SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE (tretji senat)

z dne 8. julija 2004

Združeni zadevi T-7/98 DEP in T-208/98 DEP

Carlo De Nicola

proti

Evropski investicijski banki

„Odmera stroškov“

Celotno besedilo v italijanskem jeziku II - 0000

Predmet: Tožba zaradi predloga za odmero stroškov po sodbi Sodišča prve stopnje z dne 23. februarja 2001 v zadevi De Nicola proti EIB, T‑7/98, T‑208/98 in T‑109/99, RecFP, str. I-A-49 in II-185.

Odločitev: Stroški, ki jih mora tožniku povrniti Evropska investicijska banka v zadevah T‑7/98, T‑208/98 in T‑109/99, se odmerijo na 28.000 evrov.

Povzetek

1. Postopek – Stroški – Odmera – Stroški, ki se lahko povrnejo – Pojem – Izdatki, porabljeni v spravnem postopku – Izključitev

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

2. Postopek – Stroški – Odmera – Dejstva, ki jih je treba upoštevati

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

3. Postopek – Stroški – Odmera – Stroški, ki se lahko povrnejo – Pojem – Davek na dodano vrednost – Vključitev v primeru osebe, ki ni davčni zavezanec

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

4. Postopek – Stroški – Odmera – Stroški, ki se lahko povrnejo – Nujni izdatki, ki so jih stranke priglasile – Potni stroški in dnevnice oseb, ki niso odvetniki strank – Pogoji za povračilo – Potni stroški in dnevnice ter nagrade odvetnikom strank, povezani z vložitvijo procesnih aktov – Izključitev

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

5. Postopek – Stroški – Odmera – Stroški, ki se lahko povrnejo – Nujni izdatki, ki so jih stranke priglasile – Stroški prevajanja – Razlaga člena 90(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člena 90(b) in 91(b))

1. V skladu s členom 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje štejejo za „stroške, ki se lahko povrnejo, predvsem potni stroški in dnevnice ter nagrada zastopnikov, svetovalcev ali odvetnikov“. Iz te določbe izhaja, da so stroški, ki se lahko povrnejo, po eni strani omejeni s stroški, nastalimi zaradi postopka pred Sodiščem prve stopnje, in po drugi strani z za to potrebnimi nujnimi stroški. S „postopkom“ člen 91 Poslovnika zajema le postopek pred Sodiščem prve stopnje, brez predhodne stopnje. To izhaja predvsem iz člena 90 istega poslovnika, ki se nanaša na „postopek na Sodišču prve stopnje“. Posledično morajo kot stroški, ki se ne povrnejo, šteti stroški, ki jih je imela tožeča stranka v spravnem postopku, določenem v členu 41 Uredbe o uslužbencih Evropske investicijske banke.

(Glej točki 29 in 30.)

Napotitev na: Sodišče, 21. oktober 1970, Hake proti Komisiji, 75/69, Recueil, str. 901, 902; Sodišče prve stopnje, 15. julij 1998, Opel Austria proti Svetu, T-­115/94 DEP, Recueil, str. II-­2739, točka 26; Sodišče prve stopnje, 19. september 2001, UK Coal proti Komisiji, T-­64/99 DEP, RecFP, str. II­-2547, točka 25.

2. Sodišče Skupnosti ni pooblaščeno za obdavčitev nagrad, ki jih stranke dolgujejo svojim odvetnikom, pač pa za določanje zneska, do katerega se lahko ta plačila zahtevajo od strank, ki jim je naloženo plačilo stroškov. Pri odločanju o predlogu za obdavčitev teh izdatkov sodišču Skupnosti ni treba upoštevati nacionalne tarife, ki določa nagrade odvetnikom, niti morebitnega dogovora, sklenjenega glede teh, med zadevnimi strankami in njihovimi zastopniki oziroma svetovalci.

Ker ne obstaja skupnostna določba o tarifah, mora sodnik prosto presoditi dejstva primera, upoštevaje predmet in naravo spora, njegov pomen z vidika prava Skupnosti in težavnost primera, obseg dela, ki ga je sporni postopek povzročil zastopnikom oziroma zadevnim svetovalcem, in ekonomske interese, ki jih ima spor za stranke.

(Glej točki 31 in 32.)

Napotitev na: Sodišče, 26. november 1985, Leeuwarder Papierwarenfabriek proti Komisiji, 318/82 DEP, Recueil, str. 3727, točki 2 in 3; Sodišče prve stopnje, 8. marec 1995, Air France proti Komisiji, T­-2/93 DEP, Recueil, str. II­-533, točka 16; Sodišče prve stopnje, 8. november 1996, Stahlwerke Peine-Salzgitter proti Komisiji, T­‑120/89 DEP, Recueil, str. II­-1547, točka 27; zgoraj navedena sodba Opel Austria proti Svetu, točki 27 in 28; zgoraj navedena sodba UK Coal proti Komisiji, točki 26 in 27.

3. Tožeča stranka, ki nima možnosti, da bi zaračunala davek na dodano vrednost za blago in storitve, ki jih pridobi, zato ker ni davčna zavezanka, ima pravico do povračila davka na dodano vrednost, ki ga je plačala od stroškov, ki se lahko povrnejo ob uporabi člena 91(b) Poslovnika.

(Glej točki 45 in 46.)

Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 5. julij 1993, Meskens proti Parlamentu, T‑84/91 DEP, Recueil, str. II­-757, točka 16; Sodišče prve stopnje, 6. februar 1995, Tête in drugi proti EIB, T‑­460/93 DEP, Recueil, str. II­-229, točka 13.

4. V skladu s členom 91(b) Poslovnika so potni stroški in dnevnice zastopnikov del nujnih stroškov strank za namene postopka. Potni stroški in dnevnice oseb, ki niso odvetniki tožeče stranke, se ne povrnejo, razen če je bila prisotnost teh oseb nujna za postopek. Nasprotno, ko gre za stroške potovanja in dnevnic ter za nagrade odvetnika, povezane z vložitvijo procesnih aktov, teh ni mogoče šteti za nujne. Pravzaprav je zakonodajalec Skupnosti po eni strani v členu 102(2) Poslovnika določil rok zaradi oddaljenosti prav iz tega razloga in po drugi strani so na voljo drugi zanesljivi in očitno manj obremenjujoči načini posredovanja teh listin Sodišču prve stopnje.

(Glej točko 40.)

Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 8. julij 1998, Branco proti Komisiji, T-­85/94 DEP in T­85/94 OP DEP, Recueil, str. II­-2667, točka 24.

5. Iz člena 90(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje ni mogoče sklepati, da bi se morali stroški prevajanja povrniti. Ta določba zajema samo povračilo stroškov prevajanja, ki jih je imelo Sodišče prve stopnje na zahtevo stranke in ki jih sodni tajnik šteje za izredne.

(Glej točko 41.)