ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča (pr vi senat) z dne 2 8. oktobra 2 0 2 0 –  
Associazione GranoSalus/Komisija  
(Zadeva C-3 1 3 / 1 9 P) 1 
„Pritožba – Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Uredba (ES) št. 1107 /2009 –  
Obnovitev odobritve aktivne snovi glifosat – Izvedbena uredba (EU) 2017 /2324 – Ničnostna tožba, ki  
jo vloži združenje – Dopustnost – Člen 263, četrti odstavek, PDEU – Predpis, ki ne potrebuje  
izvedbenih ukrepov – Neposredno prizadeta oseba“  
1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Predpisi, ki potrebujejo izvedbene ukrepe – Pojem – 
Merila presoje 
(člena 263, četrti odstavek, in 277 PDEU) 
(Glej točke 28, od 31 do 33, 37 in 38.) 
2. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Regulativni akti – Akti, ki ne potrebujejo izvedbenih 
ukrepov in ki se neposredno nanašajo na tožečo stranko – Pojem izvedbenih ukrepov – Merila – 
Sklep Komisije o razglasitvi nezdružljivosti sheme pomoči z notranjim trgom – Učinek prek aktov, 
ki jih sprejmejo nacionalni organi – Akti, ki pomenijo izvedbene ukrepe v razmerju do 
upravičencev do pomoči, ne pa v razmerju do konkurenčnih podjetij 
(člena 107(1) in 263, četrti odstavek, PDEU) 
(Glej točke od 39 do 42.) 
3. Pritožba – Razlogi – Obrazložitev sodbe, pri kateri je podana kršitev prava Unije – Izrek, utemeljen 
iz drugih pravnih razlogov – Zavrnitev 
(Glej točko 44.) 
4. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – 
Tožba poklicnega združenja za varstvo in zastopanje njegovih članov – Dopustnost – Pogoji 
(člen 263, četrti odstavek, PDEU) 
(Glej točko 46.) 
1 UL C 270, 12.8.2019 . 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :869 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
5. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – 
Neposredno nanašanje – Merila – Uredba Komisije o podaljšanju odobritve aktivne snovi na 
podlagi Uredbe št. 1107 /2009 – Tožba združenja, ki skrbi za zaščito kolektivnih interesov svojih 
članov in ki ga sestavljajo pridelovalci pšenice in potrošniki ter združenja za varstvo – 
Neobstoj neposrednega nanašanja – Nedopustnost 
(člen 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1107 /2009 ; uredbi 
Komisije št. 540/2011 in 2017 /2324 ; Direktiva Sveta 91/414, Priloga I) 
(Glej točke 51, 53, 54 in od 56 do 58.) 
6. Temeljne pravice – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Nadzor zakonitosti aktov Unije – 
Pravila za izvajanje – Varstvo te pravice s strani sodišča Unije ali s strani nacionalnih sodišč 
glede na pravno naravo izpodbijanega akta – Možnost uporabe ničnostne tožbe ali predloga za 
sprejetje predhodne odločbe za presojo veljavnosti 
(člen 263, četrti odstavek, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47) 
(Glej točki 61 in 62.) 
Iz rek 
1. Pritožba se zavrne. 
2. Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori poleg svojih stroškov 
nosi stroške Evropske komisije. 
ECLI:EU:C:2020 :869 2
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča(šesti senat) z dne 5. mar ca 2 0 2 0 –  
Komisija/Ciper (Zbiranje in čiščenje komunalne odpadne vode)  
(Zadeva C-2 4 8 / 1 9 ) 1 
„Neizpolnitev obveznosti države – Člen 258 PDEU – Direktiva 91/271/EGS – Obdelava komunalne 
odpadne vode – Členi 3, 4, 10 in 15 – Priloga I, točke A, B in D – Neobstoj kanalizacijskega sistema 
v nekaterih aglomeracijah – Neobstoj sekundarnega postopka čiščenja ali primerljivega postopka 
čiščenja komunalne odpadne vode – Izgradnja in obratovanje čistilnih naprav – Nadzor nad izpusti iz 
takih naprav“ 
1. Okolje – Čiščenje komunalne odpadne vode – Direktiva 91/271 – Obdelava komunalne odpadne 
vode, ki vstopa v kanalizacijske sisteme, v sekundarnem postopku čiščenja – Neobstoj – 
Neizpolnitev obveznosti – Utemeljitev na podlagi nacionalne ureditve – Nedopustnost 
(Direktiva Sveta 91/271, členi 3, 4 in 10 ter Priloga I, točka B) 
(Glej točke 27, 31, od 36 do 39 in 43.) 
2. Okolje – Čiščenje komunalne odpadne vode – Direktiva 91/271 – Jamstvo, da izpusti dolgoročno 
izpolnjujejo standarde kakovosti, ki jim morajo zadostiti od začetka obratovanja čistilne naprave – 
Neobstoj – Neizpolnitev obveznosti 
(Direktiva Sveta 91/271, člen 15(1), prva alinea, in Priloga I, točki B in D) 
(Glej točki 41 in 42.) 
Iz rek 
1. Republika Ciper s tem, da ni: 
– poskrbela za vzpostavitev kanalizacijskega sistema v 31 aglomeracijah (Aradippou, Ipsonas, Dali, 
Varoklini, Deryneia, Sotira, Xylofagou, Pervolia, Kolossi, Poli Chrysochous, Leivadia, Dromolaxia, 
Pera Chorio-Nisou, Liopetri, Avgorou, Paliometocho, Kiti, Frenaros, Ormideia, Kokkinotrimithia, 
Trachoni, Episkopi, Xylotympou, Pano Polemidia, Pyla, Lympia, Parekklisia, Kakopetria, Achna, 
Meneou in Pyrgos), ter 
1 UL C 213, 24.6.2019 . 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :171 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
– zagotovila, da so v zgoraj navedenih aglomeracijah komunalne odpadne vode, ki se odvajajo 
v kanalizacijske sisteme, pred izpustom obdelane v sekundarnem postopku čiščenja ali 
v primerljivem postopku, 
ni izpolnila obveznosti iz členov 3, 4, 10 in 15 Direktive Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju 
komunalne odpadne vode, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1137 /2008 Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 , ter Priloge I, točke A, B in D, k prvonavedeni 
direktivi. 
2. Republiki Ciper se naloži plačilo stroškov. 
ECLI:EU:C:2020 :171 2
Člena 4 in 17 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/25/ES z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014, v povezavi s pravico do obrambe, ki je zagotovljena s pravom Unije, zlasti pravico do izjave, ter s členoma 47 in 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotujeta praksi države članice, v skladu s katero ima lahko odločba o ugotovitvi kršitve te direktive, ki je postala pravnomočna, v poznejšem postopku za naložitev upravne sankcije kazenske narave zaradi kršitve določbe navedene direktive zavezujoč učinek, ker stranke, na katere se ta postopek nanaša, med predhodnim postopkom ugotavljanja te kršitve niso mogle v celoti uresničevati niti pravice do obrambe, zlasti pravice do izjave, niti pravice do molka ter uveljavljati domneve nedolžnosti glede dejstev, ki bodo pozneje uporabljena v utemeljitev obtožbe, oziroma ne morejo uresničevati pravice do učinkovitega pravnega sredstva zoper tako odločbo pred sodiščem, ki je pristojno za odločanje o dejanskih in pravnih vprašanjih.
106

Republika Avstrija ob podpori Velikega vojvodstva Luksemburg Splošnemu sodišču ob navedbi točk 612 in 613 izpodbijane sodbe očita, da je priznalo, da je mogoče pomoči za tekoče poslovanje, kot so tiste, predvidene za jedrsko elektrarno Hinkley Point C, razglasiti za združljive z notranjim trgom, ker je menilo, da razlikovanje med pomočmi za naložbe in pomočmi za tekoče poslovanje ni upoštevno. Zadnjenavedene pa naj bi bile na liberaliziranem trgu proizvodov dovoljene le izjemoma, in sicer za omejeno obdobje; ne prispevajo k razvoju dejavnosti v smislu člena 107(3)(c) PDEU in izkrivljajo trgovinske pogoje v gospodarskem sektorju, v katerem so dodeljene, v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnim interesom.
2.

Pojem „stroški“ v smislu člena 45(2) Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES, člena 55(2) Direktive (EU) 2015/2366 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o plačilnih storitvah na notranjem trgu, spremembah direktiv 2002/65/ES, 2009/110/ES ter 2013/36/EU in Uredbe (EU) št. 1093/2010 ter razveljavitvi Direktive 2007/64/ES ter člena 12(3) Direktive 2014/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o primerljivosti nadomestil, povezanih s plačilnimi računi, zamenjavi plačilnih računov in dostopu do osnovnih plačilnih računov je treba razlagati tako, da ne zajema izgube posamične ugodnosti, ki jo dajalec kredita ponudi kreditojemalcu v zameno za odprtje računa pri njem, da bi ta kreditojemalec na ta račun prejemal svoje dohodke v okviru kreditne pogodbe, pri čemer je ta izguba posledica zaprtja tega računa.
103

V točki 11 Okvira NJS je navedeno, da so nadomestila za javne storitve državne pomoči, ki so lahko razglašene za združljive s členom 106(2) PDEU, če so potrebne za opravljanje zadevnih SSGP in ne vplivajo na razvoj trgovine v obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije. V tej točki je poleg tega pojasnjeno, da je takšno ravnovesje mogoče le, če so izpolnjeni pogoji iz oddelkov od 2.2 do 2.10 tega okvira, pri čemer ti oddelki zajemajo točke od 12 do 60 navedenega okvira.
26

V teh okoliščinah je Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: „1. Ali je treba člen 96(1) Direktive 2001/83/ES razlagati tako, da lahko farmacevtska podjetja brezplačna končna zdravila dajejo tudi farmacevtom, če je njihova ovojnina označena z zapisom ‚za predstavitvene namene‘, če so zdravila namenjena preskušanju zdravila s strani farmacevta, če ni nevarnosti, da bo (neodprto) zdravilo posredovano končnim potrošnikom, in so izpolnjeni drugi pogoji za dajanje iz člena 96(1), od (a) do (d) in od (f) do (g), te direktive? 2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali člen 96(2) Direktive 2001/83 dopušča nacionalno določbo, kot je člen 47(3) [AMG], če se ta razlaga tako, da farmacevtska podjetja ne smejo razdeljevati brezplačnih končnih zdravil farmacevtom, če je njihova ovojnina označena z zapisom ‚za predstavitvene namene‘, če so zdravila namenjena preskusu zdravila s strani farmacevta, če ni nevarnosti, da bo (neodprto) zdravilo posredovano končnim potrošnikom, in so izpolnjeni drugi pogoji za razdeljevanje iz člena 96(1), od (a) do (d), (f) in (g) Direktive 2001/83 ter iz člena 47(4) AMG?“
12

Oseba SC je v utemeljitev te tožbe navedla pet tožbenih razlogov. Prvi tožbeni razlog se je nanašal na kršitev SOP v zvezi z reorganizacijo in standardnih operativnih postopkov v zvezi z izbiro osebja. Drugi tožbeni razlog se je nanašal na kršitev teh standardnih operativnih postopkov, kodeksa ravnanja in discipline misije Eulex Kosovo, pogodbenih načel pravičnosti in dobre vere ter pravice do dobrega upravljanja. Tretji, četrti in peti tožbeni razlog so se v bistvu nanašali na kršitev različnih načel prava Unije in na odločbe, ki jih je sprejela misija Eulex Kosovo. Poleg tega se je oseba SC sklicevala na pogodbeno in nepogodbeno odgovornost misije Eulex Kosovo.
64

Kot pravilno poudarja predložitveno sodišče, iz sodne prakse Sodišča, ki se nanaša na Direktivo 2004/18, izhaja, da se pravila prava Unije na področju javnih naročil niso uporabljala za pogodbe, s katerimi je bilo vzpostavljeno sodelovanje med javnimi subjekti, katerih cilj je zagotoviti izvajanje skupne naloge javne storitve, če so take pogodbe sklenili izključno javni subjekti, ne da bi pri tem sodelovala zasebna stranka, če noben zasebni ponudnik nima prednosti pred svojimi konkurenti in če se je navedeno sodelovanje izvajalo le na podlagi vidikov in zahtev, ki se nanašajo na uresničevanje ciljev v javnem interesu. Take pogodbe so lahko spadale na področje uporabe prava Unije o javnem naročanju, le če so kumulativno izpolnjevale vsa ta merila (glej v tem smislu sodbi z dne 19. decembra 2012, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce in drugi, C‑159/11, EU:C:2012:817, točke od 34 do 36, in z dne 13. junija 2013, Piepenbrock, C‑386/11, EU:C:2013:385, točke od 36 do 38).
Direktivo Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, zlasti njen člen 2(2), člen 3(1) in člen 6(1), je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki javnim organom prepoveduje oddajo naročil za izvedbo študije in svetovanje upokojencem, če ta ureditev po eni strani uresničuje legitimen cilj zaposlovalne politike in politike trga dela in če so po drugi strani sredstva, ki se uporabljajo za uresničitev tega cilja, primerna in nujna. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je v postopku v glavni stvari res tako.
Člena 8 in 23 Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS je treba razlagati tako, da nacionalnemu sodišču nalagata, da po uradni dolžnosti preveri obstoj kršitve predpogodbene obveznosti dajalca kredita, da oceni kreditno sposobnost potrošnika, ki je določena v členu 8 te direktive, in da izpelje posledice, ki izhajajo iz nacionalnega prava, glede kršitve te obveznosti, če so izpolnjene zahteve navedenega člena 23. Poleg tega je treba člena 8 in 23 Direktive 2008/48 razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero se to, da dajalec kredita krši svojo predpogodbeno obveznost oceniti kreditno sposobnost potrošnika, sankcionira z neveljavnostjo kreditne pogodbe, pri čemer mora potrošnik dajalcu kredita vrniti glavnico, ko to glede na svoje finančne zmožnosti lahko stori, zgolj če navedeni potrošnik uveljavlja ta ugovor nezakonitosti, in to v zastaralnem roku treh let.
33

Kot je Sodišče že presodilo, sta nujna razloga v splošnem interesu, ki lahko upravičita omejitev uresničevanja svobode opravljanja storitev, tako nujnost zagotovitve učinkovitosti izterjave davkov in davčnega nadzora (glej v tem smislu zlasti sodbo z dne 25. julija 2018, TTL, C‑553/16, EU:C:2018:604, točki 53 in 57 ter navedena sodna praksa), katerih namen je boj proti davčnim utajam in izogibanju plačilu davka (glej v tem smislu sodbi z dne 5. julija 2012, SIAT, C‑318/10, EU:C:2012:415, točka 44, in z dne 26. februarja 2019, X (Posredniške družbe s sedežem v tretjih državah), C‑135/17, EU:C:2019:136, točka 74), kot tudi boj proti davčnim utajam (glej zlasti sodbo z dne 19. junija 2014, Strojírny Prostějov in ACO Industries Tábor, C‑53/13 in C‑80/13, EU:C:2014:2011, točka 55 in navedena sodna praksa).
2.

Ali je treba člene 56, 57 in 52 [PDEU], sodno prakso [Sodišča] s področja iger na srečo in stav, ki izhaja zlasti iz sodb [z dne 6. novembra 2003, Gambelli in drugi (C‑243/01, EU:C:2003:597),;z dne 6. marca 2007, Placanica in drugi (C‑338/04, C‑359/04 in C‑360/04, EU:C:2007:133); z dne 16. februarja 2012, Costa in Cifone (C‑72/10 in C‑77/10, EU:C:2012:80), in z dne 28. januarja 2016, Laezza (C‑375/14, EU:C:2016:60)], in s področja davčne diskriminacije, ki izhaja zlasti iz sodb [z dne 13. novembra 2003, Lindman (C‑42/02, EU:C:2003:613); z dne 6. oktobra 2009, Komisija/Španija(C‑153/08, EU:C:2009:618), in z dne 22. oktobra 2014, Blanco in Fabretti (C‑344/13 in C‑367/13, EU:C:2014:2311)], ter načeli prava Unije v zvezi z enakim obravnavanjem in prepovedjo diskriminacije, tudi z vidika sodbe Corte Costituzionale (ustavno sodišče) z dne 23. januarja 2018, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je italijanska, ki se obravnava v tem sporu in ki določa, da so za plačilo enotnega davka […] zavezani zgolj nacionalni posredniki pri prenosu igralnih podatkov za račun ponudnikov stav s sedežem v drugi državi članici Evropske unije, zlasti tisti, ki so podobni družbi [Stanleybet Malta], ne pa tudi nacionalni posredniki pri prenosu igralnih podatkov za račun ponudnikov stav, ki so imetniki državne koncesije in opravljajo isto dejavnost?
14

Poleg tega je med drugim zaprosila za dostop do zneskov, ki so bili izpuščeni v izvlečkih zapisnikov, ki vsebujeta odločbi z dne 28. julija in 1. avgusta 2014 in ki sta ji bila dana na razpolago, in sicer zneska zadevnega kredita in zneska zgornje meje zagotovitve izredne likvidnostne pomoči, ki jo lahko banka Portugalske odobri družbi BES, in do nekaterih informacij, ki so bile v predlogih z dne 28. julija in 1. avgusta 2014 prikrite.
20

Preostale stroške, torej tiste, ki so jih priglasili prejemniki teh nepovratnih sredstev, vendar jih ni mogoče šteti za upravičene stroške, ter 40 % ostalih upravičenih stroškov so morali na drug način financirati prejemniki teh nepovratnih sredstev. Prvotno so morali te preostale stroške financirati zgoraj navedena fundacija in devet ribolovnih podjetij. Vendar pa so se ta fundacija in tri od devetih podjetij umaknili iz zadevnega projekta. Da bi lahko nadaljevala s tem projektom, se je UMS obrnila na Visserijbedrijf J. Seepma (v nadaljevanju: Seepma) in na VCU TCD BV (v nadaljevanju: VCU), ribolovni podjetji, ki sta že bili vključeni v ta projekt, in sicer kot strokovnjak za teren in kot ponudnik novo razvitega ribolovnega orodja, in sta lahko nudili finančni prispevek. V skladu z odločbo o odobritvi nepovratnih sredstev je ta sredstva prejelo le šest podjetij, podjetji Seepma in VCU sta se šteli kot pri projektu sodelujoči podjetji.
48

Sodišče je tako že presodilo, da so take ugodnosti, med drugim, denarna pomoč za brezposelnost, ki je namenjena mladim iskalcem prve zaposlitve, ki so pred kratkim končali šolanje (glej v tem smislu sodbo z dne 15. septembra 2005, Ioannidis, C‑258/04, EU:C:2005:559, točka 34), dodatek za šolanje otroka delavca (glej v tem smislu sodbo z dne 12. maja 1998, Martínez Sala, C‑85/96, EU:C:1998:217, točka 26), pravica vdove in mladoletnih otrok delavca migranta do znižanj cen prevoznih storitev v železniškem prometu, ki veljajo za velike družine (glej v tem smislu sodbo z dne 30. septembra 1975, Cristini, 32/75, EU:C:1975:120, točka 13), pravica obdolženca, ki je delavec, da uporablja enega od jezikov, ki jih lahko uporabljajo prebivalci neke občine države članice gostiteljice (glej v tem smislu sodbo z dne 11. julija 1985, Mutsch, 137/84, EU:C:1985:335, točki 16 in 17), in pravica, da se partnerju delavca, ki ni poročen in ni državljan države članice gostiteljice, dovoli, da v tej državi s tem delavcem prebiva (glej v tem smislu sodbo z dne 17. aprila 1986, Reed, 59/85, EU:C:1986:157, točka 28), ker lahko vsi ti ukrepi prispevajo k integraciji delavca v okolje v državi gostiteljici in torej k uresničevanju cilja prostega gibanja delavcev.
1

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 28 Uredbe (EU) št. 1379/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1184/2006 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 (UL 2013, L 354, str. 1, v nadaljevanju: Uredba o SUT), člena 65(6) Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL 2013, L 347, str. 320, v nadaljevanju: Uredba o SSO) ter člena 66(1) Uredbe (EU) št. 508/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo in razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2328/2003, (ES) št. 861/2006, (ES) št. 1198/2006 in (ES) št. 791/2007 in Uredbe (EU) št. 1255/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 149, str. 1, v nadaljevanju: Uredba o ESPR).
6

Člen 14 iste uredbe, naslovljen „Odstop od žlahtniteljske pravice v Skupnosti“, določa: „1. Ne glede na člen 13(2) in za namene zaščite kmetijske pridelave smejo kmetje za razmnoževanje na polju na svojem posestvu uporabljati svoje pridelke, pridobljene na svojem posestvu s sajenjem materiala sorte zavarovane z žlahtniteljsko pravico v Skupnosti, ki ni hibridna ali sintetična sorta. 2. Določbe odstavka 1 se uporabljajo le za kmetijske rastline: […] (b) žit: Avena sativa – navadni oves Hordeum vulgare L. – navadni ječmen Oryza sativa L. – riž Phalaris canariensis L. – kanarska čužka Secale cereale L. – rž X Triticosecale Wittm. – tritikala Triticium eastivum L. emend. Fiori in Paol. – navadna pšenica Triticum durum Desf. – trda pšenica Triticum spelta L. – sevka (pira) (c) krompirja: Solanum tuberosum – krompir […] 3. Za uveljavitev odstopa iz odstavka 1 in za varovanje zakonitih interesov žlahtnitelja in kmeta bodo pred začetkom veljavnosti te uredbe in izvedbenih pravil [z izvedbenimi pravili] v skladu s členom 114 oblikovani pogoji, in sicer na osnovi naslednjih meril: – na ravni kmetovega posestva ni nobene količinske omejitve glede na potrebe posestva, – pridelek se lahko pripravi za sajenje, kar naredi kmet sam ali to zanj naredijo drugi kot storitev, […] – malim kmetom ni treba plačati imetniku nobenega nadomestila; med male kmete spadajo: – pri rastlinskih vrstah iz odstavka 2 tega člena, za katere velja Uredba Sveta (EGS) št. 1765/92 z dne 30. junija 1992 o vzpostavitvi pomožnega sistema za pridelovalce nekaterih poljščin [(UL 1992, L 181, str. 12)], tisti kmetje, ki ne pridelujejo rastlin na večji površini, kakor je potrebna za pridelavo 92 ton žit; za izračun površine se uporablja člen 8(2) prej navedene uredbe, – pri drugih rastlinskih vrstah iz odstavka 2 tega člena kmetje, ki izpolnjujejo ustrezna primerljiva merila, – drugi kmetje morajo plačati imetniku primerno nadomestilo, znatno nižje od zneska, ki se zaračuna za licenčno pridelavo semenskega materiala te sorte na istem območju; dejanska višina tega primernega nadomestila se lahko sčasoma spremeni z upoštevanjem, kolikor se uporablja odmik [odstopanje] [iz odstavka 1] glede zadevne sorte, – za nadzor nad upoštevanjem določb tega člena ali določb, sprejetih v skladu s tem členom, so odgovorni izključno imetniki; pri organiziranju tega nadzora se ne sme predpisati pomoč uradnih organov, – kmetje ali ponudniki storitev za pripravo materiala imetnikom na njihovo zahtevo priskrbijo ustrezne podatke; ustrezne podatke prav tako lahko priskrbijo uradni organi, ki nadzorujejo kmetijsko pridelavo, če so ti podatki pridobljeni med rednim opravljanjem nalog brez dodatnih stroškov. Kar zadeva osebne podatke, te določbe ne vplivajo na zakonodajo [Unije] in držav o varovanju posameznikov glede obdelave in prostega pretoka osebnih podatkov.“
132

Glede trditve pritožnice, da Splošno sodišče ni preverilo resničnosti dejstev, ki jih je predložila družba DEI, niti ni upoštevalo nasprotnih dokazov, na katere se je pred njim sklicevala pritožnica, je dovolj opozoriti, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da Splošno sodišče, ker je zgolj to pristojno za presojo dokazov, predloženih pred njim, ni zavezano svoje presoje izrecno obrazložiti glede vrednosti vsakega dokaza, ki mu je predložen (glej v tem smislu sodbi z dne 15. junija 2000, Dorsch Consult/Svet in Komisija, C‑237/98 P, EU:C:2000:321, točki 50 in 51, in z dne 20. decembra 2017, Comunidad Autónoma del País Vasco in drugi/Komisija, od C‑66/16 P do C‑69/16 P, EU:C:2017:999, točka 110). Zato je treba to trditev kot brezpredmetno zavrniti.
28

Člen 4(1) Uredbe št. 1346/2000 določa, da je pravo, ki se uporablja za postopke v primeru insolventnosti in njihove učinke – če ta uredba ne določa drugače – pravo države članice, na katere ozemlju so bili uvedeni postopki v primeru insolventnosti. Člen 4(2) te uredbe po eni strani določa, da pravo države, v kateri so bili uvedeni postopki, določa pogoje za uvedbo, vodenje in končanje teh postopkov v primeru insolventnosti, po drugi strani pa neizčrpno našteva različna postopkovna pravila, ki so urejena s pravom države članice, v kateri so bili uvedeni postopki (glej v tem smislu sodbo z dne 21. januarja 2010, MG Probud Gdynia, C‑444/07, EU:C:2010:24, točka 25). Ta seznam v točki (d) te določbe vključuje pogoje, pod katerimi je mogoče uveljavljati pobot, v točki (e) pa so navedene posledice postopkov v primeru insolventnosti na trenutne pogodbe, katerih stranka je dolžnik, in v točki (g) terjatve, ki jih je treba prijaviti zoper dolžnikovo premoženje, in obravnavo terjatev, nastalih po uvedbi postopkov v primeru insolventnosti.