Pritožba, ki jo je Buonotourist Srl vložila 19. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2018 v zadevi T-185/15, Buonotourist/Komisija

(Zadeva C-586/18 P)

(2018/C 399/34)

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Pritožnica: Buonotourist Srl (zastopnika: M. D’Alberti, L. Visone, avvocati)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi;

— v skladu s členoma 263 PDEU in 264 PDEU ugotovi, da je Sklep Evropske komisije z dne 19. januarja 2015 v postopku v zvezi z državno pomočjo Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (v znesku 1 111 572,00 EUR) v celoti ničen, ker je z njim ugotovljeno, da je treba zneske, ki so bili priznani kot nadomestilo za opravljanje javne službe v smislu Uredbe (EGS) št. 1191/69 (1), dodeljeno na podlagi člena 11 te uredbe za obvezno tarifo v sektorju lokalnega javnega prevoza, šteti za ukrep, ki ni bil priglašen in ki je državna pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe, ki ni združljiva z notranjim trgom;

— v skladu s členoma 263 PDEU in 264 PDEU ugotovi, da je Sklep Evropske komisije z dne 19. januarja 2015 v postopku v zvezi z državno pomočjo Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (v znesku 1 111 572,00 EUR) ničen v delu, v katerem so z njim določeni ukrepi za zagotovitev vračila pomoči, ki jih mora izvesti Italija. Komisiji naj tudi naloži plačilo stroškov, ki so nastali družbi Buonotourist Srl.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba temelji na petih razlogih, ki naj bi utemeljili razveljavitev sodbe:

I. Izpodbijana sodba je napačna, ker je v njej nadomestilo opredeljeno kot „nova pomoč“

Nadomestilo, ki je bilo priznano pritožnici, izhaja iz sodbe Consiglio di Stato (državni svet, Italija) iz leta 2009 o priznanju te pravice na podlagi Uredbe št. 1191/1969 zaradi obveznosti javne službe po tarifi. Te sodbe zaradi njene veljavnosti nikakor ni bilo mogoče razlagati tako, da uvaja ukrep nadomestila, saj je bil z njo le priznan njegov obstoj.

II. Izpodbijana sodba je napačna, ker se je v njej štelo, da pogoji Altmark niso izpolnjeni

Opredelitev gospodarskega bremena javnih oblasti v temelju izključuje uporabo ureditve glede državnih pomoči. Glede na naravo nasprotne storitve za izvedene obveznosti javne službe družba, ki jih je izvedla, ne more pridobiti nobene koristi. Poleg tega se sodba Altmark analizira po točkah, da bi se dokazalo, da so izpolnjena vsa načela, ki so priznana v njej.

III. Izpodbijana sodba je napačna, ker je v njej za gospodarski ukrep štelo, da ni združljiv s pravili Evropske unije o državni pomoči: nemožnost ukrepa, da bi „izkrivljal konkurenco“

Splošno sodišče ni upoštevalo, da je bil trg lokalnega javnega prevoza v pokrajini Kampanija v zadevnem obdobju (96 – 2002), enako kot danes, zaprt za konkurenco in je s koncesijami nastala izključna pravica. Zato ni mogla obstajati ne konkurenca „za trg“ ne konkurenca „na trgu“.

IV. Izpodbijana sodba je napačna, ker je bila z njo ugotovljena prednost Sklepa komisije pred nacionalno sodbo; napačna uporaba postopkovnih jamstev iz Uredbe št. 659/99 (2) (Uredba 1589/2015 (3) ); napačna uporaba načela legitimnega pričakovanja

Splošno sodišče ni upoštevalo, da je bila nacionalna sodba izdana pet let pred sklepom Komisije. Zato sodna praksa, na katero se je sklicevalo, ni upoštevna, saj ne vsebuje precedensov glede obravnavane zadeve. Consiglio di Stato je v delu, v katerem je uporabilo Uredbo št. 1191/69, izvajalo pristojnost, ki je pridržana temu sodišču. Komisija v obravnavani zadevi tudi ne more imeti nobene izključne pristojnosti za sprejemanje odločitev. Dolgo obdobje, ki je poteklo med sodbo, s katero je bilo uporabljeno pravo Unije, in sklepom Komisije, je utrdilo legitimno pričakovanje. Ni mogoče trditi, da Consiglio di Stato ni poznalo uporabljenih pravil, temveč le, da je Komisija glede njih podala drugačno razlago.

V. Izpodbijana sodba je napačna, ker je bila z njo neprimerno uporabljena Uredba (ES) št. 1370/2007 (4) za presojo združljivosti pomoči s pravili Unije; nezadostno obrazložitev

Komisija je sklep sprejela na napačni pravni podlagi, saj Uredbe (ES) št. 1370/2007 ni bilo mogoče uporabiti, ker je začela veljati po sodbi o ugotovitvi pravice do nadomestil, ki jo je Consiglio di Stato sprejelo na podlagi Uredbe št. 1191/69.

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 19).

(2) Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).

(3) Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9).

(4) Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1).