ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 159/16

Tožba, vložena 20. marca 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji

(Zadeva C-130/14)

2014/C 159/22

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: W. Mölls, J.-F. Brakeland, agenta)

Tožena stranka: Kraljevina Belgija

Predloga tožeče stranke

— ugotovi, da Kraljevina Belgija s tem, da je ohranila predpise, ki davčnim zavezancem nerezidentem, ki prejemke izključno ali skoraj izključno pridobivajo v Belgiji (Valonska regija), ne priznavajo znižanja dohodnine, ki je priznano davčnim zavezancem, ki stalno prebivajo v Valonski regiji, v skladu z dekretom z dne 3. aprila 2009 o vzpostavitvi Investicijskega fonda Valonije in o uvedbi znižanja dohodnine v primeru vpisa delnic ali obveznic Fonda, ni izpolnila obveznosti iz člena 45 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 28 Sporazuma o Ekonomskem gospodarskem prostoru,

— Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Dekret Valonske regije z dne 3. aprila 2009 znižanje dohodnine za vpis delnic ali obveznic, ki jih izda Investicijski fond Valonije, priznava le rezidentom Valonske regije. Komisija meni, da je tak ukrep diskriminatoren do davčnih zavezancev nerezidentov, ki prejemke izključno ali skoraj izključno pridobivajo v Belgiji. Zato ukrep ni združljiv s členom 45 PDEU in členom 28 Sporazuma o Ekonomskem gospodarskem prostoru, kakor ju je Sodišče razložilo v zadevah Schumacker (1) in Wielockx (2).

(1) Sodba Schumacker, C-279/93, EU:C:1995:31.

(2) Sodba Wielockx, C-80/94, EU:C:1995:271.
1.

Ali je treba člen 56(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členom 3(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je javni naročnik zavezan oddati naročilo zgolj podjetjem, ki se – sama in njihovi podizvajalci – pri oddaji ponudbe pisno zavežejo, da bodo svojim delavcem, ki bodo izvajali naročilo, izplačevala minimalno plačo, ki jo država določa le za javna naročila, ne pa tudi za zasebna, če ne obstaja niti splošna zakonsko določena minimalna plača niti splošno veljavna kolektivna pogodba, ki bi zavezovala potencialnega uspešnega ponudnika in morebitnega podizvajalca?
SL Uradni list Evropske unije C 159/19

Tožba, vložena 27. marca 2014 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

(Zadeva C-145/14)

2014/C 159/25

Jezik postopka: bolgarščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Petrova, E. Sanfrutos Cano)

Tožena stranka: Republika Bolgarija

Predlogi tožeče stranke

Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da Republika Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz člena 14 Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (1), ker ni sprejela ukrepov, potrebnih za zagotovitev, da bi lahko po 16. juliju 2009 še naprej delovala zgolj tista odlagališča odpadkov v državi, ki izpolnjujejo zahteve iz Direktive;

— Republiki Bolgariji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V odgovorih na obrazloženo mnenje (zadnja odgovora sta z dne 16. julija 2013 in 10. februarja 2014) so bolgarski državni organi priznali, da je do takrat v Republiki Bolgariji delovalo več kot 100 odlagališč odpadkov, ki niso izpolnjevala zahtev iz člena 14 Direktive 1999/31/ES.

Zato Komisija meni, da je potrebno Sodišču Evropske unije predlagati, naj ugotovi, da je Republika Bolgarija kršila to določbo.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 228.
SL Uradni list Evropske unije C 142/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 18. decembra 2013 – ŠKO-ENERGO, s.r.o. proti Odvolací finanční ředitelství

(Zadeva C-43/14)

2014/C 142/11

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Nejvyšší správní soud

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ŠKO-ENERGO, s.r.o.

Tožena stranka: Odvolací finanční ředitelství

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 10 Direktive 2003/87/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES razlagati tako, da nasprotuje uporabi določb nacionalnega prava, na podlagi katerih je brezplačna dodelitev pravic do emisij za ustrezno obdobje obdavčena z davkom na darila?

(1) UL 2003 L 275, str. 32.
—

oznako iz nomenklature za izvozna nadomestila 0207 12 90 9190, ki ustreza tako imenovanim „65 % piščancem“, ki nimajo popolnoma okostenelega vrha prsnice, stegnenic in golenic, in glede na to, da je podjetje dejansko izvažalo izločene kokoši (kokoši nesnice, zaklane ob koncu valilnega obdobja, v katerem je njihov skelet popolnoma okostenel), ali proizvod „izločene kokoši“ spada pod blagovno poimenovanje „druge“ z oznakami proizvodov „0207 12 10 9900“ in „0207 12 90 9190“, navedenimi v Prilogi I Uredbe (EGS) št. 3846/87 (1), ki je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2319/2002 (2) z dne 13. decembra 2002, z Uredbo Komisije (ES) št. 2180/2003 (3) z dne 5. decembra 2003, z Uredbo Komisije (ES) št. 2199/2004 (4) z dne 10. decembra 2004 in z Uredbo Komisije (ES) št. 2091/2005 (5) z dne 15. decembra 2005 o objavah nomenklature kmetijskih proizvodov za izvozna nadomestila za leta 2003, 2004, 2005 in 2006?
—

ugotovi, da Portugalska republika s tem, da ni sprejela in sporočila potrebnih smernic, ni izpolnila obveznosti iz člena 8(1) in (2) Direktive 2008/96/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o izboljšanju varnosti cestne infrastrukture;
—

Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni v predpisanem roku sprejela vseh potrebnih ukrepov za to, da bi od prejemnikov državnih pomoči, ki so bile razglašene za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom s členom 1 Odločbe Komisije 2009/402/ES z dne 28. januarja 2009 o načrtih ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih v sektorju sadja in zelenjave, ki jih je izvedla Francija (1) in s tem da Komisije, v za to določenem roku, ni obvestila o ukrepih za izvedbo te odločbe, ni izpolnila obveznosti iz člena 288, četrti odstavek, PDEU in iz členov 2, 3 in 4 te odločbe.
SL Uradni list Evropske unije C 129/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal du travail de Nivelles (Belgija) 10. februarja 2014 – Charlotte Rosselle proti Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)

(Zadeva C-65/14)

2014/C 129/16

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal du travail de Nivelles

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Charlotte Rosselle

Toženi stranki: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)

Stranski intervenient: Institut pour l'Egalité des Femmes et des Hommes (IEFH)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali kraljevi odlok z dne 3. julija 1996 o izvajanju zakona o obveznem zdravstvenem zavarovanju in nadomestilih, usklajen 14. julija 1994, z naslovom III, poglavje III, oddelka 1 in 2, krši Direktivo Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (1), ter Direktivo 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (2), ker za uradnika, ki mu je bilo odobreno mirovanje pravic in obveznosti iz delovnega razmerja iz osebnih razlogov in ki je na porodniškem dopustu, ne določa, da karenčna doba zanj ne velja, čeprav to določa za uradnika, ki je dal odpoved ali je bil odpuščen?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 110.

(2) UL L 204, str. 23.
4.

Prvič, Komisija je s sprejetjem izpodbijanega sklepa kršila načelo delitve pristojnosti iz člena 13(2) PEU in, posledično, načelo institucionalnega ravnotežja (prvi tožbeni razlog). S prvim delom prvega tožbenega razloga Svet trdi, da naj bi bilo Sodišče za pomorsko pravo organ, ki so ga ustanovili Združeni narodi in sprejema akte, ki imajo pravni učinek. Posledično bi moral Svet izraziti stališče v imenu Unije, v skladu s členom 218(9) PDEU. Z drugim delom prvega pritožbenega razloga Svet trdi, da je Komisija v vsakem primeru kršila člen 16(1) PEU, s tem da si je prisvojila pristojnosti, ki bi jih v skladu z določbami Pogodbe imel samo Svet.
—

naj se ugotovi, da Republika Poljska s časovno neomejenim državnim posredovanjem na takšen način, (i) da so energetska podjetja zavezana, da za dobavo zemeljskega plina uporabljajo cene, ki jih odobri predsednik regulativnega organa na energetskem področju, pri čemer nacionalno pravo organov nacionalne uprave na zavezuje k temu, da bi v rednih intervalih ob upoštevanju stanja razvoja plinskega sektorja preverjali nujnost in način tega posredovanja v navedenem sektorju, in (ii) da se uporablja za neomejen krog uporabnikov brez razlikovanja glede na odjemalce in brez razlikovanja položajev posameznikov po skupinah, uporablja nesorazmerne ukrepe, ki niso združljivi s členom 3(2) Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (1) in tako ni izpolnila obveznosti iz odstavka 1 člena 3 te direktive v povezavi z odstavkom 2 navedenega člena;
—

ugotovi naj se, da Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe Sodišča Evropske unije z dne 4. marca 2010 v zadevi C-297/08, v kateri je bilo ugotovljeno, da Italijanska republika s tem, da glede dežele Kampanije ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev take predelave ali odstranjevanja odpadkov, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škoduje okolju, in zlasti ker ni vzpostavila celovitega in primernega omrežja obratov za odstranjevanje, ni izpolnila obveznosti iz členov 4 in 5 Direktive 2006/12/ES (1) o odpadkih;
SL Uradni list Evropske unije C 303/2

Pritožba, ki jo je Zoo Sport Ltd vložila 17. decembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. oktobra 2013 v zadevi T-453/12, Zoo Sport Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem je bila K-2 Corp.

(Zadeva C-676/13 P)

2014/C 303/03

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Zoo Sport Ltd (zastopnik: I. Rungg, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in K-2 Corp.

Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 15. julija 2014 odločilo, da pritožba ni dopustna.
(b)

Če je odgovor pritrdilen, se Sodišče dalje naproša, naj ugotovi, ali v takem primeru to pomeni, da so varna območja okoli vzletno pristajalnih stez in voznih stez ter poti ustavljanja – ki so del letališča in za katera veljajo posebna pravila in omejitve, kakršne so te v sporu, ki se nanašajo na rabo zemljišč, a se hkrati uporabljajo za pridobivanje sena za proizvodnjo krmnih peletov – po svoji naravi in rabi na podlagi zgoraj navedenih določb upravičena do pomoči.
2.

Ali temeljno načelo iz sodbe Sodišča Evropske unije v združenih zadevah od C-307/09 do C-309/09 – v skladu s katerim lahko države članice omejijo zagotavljanje dela delavcev v času veljavnosti prehodnih določb, ki se nanašajo na prosto gibanje delavcev in so vključene v pristopne pogodbe držav članic, ki so k Evropski uniji pristopile 1. maja 2004 – velja tudi za napotitev delavcev, do katere pride v okviru zagotavljanja dela delavcev in s katero podjetje s sedežem v državi članici, ki je k Evropski uniji pristopila 1. maja 2004, delavce napoti v Avstrijo, kadar navedena napotitev zadeva sektor, ki ni zaščiten v skladu s pristopnimi pogodbami?
2.

Ali Uredba (ES) št. 2362/98 omogoča tradicionalnemu subjektu, da prodaja banane, ki so zunaj ozemlja Unije, novemu subjektu, tako da se z njim dogovori, da bo poskrbel, da bo novi subjekt banane na ozemlje Unije uvozil po ugodnejši carini in jih prodal istemu tradicionalnemu subjektu po ceni, dogovorjeni že pred celotno transakcijo, ne da bi to povzročilo kakršno koli dejansko nevarnost za podjetje in ne da bi bila za to potrebna kakršna koli sredstva?
SL Uradni list Evropske unije C 52/26

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 20. novembra 2013 – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo Economico proti Ediltecnica SpA

(Zadeva C-592/13)

2014/C 52/46

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo Economico

Tožena stranka: Ediltecnica SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela Evropske unije na področju okolja, določena v členu 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije in v Direktivi 2004/35/ES (1) z dne 21. aprila 2004 (člena 1 in 8(3), uvodni izjavi 13 in 24), zlasti načelo „plača povzročitelj obremenitve“, previdnostno in preventivno načelo ter načelo prednostnega odpravljanja okoljske škode pri viru, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kot so členi 244, 245 in 253 zakonske uredbe št. 152 z dne 3. aprila 2006, ki v primeru, da se ugotovi onesnaženje zemljišča in ni mogoče določiti osebe, ki je odgovorna za onesnaženje, ali od nje ni mogoče doseči sanacije, upravnemu organu ne omogoča, da bi odredil izvedbo nujnih zavarovalnih ukrepov in sanacije lastniku, ki ni odgovoren za onesnaženje, in za slednjega predvideva le premoženjsko odgovornost, ki je omejena na vrednost zemljišča po sanaciji?

(1) Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 8, str. 357).
SL Uradni list Evropske unije C 39/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 25. novembra 2013 – AMBISIG – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda proti NERSANT – Associação Empresarial da Região de Santarém, NÚCLEO INICIAL – Formação e Consultoria, Lda

(Zadeva C-601/13)

2014/C 39/13

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Supremo Tribunal Administrativo

Stranke v postopku v glavni stvari

Revidentka: AMBISIG Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda

Nasprotni stranki v postopku z revizijo: NERSANT Associação Empresarial da Região de Santarém, NÚCLEO INICIAL - Formação e Consultoria Lda

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je za oddajo naročila storitev intelektualne narave, in sicer izobraževanja in svetovanja, z Direktivo 2004/18/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, kakor je bila spremenjena, združljivo to, da se med dejavniki, ki sestavljajo merilo za izbiro najugodnejše ponudbe v zvezi s ponudbami v odprtem postopku oddaje javnega naročila, določi dejavnik, ki ocenjuje ekipe, ki so jih konkretno predlagali ponudniki za izvrševanje pogodbe, pri čemer se upoštevajo njihova sestava, dokazane izkušnje in analiza življenjepisov?

(1) Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132)
—

se sklepi Komisije C(2011) 1774 z dne 14. marca 2011, C(2011) 2365 z dne 30. marca 2011 in C(2011) 5230 z dne 14. julija 2011, s katerimi so bili v skladu s členom 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 odrejeni pregledi pri Deutsche Bahn AG in vseh njenih hčerinskih družbah (zadevi COMP/39.678 in COMP/39.731) razglasijo za nične;
2.

Ali je za ugotovitev, ali so bili na dan vložitve prijave za DVC za izdelek, ki vsebuje kombinacijo učinkovin A in B, izpolnjeni pogoji iz člena 3, če (i) veljavni osnovni patent vsebuje patentni zahtevek za izdelek, ki vsebuje učinkovino A, in drug patentni zahtevek za izdelek, ki vsebuje kombinacijo učinkovin A in B, in (ii) je bil za izdelek, ki vsebuje učinkovino A (izdelek X), že podeljen DVC, treba preveriti, ali je kombinacija učinkovin A in B izum, ki je drugačen in ločen od same učinkovine A?
1.

Ali je člen 2(c) Okvirne direktive, in sicer Direktive 2002/21/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, treba razlagati tako, da je treba storitev, s katero izvajalec storitve proti plačilu zagotavlja pogojni dostop do programskega paketa, ki vsebuje hkrati radijske in televizijske programske storitve in ki se prenaša po satelitu, šteti za elektronsko komunikacijsko storitev?
1.

Splošno sodišče naj bi kršilo načelo učinkovitega sodnega varstva s tem, da ni v okviru neomejene pristojnosti obravnavalo razlogov, ki jih je navajala družba Productos Asfálticos, S.A. v zvezi z določitvijo zneska globe. Ta kršitev je podana s tem, da: — je Splošno sodišče izkrivilo razloge družbe PROAS iz njene ničnostne tožbe pred tem sodiščem. — Splošno sodišče ni opravilo neodvisne analize sorazmernosti in obrazložitve naložene globe kar zadeva posledice kršitve. — Splošno sodišče ni opravilo neodvisne analize ali je Komisija spoštovala načelo enakega obravnavanja in pravne varnosti v zvezi s precedensi te slednje institucije. — Splošno sodišče ni opravilo dejanske analize v zvezi z specifično težo udeležbe družbe PROAS v kršitvi in neupravičeno zavrnilo predlagane pripravljalne ukrepe.
1.

Ali se uporabljajo določbe o tem, kdo je upravičen vložiti pritožbo na podlagi člena 25 Direktive (E)vropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES (1) z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (v nadaljevanju: Direktiva iz leta 2003) v primeru, če je bila upravna odločba sprejeta v obdobju, ko je veljala ta direktiva, ali pa je treba v tem sodnem postopku upoštevati določbe Direktive 2009/73/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (v nadaljevanju: Direktiva iz leta 2009), ki je začela veljati med tem postopkom, ob upoštevanju določb člena 54(1), drugi podstavek, navedene direktive, v skladu s katerim se te določbe uporabljajo od 3. marca 2011?
1.

Ali je lahko zdravilo za uporabo v humani medicini, ki se izda samo na recept in ki se uporablja le v nujni zdravstveni oskrbi in za katero s strani pristojnega organa države članice ali v skladu z Uredbo (EGS) št. 2309/93 (1) ni bilo odobreno dovoljenje za promet in ki ga pripravi gospodarski subjekt, kakršen je ta v postopku pred Stockholms tingsrätt (okrožno sodišče v Stockholmu), in ga naročijo zdravstvene ustanove pod pogoji iz postopka pred Stockholms tingsrätt, zajeto s katerokoli od izjem iz člena 3(1) ali (2) Direktive 2001/83 (2) o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, zlasti kadar obstaja drugo odobreno zdravilo z enako zdravilno učinkovino, odmerkom in farmacevtsko obliko?
2.

Ali je treba proizvode, ki jih uvaža družba ADL s.r.l. – in so opisani pod A, točke 1, 3 in 4 tega sklepa – kot so „zvočne omarice“, ki se tržijo ločeno od stroja za avtomatsko obdelavo podatkov, šteti za naprave, ki „opravljajo specifično funkcijo, ki je drugačna od obdelave podatkov“ – če bi bilo kot tako treba šteti funkcijo reprodukcije in ojačitve zvoka – ali pa jih ni mogoče šteti za sistemske enote, ki opravljajo specifično funkcijo, ki je drugačna od obdelave podatkov, ker ob upoštevanju posebnih tehničnih lastnosti (izključna povezava s kablom USB; nujnost operacijskega sistema MAC OS 9.) „nimajo funkcije, ki bi jo lahko izvajale brez takega stroja [to je stroja za avtomatsko obdelavo podatkov]“ (glej sodbi Sodišča z dne 19. oktobra 2000 v zadevi Peacock AG (C-339/98), točki 14 in 15, in z dne 18. julija 2007 v zadevi Olicom (C-142/06), točke 20, 29 in 30 – v katerih se je, kot se zdi, čeprav se nanašata na drugačno napravo, in sicer mrežne kartice in tako imenovane kombinirane kartice – sklepalo na neobstoj „drugačnih“ specifičnih funkcij na podlagi dveh elementov, ki sta delovanje naprave izključno prek osebnega računalnika in zmožnost sprejemanja signalov, ki jih oddaja računalnik, ter pretvorbe izstopnih signalov)?
1.

Ali je nacionalno pravilo, kakršna je dodatna določba 7a(1)(3a)(b) španskega Ley General de la Seguridad Social, ki negativno vpliva v glavnem na žensko skupnost in v skladu s katero se zapolnjevanje obdobij neplačevanja prispevkov, ki obstajajo v obdobju izračuna pokojninske osnove za pokojnino za trajno invalidnost, ki se izplačuje na podlagi prispevkov, ta obdobja neplačevanja prispevkov pa so nastopila po zaposlitvi s krajšim delovnim časom, izračuna tako, da se vzame minimalne osnove za plačevanje prispevkov, ki so veljale v posameznih obdobjih in so znižane tako, da se upošteva koeficient krajšega delovnega časa za to zaposlitev pred obdobjem neplačevanja prispevkov, medtem ko pri zaposlitvi za polni delovni čas tega zmanjšanja ni, v nasprotju s členom 4 Direktive Sveta (1) z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvajanju načela enakega obravnavanja [moških in žensk] v zadevah socialne varnosti (79/7/EGS)?
3.

Ali je sprejetje nacionalnih ukrepov, ki povzročijo, da se fizičnim osebam, ki so v skladu z ZDDS registrirane kot kmetijski proizvajalci, ne prizna davčna olajšava, določena za podjetnike posameznike in pravne osebe, čeprav so izpolnile svoje zakonske obveznosti glede oblikovanja obdavčljivega dohodka in glede določitve letne davčne osnove kot podjetniki posamezniki, v nasprotju z načeli pravne varnosti, učinkovitosti in sorazmernosti?
—

naj se členi 4(6) in (8), 16(3) in 6(3) Direktive 2013/34/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o letnih računovodskih izkazih, konsolidiranih računovodskih izkazih in povezanih poročilih nekaterih vrst podjetij, spremembi Direktive 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS razglasijo za nične zaradi kršitve Pogodb ali določb za njihovo izvedbo, ker te določbe po njenem mnenju niso v skladu z načeloma sorazmernosti in subsidiarnosti. Ob sprejetju teh določb naj bi bila kršena tudi obveznost obrazložitve, določena v členu 296 PDEU – bistvena postopkovna zahteva v smislu člena 263 PDEU. Zato Republika Estonija Sodišču predlaga, naj del stavka v členu 4(6) „zahteva po razkritju določena v nacionalni davčni zakonodaji izključno za namene pobiranja davkov“, besedilo v členu 4(8) „ki jih zahteva nacionalna davčna zakonodaja, kakor je navedeno v odstavku 6“ ter člena 16(3) in 6(3) v celoti razglasi za nične. Če bi Sodišče menilo, da navedenih določb ni mogoče šteti za samostojne in da jih ni mogoče ločiti od ostalega besedila Direktive, ne da bi bilo treba to spremeniti ter da bi razglasitev ničnosti teh določb škodila splošnemu sistemu Direktive, predlaga, naj Direktivo na enaki podlagi in iz istih razlogov v celoti razglasi za nično.
—

naj se ugotovi, da Republika Estonija s tem, da v primeru ministrstva za gospodarstvo in komunikacije ni zagotovila dejanske strukturne ločitve regulativne funkcije od dejavnosti, povezanih z lastništvom ali nadzorom podjetij, ki zagotavljajo elektronska komunikacijska omrežja in/ali storitve, ni izpolnila obveznosti iz člena 3(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (1);