Združeni zadevi C-442/03 P in C-471/03 P

P & O European Ferries (Vizcaya) SA

in

Diputación Foral de Vizcaya

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Pomoči, ki jih dodelijo države — Pritožbi — Ničnostni tožbi — Odločba o ustavitvi postopka preizkusa, uvedenega na podlagi člena 88(2) ES — Pojem državne pomoči — Materialna pravnomočnost razsojene stvari — Pomoči, ki jih je mogoče razglasiti za združljive s skupnim trgom — Pomoči socialne narave — Pogoji“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca A. Tizzana, predstavljeni 9. februarja 2006 I - 4849

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. junija 2006 I - 4883

Povzetek sodbe

V primeru, da sodno tajništvo Sodišča prve stopnje po telefaksu ali s katerim drugim tehničnim sredstvom sporočanja na podlagi člena 100(2), drugi pododstavek, Poslovnika Sodišča prve stopnje naslovnika, ki za potrebe postopka pred Sodiščem prve stopnje nima naslova za vročanje v Luxembourgu in ki je v skladu s členom 44(2), drugi pododstavek, tega poslovnika pristal na tak način vročanja, ni obvestilo o vročitvi sodbe ali sklepa, se za zadevno sodbo ali sklep ne more šteti, da je bila naslovniku vročena deseti dan po oddaji na poštnem uradu v Luxembourgu. V takem primeru je datum vročitve te sodbe ali tega sklepa, ki sproži tek pritožbenega roka, tisti datum, ko naslovnik potrdi prejem bodisi s priporočeno pošiljko s povratnico bodisi z osebno dostavo proti potrdilu o prejemu zadevne sodbe ali sklepa, pri čemer ne more biti upoštevano dejstvo, da se je ta naslovnik lahko prej seznanil z odločbo, ki je dostopna na spletni strani Sodišča. (Glej točki 26 in 27.)

Sodba, s katero je sodišče Skupnosti odločbo Komisije, v skladu s katero se posamezno dejanje države članice ne more šteti za državno pomoč, razglasilo za nično, nima le učinka relativne pravnomočnosti, ki preprečuje zgolj vložitev novih tožb z enakim predmetom med istimi strankami, in se opira na isto pravno podlago. Retroaktivna razglasitev ničnosti ima namreč erga omnes učinek glede vseh subjektov, kar ji podeljuje materialno pravnomočnost razsojene stvari, tako da preprečuje, da bi se pravna vprašanja, ki so z njo rešena, spet predložila istemu sodišču in da bi jih to obravnavalo. Ta materialna pravnomočnost razsojene stvari ne zadeva le izreka sodbe, ampak se razteza tudi na obrazložitev sodbe, ki je nujna podlaga njenega izreka, zaradi česar sta nerazdružljiva. Ta materialna pravnomočnost razsojene stvari je vprašanje javnega reda, ki ga mora sodišče obravnavati po uradni dolžnosti. (Glej točke od 41 do 45.)

Presoja dejstev s strani Sodišča prve stopnje, razen v primeru izkrivljanja podatkov, ki so mu predloženi, ne predstavlja pravnega vprašanja, ki je kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe. Sodišče tako sme grajati izkrivljanje podatkov, ki so mu bili predloženi, s strani Sodišča prve stopnje, med drugim kadar to s svojo presojo nadomesti presojo iz sporne odločbe. (Glej točki 60 in 67)

Pravna opredelitev dejstva ali ukrepa s strani Sodišča prve stopnje, kot je vprašanje, ali je treba dopis šteti za obvestitev v smislu člena 88(3) ES, je pravno vprašanje, ki ga je mogoče uveljavljati v pritožbi. (Glej točki 89 in 90.)

Iz strukture člena 88(3) ES, ki vzpostavlja dvostransko razmerje med Komisijo in državo članico, je razvidno, da obveznost priglasitve načrtov za dodelitev ali spremembo državne pomoči velja le za države članice. Zato ni mogoče šteti, da je ta obveznost izpolnjena, kadar priglasitev opravi podjetje, ki je prejelo pomoč. Mehanizem nadzora in preverjanja državnih pomoči, uveden s členom 88 ES, namreč prejemniku pomoči ne nalaga posebne obveznosti. Po eni strani sta obveznost priglasitve in predhodna prepoved izvajanja načrtov pomoči naslovljena na državo članico. Po drugi strani je ta tudi naslovnica odločbe, s katero Komisija ugotovi nezdružljivost pomoči in jo pozove, da jo odpravi v roku, ki ga določi. Zato dejstvo, da na dan, ko je bil Komisiji poslan načrt sporazuma, nobeno zakonodajno besedilo za obvestitev, da je zakonita, ni predpisovalo, da jo mora opraviti zadevna država članica, nima vpliva. Če bi skupnostna ureditev v členu 2(1) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 88 ES določila zahtevo, da je priglasitev dolžnost zadevne vlade, bi se s tem členom le uzakonila sodna praksa Sodišča, ne da bi se karkoli dodalo stanju veljavnega prava. (Glej točki 102 in 103.)