Tako se pojasnilo iz drugega stavka navedene točke nanaša zlasti na primere prenosa sredstev iz ene obstoječe pravne osebe na drugo pravno osebo, novoustanovljeno ali obstoječo. Torej se gospodarska enota, v katero so bila pridobljena sredstva na novo vključena, glede na okoliščine lahko opredeli za novo podjetje. Kar zadeva pravno osebo, ki je prenesla sredstva, pa je bil cilj take transakcije lahko prav njeno reševanje. V primeru prenosa sredstev namreč subjekt, v okvir katerega spadajo gospodarske dejavnosti, ki jih ohrani družba prenosnica, ni tisti, ki se lahko opredeli za novoustanovljeno podjetje, temveč je to subjekt, v okvir katerega spadajo gospodarske dejavnosti družbe prevzemnice, v katero so bila prenesena sredstva vključena. Poleg tega je normalno in razumno, da podjetje v težavah prenese nekatera sredstva in osredotoči svojo dejavnost na svojo osrednjo dejavnost, bodisi geografsko ali sektorsko, da bi izboljšalo svoje možnosti gospodarskega okrevanja.

V skladu s točko 12 Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah na novo ustanovljeno podjetje ni upravičeno do pomoči za reševanje in prestrukturiranje, tudi če je njegov začetni finančni položaj negotov. To zlasti velja v primeru, ko po likvidaciji prej obstoječega podjetja ali po prevzemu zgolj njegovih sredstev nastane novo podjetje. Namen te točke je preprečiti, da bi se ustanavljala podjetja, ki niso sposobna preživeti, ali deficitarne dejavnosti, ki bi bili od ustanovitve odvisni od javne pomoči.

Pomoči za reševanje podjetij v težavah imajo – tako zaradi omejitve mogočih ukrepov, in sicer garancij za posojila ali posojil, kot tudi zaradi svoje začasnosti in reverzibilnosti, in sicer prenehanje garancije in vračilo posojila čez največ šest mesecev, razen v primeru, kadar se v tem roku predloži načrt za prestrukturiranje ali likvidacijo ter omejitve zgolj na ukrepe, ki so potrebni za začasno preživetje zadevnega podjetja – zelo omejene učinke na notranji trg. Ti omejeni učinki in nujnost pomoči za reševanje utemeljujejo, da jih Komisija običajno preuči v poenostavljenem postopku v skladu s točko 30 Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah in da si prizadeva sprejeti odločitev v enomesečnem roku, kadar pomoči izpolnjujejo nekatera merila. Upoštevanje kumulativnega učinka vseh domnevno nezakonitih prejšnjih pomoči pa bi onemogočilo spoštovanje tega roka ter torej ne bi bilo združljivo z nujnostjo te preučitve in omejenimi vplivi teh pomoči na konkurenco.

Poleg tega bi upoštevanje prejšnjih pomoči, ki niso pomoči, opredeljene v točki 23 Smernic – ki so že bile predmet negativnega sklepa Komisije – Komisijo obvezovalo, da hkrati preuči navedene prejšnje pomoči, opredelitev katerih za pomoči in za nezakonite pomoči bi lahko bila med njo in zadevno državo članico sporna in ki bi morale biti, če bi bilo to potrebno, predmet ločenega postopka in ločenega sklepa. To bi lahko na koncu privedlo bodisi do zavrnitve pomoči za reševanje na podlagi površinske preučitve prejšnjih pomoči, za katere bi se lahko naknadno izkazalo, da so zakonite ali da ne pomenijo pomoči, bodisi do nepotrebnega odloga sprejetja sklepa o pomoči za reševanje. Zato je tudi tak način postopanja nezdružljiv z zahtevami, ki izhajajo iz načela pravne varnosti.

(Glej točki 52 in 53.)