SL Uradni list Evropske unije C 256/14

Pritožba, ki jo je 18. avgusta 2009 vložil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 3. junija 2009 v zadevi T-189/07, Frosch Touristik GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-332/09 P)

2009/C 256/27

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: B. Schmidt, zastopnik)

Drugi stranki v postopku: Frosch Touristik GmbH, DSR touristik GmbH

Predloga tožeče stranke:

— sodba naj se razveljavi in zadeva vrne Sodišču prve stopnje;

— stroški postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka naj se naložijo drugima strankama v postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Obravnavana pritožba je usmerjena proti sodbi Sodišča prve stopnje, s katero je bila razveljavljena odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za harmonizacijo z dne 22. marca 2007. S to odločbo je odbor za pritožbe zavrnil pritožbo, ki jo je pritožnica vložila zoper odločbo oddelka za izbris o delni razglasitvi ničnosti znamke Skupnosti „FLUGBÖRSE“. Sodišče prve stopnje je menilo, da odbor za pritožbe ni pravilno uporabil člena 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 40/94 (v nadaljevanju: UZS), ker je to, ali so registraciji znamke nasprotovali razlogi za zavrnitev iz člena 7 UZS in jo je zato bilo treba razglasiti za nično, presojal glede na okoliščine in poznavanje ob registraciji sporne znamke namesto na dan prijave. Glede na izpodbijano sodbo je za presojo zahteve za razglasitev ničnosti odločilen le trenutek zahteve za registracijo izpodbijane znamke. Sodišče prve stopnje se je ob tem v obrazložitev svojega mnenja oprlo na argument, da se lahko samo s tako razlago prepreči, da bi bila verjetnost, da znamke ne bi bilo več možno registrirati, toliko večja, kolikor dlje traja postopek registracije. Pri ponovni presoji naknadno uveljavljanih razlogov za zavrnitev sme preizkuševalec okoliščine, ki nastanejo po prijavi, upoštevati kvečjemu takrat, kadar omogočajo sklepanje na položaj v tistem času.

Pritožnica meni, da Sodišče prve stopnje člena 51(1)(a) UZS ni razlagalo pravilno, ko je izhajalo iz trenutka prijave znamke kot edinega odločilnega trenutka preizkusa. Ta razlaga ni v skladu z besedilom predpisa ter tudi ni združljiva z njegovim smislom in namenom in sistemom zagotavljanja varstva in odpravo zagotovljenega varstva na podlagi Uredbe o znamki Skupnosti.

Člen 51(1)(a) UZS predvideva izbris znamke iz registra, kadar „je bila […] registrirana“ v nasprotju z določbami člena 7 UZS. Sklepanje Sodišča prve stopnje, da je s to formulacijo določeno le to, v katerih primerih se znamke ne registrira ali se jo razglasi za nično, in da se ne nanaša (tudi) na trenutek preskusa, že na podlagi samega besedila ni prepričljivo. Ker Sodišče prve stopnje ni podalo dodatne obrazložitve, ni razvidno, kateri posamični razmisleki so privedli do njegovega sklepanja. Razlaga pritožnice, da se formulacija „je bila […] registrirana“ nanaša tudi vsaj na odločilen trenutek, pa je nasprotno na podlagi besedila bistveno razumljivejša.

Zoper razlago, ki jo v izpodbijani sodbi zastopa Sodišče prve stopnje, govori tudi pojem varstva, ki je podlaga členoma 7 in 51 UZS in v skladu s katerim se zahteve za registracijo, ki nasprotujejo splošnemu interesu, najprej zavrnejo ali, če se jim vseeno ugodi, lahko razveljavijo. Samo tako se lahko prepreči, da bi se opravile registracije znamk v nasprotju z določbami UZS in da se tako ne bi upošteval splošni interes, ki je podlaga temu predpisu. Če bi bilo mnenje Sodišča prve stopnje pravilno, prijavitelj znamke ob tem ne bi prejel samo varstva za znamke, ki bi jim ob registraciji nasprotovali absolutni razlogi za zavrnitev, temveč teh znamk po registraciji ne bi bilo več možno izbrisati na podlagi člena 51 UZS, ker jih je bilo možno ob prijavi registrirati in Sodišče prve stopnje razvoja, do katerega bi prišlo od prijave do registracije, izrecno ne bi upoštevalo. To bi po mnenju pritožnice pomenilo neutemeljeno dajanje prednosti posamezniku v razmerju do splošnega interesa, vrednega varstva, ki ne bi bilo v skladu z varstvenim ciljem iz členov 7 in 51 UZS.

Nazadnje, kar zadeva argument Sodišča prve stopnje o trajanju postopka, je treba pripomniti, da je lahko to odvisno od številnih dejavnikov, na katere ne vpliva samo pritožnica sama, temveč tudi sam prijavitelj ali – kot v postopku z ugovorom, glede katerega UZS določa, da se izvede pred registracijo – jih usmerjajo tretji. Absolutni razlogi za zavrnitev – na katere pritožnica ne vpliva in ne more vplivati – bi se poleg tega lahko pojavili kratkoročno. Ob ustrezni presoji interesov, ki si nasprotujejo v takih „slučajnih“ položajih, je treba dati prednost splošnemu interesu, najprej že zato, ker prijavitelj do registracije ne more popolnoma verjeti v to, da bo dejansko dosegel zahtevano varstvo. Zato je v tem primerih ustrezno, da se upošteva tudi razvoj, do katerega je prišlo do registracije.

Zaradi navedenih razlogov je treba izpodbijano odločbo Sodišča prve stopnje razveljaviti zaradi kršitve člena 51 UZS.