Tožba, vložena 29. septembra 2020 – Tirrenia di navigazione/Komisija

(Zadeva T-601/20)

(2020/C 378/56)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Tirrenia di navigazione SpA (Rim, Italija) (zastopnika: B. Nascimbene in F. Rossi Dal Pozzo, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu v katerem se nanaša na člen 1(3);

— podredno, člen 2 Sklepa, ki nalaga vračilo domnevnih pomoči, razglasi za ničen z naložitvijo takojšnjega in učinkovitega vračila;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo se predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C (2020) 1108 z dne 2. marca 2020 o državni pomoči št. C 64/99 (ex NN 68/99), ki jo je Italija izvedla za pomorske družbe Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar in Toremar (skupina Tirrenia) v delu, v katerem so v njegovem členu 1(3) pomoči, dodeljene družbi Adriatica za obdobje od januarja 1992 do julija 1994, kar zadeva povezavo Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso, razglašene za nezdružljive z notranjim trgom in nezakonite, in, v členu 2, je Italiji naložena izterjava teh pomoči od prejemnika.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitve postopka v zvezi z zastaralnim rokom za vračilo pomoči, za katere je bilo ugotovljeno, da so nezakonite in nezdružljive. — V zvezi s tem se zatrjuje, da je tožena stranka s sklepom kršila člen 17 poslovnika (Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije), v skladu s katerim za pooblastila Komisije v zvezi z izterjavo pomoči velja 10-letni zastaralni rok. Tožeča stranka trdi, da je bil ta zastaralni rok prekoračen.

2. Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba pravil o državnih pomočeh, napačna opredelitev pomoči kot nove, nezakonitost sklepa o razglasitvi pomoči kot nove in nezdružljive ter kršitev obveznosti obrazložitve in načela sorazmernosti. — Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je tožena stranka subvencije za obveznosti opravljanja javnih storitev (OSP), dodeljene družbi Adriatica, napačno opredelila kot nove pomoči. Po mnenju tožeče stranke financiranje stroškov opravljanja javnih storitev, ki jih je prevzela družba Adriatica, spada v shemo pomoči, ki je bila uvedena leta 1936, poznejše spremembe tega sistema pomoči pa niso spremenile njene dejanske narave, saj so jo spremenile v nov sistem pomoči. — Tožena stranka naj bi poleg tega subvencije OSP, dodeljene družbi Adriatica za obdobje od januarja 1992 do julija 1994 v zvezi s povezavo Brindisi/Corfou/Igoumenitsa/Patras, napačno opredelila kot nezdružljive z notranjim trgom. Tožena stranka trdi, da je nezdružljivost pomoči, dodeljene družbi Adriatica, posledica njenega sodelovanja v tistem obdobju pri sporazumu o določitvi cen, ki veljajo za gospodarska vozila na liniji Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso. — Tožeča stranka v zvezi z drugim tožbenim razlogom meni, da tožena stranka ni ustrezno izpolnila obveznosti obrazložitve, ki jo ima v skladu z zahtevami iz člena 296(2) PDEU in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Po mnenju tožeče stranke je izpodbijani sklep torej pomanjkljivo obrazložen, tako da Splošnemu sodišču ne omogoča izvajanja nadzora zakonitosti. — Poleg tega tožeča stranka zatrjuje kršitev načela sorazmernosti: