(Glej točke od 36 do 48 in 53.)

(Glej točke od 58 do 60, 66, 67, 69, 70 in 75.)

Kadar ima omejevalni sporazum svetovnih razsežnosti protikonkurenčni cilj, se izvaja na notranjem trgu že zato, ker se kartelni proizvodi prodajajo na tem trgu. Izvedba omejevalnega sporazuma ne pomeni nujno, da ustvarja dejanske učinke. Vprašanje, ali je omejevalni sporazum res konkretno vplival na cene, ki jih zaračunavajo udeleženci, je upoštevno le v okviru določitve teže omejevalnega sporazuma za izračun globe, če se Komisija odloči, da se bo med merili, ki jih lahko upošteva v tem okviru, oprla na to merilo. Koncept izvedbe v bistvu temelji na pojmu podjetja v konkurenčnem pravu, ki mu je treba priznati odločilno vlogo pri določitvi meja krajevne pristojnosti Komisije za uporabo navedenega prava. Natančneje, če je bilo podjetje udeleženo v omejevalnem sporazumu, ki je bil zasnovan zunaj EGP, mora Komisija imeti možnost začeti postopek v zvezi s posledicami, ki jih ima ravnanje tega podjetja na konkurenco na notranjem trgu, in mu naložiti globo, sorazmerno s škodljivostjo tega omejevalnega sporazuma za konkurenco na navedenem trgu.

V zvezi s konkurenco, kadar se podjetja s sedežem zunaj EGP, ki proizvajajo blago, ki se prodaja tretjim osebam v EGP, uskladijo glede cen, ki jih zaračunavajo kupcem s sedežem v EGP, in to uskladitev izvajajo tako, da dejansko prodajajo po usklajenih cenah, sodelujejo pri usklajenih ravnanjih, katerih cilj oziroma posledica je omejevanje konkurence na notranjem trgu v smislu člena 101 PDEU in za katere je Komisija krajevno pristojna, da jih preganja. Kršitev člena 101 PDEU vključuje dva elementa ravnanja, in sicer sklenitev omejevalnega sporazuma in njegovo izvedbo. Če bi bila uporaba prepovedi, določenih v konkurenčnem pravu, odvisna od kraja sklenitve omejevalnega sporazuma, bi bilo to za podjetja očitno sredstvo, s katerim bi se zlahka izognila navedenim prepovedim. To, kar šteje, je torej kraj izvedbe omejevalnega sporazuma.

(Glej točke od 78 do 80 in 88.)

Glej točke od 101 do 103, 126 in 128.)

V zvezi s konkurenco, čeprav pojem enotne in trajajoče kršitve Komisiji omogoča, da v enem samem postopku in eno samo odločbo hkrati obravnava več ravnanj, ki bi jih bilo mogoče obravnavati posamično, pa ne pomeni, da ima Komisija obveznost, da tako ravna. Komisija ima namreč glede obsega postopkov, ki jih začne, diskrecijsko pravico. V zvezi s tem ni dolžna ugotoviti in sankcionirati vseh protikonkurenčnih ravnanj, sodišči Unije pa – čeprav samo za znižanje globe – ne moreta razsoditi, da bi Komisija glede na dokaze, ki jih je imela na voljo, morala dokazati obstoj kršitve v določenem obdobju in za določeno podjetje.

V zvezi s konkurenco, za nadzor zakonitosti odločb, ki jih sprejme Komisija, velja neomejena pristojnost, ki jo sodišču Unije podeljuje člen 31 Uredbe št. 1/2003 v skladu s členom 261 PDEU. Ta pristojnost sodišču omogoča, da preseže le nadzor zakonitosti in nadomesti presojo Komisije s svojo ter tako odpravi, zniža ali zviša naloženo globo ali periodično denarno kazen. Zato mora Splošno sodišče v trenutku, ko bo sprejelo svojo odločitev, v okviru svoje neomejene sodne pristojnosti presoditi, ali je bila zadevnim podjetjem naložena globa, katere višina pravilno izraža težo zadevne kršitve. Čeprav mora Splošno sodišče za določitev zneska globe samo presoditi okoliščine obravnavane zadeve, izvrševanje neomejene pristojnosti pri določanju zneska naloženih glob ne sme povzročiti diskriminacije med podjetji, ki so bila udeležena pri omejevalnem sporazumu, ki je v nasprotju s členom 101(1) PDEU.

Vendar ima Komisija, da bi ohranila polni učinek člena 18(2) in (3) Uredbe št. 1/2003, pravico zavezati podjetje, naj ji posreduje vse potrebne podatke o dejstvih, s katerimi se ta institucija lahko seznani, in ji po potrebi pošlje dokumente, ki jih poseduje, pod enim samim pogojem, da mu ne sme naložiti, naj ji posreduje odgovore, s katerimi bi bilo prisiljeno priznati obstoj kršitve, ki jo mora dokazati Komisija. Podjetje, na katero Komisija naslovi zahtevo po informacijah na podlagi določb člena 18 Uredbe št. 1/2003, je zato dolžno aktivno sodelovati in se lahko kaznuje s posebno globo, določeno v členu 23(1) te uredbe, ki lahko znaša do 1 % njegovega celotnega prometa, če namerno ali iz malomarnosti posreduje napačne ali izkrivljene informacije. Iz tega izhaja, da sme Splošno sodišče pri izvajanju svoje neomejene sodne pristojnosti glede na okoliščine primera upoštevati nesodelovanje podjetja in posledično povečati znesek globe, ki mu je bila naložena za kršitev členov 101 PDEU ali 102 PDEU, če to podjetje za isto ravnanje ni bilo sankcionirano s posebno globo na podlagi določb člena 23(1) Uredbe št. 1/2003.

Tak bi na primer lahko bil primer, kadar podjetje v odgovor na tako zahtevo Komisije v upravnem postopku namerno ali iz malomarnosti ne bi predložilo za določitev zneska globe odločilnih podatkov, ki jih podjetje ima ali bi jih lahko imelo na voljo ob sprejetju izpodbijane odločbe. Čeprav Splošnemu sodišču nič ne preprečuje upoštevanja takih informacij, pa podjetje, ki jih je predložilo v fazi sodnega postopka, s čimer je tako škodovalo cilju in pravilni izvedbi upravnega postopka, kljub temu tvega, da bo Splošno sodišče to okoliščino upoštevalo pri določitvi ustreznega zneska globe.

Okoliščina, da je podjetje priznalo, da je storilo napake, ko je Komisiji predložila podatke, potrebne za izračun vrednosti upoštevne prodaje, saj je vanje vključilo prodajo proizvodov, ki niso kartelni proizvodi, ne omogoča ugotovitve, da to podjetje ni izpolnilo obveznosti sodelovanja, ki izhaja iz določb člena 18 Uredbe št. 1/2003, tako da je to treba upoštevati pri odmeri globe. Zadevno podjetje namreč Komisije ni nameravalo zapeljati v zmoto niti ji ni predložilo neobdelanih podatkov, iz katerih bi morala Komisija izračunati vrednost upoštevne prodaje, ne da bi ji hkrati podalo pojasnila, potrebna za pridobitev razločnih podatkov. Uporabilo je usposobljene zunanje svetovalce, da bi Komisiji lahko predložilo potrebne podatke, vendar jim iz malomarnosti ni pojasnilo razlik med nekaterimi vrstami zadevnih proizvodov. V tej zvezi ni očitno ni imelo interesa, da Komisija prejme nepravilne podatke, ki so vključevali prodajo proizvodov, ki niso kartelni proizvodi, saj so bile te nepravilnosti lahko le v njegovo škodo, ker bi bil zaradi njih znesek globe, ki ji jo je naložila Komisija, povišan.

(Glej točke 156, 157, 165 in od 167 do 172.)