Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje

(člen 234 ES)

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost

(člen 234 ES)

3. Konkurenca – Karteli – Sporazumi med podjetji – Pojem

(Pogodba ES, člen 85 in 85(1) (postal člen 81 ES in 81(1) ES))

4. Konkurenca – Karteli – Prepoved – Izjema glede na skupino – Sporazumi o izključni nabavi – Uredba št. 1984/83

(Pogodba ES, člen 85(3) (postal člen 81(3) ES); Uredba Komisije št. 1984/83, členi od 10 do 13)

Summary

1. Niti iz besedila člena 234 ES niti iz predmeta postopka, uvedenega s tem členom, ni razvidno, da so avtorji Pogodbe nameravali iz pristojnosti Sodišča izključiti predloge za sprejetje predhodnih odločb, ki se nanašajo na določbo Skupnosti, v posebnem primeru, ko nacionalno pravo države članice napotuje na vsebino te določbe, da bi se določila pravila, ki v tej državi veljajo za povsem notranji položaj.

Zato kadar nacionalna zakonodaja za primere, ki so povsem notranje narave, da bi se kot v postopku v glavni stvari izognila morebitnemu izkrivljanju konkurence, sprejme enake rešitve, kot jih določa pravo Skupnosti, je zagotovo v interesu Skupnosti, da se, da bi se izognili prihodnjim razhajajočim se razlagam, določbe ali pojmi prava Skupnosti razlagajo enako, in sicer ne glede na okoliščine, v katerih se uporabljajo.

Čeprav se sporna nacionalna določba v sporu o glavni stvari glede ugotovitve pravil, ki veljajo za notranje položaje, omejuje na izrecno sklicevanje na akt prava Skupnosti, medtem ko se je nacionalni zakonodajalec s takim sklicevanjem odločil za uporabo enakega obravnavanja notranjih in skupnostnih položajev, je Sodišče pristojno za razlago akta, na katerega se nacionalna določba sklicuje.

(Glej točke 19, 20 in 22.)

2. Vprašanje za predhodno odločanje, ki ga postavi nacionalno sodišče, ni dopustno, če Sodišče ne razpolaga z dejanskimi in pravnimi okoliščinami, ki so nujne za koristen odgovor na postavljena vprašanja.

Da bi se prepričali, da podatki, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, izpolnjujejo te zahteve, je treba upoštevati naravo in obseg zastavljenega vprašanja. Ker je zahteva po natančnosti glede dejanskega in pravnega konteksta posebej močna na področju konkurence, za katero so značilni kompleksni dejanski in pravni položaji, je v obravnavanem primeru treba najprej preučiti, ali predložitvena odločba vsebuje zadostne podatke, ki bi Sodišču omogočili, da koristno odgovori na postavljeno vprašanje.

V zvezi s tem, če predložitvena odločba ne obsega nekaterih upoštevnih podatkov za odgovor na postavljeno vprašanje, kljub tem pomanjkljivostim pa omogoča ugotovitev obsega navedenega vprašanja, ima Sodišče na voljo dovolj dejanskih podatkov za razlago zadevnih pravil Skupnosti in za koristen odgovor na to vprašanje.

(Glej točke od 28 do 31.)

3. Za namene uporabe pravil konkurence, zlasti pa člena 85 Pogodbe EGS (postal člen 85 Pogodbe ES, ki je postal člen 81 ES), formalna ločitev dveh pogodbenikov, ki izhaja iz njune ločene pravne osebnosti, ni odločilna, saj je odločilno merilo obstoj ali neobstoj enotnosti ravnanja na trgu.

Čeprav je v nekaterih okoliščinah mogoče razmerja med naročnikom in njegovim posrednikom označiti kot tako gospodarsko enoto, posredniki lahko izgubijo svojo značilnost neodvisnega gospodarskega subjekta le, če ne nosijo nobenega tveganja, ki izhaja iz pogodb, izpogajanih ali sklenjenih za račun naročnika, in delujejo kot pomožni delavci, integrirani v njegovem podjetju.

Zato če posrednik, kot je imetnik bencinske postaje, čeprav ima ločeno pravno osebnost, ne določi samostojno svojega ravnanja na trgu, ker je od njegovega naročnika, kot je dobavitelj goriv, popolnoma odvisen na podlagi dejstva, da zadnji nosi finančna in poslovna tveganja glede zadevne gospodarske dejavnosti, prepoved iz člena 85(1) Pogodbe za razmerja med tem posrednikom in naročnikom ne velja.

Nasprotno pa velja, da če pogodbe med naročnikom in njegovimi posredniki zadnjim dodeljujejo ali pustijo naloge, ki so z gospodarskega vidika podobne nalogam neodvisnega gospodarskega subjekta, ker določajo, da ti posredniki prevzamejo finančna in poslovna tveganja, povezana s prodajo ali izvršitvijo pogodb, sklenjenih s tretjimi osebami, navedenih posrednikov ni mogoče šteti za pomožne organe, vključene v podjetje naročnika, tako da med tema strankama dogovorjena omejitvena konkurenčna klavzula lahko pomeni sporazum med podjetji v smislu člena 85 Pogodbe.

Torej je odločilni element za ugotovitev, ali je imetnik bencinske postaje samostojen gospodarski subjekt, v pogodbi, sklenjeni z naročnikom, in še zlasti v tihih ali izrecnih klavzulah te pogodbe v zvezi s prevzemom finančnih in poslovnih tveganj, povezanih s prodajo blaga tretjim osebam. To vprašanje tveganja je treba preučiti glede na posamezen primer in ob upoštevanju dejanskega gospodarskega položaja, in ne pravne opredelitve pogodbenega razmerja v nacionalnem pravu.

Za ta namen je treba upoštevati merila, kot so lastništvo blaga, prispevek k stroškom, povezanim z njegovo distribucijo, vzdrževanjem, skladiščenjem, odgovornost za morebitno škodo na blagu ali škodo, ki jo ta povzroči tretjim osebam, in izvajanje posebnih naložb za prodajo tega blaga.

Vendar dejstvo, da posrednik dejansko nosi samo majhen del tveganj, ne more pripeljati do uporabe člena 85 Pogodbe.

V takem primeru v ta člen ne spadajo le obveznosti, ki so posredniku naložene v okviru prodaje blaga tretjim osebam za račun naročnika. Pogodba o trgovskem zastopanju namreč lahko vsebuje določbe, ki se nanašajo na razmerja med zastopnikom in naročnikom, za katere velja navedeni člen, kot so klavzule o izključnosti in konkurenčne klavzule. Glede tega so, kar zadeva taka razmerja, zastopniki načeloma neodvisni gospodarski subjekti in navedene klavzule lahko kršijo pravila konkurence, ker povzročajo zaporo zadevnega trga.

Člen 85 Pogodbe tako velja za pogodbo o izključni distribuciji motornih goriv in drugih pogonskih goriv, sklenjeno med dobaviteljem in imetnikom bencinske postaje, če ta imetnik prevzame nezanemarljiv del enega ali več finančnih in poslovnih tveganj, povezanih s prodajo tretjim osebam.

(Glej točke od 41 do 46, od 60 do 62, 65 in točko 1 izreka.)

4. V členu 11 Uredbe št. 1984/83 1983 o uporabi člena 85(3) Pogodbe (postal člen 81(1) ES) so naštete obveznosti, ki se lahko poleg klavzule o izključnosti naložijo preprodajalcem, in med njimi ni spoštovanja končne prodajne cene. Zato naj bi določitev take cene pomenila omejevanje konkurence, ki je ne zajema oprostitev iz člena 10 navedene uredbe.

Člene od 10 do 13 Uredbe št. 1984/83 je treba razlagati tako, da ta uredba pogodbe o izključni distribuciji motornih goriv in drugih pogonskih goriv, sklenjene med dobaviteljem in imetnikom bencinske postaje, ne pokriva, ker določa obveznost navedenega imetnika, da spoštuje končno prodajno ceno, ki jo določi dobavitelj.

(Glej točki 64, 66 in točko 2 izreka.)