Združeni zadevi C‑293/12 in C‑594/12

Digital Rights Ireland Ltd

proti

Minister for Communications, Marine and Natural Resources in drugi in Kärntner Landesregierung in drugi

(predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki sta ju vložila High Court (Irska) in Verfassungsgerichtshof)

„Elektronske komunikacije — Direktiva 2006/24/ES — Javno dostopne elektronske komunikacijske storitve ali javna komunikacijska omrežja — Hramba podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem takih storitev — Veljavnost — Členi 7, 8 in 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah“

Povzetek – Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 8. aprila 2014

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, členi 7, 8 in 52(1); Direktiva 2006/24 Evropskega parlamenta in Sveta)

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, členi 7, 8 in 52(1); Direktiva 2006/24 Evropskega parlamenta in Sveta)

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 7 in 8; Direktiva 2006/24 Evropskega parlamenta in Sveta, členi 3, 4, 5, 6 in 8)

Obveznost, ki je s členoma 3 in 6 Direktive 2006/24 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, in spremembi Direktive 2002/58 naložena ponudnikom teh storitev, da v določenem obdobju hranijo podatke o zasebnem življenju osebe in njenih komunikacijah, kot so navedeni v členu 5 te direktive, sama po sebi pomeni poseganje v pravice, zagotovljene s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Ker poleg tega člena 4 in 8 Direktive 2006/24 določata pravila o dostopu pristojnih nacionalnih organov do podatkov, prav tako pomenita poseganje v pravice, zagotovljene s členom 7 Listine. Tudi Direktiva 2006/24 pomeni poseganje v temeljno pravico do varstva osebnih podatkov, zagotovljeno s členom 8 Listine, ker določa obdelavo osebnih podatkov. To poseganje je občutno in ga je treba šteti za posebej resno. Poleg tega lahko okoliščina, da se podatki hranijo in pozneje uporabljajo, ne da bi bil naročnik ali registrirani uporabnik o tem obveščen, pri zadevnih osebah vzbuja občutek, da je njihovo zasebno življenje pod stalnim nadzorom. (Glej točke od 34 do 37.)

V skladu s členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah mora biti kakršno koli omejevanje uresničevanja pravic in svoboščin, ki jih priznava Listina, predpisano z zakonom in spoštovati njihovo bistveno vsebino, ob upoštevanju načela sorazmernosti pa so omejitve teh pravic in svoboščin dovoljene samo, če so potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali če so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. Prvič, čeprav hramba podatkov, določena z Direktivo 2006/24 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, in spremembi Direktive 2002/58, pomeni posebej resno poseganje v temeljno pravico do spoštovanja zasebnega življenja in druge pravice, zagotovljene s členom 7 Listine, ne more posegati v njihovo bistveno vsebino, saj ta direktiva, kot izhaja iz njenega člena 1(2), ne dovoljuje seznanjanja z vsebino elektronskih komunikacij kot tako. Ta hramba podatkov tudi ne more posegati v bistveno vsebino temeljne pravice do varstva osebnih podatkov, potrjene v členu 8 Listine, saj Direktiva 2006/24 v členu 7 določa pravilo o varovanju in varnosti podatkov. Drugič, stvarni cilj Direktive 2006/24 je, kot izhaja iz njenega člena 1(1), zagotoviti dostopnost teh podatkov za namen preiskovanja, odkrivanja in pregona hudih kaznivih dejanj, kakor jih opredeljuje nacionalna zakonodaja vsake od držav članic. Stvarni cilj te direktive je zato prispevati k boju proti hudemu kriminalu in tako nazadnje k javni varnosti. Zato hramba podatkov, da se pristojnim nacionalnim organom omogoči možnost dostopa do teh podatkov, kot določa Direktiva 2006/24, dejansko ustreza cilju v splošnem interesu. (Glej točke od 38 do 41 in 44.)