6

Splošno sodišče je dejansko stanje povzelo v teh točkah izpodbijanega sklepa: „1 Tožeča stranka, Claudio Necci, je med 1. julijem 2009 in 30. junijem 2011 opravljala delo pri Evropski komisiji […] kot pogodbeni uslužbenec. 2 Tožeča stranka je 27. oktobra 2010 zahtevala prenos pokojninskih pravic […], ki jih je pridobila med službovanjem v italijanski upravi, v pokojninski sistem institucij Evropske unije (v nadaljevanju: PSEU) na podlagi člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom[, kakor so bili spremenjeni z Uredbo št. 723/2004]. 3 Tožeča stranka je 1. julija 2011 prenehala delati za Komisijo in se upokojila pri starosti 64 let. 4 Komisija je z odločbo z dne 18. julija 2011 določila pokojninske pravice tožeče stranke. Poleg tega je tožečo stranko izključila iz [SSZZ], pri čemer se je oprla na člen 95 [PZDU], ki za nadaljnjo vključenost pogodbenega uslužbenca, ki je ostal v službi Unije do upokojitvene starosti, v SSZZ določa pogoj, da mora zaposlitev pogodbenega uslužbenca trajati več kot tri leta. Odločba z dne 18. julija 2011 ni bila izpodbijana. 5 Italijanski pokojninski sklad je 12. februarja 2014 Komisijo obvestil, da je znesek kapitalizirane vrednosti pokojninskih pravic tožeče stranke na datum zahteve [za prenos pokojninskih pravic] znašal 383.570,92 EUR. 6 Službe Komisije so z elektronskim dopisom z dne 18. marca 2014 tožeči stranki poslale obvestilo o začasnem izračunu njene pokojninske dobe in jo pozvale, naj sprejme odločitev glede prenosa svojih pokojninskih pravic. V tem dokumentu, v katerem je bil omenjen člen 95 PZDU, je bilo opozorjeno na pogoj, da morajo biti izpolnjena tri leta dejanske zaposlitve pri institucijah Unije, da bi bila lahko oseba pri teh institucijah zdravstveno zavarovana, tožeča stranka pa je bila opozorjena tudi na posledice, ki bi jih lahko imel [prenos njenih pokojninskih pravic]. 7 Tožeča stranka je 11. aprila 2014 Uradu za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) poslala elektronski dopis, v katerem je zaprosila za podaljšanje roka za sprejetje odločitve o [prenosu njenih pokojninskih pravic]. Dodala je: ,Zavedam se, da bom izgubil zdravstveno zavarovanje Italije in da ne bom imel kritja SSZZ Komisije. Želim pridobiti več informacij o zasebnem kritju.‘ Rok je bil podaljšan do 5. maja 2014. 8 Tožeča stranka je 6. maja 2014 sprejela začasno ponudbo [za prenos svojih pokojninskih pravic], na podlagi katere ji je bila priznana dodatna pokojninska doba, ki jo je treba upoštevati v PSEU, in sicer 16 let, 9 mesecev in 17 dni. […] 11 Italijanski pokojninski sklad je 14. avgusta 2017 PSEU izplačal 387.768,73 EUR iz naslova nacionalnih pokojninskih pravic tožeče stranke. 12 Komisija je 19. septembra 2017 sprejela prvo odločbo o priznanju pokojninske dobe, na podlagi katere je bilo tožeči stranki priznano dodatno obdobje plačevanja prispevkov v PSEU, in sicer 14 let in 9 dni. Na podlagi pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila 18. decembra 2017 in ki ji je bilo ugodeno 14. marca 2018, je bilo to dodatno obdobje spremenjeno v 16 let, 9 mesecev in 17 dni. 13 Tožeča stranka je 18. decembra 2017, po prenosu svojih pokojninskih pravic, pri PMO vložila zahtevo za vključitev v SSZZ. 14 Ta zahteva je bila zavrnjena 18. aprila 2018 zaradi molka organa[, pri čemer ta zavrnitev zaradi molka organa pomeni sporno odločbo,] v skladu s členom 90(1) Kadrovskih predpisov[, kakor so bili spremenjeni z Uredbo št. 1080/2010]. 15 Tožeča stranka je 18. julija 2018 na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov[, kakor so bili spremenjeni z Uredbo št. 1080/2010,] zoper [sporno odločbo] vložila pritožbo. 16 Njena pritožba je bila zavrnjena z odločbo z dne 19. novembra 2018. Ta odločba temelji na tem, da pritožba ni dopustna, ker bi morala biti vložena zoper odločbo z dne 18. julija 2011 o določitvi pokojninskih pravic tožeče stranke, v kateri je bilo navedeno, da tožeča stranka ni vključena v SSZZ.“