ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Ali je treba določbe o svobodi ustanavljanja (zdaj člen 49 PDEU) in po potrebi določbe o prostem pretoku kapitala (do leta 1993 člen 67 EGS/ES, zdaj členi od 63 PDEU do 65 PDEU) razumeti tako, da nasprotujejo ureditvi, v skladu s katero sta izključena odbitek in vračilo davka od dohodkov pravnih oseb na dividende odvisnih družb nižjega ranga, ki so v državi odvisne družbe oproščene davka in se (dalje) izplačajo domači matični družbi ter so v Nemčiji prav tako oproščene davka, ki pa pri izključno nacionalnih oblikah po potrebi omogoča vračilo prek odbitka davka od dohodkov pravnih oseb na dividende odvisnih družb nižjega ranga pri odvisni družbi in prek odbitka davka od dohodkov pravnih oseb na dividende odvisnih družb pri matični družbi, če ima ta izgubo?
SL Uradni list Evropske unije C 194/10

Pritožba, ki jo je EI du Pont de Nemours and Company vložila 5. aprila 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 2. februarja 2012 v zadevi T-76/08, EI du Pont de Nemours and Company in drugi proti Evropski komisiji

(Zadeva C-172/12 P)

2012/C 194/16

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: EI du Pont de Nemours and Company (zastopnika: J. Boyce, A. Lyle-Smythe, Solicitors)

Druge stranke v postopku: DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA, Evropska komisija

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-76/08 v delu v katerem je z njo potrjena ugotovitev Komisije da je bila pritožnica udeležena pri kršitvi in odgovorna za plačilo globe;

— Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja te pritožbene razloge: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri ugotovitvi da je bila pritožnica odgovorna za kršitve s strani družbe DuPont Dow Elastomers („DDE“). Če pritožnica uspe s tem pritožbenim razlogom je posledično:

— Splošno sodišče kar zadeva obdobje pred ustanovitvijo DDE (ko je bila dejavnost v zvezi s kloroprenskim kavčukom v lasti pritožnice) napačno uporabilo pravo s tem, da ni presodilo, da zaradi zastaranja Komisija pritožnici ni mogla naložiti globe zaradi sodelovanja njenih hčerinskih družb in
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje, da zgoraj navedeno pravilo nacionalnega prava ni v nasprotju s pravom Skupnosti, ali je treba določbe člena 4(1), (2) in (4) zakona št. 381/2001 o pogodbi o obveznem zavarovanju proti odgovornosti za škodo, povzročeno z uporabo motornih vozil, in člena 6 zakona 168/1999 (Češke republike) o zavarovanju proti odgovornosti za škodo, povzročeno z uporabo vozila razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da nacionalno sodišče v skladu s členom 1, prvi odstavek, Direktive Sveta 90/232/EGS […] (ni prevedeno) v povezavi s členom 3(1) Direktive 72/166/EGS preživelim zakoncem žrtev prometne nesreče, povzročene z uporabo motornih vozil, kot oškodovancem prizna pravico do povračila nepremoženjske škode tudi v obliki denarne odškodnine?
II.

Nezadostna in napačna obrazložitev v zvezi z zavrnitvijo očitkov glede kršitve obveznosti skrbnosti in pravice do obrambe;
SL Uradni list Evropske unije C 80/13

Tožba, vložena 31. januarja 2012 – Evropska komisija proti Republiki Poljski

(Zadeva C-48/12)

2012/C 80/19

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Hetsch, S. Petrova in K. Herrmann, zastopniki)

Tožena stranka: Republika Poljska

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka predlaga,

— naj se ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (1) oziroma o njih ni obvestila Komisije, ni izpolnila svoje obveznosti iz člena 33(1) te direktive;

— naj se Republiki Poljski v skladu s členom 260(3) PDEU naloži plačilo denarne kazni 71 521,38 evrov na dan, od razglasitve sodbe v tej zadevi naprej, ker ni izpolnila obveznosti obvestila glede ukrepov o prenosu Direktive 2008/50/ES;

— naj se Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija očita Republiki Poljski neizpolnitev obveznosti iz člena 33(1) Direktive 2008/50/ES.

Direktiva 2008/50/ES je na ravni EU temeljni pravni instrument glede onesnaževal zraka in njen namen je varstvo okolja in zdravja ljudi. Med drugim določa pravila o ocenjevanju in merjenju, kot tudi cilje zmanjšanja koncentracije delcev v zraku, pri čemer naj bi šlo za snovi v zraku, ki so najškodljivejše za zdravje ljudi. Državam članicam nalaga obveznost, da stopnjo izpostavljenosti za delce PM 2,5 v letu 2015 omeji na 20 mikrogramov/m3. K temu je dodana ciljna vrednost 25 mikrogramov/m3 za PM 2,5, ki naj bi se dosegla do 1. januarja 2010. Državam članicam predpisuje tudi, da do leta 2015 za PM 2,5 dosežejo mejno vrednost 25 mikrogramov/m3 (stopnja 1), na stopnji 2 (do leta 2020) pa mejno vrednost 20 mikrogramov/m3. Poleg tega Direktiva 2008/50/ES države članice zavezuje, da javnost obveščajo o kakovosti zunanjega zraka in drugih ukrepih, sprejetih na podlagi te direktive (člen 26 in naslednji).

Na podlagi člena 33(1) Direktive 2008/50/ES bi morala Republika Poljska sprejeti zakone in druge predpise za uskladitev s to direktivo pred 11. junijem 2010.

Republika Poljska ni prenesla v poljski pravni red in ni sprejela vseh potrebnih določb. Izoblikovanje smernic za predlog zakona o spremembi zakona o varstvu okolja in nekaterih drugih zakonov ministrstva za okolje na zadošča za izpolnitev obveznosti iz člena 33(1) Direktive 2008/50/ES.

Poljski državni organi so Komisijo obvestili zgolj o tem, da sta bila s členoma 13 in 15 zakona z dne 17. julija 2009 o sistemu upravljanja s toplogrednimi emisijami in z emisijami drugih substanc, v skladu s katerima sta predvidena oblikovanje sistema upravljanja z emisijami žveplovega dioksida (SO2) in dušikovih oksidov (NO) ter obveznost izoblikovanja predloga za nacionalni načrt zmanjšanja, delno prenesena člena 6(1) in 23 Direktive 2008/50/ES.

(1) UL L 152, str. 1.
4.

Kako pomemben je pri presoji, ali morda obstaja razlog za upravičenost in ali gre za mehanizem, ki je lasten samemu davčnemu sistemu, obseg diskrecijske pravice organov? Ali je za mehanizem, ki je lasten samemu davčnemu sistemu, potrebno, da uporabnik zakona nima nikakršne diskrecijske pravice in so pogoji za uporabo izjeme natančno določeni v zakonu?
—

odvzem imunitete Evropski komisiji in dovolitev tožeči stranki, da opravi izvršbo, če je treba tudi v obliki rubeža in v mejah zakona premoženja za poplačilo terjatve, ki jo ima do Evropske komisije, v skladu s plačilnim nalogom, ki ga je 1. februarja 2010 izdalo sodišče v Tricaseju;
1.

Ali člen 10 Uredbe ((ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta (1) nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero se obveščanje javnosti lahko opravi z navedbo imena živila ali krme in nosilca živilske dejavnosti ali dejavnosti proizvodnje krme, pod čigar imenom ali firmo se živilo ali krma proizvaja ali obdeluje ali je dana v promet, če se živilo, ki ne škoduje zdravju, vendar ni primerno za prehrano in je posebej gnusno, daje ali je bilo dano v promet v ne zanemarljivih količinah ali če se tako živilo zaradi svojih posebnosti prodaja le v majhnih količinah, vendar že dlje časa?
1.

Družba Alliance One International Inc., prej družba Dimon Inc. (v nadaljevanju: pritožnica), predlaga, naj: i) Sodišče razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 12. oktobra 2011 v zadevi T-41/05 v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da je družba Alliance One International, Inc. (v nadaljevanju: AOI)), prej družba Dimon Inc., (v nadaljevanju: Dimon), solidarno odgovorna za kršitev, ki jo je storila družba Agroexpansión; ii) se Odločba Komisije C(2004) 4030 konč. z dne 20. oktobra 2004 (zadeva COMP/C.38.238/B.2 – Surovi tobak – Španija) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na pritožnico, in naj se ustrezno zniža globo, ki ji je bila naložena; in iii) se Komisiji naloži plačilo stroškov.
SL Uradni list Evropske unije C 80/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Mercantil de Barcelona (Španija) 30. decembra 2011 – Alfonso Carlos Amselem Almor proti NCG Banco, S.A.

(Zadeva C-665/11)

2012/C 80/16

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado Mercantil de Barcelona

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Alfonso Carlos Amselem Almor

Tožena stranka: NCG Banco SA

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je obrestno zamenjavo („interest rate swap“), ki jo kreditna institucija ponudi stranki, s katero je predhodno podpisala hipotekarno kreditno pogodbo zaradi kritja tveganja gibanja obrestnih mer iz tega posla, treba šteti za storitev investicijskega svetovanja v smislu člena 4(1), točka 4, Direktive MiFID (1)?

2. Ali opustitev preizkusa primernosti iz člena 19(4) navedene direktive, ki ga kreditna institucija opravi za malega vlagatelja, pomeni absolutno ničnost pogodbe o obrestni zamenjavi, ki sta jo sklenila vlagatelj in svetovalna kreditna institucija?

3. Če se storitev, ki je bila opravljena v skladu z navedenimi pogoji, ne šteje za storitev investicijskega svetovanja, ali že sam nakup kompleksnega finančnega instrumenta, kot je posel obrestne zamenjave, ob opustitvi preizkusa ustreznosti iz člena 19(5) Direktive MiFID iz razlogov, za katere je odgovorna kreditna institucija, pomeni absolutno ničnost pogodbe o poslu zamenjave, ki je bila sklenjena s to kreditno institucijo?

4. Ali je v skladu s členom 19(9) Direktive MiFID že samo dejstvo, da kreditna institucija ponudi kompleksen finančni instrument, ki je povezan s hipotekarnim posojilom, zadosten razlog za izključitev obveznosti izvedbe preizkusov primernosti in ustreznosti iz navedenega člena 19, ki jih kreditna institucija mora opraviti za malega vlagatelja?

5. Ali je za izključitev obveznosti, ki jih določa člen 19 Direktive MiFID, potrebno, da je finančni proizvod, s katerim je povezan ponujeni finančni instrument, podvržen pravnim standardom o zaščiti vlagatelja, ki so primerljivi s tistimi, ki jih zahteva navedena direktiva?

(1) Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 263)
(b)

se storitve tretjega financirajo z oglaševanjem v obliki „pre-roll“ (to je po tem, ko se naročnik logira, ter do začetka prejemanja oddajane vsebine) ali „in-skin“ (to je v okviru okna naročnikove sprejemne naprave, na kateri je prikazan sprejeti program, vendar zunaj programske slike), vendar so izvorni oglasi, vključeni v oddajo, predstavljeni naročniku takrat, ko jih v predvajanje uvrsti izdajatelj?
—

naj se ugotovi, da je Kraljevina Nizozemska s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih upravnih predpisov, ki so potrebni za zagotovitev, da imajo delavci v primeru družbe, nastale s čezmejno združitvijo, ki ima registriran sedež na Nizozemskem, v obratih te družbe, ki se nahajajo v drugih državah članicah, enaka upravičenja izvrševanja pravic do soodločanja, kot so zagotovljene delavcem na Nizozemskem, kršila svoje obveznosti iz člena 16(2), prvi stavek, (b) drugi del stavka, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/56/ES z dne 26. oktobra 2005 o čezmejnih združitvah kapitalskih družb (1);
SL Uradni list Evropske unije C 32/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid (Španija) 28. novembra 2011 – Genil 48, S.L. in Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L. proti Bankinter S.A., in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

(Zadeva C-604/11)

2012/C 32/28

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Genil 48, S.L. in Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L.

Toženi stranki: Bankinter S.A. in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je ponudbo obrestne zamenjave („interest rate swap“) stranki za kritje tveganja sprememb obrestne mere drugih finančnih proizvodov treba šteti za storitev investicijskega svetovanja v smislu člena 4(1), točka [4], Direktive Mifid (1)?

2. Ali opustitev preizkusa primernosti iz člena 19(4) navedene direktive, ki se opravi za majhnega vlagatelja, pomeni absolutno ničnost pogodbe, ki sta jo sklenila vlagatelj in investicijsko podjetje?

3. Če se storitev, ki je bila opravljena v skladu z navedenimi pogoji, ne šteje za storitev investicijskega svetovanja, ali že sam nakup kompleksnega finančnega instrumenta, kot je obrestna zamenjava, ob opustitvi preizkusa ustreznosti iz člena 19(5) Direktive Mifid iz razlogov, za katere je odgovorno investicijsko podjetje, pomeni absolutno ničnost pogodbe?

4. Ali je že samo dejstvo, da kreditna institucija ponudi kompleksen finančni instrument, ki je povezan z drugimi finančnimi produkti, zadosten razlog za izključitev obveznosti izvedbe preizkusov primernosti in ustreznosti iz člena 19 Direktive Mifid, ki jih mora investicijsko podjetje opraviti za majhnega vlagatelja?

5. Ali je za izključitev obveznosti, ki jih določa člen 19(9) Direktive Mifid, potrebno, da je finančni produkt, s katerim je povezan ponujeni finančni instrument, podvržen standardom o zaščiti vlagatelja, ki so primerljivi s tistimi, ki jih zahteva navedena direktiva?

(1) Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS

UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 263.
SL Uradni list Evropske unije C 39/9

Pritožba, ki jo je ClientEarth vložila 15. novembra 2011 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 6. septembra 2011 v zadevi T-452/10, ClientEarth, ob intervenciji Kraljevine Danske, Republike Finske in Kraljevine Švedske proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-573/11 P)

2012/C 39/15

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: ClientEarth (zastopnik: P. Kirch, odvetnik)

Druge stranke v postopku: Kraljevina Danska, Republika Finska, Kraljevina Švedska, Svet Evropske unije

Predloga

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 6. septembra 2011 v zadevi T-452/10,

— Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je pojma „neodvisnost“ in „tretji“ v kontekstu uporabe prvega, tretjega in četrtega odstavka člena 19 Statuta Sodišča in člena 43(1) Poslovnika, razlagalo napačno.
Pritožba, ki jo je 25. novembra 2011 vložila družba Alliance One International, Inc. zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-25/06: Alliance One International, Inc. proti Evropski komisiji

(Zadeva C-593/11 P)

(2012/C 25/78)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Alliance One International, Inc. (zastopniki: C. Osti, A. Prastaro, G. Mastrantonio, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-25/06 Alliance One proti Komisiji; in, če stanje postopka to omogoča,

— člen 1(1) izpodbijane odločbe razglasi za ničen v delu, ki se nanaša na družbe SCC, Dimon in Alliance One; in ustrezno

— zniža globi, naloženi družbama Transcatab in Dimon Italia (Mindo), tako da ti ne presegata 10 % njunega prometa v zadnjem davčnem letu; in

— zniža globo, naloženo družbama Transcatab in Dimon Italia (Mindo), ker množilnega količnika ni več mogoče uporabiti, saj je temeljil na velikosti skupine;

— v vsakem primeru, Komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s tistimi, ki so družbi Alliance One nastali pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Družba Alliance One predlaga: (i) razveljavitev izpodbijane sodbe v celoti in poleg tega (ii) razglasitev ničnosti člena 1(1) odločbe Komisije z dne 20. oktobra 2005 v zadevi COMP/C.38.281/B.2 – Surovi tobak – Italija v delu, ki se nanaša na družbe Standard Commercial Corp. („SCC“), Dimon Inc. („Dimon“) in Alliance One; ter posledično (iii) znižanje glob, naloženih družbama Transcatab S.p.A. („Transcatab“) in Dimon Italia S.r.l. („Dimon Italia“; zdaj Mindo), tako da globi ne presežeta 10 % njunega prometa v zadnjem finančnem letu; ali podredno (iv) znižanje glob, naloženih družbama Trancatab in Dimon Italia (zdaj Mindo), ker množilnega količnika ni mogoče uporabiti; (v) v vsakem primeru naj se Komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s tistimi, ki so družbi Alliance One nastali pred Splošnim sodiščem.

Družba Alliance One navaja, da bi bilo treba izpodbijano sodbo razveljaviti:

— prvič, ker je Splošno sodišče kršilo člen 296 PDEU ter člena 48 in 49 Listine EU o temeljnih pravicah. Ker Splošno sodišče ni dejansko in celovito preučilo zadevnih dokazov, ki jih je predložila pritožnica, da bi izpodbila domnevo o odločilnem vplivu, in zato ni primerno utemeljilo razlogov za zavrnitev tega dokaza, domneve o izvajanju nadzora ni bilo mogoče izpodbiti, zaradi česar so bila kršena načela domneve nedolžnosti, zakonitosti in individualne odgovornosti.
Pritožba, ki jo je Omnicare, Inc. vložila 24. novembra 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 9. septembra 2011 v zadevi T-289/09, Omnicare, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH

(Zadeva C-587/11 P)

(2012/C 25/76)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Omnicare, Inc. (zastopnik: M. Edenborough QC)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Astellas Pharma GmbH

Predlog

Pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi. Pritožnica dalje predlaga, naj se ji povrnejo stroški te pritožbe in stroški postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja en sam pritožbeni razlog, in sicer da je Splošno sodišče napačno uporabilo člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1) (v nadaljevanju: nova uredba). Zadeva se nanaša na ugovor, ki ga je vložila družba Astellas Pharma GmbH (prej Yamanouchi Pharma GmbH) (v nadaljevanju: vložnica ugovora) v zvezi z registracijo nemške znamke št. 394 01 348, in na očitek, da obstaja verjetnost zmede na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (2) (v nadaljevanju: stara uredba) (ki pa je v upoštevnem delu enaka novi uredbi). Ker je bila prejšnja znamka registrirana več kot pet let pred začetkom postopka z ugovorom, je vložnica ugovora morala dokazati, da se je znamka resno in dejansko uporabljala, da bi jo lahko uporabila kot podlago za ugovor.

Pritožnica navaja, da je Splošno sodišče napačno sklepalo, da se je prejšnja znamka, na katero se je sklicevala vložnica ugovora, resno in dejansko uporabljala. Ni sporno, da je vložnica ugovora ali oseba, ki je imela njeno soglasje, pri poslovanju v zvezi s storitvami, za katere je bila registrirana, dejansko uporabljala znamko, ki je predmet postopka. Vendar pa je bila ta uporaba povezana z opravljanjem storitev, ki se niso zaračunavale. Pravno gledano zato takšna uporaba ne pomeni, da se je znamka resno in dejansko uporabljala. To vprašanje je bilo predmet sodne prakse, v zvezi s čimer pritožnica navaja, da (a) jo je Splošno sodišče napačno uporabilo in (b) je vsekakor neskladna. Zato mora o pravnih posledicah, ki nastanejo v takšnih okoliščinah, odločati Sodišče.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

(2) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146).
—

ugotovi, da — Italijanska republika s tem, da v določenih rokih ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izterjavo državne pomoči, ki je bila z Odločbo Komisije 2006/323/ES z dne 7. decembra 2005 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji (v nadaljevanju: Odločba 2006/323) razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, ni izpolnila obveznosti, naloženih s členoma 5 in 6 te odločbe ter s Pogodbo o delovanju Evropske unije, in — Italijanska republika s tem, da v določenih rokih ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izterjavo državne pomoči, ki je bila z Odločbo Komisije 2007/375/ES z dne 7. februarja 2007 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji (v nadaljevanju: Odločba 2007/375), ni izpolnila obveznosti, naloženih s členoma 4 in 6 te odločbe ter s Pogodbo o delovanju Evropske unije;
SL Uradni list Evropske unije C 13/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Hannover (Nemčija) 13. oktobra 2011 – Laurence Prinz proti Region Hannover

(Zadeva C-523/11)

2012/C 13/09

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Hannover

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Laurence Prinz

Tožena stranka: Region Hannover

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali gre za omejevanje pravice do prostega gibanja in prebivanja državljanov Unije iz členov 20 PDEU in 21 PDEU, ki glede na pravo Skupnosti ni upravičeno, če se nemški državljanki, ki ima stalno prebivališče na ozemlju Nemčije in obiskuje izobraževalno ustanovo v državi članici Evropske unije, za obiskovanje te izobraževalne ustanove odobri pomoč pri izobraževanju na podlagi zveznega zakona o individualni pomoči pri izobraževanju (BAföG) samo za eno leto, ker ob začetku prebivanja v tujini ni že vsaj tri leta stalno prebivala na ozemlju Nemčije?
2.

Če člena 4a Direktive 1999/32/ES, kakor je bil spremenjen z Direktivo 2005/33/ES, ni treba razlagati v smislu iz prvega vprašanja, ali je ta člen v delu, v katerem določa omejitev 1,5 % m/m vsebnosti žvepla v gorivu, ki ga uporabljajo potniške ladje, ki opravljajo linijski prevoz iz ali do pristanišča Skupnosti, čeprav plujejo pod zastavo države nečlanice EU, ki je pogodbenica Konvencije MARPOL, Priloga VI, na podlagi katere se zunaj območij SECA uporablja omejitev 4,5 % m/m žvepla, nezakonit, ker nasprotuje mednarodnemu pravnemu načelu practa sunt servanda ter načelu lojalnega sodelovanja med Skupnostjo in državami članicami, tako da sili države članice, ki so ratificirale in sklenile Prilogo VI, da ne izpolnijo obveznosti do drugih držav pogodbenic Priloge VI h Konvenciji MARPOL 73/78?
4.

Ali je ob pritrdilnem odgovoru na prejšnje vprašanje Madžarska država odškodninsko odgovorna tako v razmerju do tožečih strank kot tudi v razmerju do oškodovancev iz prometnih nesreč, ki so jih povzročile tožeče stranke? Direktiva konkretno določa: „Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da vse police obveznega zavarovanja civilne odgovornosti pri uporabi vozil na podlagi ene same premije krijejo celotno ozemlje Skupnosti […]“
4.

Kršitev največjega dovoljenega zneska globe v skladu s členom 23 Uredbe št. 1/2003 (2), v členu 48(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členu 6(2) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic zagotovljene domneve nedolžnosti, v členu 49(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah določenega načela nulla poena sine lege, načela sorazmernosti v skladu s členom 49(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in načela osebne odmere kazni in osebne odgovornosti za te kršitve, ker je potrdilo solidarno odgovornost pritožnice za celotno globo, izračunano na podlagi prometa skupine.
1.

Ali je treba člena 32 in 33 Uredbe Bruselj I (1) razlagati tako, da pod pojem „sodna odločba“ načeloma spadajo tudi take sodne odločbe, ki so omejene na ugotovitev neobstoja procesnih predpostavk dopustnosti (t. i. procesne sodbe)?