ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
129

V zvezi s tem so v listinah, priloženih v odgovor Sodišču prve stopnje, navedeni razlogi, zaradi katerih je Komisija lahko ugotovila, da zaveze niso ustrezale očitkom. V noti direktorja MTF z dne 16. septembra 1999 in noti glede točk obrambe, ki jo je pripravil MTF za člana Komisije, odgovornega za konkurenco, so navedeni dvomi Komisije glede trditve, da je tržni delež novega združenja, ki ga je predlagala tožeča stranka, in sicer četrtega gospodarskega subjekta, znašal 10 %. Ne samo, da je bil tržni delež družbe First Choice višji od deleža četrtega gospodarskega subjekta, ki ga je predlagala tožeča stranka v zameno (najmanj 11 %), ampak je bilo teh 10 % doseženo tudi in predvsem s tem, da je bilo predvideno, da bi družba Cosmos, ki je ena izmed štirih gospodarskih subjektov, dosegla visoko notranjo letno rast, z 0,55 milijona prodanih počitniških paketov v sezoni 1998/1999 na 0,8 milijona prodanih počitniških paketov v sezoni 1999/2000, kar pomeni 45-odstotno rast v enem letu. Tako notranjo rast si je težko predstavljati glede na značilnosti trga. Te listine so tudi v različnih točkah dvomljive in netočne, tako glede natančne sestave počitniških paketov, ki se bodo prenesli novemu podjetju, glede morebitnega poslovnega interesa Cosmosa, ki ne pripisuje velikega pomena uporabi mrež agencij, in sicer mreži agencije First Choice, in glede neodvisnosti Cosmosa v razmerju do treh glavnih gospodarskih subjektov, ki bi na trgu ostali po koncentraciji in ki bi zakupili glavni del letalskih sedežev, ki jih prodaja družba Cosmos. Zaveze, predložene , so zato službe Komisije dobro preučile ter izpostavile številne elemente, ki so povzročili dvom, ali zaveze jasno ustrezajo očitkom, opredeljenim v tej fazi postopka.
85

V okviru odškodninske tožbe se prizna, da obstaja vzročna zveza, če obstaja dovolj neposredna vzročna zveza med ravnanjem, ki se očita instituciji, in navedeno škodo, pri čemer mora tako zvezo dokazati tožeča stranka. Očitano ravnanje mora biti torej odločilni vzrok škode (glej v tem smislu zgoraj v točki 43 navedeno sodbo CAS Succhi di Frutta proti Komisiji, točka 59, in sodbo Splošnega sodišča z dne 30. septembra 1998 v zadevi Coldiretti in drugi proti Svetu in Komisiji, T-149/96, Recueil, str. II-3841, točka 101; glej sklep Splošnega sodišča z dne v zadevi Royal Olympic Cruises in drugi proti Svetu in Komisiji, T-201/99, Recueil, str. II-4005, točka 26 in navedena sodna praksa, ki je bil v pritožbenem postopku potrjen s sklepom Sodišča z dne v zadevi Royal Olympic Cruises in drugi proti Svetu in Komisiji, C-49/01 P, neobjavljen v Recueil, in zgoraj v točki 64 navedeno sodbo Pitsiorlas proti Svetu in ECB, točka 292).
2)

Družbi La Mer Technology, Inc. se naloži plačilo njenih stroškov ter stroškov, ki sta jih priglasila Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in družba Laboratoires Goëmar.
243

Dejstvo, da se je konkurenca razvijala manj ugodno v drugih državah članicah, ne dokazuje, da prakse oblikovanja cen tožeče stranke nimajo protikonkurenčnega učinka v Nemčiji, ki je upoštevni geografski trg. Domnevno manj ugoden položaj v drugih državah članicah bi bil lahko povezan s poznejšo liberalizacijo zadevnih trgov storitev, torej po 1. juniju 1997, ko je bila tožeča stranka v skladu z veljavnim nemškim pravom prisiljena svojim konkurentom omogočiti popolnoma razvezan dostop do krajevne zanke (glej točko 198 zgoraj). V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 3 Uredbe (ES) št. 2887/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o razvezanem dostopu do krajevne zanke (UL L 336, str. 4) nalaga tako obveznost prvotnim operaterjem šele od 31. decembra 2000. Domnevno manj ugoden položaj v drugih državah članicah bi bil lahko povezan tudi z obstojem drugih kršitev konkurenčnega prava Skupnosti. Vsekakor kljub domnevi, da Komisija ni izpolnila nekaterih svojih obveznosti iz člena 211 ES, ker ni zagotovila uporabe konkurenčnega prava Skupnosti v telekomunikacijskem sektorju v drugih državah članicah, to ne more upravičiti kršitve člena 82 ES, ki jo je v obravnavanem primeru tožeča stranka storila v istem sektorju (sodba van Landewyck in drugi proti Komisiji, navedena v točki 86 zgoraj, točka 84; sodbi Sodišča prve stopnje z dne 6. aprila 1995 v zadevi Tréfilunion proti Komisiji, T-148/89, Recueil, str. II-1063, točka 127, in z dne 15. marca 2000 v združenih zadevah Cimenteries CBR in drugi proti Komisiji, T-25/95, T-26/95, od T-30/95 do T-32/95, od T-34/95 do T-39/95, od T-42/95 do T-46/95, T-48/95, od T-50/95 do T-65/95, od T-68/95 do T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 in T-104/95, Recueil, str. II-491, točka 2559).
Po eni strani predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C (2003) 1524/9 z dne 7. maja 2003 v zadevi COMP/D1/38.606, s katero se za Groupement des cartes bancaires in za njene odvisne družbe odredi preiskavo na podlagi člena 14(3) Uredbe Sveta št. 17 z dne 6. februarja 1962, Prve Uredbe o izvajanju členov [81] in [82] Pogodbe (UL, 13, str. 204), kot je bila spremenjena, in po drugi strani predlog, da se vsi dokazi in ostale listine, ki so bile predložene Komisiji med preiskavo, izvzamejo iz spisa in se vrnejo tožeči stranki.
2.

ESPJ — Omejevalni sporazumi — Pristojnost Komisije na podlagi člena 65(4) in (5) PJ, da ugotovi in kaznuje kršitev člena 65(1) PJ — Prenehanje s prenehanjem veljavnosti Pogodbe ESPJ (člena 65(1), (4) in (5) PJ ter 97 PJ; člen 305(1) ES; Pogodba o združitvi) (Glej točke od 89 do 92, 94 in 96.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Mednarodni sporazumi – Sporazumi Skupnosti – Neposredni učinek

(Pridružitveni sporazum med EGS in Turčijo, členi 2(1), 3(1) in 6)

2. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost

(člena 226 ES in 288, drugi odstavek, ES)

3. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza – Neobstoj enega izmed pogojev

(člen 288, drugi odstavek, ES)

Summary

1. Treba je šteti, da je določba mednarodnega sporazuma, ki ga Skupnost sklene s tretjimi državami, neposredno uporabljiva, če ob upoštevanju njenega besedila, predmeta in narave vsebuje jasno in natančno opredeljeno obveznost in za njeno izvedbo ali učinkovanje ni potreben noben nadaljnji akt.

To ni tako v primeru člena 2(1) Sporazuma o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki na splošno opisuje namen navedenega sporazuma. Ta določba je namreč programska. Ni dovolj natančno opredeljena in nepogojna in je zato za njeno izvedbo ali učinkovanje nujno potrebno sprejeti nadaljnje akte, kar izključuje, da bi lahko neposredno urejala položaj gospodarskega subjekta. Enako velja glede člena 3(1) tega sporazuma; njegov prvi pododstavek navaja na splošno predmet pripravljalne faze navedene pridružitve; drugi pododstavek pa napotuje glede načinov izvajanja te faze na priložene protokole. Enako velja tudi glede člena 6 navedenega sporazuma, ki je institucionalna določba, s katero je ustanovljen Pridružitveni svet.

(Glej točke 39 in od 42 do 44.)

2. Glede nepogodbene odgovornosti Skupnosti tej ni mogoče pripisati krivde za domnevno pomanjkanje finančne podpore, dodeljene Turčiji, saj je to pomanjkanje posledica nasprotovanja ene države članice. Tudi če bi bilo to nasprotovanje mogoče šteti za neizpolnitev obveznosti, ki jih ima ta država na podlagi Pogodbe, Komisija ni dolžna začeti postopka zaradi neizpolnitve obveznosti v skladu s členom 226 ES. Posledično dejstvo, da Komisija tega postopka ni sprožila, v nobenem primeru ne more pomeniti nezakonitosti, tako da to ne more biti podlaga za nastanek nepogodbene odgovornosti Skupnosti.

(Glej točki 50 in 51.)

3. Za nastanek nepogodbene odgovornosti v smislu člena 288, drugi odstavek, ES mora biti izpolnjena celota vseh pogojev, in sicer mora biti ravnanje, očitano instituciji, nezakonito, škoda mora biti resnična in obstajati mora vzročna zveza med zatrjevanim ravnanjem in navajano škodo. Tožbo je treba zavrniti v celoti, če eden izmed teh pogojev ni izpolnjen, pri čemer ni treba obravnavati drugih pogojev za navedeno odgovornost.

(Glej točki 34 in 62.)
Tožba, ki je Sodišču prve stopnje predložena na podlagi člena 63 Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, je usmerjena k nadzoru zakonitosti odločb odborov za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) v smislu navedene določbe. Kolikor je namreč določeno, da je Sodišče prve stopnje „pristojno za razveljavitev ali spremembo izpodbijane odločbe“, je treba ta odstavek brati v luči prejšnjega odstavka, ki določa, da se „tožba [...] lahko vloži zaradi kršitve pravil o pristojnosti, kršitve bistvenih določb postopka, kršitve Pogodbe, te uredbe ali katerega koli pravnega pravila v zvezi z njihovo uporabo ali zaradi zlorabe pooblastil“, in v okviru členov 229 ES in 230 ES. Sodišče prve stopnje mora zato preizkusiti zakonitost odločbe odbora za pritožbe glede na pravna vprašanja, s katerimi se odbor za pritožbe ukvarja, saj gre pri usklajenosti pritožbe, vložene pri odboru za pritožbe, in tožbe, vložene pri Sodišču prve stopnje, za vprašanje javnega reda, ki ga je treba upoštevati po uradni dolžnosti.

(Glej točki 25 in 28.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode in storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Figurativni znamki „EMILIO PUCCI“ in „EMIDIO TUCCI“

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode in storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Varstvo prejšnje znamke, razširjeno na nepodobne proizvode ali storitve – Pogoj – Ugled znamke v državi članici ali v Skupnosti – Pojem – Merila presoje

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(5))

Summary

1. Za končne uporabnike v Španiji ni verjetnosti zmede med figurativnim znakom EMILIO PUCCI, katerega registracija za znamko Skupnosti je bila prijavljena za proizvode „Usnje in imitacije usnja, izdelki iz teh snovi, ki jih ne obsegajo drugi razredi; živalske kože; kovčki in potovalne torbe; dežniki, sončniki in sprehajalne palice; biči in sedlarski izdelki“ in „Tkanine in tekstilni proizvodi, ki jih ne obsegajo drugi razredi; pregrinjala za postelje in mize“ iz razredov 18 in 24 v smislu Nicejskega aranžmaja, ter figurativnimi znamkami EMIDIO TUCCI, ki so bile v Španiji prej registrirane za proizvode „Pripravki za beljenje in druge snovi za pranje; pripravki za čiščenje, poliranje, razmaščevanje in brušenje; mila; parfumerijski izdelki, eterična olja, kozmetična sredstva, losjoni za lase; sredstva za čiščenje zob“ in „Oblačila, vključno s škornji, čevlji in natikači“ iz razredov 3 in 25 tega aranžmaja.

Čeprav drži, da sta si sporna znaka podobna v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, se namreč verjetnost zmede zaradi nepodobnosti zadevnih proizvodov lahko izključi, ker se razlikujejo v številnih vidikih, kot so njihova narava, namembnost, izvor in distribucijski kanali, in ker si niso konkurenčni.

(Glej točke 38, 43, 44 in 59.)

2. Za izpolnitev pogoja o ugledu v smislu člena 8(5) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, ki določa, da je varstvo znamke razširjeno na nepodobne proizvode ali storitve, mora prejšnjo nacionalno znamko poznati velik del javnosti, ki jo zadevajo proizvodi ali storitve, ki jih ta znamka pokriva. Pri preučitvi tega pogoja je treba upoštevati vse upoštevne elemente zadeve, zlasti tržni delež, ki ga ima znamka, intenzivnost, geografski obseg in trajanje njene uporabe ter obseg naložb, ki jih izvede podjetje za njeno promocijo.

(Glej točko 67.)
78

Na drugem mestu je treba v zvezi z očitkom tožeče stranke, da Komisija ni dokazala, da je tožeča stranka uživala prednost zaradi plačil DB-Telekom ob upoštevanju neto dodatnih stroškov, povezanih z opravljanjem SSGP, uvodoma poudariti, in kot izhaja iz opisa izpodbijane odločbe v točkah od 16 do 29 zgoraj, da sklep Komisije, da je DPAG uživala prednost, temelji na naslednjih ugotovitvah. Prvič, Komisija je ugotovila, da je tožeča stranka prejela plačila od DB-Telekom v višini 11.081 milijonov DEM od leta 1990 do leta 1995, plačila, za katera je Komisija menila, da so edina javna sredstva, upoštevna za namene izpodbijane odločbe. Drugič, Komisija je navedla, na eni strani, da je tožeča stranka vknjižila neto dodatne stroške, ki so nastali zaradi politike prodaje z izgubo, ki se je izvajala od leta 1994 do leta 1999, v višini 1118,7 milijona DEM in, na drugi strani, da navedeni neto dodatni stroški niso bili povezani z opravljanjem SSGP. Tretjič, Komisija je ugotovila, da tožeča stranka ni mogla pokriti navedenih neto dodatnih stroškov v višini 1118,7 milijona DEM z lastnimi sredstvi, saj je od leta 1990 do leta 1998 na vseh področjih dejavnosti skupaj vknjižila skupno izgubo v višini 2289 milijonov DEM. Komisija je zato na podlagi teh treh ugotovitev sklepala, da so bili neto dodatni stroški, ki so nastali zaradi politike prodaje z izgubo DPAG, za obdobje od leta 1994 do leta 1999 nujno kriti s plačili DB-Telekom v obdobju med letoma 1990 in 1995, tako da je imela korist od državne pomoči v znesku 1118,7 milijona DEM. V zvezi s tem je treba poudariti, da je Komisija v odgovorih na vprašanja, ki jih je zastavilo Sodišče prve stopnje na obravnavi, v bistvu navedla, da je lahko, ker tožeča stranka ni dokazala, da je krila domnevne neto dodatne stroške, ki so nastali zaradi politike prodaje z izgubo, z drugimi sredstvi kot pa s plačili DB-Telekom, pravilno domnevala, da je DPAG uživala državno pomoč v višini 1118,7 milijona DEM.
17

Po mnenju tožeče stranke znamka, sestavljena iz besede „diesel“, kadar je ta povezana z orodji ali pripravami z „motorji“, dobi generičen in popolnoma opisni pomen, ker je popolnoma naravna in vsakdanja vez med proizvodi in znakom. Opisna znamka bi bila šibka in bi se ji priznal manjši razlikovalni učinek, torej ob domnevni zamenjavi z drugo znamko, manjše varstvo. Šibki znamki naj zlasti ne bi bilo priznano izključno in popolno varstvo, če so zadevnemu znaku dodane različice in spremembe izraza v običajni rabi, kot je v tem primeru pri znaku DIESELIT. Tožeča stranka se sklicuje na nacionalno sodno prakso, v skladu s katero so šibke znamke znaki, ki so pojmovno povezani s proizvodi ali so sestavljeni iz izrazov v običajni rabi in ne morejo biti predmet izključne in popolne prilastitve. Tožeča stranka opozarja, da širše področje uporabe znamke skupnosti povzroči, da je še strožje prepovedana registracija imen ter generičnih in opisnih znakov, ki pripadajo besednjaku različnih držav članic.
Na področju državnih pomoči je v skladu s sodno prakso, ki je povzeta in uzakonjena v členu 13(1) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88 ES], Komisija pooblaščena, da sprejme odločbo na podlagi razpoložljivih podatkov, kadar država članica ne izvršuje svoje obveznosti sodelovanja in zavrača predložitev podatkov, ki jih je zahtevala Komisija za preučitev združljivosti pomoči s skupnim trgom.

Vendar mora Komisija glede na to široko pooblastilo pred sprejetjem take odločbe upoštevati določene postopkovne zahteve. Te zahteve so določene v členih od 5(2) do 10(3) in v členu 13(1) Uredbe št. 659/1999. Predvsem če zadevna država članica kljub opominu ne predloži zahtevanih podatkov v roku, ki ga je predpisala Komisija, ali če predloži nepopolne podatke, Komisija z odločbo zahteva predložitev podatkov. Poleg tega se v odredbi navede, kateri podatki se zahtevajo, in se predpiše primeren rok, v katerem morajo biti predloženi. Končno, Komisija lahko zaključi postopek in izda odločbo o združljivosti ali nezdružljivosti pomoči na podlagi razpoložljivih podatkov samo, če država članica ne izpolni odredbe o predložitvi podatkov.

(Glej točke od 39 do 41.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Pritožbeni postopek – Tožba zoper odločbo oddelka za ugovore Urada – Preizkus odbora za pritožbe – Obseg

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 74)

Summary

Iz funkcionalne kontinuitete med stopnjami Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) izhaja, da je na področju uporabe člena 74(1), in fine , Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti glede relativnih razlogov za zavrnitev odbor za pritožbe zavezan utemeljiti odločbo glede vseh dejanskih in pravnih elementov, ki jih je zadevna stranka predložila bodisi v postopku pred enoto, ki je odločala na prvi stopnji, bodisi pod edinim pogojem odstavka 2 istega člena v pritožbenem postopku.

1. Tako posledica funkcionalne kontinuitete med različnimi stopnjami UUNT ni to, da se stranka, ki pred enoto, ki je odločala na prvi stopnji, ni navedla določenih dejanskih ali pravnih elementov v rokih, ki veljajo pred to enoto, na podlagi člena 74(2) Uredbe št. 40/94 ne bi mogla sklicevati na zgoraj navedene elemente pred odborom za pritožbe. Nasprotno, posledica funkcionalne kontinuitete je to, da je taki stranki dopuščeno sklicevati se na zgoraj navedene elemente pred odborom za pritožbe ob upoštevanju člena 74(2) navedene uredbe pred to enoto.

(Glej točko 29.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Pritožbeni postopek – Tožba pred sodiščem Skupnosti – Tožba – Odgovor intervenienta – Zahtevana oblika – Povzetek navedenih tožbenih razlogov – Tožbeni razlogi, ki niso bili navedeni v tožbi in odgovoru – Splošno sklicevanje na druge dokumente – Nedopustnost

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, členi 44(1), 46, 130(1), 132(1) in 135(1), drugi pododstavek)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede v zvezi s prejšnjo znamko – Figurativne znamke, ki vsebujejo črko „a“

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

Summary

1. Na podlagi člena 44(1) Poslovnika Sodišča prve stopnje, ki se nanaša na zadeve intelektualne lastnine v skladu s členoma 130(1) in 132(1) tega poslovnika, mora tožba proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) vsebovati predmet postopka in kratek povzetek tožbenih razlogov. Čeprav se lahko vsebina tožbe v določenih točkah opre in dopolni s sklicevanjem na določene izvlečke priloženih listin, splošno sklicevanje na druge dokumente ne more nadomestiti pomanjkanja bistvenih delov pravnih trditev, ki morajo biti v skladu z zgoraj navedenimi določbami vsebovani v tožbi.

Ker se ta sodna praksa lahko prenese v odgovor druge stranke v postopku z ugovorom pred odborom za pritožbe Urada, ki posreduje pred Sodiščem prve stopnje, na podlagi člena 46 Poslovnika, ki se nanaša na zadeve intelektualne lastnine, v skladu s členom 135(1), drugi pododstavek, tega poslovnika odgovor na tožbo in tožba, če se sklicujeta na dokumente, ki sta jih vložila tožena stranka in intervenient pred Uradom, nista dopustna v delu, v katerem njuno splošno sklicevanje ni povezano s tožbenimi razlogi in trditvami, predstavljenimi v odgovoru in tožbi.

(Glej točko 11.)

2. Za končne potrošnike v Evropski skupnosti obstaja verjetnost zmede v zvezi s figurativnim znakom, ki vključuje kot prevladujoči sestavni del malo črko „a“ bele barve na črnem ozadju v navadni pisavi, za katerega je zahtevana registracija kot znamke Skupnosti za oblačila, obutev, pokrivala iz razreda 25 v smislu Nicejskega aranžmaja, in znamko, ki vsebuje črko „a“ z enakimi prevladujočimi lastnostmi, ki je bila prej registrirana kot znamka Skupnosti za oblačila iz istega razreda, če je celoten vtis spornih znakov zelo podoben in je zadevne proizvode treba šteti za podobne v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, tudi če je njihova podobnost pri obutvi in oblačilih majhna. V zvezi z zadnjim upoštevna javnost namreč lahko meni, da je trgovsko poreklo obutve s prijavljeno znamko isto kot poreklo oblačil prejšnje znamke.

(Glej točke 18, 23, 26 in 27.)
201

Iz izpodbijanih odločb izhaja (točke od 77 do 93 Odločbe 2002/820; točke od 84 do 99 odločb 2003/27 in 2002/894), da je Komisija združljivost obravnavanih shem pomoči presodila glede na izjeme, določene v členu 87(3) ES in glede na pravila Skupnosti, uporabna za regionalne sisteme pomoči (točke 77, 78 in 86 Odločbe 2002/820; točke 84, 85 in 92 odločb 2003/27 in 2002/894, ki se sklicujejo na obvestilo Komisije o metodi uporabe člena 87(3)(a) in (c) za regionalne pomoči (UL 1998, C 212, str.2) in na Smernice iz leta 1998 (glej točko 8, zgoraj)), za pomoči za naložbe (točke 82, 89 in 92 Odločbe 2002/820 in točke 88, 95 in 98 odločb 2003/27 in 2002/894, ki se sklicujejo na Prvo resolucijo Sveta z dne 20. oktobra 1971, predstavnikov vlad držav članic na zasedanju Sveta o splošnih sistemih regionalnih pomoči (UL, C 111, str. 1), na obvestilo Komisije o sistemih regionalnih pomoči (UL 1979, C 31, str. 9) in na obvestilo Komisije o večsektorskem okviru regionalnih pomoči za večje naložbene projekte (UL 1998, C 107, str. 7)), za pomoči za mala in srednja podjetja (MSP) (točki 81 in 88 Odločbe 2002/820, točki 87 in 94 odločb 2003/27 in 2002/894, ki se sklicujejo na obvestilo Komisije o skupnostnem okviru pomoči za MSP (UL 1992, C 213, str. 2)) in za pomoči za podjetja v težavah (točka 93 Odločbe 2002/820 in točka 99 odločb 203/27 in 2002/894, ki se sklicujeta na smernice Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (UL 1994, C 368, str. 12), spremenjenimi s Smernicami iz leta 1998 (UL, C 288, str. 2)).
Ker je vmesna sodba določila obdobje, za katero so tožeče stranke upravičene do odškodnine, njeno sestavo in način, ki mu je treba slediti za izračun natančnega zneska odškodnine za vsako tožečo stranko, je moralo biti prav tako v tem primeru možno spremeniti zneske v zahtevkih vsake tožeče stranke po razglasitvi te sodbe.

V okviru odškodninske tožbe po razglasitvi vmesne sodbe, s katero je Sodišče prve stopnje naložilo Skupnosti povračilo škode, ki jo je utrpelo osebje skupnega podjetja Joint European Torus (JET) zaradi uporabe drugačnega pravnega statusa od statusa začasnega uslužbenca, je treba uvrstitev vsake tožeče stranke v naziv in plačilni razred na začetku obdobja, za katero so upravičene do odškodnine, določiti upoštevajoč njeno dejansko zaposlitev, s tem da je to obdobje dolgo pet let in se začne z dnem začetka veljavnosti najstarejše sklenjene ali podaljšane pogodbe, pri čemer ta datum ne sme biti starejši od petih let.

Sodišče prve stopnje je sicer dejansko omejilo pravice do povračila na obdobje največ petih let, vseeno pa je razsodilo, da bi morale zainteresirane stranke biti zaposlene na podlagi pogodbe začasnega uslužbenca od začetka, se pravi od prve zaposlitve, saj je protipravnost trajala ves čas obstoja JET. Posledično položaj vsake tožeče stranke na začetku obdobja, za katero so upravičene do odškodnine, ne more biti izenačen s tem, kar bi izhajalo iz prve zaposlitve, ampak se mora obravnavati, upoštevajoč to, da bi morala zainteresirana oseba biti od takrat, ko je bila zaposlena kot pogodbeni uslužbenec, zaposlena kot začasni uslužbenec, zaradi česar je treba po potrebi upoštevati doseženo „kariero“ pred začetkom tega obdobja. Tak način „vzpostavitve kariere“ nujno zajema napredovanja, do katerih bi lahko bila upravičena vsaka tožeča stranka.

V zvezi z napredovanji v obdobju, za katero so tožeče stranke upravičene do odškodnine, je Sodišče prve stopnje glede na položaj rednih članov projektne skupine JET dejansko presodilo, da so bile tožeče stranke v diskriminatornem pravnem položaju, ki je podlaga za krivdno protipravno ravnanje, in da so zaradi tega dejstva te utrpele škodo. Posledično je podoben položaj začasnih uslužbencev ESAE za primerjavo za določitev kariernega napredovanja, do katerega bi lahko bile upravičene tožeče stranke in je morda najbolj ugoden, položaj rednih članov projektne skupine JET.

(Glej točke od 49 do 51, 65 in 68.)