Zadeva C‑344/15

National Roads Authority

proti

The Revenue Commissioners

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložil Appeal Commissioners)

„Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Direktiva 2006/112/ES – Člen 13(1), drugi pododstavek – Dejavnost upravljanja in dajanja cestne infrastrukture na razpolago za plačilo cestnine – Dejavnosti, ki jih oseba javnega prava izvaja kot javni organ – Prisotnost zasebnih subjektov – Znatno izkrivljanje konkurence – Obstoj dejanske ali potencialne konkurence“

Povzetek – Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 19. januarja 2017

Usklajevanje davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Davčni zavezanci – Organizacije javnega prava – Obravnava, kot da niso davčni zavezanci, pri dejavnostih, ki jih opravljajo kot organi oblasti – Izjeme – Davčna zavezanost v primeru znatnega izkrivljanja konkurence – Obseg – Dejavnost upravljanja in dajanja cestne infrastrukture na razpolago za plačilo cestnine – Prisotnost zasebnih subjektov – Izključitev

(Direktiva Sveta 2006/112, člena 2(1) in (9) ter 13(1), prvi in drugi pododstavek)

Člen 13(1), drugi pododstavek, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, ni mogoče šteti, da oseba javnega prava, ki izvaja dejavnost, ki zajema zagotavljanje dostopa do ceste za plačilo cestnine, konkurira zasebnim subjektom, ki pobirajo cestnino na drugih cestninskih cestah v skladu s sporazumom z zadevno osebo javnega prava na podlagi nacionalnih zakonodajnih določb.

Spomniti je treba, da člen 13(1), drugi pododstavek, te direktive določa omejitev pravila o nezavezanosti oseb javnega prava za plačilo DDV za dejavnosti ali transakcije, ki jih te izvajajo kot javni organi, določenega v členu 13(1), prvi pododstavek, navedene direktive. Namen prvonavedene določbe je tako ponovno vzpostaviti splošno pravilo iz členov 2(1) in 9 te direktive, v skladu s katerim je vsaka gospodarska dejavnost načeloma obdavčena z DDV in ki ga torej ni mogoče razlagati ozko (glej po analogiji sodbo z dne 4. junija 2009, SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft, C‑102/08, EU:C:2009:345, točke od 67 do 68). Vendar to ne pomeni, da je treba člen 13(1), drugi pododstavek, Direktive o DDV razlagati tako, da izjema od zavezanosti za DDV, ki je v členu 13(1), prvi pododstavek, te direktive določena za osebe javnega prava, ki delujejo kot javni organi, ne bi imela polnega učinka (glej v tem smislu sodbi z dne 20. novembra 2003, Taksatorringen, C‑8/01, EU:C:2003:621, točke od 61 do 62, in z dne 25. marca 2010, Komisija/Nizozemska, C‑79/09, neobjavljena, EU:C:2010:171, točka 49).

Kot izhaja iz člena 13(1), drugi pododstavek, Direktive o DDV in sodne prakse, ki se nanaša na to določbo, se za uporabo te določbe predpostavlja, po eni strani, da izvajanje zadevne dejavnosti dejansko ali potencialno konkurira dejavnosti zasebnih subjektov, in da različno obravnavanje teh dveh dejavnosti z vidika DDV, po drugi strani, povzroči znatno izkrivljanje konkurence, kar je treba oceniti ob upoštevanju gospodarskih okoliščin. Iz tega izhaja, da zgolj prisotnost zasebnih subjektov na trgu, brez upoštevanja dejstev, objektivnih indicev in analize tega trga, ne more dokazovati niti obstoja dejanske ali potencialne konkurence niti njenega znatnega izkrivljanja.

(Glej točke 36, 37, 43, 44 in 51 ter izrek.)