Sodišče za uslužbence: 11. december 2012, Cocchi in Falcione proti Komisiji, F‑122/10, ki je predmet pritožbe, o kateri Splošno sodišče Evropske unije še ni odločilo, zadeva T‑103/13 P, točke od 37 do 39.

Predlog za priznanje pokojninske dobe je akt, ki posega v položaj uradnika, ki je zaprosil za prenos svojih pokojninskih pravic. Tak predlog je enostranski akt, ki ga je mogoče ločiti od postopkovnega okvira, v katerega se uvršča, in ki je sprejet na podlagi vezane pristojnosti, ki je ex lege podeljena instituciji, saj izhaja neposredno iz posamezne pravice, ki je s členom 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom izrecno podeljena uradnikom in uslužbencem, ko začnejo delati za Unijo.

Člen 11 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom določa jasno razlikovanje med prenosom „out“ v odstavku 1 in prenosom „in“ v odstavku 2.

Aktuarski ekvivalent iz odstavka 1 člena 11 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom in ažurirana kapitalizirana vrednost iz odstavka 2 istega člena pa sta ločena pravna pojma, ki spadata v medsebojno neodvisna sistema.

Aktuarski ekvivalent namreč v pravu Kadrovskih predpisov obstaja kot neodvisen pojem, ki je značilen za pokojninski sistem Unije. Opredeljen je v členu 8 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

Ažurirana kapitalizirana vrednost pa ni opredeljena v Kadrovskih predpisih, ki tudi ne določajo metode njenega izračuna, in to zato, ker so za izračun te vrednosti in način nadzora tega izračuna pristojni izključno zadevni nacionalni ali mednarodni organi.

Kar zadeva izračun ažurirane kapitalizirane vrednosti za prenos „in“ od pristojnih nacionalnih ali mednarodnih organov, se ta vrednost določi na podlagi nacionalnega prava, ki se uporablja, in po pravilih, določenih v tem pravu, ali – v primeru mednarodne organizacije – po njenih pravilih, in ne na podlagi člena 8 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom in po obrestni meri, določeni v tej določbi.

Kar zadeva izračun števila let pokojninske dobe, ki se priznajo in upoštevajo v pokojninskem sistemu Unije, ki je drugačen od izračuna ažurirane kapitalizirane vrednosti, je treba ugotoviti, da niti člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom o prenosih „in“ niti nobena druga določba Kadrovskih predpisov ne določa izrecno obveznosti, da se za izračun števila let pokojninske dobe, ki se priznajo v pokojninskem sistemu Unije, uporabi obrestna mera iz člena 8 navedene priloge.

V okviru izvajanja člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom in zlasti za ažuriranje pretvorbenih koeficientov v primeru prenosa „in“ glede na novo 3,1‑odstotno obrestno mero iz člena 8 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom zaradi začetka veljavnosti Uredbe št. 1324/2008 o prilagoditvi stopnje prispevka uradnikov in drugih uslužbencev Evropskih skupnosti za pokojninsko zavarovanje od 1. julija 2008 mora institucija v skladu z navedenim členom 11(2), ki za svojo uporabo napotuje na splošne določbe za izvajanje, in tudi v skladu z načelom pravne varnosti spremeniti obstoječe splošne določbe za izvajanje in pripraviti novo preglednico aktuarskih vrednosti.

(Glej točke 83, od 85 do 87, 94, 96 in 100.)

Sodišče: 5. december 2013, Časta, C‑166/12, točka 24.

Sodišče prve stopnje: 18. december 2008, Belgija in Komisija proti Genette, T‑90/07 P in T‑99/07 P, točki 56 in 57 ter navedena sodna praksa.