ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

razglasi za ničen sklep vodje oddelka DG HR.B4 „Usmerjanje poklicne poti in uspešnosti“ z dne 22. decembra 2015, s katerim je ta potrdil, da ne bo izvršil sodbe Sodišča za uslužbence z dne 15. aprila 2015, tako da je sprejel odločitev, ki je izvršena že več kot tri leta, da se je tožeča stranka v interesu službe retroaktivno, z učinkom od 1. januarja 2013, premesti iz Delegacije pri Zahodnem bregu in Gazi (Vzhodni Jeruzalem) v Generalni direktorat za mobilnost in promet (MOVE) v Bruslju;
—

Sklep Sveta (SZVP) 2016/1136 z dne 12. julija 2016 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2015/2430 (UL L 188, str. 21) razglasi za ničnega v delu, v katerem se nanaša na Gamaa Islamya Égypte;
SL Uradni list Evropske unije C 402/58

Tožba, vložena 12. septembra 2016 – PM/ECHA

(Zadeva T-656/16)

(2016/C 402/69)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: PM (zastopnica: C. Zambrano Almero, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj to tožbo zoper Sklep št. SME(2016) 3198 šteje za vloženo in posledično razglasi ničnost navedenega sklepa ter ugotovi, da je PM malo in srednje veliko podjetje, in na podlagi tega – glede na to, da so pristojbine plačane v skladu s predpisi – opravi predlagani vpis.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v podporo tožbi navaja en sam tožbeni razlog, ki temelji na opredelitvi malega in srednje velikega podjetja iz člena 2(1) Priloge k Priporočilu 2003/361/ES o opredelitvi mikro, malih in srednje velikih podjetij. V zvezi s tem navedena stranka skupaj s skupino podjetij, ki ji pripada, zatrjuje, da izpolnjuje zahteve iz navedenega člena.
1.

Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji in zloraba pooblastil. — Tožeča stranka meni, da izpodbijani sklep vsebuje očitno napako pri presoji v zvezi z interesom službe in enakovrednostjo delovnih mest. Njena premestitev na delovno mesto svetovalke za modernizacijo izobraževanja naj ne bi bila utemeljena z interesom službe, temveč motivirana z namenom njenih nadrejenih, da jo poklicno izolirajo in ji naložijo pričakovano disciplinsko sankcijo. Sklep tako temelji na zlorabi pooblastil, ker je takšna uporaba ob upoštevanju delovnega področja tožeče stranke in nujnosti zasedbe prostega delovnega mesta znotraj GD EAC med drugim v nasprotju z interesom službe. — Prav tako meni, da pri prerazporeditvi ni bilo upoštevano načelo enakovrednosti delovnih mest. Nove delovne naloge, dodeljene tožeči stranki, so po svoji naravi, pomenu in obsegu pod tistim, ki bi bile zaupane svetovalcu v nazivu AD13. Še več, delovno mesto ne ustreza dejanskim potrebam službe, zahtevanim na podlagi člena 2 sklepa C(2008)5029/2.
—

podredno, zmanjša globo in določi nov datum za plačilo in obresti (po sprejetju izpodbijanega sklepa), in
SL Uradni list Evropske unije C 371/21

Tožba, vložena 9. avgusta 2016 – Italija/Komisija

(Zadeva T-443/16)

(2016/C 371/23)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— obvestili o javnem natečaju EPSO/AD/323/16 in EPSO/AD/324/16 razglasi za nični.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka pred Splošnim sodiščem izpodbija obvestili o javnem natečaju EPSO/AD/323/16 in EPSO/AD/324/16 za oblikovanje rezervnih seznamov za, prvič, 40 mest za zapolnitev prostih delovnih mest za administratorje (AD 7) preiskovalce na področju stroškov EU, boja proti korupciji, carine in trgovine, tobaka in ponarejenega blaga, in drugič, 10 mest za administratorje (AD 9) preiskovalce – vodje skupin, ki sta bili objavljeni v Uradnem listu Evropske unije z dne 26. maja 2016, št. C 187 A.

Ti obvestili sta tudi predmet zadeve T-401/16, Španija/Komisija.

Bistveni razlogi in trditve so podobni kot v navedeni zadevi.

Posebej se zatrjuje kršitev členov 18 PDEU, 24 PDEU in 342 PDEU, člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kršitev Kadrovskih predpisov za uradnike, načela varstva zaupanja v pravo, načela sorazmernosti, ter pravil materialnega prava v zvezi z naravo in ciljem obvestil o natečajih, zloraba pooblastil in kršitev členov 1 in 6 Uredbe št. 1/58.
—

primarno, za ničnega razglasi sklep Evropske komisije – Generalni direktorat za mobilnost in promet (Generalni direktorat za energetiko – SRD.3 – Financial management), ref. št. ENER/SRD.3/JCM/cID(2016)2952913 z dne 23. maja 2016, o potrditvi predhodnega ukrepa Move.srd.3.dir(2015)2669621 z dne 6. julija 2015, kot tudi ukrep Evropske komisije – Generalni direktorat za mobilnost in promet (Generalni direktorat za energetiko – SRD.3 – Financial management), ref. št. SRD.3/JCM/cl/D(2016)4477388 z dne 14. junija 2016, s katerim se posreduje Debit Note št. 3241608548, s katerim se naloži plačilo 494 871,39 EUR v roku do 28. julija 2016, z učinkom razglasitve ničnosti sklepa Evropske komisije – Generalni direktorat za mobilnost in promet (Generalni direktorat za energetiko – SRD.3 – Financial management), ref. št. Move.srd3.dir(2015)2669621 z dne 6. julija 2015, v delih, v katerih so izključena nadomestila stroškov, ki jih je imela družba Terna v zvezi s projektoma št. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-564583 in št. 2007-E221/07/2007-TREN/07/TEN-E-S07.91403, in se vzpostavi obveznost nadomestila priznanega uvoza v zvezi z omenjenimi projekti, v obsegu, navedenem v tabeli, priloženi k izpodbijanemu ukrepu;
—

CEPOL naloži plačilo stroškov, ki so nastali pritožnicam v zvezi s to pritožbo in v zadevi F-41/15 DISS II.
—

Komisiji naloži, naj pritožniku plača izselitveni dodatek, do katerega je upravičen od 1. septembra 2007, in zamudne obresti, izračunane po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka uporablja za glavne operacije financiranja, povečani za dve odstotni točki, na zneske, ki so že bili izplačani pritožniku na podlagi neplačanega dela osebnih prejemkov (izselitveni dodatek), in na zneske, ki so še dolgovani, od zapadlosti vsakega od njih do popolnega plačila, ob odštetju že plačanih zneskov;
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in storila očitno napako pri presoji pri ugotovitvi domnevnega ukrepa pomoči in njegove opredelitve kot sheme pomoči v smislu člena 1(d) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 107 PDEU.
1.

Prvi tožbeni razlog: Kršitev člena 106(2) PDEU, saj je Komisija neutemeljeno ugotovila izpolnjevanje zahtev iz točke 19 (Oddelek 2.6) Okvira [Evropske unije za državno pomoč v obliki nadomestila za javne storitve (2011)], kršitev načel Pogodbe o oddaji javnih naročil in nepravilna razlaga člena 7(2) Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 71, v nadaljevanju: Direktiva o poštnih storitvah) — Metode, ki jih države članice uporabijo za financiranje opravljanja univerzalnih storitev morajo biti v skladu z načeli prepovedi diskriminacije, preglednosti in enakega obravnavanja, ki izhajajo iz določb Pogodbe DEU o svoboščinah na notranjem trgu, (vključno z izbiro izvajalca univerzalne poštne storitve v postopku, odprtem za konkurenco) in s členom 106(2) PDEU, kar naj v obravnavi zadevi ne bi bilo podano.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitve internega postopka in na ničnost sklepa predsednika Evropskega parlamenta z dne 9. marca 2016 in sklepa Predsedstva Evropskega parlamenta z dne 11. aprila 2016, s katerim je bila tožeči stranki izrečena sankcija izgube pravice do dnevnice za čas petih dni. S prvim izpodbijanim sklepom naj bi se kršila pravica do dobrega upravljanja in načelo enakosti orožij. Z drugim izpodbijanim sklepom naj bi se kršila pravica, da institucije, organi in organizacije Unije zadeve obravnavajo nepristransko in pošteno in pravica do poštenega sojenja.
—

razglasi ničnost sporne znamke in, podredno, razglasi ničnost sporne znamke za organizacijsko pripravo gradbenih projektov na področju obnovljivih energij, zlasti naprav za vetrno energijo in skupino vetrnih elektrarn iz razreda 35, storitve nosilca projekta pri realizaciji projektov na področju obnovljivih energij, zlasti naprav za vetrno energijo in skupino vetrnih elektrarn; popravilo in vzdrževanje naprav za vetrno energijo iz razreda 37 ter tehnično pripravo projektov na področju oskrbe z energijo, zlasti naprav za vetrno energijo in skupino vetrnih elektrarn; storitve inženiringa na področju obnovljivih energij, zlasti na področju naprav za vetrno energijo; izdelava tehničnih in znanstvenih izvedenskih mnenj iz razreda 42;
SL Uradni list Evropske unije C 232/29

Tožba, vložena 2. maja 2016 – Brancheforening for Regulerkraft i Danmark/Komisija

(Zadeva T-203/16)

(2016/C 232/37)

Jezik postopka: danščina

Stranki

Tožeča stranka: Brancheforening for Regulerkraft i Danmark (Ikast, Danska) (zastopnik: N. Gade, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je Komisija kršila člen 265 PDEU, s tem ko je – kljub temu, da je bila pozvana k ukrepanju na podlagi tega člena – uvedla formalni preiskovalni postopek o državni pomoči iz člena 4(4) Uredbe št. 2015/1589 ter v nasprotju s časovnim okvirom iz člena 9(6) ni sprejela odločbe v zadevah državnih pomoči SA.32699 in SA.32184 glede pomoči v korist dobaviteljev električne energije, ki vpliva na regulirani trg energije;

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila člen 265 PDEU, s tem ko je formalni preiskovalni postopek o državni pomoči uvedla šele 29 mesecev po pritožbi tožeče stranke in s tem ko v zadevi ni sprejela odločbe niti 31 mesecev po uvedbi tega postopka.

Tožeča stranka poleg tega trdi, da je Komisija prejela vse informacije, potrebne za končanje postopka o državni pomoči, in da se za obdobje 31 mesecev lahko šteje, da je to več kot dovolj za ugotovitev dejanskih in upoštevnih vidikov zadeve, zlasti še, ker je Komisija pred uvedbo formalnega postopka imela 29 mesecev in torej skupno pet let za preučitev zadeve.
—

razveljavi izpodbijano odločbo, ker je bila z njo potrjena odločba oddelka za ugovore, s katero je bila zahteva za registracijo št. 12 192 308 za nekatere proizvode in storitve zavrnjena, in ugotovi, da je zahteva za registracijo EU blagovne znamke št. 12 192 308 primerna za registracijo takih proizvodov in storitev, ali podredno zadevo vrne v odločanje EUIPO, da ta sprejme potrebne ukrepe;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU — Tožeče stranke navajajo, da je na Nitzozemskem varstvo narave storitev splošnega pomena v smislu člena 2 Protokola (št. 26) o storitvah splošnega pomena (UL 2012, C 326, str. 308) in ne gospodarska dejavnost. — Tožeče stranke naj bi bile napačno opredeljene kot podjetja v smislu člena 107(1) PDEU. Najprej navajajo, da so organizacije za upravljanje z zemljišči brez pridobitnega namena, ki so ustanovljene s ciljem doseganja cilja javnega interesa (neekonomskega). Podredno navajajo, da ne ravnajo kot podjetja, ko pridobivajo zemljišča v korist naravnih območji s pomočjo subvencij, pridobljenih na podlagi Regeling bijdragen particuliere terreinbeherende natuurbeschermingsorganisaties (Sistem subvencij zasebnim organizacijam za varstvo okolja, ki upravljajo z zemljišči). — Sistem subvencij, glede na pogoje, ki so z njim povezani, ne ustvarja ekonomske prednosti v smislu člena 107(1) PDEU. — Shema pomoči ne izkrivlja konkurence. — Shema pomoči ne more negativno vplivati na trgovino med državami članicami.
—

Ker se izpodbijani sklep Komisije nanaša le na oprostitev davka za nizozemska javna morska pristanišča, so se močno poslabšali že sicer neenaki konkurenčni pogoji za evropski pristaniški sektor in Komisija postavlja nizozemska javna morska pristanišča v občutno slabši položaj nasproti njenim neposrednim konkurentom, ki so prav tako oproščeni davka od dohodka pravnih oseb in polega tega prejemajo tudi druge oblike državne pomoči. Komisija ni obrazložila zakaj posega le v oprostitev davka za nizozemska javna morska pristanišča.
—

razglasi ničnost sklepa Evropske centralne banke z dne 29. januarja 2016 (ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/100), sprejetega na podlagi člena 4(1)(e) Uredbe (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke in na podlagi členov L. 511-13, L. 511-52, L. 511-58, L. 612-23-1 in R. 612-29-3 francoskega monetarnega in finančnega zakonika.
—

Odbor ACER za pritožbe anj bi pravno presojo pritožbe E-Control omejil na ugotovitev, da je Mnenje ACER začasni in prehodni ukrep, ki pomeni le pripravljalno fazo za morebitne nadaljnje ukrepe Komisije. Odbor ACER za pritožbe meni, da zato Mnenje kot predhodni ukrep ne more biti predmet pritožbe. To pravno stališče naj bi bilo napačno. Mnenje naj bi bilo avtonomen, dokončen in samostojen akt agencije Evropske unije in naj bi bil zato sam po sebi predmet ničnostne tožbe in torej tudi pritožbe v smislu člena 19 Uredbe (ES) št. 713/2009. Če bi odbor za pritožbe pravilno uporabil upoštevna pravna načela, naj bi Mnenje razveljavil.
—

EUIPO in družbi Doosan Infracore Co. Ltd. naloži plačilo stroškov postopkov.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na nespoštovanje člena 107 PDEU. Ta tožbeni razlog je razdeljen na dva dela: — Prvi del se nanaša na uporabnost merila zasebnega vlagatelja, ki se deli na pet poddelov. — V skladu s prvim poddelom naj Komisija ne bi upoštevala – in to brez utemeljitve in obrazložitve – številnih dokumentov in listin, ki sta ji jih pravilno posredovali Francija in družba EDF. — V skladu z drugim naj bi Komisija sistematično zamešala elemente, ki se nanašajo na uporabljivost in uporabnost merila zasebnega vlagatelja. — V skladu s tretjim naj bi Komisija napačno izključila uporabljivost merila preudarnega zasebnega vlagatelja samo iz razloga, ker je Francija v preizkusu ukrepa upoštevala zlasti preudarke, ki se nanašajo na njen status javnega organa, poleg preudarkov, ki se nanašajo na njen status delničarja. — V skladu s četrtim naj bi Komisija družbi EDF napačno naložila individualno obveznost, da razpolaga s formalnim načrtom poslovanj, da bi utemeljila uporabljivost merila preudarnega zasebnega vlagatelja. — V skladu s petim naj Komisija ne bi upoštevala narave in cilja tega ukrepa, v katerega kontekst spada, ter cilja, ki se mu sledi in pravil, ki veljajo za ta ukrep. — Drugi del se nanaša na uporabnost merila zasebnega vlagatelja, ki se deli na tri poddele. — V skladu s prvim delom naj bi Komisija napačno sklenila, da poročilo Oxera ni dopustno kot dokaz. — V skladu z drugim naj bi bile v metodologiji Komisije očitne napake. Na prvem mestu naj Komisija ne bi upoštevala niti okoliščin tistega obdobja, niti meril, ki so se jih vlagatelji v tistem obdobju držali. Na drugem mestu naj bi bila trditev o „davčnem darilu“, pri kateri je vztrajala Komisija, ne samo pravno napačna, ampak tudi izvor napak pri presoji upoštevnosti investicije. Na tretjem mestu naj bi Komisija storila več metodoloških napak, od katerih naj bi vsaka zadostovala za dokaz, da Komisija ni očitno izkazala, da merilo zasebnega vlagatelja ni bilo uporabljeno. — Tretji se nanaša na posledice metodoloških napak, ki jih je storila Komisija.
SL Uradni list Evropske unije C 98/47

Tožba, vložena 31. decembra 2015 – Sony in Sony Electronics/Komisija

(Zadeva T-762/15)

(2016/C 098/62)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Sony Corporation (Tokio, Japan), in Sony Electronics, Inc (San Diego, Združene države) (zastopniki: N. Levy in E. Kelly, Solicitors, in R. Snelders, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— Sklep Komisije z dne 21. oktobra 2015 v zadevi AT.39639 – Optični pogoni v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki, razglasi za ničen;

— podredno, v okviru svoje neomejene pristojnosti zniža globi, naloženi tožečima strankama v tem sklepu; in

— Komisiji naloži plačilo pravnih in drugih stroškov tožečih strank, povezanih s to zadevo.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva razloga.

1. Prvi tožbeni razlog, s katerim trdita, da je bilo v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno dejansko stanje in napačno uporabljeno pravo s tem, da je bilo ugotovljeno, da sta tožeči stranki kršili člen 101 PDEU zaradi svojega cilja. — Dokazi, navedeni v zvezi s tožečima strankama, ne zadoščajo za podkrepitev ugotovitve, da sta bili tožeči stranki udeleženi pri enotni in trajajoči kršitvi člena 101 PDEU zaradi cilja. — Alternativna ugotovitev iz sklepa, da sta stranki storili ločeno kršitev člena 101 PDEU zaradi svojega cilja, ni dokazana in posega v pravico tožečih strank do obrambe, saj je prvič navedena v sklepu.
3.

Tretji tožbeni razlog: Komisija naj bi storila napake pri presoji, ker je ugotovila, da je olajšava za dajatev na agregate na Severnem Irskem skladna s Smernicami Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja (1) (Smernice o pomoči za varstvo okolja iz leta 2008) in s tem s členom 107(3)(c) PDEU. Zlasti naj bi Komisija storila napake pri presoji, ker je ugotovila, da je izpolnjen tretji del merila potrebnosti v skladu s Smernicami o pomoči za varstvo okolja iz leta 2008, in sicer, ali bi lahko kamnolomi na Severnem Irskem dajatev za agregate prenesli na kupce, ne da bi to privedlo do znatnega znižanja prodaje.
1.

Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba člena 81 Poslovnika Sodišča za uslužbence Evropske unije Pritožnik navaja, da je Sodišče za uslužbence (v nadaljevanju: SU) v izpodbijanem sklepu napačno uporabilo člen 82 svojega poslovnika in s tem kršilo njegovo pravico do izjave in do poštenega sojenja.
2.

Drugi tožbeni razlog: tožeča stranka ima pravico do odškodninskega zahtevka zoper Evropsko unijo na podlagi členov 268 in 340, drugi odstavek, PDEU, ker sta Evropska komisija in Splošno sodišče očitno kršila načelo enakega obravnavanja in tožečo stranko obravnavala diskriminatorno. Odločba št. C(2007)5791 final z dne 28. novembra 2007 v zadevi COMP/39165 – Ravno steklo, je napačno izključila lastno prodajo med izračunom glob, naloženih na druge naslovnike odločbe in ni odpravila nastale diskriminacije zoper tožečo stranko, ki kot neintegrirani proizvajalec ni imela nobene lastne prodaje. Splošno sodišče je napako Komisije še podkrepilo s tem, da je izključitvi te lastne prodaje ugodilo. To napako je popravilo šele Sodišče novembra 2014, ko je znižalo globo za 44,4 milijonov. Vendar to znižanje ni nadomestilo škode tožeči stranki za obdobje od novembra 2007 do novembra 2014, ki ji je bila povzročena s tem, da ji je bila napačno naložena višja globa, kar je nakazovalo na to, da nosi posebno odgovornost za kartel ravnega stekla in so bili naloženi dodatni finančni stroški. Nezakonito ravnanje Komisije in Splošnega sodišča je tožeči stranki povzročilo enake tri vrste škode, kot so bile navedene v prvem tožbenem razlogu, vendar v daljšem obdobju od novembra 2007 do novembra 2014.
SL Uradni list Evropske unije C 48/57

Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Dahllof/Parlament

(Zadeva T-643/15)

(2016/C 048/65)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Staffan Dahllof (Kastrup, Danska) (zastopnica: N. Pirc Musar, odvetnica)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— odločbo Evropskega parlamenta A(2015) 8678 C z dne 15. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov glede informacij o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih za splošne stroške in stroških osebja poslancev Evropskega parlamenta razglasi za nično;

— Parlamentu v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov tožeče stranke, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 (2), ker zaprošeni osebni podatki niso varovani z zakonodajo Skupnosti.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav so bili pogoji za razkritje izpolnjeni.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti na podlagi členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi z njenim členom 6(3), da je treba preveriti vsak posamezen dokument.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zaprošenih dokumentov ni bila upravičena.

5. Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve iz členov 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker Parlament ni obravnaval vseh argumentov tožeče stranke.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).
SL Uradni list Evropske unije C 48/76

Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Parlament

(Zadeva T-663/15)

(2016/C 048/84)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Riga, Latvija) (zastopnik: N. Pirc Musar, odvetnik)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep A(2015)8360 C Evropskega parlamenta z dne 15. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov v zvezi s podatki o potnih stroških, dnevnicah, nadomestilih splošnih stroškov in odhodkih v zvezi z uslužbenci poslancev Evropskega parlamenta, razglasi za ničen;

— Parlamentu naloži plačilo stroškov tožeče stranke v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 (2), ker zahtevani podatki niso zaščiteni z zakonodajo Skupnosti

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih podatkov zavrnjen, čeprav so bili pogoji za dostop izpolnjeni

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti – na podlagi členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 6(3) Uredbe št. 1049/2001 – preučitve vsakega posameznega dokumenta

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker zavrnitev delnega dostopa do zahtevanih dokumentov ni bila utemeljena

5. Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve določene v členu 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker Parlament ni preučil vseh trditev tožeče stranke

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).