Zadeva C‑315/13

Edgard Jan De Clercq in drugi

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo rechtbank van eerste aanleg te Mechelen)

„Predhodno odločanje — Svoboda opravljanja storitev — Člena 56 PDEU in 57 PDEU — Direktiva 96/71/ES — Člen 3(1) in (10) — Direktiva 2006/123/ES — Člen 19 — Nacionalna ureditev, ki osebi, pri kateri so zaposleni napoteni delavci ali pripravniki, nalaga, da mora prijaviti tiste, ki ne morejo predložiti potrditve prejema predhodne prijave, ki bi jo moral delodajalec s sedežem v drugi državi članici opraviti v državi članici gostiteljici — Kazenska sankcija“

Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. decembra 2014

Svoboda opravljanja storitev – Napotitev delavcev zaradi opravljanja storitev – Direktiva 96/71 – Področje uporabe – Nadzorni ukrepi za zagotavljanje napotenim delavcem uporabe predpisov o minimalni zaščiti glede pogojev za delo – Izključitev (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 96/71, člena 3(1) in (10)) Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Napotitev delavcev zaradi opravljanja storitev – Obveznost delodajalcev, ki želijo napotiti delavce v drugo državo članico, da podajo predhodno izjavo o napotitvi – Nespoštovanje te obveznosti – Nacionalna ureditev, ki prejemniku storitev, ki jih opravijo delavci, ki jih je napotil ponudnik storitev s sedežem v drugi državi članici, nalaga, da prijavi identifikacijske podatke teh delavcev – Omejitev – Utemeljitev – Varstvo delavcev – Boj proti socialnim goljufijam – Sorazmernost – Presoja nacionalnega sodišča (člena 56 PDEU in 57 PDEU)

Namen odstavkov 1 in 10 člena 3 Direktive 96/71 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev je napotenim delavcem zagotoviti uporabo predpisov o minimalni zaščiti države članice gostiteljice glede pogojev za delo in zaposlitev v zvezi s področji, navedenimi v navedenem odstavku 1, in po potrebi tistimi, ki jih države članice natančneje določijo na podlagi navedenega odstavka 10, medtem ko ti delavci začasno opravljajo delo na ozemlju omenjene države članice. Nadzorni ukrepi za spoštovanje teh predpisov o minimalni zaščiti ne spadajo na področje uporabe Direktive 96/71 in niso usklajeni na ravni Evropske unije, zato jih lahko države članice ob upoštevanju Pogodbe in splošnih načel prava Unije prosto opredelijo. (Glej točki 45 in 47.) Člena 56 PDEU in 57 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta ureditvi države članice, na podlagi katere je prejemnik storitev, ki jih opravijo delavci, ki jih napoti ponudnik storitev s sedežem v drugi državi članici, dolžan pred začetkom dela teh delavcev pristojnim organom prijaviti identifikacijske podatke teh delavcev, če ti niso mogli predložiti dokaza o prijavi, ki bi jo moral njihov delodajalec opraviti pri pristojnih organih te države članice gostiteljice pred začetkom navedenega opravljanja storitev, ker je taka ureditev lahko utemeljena na podlagi zaščite nujnega razloga v splošnem interesu, kot je varstvo delavcev ali boj proti socialnim goljufijam, pod pogojem, da se dokaže, da je ta zaščita primerna za zagotovitev uresničitve legitimnega cilja ali ciljev, ki se jim sledi, in da ne presega tega, kar je nujno za njihovo dosego, kar mora preveriti predložitveno sodišče. Tako nacionalno ureditev je v delu, v katerem zajema nadzor nad obveznostjo prijave, ki jo ima delodajalec delavcev, ki so začasno napoteni, mogoče obravnavati kot korelat te obveznosti, ki je nujna za uresničitev ciljev, ki se jim sledi s čezmejnim informacijskim sistemom socialne uprave za raziskave na področju migracij (sistem Limosa). (Glej točke 72, 75 in izrek.)

Zadeva C‑315/13

Edgard Jan De Clercq in drugi

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo rechtbank van eerste aanleg te Mechelen)

„Predhodno odločanje — Svoboda opravljanja storitev — Člena 56 PDEU in 57 PDEU — Direktiva 96/71/ES — Člen 3(1) in (10) — Direktiva 2006/123/ES — Člen 19 — Nacionalna ureditev, ki osebi, pri kateri so zaposleni napoteni delavci ali pripravniki, nalaga, da mora prijaviti tiste, ki ne morejo predložiti potrditve prejema predhodne prijave, ki bi jo moral delodajalec s sedežem v drugi državi članici opraviti v državi članici gostiteljici — Kazenska sankcija“

Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. decembra 2014

Svoboda opravljanja storitev — Napotitev delavcev zaradi opravljanja storitev — Direktiva 96/71 — Področje uporabe — Nadzorni ukrepi za zagotavljanje napotenim delavcem uporabe predpisov o minimalni zaščiti glede pogojev za delo — Izključitev (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 96/71, člena 3(1) in (10)) Svoboda opravljanja storitev — Omejitve — Napotitev delavcev zaradi opravljanja storitev — Obveznost delodajalcev, ki želijo napotiti delavce v drugo državo članico, da podajo predhodno izjavo o napotitvi — Nespoštovanje te obveznosti — Nacionalna ureditev, ki prejemniku storitev, ki jih opravijo delavci, ki jih je napotil ponudnik storitev s sedežem v drugi državi članici, nalaga, da prijavi identifikacijske podatke teh delavcev — Omejitev — Utemeljitev — Varstvo delavcev — Boj proti socialnim goljufijam — Sorazmernost — Presoja nacionalnega sodišča (člena 56 PDEU in 57 PDEU)