ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2

V tretji, četrti in šesti uvodni izjavi Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL L 395, str. 33) je določeno: „ker je za odpiranje javnih naročil za konkurenco v Skupnosti treba znatno povečati jamstva za preglednost in prepoved razlikovanja; ker morajo biti za vidne učinke na voljo učinkovita in hitra pravna sredstva pri kršitvah zakonodaje Skupnosti na področju javnih naročil ali nacionalnih predpisov za izvajanje te zakonodaje; ker v nekaterih državah članicah pomanjkanje učinkovitih pravnih sredstev ali neustreznost obstoječih odvrača pravne oziroma fizične osebe v Skupnosti od oddajanja ponudb v državi članici, v kateri je naročnik registriran; ker morajo zato zadevne države članice to stanje popraviti; ker je treba zagotoviti, da v vseh državah članicah obstajajo ustrezni postopki, ki omogočajo, da se lahko nezakonito sprejete odločitve razveljavijo in da osebe, ki so bile oškodovane zaradi kršitev, dobijo odškodnino“.
1)

Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh ukrepov za odpravo pomoči, ki so bile z odločbo Komisije z dne 14. septembra 2005 o državnih pomočeh, ki jih je Grčija dodelila družbama Olympic Airways in Olympic Airlines, razglašene za nezakonite in nezdružljive s skupnim trgom, ter za izterjavo teh pomoči od prejemnikov, ni izpolnila obveznosti iz členov od 2 do 4 te odločbe.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. novembra 2007 – Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu

(Zadeva C‑6/06 P)

„Pritožba – Nepogodbena odgovornost Skupnosti – Načela relativne stalnosti, pravne varnosti in zaupanja v pravo – Dopustnost – Pritožba, ki je deloma neutemeljena in deloma nedopustna – Nasprotna pritožba – Zahteva za delno razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje v delu, kjer je navedeno, da ni treba odločiti o ugovoru nedopustnosti zoper tožbo, ki je s to sodbo zavrnjena kot neutemeljena – Neobstoj procesnega upravičenja – Res iudicata“

1. Pritožba – Dopustnost – Odločitve, ki so lahko predmet pritožbe (Statut Sodišča, člen 56, prvi odstavek) (Glej točki 21 in 22.)

2. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Pritožbeni razlogi in trditve, predstavljeni pred Sodiščem prve stopnje, ki jih je stranka samo ponovila – Opustitev navedbe, katera določba prava je bila nepravilno uporabljena – Nedopustnost – Izpodbijanje razlage ali uporabe prava Skupnosti s strani Sodišča – Dopustnost (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, (c)) (Glej točke od 34 do 36 in 60.)

3. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Pritožbeni razlog zoper razlog v sodbi, ki ni potreben za utemeljitev izreka te sodbe – Brezpredmeten pritožbeni razlog (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točko 51.)

4. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Nadzor presoje podatkov s strani Sodišča – Predlog za izvedenstvo, ki ga je ena izmed strank podala po zaključku ustnega postopka (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 62) (Glej točke od 69 do 71.)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (tretji senat) z dne 19. oktobra 2005 v zadevi Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu Evropske unije (T-415/03), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo odškodninsko tožbo zaradi povračila škode, ki naj bi pritožnikom domnevno nastala zato, ker je Svet odobril, da se na Francijo prenese del kvote za sardone, dodeljene Portugalski republiki.

Izrek

Pritožba Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugih pritožnikov, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti z dne 19. oktobra 2005 v zadevi Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu (T-415/03), se zavrne.

Nasprotna pritožba Sveta Evropske unije se zavrne.

Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi pritožniki, katerih imena so navedena v prilogi k sodbi Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti z dne 19. oktobra 2005 v zadevi Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo in drugi proti Svetu (T-415/03), in Svet Evropske unije nosijo svoje stroške.
1)

Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
1.

Italijanska republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/51/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2003 o spremembah Direktiv 78/660/EGS, 83/349/EGS, 86/635/EGS in 91/674/EGS o letnih in konsolidiranih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, bank in drugih finančnih institucij ter zavarovalnic, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
1)

Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES, ni izpolnilo obveznosti iz člena 21(1) te direktive.
Merilo, določeno v členu 230, četrti odstavek, ES, ki kot pogoj za dopustnost tožbe, ki jo vloži fizična ali pravna oseba zoper odločbo, ki ni naslovljena nanjo, zahteva, da jo ta odločba neposredno in posamično zadeva, pomeni procesno predpostavko javnega reda, ki jo lahko sodišča Skupnosti vedno uveljavljajo, in to tudi po uradni dolžnosti.

V skladu s členom 230, četrti odstavek, ES fizične ali pravne osebe lahko zoper odločbe, naslovljene na drugo osebo, sprožijo postopke le, če jih „neposredno in posamično“ zadevajo. Drugi subjekti, ki niso naslovniki odločbe, lahko uveljavljajo, da jih odločba posamično zadeva, le če nanje vpliva zaradi nekaterih njihovih posebnih značilnosti ali zaradi dejanskega položaja, zaradi katerega se razlikujejo od vseh drugih oseb, in jih zato posamično opredeli enako, kot bi posamično opredelila naslovnika take odločbe.

V zvezi s tem je odločba Komisije, ki na podlagi Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst vzpostavlja seznam območij, pomembnih za Skupnosti, in ki številna območja uvršča med pomembna za Skupnost, za vzpostavitev usklajenega evropskega ekološkega omrežja posebnih ohranitvenih območij, glede na vse zadevne subjekte po obsegu splošna, ker se uporablja za vse gospodarske subjekte, ki na zadevnih območjih na kakršni koli podlagi izvajajo ali bi lahko izvajali dejavnosti, ki bi lahko ogrozile cilje ohranjanja, ki jim sledi navedena direktiva.

Vendar dejstvo, da je določba po naravi in obsegu splošna, ker se uporablja za zadevne gospodarske subjekte na splošno, ne izključuje možnosti, da nekatere med njimi zadeva posamično. Kadar odločba zadeva skupino oseb, ki so bile prepoznane ali prepoznavne v času, ko je bil ta akt sprejet, in z merili, lastnimi članom te skupine, lahko te osebe ta akt posamično zadeva, ker so del omejenega kroga gospodarskih subjektov.

Vendar možnost, da se bolj ali manj natančno opredeli število ali celo identiteta pravnih subjektov, za katere se ukrep uporablja, nikakor ne pomeni, da jih je treba obravnavati, kot da jih ta ukrep zadeva posamično, če se ta uporaba izvaja na podlagi pravno ali dejansko objektivne situacije, ki je določena v spornem aktu.

Odločba Komisije, ki določa seznam območij, pomembnih za Skupnost, zadeva lastnike zemljišč, ki so vključena v določena območja, zgolj na podlagi objektivnega dejanskega in pravnega položaja, ki ga določa zadevni akt, in ne z merili, ki so značilna za skupino lastnikov zemljišč.

(Glej točke 19, 26 in od 28 do 32.)
Zadeva C-427/06

Birgit Bartsch

proti

Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht)

„Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Člen 13 ES — Direktiva 2000/78/ES — Sistem poklicne pokojnine, na podlagi katerega preživeli zakonec, ki je več kot petnajst let mlajši od umrlega delavca, ni upravičen do prejemanja pokojnine — Diskriminacija zaradi starosti — Zveza s pravom Skupnosti“

Sklepni predlogi generalne pravobranilke E. Sharpston, predstavljeni 22. maja 2008 I - 7247

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 23. septembra 2008 I - 7285

Povzetek sodbe

Pravo Skupnosti – Načela – Enako obravnavanje – Diskriminacija glede na starost

(člen 13 ES; Direktiva Sveta 2000/78)

Pravo Skupnosti ne vsebuje prepovedi vsakršne diskriminacije zaradi starosti, katere varstvo bi države članice morale zagotavljati, kadar domnevno diskriminatorno obravnavanje ni povezano s pravom Skupnosti. Taka zveza s pravom Skupnosti ne izhaja iz člena 13 ES niti – v okoliščinah, kot so te v zadevi v glavni stvari – iz Direktive 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu pred iztekom roka za prenos, ki zavezuje zadevno državo članico.

(Glej točko 25 in izrek.)
2.

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Dokaz neizpolnitve — Dokazno breme Komisije (člen 226 ES) (Glej točke od 45 do 47 in od 49 do 51.)
Združene zadeve od C-334/06 do C-336/06

Matthias Zerche in drugi

proti

Landkreis Mittweida in Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

(Predlogi za sprejetje predhodne odločbe, ki jih je vložilo Verwaltungsgericht Chemnitz)

„Direktiva 91/439/EGS — Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj — Odvzem vozniškega dovoljenja v državi članici zaradi uživanja mamil ali alkohola — Novo vozniško dovoljenje, izdano v drugi državi članici — Zavrnitev priznanja pravice do vožnje v prvi državi članici — Prebivališče, ki ni v skladu z Direktivo 91/439/EGS“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca Y. Bota, predstavljeni 14. februarja 2008 I - 4693

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. junija 2008 I - 4694

Povzetek sodbe

Promet – Cestni promet – Vozniško dovoljenje – Direktiva 91/439

(Direktiva Sveta 91/439, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1882/2003, členi 1(2), 7(1) in 8(2) in (4))

Člene 1(2), 7(1) in 8(2) in (4) Direktive 91/439 o vozniških dovoljenjih, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1882/2003, je treba razlagati tako, da nasprotujejo temu, da država članica na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica zunaj obdobja prepovedi zaprositi za novo dovoljenje, ki je bilo določeno za zadevno osebo, in da torej ne prizna veljavnosti tega dovoljenja, vse dokler njegov imetnik ne izpolni pogojev, ki veljajo v prvi državi članici za izdajo novega dovoljenja po odvzemu prejšnjega dovoljenja, med katerimi je preizkus sposobnosti za vožnjo, ki dokazuje, da ni več razlogov, ki so upravičevali navedeni odvzem.

V enakih okoliščinah navedene določbe ne nasprotujejo temu, da država članica na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica, če je na podlagi navedb v tem dovoljenju ali drugih nespornih informacij države članice izdajateljice dokazano, da imetnik tega dovoljenja, ki mu je bilo na ozemlju prve države članice odvzeto prejšnje dovoljenje, v času, ko je bilo izdano novo dovoljenje, ni imel običajnega prebivališča na ozemlju države članice izdajateljice.

(Glej točko 70 in izrek.)
Direktivo 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu ter zlasti njena člena 1 ter 2(1) in (2)(a) je treba razlagati tako, da prepoved neposredne diskriminacije, ki je z njimi določena, ni omejena le na invalidne osebe. Načelo enakega obravnavanja, določeno s to direktivo za področje zaposlovanja in dela, se namreč ne uporablja za skupino določenih oseb, ampak na podlagi razlogov iz njenega člena 1.

Direktivo 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu in zlasti njena člena 1 ter 2(1) in (3) je treba razlagati tako, da prepoved nadlegovanja, ki je z njimi določena, ni omejena le na invalidne osebe. Na podlagi navedenega člena 2(3) se nadlegovanje šteje za obliko diskriminacije v smislu odstavka 1 tega člena in načelo enakega obravnavanja, določeno s to direktivo za področje zaposlovanja in dela, se ne uporablja za skupino določenih oseb, ampak na podlagi razlogov iz njenega člena 1.

Če se dokaže, da je nezaželeno ravnanje, ki je element nadlegovanja, zoper zaposlenega, ki ni invalid, povezano z invalidnostjo njegovega otroka, kateremu nudi bistveni del oskrbe, ki jo ta potrebuje, se s takšnim ravnanjem krši prepoved nadlegovanja iz člena 2(3) te direktive.

(Glej točke 38, 58, 63 in točko 2 izreka.)
Pravo Skupnosti, zlasti načelo učinkovitosti, zahteva, da se mora specializirano sodišče, ki mu je bila zadeva predložena v okviru pristojnosti, čeprav fakultativne, podeljene z zakonodajo, s katero je bila prenesena Direktiva 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, za odločanje o zahtevi zaradi kršitve te zakonodaje, izreči za pristojno za odločanje tudi o zahtevah posameznika, ki temeljijo neposredno na tej direktivi za obdobje po poteku roka za njen prenos in pred začetkom veljavnosti navedene zakonodaje, če se izkaže, da bi obveznost za tega posameznika, da mora vzporedno pri rednem sodišču vložiti ločeno zahtevo, ki temelji neposredno na direktivi, povzročila takšne postopkovne težave, da bi bilo izvrševanje pravic, ki jih ima na podlagi pravnega reda Skupnosti, pretežko. Glede tega mora potrebno presojo opraviti nacionalno sodišče.

V vseh primerih, ko se pojavljajo določbe direktive, ki so vsebinsko brezpogojne in dovolj natančne, so posamezniki upravičeni, da se nanje sklicujejo nasproti državi, zlasti ko nastopa kot delodajalec. To načelo se lahko prenese na določbe sporazumov, ki kot okvirni sporazum o delu za določen čas, ki je priloga k Direktivi 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, izhajajo iz dialoga med socialnimi partnerji na ravni Skupnosti na podlagi člena 139(1) ES in ki se izvajajo, v skladu z odstavkom 2 tega člena, z direktivo Sveta, katere sestavni del torej so.

Glede tega je določba 4, točka 1, navedenega okvirnega sporazuma, s katero je v zvezi s pogoji zaposlitve splošno in nedvoumno prepovedano vsakršno različno obravnavanje delavcev, zaposlenih za določen čas, ki ni objektivno utemeljeno, brezpogojna in dovolj natančna, da se posameznik lahko sklicuje nanjo pred nacionalnim sodiščem. Nasprotno pa to ne velja za določbo 5, točka 1, istega okvirnega sporazuma, v kateri je za države članice določen splošni cilj preprečevanja zlorab zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas, ob tem pa jim je prepuščena izbira sredstev za njegovo uresničitev.

(Glej točke 57, 58, 60, 68, 70, 73, 79, 80 in točko 2 izreka.)
Zadeva C-446/06

A. G. Winkel

proti

Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven)

„Goveje in telečje meso — Skupna ureditev trgov — Uredba (ES) št. 1254/1999 — Člen 3(f) — Odobritev premije za krave dojilje — Pogoji, ki ustrezajo običajni praksi v sektorju vzreje“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca Y. Bota, predstavljeni 6. decembra 2007 I - 1169

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2008 I - 1181

Povzetek sodbe

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Goveje meso – Premija za ohranjanje krav dojilj

(Uredba Sveta št. 1254/1999, člen 3(f))

Člen 3(f) Uredbe št. 1254/1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1512/2001, ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero so premije za krave dojilje odvisne od pogojev, ki so v skladu z običajno prakso v sektorju vzreje, in ki predvideva na eni strani določeno pogostost telitve in na drugi strani to, da je mati tele dojila štiri mesece po skotitvi.

Glede na to, da v Uredbi št. 2342/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe št. 1254/1999 ni natančne opredelitve pojma krave dojilje za namene določitve pogojev za upravičenost do premije in za kontrolo, da se zahtevki za premijo nanašajo na živali, ki izpolnjujejo pogoje, ob upoštevanju ciljev teh uredb in Uredbe št. 2419/2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo št. 3508/92, lahko države članice podrobneje opredelijo ta pojem, pri čemer se oprejo na običajno prakso v sektorju vzreje na svojem ozemlju.

Poleg tega uporaba pogojev glede vsake krave in ne na ravni črede v celoti s svojo jasnostjo potrjuje pravno varnost, ki olajšuje kontrolo nacionalnih organov, pristojnih za presojo pravilnosti zahtevkov za premije. Torej načeloma ne nasprotuje navedenim uredbam.

(Glej točke 41, 45, 49 in izrek.)
Kljub dokumentom, ki jih je predložil izvoznik v skladu s členom 5(2) Uredbe št. 615/98 o podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom, lahko pristojni organ na podlagi člena 5(3) te uredbe oceni, da je bila Direktiva 91/628 o zaščiti živali med prevozom, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/29, kršena. Vendar pa lahko pristojni organ do tega zaključka pride le tako, da se opira na dokumente iz člena 5 Uredbe št. 615/98 in na poročila iz člena 4 te uredbe o zdravju živali ali na vsakršno drugo objektivno dejstvo, ki vpliva na dobro počutje živali, s katerimi je mogoče izpodbijati dokumente, ki jih je predložil izvoznik, ta pa mora, če je to potrebno, dokazati, zakaj naj dejstva, na katera se sklicuje pristojni organ, da bi dokazal kršitev Direktive 91/628, ne bi bila upoštevna.

(Glej točke 36, od 39 do 42, 44 in točko 1 izreka.)
Zadeva C-257/06

Roby Profumi Srl

proti

Comune di Parma

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione)

„Člen 28 ES — Direktiva 76/768/EGS — Varovanje zdravja — Kozmetični izdelki — Uvoz — Sporočanje podatkov v zvezi s kozmetičnimi izdelki organom države uvoznice“

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 24. januarja 2008 I - 191

Povzetek sodbe

Približevanje zakonodaj – Kozmetični izdelki – Pakiranje in označevanje – Direktiva 76/768

(člen 30 ES; Direktiva Sveta 76/768, člen 7)

Člen 7 Direktive 76/768 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki, kakor je bila spremenjena z Direktivo 93/35, ne nasprotuje nacionalni določbi, ki zaradi hitrega in ustreznega zdravljenja pri zdravstvenih težavah uvoznika kozmetičnih izdelkov obvezuje, da ministrstvu za zdravje in regiji sporoči ime ali firmo podjetja, njegov sedež in sedež proizvodne enote ter popoln in podroben seznam uporabljenih snovi in snovi, ki jih vsebujejo navedeni izdelki.

Taka obveznost sporočanja je namreč sorazmerna s ciljem varovanja zdravja ljudi, ki je določen z omenjenim členom 7(3), ker zagotavlja, da imajo pristojni nacionalni organi na voljo podrobne informacije o zadevnem izdelku.

(Glej točki 24 in 25 ter izrek.)
Zadeva C-449/06

Sophiane Gysen

proti

Groupe S-Caisse d’Assurances sociales pour indépendants

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal du travail de Bruxelles)

„Uradniki — Osebni prejemki — Kadrovski predpisi — Družinski dodatki — Določitev zneska nacionalnih družinskih dodatkov — Določitev reda otrok — Otroci, zaradi katerih nastane pravica do družinskih dodatkov po Kadrovskih predpisih“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Mengozzija, predstavljeni 8. novembra 2007 I - 555

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. februarja 2008 I - 572

Povzetek sodbe

Uradniki – Kadrovski predpisi – Pravna narava – Uredba – Neposredna uporabnost – Obveznosti držav članic

(člen 249(2) ES; Uredba Sveta št. 259/68)

Uredba št. 259/68 o določitvi Kadrovskih predpisov za uradnike in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti ter uvedbi posebnih ukrepov, začasno veljavnih za uradnike Komisije, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2074/83, se splošno uporablja, je zavezujoča v celoti in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. Ob upoštevanju neposredne uporabljivosti navedene uredbe v pravnem redu držav članic je treba otroka, zaradi katerega nastane pravica do družinskih dodatkov na podlagi Kadrovskih predpisov, enačiti z otrokom, zaradi katerega nastane pravica do teh dodatkov na podlagi notranjega prava ali mednarodne konvencije o socialni varnosti, ki velja v zadevni državi članici.

(Glej točki 24 in 25 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Opravljanje storitev – Določitev davčno upoštevne navezne okoliščine

(Direktiva Sveta 77/388, člen 9(2)(e), tretja alinea)

Summary

Država članica, ki ohrani v veljavi predpise, v skladu s katerimi se kraj, kjer izvršitelj oporoke izvede storitev, določi po kraju, kjer izvajalec opravlja svojo dejavnost, ne krši določb iz Šeste direktive o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih. Člen 9(2)(e), tretja alinea, Šeste direktive se namreč ne nanaša na storitve izvršitelja oporoke, ker ima storitev izvršitve oporoke poseben značaj, zaradi česar se razlikuje od storitev, ki jih predvsem in običajno opravlja odvetnik, kjer gre za zastopanje in obrambo interesov mandanta, ne pa za izvršitev njegove zadnje volje. Prav tako dejavnosti izvršitelja oporoke in dejavnosti odvetnika ni mogoče šteti za podobni, ker ne zasledujeta istega cilja. Izvršitelj v večini primerov oceni in razdeli premoženje zapustnika v korist prejemnikov storitve, včasih pa, zlasti v okviru upravljanja premoženja mladoletnikov, premoženje varuje in zagotavlja, da prinaša donos. Nasprotno pa so storitve odvetnika namenjene zlasti temu, da se uspešno uveljavijo pravni zahtevki.

(Glej točke 36, 37, 39, 40 in 42.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Nespoštovanje odločbe Komisije o državni pomoči – Sredstva obrambe

(člena 10 ES in 88(2) ES)

2. Pomoči, ki jih dodelijo države – Odločba Komisije, s katero je bila ugotovljena nezdružljivost pomoči s skupnim trgom in naloženo njeno vračilo

(člen 88(2) ES)

3. Države članice – Obveznosti – Obveznost lojalnega sodelovanja z institucijami Skupnosti

(člen 10 ES)

Summary

1. Edini razlog, na katerega se lahko država članica sklicuje v obrambi zoper tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jo Komisija vloži na podlagi člena 88(2) ES, je absolutna nezmožnost pravilne izvršitve zadevne odločbe. Težave v zvezi z vračilom zneskov pomoči od velikega števila podjetij v povezavi s številnimi individualnimi dejavniki izračuna ne pomenijo absolutne nezmožnosti.

Država članica, ki pri izvajanju odločbe Komisije na področju državnih pomoči naleti na nepredvidene in nepredvidljive politične, pravne ali praktične težave, ali se zave posledic, ki jih Komisija ni predvidela, mora te težave predložiti v presojo Komisiji in predlagati ustrezne spremembe zadevne odločbe. V takem primeru morata Komisija in zadevna država članica sodelovati v dobri veri, da bosta premagali težave ob polnem upoštevanju določb Pogodbe in zlasti določb o pomoči.

(Glej točki 27 in 28.)

2. Nobena določba prava Skupnosti od Komisije, ko odreja povračilo pomoči, razglašene za nezdružljivo s skupnim trgom, ne zahteva, da določi natančen znesek pomoči, ki jo je treba vrniti. Dovolj je, da so v odločbi Komisije podatki, ki njenemu naslovniku dopuščajo, da sam in brez pretiranih težav določi ta znesek.

(Glej točko 29.)

3. Država članica, naslovnica odločbe Komisije, s katero je bila ugotovljena nezdružljivost dodeljene pomoči s skupnim trgom in naloženo njeno vračilo, ne izpolni obveznosti iz člena 10 ES, če Komisiji ne posreduje potrebnih podatkov, za katere je zaprosila, za določitev dokončnega zneska pomoči, ki jo je treba vrniti, in ne stori ničesar za začetek izterjave, pri čemer navaja, da je nemogoče opredeliti zanesljivo metodologijo za izračun navedenega zneska.

(Glej točke od 45 do 52.)