Zadeva C‑48/15

État belge, SPF Finances

proti

NN (L) International SA

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo cour d’appel de Bruxelles)

„Predhodno odločanje — Neposredno obdavčenje — Prosti pretok kapitala — Svoboda opravljanja storitev — Direktiva 69/335/EGS — Členi 2, 4, 10 in 11 — Direktiva 85/611/EGS — Člena 10 in 293 ES — Letni davek na kolektivne naložbene podjeme — Dvojno obdavčevanje — Sankcija, ki se uporablja za tuje kolektivne naložbene podjeme“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. maja 2016

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 21.)

Člene 2, 4, 10 in 11 Direktive 69/335 o posrednih davkih na zbiranje kapitala, kakor je bila spremenjena z Direktivo 85/303, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo zakonodaji države članice, s katero se uvaja letni davek na kolektivne naložbene podjeme, in v skladu s katero so s tem davkom zavezani tuji kolektivni naložbeni podjemi. Tak letni davek namreč ne ustreza nobeni od transakcij, ki so davku na kapital zavezane v skladu s členom 4 Direktive 69/335, za katere je značilno, da se z njimi kapital ali premoženje prenese na kapitalsko družbo v državi članici obdavčenja ali pa da se z njimi dejansko povečajo kapital ali sredstva družb, za kar očitno ne gre v primeru davka na neto zneske, naložene v neki državi članici. Ta davek prav tako ne spada med davke, ki so prepovedani s členom 10 Direktive 69/335, ker, prvič, ne ustreza nobeni obdavčljivi transakciji iz člena 4 te direktive, na katerega se sklicuje člen 10(a) in (b) te direktive, in drugič, ni nikakor povezan z registracijo ali katero koli drugo formalnostjo, ki jo je treba pridobiti pred začetkom poslovanja, v smislu člena 10(c) navedene direktive. Ta davek tudi nikakor ne ustreza transakcijam, ki so predmet člena 11 iste direktive. Zato ta letni davek na kolektivne naložbene podjeme ne spada na področje uporabe Direktive 69/335. Zadnjenavedena torej ne nasprotuje temu, da so navedeni tuji podjemi zavezani s takim davkom. (Glej točke od 25 do 27 in izrek 1.)

Direktivo 85/611 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), po potrebi v povezavi s členom 10 ES in členom 293, druga alinea, ES, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji države članice, s katero se uvaja letni davek na kolektivne naložbene podjeme, in v skladu s katero so s tem davkom zavezani tuji kolektivni naložbeni podjemi, ki svoje enote nalagajo v tej državi članici, če se ta zakonodaja uporablja brez diskriminacije. Ugotoviti je namreč treba, da obdavčitev KNPVP ne spada na področje, ki ga ureja Direktiva 85/611, ki v zvezi s tem področjem ne vsebuje nobene določbe. Kljub temu je člen 44(3) te direktive zahteval, da se morajo določbe zakonskih in podzakonskih predpisov, ki se za KNPVP uporabljajo v neki državi članici in ki ne spadajo na področje, ki ga ureja ta direktiva, uporabljati brez diskriminacije. (Glej točki 32 in 34 ter izrek 2.)

Cilj člena 293 ES ni določiti pravno pravilo, ki bi se neposredno uporabljalo, ampak le opredeliti vrsto zadev, o katerih države članice med seboj začnejo pogajanja, v kolikor je to potrebno. Čeprav je odprava dvojnega obdavčevanja v Uniji med cilji Pogodbe, iz besedila te določbe izhaja, da ta kot taka posameznikom ne more dajati pravic, na katere bi se bilo mogoče sklicevati pred nacionalnimi sodišči. Prav tako člena 10 ES, ki določa splošno obveznost držav članic, ni mogoče razlagati tako, da bi državam članicam nalagal posebno obveznost, ki bi presegala obveznosti, ki jim jih je mogoče naložiti v skladu s členi 49 ES, 56 ES in 293 ES. (Glej točko 38.)

Kadar se v okviru presoje skladnosti nekega nacionalnega ukrepa s pravom Unije ta ukrep nanaša hkrati na svobodo opravljanja storitev in na prosti pretok kapitala, ga Sodišče načeloma preizkusi zgolj glede na eno od teh dveh svoboščin, če se izkaže, da je v okoliščinah postopka v glavni stvari ena od njih popolnoma drugotna v razmerju do druge in da se ji lahko pridruži. (Glej točko 39.)

Člen 56 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji države članice, s katero se uvaja letni davek na kolektivne naložbene podjeme in v skladu s katero so s tem davkom zavezani tuji kolektivni naložbeni podjemi, ki svoje enote nalagajo v tej državi članici. Med ukrepe, ki so po členu 56(1) ES prepovedani, ker gre za omejitve pretoka kapitala, namreč spadajo tisti, ki bi lahko odvrnili naložbe nerezidentov v državi članici ali bi lahko odvrnili državljane omenjene države članice, da to storijo v drugih državah. Vendar pri letnem davku na kolektivne naložbene podjeme, ki se brez razlikovanja uporablja za vse navedene podjeme, domače in tuje, ne gre za tak primer, saj je edina razlika v objektivnem položaju teh dveh kategorij kolektivnih naložbenih podjemov glede zavezanosti s tem davkom ta, da se letni davek na navedene tuje podjeme doda k davku, k plačilu katerega so lahko zavezani v državi članici, v kateri imajo sedež. S tega vidika – v primeru neusklajenosti na ravni Unije – neugodnosti, ki jih lahko povzroči vzporedno izvajanje davčne pristojnosti različnih držav članic, ne pomenijo omejitev prostega pretoka kapitala, če to izvajanje ni diskriminatorno. Poleg tega države članice niso dolžne prilagajati svojega davčnega sistema različnim davčnim sistemom drugih držav članic, zlasti da bi odpravile dvojno obdavčevanje. (Glej točke 44, 46, 47, 49 in izrek 3.)