C 399/28

Pritožba, ki sta jo Brugg Kabel AG in Kabelwerke Brugg AG Holding 21. septembra 2018 vložili zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 12. julija 2018 v zadevi T-441/14, Brugg Kabel AG in Kabelwerke Brugg AG Holding/Evropska komisija

(Zadeva C-591/18 P)

(2018/C 399/36)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnici: Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding (zastopnika: A. Rinne in M. Lichtenegger, Rechtsanwälte)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

1. sodbo Splošnega sodišča z dne 12. julija 2018 v zadevi T-441/14 razveljavi in sklep nasprotne stranke v pritožbenem postopku z dne 2. aprila 2014 (zadeva AT.39610 – Električni kabli) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na pritožnici;

2. podredno, v točki 1 opisano sodbo Splošnega sodišča razveljavi in v točki 1 opisan sklep nasprotne stranke v pritožbenem postopku razglasi za ničen v delu, v katerem: a) je bila globa zoper pritožnici določena na 8 490 000 EUR in b) je bilo pritožnicama naloženo plačilo stroškov, ter globo v skladu s prvostopenjskimi predlogi pritožnic zmanjša po prostem svojem preudarku;

3. še bolj podredno, v točki 1 opisano sodbo Splošnega sodišča razveljavi in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

4. stroške postopka naloži nasprotni stranki v pritožbenem postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici v utemeljitev pritožbe navajata šest pritožbenih razlogov.

Prvi pritožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe zaradi posredovanja zahteve za informacije in obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah v angleščini.

Splošno sodišče naj bi glede jezikovnih različic zahteve za informacije in obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki so bile dane na voljo pritožnicama, napačno uporabilo pravo, s tem ko je menilo, da zadošča prenizka stopnja razumljivosti. Pravilno naj bi bilo, da mora imeti vsakokratni naslovnik možnost, da z izbiro jezikovne različice, ki jo razume, v celoti razume obdolžitve, da lahko pripravi učinkovito obrambo. Pritožnici menita, da „za koristno sprejetje stališča“ ne zadostuje, da je obdolžitve mogoče glede njihove vrste in obsega razumeti zgolj „zadostno“.

Splošno sodišče naj poleg tega ne bi upoštevalo, da glede tega ni pomembna koristnost odgovorov za Komisijo, ampak samo to, ali je zadevno podjetje kljub temu, da Komisija ni dala na voljo druge jezikovne različice, imelo možnost pripraviti izčrpno obrambo zoper obdolžitve.

Drugi pritožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe zaradi zavrnitve vpogleda v stališča drugih podjetij glede očitkov

Splošno sodišče naj bi postavilo previsoke zahteve glede tega, pod katerimi pogoji je treba drugim zadevnim podjetjem odobriti vpogled v nezaupne odgovore drugih naslovnikov na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. Pravilno naj bi bilo, da je treba naslovniku obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah odobriti vpogled, že če zadevno podjetje glede obtožb predstavi prepričljive okoliščine celotnega postopka, iz katerih je razvidno, da je povsem mogoče, da so v nezaupnih odgovorih drugih naslovnikov obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah razbremenilni deli ali listine.

Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da je v nasprotju z načeli pravne države, če lahko samo Komisija preveri, ali so v odgovorih drugih naslovnikov obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah (morda) razbremenilni deli ali listine. Komisija bi s tem delovala istočasno kot preiskovalni organ/organ pregona, organ odločanja in tudi kot organ obrambe v isti zadevi, vendar ne da bi bila pri tem seznanjena z nujnimi okoliščinami zadeve.

Tretji pritožbeni razlog: kršitev načela domneve nedolžnosti zaradi določitve začetka sodelovanja pri kršitvi na 14. december 2001

Splošno sodišče naj bi določilo prenizek dokazni standard glede dokaza o začetku sodelovanja pri enotni in trajajoči kršitvi. Pravilno naj bi bilo, da mora Komisija priskrbeti natančne, prepričljive in skladne dokaze, s katerimi je mogoče podpreti trdno prepričanje, da trenutek, ki je bil izbran kot začetek sodelovanja, pomeni kršitev pravil o konkurenci. Preostali dvomi bi morali biti v skladu z načelom in dubio pro reo v korist zadevnemu podjetju.

Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da za ovrženje posrednih dokazov zadošča, da se jih omaja z nasprotnimi posrednimi dokazi. V interesu enakosti orožij naj od zadevne osebe v upravnem postopku za naložitev sankcij ne bi bilo mogoče zahtevati dokončno razbremenilnega dokaza.

Četrti pritožbeni razlog: izkrivljanje dokazov in kršitev domneve nedolžnosti zaradi domneve neprekinjenega sodelovanja pri kršitvi med 12. majem 2005 in 8. decembrom 2005

Splošno sodišče naj bi izkrivilo dokaze v zvezi z dokazom neprekinjenega sodelovanja pritožnic pri kršitvi, s tem da je kljub številnim ambivalentnim in protislovnim posrednim dokazom prišlo do trdnega in neomajnega prepričanja o neprekinjenosti nadaljevanja kršitve.

Splošno sodišče naj s tem ne bi upoštevalo pravilnega merila za ovrženje posrednih dokazov.

Peti pritožbeni razlog: izkrivljanje dokazov, kršitev domneve nedolžnosti in načela sorazmernosti zaradi ugotovitve odgovornosti za dogovore glede podvodnih kablov, domačih trgov in velikih projektov

Splošno sodišče naj bi določilo prenizek dokazni standard in izkrivilo dokaze glede odgovornosti pritožnic za samostojne in ločljive dele kršitve – kot so na primer podvodni kabli, domači trgi in veliki projekti – pri katerih pritožnici nista niti sodelovali niti ju niso zanimali.

Splošno sodišče naj se ne bi zavedalo nerazumnih in nesorazmernih tveganj, ki jih tovrstna široka razlaga pravnega pojma enotne in trajajoče kršitve prinaša za podjetja, ki niso sodelovala pri vseh delih kršitve, vendar se lahko v skladu z nacionalnim pravom štejejo za solidarno odgovorna za škodo, ki iz tega izvira.

Ob upoštevanju sedanjega stanja evropske harmonizacije odškodninskega prava naj tožba proti solidarnim dolžnikom na nacionalni ravni ne bi pomenila primernega instrumenta za zadostno kompenzacijo odgovornosti v razmerju do tretjih oseb.

Šesti pritožbeni razlog: kršitev člena 23(2) in (3) Uredbe 1/2003 (1) ter načel zakonitosti, sorazmernosti in ne bis in idem pri določitvi zneska globe

Splošno sodišče naj bi kot referenčno leto za vrednost prometa napačno potrdilo leto 2004, ki naj ne bi bilo reprezentativno in naj ne bi odražalo niti dejanske velikosti niti gospodarske moči pritožnic.

Poleg tega naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo, da Komisija ni mogla, na eni strani, za ugotovitev odgovornosti izhajati iz enotne in trajajoče kršitve, t.j. enotnega kartela, ki zajema konfiguracijo A/R in tudi konfiguracijo R, in na drugi strani za določitev zneska globe ponovno umetno ločiti različnih, domnevno neločljivih delov kršitve.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205.