Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih zadevajo neposredno in posamično – Normativen akt – Direktiva

(člena 230(4) ES in 249 ES)

2. Ničnostna tožba – Tožba, ki jo vloži Evropsko gospodarsko interesno združenje – Dopustnost – Pogoji

(člen 230(4) ES; Uredba Sveta št. 2137/85)

3. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih zadevajo neposredno in posamično – Direktiva o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki – Tožba Evropskega gospodarsko interesnega združenja, ki združuje združenja podjetij, ki proizvajajo kemične proizvode – Nedopustnost

(člen 230(4) ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/15)

4. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih zadevajo neposredno in posamično – Direktiva o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki – Akt, ki lahko neposredno in/ali posamično zadeva določene subjekte zaradi pogodb, ki so bile sklenjene, preden je začel veljati – Pogoji

(člen 230(4) ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/15)

5. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih zadevajo neposredno in posamično – Tožba, ki jo vloži združenje, ki je sodelovalo v postopku, ki je pripeljal do sprejetja akta – Dopustnost – Pogoji

(člen 230(4) ES)

6. Evropske skupnosti – Sodni nadzor zakonitosti aktov institucij – Splošni akti – Obveznost nacionalnih sodišč, da uporabljajo nacionalna procesna pravila tako, da omogočijo izpodbijanje splošnih skupnostnih aktov – Dopustnost vložitve ničnostne tožbe pri sodišču Skupnosti v primeru nepremostljive ovire na ravni nacionalnih procesnih pravil – Izključitev

(člen 230(4) ES)

Summary

1. Čeprav člen 230, četrti pododstavek, ES izrecno ne obravnava dopustnosti ničnostnih tožb, ki jih posamezniki vložijo zoper direktivo, samo ta okoliščina ne zadošča, da se tovrstne tožbe razglasijo za nedopustne. Institucije Skupnosti poleg tega ne morejo le z izbiro oblike spornega ukrepa izključiti sodnega varstva, ki ga nudi posameznikom ta določba Pogodbe. Zato dejstvo, da je izpodbijani akt splošen in da ne pomeni odločbe v smislu člena 249 ES, ne zadošča, da se izključi možnost posameznika, da zoper njega vloži ničnostno tožbo.

(Glej točki 34 in 37.)

2. Dopustnost ničnostne tožbe združenja, ki je ustanovljeno za promoviranje skupnih interesov skupine upravičencev, je, razen če ima lastne interese za vložitev tožbe, odvisna od vprašanja, ali lahko člani takega združenja posamično vložijo to tožbo. To pravilo velja tudi za Evropsko gospodarsko interesno združenje (EGIZ), katerega namen je, kot izhaja iz člena 3 Uredbe št. 2137/85 o EGIZ, le olajšati ali razvijati gospodarske dejavnosti njegovih članov, da se jim omogoči izboljšanje njihovih rezultatov, tako da ima le pomožen značaj.

(Glej točko 43.)

3. Ničnostna tožba zoper Direktivo 2003/15 o spremembi Direktive 76/768 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki, ki jo vloži Evropsko gospodarsko interesno združenje (EGIZ), ki združuje dve združenji podjetij, ki proizvajajo kemične izdelke, ni dopustna.

Škodljivi učinki, ki bi jih prepovedi, uvedene s to direktivo, in označevanje, ki jo ta dovoljuje glede neobstoja poskusov na živalih, imeli na konkurenčni položaj zadevnih združenj, namreč teh ne razlikujejo od drugih podjetij, ki ne dobavljajo v kozmetični sektor ali se omejujejo na ta trg, vendar svojih sestavin ne preskušajo na živalih ali ne uporabljajo snovi, ki so razvrščene kot rakotvorne, mutagene ali strupene za razmnoževanje. V zvezi s tem za to, da bi splošen akt subjekte posamično zadeval, ni dovolj, da bi akt nekatere subjekte gospodarsko prizadel bolj kot njihove konkurente.

Poleg tega dejstvo, da naj bi bila ista podjetja v nekaterih državah glavna podjetja v sektorju, ne dovoljuje sklepa, da bi sodila v krog gospodarskih subjektov, ki so določeni in opredeljeni na podlagi meril glede spornih izdelkov ali opravljanja gospodarske dejavnosti, ker je trgovinska dejavnost a priori primerna, da jo izvaja katero koli podjetje, ki lahko dejansko ali potencialno pride v enak položaj kot ta podjetja.

Ravno tako obstoj pravnega varstva, kot je patent, za znanje in izkušnje ter poslovne skrivnosti podjetij, ki jih zastopajo združenja, ki so člani tožečega združenja, teh podjetij ne more razlikovati od drugih proizvajalcev kozmetičnih izdelkov, ki jih zadeva Direktiva 2003/15. Prvič, ti se lahko prav tako sklicujejo na omenjeno varstvo v svojo korist, saj sta proizvodnja in trženje izdelkov pogosto prepletena s pravicami intelektualne lastnine. Drugič, čeprav vsak patent opredeljuje izdelek, ki ga ščiti, ta direktiva ne ovira uporabe posebnega patenta, tako da se lahko morebiten vpliv na pravice intelektualne lastnine pripiše le dejstvu izdelovanja snovi za uporabo v kozmetični industriji, ki ni povezano s katero koli osebo.

(Glej točke 46, 47, 49 in 57.)

4. Da bi lahko sklicevanje na pogodbene dogovore vodilo k dopustnosti ničnostne tožbe zoper normativen akt, kot je Direktiva 2003/15 o spremembi Direktive 76/768 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki, je na podlagi člena 230(4) ES nujno, prvič, da pravna določba, hierarhično višja od zadevnega akta, institucijam nalaga, da na poseben način upoštevajo položaj tožečih podjetij v primerjavi z drugimi osebami, ki jih ta akt zadeva. Drugič, ta podjetja morajo biti stranke pogodb, ki so že sklenjene in katerih izvršitev, določena v obdobju veljave izpodbijanega akta, bi bila v celoti ali delno ovirana.

(Glej točko 53.)

5. Čeprav lahko dejstvo, da je združenje sodelovalo v postopku, ki je pripeljal do sprejetja akta splošne narave, upraviči dopustnost ničnostne tožbe tega združenja zoper tak akt, četudi njegovi člani z njim ne bi bili neposredno in posamično prizadeti, pa dejstvo, da je v okviru postopka, ki ne predvideva sodelovanja posameznikov, prostovoljno sodelovalo pri pripravi akta zakonodajne narave, v nasprotju s sodelovanjem v postopku, ki predvideva takšno sodelovanje, ne more privesti do pravice do tožbe zoper ta akt.

(Glej točki 63 in 65.)

6. Poleg tega, da so države članice tiste, ki so zavezane predvideti sistem pravnih sredstev in postopkov, ki omogočajo spoštovanje pravice do učinkovitega sodnega varstva in zapolnitev takšnih morebitnih praznin v pogodbah, tudi ni dopustna razlaga pravil o dopustnosti iz člena 230 ES, po kateri bi se morala ničnostna tožba razglasiti za dopustno, če bi se po konkretnem preizkusu nacionalnih postopkovnih pravil s strani sodišča Skupnosti izkazalo, da ta posamezniku ne dovoljujejo vložitve tožbe, s katero bi lahko izpodbijal zakonitost izpodbijanega akta. Takšna ureditev bi namreč v vsakem konkretnem primeru zahtevala, da sodišče Skupnosti preuči in obrazloži nacionalno postopkovno pravo, kar bi vodilo k prekoračitvi njegove pristojnosti v okviru postopka nadzora nad zakonitostjo aktov Skupnosti.

(Glej točko 70.)