirna merila uporabijo, ne le za dejansko „aktivnost“ v smislu člena 2(e) Uredbe št. 1698/2005, ampak tudi za predhodne faze nacionalnih postopkov ureditve zemljišč in obnove vasi, ter ker Komisija ni upoštevala pogojev, ki se uporabljajo za izbirna merila.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev načela partnerstva iz člena 6 Uredbe (ES) št. 1698/2005, načela lojalnega sodelovanja (člen 4(3), prvi pododstavek, PEU) in načela zaupanja v pravo, ker je Komisija odločbo o popravku oprla na pristop, ki ga je sama odobrila oziroma mu ni nasprotovala.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev načela subsidiarnosti (člen 5 PEU), ker je Komisija posegla v postopkovno avtonomijo in prostorsko načrtovanje države članice.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 52(2) Uredbe (EU) št. 1306/2013 (2), člena 31(2) Uredbe št. 1290/2005 (3) in načela sorazmernosti, ker Komisija s pavšalnim popravkom 10 % ni ustrezno upoštevala narave in v vsakem primeru omejenega obsega morebitne kršitve v povezavi z izbirnimi merili ter ni upoštevala okoliščine, da niti Evropski uniji dejansko ni nastala finančna škoda niti ni bilo nikoli dejanske nevarnosti, da bi ji nastala.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 277, str. 1).

(2) Uredba (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL L 347, str. 549).

(3) Uredba Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, str. 1).
—

razveljavi odločbo tožene stranke z dne 9. septembra 2015 in ji naloži, naj na podlagi prijave št. 13 154 315 z dne 8. avgusta 2014 kot znamko Unije registrira figurativno znamko „CityTrain“ z navedbo barv „siva, svetlordeča“ za v prijavi navedene proizvode in storitve iz razredov 12, 37 in 42.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na škodo, ki je nastala tožečima strankama in na vzročno zvezo med protipravnim ravnanjem ECB in to škodo.
—

razglasi ničnost odločbe Evropske komisije DIGIT/R/3/SDP/PT 5107460 (2015), ki jima je bila vročena z dopisom z dne 29. oktobra 2015 in s katero je Komisija ponudbo tožečih strank uvrstila na šesto mesto za enega od treh ločenih sklopov in, natančneje, za sklop št. 3, v okviru odprtega postopka javnega razpisa št. DIGIT/R3/PO/2015/0008 – STIS IV, imenovanega „Support and consulting services for technical informatics staff IV (STIS IV)“.
—

razglasi za ničen Sklep Komisije (EU) 2015/1585 z dne 25. novembra 2014 o shemi pomoči SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (ki jo je Nemčija izvajala za podporo za električno energijo iz obnovljivih virov in energetsko intenzivne uporabnike), zlasti ugotovitev iz členov 1 in 3, da ima posebno pravilo o nadomestilih („Besondere Ausgleichsregelung“) v skladu z zakonom EEG iz leta 2012 značilnosti pomoči in da je nezdružljivo z notranjim trgom, ter obveznost iz členov 2, 6 in 7, da bodo od podjetij-upravičencev delno izterjane ugodnosti, prejete v letih 2013 in 2014;
SL Uradni list Evropske unije C 48/66

Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Mulvad/Parlament

(Zadeva T-653/15)

(2016/C 048/74)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Nils Mulvad (Risskov, Danska) (zastopnica: N. Pirc Musar, odvetnica)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Odločbo Evropskega parlamenta A(2015)8732 C z dne 14. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov, ki se nanašajo na informacije o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih za splošne stroške in stroške za osebje poslancev Evropskega parlamenta, razglasi za nično;

— Parlamentu naloži plačilo stroškov tožeče stranke v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča, vključno s stroški morebitnih intervenientk.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 (2), ker zahtevani osebni podatki niso varovani na podlagi zakonodaje Skupnosti.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav so bili izpolnjeni pogoji za razkritje.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti na podlagi členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 6(3) Uredbe št. 1049/2001, v skladu s katero je potreben preizkus vsakega posameznega dokumenta.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zahtevanih dokumentov ni bila utemeljena.

5. Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve, izhajajoče iz členov 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker Parlament ni odgovoril na vse trditve tožeče stranke.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).
SL Uradni list Evropske unije C 48/52

Tožba, vložena 23. oktobra 2015 – Frank/Komisija

(Zadeva T-603/15)

(2016/C 048/60)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Regine Frank (Bonn, Nemčija) (zastopnik: W. Trautner, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča strank predlaga, naj

— se razveljavi sklep – posredovan z dopisom z dne 5. junija 2015 -, s katerim je bil projekt tožeče stranke št. 680151 – QUASIMODO v fazi 1 ocenjen negativno in ni bil pripuščena v fazo 2 ocenjevanja;

— se plačilo stroškov postopka naloži toženi stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo tožeča stranka izpodbija zavrnilo odločbo zaradi molka Komisije v zvezi z upravno pritožbo zoper sklep ERCEA z dne 5. junija 2015, v skladu s katerim projekt tožeče stranke št. 680151 – QUASIMODO v zvezi s pozivom za predložitev projektov in povezanih dejavnosti kar zadeva delovni program ERC za leto 2015 iz okvirnega programa za razvoj in inovacije (2014-2020) – „Horizont 2020“ ni bil ocenjen pozitivno in ni bilo dopuščeno ocenjevanje tega projekta v fazi 2.

V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja dva razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: Kršitev načela preglednosti Tožeča stranka navaja, da je ERCES s svojim ravnanjem večkrat kršila načelo preglednosti. Podlage za presojo naj ne bi bile navedene v „Guidelines for Applicants“, niti naj ne bi bile prepričljivo pojasnjene v sklepu z dne 5. junija 2015.
SL Uradni list Evropske unije C 48/67

Tožba, vložena 13. novembra 2015 – České centrum pro investigativní žurnalistiku/Parlament

(Zadeva T-654/15)

(2016/C 048/75)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Praga, Češka republika) (zastopnica: N. Pirc Musar, odvetnica)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predloga

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— razglasi za nično odločbo A(2015)8681 C Evropskega parlamenta z dne 14. septembra 2015, s katero je bila zavrnjena potrdilna prošnja tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov v zvezi s podatki o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih splošnih stroškov in kadrovskih stroških poslancev Evropskega parlamenta;

— Parlamentu v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov tožeče stranke, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, (2) ker zahtevani osebni podatki niso zavarovani z zakonodajo Skupnosti.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih podatkov zavrnjen, čeprav so bili pogoji za razkritje izpolnjeni.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti na podlagi členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 6(3) Uredbe št. 1049/2001, da se opravi obravnava vsakega posameznega dokumenta.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zahtevanih dokumentov ni bila utemeljena.

5. Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve, določene s členoma 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker Parlament ni obravnaval vseh argumentov tožeče stranke.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).
3.

Tožeča stranka poleg tega navaja, da, kot je pojasnjeno v nadaljevanju v tožbi, nepremoženjska škoda, ki jo je utrpela tožeča stranka, znaša 1 000 000,00 EUR; in premoženjska škoda, ki so jo ocenili neodvisni revizorji, znaša 84 767,66 britanskih funtov, 3 774 187,07 EUR in 1 532 688,00 USD, brez poseganja v katerokoli drug dodaten znesek, ki ga je mogoče določiti v postopku. Zato je skupni znesek odškodninskega zahtevka tožeče stranke 84 767,66 britanskih funtov, plus 4 774 187,07 EUR, plus 1 532 697,01 USD in plus katerokoli drug znesek, ki ga je mogoče določiti v postopku.
—

Frontex naloži, da tožečim strankam povrne škodo, ki so jo utrpele zaradi izgubljene priložnosti, da bi jim bilo oddano naročilo, in ki po njihovi oceni ex aequo et bono znaša 85 000 EUR, skupaj z obrestmi od datuma izdaje sodbe, oziroma v kakršnem koli drugem znesku, ki ga določi Splošno sodišče, in
3.

Tretji razlog: obstoj premoženjske škode in škode za ime tožeče stranke (upad prometa in dobička, negativen vpliv na ugled), ki jo je tožena stranka povzročila neposredno in namenoma zaradi opustitve sprejetja odločbe in zaradi sprejetja zgoraj navedenih odločb, ki sta nični.
—

podredno, da naj se vse zneske ali del teh zneskov, uveljavljanih iz naslova nematerialne škode, šteje za materialno škodo in so iz tega naslova upoštevni; in
—

razglasi ničnost Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2015/1119 z dne 22. junija 2015 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije [notificiranega pod dokumentarno številko C(2015) 4076] (1) v delu, v katerem so iz financiranja Evropske unije izključeni odhodki, nastali v okviru ločenih neposrednih pomoči za leta zahtevkov 2009, 2010 in 2011 in v okviru navzkrižne skladnosti za zahtevke iz leta 2011, in ker v njem ni bilo določeno vračilo zneska v višini 1 0 4 60 620,42 EUR Helenski republiki na podlagi sodbe Splošnega sodišča Helenska republika/Evropska komisija (T-632/11, EU:T:2014:934) z dne 6. novembra 2014, v skladu s tem, kar je bilo navedeno v tožbi glede dejanskega stanja in tožbenih razlogov za razglasitev ničnosti; in
—

poleg dokazov, predloženih v upravnem postopku, prizna dokaze, priložene tej tožbi, ki so oštevilčeni z od 1 do 4, kakor so našteti v seznamu dokumentov, ki so priloženi tožbi.
—

toženi stranki naloži, da mora plačati pravne ter druge stroške in izdatke tožečih strank, ki so jim nastali v zvezi s to tožbo, tudi če bo ta zavrnjena.
(1)

je, ne da bi upoštevala naravo kršitve in finančno škodo, povzročeno Evropski uniji, uporabila pavšalni popravek, čeprav je bilo na podlagi informacij, ki so bile predložene po ex-post preverjanjih vseh zahtevkov, ki jih je Litva izvedla na ustrezen in razumen način, mogoče natančno določiti finančno škodo, ki je dejansko nastala Evropski uniji. Vlada Republike Litve trdi, da so ex-post preverjanja, ki so jih izvedli litovski organi, primeren način za določitev dejanske škode za sklad, ker: — so merila, izbrana za preverjanja, skladna s pojmom kmetijske proizvodnje; — je Komisija pojem kmetijske proizvodnje napačno povezala s pojmom delno samooskrbnih kmetij; — Komisija ni upoštevala ciljev Republike Litve in ukrepov, ki so bili jasno navedeni v dokumentih programa za razvoj podeželja.
SL Uradni list Evropske unije C 337/29

Tožba, vložena 29. julija 2015 – Systran/Komisija

(Zadeva T-421/15)

(2015/C 337/30)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Systran SA (Pariz, Francija) (zastopniki: J. Hoss, E. Omes in P. Hoffmann, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

— združitev te zadeve z zadevo T-481/13;

— razglasitev ničnosti sklepa z dne 25. junija 2015, ki ga je sprejela Evropska komisija oziroma Evropska unija;

— naložitev vseh stroškov Evropski komisiji in Evropski uniji.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti sklepa Komisije, s katerim je ta po izdaji sodbe Sodišča z dne 18. aprila 2013 v zadevi Komisija/Systran in Systran Luxembourg (C-103/11 P, ZOdl., EU:C:2013:245) začela izterjavo kompenzacijskih obresti, skupaj z zamudnimi obrestmi, od 19. avgusta 2013 za znesek, ki ga je Komisija plačala tožeči stranki kot odškodnino po izdaji sodbe Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 v zadevi Systran in Systran Luxembourg/Komisija (T-19/07, ZOdl., EU:T:2010:526), ki jo je Sodišče s sodbo razveljavilo.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki oziroma podobni tistim iz zadeve T-481/13, Systran/Komisija (1).

(1) UL 2013, C 336, str. 27.
1.

Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba člena 107(3)(c) PDEU zaradi sprejetja skupnega interesa Tožeče stranke trdijo, da je Komisija pri preizkusu mešala merila, ki bi jih morala upoštevati na podlagi členov 107(3)(b) in 107(3)(c) PDEU in s tem napačno uporabila navedeni določbi. Komisija naj bi poleg tega ugotovila skupni interes pri spodbujanju jedrske energije, ki naj ga v teh okoliščinah ne bi bilo. Komisija prav tako sprejema skupni interes pri zanesljivosti oskrbe, ki je celo v skladu s členom 194 PDEU dejansko eden od ciljev Unije na področju energije, ki pa naj ga ne bi bilo mogoče doseči z gradnjo in obratovanjem zadevne jedrske elektrarne.
1.

S prvim pritožbenim razlogom se zatrjuje nepravilna uporaba prava in izkrivljanje dejstev in dokazov ter kršitev pravice do obrambe, ker naj bi ocena uspešnosti pritožnice ne bila opravljena skrbno in ob spoštovanju načela enakega obravnavanja.