ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 431/28

Tožba, vložena 4. julija 2014 – Švedska proti Komisiji

(Zadeva T-521/14)

(2014/C 431/50)

Jezik postopka: švedščina

Stranki

Tožeča stranka: Kraljevina Švedska (zastopnika: A. Falk in K. Sparrman, zastopniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je Evropska komisija s tem, da ni sprejela delegiranih aktov, ki določajo znanstvena merila za odkrivanje lastnosti endokrinih motilcev, kršila člen 5(3) Uredbe (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov;

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožbe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija mora v skladu s členom 5(3) uredbe o biocidih (1) najpozneje do 13. decembra 2013 sprejeti delegirane akte, ki določajo znanstvena merila za odkrivanje lastnosti endokrinih motilcev. Tožeča stranka trdi, da Komisija s tem, da ni sprejela takih delegiranih aktov, ni sprejela ukrepov, ki bi jih pravno morala sprejeti. Tožeča stranka je Komisijo pozvala k sprejetju delegiranih aktov iz člena 5(3) uredbe o biocidih, vendar v odgovoru Komisije po mnenju tožeče stranke ni bilo opredeljeno nobeno stališče glede tega poziva v smislu drugega odstavka člena 265 PDEU. Tožeča stranka trdi, da Komisija v času tožbe prav tako ni sprejela ukrepov za končanje domnevnega nedelovanja. Tožeča stranka meni, da ima Komisija na voljo podatke za določitev znanstvenih meril za odkrivanje lastnosti endokrinih motilcev in uporabo meril, ki se morajo v skladu z drugim in tretjim pododstavkom člena 5(3) uredbe o biocidih uporabljati, dokler Komisija ne sprejme delegiranih aktov o merilih za snovi, ki imajo lastnosti endokrinih motilcev.

(1) Uredba (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (UL L 167, str. 1).
—

V izpodbijanem sklepu naj Komisija s skopo ugotovitvijo, da napaka v naslovu sklepa o spremembi z dne 31. decembra 2012 nima učinkov na vsebino samega sklepa in na prenos programa, ni upoštevala, da mora odločitve o izdatkih, ki jih sprejme dežela, vnaprej preveriti Računsko sodišče, da so minili štirje meseci med objavo popravka in njegovo izvedbo, ne da bi bili navedeni razlogi za to, da bi to lahko vzbudilo sum, da je popravek, ki ga je treba izvesti, bolj temeljit kot je bilo navedeno, kot pa naslov sklepa z dne 31. decembra 2012 in da je Računsko sodišče potrdilo, da je bil način delovanja dežele, da pred uradno seznanitvijo s popravkom (dne 28. marca 2013) ne sprejema obveznosti, korekten, in na ta način dala razumeti, da je bil nasprotni način napačen.
5.

Peti tožbeni razlog: Svet naj bi neupravičeno in nesorazmerno kršil temeljne pravice tožeče stranke, vključno s pravico do varstva lastnine, poslovne dejavnosti in časti.
1.

Prvič, EFSA naj bi s sprejetjem izpodbijanega sklepa kršila člen 4(4) Konvencije Organizacije združenih narodov o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah z dne 25. junija 1998 (Aarhuška konvencija), kot je bila potrjena s sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005, člen 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (Aarhuška uredba) in člen 4(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije. EFSA je kršila te določbe s tem, ko v izpodbijanem sklepu ni priznala obveznosti po razkritju informacij v zvezi z emisijami v okolje, vsebovanimi v zahtevanih dokumentih.
1.

S prvim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija napačno razlagala člen 5(1) Uredbe št. 1782/2003 (1) in člen 6(1) Uredbe št. 73/2009 (2), ker: — je iz člena 5 Uredbe št. 1782/2003 in iz sodne prakse Sodišča razvidno, da imajo države članice ob upoštevanju posebnih značilnosti zadevnih območij diskrecijsko pravico pri določanju zahtev v zvezi z dobrimi kmetijskimi in okoljskimi pogoji; — je težave, omenjene v Prilogi k Uredbi št. 1782/2003, mogoče rešiti s preučitvijo vsake težave in z naložitvijo standardov, ki so med tistimi, določenimi v navedeni uredbi, na podlagi nacionalnega okvira najprimernejši (najučinkovitejši); — ob upoštevanju načela sorazmernosti, to je, če uvedba neke zahteve vpliva le na majhna kmetijska gospodarstva in s tem ustvarja upravna bremena in stroške, ki so znatno večji od plačil, države članice lahko uvedejo osnovne zahteve, če je s temi mogoče doseči cilje, določene v Uredbi št. 1782/2003; — Komisija ni sprejela doslednega pristopa v zvezi z obvezno in osnovno naravo zahtev, navedenih v Prilogi III k Uredbi št. 1782/2003; zaradi neukrepanja Komisije do jeseni 2009 je bilo kršeno tudi načelo varstva legitimnih pričakovanj.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev členov 107(1) PDEU, 108 PDEU in 296, drugi odstavek, PDEU, člena 14 Uredbe (ES) št. 659/1999 (1), načela obrazložitve pravnih aktov ter postopkovnih pravil o dokaznem bremenu in izvajanju dokazov, ker naj bi Komisija napačno ter brez obrazložitve ugotovila, da so bile tožeče stranke edine dejanske upravičenke do pomoči.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev in napačna uporaba členov 107(1) PDEU in 108(2) PDEU. — Tožeča stranka trdi, da je v sklepu napaka, ker je Komisija napačno štela, da je Airport Handling S.p.A. naslednica SEA Handling zaradi domnevne gospodarske kontinuitete med tema družbama in ker je na podlagi te napačne domneve sprejela sklep o začetku formalnega postopka preiskave.
Tožba, vložena 30. julija 2014 – EEB proti Komisiji

(Zadeva T-565/14)

(2014/C 395/64)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: European Environmental Bureau (EEB) (Bruselj, Belgija) (zastopnica: S. Podskalská, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— za ničen razglasi izpodbijani sklep Komisije z dne 12. junija 2014 (Ares (2014)1915757);

— za ničen razglasi drugi izpodbijani sklep, to je Sklep Komisije 2014/804/EU z dne 17. februarja 2014;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 12. junija 2014 (Ares (2014)1915757), s katerim je bila kot nedopustna zavržena zahteva tožeče stranke za notranjo revizijo Sklepa Komisije C(2014) 804 final z dne 17. februarja 2014 o uradnem obvestilu Poljske o prehodnem nacionalnem načrtu iz člena 32 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2010/75/EU (1) o industrijskih emisijah. Predlaga tudi razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 804 final z dne 17. februarja 2014.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog, ki se nanaša na sklep Ares (2014)1915757: kršitev Uredbe št. 1367/2006 (2) in Direktive 2010/75, saj: — je sklep o prehodnem nacionalnem načrtu posamičen ukrep in je v skladu z uredbo št. 1367/2006 torej upravni akt. Tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija zato zahtevo za notranjo revizijo razglasiti za dopustno; — bi morala komisija člen 10 Uredbe št. 1367/2006 razlagati v skladu z Aarhuško konvencijo in ugotoviti, da je člen 2(1)(g) navedene uredbe nezakonit; — utemeljevanje Komisije temelji na napačni razlagi upoštevnih določb Direktive 2010/75/EU.

2. Drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na Sklep Komisije C(2014) 804 final: kršitev člena 17 PEU, Direktive 2010/75/EU, Izvedbenega sklepa Komisije 2012/115/EU (3), Aarhuške Konvencije, Direktive 2001/42/ES (4) in Direktive 2008/50/ES (5).

(1) Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) (UL L 334, str. 17).

(2) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

(3) Izvedbeni sklep Komisije z dne 10. februarja 2012 o določitvi pravil glede prehodnih nacionalnih načrtov iz Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta o industrijskih emisijah (notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 612) (UL L 52, str. 12).

(4) Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 157).

(5) Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL L 152, str. 1).
—

spremeni odločbo prvega odbora z dne 23. maja 2014 in odločbo preizkuševalca z dne 23. maja 2013 v skladu s členom 65(3) Uredbe št. 207/2009 zaradi kršitve člena 7(1)(b) in (3) Uredbe št. 207/2009, ker je (i) figurativna znamka, prijavljena pod številko 1 1 7 64 354, imela razlikovalni učinek in se zato ne uporablja popolna prepoved registracije iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009; in ker se po objavi te prijave postopkih ta znamka lahko po opravljenih podeli;
—

neupoštevanje novih stališč in pojasnil k točki II.22.5. priloge k sporazumu, čeprav je Komisija prejemnika prosila za predlog in je za to določila rok.
—

odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. maja 2014 v zadevi R 1735/2012 1 razveljavi in posledično zavrne ugovor, ki ga je vložila družba Aucar Trailer S.L., in razglasi zakonitost podelitve znamke Skupnosti št. 9 6 90 314„Polycart A Whole Cart Full of Benefits“ za zaprošene proizvode v skladu z omejitvijo z dne 16. novembra 2012, tako da zavrne ugovor zoper navedeno prijavo;
2.

Tretji in četrti tožbeni razlog: uporaba točke 18 Smernic o načinu določanja glob (1) s strani Komisije pomeni kršitev načel sorazmernosti in enakega varstva, ker (i) evropske proizvajalce električnih kablov nesorazmerno postavlja v boljši položaj in (ii) ne upošteva očitnih razlik v resnosti kršitev različnih proizvajalcev.
—

podredno, v primeru, da se Španski sistem finančnega najema (SEAF) šteje za nedovoljeno državno pomoč, naloži vračilo samo do datuma objave v ULEU sklepa o začetku formalnega postopka preiskave, in sicer 21. septembra 2011 in
1.

Prvi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila člena 107(1) PDEU in 296 PDEU, ker: a) ukrepov pomoči št. 2, 3, 4 in 6 ni mogoče šteti za državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU in b) tudi če bi se nekateri izmed ukrepov pomoči št. 2, 3, 4 in 6 šteli za državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU, bi bili združljivi z notranjim trgom v smislu člena 107(3) PDEU.
1.

Prvi tožbeni razlog: sklep Sveta, sprejet po pregledu iz mnenja z dne 15. marca 2014, naj bi bi bil v nasprotju s postopkovnimi zahtevami po zadostni obrazložitvi in spoštovanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva.
—

Po mnenju tožeče stranke so izpolnjeni pogoji, ki so določeni v ustaljeni sodni praksi in na katerih je v preteklosti temeljilo več odločb Komisije, s katerimi je bila priznana odpustitev v sektorju tuna. Zlasti so podani pogoji glede kompleksnosti predpisov, neobstoja nepravilne predstavitve dejstev s strani izvoznika, različne razlage predpisov na podlagi pravilnih informacij, delne odgovornosti Komisije in dejstva, da so pristojni organi ponavljali napako, ne da bi kadar koli pravilno uporabili predpise.
—

sklepa Generalne sekretarke Evropske komisije z dne 1. aprila 2014 in z dne 14. aprila 2014 o zavrnitvi dostopa do celotne dokumentacije v zvezi s postopkom oddaje naročila št. 02/2013/OIL „Varnostni nadzori“ za sklop 1, zlasti do ponudbe izbranega ponudnika, specifikacije cen, poročila o oceni te ponudbe in pogodbe o opravljanju storitev, sklenjene s ponudnikom, kateremu je bilo naročilo oddano, razglasi za nična;
—

Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL L 66, str. 26) in Uredbo Sveta (EU) št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL L 66, str. 1) v delih, v katerih se nanašata na tožečo stranko, razglasi za nična; in
—

toženi stranki in – če bi pisno intervenirala – drugi stranki v postopku pred UUNT naloži, naj nosita svoje stroške in plačata stroške, ki so tožeči stranki nastali v postopku pred Splošnim sodiščem in v pritožbenem postopku pred UUNT.
1.

Prvi tožbeni razlog: pri izpodbijanem sklepu so podane bistvene kršitve postopka in kršitev členov 20, 21 in 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, saj je bil sprejet kot rezultat postopka preiskave v katerem so bile storjene hude nepravilnosti.
1.

Prvi tožbeni razlog: nepriznanje tožeči stranki pravice do dostopa do razpisne dokumentacije. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja kršitev: — členov 42 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, — pravice do dostopa razpisne dokumentacije, ker ni imela dostopa do prednostnega seznama razpisa in do ocen, ki so jih dobili konkurenti ter celodnega besedila ocenjevalnega poročila v zvezi s tožečo stranko, — pravice do obrambe in do učinkovitega pravnega sredstva.
—

Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je Komisija kršila člen 108(1) PDEU in načelo pravne varnosti s tem, da je uporabila postopek za nove pomoči v skladu s členom 4(4) Uredbe št. 659/1999 namesto postopka za obstoječe pomoči iz člena 17 in naslednjih Uredbe št. 659/1999, da bi preverila svojo začasno oceno zakona EEG kot pomoč. V zvezi s tem zlasti poudarja, da Komisija v Sklepu z dne 22. maja 2002 zakona EEG iz leta 2000 ni opredelila kot pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, ker ni bilo prenosa državnih sredstev. Spremembe zakona EEG iz leta 2000, ki so vodile do zakona EEG iz leta 2012, naj v primerjavi s Sklepom Komisije z dne 22. maja 2002 ne bi bile bistvene. Komisija bi zato lahko spremenjeno pravno mnenje uveljavljala v postopku po členu 108(1), ne da bi bremenila tožečo stranko.
—

Tožeče stranke na tem mestu trdijo, da je Komisija s tem, da je pri preverjanju njihove začasne ocene dodatne dajatve EEG kot pomoči namesto postopka za obstoječe pomoči v skladu s členom 17 in naslednjimi Uredbe št. 659/1999 uporabila postopek za nove pomoči v skladu s členom 4(4) Uredbe št. 659/1999, kršila člen 108(1) PDEU in načelo pravne varnosti. V zvezi s tem zlasti navajajo, da Komisija s sklepom z dne 22. maja 2002 zakona EEG iz leta 2000 ni uvrstila kot pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, ker ni prišlo do nikakršnega prenosa državnih sredstev. Spremembe od zakona EEG iz leta 2000 do zakona EEG iz leta 2012 naj v primerjavi z odločbo Komisije z dne 22. maja 2002 ne bi bile bistvene. Komisija bi morala svoje spremenjeno pravno mnenje zato uveljavljati v postopku na podlagi člena 108(1) PDEU, ne da bi bremenila tožeče stranke.
SL Uradni list Evropske unije C 212/33

Tožba, vložena 27. marca 2014 – Hüpeden proti Svetu in Komisiji

(Zadeva T-206/14)

2014/C 212/43

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: K. Landry, odvetnik)

Toženi stranki: Svet Evropske unije in Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— toženima strankama dosodi, da tožeči stranki plačata odškodnino v znesku 1 18 762,57 EUR skupaj z 8-odstotnimi letnimi obrestmi od razglasitve sodbe, oziroma ugotovi, da obstaja pravica do odškodnine zoper toženo stranko;

— toženima strankama naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka zahteva odškodnino zaradi sprejetja Uredbe (ES) št. 1355/2008 (1), ki je bila s sodbo Sodišča z dne 22. marca 2012 v zadevi GLS (C-338/10) razglašena za neveljavno.

Tožeča stranka trdi, da so nacionalni davčni organi sicer nadomestili protidampinške dajatve, ki so bile na podlagi te uredbe neupravičeno pobrane. Vendar naj bi njej s tem nastala gospodarska škoda, zaradi katere je bila na podlagi odvzema plačilne sposobnosti prisiljena vzeti dodatna bančna posojila, obrestovana na tržno običajen način, in kratkoročna posojila s fiksno obrestno mero. Zato zahteva nadomestilo razlike med obrestmi, ki jih je plačala za bančna posojila, in nižjimi obrestmi, ki bi jih plačala, če protidampinške dajatve ne bile pobrane. Tožeča stranka v zvezi s tem uveljavlja, da je tožena stranka z nezakonitim sprejetjem Uredbe št. 1355/2008 dovolj kvalificirano kršila svojo dolžnost skrbnega in dobrega upravljanja, s čimer je tožeči stranki nastala škoda, ki je drugače ni mogoče nadomestiti, saj obrestovanje zneskov razlik v korist zavezancev za plačilo dajatev od dne plačila v skladu z ustreznimi nacionalnimi predpisi za uvozne dajatve ni določeno.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1355/2008 z dne 18. decembra 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 350, str. 35).
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega pravnega sredstva, zagotovljenih s temeljnimi načeli evropskega prava iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členov 6 in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
SL Uradni list Evropske unije C 212/43

Tožba, vložena 23. maja 2014 – Italija proti Komisiji

(Zadeva T-353/14)

2014/C 212/55

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zastopnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

— razglasi ničnost Obvestila o javnem natečaju EPSO/AD/276/14 – Administratorji (AD 5), objavljeno v Uradnem listu Evropske unije z dne 13. marca 2014, št. C 74 A, za sestavo rezervnega seznama s 137 mesti za zasedbo prostih delovnih mest administratorjev (AD 5);

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v zadevi T-275/13, Italija/Komisija (UL 2014 C 74 A, str. 4).
SL Uradni list Evropske unije C 175/46

Tožba, vložena 7. marca 2014 – ANKO proti Komisiji

(Zadeva T-154/14)

2014/C 175/63

Jezik postopka: grščina

Stranki

Tožeča stranka: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atene, Grčija) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da celotni znesek 185 664,10 EUR, ki ga je Komisija tožeči stranki že izplačala za projekt OASIS, in celotni znesek 465 062,84 EUR, ki ga je Komisija že izplačala tožeči stranki za projekt PERFORM, predstavljata upravičene izdatke;

— ugotovi, da znesek 1 824,05 EUR, ki ga Komisija ni izplačala za projekt OASIS, in znesek 637 117,17 EUR, ki ga Komisija ni izplačala iz naslova finančne pomoči za projekt PERFORM, predstavljata upravičene izdatke, ki jih mora zato Komisija izplačati družbi ANKO, in

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba se nanaša na odgovornost Komisije v smislu člena 272 PDEU v zvezi s pogodbama št. 215 754 in št. 215 952, ki sta namenjeni izvedbi projekta OASIS in projekta PERFORM.

Tožeča stranka zlasti navaja, da čeprav je izpolnila svoje pogodbene obveznosti, Komisija s kršitvijo zgoraj navedenih pogodb, načela dobre vere, prepovedi zlorabe pravic in načela sorazmernosti iz naslova neupravičenih izdatkov zahteva vračilo zneskov, ki so bili izplačani družbi ANKO, in ne izplača salda kar zadeva njeno finančno pomoč. V zvezi s tem tožeča stranka navaja, prvič, da Komisija s tem, da iz naslova neupravičenih izdatkov zavrača izplačilo skoraj vse finančne pomoči te institucije za projekta OASIS in PERFORM, ravna v nasprotju s svojimi pogodbenimi obveznostmi do družbe ANKO. Drugič, tožeča stranka navaja, da je zahteva za vračilo vseh teh zneskov nesorazmerna in predstavlja zlorabo pravic.
—

naloži UUNT in v primeru pisne intervencije stranki, ki je vložila ugovor, plačilo lastnih stroškov in stroškov tožeče stranke, ki so nastali v pritožbenem postopku pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in v tem postopku.
—

Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1194/2013 z dne 19. novembra 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz biodizla s poreklom iz Argentine in Indonezije (UL L 315, str. 2) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in
—

in zato: — primarno, R. Chart plača znesek 509 283,88 EUR (petsto devet tisoč dvesto triinosemdeset EUR in oseminosemdeset centov) iz naslova odškodnine in obresti za utrpljeno škodo ob upoštevanju povišanja med postopkom; — podredno, R. Chart plača znesek 380 063,81 EUR (tristo osemdeset tisoč triinšestdeset EUR in enainosemdeset centov) iz naslova odškodnine in obresti za škodo, utrpljeno od 30. oktobra 2008 ob upoštevanju povišanja med postopkom;
SL Uradni list Evropske unije C 151/32

Tožba, vložena 21. marca 2014 – Cristiano di Thiene proti UUNT – Nautica Apparel (AERONAUTICA)

(Zadeva T-193/14)

2014/C 151/41

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Cristiano di Thiene SpA (Thiene, Italija) (zastopnika: F. Fischetti in F. Celluprica, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Nautica Apparel, Inc. (New York, Združene države)

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. januarja 2014 v zadevi R 96/2013-4

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „AERONAUTICA“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 18, 20, 25, 35, 42 in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 7 508 237

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

Navajana znamka ali znak: več prejšnjih registracij v Skupnosti in Združenem kraljestvu besednih znamk „NAUTICA“ in „NAUTICA BLUE“ za proizvode in storitve iz razredov 8, 9, 18, 20, 25, 27 in 35

Odločba oddelka za ugovore: ugovoru se delno ugodi

Odločba odbora za pritožbe: pritožba se zavrne

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) UZS
—

ugotovi, da je prišlo do nezakonitega posega v pravico do časti, družinskega življenja in do osebne podobe, ker je Evropska komisija brez soglasja uporabila podobo P. Johannesa Jacquemyna, ko je njegovo fotografijo vključila v knjižnico fotografij v zdravstvenih opozorilih za tobačne proizvode v Evropski uniji,
SL Uradni list Evropske unije C 129/26

Tožba, vložena 23. januarja 2014 – Blackrock proti UUNT (INVESTING FOR A NEW WORLD)

(Zadeva T-59/14)

2014/C 129/33

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Blackrock, Inc. (New York, Združene države) (zastopniki: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert in M. Blair, Solicitors)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— odločbo prvega odbora za pritožbo Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 31. oktobra 2013, ki je bila izdana v zadevi R 573/2013-1, razveljavi;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „INVESTING FOR A NEW WORLD“ za storitve iz razredov 35 in 36 – Prijava znamke skupnosti št. 11 144 706

Odločba preizkuševalca: prijavljena znamka ni primerna za registracijo

Odločba odbora za pritožbe: pritožba se zavrne

Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 7(1)(b) in 7(2) UZS