ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosti pretok blaga – Omejitve

(člen 29 ES)

2. Pravo Skupnosti – Načela – Sorazmernost – Enako obravnavanje – Skupna kmetijska politika

(člen 34(2) ES)

3. Ribištvo – Ohranjanje morskih virov – Omejitev ribolovnega napora

(Uredba Sveta št. 2341/2002, priloga XVII, točki 4(b) in 6(a); Odločba Komisije 2003/185, člen 1)

Summary

1. Ukrepi, ki so kratkoročno zmanjšali količine rib, ki jih države članice lahko izmenjajo, katerih dolgoročni namen je bil zagotoviti optimalen donos ribolova in torej povečanje te menjave, ne spadajo na področje uporabe člena 29 ES o prostem pretoku blaga.

(Glej točko 50.)

2. Načelo prepovedi diskriminacije in načelo sorazmernosti sta del splošnih načel prava Skupnosti in se na področju kmetijstva, vključno z ribištvom, izražata v členu 34(2), drugi pododstavek, ES. Ta določba daje zakonodajalcu Skupnosti nalogo, da uresniči skupno kmetijsko politiko, razglašeno v členu 33 ES, da bi zagotovil med drugim primerno življenjsko raven kmetijske skupnosti ter redno preskrbo, pri čemer je izključena vsakršna diskriminacija med proizvajalci v Skupnosti.

Glede sodnega nadzora pogojev izvedbe tega načela, ob upoštevanju široke diskrecijske pravice, ki jo ima zakonodajalec Skupnosti na področju skupne kmetijske politike, lahko na zakonitost takega ukrepa vpliva le očitna neustreznost na tem področju sprejetega ukrepa glede na cilj, ki ga pristojna institucija uresničuje.

(Glej točke 53, 54 in 57.)

3. Na veljavnost točk 4(b) in 6(a) priloge XVII k Uredbi št. 2341/2002 o določitvi možnosti ribolova in s tem povezanih pogojev za nekatere staleže in skupine staležev rib, ki se uporabljajo v vodah Skupnosti in za plovila Skupnosti v vodah, kjer se zahtevajo omejitve ulova, in točk 4(b) in 6(a) te priloge, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 671/2003, ter člena 1 Odločbe 2003/185 o dodelitvi dodatnih dni odsotnosti iz pristanišča državam članicam v skladu s prilogo XVII Uredbe št. 2341/2002 ne vpliva, da so plovila, opremljena z odprtimi vlečnimi mrežami z gredo, glede na ulovljene količine trske nosila znatno večje breme ukrepov o omejitvi ribolovnega napora od plovil, opremljenih z drugimi orodji.

Ti ukrepi namreč niso očitno neustrezni. Svet je zmanjšanje ribolovnega napora rajši porazdelil med vse zadevne udeležence, kot da bi predpisal moratorij na dejavnost ribičev, ki pretežno lovijo trsko. S tem se je trudil izpolniti enega od ciljev skupne kmetijske politike, in sicer zagotoviti primerno življenjsko raven vseh zadevnih ribičev. Te odločitve zakonodajalca ni mogoče grajati same po sebi, razen če ni povzročila tega, da se s sprejetjem izpodbijanih ukrepov nesorazmerno in brez objektivne utemeljitve kaznuje drugo skupino ribičev. Okoliščina, da je posebna skupina bolj prizadeta z regulativnim ukrepom, nujno ne pomeni, da je ta nesorazmeren ali diskrimnatoren, če se ta ukrep nanaša na celostno ureditev problema, ki je v splošnem interesu.

(Glej točke 59, 60, 63, 76, 77 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Privilegiji in imunitete Evropskih skupnosti – Davčna imuniteta Skupnosti – Sporazum o sedežu Evropske centralne banke – Vračilo davka na dodano vrednost, obračunanega za dobavo blaga in različne storitve, ki jih Banka potrebuje za uradno rabo – Pogoj – Posebna izkazanost – Jasen in določen pogoj

(Protokol o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti, člen 3, drugi odstavek)

2. Privilegiji in imunitete Evropskih skupnosti – Davčna imuniteta Skupnosti – Vračilo posrednih davkov in davkov na prodajo blaga – Uporaba za davek na dodano vrednost, obračunan za dobavo blaga in različne storitve – Pogoj – Posebna izkazanost – Dopustnost – Manevrski prostor institucij Skupnosti in držav članic pri sklepanju izvedbenih sporazumov na področju vračil

(Protokol o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti, člen 3, drugi odstavek)

Summary

1. Člen 8(1) sporazuma z dne 18. septembra 1998, sklenjenega med vlado Zvezne republike Nemčije in Evropsko centralno banko o sedežu te institucije, izrecno in nedvoumno pogojuje vračilo davka na dodano vrednost za dostave blaga in zagotavljanje storitev, ki jih Banka potrebuje za uradno rabo, s tem da je bil ta davek Banki „posebej izkazan“. Čeprav je razlaga določbe sporazuma mogoča „v luči“ pravnega konteksta, v katerega se umešča, ta razlaga ne more voditi k temu, da se jasnemu in nedvoumnemu besedilu te določbe odvzame ves polni učinek.

(Glej točko 31.)

2. Pogoj, določen v členu 8(1) sporazuma z dne 18. septembra 1998, sklenjenega med vlado Zvezne republike Nemčije in Evropsko centralno banko o sedežu te institucije, da mora biti davek na promet od dostav blaga in zagotavljanja storitev, ki jih Banka potrebuje za uradno rabo, da ga država članica povrne, „posebej izkazan“ Banki, ne nasprotuje niti ciljem niti besedilu člena 3(2) Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti, ki določa, da države članice odpustijo ali vrnejo zneske posrednih davkov ali davkov na prodajo, ki so vključeni v ceno nakupov, ki jih Skupnosti izvedejo za svoje službene potrebe. Ta določba predvideva zgolj sprejetje „primernih ukrepov“ za nadomestilo davka, in sicer zgolj glede „pomembnih nakupov“ in samo „v vseh primerih, ko je […] to mogoče“. Institucije Skupnosti in države članice imajo s tem pri sklenitvi sporazumov glede izvedbe člena 3(2) Protokola na voljo manevrski prostor.

(Glej točko 32.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaje – Prometni davek – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Dobave blaga davčnega zavezanca, ki deluje kot tak

(Direktiva Sveta 77/388, členi 2, točka 1, 4 in 5(1)

Summary

Transakcije, s katerimi davčni zavezanec s sedežem v državi članici kupi blago od družb s sedežem v tej državi članici in jih proda kupcem s sedežem v drugi državi članici in ki same niso del goljufije z DDV, pomenijo dobave blaga, ki jih je izvršil davčni zavezanec, ki je ravnal kot tak, in gospodarsko dejavnost v smislu členov 2, točka 1, 4 in 5(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, ker ustrezajo objektivnim merilom, na katerih temeljita ta pojma, neodvisno od namena trgovca, ki ni zadevni davčni zavezanec, vključen v isti verigi dobav, in/ali morebitne goljufivosti druge transakcije v tej verigi, pred transakcijo ali po njej, ki jo je izvršil ta davčni zavezanec in s katero ni bil ali ni mogel biti seznanjen. Na pravico davčnega zavezanca, ki opravlja take transakcije, da odbije vstopni DDV, ne more vplivati niti okoliščina, da je v verigi dobav, katere del so transakcije, ne da bi bili ti davčni zavezanci s tem seznanjeni oziroma bi to lahko vedeli, druga transakcija, izvršena pred njo ali po njej, del goljufije z DDV.

(Glej točke 51, 52, 55 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Konvencija o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb — Priznavanje in izvršitev — Razlogi za zavrnitev — Neobstoj pravilne in pravočasne vročitve akta, s katerim se postopek začne toženi stranki, ki se ne spusti v postopek — Pojem pravilne vročitve — Presoja glede na določbe mednarodne konvencije, ki se uporablja za državo članico izvora in zaprošeno državo

(Konvencija z dne 27. septembra 1968, člen 27, točka 2, ter Protokol, člen IV)

Summary

Člen 27, točka 2, Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kot je bila spremenjena s Konvencijami o pristopu iz let 1978, 1982, 1989 in 1996 in člen IV, prvi pododstavek, Protokola, priloženega k navedeni konvenciji, je treba razlagati tako, da se mora pravilnost vročitve pisanja o začetku postopka toženi stranki, ki se ne spusti v postopek, če se na tem področju med državo izvora in zaprošeno državo uporablja mednarodna konvencija, kot je Haaška konvencija o vročanju sodnih in zunajsodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah, presoditi glede na določbe te konvencije, razen če se, če zaprošena država temu ni uradno nasprotovala, izbere način dostave z neposrednim pošiljanjem med uradniki ministrstva skladno s členom IV, drugi pododstavek, Protokola. Oba načina dostave pisanj, ki ju določa člen IV Protokola, priloženega Konvenciji, se morata namreč izčrpati v tem smislu, da je mogoče dostavo opraviti v skladu s pravom, ki se uporablja na sodišču države izvora samo, če ni mogoče uporabiti katere od teh dveh možnosti.

(Glej točke 22, 28 in 30 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prevozi – Cestni promet – Vozniško dovoljenje – Direktiva 91/439 – Pogoji izdaje – Najnižja starost – Vožnja težkih motornih koles kategorije A – Pravica držav članic, da določijo višjo najnižjo starost – Obseg

(Direktiva Sveta 91/439, člen 6(1)(b) in (2))

2. Prevozi – Cestni promet – Vozniško dovoljenje – Uredba št. 3820/85 in Direktiva 91/439 – Pogoji izdaje – Najnižja starost – Vožnja vozil kategorije C 1 in C 1 + E – Pravica držav članic, da določijo nižjo najnižjo starost – Neobstoj

(Uredba Sveta št. 3820/85, člen 5(1)(b); Direktiva Sveta 91/439, člen 6(1)(b) in (2))

Summary

1. Člen 6(1)(b), prva alinea, Direktive 91/439 o vozniških dovoljenjih s tem, da je za države članice predvidel možnost, da dovolijo neposreden dostop do vozniškega dovoljenja za težka motorna kolesa kategorije A za kandidate, ki imajo najmanj 21 let, nikakor ni tak, da bi izrecno omejil možnost držav članic, da določijo višjo najnižjo starost, temveč pomeni, da lahko države članice določijo starostno mejo, ki je višja od 21 let.

Ker je določitev najnižje starosti za neposredno dovolitev vožnje takih motornih koles, ki je višja od starosti, določene v zadnji povedi navedenega člena, taka, da prispeva k izboljšanju prometne varnosti, ki je, tako kot izhaja iz preambule omenjene direktive, glavni cilj, ki mu ta sledi, taka določitev ni v nasprotju s to določbo, če je spoštovano načelo sorazmernosti.

(Glej točki 27 in 28.)

2. Niti Direktiva 91/439 o vozniških dovoljenjih niti Uredba št. 3820/85 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom ne predvidevata možnosti za odstopanje od najnižje starosti 18 let za izdajo dovoljenj za vožnjo vozil kategorij C 1 in C 1 + E. Po eni strani izjeme iz člena 6(2) Direktive 91/439 ne omenjajo vozil kategorij C 1 in C 1 + E. Po drugi strani dejstva, da člen 5(1)(b), druga alinea, Uredbe št. 3820/85 ne nasprotuje temu, da oseba, ki še ni dopolnila najnižje zahtevane starosti, lahko pridobi vozniške izkušnje, ni mogoče razlagati tako, da ta določba državam članicam dovoljuje, da taki osebi izdajo vozniško dovoljenje za vozila omenjenih kategorij. Možnost pridobitve takih izkušenj namreč nikakor ne pomeni, da se lahko zadevnemu kandidatu izda dovoljenje, ki mu dovoljuje vožnjo vozila teh kategorij, ne da bi bila z njim oseba, zadolžena za njegovo usposabljanje.

(Glej točke od 38 do 41.)
Keywords

Summary



Keywords

Ničnostna tožba – Predmet – Delna razveljavitev – Pogoj – Ločljivost izpodbijanih določb – Objektivno merilo – Neizpolnjen pogoj – Nedopustnost

(člen 230 ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/15, člen 1, točki 1 in 2)

Summary

Delna razveljavitev akta Skupnosti je mogoča samo, kadar so elementi, katerih razveljavitev se zahteva, ločljivi od preostalega akta. Tej zahtevi po ločljivosti ni zadoščeno, če bi bila posledica delne razveljavitve akta sprememba njegovega bistva. Vprašanje, ali bi delna razveljavitev imela tak učinek, je objektivno in ne subjektivno merilo, vezano na politično voljo organa, ki je sprejel sporni akt.

Nedopustna je tožba države članice zaradi razveljavitve člena 1, točka 2, Direktive 2003/15 o spremembi o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki v delu, kjer je s to določbo v Direktivo 76/768 vstavljen člen 4a, katerega cilj je zlasti določiti pogoje za prepoved dajanja na trg kozmetičnih izdelkov, ki vsebujejo sestavine ali kombinacije sestavin, ki so se preizkušale na živalih, saj bi ob tem, da država članica, četudi podredno, ni zahtevala njegove razveljavitve, ostal v veljavi člen 1, točka 1, Direktive 2003/15, ki določa črtanje člena 4(1)(i) Direktive 76/768, katerega cilj je podoben, in ker je vstavljeni člen 4a, kot izhaja iz osemnajste uvodne izjave Direktive 2003/15, nadomeščen.

Ker sta točki 1 in točka 2 člena 1 Direktive 2003/15 neločljivo povezani, bi delna razveljavitev, ki jo predlaga država članica, objektivno spremenila samo bistvo določb, ki jih je sprejel zakonodajalec Skupnosti glede poskusov na živalih zaradi izdelave kozmetičnih izdelkov.

(Glej točke od 12 do 16 ter 20 in 21.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosto gibanje oseb – Odstopanja – Odločbe v zvezi s tujci – Odločba o izgonu – Sodna jamstva – Tožbeni postopek, ki se nanaša zgolj na zakonitost ukrepa in ki nima odložilnega učinka – Nedopustnost v primeru neobstoja pristojnega organa, ki ni organ, ki je pristojen za sprejetje odločitve

(Direktiva Sveta 64/221, člen 9(1))

2. Prosto gibanje oseb – Odstopanja – Odločbe v zvezi s tujci – Sodna jamstva – Osebno področje uporabe – Turški delavci in člani njihovih družin iz členov 6 in 7 Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta med EGS in Turčijo – Vključitev

(Direktiva Sveta 64/221, člena 8 in 9; Sklep št. 1/80 Pridružitvenega sveta EGS-Turčija, člena 6 in 7)

Summary

1. Člen 9(1) Direktive 64/221 o usklajevanju posebnih ukrepov, ki zadevajo gibanje in prebivanje tujih državljanov, utemeljenih z javno politiko, javno varnostjo ali zdravjem prebivalstva, določa, če ni možnosti pritožbe na sodišču, če se te pritožbe lahko nanašajo le na zakonitost odločbe ali če ne zadržijo izvršitve, posredovanje, razen v nujnem primeru, pristojnega organa, ki ni isti kot organ, ki je pristojen za sprejetje odločbe.

Navedeni člen je zato treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, na podlagi katere pritožbe pred sodiščem zoper odločbo o izgonu z ozemlja te države, sprejete glede državljana druge države članice, ne zadržijo izvršitve te odločbe in na podlagi katere se pri preizkusu odločbe o izgonu lahko presoja samo zakonitost, brez izčrpnega preizkusa primernosti ukrepa, ker ni bil ustanovljen noben pristojni organ v smislu te določbe.

(Glej točke 42, 47, 51, 57 in točko 1 izreka.)

2. Procesna jamstva, ki jih imajo državljani držav članic zoper odločbo o zavrnitvi podaljšanja dovoljenja za prebivanje ali zoper odločbo o izgonu z ozemlja, ki jih določata člena 8 in 9 Direktive 64/221 o usklajevanju posebnih ukrepov, ki zadevajo gibanje in prebivanje tujih državljanov, utemeljenih z javno politiko, javno varnostjo ali zdravjem prebivalstva, se uporabljajo za turške državljane, katerih pravni položaj določata člena 6 ali 7 Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta med EGS in Turčijo.

Da bi se zagotovila učinkovitost sodnega varstva individualnih pravic na področju zaposlovanja in bivanja, ki jih imajo turški delavci na podlagi člena 6(1) Sklepa št. 1/80, če izpolnjujejo pogoje, je tem delavcem namreč treba priznati enaka procesna jamstva, kot so jamstva, ki jih podeljuje pravo Skupnosti državljanom držav članic. Ta razlaga prav tako velja za člane njihovih družin, katerih položaj spada pod člen 7 Sklepa št. 1/80.

(Glej točke od 66 do 69 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predhodni postopek – Predlogo trajanje — Okoliščina, ki vpliva na dopustnost tožbe le ob kršenju pravic obrambe – Dokazno breme

(člen 226 ES)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Dokaz neizpolnitve obveznosti – Breme na strani Komisije – Domneve – Nedopustnost – Tožba, ki se ne nanaša na vsebino, ampak izvajanje nacionalne določbe – Posebne zahteve glede dokazov

(člen 226 ES)

Summary

1. Čeprav lahko v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti predolgo trajanje predhodnega postopka pomeni kršitev, zaradi katere je tožba nedopustna, pa je tak sklep primeren le, če je ravnanje Komisije otežilo, da bi se ovrgle njene trditve in s tem kršile pravice obrambe. Dokaz o taki težavi predloži zadevna država članica.

(Glej točko 14.)

2. V postopku zaradi neizpolnitve obveznosti mora Komisija dokazati obstoj zatrjevane neizpolnitve in Sodišču predložiti potrebne dokaze, da lahko to preveri, ali gre za neizpolnitev obveznosti, pri čemer se Komisija ne more opreti na kakršno koli domnevo.

Glede tožbe v zvezi z izvajanjem nacionalne določbe se za dokaz neizpolnitve obveznosti države članice zahteva predložitev dokazov, ki niso enaki tistim, ki se običajno upoštevajo v tožbi zaradi neizpolnitve obveznosti, ki zadeva izključno vsebino nacionalnih predpisov. V teh okoliščinah se lahko neizpolnitev obveznosti ugotovi le z zadostno dokumentiranim in natančnim dokazom očitane prakse nacionalne uprave in/ali sodišč, za katero je odgovorna zadevna država članica.

Za to, da ravnanje države, ki ga pomeni upravna praksa, ki je v nasprotju z zahtevami prava Skupnosti, lahko pomeni neizpolnitev obveznosti v smislu člena 226 ES, mora biti ta upravna praksa v določeni meri ustaljena in splošna.

(Glej točke od 27 do 29.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Carinska unija – Carinski nadzor – Obseg – Zadevnost vsega blaga, ki je zakonito ali nezakonito vneseno na ozemlje Skupnosti

(Uredba Sveta št. 2913/92, člena 4, točka 13, in 37)

2. Carinska unija – Nastanek carinskega dolga zaradi nezakonitega vnosa blaga – Pojem nezakonitega vnosa – Napačno deklarirano blago, ki je predloženo v carinjenje – Vključitev

(Uredba Sveta št. 2913/92, člen 202)

3. Carinska unija – Nastanek carinskega dolga zaradi nezakonitega vnosa blaga – Pojem dolžnik – Napačno deklarirano blago, ki je predloženo v carinjenje – Presoja s strani nacionalnega sodišča – Merila

(Uredba Sveta št. 2913/92, člen 202(3))

Summary

1. Iz povezanih členov 4, točka 13, in 37 Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti izhaja, da je blago, vneseno na območje Skupnosti, predmet carinskega nadzora od njegovega vnosa na to območje, bodisi da je ta izveden zakonito ali s kršitvijo členov od 38 do 41 in 177, prvi pododstavek, druga alinea, carinskega zakonika, kar morajo ugotoviti organi nadzora ob njihovi kontroli. Iz tega sledi, da podvrženje blaga takemu nadzoru ni povezano z zakonitostjo njegovega vnosa na navedeno območje.

(Glej točko 22.)

2. Blago, predloženo v carinjenje, za katero je bila predložena skupna deklaracija in potrjen zunanji Skupnostni tranzitni dokument, ni zakonito vneseno na carinsko območje Skupnosti, ob tem, da je bilo v dokumentaciji, predloženi carinskim organom, blago označeno z napačno oznako. V takih primerih carinski dolg temelji na členu 202 Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti, ki določa načine nastanka carinskega dolga v primeru nezakonitega vnosa blaga.

(Glej točki 32 in 36 ter točki 1 in 2 izreka.)

3. Za to, da določi dolžnika carinskega dolga v primeru predložitve skupne deklaracije ali carinske deklaracije z uporabo napačne oznake za blago, mora nacionalno sodišče preveriti, ali je oseba, ki je predložila skupno deklaracijo ali carinsko deklaracijo, z uporabo napačne oznake nezakonito vnesla blago. Če ne gre za to, mora navedeno sodišče preučiti, ali je s tem dejanjem oseba sodelovala pri vnosu blaga, čeprav je vedela ali bi morala vedeti, da je bil vnos nezakonit.

(Glej točko 41 in točko 3 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davek – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Obdavčljive transakcije – Dobava blaga ali storitev za plačilo – Pojem – Operacije, pri katerih je plačana protidajatev nižja od lastne cene dobavljenega blaga ali storitve – Vključitev – Nacionalna ureditev, ki take operacije šteje za uporabo blaga ali storitve za zasebne namene – Nedopustnost

(Direktiva Sveta 77/388, členi 2, 5(6) in 6(2))

Summary

Člene 2, 5(6) in 6(2)(b) Šeste direktive 77/388/EGS o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – od katerih zadnja dva za namene naložitve davka na dodano vrednost zajemata tudi določene dobave, za katere davčni zavezanec ne prejme nobenega dejanskega plačila za odplačno dobavo blaga in opravljanje storitev – je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki kot uporabo blaga ali storitve za zasebno rabo šteje dobave, za katere je plačana dejanska protidajatev, četudi je to plačilo nižje od lastne cene blaga ali opravljene storitve.

Tako dejstvo, da se ena ekonomska dobava izvede po višji ali nižji ceni od lastne cene, ni pomembno pri označitvi dobave kot „odplačne“ v smislu člena 2, saj zadnji pojem predpostavlja le obstoj neposredne zveze med dobavo blaga ali opravljanjem storitev in plačilom, ki ga davčni zavezanec dejansko prejme. V primeru, da se zadevna dobava izvede za plačilo, se člena 5(6) in 6(2)(b) ne moreta uporabiti, saj urejata le brezplačno izvedene dobave.

(Glej točke od 22 do 24, točko 30 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Prosto gibanje oseb – Pravica do ustanavljanja – Svobodno opravljanje storitev – Neposredno zavarovanje – Direktivi 73/239 in 79/267 – Obveznost zavarovalnic, da oblikujejo zadostne zavarovalno-tehnične rezervacije in kapitalsko ustreznost glede na svojo celotno poslovno dejavnost – Nacionalna določba, ki podeli zahtevkom iz plač prednost pred plačilom zavarovalnih zahtevkov glede sredstev, ki pomenijo zavarovalno-tehnične rezervacije – Združljivost

(Direktivi Sveta 73/239, člena 15 in 16, in 79/267, člena 17 in 18)

Summary

Člena 15 in 16 Prve direktive 73/239 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti neposrednega zavarovanja razen življenjskega zavarovanja ter člena 17 in 18 Prve direktive 79/267 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti neposrednega življenjskega zavarovanja, ki določajo obveznost zavarovalnic, da oblikujejo zadostne zavarovalno-tehnične rezervacije in kapitalsko ustreznost glede na svojo celotno poslovno zavarovalniško dejavnost, ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v skladu s katero so, če je zavarovalnica v postopku stečaja, likvidacije ali v podobnem stanju insolventnosti, sredstva, ki so vključena v zavarovalno-tehnične rezervacije, lahko razporejena za plačilo zahtevkov iz plač pred plačilom zavarovalnih zahtevkov, kjer zakonodaja podeli zavarovalnim zahtevkom prednost, katere obseg v vsakem primeru poleg sredstev, ki so vključena v zavarovalno-tehnične rezervacije, zajema druga sredstva podjetja in je lahko bila z odločbo ministra razširjena na vsa razpoložljiva sredstva podjetja.

Če je usklajevanje nacionalnih določb o zagotavljanju finančnih garancij, ki se zahtevajo od zavarovalnic, ki je doseženo predvsem z določbami Skupnosti, omenjenimi zgoraj, namenjeno zagotavljanju ustrezne zaščite zavarovancev in tretjih oseb v vseh državah članicah, se pomena zadevnih določb Skupnosti ne more razlagati, kot da je zakonodajalec Skupnosti želel, naj bodo v primeru likvidacije zavarovalnice sredstva, ki so vključena v zavarovalno-tehnične rezervacije, v vseh okoliščinah absolutno prednostno razvrščena za plačilo zavarovalnih zahtevkov.

(Glej točke od 24 do 26, 28 in izrek.)
Uporaba členov 4(1) in 8 Barcelonske konvencije o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaževanjem ter člena 6(1) in (3) Protokola o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaževanjem iz virov na kopnem za odvajanje sladke vode in odlaganje rečnega blata v slano jezero, čeprav teh odvajanj Skupnost še ni uredila s posebnimi predpisi, spada v okvir Skupnosti, če so ti členi navedeni v mešanih sporazumih, ki so jih sklenile Skupnost in njene države članice in ki zadevajo področje, ki ga v večinoma ureja pravo Skupnosti. Sodišče je na podlagi člena 226 ES torej pristojno, da presodi, ali država članica spoštuje te člene.

Na podlagi sodne prakse imajo namreč mešani sporazumi, ki so jih sklenile Skupnost, njene države članice in tretje države, v pravnem redu Skupnosti enak položaj kot sporazumi, ki so izključno v pristojnosti Skupnosti, če gre za določbe, ki spadajo v pristojnost Skupnosti. Z zagotovitvijo spoštovanja obveznosti, ki izhajajo iz sporazuma, ki so ga sklenile institucije Skupnosti, države članice torej v okviru pravnega reda Skupnosti izpolnjujejo obveznost do Skupnosti, ki je prevzela odgovornost za pravilno izvajanje sporazuma.

(Glej točke od 25 do 26, 31.)