2

Dejansko stanje je predstavljeno v točkah od 4 do 19 izpodbijane sodbe: „4 Agencija EMA je 30. oktobra 1996 tožnika zaposlila kot pomožnega uslužbenca za eno leto, z učinkom od 16. novembra 1996, za opravljanje nalog koordinatorja na področju informacijskih tehnologij v istoimenskem sektorju (v nadaljevanju: sektor IT), ki je del oddelka za tehnično koordinacijo. 5 Potem ko je bil izbran v izbirnem postopku za začasne uslužbence, je z agencijo EMA sklenil pogodbo o zaposlitvi, s katero mu je bilo z učinkom od 1. februarja 1997 kot začasnemu uslužbencu v nazivu A 5 v skladu s členom 2(a) PZDU zaupano opravljanje nalog glavnega administratorja za obdobje petih letih z možnim podaljšanjem. Svoje naloge je še naprej opravljal v sektorju IT. 6 Tožnik je bil 15. novembra 1998 imenovan za namestnika vodje sektorja IT. V obdobju 2001–2003 je bil poleg tega tudi vršilec dolžnosti vodje sektorja IT. 7 Tožniku je bila pogodba o zaposlitvi začasnega uslužbenca ob poteku, to je 1. februarja 2002, podaljšana za novo obdobje petih let. 8 Tožnik je z dopolnilom k pogodbi o zaposlitvi z dne 6. avgusta 2002 napredoval v naziv A 4. 9 Potem ko je bil v zunanjem izbirnem postopku izbran za delovno mesto vodje sektorja IT, je z agencijo EMA 15. aprila 2003 sklenil pogodbo o zaposlitvi začasnega uslužbenca v nazivu A 4 v skladu s členom 2(a) PZDU. Ta pogodba, ki je bila sklenjena za pet let z možnostjo podaljšanja, je začela veljati 1. maja 2003. 10 Po reformi Kadrovskih predpisov se je 1. maja 2004 naziv tožnika preimenoval v A*12. 11 Z dopolnilom k pogodbi o zaposlitvi, ki ga je OPSP podpisal 14. avgusta 2007, tožnik pa 15. avgusta 2007, je bila tožnikova pogodba podaljšana za pet let z učinkom od 1. maja 2008. 12 Tožnik je bil z dopisom z dne 5. junija 2009 obveščen, da je bil v okviru notranjega prestrukturiranja Agencije imenovan za vodjo sektorja za informacijsko tehnologijo in komunikacije v istoimenskem oddelku (v nadaljevanju: oddelek ICT). 13 Vodja sektorja Človeški viri iz oddelka Uprava je 15. septembra 2011 tožnika obvestil, da je uvrščen na seznam oseb, ki so bile izbrane v izbirnem postopku za delovno mesto vodje oddelka ICT, ki je veljaven do 31. decembra 2012. 14 Službe sektorja Človeški viri agencije EMA so 30. julija 2012, to je devet mesecev pred potekom tožnikove pogodbe, vodji oddelka, v katerem je bil zaposlen tožnik, poslale obrazec v zvezi z morebitnim podaljšanjem tožnikove pogodbe. Vodja oddelka, v katerem je bil zaposlen tožnik, je 17. avgusta 2012 podal mnenje, da ,ni potreben noben ukrep za podaljšanje [tožnikove] pogodbe o zaposlitvi‘. 15 Na podlagi tega mnenja je izvršni direktor kot OPSP z dopisom z dne 30. avgusta 2012 tožniku potrdil, da bo njegova pogodba potekla 30. aprila 2013 (v nadaljevanju: odločba z dne 30. avgusta 2012) in da ,[bo] v interesu Agencije […] od 1. septembra 2012 do poteka svoje pogodbe o zaposlitvi delovno neaktiven‘. 16 Tožnik je z dopisom z dne 31. avgusta 2012 izpodbijal obvezen dopust s takojšnjim učinkom z utemeljitvijo, da bi ga bilo treba po skoraj šestnajstih letih delovnega razmerja v agenciji EMA v skladu z veljavnimi predpisi šteti za ,stalno zaposlenega‘. Istega dne je OPSP tožniku odgovoril, da je bila njegova pogodba o zaposlitvi, sklenjena 15. aprila 2003 za obdobje petih let z učinkom od 1. maja 2003, 1. maja 2008 podaljšana za pet let. Tožnik je bil z dopisom z dne 3. septembra 2012 obveščen o podrobnih upravnih pravilih v zvezi s prenehanjem njegovega delovnega razmerja v agenciji EMA. 17 Tožnik je 12. septembra 2012 v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) pri agenciji EMA vložil pritožbo zoper odločbo z dne 30. avgusta 2012, v kateri se sklicuje na pet pogodb o zaposlitvi začasnega uslužbenca oziroma na njihova podaljšanja, ki so si brez prekinitve sledila od leta 1997 in zaradi katerih bi lahko bil zdaj v delovnem razmerju za nedoločen čas. Tožnik je v podporo takemu preoblikovanju navedel, da je bilo njegovo delo pri Agenciji brezhibno in pomembno. Tožnik je 15. oktobra 2012 vložil dopolnilno pritožbo, ki je vsebovala, prvič, predlog, naj se v skladu s členom 8 PZDU njegova zadnja pogodba po zakonu preoblikuje v pogodbo za nedoločen čas od datuma, ko je njegovo drugo petletno pogodbo o zaposlitvi začasnega uslužbenca nadomestila nova pogodba, sklenjena 15. aprila 2003, drugič, naj se prva pogodba pomožnega uslužbenca, ki je začela veljati 16. novembra 1996, preoblikuje v pogodbo začasnega uslužbenca tako, da bi drugo podaljšanje v resnici začelo veljati ,9. maja 2001‘, in tretjič, naj se mu izplača odškodnina v višini 10.000 EUR za škodo, ki jo je utrpel zaradi obveznega dopusta, ki naj bi bil nezakonit. 18 OPSP je 19. decembra 2012 zavrnil pritožbo z dne 12. septembra 2012, kot je bila dopolnjena z dopisom z dne 15. oktobra 2012, z obrazložitvijo, da je bila pogodba o zaposlitvi za določen čas, ki je začela veljati 1. maja 2003, samo enkrat podaljšana in je v skladu s členom 8 PZDU ni mogoče šteti za pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas, ker ni bila drugič podaljšana. 19 Tožnik je 24. decembra 2012 vložil novo pritožbo na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, tokrat zoper odločbo z dne 19. decembra 2012 v delu, v katerem so bili v njej zavrnjeni njegovi predlogi za preoblikovanje njegove prvotne pogodbe o zaposlitvi pomožnega uslužbenca v pogodbo o zaposlitvi začasnega uslužbenca in veljavne pogodbe o zaposlitvi začasnega uslužbenca za določen čas v pogodbo o zaposlitvi začasnega uslužbenca za nedoločen čas, ter Agencijo pozval, naj preuči konkretne možnosti podaljšanja zadnje pogodbe. OPSP je novo pritožbo, v kateri je bil podan tudi predlog za podaljšanje pogodbe, zavrnil z dopisom z dne 26. februarja 2013 (v nadaljevanju: odločba z dne 26. februarja 2013).“