ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tožba, vložena 23. junija 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije

(Zadeva C-275/20)

(2020/C 279/52)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, M. Afonso, D. Schaffrin, agenti)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predloga

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— Sklep Sveta (EU) 2020/470 (1) z dne 25. marca 2020 o podaljšanju obdobja upravičenosti avdiovizualnih koprodukcij v skladu s členom 5 Protokola o sodelovanju v kulturi k Sporazumu o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani razglasi za ničen;

— Svetu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Ničnostna tožba, ki jo je vložila Komisija, se nanaša na triletno podaljšanje upravičenosti avdiovizualnih koprodukcij producentov iz pogodbenice EU in Koreje do ugodnosti iz zadevnih shem za spodbujanje lokalnih in regionalnih kulturnih vsebin v skladu s členom 5 Protokola o sodelovanju v kulturi k Sporazumu o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami ter Republiko Korejo.

Komisija v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog.

Komisija meni, da se je Svet s tem, da je svoj sklep oprl na člen 3(1) Sklepa Sveta (EU) 2015/2169 (2) z dne 1. oktobra 2015 o sklenitvi Sporazuma o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani in ne na člen 218(6) PDEU, kakor je predlagala Komisija, oprl na izvedeno pravno podlago, ki v Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU) ni določena. Zato je Svet kršil načelo prenosa pristojnosti iz člena 13(2) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) in načelo institucionalnega ravnovesja, kot se je oblikovalo v sodni praksi Sodišča.

(1) Sklep Sveta (EU) 2020/470 z dne 25. marca 2020 o podaljšanju obdobja upravičenosti avdiovizualnih koprodukcij v skladu s členom 5 Protokola o sodelovanju v kulturi k Sporazumu o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani (UL 2020, L 101, str. 1).

(2) Sklep Sveta (EU) 2015/2169 z dne 1. oktobra 2015 o sklenitvi Sporazuma o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani (UL 2015, L 307, str. 2).
2

Ali je treba člen 5(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v povezavi z načelom, da mora nacionalno sodišče zagotavljati postopkovna jamstva za učinkovito varstvo pravic, ki izhajajo iz prava Unije, razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki je po izdaji plačilnega naloga proti določenemu dolžniku ugotovilo, da ta dolžnik verjetno nima običajnega prebivališča v državi sodišča, in če je po nacionalnem pravu to ovira za izdajo plačilnega naloga proti takemu dolžniku, dolžno po uradni dolžnosti razveljaviti izdani plačilni nalog, čeprav ni izrecne zakonske določbe v tem smislu?
C 271/30

Pritožba, ki jo je Evropska komisija 11. junija 2020 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 2. aprila 2020 v zadevi T-383/17, Hansol Paper/Komisija

(Zadeva C-260/20 P)

(2020/C 271/39)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in A. Demeneix, agenta)

Drugi stranki v postopku: Hansol Paper Co. Ltd, European Thermal Paper Association (ETPA)

Predloga

Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo, zavrne tožbo, vloženo v postopku na prvi stopnji ter družbi Hansol Paper Co. Ltd naloži plačilo stroškov;

oziroma, alternativno,

— zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno sojenje in pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in v okviru pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi razglasilo ničnost Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/763 z dne 2. maja 2017 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih vrst lahkega termoreaktivnega papirja s poreklom iz Republike Koreje (1), v delu, v katerem se nanaša na družbo Hansol Paper Co. Ltd.

Komisija v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge:

— izkrivljanje dokazov in napačna razlaga pravnega okvira, ki se uporabi za podatke, na katere se lahko Komisija opre pri določitvi izvozne cene na podlagi člena 2(9) osnovne uredbe (2);

— napačna razlaga pravil iz člena 2(1) in (3) osnovne uredbe za določitev normalne vrednosti v primeru neobstoja domače prodaje; in

— napačna razlaga pravil iz člena 3 osnovne uredbe pri določitvi stopnje nelojalnega nižanja prodajnih cen v primeru izvozov v Unijo preko povezanih podjetij.

(1) UL 2017, L 114, str. 3.

(2) Uredba (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL 2016, L 176, str. 21).
Predlog za sprejetje predhodne odočbe, ki ga je vložilo Landesgericht Korneuburg (Avstrija) 20. aprila 2020 – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

(Zadeva C-164/20)

(2020/C 230/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesgericht Korneuburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Airhelp Limited

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Austrian Airlines AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 5, 6 in 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov (1) razlagati tako, da je treba bolezen potnika, ki je že na krovu letala, ki še ni vzletelo, ki jo ugotovi letališki zdravnik, in s tem povezano nezmožnost potnika za let, zaradi katere letalski prevoznik potniku zavrne vkrcanje, tako da mora potnik zapustiti letalo in je treba raztovoriti njegovo prtljago, šteti za „izredne razmere“ v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov?

(1) UL 2004, L 46, str. 1.
3

Ali je treba člen 5(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v povezavi z načelom, da mora nacionalno sodišče zagotavljati postopkovna jamstva za učinkovito varstvo pravic, ki izhajajo iz prava Unije, razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki je po izdaji plačilnega naloga proti določenemu dolžniku ugotovilo, da ta dolžnik verjetno nima običajnega prebivališča v državi sodišča, in če je po nacionalnem pravu to ovira za izdajo plačilnega naloga proti takemu dolžniku, dolžno po uradni dolžnosti razveljaviti izdani plačilni nalog, čeprav ni izrecne zakonske določbe v tem smislu?
3.

Ali je za odgovor na prvo in drugo vprašanje pomembno, ali imajo otrok in njegovi starši možnost in se od njih lahko razumno pričakuje, da se naselijo v državi, katere državljana sta otrok in mati, katere zaščito lahko ta dva izkoristita in ki ni izvorna država begunca (očeta), ali pa zadostuje, da se enotnost družine na ozemlju Zvezne republike Nemčije) lahko ohrani na podlagi določb, s katerimi se ureja pravica do prebivanja?
2.

Ali je treba standarde ISO 4387, 10315, 8454 in 8243, na katere napotuje člen 4(1) Direktive, razlagati in uporabljati tako, da je treba v okviru razlage in uporabe člena 4(1) Direktive emisije katrana, nikotina in ogljikovega monoksida meriti (in preverjati) ne le s predpisano metodo, ampak da je mogoče ali treba te emisije meriti (in preverjati) tudi na drug način in z drugo intenzivnostjo?
2.

Če bo Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo v smislu druge možnosti: ali člen 5, prvi odstavek, Uredbe št. 2271/96 nasprotuje razlagi nacionalnega prava, v skladu s katero je subjektu, ki odpoveduje poslovno razmerje, dovoljena tudi vsakršna odpoved trajnega dolžniškega razmerja s pogodbeno stranko, ki jo je ameriški Office of Foreign Assets Control (Urad za nadzor tujih sredstev, v nadaljevanju: OFAC) uvrstil na seznam posebej imenovanih državljanov, in s tem tudi odpoved zaradi spoštovanja ameriških sankcij, ne da bi mu bilo treba navesti razlog za odpoved in torej ne da bi moral v civilnem postopku izkazati in dokazati, da razlog za odpoved vsekakor ni spoštovanje ameriških sankcij?
2.

Ali stališče, da se pravica do odškodnine na podlagi prava Skupnosti zaradi nepravilne uporabe prava Evropske unije in zlasti zaradi nepravilnega izvajanja direktive ali njenega neizvajanj prizna samo, ko je kršena določba vir pravic za posameznike, ko gre za kvalificirano pravno kršitev (zlasti v obliki očitne in resne kršitve diskrecijske pravice države članice pri izvajanju direktive) in ko obstaja neposredna vzročna zveza med kršitvijo in škodo, nasprotuje pravni ureditvi države članice, v skladu s katero se v takih primerih pravica do odškodnine prizna pod manj strogimi pogoji?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg) 9. marca 2020 – XI/Caisse pour l'avenir des enfants

(Zadeva C-129/20)

(2020/C 191/14)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe in tožeča stranka na prvi stopnji: XI

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo in tožena stranka na prvi stopnji: Caisse pour l'avenir des enfants

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba klavzule 1.1, 1.2, 2.1 in 2.3(b) okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, sklenjenega 14. decembra 1995 med splošnimi medpanožnimi organizacijami UNICE, CEEP in ETUC ter izvajanega z Direktivo Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu (1), razlagati tako, da nasprotujejo uporabi določbe nacionalnega prava, kot je člen 29a spremenjenega zakona z dne 16. aprila 1979 o določitvi splošnih kadrovskih predpisov za državne uslužbence v različici, ki izhaja iz zakona z dne 22. decembra 2006 (Mémorial, A, 2006, št. 242, str. 4838), v skladu s katerim za priznanje starševskega dopusta velja dvojni pogoj, da je delavec zakonito zaposlen na delovnem mestu in iz tega naslova vključen v socialno varnost, prvič, neprekinjeno vsaj 12 zaporednih mesecev neposredno pred začetkom starševskega dopusta in, drugič, ob rojstvu ali sprejemu enega ali več otrok v posvojitev, pri čemer se izpolnjevanje tega drugega pogoja zahteva tudi, če je do rojstva ali sprejema prišlo več kot 12 mesecev pred začetkom starševskega dopusta?

(1) UL 1996, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 285.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal du travail de Nivelles (Belgija) 27. februarja 2020 – SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, stečajni upravitelj Régie des Quartiers de Tubize ASBL

(Zadeva C-104/20)

(2020/C 161/49)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal du travail de Nivelles

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: SD

Toženi stranki: Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, stečajni upravitelj Régie des Quartiers de Tubize ASBL

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 3, 5 in 6 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (1) v povezavi s členom 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členom 4(1), členom 11(3) in členom 16(3) Direktive Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (2) – ker nasprotujejo ureditvi države članice, ki delodajalcem ne nalaga obveznosti vzpostavitve sistema, ki omogoča evidentiranje dnevnega delovnega časa, ki ga opravi posamezni delavec (sodba C-55/18 z dne 14. maja 2019) – razlagati tako, da nasprotujejo temu, da nacionalna zakonodaja, v obravnavani zadevi člen 1315 belgijskega civilnega zakonika, v skladu s katerim mora tisti, ki zahteva izpolnitev obveznosti, to obveznost dokazati, ne določa obrnitve dokaznega bremena, kadar delavec zatrjuje prekoračitev svojega običajnega delovnega časa, če:

— ta nacionalna zakonodaja, v obravnavani zadevi belgijska, delodajalcem ne nalaga obveznosti vzpostavitve zanesljivega sistema, ki omogoča evidentiranje dnevnega delovnega časa, ki ga opravi posamezni delavec;

— in delodajalec takega sistema ni vzpostavil sam;

— s čimer je delavcu dejansko onemogočil, da dokaže to prekoračitev?

(1) UL 2003, L 299, str. 9.

(2) UL 1989, L 183, str. 1.
2.

Ali je treba načeli enakega obravnavanja in transparentnosti, navedeni v členu 18(1) [Direktive 2014/24] ter členih 33 in 49 [Direktive 2014/24] v povezavi s točkama 7 in 10(a) dela C Priloge V k Direktivi 2014/24, razlagati tako, da morata biti v obvestilu o javnem naročilu ali v razpisni dokumentaciji navedeni največja količina in/ali najvišja vrednost dobav na podlagi okvirne pogodbe, na katero se nanaša razpis, da sporna okvirna pogodba tako ne bo več imela kakršnega koli učinka, ko je navedena omejitev dosežena? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, se Sodišču postavlja tudi vprašanje, ali je treba zgoraj navedene določbe razlagati tako, da je treba zgornjo največjo omejitev navesti glede na okvirno pogodbo (a) kot celoto in/ali (b) glede na prvotnega naročnika, ki je navedel svojo namero o sklenitvi sporazuma na podlagi povabila k predložitvi ponudb (v obravnavani zadevi: Region Nordjylland) in/ali (c) glede na prvotnega naročnika, ki je navedel le, da sodeluje pri eni opciji (v obravnavani zadevi: Region Syddanmark). Če je dogovor na prvo in/ali drugo vprašanje pritrdilen, se Sodišče prosi še – kolikor je to upoštevno za vsebino navedenih odgovorov – naj odgovori na vprašanje:
2.

Ali pravo Unije nasprotuje pravilu nacionalnega prava, v skladu s katerim je subjekt, ki trguje z vinom, uvoženim iz Moldavije, lahko oproščen odgovornosti za prekršek, s katerim se kaznuje trženje vina, pridelanega po enoloških postopkih, ki v Evropski uniji niso dovoljeni, če nacionalni organi v razmerju do tega subjekta niso ovrgli domneve, da je bilo to vino pridelano po enoloških postopkih, ki jih dovoljuje Evropska unija, na katero se je zadevni subjekt lahko oprl na podlagi dokumenta V I 1, ki so ga moldavski organi izdali na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 555/2008 z dne 27. junija 2008 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 479/2008 o skupni ureditvi trga za vino glede podpornih programov, trgovine s tretjimi državami in obsega vinogradniških površin ter o izvajanju nadzora v vinskem sektorju?
C 103/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 17. decembra 2019 – Van Ameyde España S.A./GES Seguros y Reaseguros S.A.

(Zadeva C-923/19)

(2020/C 103/17)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožena stranka in pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: Van Ameyde España S.A.

Tožeča stranka in nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: GES Seguros y Reaseguros S.A.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 3, zadnji odstavek, Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti v povezavi s členom 1 te direktive nasprotuje razlagi nacionalne ureditve (člena 5(2) zakona o civilnopravni odgovornosti in zavarovanju pri uporabi motornih vozil), v skladu s katero se v primerih, kot je ta iz postopka v glavni stvari, šteje, da je škoda na polpriklopniku izključena iz kritja obveznega zavarovanja vlečnega vozila, ker se polpriklopnik enači s predmeti, ki se prevažajo v vlečnem vozilu, ali celo ker se šteje, da za namene materialne škode polpriklopnik skupaj z vlečnim vozilom tvori eno samo vozilo?

(1) UL 2009, L 263, str. 11.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 12. decembra 2019 – Eco Fox Srl / Fallimento Mythen Spa in drugi

(Zadeva C-915/19)

(2020/C 95/17)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Eco Fox Srl

Tožena stranka: Fallimento Mythen Spa, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo Economico, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je – glede na člena 107 in 108 PDEU, Uredbo Sveta (ES) št. 659/1999 (1) z dne 22. marca 1999 in poznejše spremembe, Uredbo Komisije (ES) št. 794/2004 (2) z dne 21. aprila 2004 in druge upoštevne določbe prava [Evropske unije] – državna pomoč, ki mora biti kot taka predhodno priglašena Evropski komisiji, sekundarna zakonodaja, kot je tukaj izpodbijana uredba, sprejeta na podlagi ministrske uredbe št. 37/2015, ki je neposredno vezana na sodbe Consiglio di Stato v zvezi z delno razveljavitvijo predhodnih uredb, ki so bile že priglašene Komisiji, ,retroaktivno‘ vplivala na način uporabe nižje trošarine za biodizelsko gorivo, s čimer je retroaktivno spremenila merila za dodelitev ugodnosti med družbami prosilkami, pri čemer se ni časovno podaljšala veljavnost programa davčnih olajšav?

(1) Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 4, str. 3).
1.

Ali je treba člen 4(1)(a) Okvirnega sklepa (1) razlagati tako, da so v njem določena merila izpolnjena le, če ima obsojena oseba v državi članici, katere državljan je, družinske, socialne, poklicne ali druge vezi, ob upoštevanju katerih je mogoče utemeljeno domnevati, da lahko izvršitev kazni v tej državi omogoča lažjo socialno rehabilitacijo, in da ta člen torej nasprotuje določbi nacionalnega prava, kakršna je člen 4(1)(a) zakona št. 549/2011 (v besedilu, veljavnem do 31. decembra 2019), ki v takih primerih omogoča priznanje in izvršitev sodbe že samo na podlagi običajnega prebivališča, kot je formalno prijavljeno v državi izvršiteljici, ne da bi se upoštevalo, ali ima obsojena oseba v tej državi dejanske vezi, ki bi ji lahko omogočile boljšo socialno rehabilitacijo?
2.

Ali je treba člen 3(a) Uredbe št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 razlagati tako, da voznik sme odstopiti od določb odstavkov 2 in 7 člena 15 Uredbe Sveta (EGS) 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu, ki je bila nadomeščena z Uredbo (EU) št. 165/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014 o tahografih v cestnem prometu, v skladu s katerimi mora voznik na zahtevo inšpektorja predložiti tahografske vložke in vse zapise za tekoči dan in predhodnih 28 dni, če je 28 dni uporabljal vozilo za vožnje, od katerih se za nekatere uporabljajo določbe zgoraj navedene izjeme, za druge pa ne velja nobena izjema pri uporabi nadzorne naprave?
B.

Kršitev člena 296, drugi odstavek, TFUE Splošno sodišče je napačno razlagalo člen 296, drugi odstavek, PDEU glede obveznosti obrazložitve, ki jo ima Komisija, ker je napačno štelo, da je bila navedena obveznost ob upoštevanju okoliščin zadeve spoštovana, čeprav Komisija ni predstavila pravnih ugotovitev, ki so imele velik pomen pri pripravi Sklepa (EU) 2017/652, in je bistveno spremenila lastno stališče, ki ga je izrazila prej, ne da bi pojasnila, katere okoliščine so se tako spremenile, da je sprememba stališča utemeljena.
Pritožba, ki jo je Aeris Invest Sàrl vložila 28. novembra 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. oktobra 2019 v zadevi T-599/18, Aeris Invest/EOR

(Zadeva C-874/19 P)

(2020/C 45/26)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Aeris Invest Sàrl (zastopnika: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, abogados)

Druga stranka v postopku: Enotni odbor za reševanje (EOR)

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 10. oktobra 2019, Aeris Invest/EOR, T-599/18, EU:T:2019:740, ker je z njim odločeno, da je tožba nedopustna;

— zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje, pri čemer je to vezano na pravne vidike, ki so obravnavani v odločbi Sodišča v skladu s predlogi te stranke na prvi stopnji; ter

— odločitev o stroških pridrži.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica s prvim tožbenim razlogom navaja, da izpodbijani sklep krši člen 20 Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2010, L 331, str. 12) in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina). Po mnenju pritožnice ima akt, ki je izpodbijan pred Splošnim sodiščem, obvezne pravne učinke, ker je dokončno vrednotenje sestavni del odločbe o reševanju.

Pritožnica z drugim tožbenim razlogom meni, da izpodbijani sklep krši člen 17 Listine. Razlaga člena 20 Uredbe 806/2014 v izpodbijanem sklepu je nezdružljiva z lastninsko pravico, ker omogoča poseg v lastninsko pravico te stranke brez kakršne koli kompenzacije.

V skladu s tretjim pritožbenim razlogom izpodbijani sklep krši člen 20(11)(b) Uredbe 806/2014. Po sprejetju odločbe o reševanju in odpisu delnic so nekdanji delničarji Banco Popular postali upniki tega subjekta. Tako se člen 20(11)(b) Uredbe 806/2014 uporablja za nekdanje delničarje, ker ta določba predpisuje obveznost odločitve o „odpisu terjatev upnikov“ glede na dokončno vrednotenje.

Nazadnje, pritožnica s četrtim pritožbenim razlogom meni, da izpodbijani sklep krši člen 20(11) in (14) Uredbe 806/2014 in člen 41 Listine, ker se v njem ne upošteva, da ima izpodbijani akt obvezne pravne učinke proti tej stranki, saj družbi AERIS preprečuje, da bi imela dostop do ažuriranih in popolnih informacijah glede računovodskega položaja subjekta, v katerem je imela družba AERIS 3,45 % delnic.
1.

Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, v povezavi s členom 2 Pogodbe o Evropski uniji in vrednoto pravne države, ki je v njem izražena, ter člen 6(1) in (2) v povezavi z uvodno izjavo 22 Direktive (EU) 2016/343 (1) Evropskega parlamenta in Sveta razlagati tako, da so zahteve učinkovitega sodnega varstva – vključno z zahtevo po neodvisnosti sodstva – in zahteve, ki izhajajo iz domneve nedolžnosti, kršene, če sodni postopek, kakršen je kazenski postopek, ki teče proti osebi zaradi predloga za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, poteka tako, da: — je v senatu sodišča sodnik (sodnik občinskega sodišča MJ), ki je bil na mesto v tem sodišču z odločbo, ki jo je minister za pravosodje sprejel sam, delegiran iz sodišča, ki je po hierarhiji eno stopnjo nižje, pri čemer ni znano, po katerih merilih se je minister za pravosodje ravnal pri delegiranju tega sodnika, nacionalno pravo pa ne določa sodnega nadzora take odločbe in ministru za pravosodje omogoča, da sodnika v poljubnem trenutku odpokliče z mesta, na katero ga je delegiral?