ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
158

V zvezi z domnevno kršitvijo načel enake obravnave in pravne varnosti je treba opozoriti, da splošno načelo enake obravnave zahteva, naj se podobni položaji ne obravnavajo različno, razen če je razlikovanje objektivno utemeljeno (na področju javne službe glej sodbo Sodišča prve stopnje z dne 26. februarja 2003 v zadevi Drouvis proti Komisiji, T-184/00, RecFP, str. I-A-51 in II-297, točka 39; na področju konkurence glej tudi sodbi Sodišča prve stopnje z dne 13. decembra 2001 v združenih zadevah Krupp Thyssen Stainless in Acciai speciali Terni proti Komisiji, T-45/98 in T-47/98, Recueil, str. II-3757, točka 237, in z dne 6. decembra 2005 v zadevi Brouwerij Haacht proti Komisiji, T-48/02, ZOdl., str. II-5259, točka 108), medtem ko načelo pravne varnosti zahteva, naj so pravna pravila jasna in natančna, ter si prizadeva zagotavljati predvidljivost položajev in pravnih razmerij v zvezi s pravom Skupnosti (sodba Sodišča z dne 15. februarja 1996 v zadevi Duff in drugi, C-63/93, Recueil, str. I-569, točka 20, in sodba Sodišča prve stopnje z dne 7. novembra 2002 v združenih zadevah Vela in Tecnagrind proti Komisiji, T-141/99, T-142/99, T-150/99 in T-151/99, Recueil, str. II-4547, točka 391). Načelo pravne varnosti pomeni, da predpisi Skupnosti niso oblikovani protislovno.
Sodba Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 5. junija 2008 – Internationaler Hilfsfonds proti Komisiji

(Zadeva T-141/05)

„Ničnostna tožba – Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Delna zavrnitev – Akt, zoper katerega ni mogoče vložiti pravnega sredstva – Zgolj potrditveni akt – Nedopustnost“

1. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti z zavezujočimi pravnimi učinki (člen 230 ES; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člena 7(1) in 8; Sklep Komisije 2001/937, priloga, člena 3 in 4) (Glej točke 56, 57, 79 in od 108 do 110.)

2. Evropski varuh človekovih pravic – Alternativni postopek za reševanje sporov od tožbe pri sodišču Skupnosti – Neobstoj možnosti, da se oba postopka vodita hkrati (člen 195(1) ES; Statut Evropskega varuha človekovih pravic, člen 2(6) in (7)) (Glej točko 59.)

3. Ničnostna tožba – Tožba zoper odločbo, ki zgolj potrjuje predhodno odločbo (člen 230 ES) (Glej točke 69, 70, 81 in 82.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 14. februarja 2005, s katero je Komisija tožeči stranki zavrnila dostop do določenih dokumentov v zvezi s Pogodbo LIEN 97-2011.

Izrek

1) Tožba se zavrne kot nedopustna.
Sodba Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 12. septembra 2007 – Coats Holdings in Coats proti Komisiji

(Zadeva T-36/05)

„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Evropski trg proizvodov pozamenterije (igle) – Razdelitev trga proizvodov – Geografska delitev trga – Presoja dokazov – Udeležba na sestankih – Tristranski sporazum – Globa – Teža in trajanje kršitve – Olajševalne okoliščine“

1. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije, s katero je bila ugotovljena kršitev, ki jo predstavlja sklenitev protikonkurenčnega sporazuma – Spoštovanje načela domneve nedolžnosti – Zahtevana stopnja dokazne moči dokazov, ki jih je upoštevala Komisija (člen 81(1) ES) (Glej točke 68, od 70 do 72 in 74.)

2. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Udeležba podjetja na sestanku strank načrtovanega usklajenega ravnanja – Okoliščine, ki omogočajo ugotovitev njegove udeležbe pri poznejšem omejevalnem sporazumu – Pogoj (člen 81(1) ES) (Glej točke 90, 91 in 96.)

3. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Podjetje, ki je olajšalo uveljavitev protikonkurenčnega sporazuma, ki je bila odvisna od njegovega ravnanja – Okoliščina, ki omogoča ugotovitev njegove udeležbe pri sporazumu – Nezadostnost dejstva biti obveščen o obstoju sporazuma (člen 81(1) ES) (Glej točke 105, 110, 117, 119, 120 in 168.)

4. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila, opredeljena v Smernicah, ki jih je določila Komisija – Teža in trajanje kršitve – Olajševalne okoliščine – Pasivna ali posnemovalna vloga podjetja (člen 81(1) ES; Sporočilo Komisije 98/C 9/03) (Glej točke 199, 200, od 204 do 207, 210 in 212.)

Predmet

Primarno, predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2004)4221 konč. z dne 26. oktobra 2004 v zvezi s postopkom po členu 81 [ES] (zadeva COMP/F‑1/38.338-PO/Needles) in podredno, predlog za odpravo oziroma zmanjšanje s strani Komisije naložene globe.

Izrek

1) Odločba Komisije C(2004)4221 konč. z dne 26. oktobra 2004 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] (zadeva COMP/F-1/38.338-PO/Needles) se razglasi za nično v delu, v katerem ugotavlja, da sta tožeči stranki po 13. marcu 1997 kršili člen 81(1) ES.

2) Znesek globe, naložene tožečima strankama v drugem členu odločbe, je 20 milijonov eurov.

3) V preostalem se tožba zavrne.
65

Nazadnje je treba v zvezi s trditvijo tožeče stranke, v skladu s katero naj bi UUNT registriral podobne znamke, kot so TWIST & VAC, TWIST & DRINK, TWISTER TESTER, TWISTED TUBE in TWISTED DIPS, ugotoviti, da čeprav se predpostavlja, da so bile te znamke tesneje povezane s proizvodi, za katere so bile registrirane, kot je bil znak TWIST & POUR povezan s proizvodi, za katerega se zahteva registracija, iz tega nikakor ne izhaja, da enotna uporaba Uredbe št. 40/94 zahteva registracijo navedenega znaka za zadevne proizvode. Iz sodne prakse namreč izhaja, da so odločitve, ki jih sprejmejo odbori za pritožbe v okviru Uredbe št. 40/94 in ki se nanašajo na registracijo znaka kot znamke Skupnosti, v pristojnosti, ki je vezana, in ne diskrecijska pravica. Torej se lastnost znaka, ki se lahko registrira kot znamka Skupnosti, lahko presoja samo na podlagi te uredbe, take kot jo razlaga sodišče Skupnosti, in ne na podlagi prejšnje prakse odborov za pritožbe (sodba BioID proti UUNT, točka 38 zgoraj, točka 47; sodbe Sodišča prve stopnje z dne 9. oktobra 2002 v zadevi Glaverbel proti UUNT (Površina steklene plošče), T-36/01, Recueil, str. II-3887, točka 35; z dne 20. novembra 2002 v združenih zadevah Bosch proti UUNT (Kit Pro in Kit Super Pro), T-79/01 in T-86/01, Recueil, str. II-4881, točka 32, in z dne 24. novembra 2005 v zadevi Sadas proti UUNT – LTJ Diffusion (ARTHUR IN FELICIE), T-346/04, ZOdl., str. II-4891, točka 71).
Sodba Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 11. marca 2009 – Borax Europe proti Komisiji

(Zadeva T-121/05)

„Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti in zvočni posnetki — Zavrnitev dostopa — Izjema glede varstva zasebnosti in integritete posameznika — Izjema, ki se nanaša na varstvo postopka odločanja“

Evropski skupnosti — Institucije — Pravica dostopa javnosti do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člena 3 in 4(3)) (Glej točke od 33 do 35, 43, 63, od 66 do 70 in 73.)

Predmet

Predlog za razveljavitev sklepa generalnega sekretarja Komisije z dne 17. januarja 2005, s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke v zvezi z dostopom do nekaterih dokumentov in zvočnih zapisov srečanja delovne skupine, zadolžene za pripravo 30. prilagajanja na tehnični napredek Direktive Sveta 67/548/EGS z dne o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi (UL L 196, str. 1).

Izrek

1. Sklep generalnega sekretarja Komisije z dne 17. januarja 2005, s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke v zvezi z dostopom do nekaterih dokumentov in zvočnih zapisov srečanja delovne skupine, zadolžene za pripravo 30. prilagajanja na tehnični napredek Direktive Sveta 67/548/EGS z dne o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi, se razveljavi.

2. Komisiji se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 11. marca 2009 – Borax Europe proti Komisiji

(Zadeva T-121/05)

„Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti in zvočni posnetki — Zavrnitev dostopa — Izjema glede varstva zasebnosti in integritete posameznika — Izjema, ki se nanaša na varstvo postopka odločanja“

Evropski skupnosti — Institucije — Pravica dostopa javnosti do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člena 3 in 4(3)) (Glej točke od 33 do 35, 43, 63, od 66 do 70 in 73.)

Predmet

Predlog za razveljavitev sklepa generalnega sekretarja Komisije z dne 17. januarja 2005, s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke v zvezi z dostopom do nekaterih dokumentov in zvočnih zapisov srečanja delovne skupine, zadolžene za pripravo 30. prilagajanja na tehnični napredek Direktive Sveta 67/548/EGS z dne o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi (UL L 196, str. 1).

Izrek

1. Sklep generalnega sekretarja Komisije z dne 17. januarja 2005, s katerim je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke v zvezi z dostopom do nekaterih dokumentov in zvočnih zapisov srečanja delovne skupine, zadolžene za pripravo 30. prilagajanja na tehnični napredek Direktive Sveta 67/548/EGS z dne o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi, se razveljavi.
Za izpolnitev pogoja glede podobnosti znamk iz člena 8(5) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, ki določa varstvo prejšnje registrirane znamke, ki uživa ugled, ki zajema nepodobne proizvode in storitve, ni treba dokazati, da obstaja v zadevni javnosti verjetnost zmede med prejšnjo znamko, ki uživa ugled, in prijavljeno znamko. Zadostuje, da stopnja podobnosti med tema znamkama učinkuje tako, da zadevna javnost med njima ustvari povezavo. Obstoj take vezi je treba presojati globalno, ob upoštevanju vseh dejavnikov, ki so pomembni za obravnavani primer. Primerjava znakov mora glede vidne, slišne ali pojmovne podobnosti zadevnih znamk temeljiti na celotnem vtisu znamk, upoštevajoč zlasti njihove razlikovalne in prevladujoče elemente.

Za pridobitev varstva prejšnje registrirane znamke, ki uživa ugled, ki zajema nepodobne proizvode in storitve, določenega v členu 8(5) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, imetniku prejšnje znamke ni treba dokazati obstoja dejanskega in sedanjega oškodovanja njegove znamke, temveč mora predložiti dokaze, ki omogočajo prima facie ugotovitev gotovega tveganja za izkoriščanje ali oškodovanje brez upravičenega razloga v prihodnosti. Tak sklep je mogoč predvsem na podlagi logičnih sklepanj, ki izhajajo iz analize možnosti in ob upoštevanju običajne prakse v upoštevni gospodarski panogi ter vseh drugih okoliščin obravnavanega primera.

Obstaja velika možnost, da bi uporaba figurativnega znaka CITI, katerega registracija kot znamke Skupnosti se zahteva za „carinarsko posredništvo, ocenjevanje nepremičnin, nepremičninske agencije, upravljanje in ocenjevanje nepremičnin“ iz razreda 36 Nicejskega aranžmaja, s strani carinarskega posrednika – in zato za dejavnosti finančnega pooblaščenca pri upravljanju denarja in nepremičnin za stranke – vodila do parazitizma, to je izkoriščanja priznanega ugleda znamke CITIBANK, ki je predhodno registrirana znamka Skupnosti, za „finančne posle“ in „posl[e] v zvezi s posredovanjem nepremičnin“ iz istega razreda, in večjih investicij, izvedenih za dosego tega ugleda. Ta uporaba prijavljene znamke CITI bi lahko povzročila tudi to, da bi se prijavitelja štelo za družbenika ali del imetnikov prejšnje znamke, ter bi zato lahko olajšala trženje storitev, zajetih s prijavljeno znamko. Poleg tega je tveganje še toliko večje, ker so navedeni imetniki imetniki več znamk, ki vsebujejo del „citi“.

Ugled znamke CITIBANK v Evropski skupnosti v sektorju bančnih storitev je namreč povezan z značilnostmi bančnega sektorja, in sicer s plačilno sposobnostjo, poštenostjo in finančno podporo zasebnih in poslovnih strank pri svoji poklicni in investicijski dejavnosti. Tako obstaja očitna povezava – in prekrivanje skupin strank imetnikov prejšnje znamke in prijavitelja – med storitvami carinarskega posredništva in finančnimi storitvami, ki jih ponujajo banke, saj stranke, ki se ukvarjajo z dejavnostmi mednarodne trgovine ter uvoza in izvoza blaga, prav tako koristijo finančne in bančne storitve, ki jih taki posli zahtevajo. Zaradi tega obstaja možnost, da te stranke poznajo banko imetnikov prejšnje znamke glede na njen veliki mednarodni ugled.

(Glej točke od 81 do 83.)
Kot izhaja iz člena 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 o financiranju skupne kmetijske politike in člena 7(4), peta alinea, Uredbe št. 1258/1999 o financiranju skupne kmetijske politike, se 24-mesečni rok šteje od trenutka, ko je Komisija zadevni državi članici sporočila rezultate svojih preverjanj, in sicer rezultate pregledov na kraju samem, v državah članicah, ki so jih opravile njene službe. Procesno jamstvo v obliki 24-mesečnega roka iz navedenih določb je povezano le s sporočilom o rezultatih preverjanj Komisije in ne z oceno odhodkov, ki jih le-ta namerava izključiti. Rezultati preverjanj so namreč osnova za vsak popravek in morajo biti čim prej sporočeni državi članici, zato da bi ta lahko brez nepotrebnega odlašanja odpravila ugotovljene pomanjkljivosti in se v prihodnje izognila novim popravkom.

Iz tega izhaja, da se 24-mesečni rok, kot izhaja iz uredb št. 729/70 in 1258/1999, še vedno šteje od prvega sporočila, v katerem so predstavljeni rezultati preverjanj, kot ga določa člen 8(1), tretja alinea, Uredbe št. 1663/95, čeprav se v prihodnje ocena odhodkov, ki naj bi bili izključeni, navede v drugem sporočilu, ki ga Komisija zadevni državi članici pošlje po dvostranski razpravi v skladu s členom 8(1), tretja alinea, Uredbe št. 1663/95 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 v zvezi s postopkom za potrditev obračuna jamstvenega oddelka EKUJS, kot je bila spremenjena predvsem z Uredbo Komisije (ES) št. 2245/1999 z dne 22. oktobra 1999.

To stališče ne vpliva na procesne pravice držav članic. Odločbe na področju potrditve obračuna EKUJS se namreč sprejemajo v kontradiktornem postopku, v katerem imajo zadevne države članice vsa potrebna jamstva, da predstavijo svoja stališča.

(Glej točke od 41 do 44.)
Zadeva T-53/05

Calavo Growers, Inc.

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu

(znamke in modeli) (UUNT)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke CALVO — Prejšnja besedna znamka Skupnosti CALAVO — Dopustnost ugovora — Obrazložitev ugovora, vloženega v jeziku, ki ni jezik postopka — Člen 74(1) Uredbe (ES) št. 40/94 — Pravilo 20(3) Uredbe (ES) št. 2868/95“

Sodba Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 16. januarja 2007 II - 39

Povzetek sodbe

Znamka Skupnosti – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Preizkus ugovora

Če je v okviru postopka z ugovorom zoper registracijo znamke Skupnosti obrazložitev omejena zgolj na navedbo „verjetnost zmede“, medtem ko obrazložitve razlogov ugovora, predložene v jeziku, ki ni jezik ugovora, oddelek za ugovore ni mogel upoštevati, je treba vprašanje, ali bi lahko oddelek za ugovore v teh okoliščinah upravičeno ugotavljal vsebino zahtevka, presoditi glede na člen 74(1) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, ki določa, da je preizkus omejen na zahtevani ukrep ter na dejstva, dokaze in navedbe, ki so jih podale stranke, in glede na pravilo 20(3) Uredbe št. 2868/95 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 40/94, ki določa, da če prijavitelj ne poda nobenih stališč, lahko Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) odloči o ugovoru na podlagi dokazov, ki jih ima na voljo.

V zvezi s tem so merila uporabe relativnega razloga za zavrnitev ali vsake druge določbe, na katere se stranke sklicujejo v utemeljitvi prijav, po naravi del pravnih navedb, ki so Uradu predložena v preizkus.

V teh okoliščinah odbor za pritožbe ne prekorači svojih pristojnosti, ko preveri verjetnost zmede, če se je to preverjanje lahko izvedlo le na podlagi primerjave nasprotujočih si znakov in zadevnih proizvodov, in ko so vse informacije v zvezi s tema dvema meriloma vsebovane v prijavi znamke, registraciji prejšnje znamke in v delu ugovora, predloženem v jeziku ugovora, ne da bi bilo treba uporabiti pojasnitev razlogov, predloženo v drugem jeziku, ali druge vire podatkov.

(Glej točke 58, 59, 66 in 68.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti

–

Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti

–

Relativni razlogi za zavrnitev

–

Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode in storitve (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 46 do 47 in 51.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. decembra 2004 (zadeva R 226/2003-2) glede postopka z ugovorom med Sergio Rossi Spa in Marcorossi Srl.

Podatki o zadevi

>lt>3

Izrek

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Tožeča stranka nosi poleg svojih stroškov tudi stroške, ki jih je priglasil intervenient.

3) Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) nosi svoje stroške.
79

Tudi če predpostavimo, da je ta obrazložitev izpodbijane odločbe kratka in ne navaja v zadostni meri razlogov, zaradi katerih je odbor za pritožbe prišel do teh ugotovitev, je treba zato upoštevati podrobnejšo obrazložitev iz odločbe oddelka za ugovore. Odbor za pritožbe je namreč v uvodni izjavi 18 izpodbijane odločbe navedel, da soglaša z oddelkom za ugovore glede dejstva, da sta si nasprotujoči si znamki glede na proizvode iz razreda 33, ki jih zajemata, podobni v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 do te mere, da ustvarjata zmedo. Zaradi načela funkcionalne kontinuitete med oddelki za ugovore in odbori za pritožbe, kot je opredeljeno v členu 62(1) Uredbe št. 40/94 (sodba Sodišča z dne 13. marca 2007 v zadevi UUNT proti Kaul, C-29/05 P, ZOdl., str. I-2213, točka 30; sodba Sodišča prve stopnje z dne v zadevi La Baronia de Turis proti UUNT – Baron Philippe de Rothschild (LA BARONNIE), T-323/03, ZOdl., str. II-2085, točki 57 in 58), sta ta odločitev in obrazložitev del konteksta, v katerem je bila sprejeta izpodbijana odločba, to pomeni konteksta, ki ga tožeča stranka pozna in ki sodišču omogoča, da v celoti izvaja nadzor zakonitosti glede utemeljenosti presoje verjetnosti zmede. Treba je poudariti, da je oddelek za ugovore v svoji odločitvi navedel, v čem sta si nasprotujoči si znamki vidno in slušno podobni, ter razloge, zaradi katerih v obravnavanem primeru obstaja verjetnosti zmede.
99

Poleg tega, tudi če se prizna, da je bila oprostitev davkov za občinska podjetja uvedena pred začetkom veljavnosti Pogodbe ES in da je ostala v veljavi do leta 1995, pa se družbe iz zakona št. 142/90 bistveno razlikujejo od občinskih podjetij. Razširitev davčnih ugodnosti, ki so obstajale za občinska in posebna podjetja, na novo kategorijo prejemnikov, kot so družbe iz zakona št. 142/90, pomeni spremembo, ki jo je mogoče ločiti od prvotne ureditve. Kot je navedeno v sodbi Consiglio di Stato št. 4586 z dne 3. septembra 2001, namreč obstajajo zakonske razlike med družbami iz zakona št. 142/90 in občinskimi podjetji, zlasti zaradi dejstva, da za prve ne velja stroga ozemeljska omejitev, ki velja za druge, in da so področja delovanja prvih precej širša. Kot je že bilo poudarjeno v točki 53 zgoraj, imajo tako družbe iz zakona št. 142/90 možnost delovanja zunaj referenčnega ozemlja v Italiji in tujini ter na področjih, ki niso področja javnih služb iz njihovih statutov, razen če jim to močno zmanjšuje vire in sredstva in lahko škoduje referenčni skupnosti.
Sodba Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 3. aprila 2008 – KONGRA‑GEL in drugi proti Svetu

(Zadeva T-253/04)

„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte v okviru boja proti terorizmu – Zamrznitev sredstev – Ničnostna tožba – Obrazložitev“

1. Ničnostna tožba – Pristojnost sodišča Skupnosti – Predlog za izdajo odredbe, naslovljene na institucijo – Nedopustnost (člen 230 ES) (Glej točko 48.)

2. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Odločba o zamrznitvi denarnih sredstev za nekatere osebe in subjekte, za katere se domneva, da sodelujejo v terorističnih dejavnostih (člena 230, četrti odstavek, ES in 249 ES; Uredba Sveta št. 2580/2001; Odločba Sveta 2004/306) (Glej točke od 76 do 78.)

3. Ničnostna tožba – Pravni interes – Tožba zoper akt, ki je bil izvršen ali odpravljen (člen 233 ES) (Glej točke od 82 do 85.)

4. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločba o zamrznitvi denarnih sredstev za nekatere osebe in subjekte, za katere se domneva, da sodelujejo v terorističnih dejavnostih – Minimalne zahteve (člen 253 ES; skupno stališče Sveta 2001/931, člen 1(4) in (6); Uredba Sveta št. 2580/2001) (Glej točke od 95 do 98.)

5. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Odprava pomanjkljive obrazložitve med sodnim postopkom – Nedopustnost (člen 253 ES) (Glej točke od 99 do 101.)

Predmet

Prvič, delna razglasitev ničnosti Odločbe Sveta 2004/306/ES z dne 2. aprila 2004, ki izvaja člen 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavlja Odločbo 2003/902/ES (UL L 99, str. 28) v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke, kakor tudi razveljavitev Uredbe (ES) št. 2580/2001 (UL L 344, str. 70) in, drugič, odškodninski zahtevek.

Izrek

1) Odločba Sveta 2004/306/ES z dne 2. aprila 2004, ki izvaja člen 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavlja Odločbo 2003/902/ES, se v delu, v katerem se nanaša na KONGRA-GEL, razglasi za nično.

2) Svet nosi svoje stroške in stroške, ki jih priglasijo tožeče stranke.
Sodba Sodišča prve Stopnje (četrti senat) z dne 10. septembra 2008 – Italija proti Komisiji

(Zadeva T-381/04)

„EKUJS – ‚Jamstveni‘ oddelek – Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti – Premije za živali in razvoj podeželja – Pomanjkljivosti nacionalnega sistema upravljanja in nadzora“

1. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločba v zvezi s potrditvijo obračuna iz naslova izdatkov, ki se financirajo iz EKUJS (člen 253 ES) (Glej točko 60.)

2. Postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Obličnostne zahteve – Kratek povzetek tožbenih razlogov (Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 44(1)(c)) (Glej točke 67, 68, 73 in 74.)

3. Kmetijstvo – Skupna kmetijska politika – Integriran upravni in kontrolni sistem za nekatere programe pomoči Skupnosti – Uredba št. 2988/95 (Uredba Sveta št. 2988/95, členi 1, 2 in 7) (Glej točke od 80 do 84.)

4. Kmetijstvo – EKUJS – Potrditev obračuna – Zavrnitev kritja izdatkov, ki so posledica nepravilnosti pri uporabi predpisov Skupnosti – Izpodbijanje s strani zadevne države članice – Dokazno breme – Razporeditev med Komisijo in državo članico (Glej točke 95, 96, 127, 136, 137 in 142.)

Predmet

Predlog za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2004/561/ES z dne 16. julija 2004 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 250, str. 21) v delu, ki se nanaša na izključitev nekaterih izdatkov Italijanske republike na področju premij za živali in razvoja podeželja.

Izrek

1) Tožba se zavrne.
75

Poleg tega je treba, kot zatrjuje tožeča stranka, obseg pooblastila Komisije za sprejetje in objavo odločb na podlagi Uredbe št. 17 in obseg varstva poklicne tajnosti razlagati ob upoštevanju splošnih načel in temeljnih pravic, ki so sestavni del pravnega reda Skupnosti, zlasti načela domneve nedolžnosti – kot je določeno v členu 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razglašene 7. decembra 2000 v Nici (UL C 364, str. 1), ki se uporablja v postopkih zaradi kršitev konkurenčnih pravil, ki veljajo za podjetja in lahko privedejo do odreditve glob ali periodičnih denarnih kazni (sodba Sodišča z dne 8. julija 1999 v zadevi Hüls proti Komisiji, C-199/92 P, Recueil, str. I-4287, točka 150; sodba Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2004 v združenih zadevah JFE Engineering in drugi proti Komisiji, T-67/00, T-68/00, T-71/00 in T-78/00, ZOdl., str. II-2501, točka 178; sodba Sumitomo Chemical in Sumika Fine Chemicals proti Komisiji, navedena zgoraj v točki 72, točki 104 in 105).