1
2
3
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
2—
3—
ECLI:EU:C:2014 :2476 1SKLEPNI PR EDLOGI GENERALNEGA PR AVOBRANILCA
PAOLA M ENGOZZIJA,
predstavljeni 18. decembra 2014  
Jezik izvirnika: francoščina.Zadeva C-5 6 0 / 1 3
Finanzamt Ul m
proti
Ingeborg W agner-Raith, pravni naslednici Marie Sc hweier
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,
ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija))
„Nepredloženo vp rašanje za predhodno o dločanje — Prosti pretok kapitala — Člen 73C Pogodbe ES — 
Člen 57 ES — Klavzula ‚standstill‘ — Tretje države — Čezmorske dr žave in ozemlja (ČDO) — 
Zakono daja države članice, ki d oloča pavšalno o bdavčitev dohodkov iz tujih investicijskih skladov, ki n e 
posredujejo podrobnega obvestila o dobičkih vlagateljev (‚schwarze Fonds‘) — Opravljanje finančnih 
storitev — Neposredne naložbe“
I – Uvod
1. Bundesfinanzhof (Nemčija) se v tem p redlogu za sprejetje predhodne odločbe sprašuje o obsegu 
izraza „pretok ka pitala v tretje dr žave a li iz njih, [ki se] nanaša[…] […] na neposredne naložbe [ali] 
opravljanje finančnih storitev“, navedenega v členu 73C P ogodbe E S in o d 1. maja 1999 
v členu 57(1) ES. 
Razen če bo potrebno z aradi č asovne veljavnosti Pogodb, se bom v nadaljevanju teh sklepnih predlogov zaradi e nostavnosti skliceval zgolj na 
člen 57(1) ES glede na to, da s e pogoji, predvideni v dveh členih, niso spremenili.2. Ta predlog temelji na sporu me d I. Wagner-Raith, ki j e upravičenka p o M . Schweier, in Finanzamt 
Ulm zaradi o bdavčitve d ohodkov iz ka pitala iz enot premoženja investicijskih skladov, ki i majo sedež 
na Kajmanskih otokih, za davčna leta od 1997 d o 2003 .
3. Ni sporno, da j e bila v celotnem z adevnem o bdobju v Nemčiji obdavčitev i metnikov enot 
premoženja investicijskih skladov urejena z zakono m o prodaji enot premoženja tujih investicijskih 
skladov in o obdavčenju donosov iz enot premoženja tujih investicijskih skladov (G esetz ü ber den 
Vertrieb ausländischer Investmentanteile und über die Besteuerung der Erträge aus ausländischen 
Investmentanteilen, v nadaljevanju: Au slInvestmG)  
BGBl. 1998 I, str. 2820 ., ki ra zlikuje me d tremi ka tegorijami tujih 
investicijskih skladov, ki s e običajno i menujejo „beli“, „sivi“ oziroma „črni“ glede na to, ali navedeni 
skladi u poštevajo določbe Au slInvestmG.
4
5
4—
5—
2 ECLI:EU:C:2014 :2476SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
4. Na podlagi člena 17(3) Au slInvestmG se tako š teje, da s klad s pada v prvo ka tegorijo, če je tuja 
investicijska dr užba svojo n amero, da b o n emški j avnosti prodajala enote p remoženja tujih 
investicijskih skladov, priglasila nemškem u nadzornemu organu ali če je nemška b orza uvrstila te enote 
v uradno t rgovanje ali v trgovanje na organiziranem t rgu, če je imenovala zastopnika s sedežem 
v Nemčiji, pri čemer je morala me d dr ugim izpolniti določene obveznosti priglasitve in objave. V tem 
primeru s o b ili imetniki e not premoženja o bdavčeni na splošno n a p odlagi enakih n ačel 
„preglednosti“, kot veljajo za imetnike enot premoženja sklada, ki g a je ustanovila nemška investicijska 
družba, to pomeni, ko t da s o sami neposredno u stvarili dohodke i z svoje udeležbe v skupnem 
portfelju. 
Na podlagi določb zakona o investicijskih dr užbah (G esetz über Kapitalanlagegesellschaften, v nadaljevanju: KAGG) v različici, ki j e veljala do 
31. decembra 2013 . Davčna osnova je temeljila na dejanski ra zdelitvi dobičkov in na nekaterih dohodkih, 
primerljivih z navedenimi razdelitvami dobičkov. 
Glej člen 38b KAGG.5. Če tuja investicijska dr užba ni izpolnila zahtev iz člena 17(3) Au slInvestmG, ampak je s predložitvijo 
dokumentov dokazala, da j e razdelila dejanske d običke tako ko t nekatere „dohodke, ki s e štejejo za 
razdeljene,“ ter je poleg tega imenovala zastopnika s sedežem v Nemčiji na podlagi člena 18(2) 
AuslInvestmG, se je štelo, da s klad spada v kategorijo tako imenovanih „sivih“ skladov. V tem p rimeru 
so bili imetniki enot premoženja v skladu s členom 18(1) Au slInvestmG načeloma obdavčeni enako ko t 
v primeru „belih“ skladov.
6. Če tuja investicijska dr užba ni izpolnila niti zahtev iz člena 17(3) Au slInvestmG n iti zahtev iz 
člena 18(2) istega zakona, se je sklad o bravnaval ko t tako i menovani „črni“ sklad, imetniki e not 
premoženja tega sklada p a so bili obdavčeni v skladu s členom 18(3) Au slInvestmG. Ta določba je 
predvidevala, da s e je pavšalni znesek štel za razdeljen in se je pripisal imetnikom enot premoženja. 
Ta pavšalni znesek je predstavljal 90 % dodatne vrednosti, ustvarjene me d prvo in zadnjo odkupno 
ceno e not premoženja v koledarskem l etu, pri čemer je bil minimum 10 % zadnje odkupne cene, 
določene me d letom. Če taka o dkupna cena ni bila določena, je bilo treba uporabiti borzno a li tržno 
ceno. Ta pavšalni znesek je bil obvezen in mu ni bilo mogoče nasprotovati s predložitvijo nasprotnega 
dokaza, ki b i temeljil predvsem n a računovodskih listinah, s katerimi bi se potrdili ustvarjeni dohodki, 
ki pa niso bili razdeljeni imetnikom enot premoženja.
7. Spor o glavni stvari je nastal ravno z aradi u porabe režima pavšalne obdavčitve d ohodkov iz kapitala 
iz črnega sklada.
8. M. Schweier, imetnica depoja pri LGT B ank in Liechtenstein AG (v nadaljevanju: LGT B ank), ki s o 
ga sestavljale tudi e note premoženja investicijskih skladov s sedežem n a Kajmanskih otokih, je 
nemškim da včnim o rganom p rijavila svoje dohodke z a leta od 1997 d o 2003 , pri čemer je priložila 
dokumente, ki j i jih je dala na voljo LGT B ank, in se oprla na člen 18(3) Au slInvestmG.
9. Nemški da včni organi so spremenili odločbe o odmeri dohodnine za zadevna leta in za vsako o d teh 
let določili znesek dohodkov iz ka pitala M . Schweier iz depoja pri LGT B ank v skupni višini nad 
623.000 EUR.
10. M. Schweier je zoper navedeno o dločbo vložila ugovor, pri čemer se je sklicevala na to, da j e 
pavšalna obdavčitev i z člena 18(3) Au slInvestmG v nasprotju s prostim p retokom ka pitala, in 
zahtevala, da n emški da včni organi njene dejanske d ohodke u gotovijo na podlagi člena 18(1) tega 
zakona, ter jim predložila za to potrebne dokumente in izračune.
6
7
6—
7—
ECLI:EU:C:2014 :2476 3SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
11. Ker so nemški da včni organi ugovor zavrnili, je M . Schweier vložila tožbo pri Finanzgericht 
Baden-Württemberg, ki j e tožbi v bistvenem u godilo ter razsodilo, da č len 18(3) Au slInvestmG kr ši 
prosti pretok ka pitala. Zato je to sodišče spremenilo izračun zneska d ohodkov iz ka pitala, ki j ih je 
prejela M . Schweier vsako z adevno da včno leto, pri čemer se je oprlo na dejanske d ohodke, ki j ih je 
ocenila M. Schweier. Celotni znesek, ki g a je izračunalo to sodišče, se je približal 285 .000 EUR.
12. Nemški da včni organi so nato pri Bundesfinanzhof vložili revizijo, pri čemer so trdili, da č len 18(3) 
AuslInvestmG spada p od klavzulo „standstill“ iz člena 57(1) ES glede pretoka ka pitala me d dr žavami 
članicami in tretjimi državami. Po mnenju teh organov bi bilo to določbo treba uporabiti v sporu, kot 
je ta v postopku v glavni stvari, saj se primeri, urejeni z AuslInvestmG, nanašajo bodisi na opravljanje 
finančnih storitev bodisi na pojem „neposrednih naložb“ v smislu člena 57(1) ES.
13. Medtem ko p o m nenju B undesfinanzhof Au slInvestmG izpolnjuje časovni in osebni pogoj, 
določena v členu 57(1) ES, saj naj bi ta zakono daja ostala v bistvu nespremenjena od 31. decembra 
1993 i n se je v obravnavanem p rimeru nanašala na enote premoženja investicijskega sklada, katerega 
družbe za upravljanje so imele sedež v tretji državi, pa se zdi, da m aterialni pogoj ni izpolnjen, zaradi 
česar b i bilo treba revizijo nemških da včnih organov zavrniti. Po m nenju predložitvenega sodišča 
namreč ni sporno, da j e, če člena 57(1) ES ni mogoče uporabiti za zadevo v glavni stvari, pavšalna 
obdavčitev iz člena 18(3) Au slInvestmG v povezavi na eni strani s tem, da v lagatelj ne more dokazati 
dejanske v išine svojih dohodkov, če investicijski sklad n i izpolnil pogojev iz člena 17(3) navedenega 
zakona, in na dr ugi strani z dejstvom, da n i bil imenovan no ben zastopnik v skladu s členom 18(2) 
navedenega zakona, očitno n ezdružljiva s prostim p retokom ka pitala, določenim v členu 56 E S, in je 
ni mogoče upravičiti na podlagi določb člena 58 ES ali z nujnimi razlogi v splošnem i nteresu. 
Predložitveno s odišče ob sklicevanju na sodbo Cilfit in dr ugi 
283/81, EU:C:1982 :335, točka 21. zato me ni, da n i treba postaviti vprašanja 
v zvezi z razlago členov 56 E S in 58 ES.
14. Ker pa nekateri dvomi o obsegu m aterialnega področja uporabe člena 57(1) ES, zlasti po sodbi 
VBV – Vorsorgekasse 
C-39/11, EU:C:2012 :327. glede razlage pojma neposredne naložbe, ostajajo, je Bundesfinanzhof prekinilo 
odločanje in Sodišču predložilo ti vprašanji za predhodno o dločanje:
„1.Ali nacionalna ureditev (tukaj člen 18(3) Au slInvestmG), po ka teri so pri domačih vlagateljih v tuje 
investicijske s klade v primeru naložbe v sklade iz tretjih dr žav pod določenimi pogoji poleg izplačil 
dodatno o bdavčeni fiktivni dohodki, in sicer v višini 90 % ra zlike me d prvo in zadnjo odkupno c eno 
leta, vendar n ajmanj v višini 10 % zadnje odkupne cene (ali borzne ali tržne vrednosti), ni v nasprotju 
s prostim p retokom ka pitala iz člena 56 E S, ker je ureditev, ki j e v glavnem n espremenjena od 
31. decembra 1993 , povezana z opravljanjem f inančnih storitev v smislu kl avzule ‚standstill‘ iz 
člena 57(1) ES)?Če je odgovor na prvo vp rašanje nikalen:
2. Ali gre pri naložbah v takšne investicijske sklade s sedežem v tretji državi vselej za neposredno 
naložbo v smislu člena 57(1) ES) ali pa je odgovor na to vp rašanje odvisen od tega, ali takšna 
naložba vlagatelju v skladu z nacionalno z akono dajo dr žave sedeža investicijskega sklada a li iz 
drugih ra zlogov omogoča, da d ejansko s odeluje pri u pravljanju ali izvajanju nadzora n ad 
investicijskim skladom?“
15. Nemška in italijanska v lada, vlada Z druženega kra ljestva in Evropska ko misija so obravnavale ti 
vprašanji v pisnih stališčih. I. Wagner-Raith, n emška v lada i n Komisija so prav tako p odale ustne 
navedbe na obravnavi 20. novembra 2014 , me dtem ko dr uge zadevne stranke n a obravnavi niso bile 
zastopane.
8
9
10
8—
9—
10—
4 ECLI:EU:C:2014 :2476SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
II – Analiza
A – Obseg p redloga za sprejetje predhodne odločbe
16. Kot jasno izhaja iz besedila in obrazložitve p redloga za sprejetje predhodne odločbe, predložitveno 
sodišče sprašuje Sodišče samo o razlagi člena 57(1) ES, pri tem p a izključi člen 56 E S, za katerega se ve, 
da p repoveduje vse omejitve p retoka ka pitala me d dr žavami članicami in me d dr žavami članicami in 
tretjimi državami.
17. Upoštevajoč, da j e da včna ureditev, ki s e obravnava v sporu o glavni stvari, očitno n ezdružljiva 
s prostim pretokom ka pitala, določenim v zadnjenavedeni določbi, predložitveno s odišče namreč brez 
najmanjšega dvoma me ni, da S odišču v zvezi s tem n i treba predložiti vprašanja.
18. Odgovor Sodišča mora torej izhajati iz postulata, da j e sporna davčna ureditev, ki ve lja za vlagatelje, 
ki so imetniki enot premoženja tako i menovanih črnih investicijskih skladov, načelno v nasprotju 
s členom 56 ES.
19. Kot sem ž e večkrat ugotovil, je res, da s i Sodišče včasih dovoli, da – da b i predložitvenemu sodišču 
dalo ko risten odgovor in kl jub ra zmejitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki j o opravi 
nacionalno s odišče – glede na dejansko s tanje v postopku v glavni stvari in trditve, ki s o jih zadevne 
stranke n avedle v postopku, preverja, ali se določba prava Unije, ki n i bila predmet predloga za 
sprejetje predhodne odločbe, v obravnavanem p rimeru vseeno lahko u porabi ali pa na predlog strank 
ali po uradni dolžnosti preoblikuje postavljena vp rašanja, da b i v razlago prava Unije vključilo eno a li 
več določb tega prava. 
Glej točko 17 m ojih sklepnih predlogov v zadevi Fonnship in Svenska T ransportarbetareförbundet (C-83/13, EU:C:2014 :201, točka 17 in 
navedena sodna praksa).20. Čeprav je lahko legitimen in hvalevreden, je treba ta pristop, za ka terega Komisija predlaga, da s e 
uporabi v obravnavanem p rimeru, ve ndarle na eni strani uskladiti s sodno p rakso, ki z golj 
predložitvenemu sodišču priznava pristojnost za določitev i n vsebino vp rašanj, ki j ih namerava 
predložiti Sodišču. 
Glej zlasti sodbe Kerafina-Keramische und Finanz-Holding in V ioktimatiki (C-134/91 in C -135/91, EU:C:1992 :434, točka 16); Consiglio 
nazionale dei geologi in Au torità garante della concorrenza e del me rcato (C-136/12, EU:C:2013 :489, točka 29) in Belgian Electronic Sorting 
Technology (C-657/11, EU:C:2013 :516, točka 28). Na dr ugi strani ga je treba uskladiti tudi s sodno p rakso, ki j o sicer navaja 
predložitveno s odišče, ki d opušča, da n acionalno s odišče, zoper odločitev ka terega po nacionalnem 
pravu ni pravnega sredstva, ni sistematično z avezano p ostaviti Sodišču vp rašanja o določbi prava 
Unije, ki j o mora u porabiti v sporu, o katerem o dloča, zlasti če na obravnavano p ravno vp rašanje že 
obstaja odgovor v ustaljeni sodni praksi Sodišča ali če je pravilna uporaba prava Unije tako o čitna, da 
ne omogoča no benega razumnega dvoma. 
Glej zlasti sodbe Cilfit in dr ugi (EU:C:1982 :335, točka 21); Pedro IV Servicios (C-260/07, EU:C:2009 :215, točka 36) ter Boxus in dr ugi (od 
C-128/09 d o C-131/09, C-134/09 in C-135/09, EU:C:2011 :667, točka 31).21. V primeru, kot je v obravnavani zadevi, v katerem p redložitveno s odišče Sodišču, čeprav mu je 
predložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PD EU, ni dalo naloge, da 
odgovori n a vsa vp rašanja v zvezi s pravom U nije, ki s o bila izpostavljena pred predložitvenim 
sodiščem, me nim, da s e mora Sodišče načeloma vzdržati in odgovoriti zgolj na vp rašanji glede razlage 
člena 57 E S, ki s ta bili zastavljeni, in ne sme ra zširiti predmeta predloga za sprejetje predhodne odločbe 
na vp rašanje, ki n amenoma ni bilo predloženo, namreč vp rašanje glede razlage člena 56 ES.
11
12
13
14
11—
12—
13—
14—
ECLI:EU:C:2014 :2476 5SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
22. Kot s em n avedel v točki 19 s klepnih p redlogov v zadevi F onnship i n S venska 
Transportarbetareförbundet 
EU:C:2014 :201., iz sodne prakse Sodišča namreč izhaja, da s e je Sodišče do zdaj 
dosledno v zdržalo tega, da b i spremenilo ali razširilo predmet predloga za sprejetje predhodne odločbe 
zunaj okvira, ki g a je opredelilo predložitveno s odišče, če je navedeno s odišče izrecno a li implicitno 
zavrnilo, da b i Sodišču v predhodno o dločanje predložilo (dodatno) vprašanje v zvezi z razlago prava 
Unije, ki g a je pred njim izrecno izpostavila katera od strank iz spora o glavni stvari.
23. Sodba Fonnship in Svenska T ransportarbetareförbundet 
C-83/13, EU:C:2014 :2053 . te usmeritve n i ovrgla, saj je Sodišče 
v sestavi velikega senata odgovorilo samo na vp rašanje, ki m u ga je zastavilo nacionalno s odišče, ki j e 
odločalo na zadnji stopnji.
24. Čeprav se postopkovna problematika te zadeve p ojavlja v okoliščinah, ki s e razlikujejo od okoliščin, 
na katerih temelji zadeva Fonnship in Svenska T ransportarbetareförbundet, pa se ne razlikuje toliko, da 
bi bilo treba Sodišču predlagati, naj odloča o vprašanju, ki m u ni bilo predloženo.
25. Prvič, me nim, da o koliščina, da g re pri vp rašanju, ki g a navedeno s odišče ni predložilo, načeloma in 
logično z a vp rašanje, ki s e pojavi pred preučitvijo vp rašanja, za ka tero se je to sodišče odločilo, da g a 
zastavi Sodišču, me dtem ko j e bil položaj v zadevi Fonnship in Svenska T ransportarbetareförbundet 
obraten, ne more imeti posebnih posledic.
26. Kot sem ž e navedel in ko t sta italijanska v lada i n vlada Z druženega kra ljestva odlično ra zumeli 
v pisnih stališčih, si je namreč vsekakor m ogoče predstavljati, da S odišče, zato da o dgovori n a 
zastavljeno vp rašanje, izhaja iz postulata ali premise, da j e sporna da včna ureditev v nasprotju 
s členom 56 E S, pri čemer pa m ora p redložitveno s odišče, ko S odišče odgovori n a zastavljeno 
vprašanje, v končni odločbi po potrebi potrditi analizo, ki j o je predlagalo v predlogu za sprejetje 
predhodne odločbe v zvezi z uporabo člena 56 ES.
27. S tega vidika s e ta položaj poleg tega ne razlikuje od položaja, s katerim se je srečalo Sodišče 
v sodbi Pedro IV Servicios 
EU:C:2009 :215.. V navedeni zadevi je Sodišče namreč odločalo o predlogu za sprejetje 
predhodne odločbe v zvezi z razlago uredb o uporabi člena 81(3) ES za skupine sporazumov 
o izključni nabavi in ve rtikalnih sporazumov me d podjetji, čeprav mu predložitveno s odišče nikakor ni 
predložilo vp rašanja, nujno p redhodnega, ali so sporazumi, ki j ih je obravnavalo v tisti zadevi, dejansko 
v nasprotju s členom 81(1) ES.
28. Ker je Sodišče v bistvu ugotovilo, da n ič ne nasprotuje temu, da o dgovori na predložena vp rašanja 
o razlagi uredb o skupinskih izjemah, ne da b i se bilo treba prej lotiti zapletene ekono mske in pravne 
preučitve p ogojev u porabe člena 81(1) ES, in gl ede na sodno p rakso iz zadeve C ilfit in dr ugi 
(EU:C:1982 :335) 
Idem (točka 36). se je Sodišče omejilo zgolj na odgovor na vp rašanja, ki s o mu bila predložena.
29. Res je, da v nasprotju z okoliščinami, ki s o bile povod za zadevah Pedro IV Servicios na eni strani 
in Fonnship in Svenska T ransportarbetareförbundet na drugi strani, v katerih nacionalni sodišči nista 
pojasnili, kako n ameravata odločiti o vprašanjih, ki j ih nista predložili Sodišču, predložitveno s odišče 
v obrazložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe jasno ra zloži svoj namen, da b o zavrnilo trditev 
nemških da včnih organov in nemške v lade, da j e ureditev, določena v členu 18(3) Au slInvestmG, 
združljiva s členom 56 E S oziroma upravičena z nujnimi razlogi v splošnem i nteresu.
15
16
17
15—
16—
17—
6 ECLI:EU:C:2014 :2476SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
30. Ne verjamem , da b i bilo iz tega treba sklepati o nameri predložitvenega sodišča, da ž eli od Sodišča 
izrecno p otrditev o dgovora, ki g a predlaga na vp rašanje, ki S odišču n i bilo p redloženo, saj 
predložitveno s odišče, opirajoč se še posebej na polje proste presoje, ki g a imajo od sodbe Cilfit in 
drugi (EU:C:1982 :335) nacionalna sodišča, vključno s tistimi na zadnji stopnji, nesporno me ni, da j e 
glede na sodno p rakso Sodišča očitno, da č len 18(3) Au slInvestmG kr ši prosti pretok ka pitala, kakor 
ga določa člen 56 ES.
31. Prej v tej drži odkritega lojalnega sodelovanja vidim željo, da s e najprej vladam dr žav članic in 
zadevnim strankam iz člena 23 S tatuta Sodišča Evropske u nije, ki j ih Sodišče obvesti o predložitveni 
odločbi, ter nato še samem u Sodišču da m ožnost, da n asprotujejo razlagi, ki j o zagovarja predložitveno 
sodišče, če bi odgovor, ki g a to sodišče predlaga za nepredloženo vp rašanje, temeljil na očitno n apačni 
razlagi določb prava Unije ali če bi se opiral na očitno n etočne pravne premise.
32. V takem p rimeru me nim, da b i bilo dejansko b istveno, da b i Sodišče glede to, da j e treba zagotoviti 
enotno ra zlago prava Unije in varstva pravic posameznikov, lahko p opravilo take n apake, ki b i jih 
storilo sodišče, ki o dloča na zadnji stopnji, čeprav bi se nanašale na vp rašanje, ki g a navedeno s odišče 
namenoma ni predložilo Sodišču. 
Glej v tem s mislu moje sklepne predloge v zadevi Fonnship in Svenska T ransportarbetareförbundet (EU:C:2014 :201, točka 22).33. V tej zadevi pa ne gre za to.
34. Presojo predložitvenega sodišča, ki n ikakor ni očitno n apačna, je namreč treba potrditi, saj je 
odvračilna narava obravnavane da včne ureditve n esporna, kar t rdi t udi K omisija v pisnih stališčih.
35. Tako v konkretnem p rimeru enote premoženja nacionalnih investicijskih skladov niso nikoli 
pavšalno o bdavčene, me dtem ko e note premoženja tujih skladov so, in sicer so celo obvezno p avšalno 
obdavčene v primeru črnih skladov, pri čemer imetniki enot nimajo no bene možnosti predložiti dokaze 
o dejanski v išini prejetih dohodkov. Kot ponazarja primer dohodkov iz ka pitala, ki j ih je prejela 
I. Wagner-Raith, j e da včna osnova v primeru pavšalne obdavčitve p recej višja od tiste, v kateri se 
upoštevajo dejanski dohodki v primeru belih ali sivih skladov, tako z a celotno o bdobje od leta 1997 d o 
leta 2003 ko t za vsako da včno leto posebej.
36. Poleg tega je treba poudariti, da j e Sodišče v nedavni sodbi van Caster 
C-326/12, EU:C:2014 :2269 . odločilo, da j e nemška 
zakono daja, ki j e od leta 2003 n adomestila da včno u reditev, ki s e obravnava v sporu o glavni stvari, 
v nasprotju s prostim pretokom ka pitala.
37. Sodišče je, opirajoč se na svojo sodno p rakso, odločilo, da p rosti pretok ka pitala nasprotuje 
nacionalni zakono daji, kot je zakono daja, ki j e bila povod za navedeno s odbo in ki d oloča, da s e, če 
investicijski sklad n erezident ne izpolni obveznosti poročanja in objave n ekaterih podatkov, ki s ta 
določeni v tej zakono daji in se enako u porabljata za sklade rezidente in nerezidente, dohodki da včnega 
zavezanca iz navedenega investicijskega sklada o bdavčijo pavšalno, ker navedena zakono daja davčnemu 
zavezancu n e omogoča, da p redloži dokaze ali informacije, ki d okazujejo dejansko v išino t eh 
dohodkov. 
Ibidem (točka 58 in izrek).38. Ni mogoče zanikati, da j e navedeno p resojo vsekakor m ogoče prenesti na ureditev, določeno 
v členu 18(3) Au slInvestmG.
18
19
20
21
22
23
24
25
18—
19—
20—
21—
22—
23—
24—
25—
ECLI:EU:C:2014 :2476 7SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
39. In nazadnje, te presoje ne bi smela omajati okoliščina, ki j e značilna za postopek v glavni stvari, da 
je M . Schweier pridobila enote premoženja investicijskih skladov s sedežem v čezmorskih dr žavah in 
ozemljih (v nadaljevanju: ČDO), ki s padajo pod Združeno kra ljestvo, v obravnavanem p rimeru so to 
Kajmanski otoki 
Do leta 2002 s o imeli Kajmanski otoki status „British dependent territory“ na podlagi British Nationality Act 1981 ( glej prilogo 6 k temu 
zakonu). Ta status je bil leta 2002 p reimenovan v „British overseas territory“ na podlagi British Overseas Territories Act z dne 26. februarja 
2002 ., ki s o me d naštetimi najprej v Prilogi IV k Pogodbi EGS po spremem bi z aktom 
o pristopu Združenega kra ljestva 
Seznam Č DO, ki j e predmet Priloge IV k Pogodbi EGS, je bil namreč spremenjen s členom 24 A kta o pogojih pristopa Kraljevine Danske, 
Irske in Združenega kra ljestva Ve lika B ritanija in Severna Irska in prilagoditvah pogodb (UL 1972 , L 73, str. 14), ki j e na seznam p osebej 
dodal Kajmanske o toke. in nato še v Prilogi II k Pogodbi ES.
40. Opozoriti je treba, da s o osnove p ravnega statusa Č DO v bistvu ostale nespremenjene od 
ustanovitve E vropske g ospodarske skupnosti. 
Glej podrobno o brazložitev v zvezi s tem v sklepnih predlogih generalnega pravobranilca P. Cruza Villalòna v zadevi Prunus in Polonium 
(C-384/09, EU:C:2010 :759, točke o d 24 d o 29). Te entitete, čeprav pravno in/ali ustavno n avezane na 
državo članico, so izključene iz teritorialnega področja uporabe Pogodb, kot je izhajalo iz člena 227(3) 
Pogodbe EGS v času ve ljavnosti te pogodbe in člena 299(3) Pogodbe ES v času ve ljavnosti te pogodbe, 
ter so deležne „posebne ureditve gl ede pridruževanja iz četrtega dela“ zadevnih pogodb. To še vedno 
drži v okviru ureditve iz Pogodbe DEU. 
Glej člen 355(2) PD EU.41. Cilj te posebne ureditve je zagotoviti, da s e spodbuja gospodarski in socialni razvoj ČDO, ter 
vzpostavljati tesne ekono mske o dnose me d njimi in Skupnostjo (Evropsko u nijo) kot celoto. 
Glej člene 131, drugi odstavek, Pogodbe EGS, 182 , drugi odstavek, Pogodbe ES in zdaj veljavni člen 198, drugi odstavek, PD EU.42. Obstoj take p osebne ureditve p ridružitve dr žav in ozemelj, ki s padajo k nekaterim dr žavam 
članicam, vendar n iso ev ropska, povzroči številne težave v zvezi s tem, ali jih je treba pri ugotavljanju, 
ali splošne določbe Pogodb zanje ve ljajo, enačiti z državami članicami ali s tretjimi državami, to so 
težave, glede ka terih Sodišče ni da lo enopomenskega odgovora, verjetno z aradi n jihove h ibridne 
narave in narave sui ge neris njihove p ridružitve, ki j ih združuje z Unijo. 
Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca P. Cruza Villalòna v zadevi Prunus in Polonium (EU:C:2010 :759, točke o d 31 d o 39).43. Vsaj kar z adeva ve ljavnost temeljnih svoboščin, ki j ih priznava pravo Unije, je izhodiščna točka 
razlogovanja Sodišča ugotovitev, da z a ČDO zaradi n jihove p osebne ureditve gl ede pridruževanja ne 
veljajo splošne določbe prava Unije, razen če to ni izrecno n avedeno. 
Sodbi Prunus in Polonium (C-384/09, EU:C:2011 :276, točka 29) ter X in TBG (C-24/12 in C-27/12, EU:C:2014 :1385 , točka 45).44. Čeprav četrti del Pogodb, ki s o si sledile zaporedoma, ne vsebuje no bene določbe o prostem 
pretoku ka pitala, Sodišče iz tega zato ni sklepalo, da t e določbe ne ve ljajo za ČDO. Ker namreč ta 
svoboščina velja tudi za tretje države, bi bilo najmanj neprimerno, če entitete, ki s o deležne posebne 
ureditve p ridruževanja, katere namen je vzpostavljati tesne ekono mske o dnose z Unijo, ne bi mogle 
uživati ureditve svoboščine, ki p osebej velja za vse tretje dr žave. Zato je Sodišče v sodbi Prunus in 
Polonium v zvezi z obdavčitvijo neposrednih naložb, ki j ih je v Franciji realizirala družba s sedežem n a 
Britanskih Deviških otokih, ra zsodilo, da z a ČDO ko t tretje države ve lja liberalizacija pretoka ka pitala iz 
člena 63 PD EU 
EU:C:2011 :276, točka 31. Sodišče uporabi izraz „tretje dr žave“ („États tiers“) vendar b i bilo primerneje uporabiti izraz tretje dr žave („pays 
tiers“) glede na to, da t e entitete z vidika me dnarodnega javnega prava niso suverene, poleg tega pa to ustreza besedilu členov 73b in 73c 
Pogodbe ES, 56 ES in 57 ES ter 63 PD EU in 64 PD EU., čeprav bi bilo po m ojem m nenju pravilneje reči, da z a ČDO ve lja liberalizacija 
pretoka ka pitala, ki j e enakovredna tisti, ki ve lja za tretje države, glede na naravo sui ge neris njihovega 
statusa.
26 27
28
29
26—
27—
28—
29—
8 ECLI:EU:C:2014 :2476SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
45. V zvezi s tem, da s e nacionalni ukrep o bravnava, kot da o mejuje pretok ka pitala me d dr žavami 
članicami in ČDO, je presoja Sodišča v sodbi Prunus in Polonium (EU:C:2011 :276), v skladu s katero 
se uporaba člena 63 PD EU ra zširi n a ČDO, uporabna, saj nobena posebna določba, ki b i imela vsaj 
enakovreden obseg ko t člen 63 PD EU, ne ureja navedenega pretoka.
46. To pa ni bilo tako v obdobju, ki j e preteklo od začetka ve ljavnosti Maastrichtske p ogodbe, to je od 
načelne liberalizacije pretoka ka pitala tudi za tretje države, predvidenega v členu 73B Pogodbe ES, do 
2. decembra 2001 , saj noben sklep S veta, sprejet na podlagi četrtega dela Pogodbe ES, ni predvideval 
ureditve p rostega pretoka ka pitala me d dr žavami članicami in ČDO, ki b i bila enakovredna tisti, ki j e 
veljala za tretje države. Nasprotno, 2. december 2001 o značuje začetek ve ljavnosti Sklepa Sveta z dne 
27. novembra 2001 o pridružitvi čezmorskih dr žav in ozemelj Evropski skupnosti (2001 /822/ES) (sklep 
o pridružitvi ČDO“) 
UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 38, str. 319. V skladu s členom 63 tega sklepa se je ta sklep u porabljal do 31. decembra 
2011 ., katerega člen 47(1) je Sodišče pred kra tkim obravnavalo v sodbi X in TBG 
EU:C:2014 :1385 , točka 48., in 
sicer je odločilo, da j e njegov obseg zelo širok in podoben obsegu člena 56 ES glede razmerja me d 
državami članicami in tretjimi državami.
47. Čeprav v postopku v glavni stvari r ealizirane naložbe M. Schweier, ki s e nanašajo, naj spomnim, na 
obdobje od leta 1997 d o leta 2003 , spadajo deloma pod člen 73B Pogodbe ES in deloma pod člen 47(1) 
sklepa o pridružitvi ČDO, to ne spremeni omejevalne narave u reditve, določene v členu 18(3) 
AuslInvestmG, glede na te določbe.
48. Glede na vse te ugotovitve S odišču predlagam, naj ne preuči vprašanja, ki g a predložitveno s odišče 
ni postavilo in ki s e nanaša na razlago člena 56 ES.
B – Zastavljeni vprašanji in razlaga člena 57(1) ES
49. Predložitveno s odišče z vprašanjema v bistvu sprašuje, ali klavzula „standstill“ iz člena 57(1) ES, ki 
se specifično n anaša na omejitve p rostega pretoka ka pitala glede tretjih dr žav, velja za davčno u reditev, 
kot je obravnavana v postopku v glavni stvari.
50. V skladu s prvim s tavkom te določbe „[d]oločbe člena 56 [ ES] ne posegajo v uporabo tistih 
omejitev z a tretje dr žave, ki ve ljajo po no tranjem p ravu […] na da n 31. decembra 1993 i n so bile 
sprejete glede pretoka ka pitala v tretje dr žave a li iz njih, nanašajo pa se na neposredne naložbe, […] 
[ali] opravljanje finančnih storitev.“
51. Uporaba te določbe, ki dr žavam članicam dovoljuje, da o hranijo omejitve za pretok ka pitala, je zato 
pogojena z izpolnitvijo treh ku mulativnih me ril: me rilo osebne narave, to je zadevni nacionalni ukrep 
se nanaša na eno a li več tretjih dr žav ali velja zanje, časovno me rilo, to je zadevne omejitve s o 
obstajale na da n 31. decembra 1993 , in m aterialno me rilo, in sicer zadevni pretok ka pitala se nanaša 
na eno o d transakcij, ki s o taksativno n aštete v členu 57(1), prvi stavek, ES. 
Glej zlasti v tem s mislu m oje sklepne predloge v zadevi Emerging M arkets Series of DFA Investment Trust Company (C-190/12, 
EU:C:2013 :710, točka 53).52. Ta določba prav tako ve lja v okviru pretoka ka pitala me d dr žavami članicami in ČDO, tudi p o 
2. decembru 2001 . Člen 47(2) sklepa o pridružitvi ČDO namreč me d dr ugim n avaja, da l ahko dr žave 
članice in ČDO sprejmejo m utatis mutandis ukrepe i z člena 57 E S v skladu s pogoji, ki s o tam 
določeni. 
Glej tudi v tem s mislu sodbo Prunus in Polonium (EU:C:2011 :276, točka 32).
30
31
32
33
30—
31—
32—
33—
ECLI:EU:C:2014 :2476 9SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
1. Časovno in osebno me rilo člena 57(1) ES
53. Niti predložitveno s odišče niti zadevne stranke, ki s o predložile pisna stališča, ne izražajo niti 
najmanjšega dvoma glede izpolnjevanja prvih dveh me ril.
54. Dejansko s e ni treba zadržati pri tem, ali je časovno me rilo izpolnjeno, saj – ko t sta spomnili 
predložitveno s odišče in K omisija – je da včna ureditev, določena v členu 18(3) Au slInvestmG, 
obstajala že leta 1969 , ne da b i se od takrat kaj bistveno s premenila. 
Glej nazadnje glede preučitve č asovnega me rila iz člena 57(1) ES sodbo Emerging M arkets Series of DFA Investment Trust Company 
(C-190/12, EU:C:2014 :249, točke o d 47 d o 52).55. Osebno me rilo je prav tako izpolnjeno, saj – ko t sem p ravkar n avedel – se ČDO obravnavajo ko t 
tretje dr žave a li pa so z njimi izenačena, pogoji iz člena 57(1) ES zanje vsekakor ve ljajo bodisi 
neposredno b odisi prek člena 47(2) sklepa o pridružitvi ČDO.
56. Poleg tega se mi ne zdi, da b i bilo treba izpolnjenost osebnega me rila iz člena 57(1) ES zavrniti 
zato, ker je M. Schweier enote premoženja zadevnih investicijskih skladov in dohodke, ki j ih je iz njih 
prejela, deponirala pri finančni instituciji, ki i ma po vsej verjetnosti sedež v državi pogodbenici 
sporazuma o Evropskem g ospodarskem p rostoru, podpisanega 2. maja 1992 , 
UL 1994 , L 1, str. 3. (v nadaljevanju: 
Sporazum E GP), v obravnavanem p rimeru kn eževina Lihtenštajn, zoper ka tero se dr žave č lanice od 
1. maja 1995 , da tuma začetka ve ljavnosti Sporazuma EGP gl ede navedene kn eževine, seveda n e 
morejo več sklicevati na člen 57(1) ES. 
Glej v zvezi s tem s odbo Ospelt in Schlössle W eissenberg (C-452/01, EU:C:2003 :493, točka 31) že glede člena 73C Pogodbe ES.57. Namreč, če bi bila neodvisno o d me ril, določenih v nacionalni zakono daji, državam č lanicam 
odvzeta možnost sklicevanja na člen 57(1) ES vsakič, ko b i pretok ka pitala iz tretje države ali vanje šel 
čez ozemlje druge države članice ali države p ogodbenice Sporazuma EGP, bi bilo tej določbi odvzeto 
bistvo njenega polnega učinka. Nobena od strank v postopku v glavni stvari in zadevnih oseb sicer ni 
trdila nasprotno.
58. Poleg tega – ko t izhaja iz predložitvene odločbe – je uporaba člena 18(3) Au slInvestmG odvisna 
predvsem o d sedeža dr užbe za upravljanje investicijskih skladov, v obravnavanem p rimeru so to 
Kajmanski otoki, in ne od kra ja, kjer so deponirani lastniški vrednostni papirji. 
Čeprav je odvetnik I. Wagner-Raith n a obravnavi navedel, da s amo LGT B ank upravlja naložena sredstva, ta podatek ni razviden iz 
predhodne odločbe in ne spremeni okoliščine, ki j o je omenilo navedeno s odišče, da j e investicijske sklade upravljala družba s sedežem n a 
Kajmanskih otokih, to je okoliščina, ki j e me d dr ugim sprožila uporabo sporne nacionalne zakono daje.59. Glede na to, kot sem ž e poudaril, se jedro pomislekov predložitvenega sodišča nanaša na obseg 
materialnega me rila iz člena 57(1) ES.
2. Materialno me rilo iz člena 57(1) ES
60. Natančneje, predložitveno s odišče sprašuje Sodišče o pomenu, ki g a je treba da ti izrazu „pretok 
kapitala, [ki se] nanaša[…] na neposredne naložbe [ali] opravljanje finančnih storitev“, da b i lahko 
ugotovilo, ali bi bilo mogoče glede na okoliščine v postopku v glavni stvari, davčno u reditev, določeno 
v členu 18(3) Au slInvestmG, veljavno o hraniti na podlagi člena 57(1) ES.
61. Menim, da b i bilo treba na prvo vp rašanje predložitvenega sodišča, ki s e nanaša na pojem 
„opravljanje finančnih storitev“, odgovoriti pritrdilno, kar b i moralo pripeljati do tega – če se bo 
Sodišče strinjalo s tem m nenjem – da n e bo treba odgovoriti na dr ugo vp rašanje, ki z adeva pojem 
„neposredne naložbe“. Vsekakor bo mogoče dvome p redložitvenega sodišča o tem z adnjem vp rašanju 
hitro odpraviti.
34
35
34—
35—
10 ECLI:EU:C:2014 :2476SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
a) Izraz „opravljanje finančnih storitev“ v smislu člena 57(1) ES
62. Na podlagi prvega vp rašanja je treba ugotoviti, ali bi bilo da včno u reditev i z člena 18(3) 
AuslInvestmG m ogoče ohraniti v okoliščinah, ko t so v postopku v glavni stvari, saj se uporabi za 
pretok ka pitala, ki s e nanaša na opravljanje finančnih storitev v smislu člena 57(1) ES.
63. Predložitveno s odišče poudarja, da S odišče še ni pojasnilo tega izraza, in – ke r je nujno, da s e 
določbe člena 57(1) ES razlagajo ozko – me ni, da s o z navedenim izrazom povezana samo pravila, ki 
se nanašajo na ponudnike finančnih storitev iz tretjih dr žav samih in ki d oločajo pogoje ali načine 
opravljanja storitev, pri tem p a so vsekakor izključene določbe nacionalnega prava, katerih predmet je 
obdavčitev vlagateljev.
64. Medtem ko s e Komisija strinja s to razlago, pa jo nemška in italijanska vlada t er vlada Z druženega 
kraljestva zavračajo. Te tri zadevne stranke v bistvu trdijo, da, prvič, pojem o pravljanja finančnih 
storitev lahko z ajema ukrepe, ki z adevajo naslovnika te storitve, in, drugič, da b i v obravnavani zadevi 
obstajala tesna povezava me d p redmetom n acionalnega u krepa, namreč obdavčitev i metnikov 
lastniških vrednostnih papirjev tujih investicijskih skladov, in ravnanjem s kladov, ki n e izpolnijo zahtev 
iz členov 17(3) in 18(2) Au slInvestmG. Drugače povedano, nacionalna da včna zakono daja naj bi se 
nanašala na opravljanje finančnih storitev, ker naj bi bili investicijski skladi v saj posredno s podbujeni 
k temu, da ra vnajo skladno z nacionalnimi pravili o preglednosti, določenimi v navedeni zakono daji.
65. Sam bi rad n ajprej spomnil, da s em i mel že priložnost predstaviti številna razmišljanja glede pojma 
„opravljanje finančnih storitev“, določenega v členu 57(1) ES, v sklepnih predlogih v zadevi Emerging 
Markets Series of DFA Investment Trust Company. 
EU:C:2013 :710, točke o d 73 d o 79.66. Kot sem p ojasnil v teh sklepnih predlogih, je pravilno d omnevati, ker ne obstaja opredelitev 
zadevnega pojma, da s o zadevne storitve storitve, ki j ih opravljajo finančne ustanove, kot so banke, 
zavarovalnice, investicijske dr užbe in dr uge ustanove p odobne vrste. Investicijski s klad ( oziroma 
natančneje družba, ki g a upravlja) nedvomno s pada v to ka tegorijo ustanov.
67. Poleg tega še naprej me nim, da gl ede na besedilo člena 57(1) ES njegovo področje uporabe zajema 
samo pretok ka pitala, ki s e „nanaša“ na opravljanje finančnih storitev, in ne obratno, to je opravljanje 
finančnih storitev, ki s e nanaša na pretok ka pitala ali ki g a povzroči. To razlikovanje je ključno. Samo 
nacionalni ukrepi, katerih predmet je vsaj v glavnem p retok ka pitala, namreč spadajo na področje 
uporabe člena 57(1) ES. Nacionalni ukrepi, ka terih predmet je v glavnem o pravljanje finančnih 
storitev, ne spadajo na to področje uporabe, kajti treba jih je presojati z vidika d oločb Pogodbe 
o svobodi opravljanja storitev, ki p a, kot je znano, ne obsegajo niti razmerij s tretjimi državami niti 
razmerij s ČDO. 
Glej glede neuporabe določb Pogodbe o svobodnem o pravljanju storitev s tretjimi državami sodbo Fidium Finanz (C-452/04, EU:C:2006 :631, 
točki 25 in 47). V zvezi s ČDO je treba poudariti, da s e četrti del Pogodbe ne sklicuje na svobodno o pravljanje storitev in da s klep 
o pridružitvi ČDO n avaja samo dolgoročni cilj postopne liberalizacije trgovine s storitvami, ki t emelji na obveznostih, sprejetih v okviru 
Splošnega sporazuma o trgovini s storitvami (GATS).68. Zato, ko j e v členu 57(1) ES navedeno, da z adeva pretok ka pitala, ki s e nanaša na opravljanje 
finančnih storitev, me nim, da n e gre za to, da s e na njegovo področje uporabe vključijo nacionalni 
ukrepi, katerih predmet so pogoji ali načini opravljanja storitev. Če bi šlo namreč za to, tak ukrep 
sploh ne bi spadal na področje uporabe določb o prostem p retoku ka pitala in torej člena 57(1) ES, 
temve č na področje uporabe določb o opravljanju storitev.
36
37
38
39
40
36—
37—
38—
39—
40—
ECLI:EU:C:2014 :2476 11SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
69. Člena 57(1) ES ni mogoče razlagati tako, da z golj ponavlja splošno ra zmejitev, ki j o je določila 
Pogodba me d področjem u porabe določb o opravljanju storitev, tudi če bi bile samo „finančne“, in 
področjem u porabe določb o prostem p retoku ka pitala. Čeprav je treba pridržek iz tega člena razlagati 
ozko, 
Glej sodbo W elte (C-181/12, EU:C:2013 :662, točka 29). kar s icer nemški vladi n i všeč, pa mora kl jub temu obdržati polni učinek.
70. To je razlog, iz ka terega člen 57(1) ES zajema pretok ka pitala, ki „se nanaša na“, to pomeni, da 
povzroči opravljanje finančnih storitev. 
Glej moje sklepne predloge v zadevi Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company (EU:C:2013 :710, točka 77).71. V zadevi Emerging M arkets Series of DFA Investment Trust Company (EU:C:2013 :710), ki s e je 
nanašala na obdavčitev, na Poljskem , deležev, ki j ih je investicijski sklad tretje države imel v kapitalu 
poljskih dr užb, se zadevni pretok ka pitala ni nanašal na opravljanje finančnih storitev investicijskega 
sklada v korist zadevnih dr užb. Poleg tega sem v sklepnih predlogih tudi p ojasnil, da s e sporni 
nacionalni ukrep n e nanaša na pretok ka pitala, povezan z opravljanjem f inančnih storitev, ki j ih 
opravlja investicijski sklad z a imetnike n jegovih enot premoženja, naj so ti imetniki rezidenti na 
ozemlju dr žave č lanice ali na ozemlju tretje dr žave. Torej se ni mogoče sklicevati na uporabo 
člena 57(1) ES. 
Ibidem (točki 78 in 79).72. Sodišče ni preučevalo te problematike, saj je bila m ožnost uporabe kl avzule „standstill“ iz 
člena 57(1) ES pravilno z avrnjena zgolj iz razloga, da p oljska z akono daja, ki s e je obravnavala v tej 
zadevi, ni izpolnjevala časovnega me rila navedenega člena. 
Glej sodbo Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company (EU:C:2014 :249, točka 53).73. V tej zadevi se sporni pretok ka pitala, in sicer pridobitev e not premoženja investicijskih skladov 
s sedežem v ČDO, od ka terih vlagatelj prejema dividende, ki s o predmet sporne pavšalne obdavčitve, 
po m ojem m nenju nujno n anaša na finančne storitve, ki j ih zadevni investicijski skladi o pravijo 
v korist vlagatelja. Brez teh storitev p ridobitev teh enot premoženja namreč enostavno n e bi imela 
smisla, zlasti v primeru neinstitucionalnega vlagatelja, ki i ma tako ko rist od nabora m ožnosti vlaganja 
glede na različne upoštevne parametre, česar p a na splošno n e bi imel, če bi se odločil za vlaganje 
neposredno n a trgu ka pitala. Poleg tega ravno te finančne storitve optimizirajo in povečajo dobičke, na 
podlagi katerih se potem l ahko n aložijo nacionalni davki.
74. Okoliščina, da s e nacionalni ukrep n anaša predvsem n a vlagatelja in ne na ponudnika s toritev, 
nikakor ne spremeni te ugotovitve, saj se odločilno me rilo iz člena 57(1) ES opira n a povezavo 
vzrok-posledica, ki o bstaja me d pretokom ka pitala in opravljanjem finančnih storitev, in ne na osebno 
področje uporabe spornega nacionalnega ukrepa ali na njegovo razmerje s ponudnikom t eh storitev n e 
pa z njihovim p rejemnikom. Če navedeni pretok nujno p ovzroči tako s toritev, je treba uporabiti 
člen 57(1) ES, če so izpolnjeni drugi pogoji iz te določbe.
75. Poleg tega, v nasprotju s trditvijo Komisije na obravnavi, nič ne napotuje na to, da b i bili davčni 
predpisi držav članic izključeni s področja uporabe člena 57(1) ES oziroma zdaj člena 64(1) PD EU. To 
je dokazano s tem, da j e Sodišče v sodbah H olböck, 
C-157/05, EU:C:2007 :297, točke o d 37 d o 45. Prunus in Polonium (EU:C:2011 :276), Welte 
(EU:C:2013 :662), ter Emerging M arkets Series of DFA Investment Trust Company (EU:C:2014 :249) 
preučevalo možnost uporabe te določbe za nacionalne davčne ukrepe.
41
42 43
44
45
46
47
41—
42—
43—
44—
45—
46—
47—
12 ECLI:EU:C:2014 :2476SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
76. Zato me nim, da j e na prvo vp rašanje za predhodno o dločanje treba odgovoriti, da n acionalna 
zakono daja, kot je člen 18(3) Au slInvestmG, ki s e ni bistveno s premenila od 31. decembra 1993 i n ki 
pod d oločenimi pogoji predvideva pavšalno o bdavčitev n acionalnih imetnikov enot premoženja 
investicijskih skladov s sedežem v tretjih dr žavah ali ČDO, ki s o izenačena s tretjimi državami, zadeva 
pretok ka pitala, ki s e nanaša na opravljanje finančnih storitev v smislu člena 73C Pogodbe ES in od 
1. maja 1999 v smislu člena 57(1) ES.
77. V teh okoliščinah ni treba preučiti drugega vp rašanja, ki j e bilo zastavljeno s amo za primer, če bi 
bil odgovor na prvo vp rašanje nikalen.
78. Zato bom zgolj podredno a naliziral drugo vp rašanje, ki g a je predložilo predložitveno s odišče, če se 
Sodišče ne bi strinjalo z ravnokar f ormuliranim predlogom.
b) Pojem „neposredne naložbe“ v smislu člena 57(1) ES
79. Kot sem ž e pojasnil v sklepnih predlogih v zadevi Emerging M arkets Series of DFA Investment 
Trust Company 
EU:C:2013 :710, točki 60 in 61., ker pojem n eposrednih naložb v Pogodbi ES ni opredeljen, se je Sodišče dozdaj 
opiralo na opredelitve, ki j ih vsebujejo no menklatura v Prilogi I k Direktivi Sveta 88 /361/EGS z dne 
24. junija 1988 o izvajanju člena 67 P ogodbe 
UL L 178, str. 5. in pripadajoča pojasnila 
Glej zlasti sodbi Holböck (C-157/05, EU:C:2007 :297, točka 34 in navedena sodna praksa) in W elte (EU:C:2013 :662, točka 32)..
80. V skladu s temi opredelitvami pojem n eposrednih naložb zadeva naložbe fizičnih ali pravnih oseb, 
ki u stvarjajo ali ohranjajo trajne in neposredne povezave me d osebo, ki j e zagotovila ka pital, in 
podjetjem, ki j e dobilo na voljo ka pital za opravljanje gospodarske d ejavnosti. 
Glej zlasti sodbo W elte (EU:C:2013 :662, točka 32).81. Sodišče na podlagi teh opredelitev me d različnimi vrstami pretoka ka pitala razlikuje „neposredne“ 
naložbe, to so naložbe v obliki u deležbe v podjetju z lastništvom d elnic, ki o mogoča dejansko 
sodelovanje pri njegovem u pravljanju in nadzoru, in „portfeljske“ naložbe, to so naložbe v obliki 
pridobitve v rednostnih papirjev n a trgu ka pitala, opravljene izključno ko t denarna naložba, brez 
namena vp livati na upravljanje in nadzor podjetja. 
Glej še posebej v zvezi s tem ra zlikovanjem s odbe Orange European Smallcap Fund (C-194/06, EU:C:2008 :289, točka o d 98 d o 102); Glaxo 
Wellcome ( C-182/08, EU:C:2009 :559, točka 40 in navedena sodna praksa) in Komisija/Portugalska (C-212/09, EU:C:2011 :717, točka 47).82. Čeprav sta ti vrsti naložb vključeni v pojem p retoka ka pitala, pa so po dr ugi strani samo 
„neposredne naložbe“, vključno z izplačili dividend, ki i zhajajo iz teh naložb, predmet odstopanja, ki g a 
dovoljuje člen 57(1) ES. 
Glej v tem s mislu sodbo Haribo Lakritzen Hans Riegel in Österreichische Salinen (C-436/08 in C-437/08, EU:C:2011 :61, točki 137 in 138) in 
sklepne predloge Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company (EU:C:2013 :710, točka 64).83. Predložitveno s odišče se za namene uporabe člena 57(1) ES sicer a priori nagiba k temu, da b i 
sledilo tej liniji razmejitve me d neposrednimi naložbami in portfeljskimi naložbami z oceno, da 
v obravnavanem p rimeru položaj imetnikov enot premoženja investicijskih skladov načeloma ne spada 
v prvo ka tegorijo, kljub temu pa se sprašuje, ali je Sodišče s sodbo VBV – V orsorgekasse 
EU:C:2012 :327. z dne 
7. junija 2012 n iansiralo oziroma celo ovrglo to sodno p rakso.
48
49
48—
49—
ECLI:EU:C:2014 :2476 13SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
84. Ta argument, ki g a je navedla poljska v lada, sem ž e preučil in ga zavrnil v sklepnih predlogih 
v zadevi Emerging M arkets Series of DFA Investment Trust Company 
EU:C:2013 :710, točke o d 69 d o 72. Ti sklepni predlogi so bili predstavljeni nekaj dni po tem, ko j e ta predlog za sprejetje predhodne odločbe 
prispel na Sodišče., Sodišču pa nanj ni bilo treba 
odgovoriti.
85. V zvezi s tem b om torej v glavnem n apotil na premisleke v navedenih sklepnih predlogih. Zlasti je 
treba spomniti, da č eprav se je sodba VBV – Vorsorgekasse (EU:C:2012 :327) nanašala na to, da s o za 
pravno o sebo (podjetniški sklad z a socialno v arstvo), institucionalnega vlagatelja s sedežem v Avstriji, 
veljale omejitve p ri pridobivanju enot premoženja splošnega sklada s sedežem v drugi državi članici, 
kar j e transakcija, ki j o je Sodišče v preambuli svoje ar gumentacije opredelilo ko t „neposredno 
naložbo“, pa Sodišču ni bilo zastavljeno vp rašanje o členu 64(1) PD EU, ki j e nadomestil člen 57(1) ES, 
ampak samo o členu 63 PD EU. Člen 63 PD EU ima sicer zelo široko p odročje uporabe in dovoljuje 
določeno „nihanje“ pri uporabi izrazov, ki o značujejo različne kategorije pretoka ka pitala, vendar p a to 
ne velja v primeru ka tegorij, naštetih v členu 64(1) PD EU, ki g a je treba, naj spomnim, kot odstopanje 
od ureditve s voboščine, predvidene v pravu U nije, v skladu s sodno p rakso ra zlagati ozko. 
Glej sodbo W elte (EU:C:2013 :662, točka 29). Ker 
Sodišču torej ni bilo predloženo vp rašanje o razlagi člena 64(1) PD EU, očitno n i imelo namena 
razširiti obsega pojma neposredne naložbe v smislu te določbe.
86. Res je, da t ako, kot to zagovarja Komisija v pisnih stališčih, ni mogoče popolnoma izključiti, da b i 
lahko imetnik enot premoženja v investicijskem s kladu dejansko s odeloval pri upravljanju ali nadzoru 
družbe za upravljanje navedenega sklada, tako da b i bilo m ogoče glede na okoliščine posameznega 
primera, skleniti, da g re za neposredno n aložbo.
87. Dejanski in pravni elementi, navedeni v sodbi VBV – Vorsorgekasse (EU:C:2012 :327) na žalost ne 
omogočajo, da b i se prepričali, da j e šlo za to v primeru, ko j e avstrijski podjetniški sklad p ridobil 
enote premoženja splošnega sklada s sedežem v Luksemburgu.
88. Vendarle in vsekakor se zdi vsaj tvegano gl ede na naravo in obseg naložb M . Schweier pričakovati, 
da b i ta pridobila enote, ki n aj bi ji omogočale pridobiti pravico nadzora n ad investicijskimi skladi, 
katerih dr užbe za upravljanje imajo sedež na K ajmanskih otokih. N asprotno, očitno j e precej 
verjetneje – gl ede na podatke v spisu – da j e M . Schweier ko t zasebni vlagatelj vložila v skupni 
portfelj teh skladov samo z namenom finančne naložbe. Ni sporno, da s e da včna ureditev, predvidena 
v členu 18(3) Au slInvestmG, uporabi, kadar s o take p ortfeljske n aložbe realizirane.
89. Zato me nim, da s odba V BV – V orsorgekasse (EU:C:2012 :327) ne vp liva na ra zlago pojma 
neposredne naložbe iz člena 57(1) ES in da s e glede na vse pravne in dejanske elemente, ki s o v spisu, 
ni mogoče sklicevati na odstopanje, ki g a predvideva ta določba, ker se položaj v postopku v glavni 
stvari n e nanaša na „pretok ka pitala v tretje dr žave a li iz njih, [ki se] nanaša[…] na neposredne 
naložbe“.
III – Predlog
90. Glede na vse zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj na vp rašanji za predhodno o dločanje, ki j u 
je predložilo Bundesfinanzhof (Nemčija), odgovori:
Nacionalna zakono daja, kot je člen 18(3) zakona o prodaji enot premoženja tujih investicijskih skladov 
in o obdavčenju donosov iz enot premoženja tujih investicijskih skladov (G esetz ü ber den Ve rtrieb 
ausländischer Investmentanteile u nd ü ber di e B esteuerung d er E rträge a us a usländischen 
Investmentanteilen), ki s e ni bistveno s premenila od 31. decembra 1993 i n ki p od določenimi pogoji 
predvideva p avšalno o bdavčitev n acionalnih imetnikov enot premoženja investicijskih s kladov
14 ECLI:EU:C:2014 :2476SKLEPNIPREDLOGIP.MENGOZZIJA–ZADEVAC-560/13
WAGNER-RAITH
 s sedežem v tretjih dr žavah ali čezmorskih dr žavah in ozemljih, ki s o izenačena s tretjimi državami, 
zadeva pretok ka pitala, ki s e nanaša na opravljanje finančnih storitev v smislu člena 73C(1) Pogodbe 
ES in od 1. maja 1999 v smislu člena 57(1) ES.