ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Carinska unija – Zunanji tranzitni postopek

(Uredba Sveta 2913/92, člen 204(1)( a))

Summary

Člen 204(1)(a) Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 648/2005, je treba razlagati tako, da se ta ne uporablja, če je pooblaščeni pošiljatelj pomotoma začel dva zunanja tranzitna postopka za isto blago, saj dodatni postopek, ki se nanaša na neobstoječe blago, ne more povzročiti nastanka carinskega dolga v skladu z navedeno določbo.

Napaka začetka dveh zunanjih tranzitnih postopkov za isto blago kot taka ne more prizadeti ciljev, zajetih v člen 204, in tako upravičiti nastanek carinskega dolga. Prvič, v zvezi s ciljem preprečitve tveganja, da bi bilo neskupnostno blago sproščeno v gospodarski tokokrog Unije, je treba ugotoviti, da pri zunanjem tranzitnem carinskem postopku, začetem za neobstoječe blago, ni nikakršnega tveganja, da bi bilo neskupnostno blago sproščeno v gospodarski tokokrog Unije, ne da bi bila zanj plačana carina, kar bi lahko povzročilo nelojalno konkurenco in nevarnost davčnih izgub. Drugič, zadevnega cilja zagotovitve skrbne uporabe določb carinskega postopka ni mogoče doseči pri zunanjem tranzitnem postopku, ki se ne nanaša na obstoječe blago. Takega postopka namreč ni mogoče pravilno uvesti, če se uporabi za neobstoječe blago. To velja še toliko bolj, če bi bila obveznost predložitve blaga v namembnem carinskem uradu – kadar blago iz pomotoma začetega tranzitnega postopka ne obstaja – izpolnjena s tem, da je glavnemu zavezancu v nasprotju z načelom ultra posse nemo obligatur naložena obveznost, ki je ne more izpolniti.

(Glej točke od 32 do 34, 37 in 38 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Davčna zakonodaja – Dohodnina – Nacionalna ureditev, ki izključuje odbitje stroškov univerzitetnega študija na zasebnih univerzitetnih ustanovah na ozemlju druge države članice – Nedopustnost – Možnost odbitja teh stroškov v okviru najvišjega zneska ustreznih stroškov, ki so določeni za podoben študij na javni nacionalni univerzi, ki je najbližja davčnemu domicilu zavezanca – Dopustnost

(člen 49 ES)

2. Državljanstvo Evropske unije – Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – Davčna zakonodaja – Dohodnina – Nacionalna ureditev, ki izključuje odbitje stroškov univerzitetnega študija na univerzitetnih ustanovah na ozemlju druge države članice – Nedopustnost – Možnost odbitja teh stroškov v okviru najvišjega zneska ustreznih stroškov, ki so določeni za podoben študij na javni nacionalni univerzi, ki je najbližja davčnemu domicilu zavezanca – Dopustnost

(člen 18 ES)

Summary

1. Člen 49 ES je treba razlagati tako, da:

– nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija na univerzitetnih ustanovah na ozemlju te države članice, medtem ko na splošno izključuje to možnost glede stroškov univerzitetnega izobraževanja, ki nastanejo v zasebni univerzitetni ustanovi v drugi državi članici;

– ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija, ki so nastali v zasebni univerzitetni ustanovi v drugi državi članici, v okviru najvišjega zneska ustreznih stroškov, ki so določeni za podoben študij na javni nacionalni univerzi, ki je najbližja davčnemu domicilu zavezanca.

(Glej točko 66 in točko 1 izreka.)

2. Člen 18 ES je treba razlagati tako, da:

– nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija na izobraževalnih ustanovah na ozemlju te države članice, medtem ko na splošno izključuje to možnost glede stroškov univerzitetnega izobraževanja, ki nastanejo v univerzitetni ustanovi v drugi državi članici;

– ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija, ki so nastali v univerzitetni ustanovi v drugi državi članici, v okviru najvišjega zneska ustreznih stroškov, ki so določeni za podoben študij na javni nacionalni univerzi, ki je najbližja davčnemu domicilu zavezanca.

(Glej točko 78 in točko 2 izreka.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES; Direktiva Sveta št. 85/337, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega Parlamenta in Sveta št. 2003/35, člen 10a) (Glej točke od 12 do 15.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 10a, prvi, drugi in tretji odstavek, Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES (UL L 73, str. 5) in z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 156, str. 17) – Nacionalna ureditev, ki omejuje sodelovanje javnosti pri odločanju v okoljskih zadevah.

Izrek

Izrek

1. Češka republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 10a, prvi, drugi in tretji odstavek, Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003, ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive.

2. Češki republiki se naloži plačilo stroškov.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 25. februarja 2010 – Komisija proti Avstriji

(Zadeva C-330/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2006/43/ES — Pravo družb — Obvezne revizije za letne in konsolidirane računovodske izkaze — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 9.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje oziroma nesporočitev določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS (UL L 157, str. 87), v predpisanem roku.

Izrek

1. Republika Avstrija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 25. februarja 2010 – Komisija proti Avstriji

(Zadeva C-330/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2006/43/ES — Pravo družb — Obvezne revizije za letne in konsolidirane računovodske izkaze — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 9.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje oziroma nesporočitev določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS (UL L 157, str. 87), v predpisanem roku.

Izrek

1. Republika Avstrija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. novembra 2009 – Komisija proti Italiji

(Zadeva C-12/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2006/17/ES — Tehnične zahteve za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 8.)

2. Države članice — Obveznosti — Izvrševanje direktiv — Neizpolnitev obveznosti — Utemeljitev na podlagi nacionalne ureditve — Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 9.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ukrepov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/17/ES z dne 8. februarja 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih tehničnih zahtevah za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic (UL L 38, str. 40) v predpisanem roku

Izrek

1. Italijanska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/17/ES z dne 8. februarja 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih tehničnih zahtevah za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1), prvi pododstavek, Direktive 2006/17.

2. Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. novembra 2009 – Komisija proti Italiji

(Zadeva C-12/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2006/17/ES — Tehnične zahteve za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 8.)

2. Države članice — Obveznosti — Izvrševanje direktiv — Neizpolnitev obveznosti — Utemeljitev na podlagi nacionalne ureditve — Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 9.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje ukrepov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/17/ES z dne 8. februarja 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih tehničnih zahtevah za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic (UL L 38, str. 40) v predpisanem roku

Izrek

1. Italijanska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/17/ES z dne 8. februarja 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih tehničnih zahtevah za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1), prvi pododstavek, Direktive 2006/17.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 4. februarja 2010 – Komisija proti Združenemu kraljestvu

(Zadeva C-259/09)

„Ravnanje z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti — Neopravljen prenos ali nesporočitev nacionalnih ukrepov za prenos“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 7.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (UL L 102, str. 15), v predpisanem roku.

Izrek

1. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

2. Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 4. februarja 2010 – Komisija proti Združenemu kraljestvu

(Zadeva C-259/09)

„Ravnanje z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti — Neopravljen prenos ali nesporočitev nacionalnih ukrepov za prenos“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 7.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (UL L 102, str. 15), v predpisanem roku.

Izrek

1. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
1.

Republika Poljska s tem, da je uredila maloprodajne tarife za storitve širokopasovnega dostopa brez predhodne analize trga, ni izpolnila obveznosti iz členov 16 in 17 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) v povezavi s členoma 16 in 27 Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva).
71

Poudariti je treba, da je treba šteti, da nacionalna zakonodaja, ki temelji na presoji objektivnih in preverljivih dokazov za določitev, ali ima transakcija naravo povsem umetnega konstrukta z izključno davčnimi nameni, ne presega tistega, kar je potrebno za uresničitev ciljev v zvezi z enakomerno razdelitvijo davčnih pristojnosti med državami članicami in s preprečitvijo davčnega izogibanja preprečitev zlorab, kadar, prvič, vsakič, ko obstaja sum, da neka transakcija presega to, za kar bi se zadevne družbe dogovorile v okoliščinah svobodne konkurence, davčnemu zavezancu omogoča, in to brez pretiranih upravnih zahtev, da predloži dokaze v zvezi z morebitnimi poslovnimi razlogi, iz katerih je bila sklenjena ta transakcija (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, točka 82, in sklep z dne 23. aprila 2008 v zadevi Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation,C-201/05, ZOdl., str. I-2875, točka 84).
Člen 11 osnovne uredbe določa:

„[…]

2. Dokončni protidumpinški ukrep preneha veljati pet let po svoji uvedbi ali pet let po datumu zaključka zadnjega pregleda, ki je obravnaval tako dumping kot tudi škodo, razen če je v tem pregledu določeno [ugotovljeno], da bo po izteku ukrepov verjetno prišlo do nadaljevanja ali do ponovnega pojava dampinga in škode. Tak pregled zaradi izteka ukrepa se začne na pobudo Komisije ali pa na zahtevo, ki jo vložijo proizvajalci Skupnosti ali pa se vloži v njihovem imenu, in ukrep ostane v veljavi, dokler ni znan rezultat takega pregleda.

Pregled ob izteku ukrepa se začne, če zahtevek zanj vsebuje dovolj dokazov, da bi konec ukrepov verjetno imel za posledico nadaljevanje ali ponovno pojavljanje dampinga ali škode. Na tako verjetnost lahko na primer kažejo dokazi o nadaljevanju dampinga in škode ali dokazi, da je odstranitev škode deloma ali v celoti posledica obstoja ukrepov ali dokazi, da so okoliščine, v katerih se nahajajo izvozniki, ali pa okoliščine na trgu take, da kažejo na verjetnost nadaljevanja škodljivega dampinga.

[…]

5. Ustrezne določbe te uredbe v zvezi s postopki in vodenjem preiskav, razen tistih, ki se nanašajo na roke, se uporabljajo za vsak pregled, ki se opravlja v skladu z odstavki 2, 3 in 4 tega člena. Pregledi, ki se opravljajo v skladu z odstavkoma 2 in 3, se izvedejo čim hitreje in se običajno zaključijo v 12 mesecih od datuma začetka pregleda […].

6. […] Kjer pregledi to opravičujejo, institucija Skupnosti, ki je odgovorna za uvajanje ukrepov, ukrepe prekliče ali obdrži v skladu z odstavkom 2 oziroma prekliče, obdrži ali spremeni v skladu z odstavkoma 3 in 4. […]“
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. decembra 2009 – Komisija proti Grčiji

(Zadeva C-248/08)

„Neizpolnitev obveznosti države – Uredba (ES) št. 1774/2002 – Členi 4(2)(a) in (c), 5(2)(c), 6(2)(b), od 10 do 15, 17, 18 in 26 – Živalski stranski proizvodi – Odpadki – Zakopavanje brez predhodne predelave – Neobstoj uradnega nadzora – Obrati, ki zagotavljajo varno predelavo živalskih stranskih proizvodov – Obratovanje – Neobstoj odobritve – Sežiganje snovi s specifičnim tveganjem – Neobstoj ustreznih postopkov“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Tožba zaradi upravne prakse, ki je v nasprotju s pravom Skupnosti – Dopustnost – Pogoji (členi 10 ES, 211 ES in 226 ES) (Glej točke 21, 22, od 26 do 28, 58.)

2. Varovanje javnega zdravja – Zdravstvena pravila za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi – Obveznost držav članic, da razvijejo ustrezno infrastrukturo in sprejmejo vse potrebne ukrepe za uskladitev s temi pravili – Obveznost rezultata (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1774/2002, členi 4(2)(a) in (c), 5(2)(c), 6(2)(b), od 10 do 15, 17, 18 in 26) (Glej točke od 34 do 37, 48, 49, od 56 do 59, 66, 68.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 4(2), 5(2), od 10 do 15, 17, 18 in 26 Uredbe (ES) št. 1774/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. oktobra 2002 o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi (UL L 273, str. 1) – Zakopavanje živalskih stranskih proizvodov brez predhodne predelave – Neobstoj uradnega nadzora

Izrek

1) Helenska republika s tem, da ni pravilno niti uporabila niti izvedla Uredbe (ES) št. 1774/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. oktobra 2002 o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi, glede zakopavanja odpadkov brez predhodne predelave, neobstoja uradnega nadzora, odobritve obratov za predelavo živalskih stranskih proizvodov in sežiganja snovi s specifičnim tveganjem, ni izpolnila obveznosti iz členov 4(2), 5(2), od 10 do 15, 17, 18 in 26 Uredbe št. 1774/2002.
56

Vendar, kot pravilno poudarjajo češka in nemška vlada ter Komisija, so prevodi, predpisani v tej določbi, namenjeni zaprošenim organom za njihove potrebe, in nikakor dolžnikom. Poleg tega, kot je tudi pravilno navedla Komisija na podlagi primerjave sistema Direktive 76/308 s sistemom pravosodnega sodelovanja v civilnih in gospodarskih zadevah, kot je določen zlasti z Uredbo (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (UL L 324, str. 79) – glede na to, da zadnjenavedeno sodelovanje urejajo predpisi, ki se razlikujejo od predpisov, ki urejajo pravosodno sodelovanje v upravnih in davčnih zadevah – je postopek pred davčno upravo ali vročitev odločb, ki temu postopku sledi, urejen z zakoni držav članic.
1.

Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da prošnje za presojo načrtovanja izrabe mineralnih virov („Review of Mineral Planning“), vložene v Walesu pred 15. novembrom 2000, niso bile predmet zahtev iz členov 2(1) in 4(2) Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
11

V dopisu, priloženem navedenemu zahtevku, so odvetniki družbe Yaesu Europe, ki imajo sedež v Nemčiji in ki so tudi na omenjenem obrazcu navedeni kot zastopniki te družbe za vročitve, zapisali, da so podpisali ta zahtevek za račun svoje stranke. V zvezi s tem je bilo temu dopisu priloženo „pooblastilo za postopek vračila vstopnega davka“, ki ga je sestavil zakoniti zastopnik tožene stranke v postopku v glavni stvari in ki s katerim so bili odvetniki pooblaščeni, da jo pravno zastopajo v vseh postopkih vračila DDV.
39

Kot je poleg tega razvidno iz odgovora na tožbo, dejavnost subjektov, ki opravljajo preglede vozil, poteka na dveh stopnjah. Na prvi stopnji je treba opraviti tehnični preizkus, torej preveriti je treba, ali so pregledana vozila v skladu s tehničnimi pravili, ki se uporabljajo, in izdati je treba zapisnik o tehničnem preizkusu, v katerem so navedene podrobnosti opravljenih meritev in njihovi rezultati. Na drugi stopnji ta dejavnost zajema potrditev opravljenega pregleda, tako da se na vozilo pritrdi nalepka, ali pa zavrnitev take potrditve.
1)

Irska s tem, da razen v grofiji Cavan ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členoma 4 in 8 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991, glede odpadnih voda iz gospodinjstva, odstranjenih v podeželskem okolju skozi greznice in druge sisteme ravnanja z odpadnimi vodami, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
29

V teh okoliščinah je Cour de cassation prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali sklicevanja na enako obravnavanje delničarjev in, natančneje, zaščito manjšinskih delničarjev (a) v Drugi direktivi ‚družb‘ 77/91 […], in sicer v členih 20 in 42, (b) v priporočilu Komisije [77/534], in sicer v ‚splošnem načelu 3‘ in ‚dopolnilni določbi 17‘, (c) v Direktivi […] 79/279 […], in sicer na priloženem seznamu C, točka 2(a), povzeti v Direktivi [2001/34], (d) v Direktivi […] 2004/25 […], in sicer v členu 3(1)(a), ob upoštevanju uvodne izjave 8 izhajajo iz splošnega načela prava Skupnosti? 2. Ali je ob pritrdilnem odgovoru na prvo vprašanje to splošno načelo prava Skupnosti treba uporabiti samo v razmerjih med družbo in njenimi delničarji ali tudi v razmerjih med večinskimi delničarji, ki upravljajo oziroma nadzorujejo družbo, in manjšinskimi delničarji te družbe, zlasti kadar delnice družbe kotirajo na borzi vrednostnih papirjev? 3. Ali je ob pritrdilnem odgovoru na prejšnji vprašanji to splošno načelo prava Skupnosti z vidika kronološkega razvoja sklicevanj iz prvega vprašanja treba razumeti tako, da je obstajalo in bilo v razmerjih med večinskimi in manjšinskimi delničarji v smislu drugega vprašanja zavezujoče že pred začetkom veljavnosti zgoraj navedene Direktive 2004/25 in pred nastankom spornega dejanskega stanja v obravnavani zadevi, to je v prvi polovici leta 2001?“
7

Kljub temu člen 9 Direktive dovoljuje določene izjeme pod temi pogoji: „1. Države članice lahko odstopajo od določb členov 5, 6, 7 in 8, kadar ni na voljo druge zadovoljive rešitve, zaradi: […] (c) dopustitve ujetja, posedovanja ali druge sprejemljive oblike uporabe določenih ptic v majhnem številu pod strogo nadzorovanimi pogoji in na selektivni podlagi. 2. Odstopanja morajo navajati: — vrste, ki so predmet odstopanj, — sredstva, naprave ali načine, dovoljene za ujetje ali ubitje, — pogoje tveganja ter krajevne in časovne okoliščine, v katerih se ta odstopanja lahko odobrijo, — organ, pooblaščen za izjavo, da so zahtevani pogoji dani, in za odločitev o tem, katera sredstva, naprave ali načini se lahko uporabijo, v okviru kakšnih omejitev in kdo jih lahko uporabi, — nadzorne ukrepe, ki se bodo izvedli. 3. Države članice vsako leto predložijo Komisiji poročilo o izvajanju tega člena. 4. Komisija na podlagi informacij, ki so ji dostopne, in zlasti informacij, ki se ji sporočijo na podlagi odstavka 3, stalno zagotavlja, da posledice teh odstopanj niso nezdružljive s to direktivo. V ta namen sprejme ustrezne ukrepe.“