SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:F:2011 :183 1SKLEP PR EDSEDNIKA SODIŠČA ZA U SLUŽBENCE
z dne 16. novembra 2011
Zadeva F-61/11 R
Daniele Po ssanzini
proti
E v ropski agenciji za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih m ejah držav članic 
E v ropske u nije (F rontex)
„Javni uslužbenci — Začasna odredba — Predlog za odlog izvršitve — Nedopustnost tožbe v glavni 
stvari — Tehtanje interesov“
Predmet:Predlog, vložen na podlagi členov 278 PD EU in 157 A E ter člena 279 PD EU, ki s e za 
Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katerim D . Possanzini v bistvu 
predlaga odlog izvršitve o dločb, s katerimi je agencija Frontex zavrnila podaljšanje njene 
pogodbe o zaposlitvi kot začasne uslužbenke.
Odločitev:Predlog tožeče stranke z a izdajo začasne odredbe se zavrne. Odločitev o stroških se 
pridrži.
Pov zetek
1. Začasna odredba — Pogoji dopustnosti — Dopustnost tožbe v glavni stvari — Neupoštevnost — Meje
(člen 278 P DEU; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 102(2))
2. Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za dodelitev — „Fumus boni juris“ — 
Nujnost — Kumulativnost — Tehtanje vseh zadevnih interesov — Vrstni red p reizkusa in način 
preverjanja — Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe — Začasnost ukrepa
(člena 278 P DEU in 279 P DEU; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 102)
1. O d opustnosti tožbe v glavni stvari s e načeloma ne sme p resojati v postopku z a izdajo začasne 
odredbe, temve č jo je treba prihraniti za analizo navedene tožbe, razen če je ta že na prvi pogled očitno 
nedopustna. Dejansko b i odločanje o dopustnosti v fazi začasne odredbe, kadar t a ni prima facie 
popolnoma izključena, prejudiciralo odločitev sodišča, ki o dloča v postopku v glavni stvari.
2 ECLI:EU:F:2011 :183POVZETEK–ZADEVAF-61/11
POSSANZINIPROTIFRONTEX
Dalje, tudi če v postopku v glavni stvari n i bil vložen ugovor očitne nedopustnosti tožbe, ni izključeno, 
da se bo o tem vp rašanju opredelil sodnik za začasne odredbe, saj je nedopustnost tožbe, ki s e nanaša 
na sodni nadzor akta, razlog javnega reda, ki g a sodišče Unije lahko a li ga celo m ora p reizkusiti po 
uradni dolžnosti.
(Glej točki 17 in 18.)
Napotitev n a:
Sodišče prve stopnje: 4. februar 1999 , Peña Abizanda in dr ugi proti Komisiji, T-196/98 R, točka 10 in navedena sodna 
praksa;
Sodišče za uslužbence: 14. december 2006 , Dálnoky p roti Komisiji, F-120/06 R, točka 41.
2. Pogoja glede nujnosti in očitne utemeljenosti predloga (fumus boni juris) sta ku mulativna, tako da j e 
treba predlog za izdajo začasnih ukrepov zavrniti, če eden od njiju ni izpolnjen. Sodnik za začasne 
odredbe po potrebi tudi pretehta zadevne interese.
Sodnik za začasne odredbe ima v smislu celovitega presojanja široko di skrecijsko p ravico in lahko, ob 
upoštevanju posebnih okoliščin primera, prosto določi način in vrstni red, po ka terem s e preverijo ti 
različni pogoji, ker ni no benega pravila, ki b i določalo vnaprej vzpostavljen načrt presoje, v okviru 
katerega bi bilo treba presojati potrebo po odreditvi začasnih ukrepov.
Ko sodnik za začasne odredbe v okviru predloga za izdajo začasne odredbe zaradi n evarnosti, da b o 
predlagatelj utrpel resno in nepopravljivo škodo, tehta posamezne interese, mora zlasti preučiti, ali bi 
dejstvo, da b i sodišče, ki o dloča o glavni stvari, sporno o dločbo ra zglasilo za nično, lahko o brnilo 
položaj, ki b i nastal z njeno t akojšnjo izvršitvijo, in obratno, ali bi odložitev izvršitve te odločbe lahko 
ovirala njeno p opolno u veljavitev, če bi bila tožba v postopku v glavni stvari z avrnjena.
Kar zadeva posledice odobritve o dloga izvršitve z avrnitve p odaljšanja pogodbe začasnega uslužbenca, 
zgolj odlog navedene zavrnitve n e bi spremenil položaja zadevne osebe, saj ji sam p o sebi ne da je 
nikakršne pravice do podaljšanja pogodbe niti ji ne omogoča ponovne preučitve n jenega položaja. Tak 
odlog tako sam po sebi ne bi imel učinka in torej niti interesa.
(Glej točke 41, 42, 50 in 51.)
Napotitev n a:
Sodišče: 31. julij 1989 , S. proti Komisiji, 206 /89 R, točki 14 in 15;
Sodišče prve stopnje: 10. september 1999 , Elkaïm in M azuel proti Komisiji, T-173/99 R, točka 18; 9. avgust 2001 , 
De Nicola proti EIB, T -120/01 R, točka 12; 30. april 2008 , Španija proti Komisiji, T-65/08 R, točka 82 in navedena 
sodna praksa;
Sodišče za uslužbence: 31. maj 2006 , Bianchi proti ETF, F-38/06 R, točka 20.