Zadeva C‑273/16

Agenzia delle Entrate

proti

Federal Express Europe Inc.

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione)

„Predhodno odločanje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Šesta direktiva 77/388/EGS – Direktiva 2006/112/ES – Oprostitev DDV – Člen 86(1)(b) in člen 144 – Oprostitev uvoznih dajatev za blago zanemarljive vrednosti ali nekomercialnega značaja – Oprostitev za opravljanje storitev, ki se nanašajo na uvoz blaga – Nacionalna ureditev, ki z DDV obdavčuje stroške prevoza dokumentov in blaga zanemarljive vrednosti, čeprav so ti postranski glede na neobdavčeno blago“

Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. oktobra 2017

Usklajevanje davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve – Oprostitve pri uvozu – Oprostitev za opravljanje storitev, ki se nanašajo na uvoz blaga – Nacionalna zakonodaja, ki z davkom na dodano vrednost obdavčuje stroške prevoza dokumentov in blaga zanemarljive vrednosti, čeprav so ti postranski glede na neobdavčeno blago – Nedopustnost

(Direktiva Sveta 2006/112, člena 144 in 86(1)(b))

Člen 144 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi s členom 86(1)(b) te direktive je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki za uporabo oprostitve davka na dodano vrednost za postranske storitve, vključno s prevoznimi storitvami, ne določa le, da mora biti vrednost teh storitev vključena v davčno osnovo, temveč tudi, da so bile te storitve pri uvozu dejansko obdavčene s carinskim davkom na dodano vrednost.

V zvezi s tem je treba poudariti, da člen 86(1)(b) Direktive o DDV zagotavlja, da obdavčitev postranske storitve sledi obdavčitvi glavne storitve. V skladu s členom 144 te direktive namreč, prvič, glavna oproščena transakcija ustreza uvozu blaga ter so, drugič, postranske storitve storitve, naštete v členu 86(1)(b) navedene direktive, in jih je treba kot take davčno obravnavati enako kot glavno storitev, če je njihova vrednost vključena v davčno osnovo.

Zato iz člena 86(1)(b) v povezavi s členom 144 Direktive o DDV izhaja, da če so stroški prevoza vključeni v davčno osnovo oproščene transakcije uvoza, mora biti tudi opravljanje postranske storitve oproščeno DDV.

Zahteva, da je to opravljanje storitve dejansko obdavčeno s carinskim DDV, kot jo določa zakonodaja iz postopka v glavni stvari, bi odvzela učinek oprostitvi iz člena 144 Direktive o DDV, saj bi taka zahteva povzročila, da se navedena oprostitev nikdar ne bi uporabila za primere uvoza pošiljk, ki jih sestavlja blago zanemarljive vrednosti ali nekomercialnega značaja, tudi če bi to blago moralo biti na podlagi člena 143(b) te direktive oproščeno DDV.

Sodišče je glede oprostitev uvoznih dajatev za blago zanemarljive vrednosti že priznalo, da so te namenjene upravni poenostavitvi carinskih postopkov (glej v tem smislu sodbo z dne 2. julija 2009, Har Vaessen Douane Service,C‑7/08, EU:C:2009:417, točka 33).

Iz tega sledi, da morajo biti stroški prevoza, povezani z dokončnim uvozom blaga, oproščeni DDV, če je njihova vrednost vključena v davčno osnovo, tudi če pri uvozu niso bili obdavčeni s carinskim DDV.

(Glej točke od 39 do 41, 44, 46, 47 in izrek.)