ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-683/15, Freistaat Bayern/Evropska komisija

(Zadeva C-167/19 P)

(2019/C 131/40)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: K. Herrmann, T. Maxian Rusche, P. Němečková, agenti)

Druga stranka v postopku: Freistaat Bayern

Predlog

Komisija predlaga, naj se:

— izpodbijana sodba razveljavi;

— prvi tožbeni razlog iz tožbe pred Splošnim sodiščem razglasi za neutemeljenega;

— zadeva vrne Splošnemu sodišču, da preuči druge tožbene razloge;

— tožeči stranki v postopku na prvi stopnji naloži stroške tega postopka ter pritožbenega postopka oziroma, podredno, v primeru vrnitve zadeve Splošnemu sodišču v ponovno odločanje, pridrži odločitev v zvezi s stroški postopka na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog:

Splošno sodišče je v točkah od 60 do 67 izpodbijane sodbe pri opredelitvi zahtev, ki morajo veljati za vsebino sklepa o začetku postopka, napačno razlagalo in uporabilo člen 108(2) PDEU in člen 6(1) Uredbe št. 659/1999 (1) ter iz njiju izhajajočo sodno prakso Sodišča Unije: vir financiranja pomoči je v sklepu o začetku postopka določen le izjemoma in v posebnih okoliščinah.

Drugi pritožbeni razlog:

Splošno sodišče je v točkah od 53 do 58 in 62 izpodbijane sodbe napačno razlagalo sklep o začetku postopka in pri tem ni podalo obrazložitve ter ni odgovorilo na trditve Komisije; dejansko naj bi sklep o začetku postopka vključeval proračunsko financiranje.

Tretji pritožbeni razlog:

Splošno sodišče je v točkah 70 in 71 izpodbijane sodbe napačno razlagalo člen 263, drugi odstavek, PDEU in iz njega izhajajočo sodno prakso Sodišča Unije, s tem, da je izhajalo iz dejstva, da gre pri pravicah do sodelovanja tretjih strank za bistveno postopkovno zahtevo v smislu člena 263, drugi odstavek, PDEU.

Četrti pritožbeni razlog

Splošno sodišče je v točkah od 72 do 75 izpodbijane sodbe napačno razlagalo pravico do sodelovanja iz člena 108(2) in (3) PDEU ter člena 6(1) Uredbe št. 659/1999, vključno s sodno prakso sodišča Unije o posledicah kršitve pravice do sodelovanja, s tem, da je ugotovilo, da bi lahko odgovor zainteresiranih strank na vprašanje, ali proračunsko financiranje pomeni državno pomoč, spremenil izid postopka. V tem okviru je Splošno sodišče napačno razlagalo tudi pojem državnega sredstva iz člena 107(1) PDEU in pojma obstoječe pomoči iz člena 108(1) PDEU ter izkrivilo dejstva ugotovljena v izpodbijanem sklepu, ki so mu bila predložena, in ni obravnavalo trditev, ki jih je Komisija predložila Splošnemu sodišču.

(1) Uredba Sveta (ES) 659/1999 dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 8, zvezek 1, str. 339).
—

Člen 41 Listine, člen 16 Evropskega kodeksa dobrega ravnanja javnih uslužbencev in člen 8 Sklepa predsedstva Evropskega parlamenta z dne 29. marca 2004 o izvajanju Uredbe (ES) št. 2004/2003 Evropskega parlamenta in Sveta o predpisih, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravilih glede njihovega financiranja (1) so bili kršeni, ker je Splošno sodišče menilo, da je bilo odločanje služb Parlamenta mogoče nadomestiti s sklepom predsedstva Parlamenta;
C 112/33

Pritožba, ki jo je Axa Mediterranean Holding, S.A. vložila 25. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 15. novembra 2018 v zadevi T-405/11, Axa Mediterranean/Komisija

(Zadeva C-54/19 P)

(2019/C 112/39)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: Axa Mediterranean Holding, S.A. (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča z dne 15. novembra 2018 naj se razveljavi;

— ničnostni tožbi naj se ugodi in naj se dokončno za nično razglasi izpodbijana odločba; in

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je 15. novembra 2018 izreklo sodbo v zadevi T-219/10 RENV, World Duty Free Group, S.A./Evropska komisija (1) zoper katero je vložena ta pritožba. S sodbo je bila zavrnjena tožba pritožnice zoper odločbo Evropske komisije z dne 28. oktobra 2009 (2) o finančnem dobrem imenu, ki je urejen v členu 12(5) španskega zakona o davku od dohodkov pravnih oseb.

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja en razlog, ki se nanaša na napačno uporabo prava, ki je podana pri izpodbijani sodbi kar zadeva razlago člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s pojmom „selektivnost.“

V pritožbi se zlasti zatrjuje, da je v izpodbijani sodbi napaka pri:

— določitvi referenčnega sistema v prvi fazi analize selektivnosti;

— določitvi cilja, na podlagi katerega je treba primerjati različne dejanske in pravne položaje, v drugi fazi analize selektivnosti;

— posledično je napaka tudi pri razdelitvi dokaznega bremena in pri uporabi načela sorazmernosti;

— podredno, analizi v zvezi z domnevnim neobstojem dokaza vzročnosti med nezmožnostjo podjetij, da se v tujini združijo, in pridobitvijo deležev v tujini; in

— podredno, pri zavrnitvi ločljivosti ukrepa glede na odstotek nadzora.

— Poleg tega, da je v sodbi podano pravno nepravilno razlogovanje, je glede različnih teh točk razlogovanje iz odločbe v njej nadomeščeno z ločenim in lastnim razlogovanje, tako da je podana dodatna napačna uporaba prava.

(1) Sodba z dne 15. novembra 2018, World Duty Free Group/Komisija (T-219/10 RENV, EU:T:2018:784)

(2) Odločba Komisije 2011/5/ES z dne 28. oktobra 2009 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill) za prevzeme tujih deležev C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) Španije (UL L 7, 2011, str. 48).
6.

Ali členi 2, 3 in 6 PEU, člena 8 in 126 PDEU, člena 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 10 in 15 Evropskega stebra socialnih pravic nasprotujejo nacionalni določbi, kakršen je člen 1(489) zakona št. 147/2013, ki v okoliščinah, navedenih v določbi, italijanskemu upravnemu organu dopušča, da zmanjša plačilo njegovim zaposlenim in pogodbenim delavcem, ki so imetniki pokojninskih pravic iz socialnega varstva, ter te delavce sankcionira iz razlogov, povezanih z razpoložljivostjo drugih premoženjskih virov, in jih tako odvrne od podaljšanja delovnega obdobja, zasebne poslovne iniciative ter ustvarjanja in akumulacije zasebnega premoženja, kar so dragocena državna sredstva?
1.

Ali je treba člen 56 PDEU in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (1) ter Direktivo 2014/67/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES (2) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni določbi, ki za kršitve formalnih obveznosti v primeru čezmejnega dela delavcev, kot so opustitev hrambe plačnih dokumentov ali dokumentov o socialni varnosti ali opustitev prijave osrednji koordinacijski enoti, določa naložitev zelo visokih glob, zlasti visoke najnižje globe, ki se izrekajo kumulativno glede na število prizadetih delavcev?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale ordinario di Roma (Italija) 12. decembra 2018 – Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.)/Soundreef Ltd

(Zadeva C-781/18)

(2019/C 112/26)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale ordinario di Roma

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.)

Tožena stranka: Soundreef Ltd

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Direktivo 2014/26/EU (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu zakonu, ki dostop na trg posredovanja avtorskih pravic ali podeljevanja licenc uporabnikom pridržuje samo subjektom, ki so v skladu z opredelitvijo iz iste direktive opredeljeni kot organizacije za kolektivno upravljanje pravic, in izključuje tiste subjekte, ki so opredeljeni kot neodvisni subjekti za upravljanje in so ustanovljeni v isti ali v drugih državah članicah?

(1) Direktiva 2014/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic ter izdajanju več ozemeljskih licenc za pravice za glasbena dela za spletno uporabo na notranjem trgu (UL 2014, L 84, str. 72).
1.

Ali je treba Uredbo št. 261/2004 (1) razlagati tako, da ima potnik pravico do ponovne odškodnine v smislu člena 7(1), če je prejel odškodnino zaradi odpovedi leta, dejanski letalski prevoznik, ki opravlja na novo rezervirani let je isti kot v primeru odpovedanega leta ter ima tudi let, ki je bil rezerviran po odpovedanem letu, glede na prihod po voznem redu tako zamudo, da je potnik zaradi nje upravičen do odškodnine?
1.

Ali gre pri pisno dogovorjeni zagotovitvi programske opreme enega nosilca javne oblasti drugemu nosilcu javne oblasti, ki je povezana z dogovorom o sodelovanju, za „javno naročilo“ v smislu člena 2(1), točka 5, Direktive 2014/24/EU (1) oziroma za – vsaj sprva, ne glede na člen 12(4), točke od (a) do (c) – pogodbo v smislu člena 12(4) te direktive, ki spada na področje uporabe te direktive, če prevzemnik programske opreme za programsko opremo sicer ni dolžan plačati niti določene cene niti mu ni treba povrniti stroškov, vendar pa dogovor o sodelovanju, povezan z zagotovitvijo programske opreme, določa, da vsaka stranka tega sodelovanja – in s tem tudi prevzemnik programske opreme – drugi stranki brezplačno da na razpolago morebitne prihodnje izpopolnitve programske opreme, ki pa jih ni treba obvezno razviti?
1.

a) Ali izvede izvajalec storitve gostovanja in deljenja z drugimi, preko katere dajejo uporabniki datoteke z avtorskopravno varovanimi vsebinami javnosti na voljo brez dovoljenja imetnikov pravic, dejanje priobčitve v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES (1), če — se postopek nalaganja izvaja samodejno in brez predhodnega vpogleda ali nadzora upravljavca, — izvajalec v pogojih uporabe opozarja, da je prepovedana objava vsebin, s katerimi se kršijo avtorske pravice, — z izvajanjem storitve ustvarja prihodke, — se storitev uporablja za namene zakonite uporabe, vendar izvajalec ve, da je razpoložljivih tudi veliko število vsebin, s katerimi se kršijo avtorske pravice (več kot 9 500 del), — izvajalec ne zagotavlja kazala in funkcije iskanja, vendar tretje osebe neomejene povezave za prenos, ki jih zagotavlja, vključujejo v zbirke povezav na spletu, ki vsebujejo informacije o vsebini datotek in omogočajo iskanje po določenih vsebinah, — zaradi sistema plačila nadomestila za prenose, ki je odvisno od povpraševanja, ustvarja spodbudo za nalaganje avtorskopravno varovanih vsebin, do katerih bi lahko uporabniki sicer dostopali samo odplačno, in — se z omogočanjem anonimnega nalaganja datotek povečuje verjetnost, da uporabniki za kršitve avtorskega prava ne bodo odgovarjali? b) Ali se ta presoja spremeni, če se preko storitve gostovanja in deljenja z drugimi v obsegu od 90 do 96 % celotne uporabe dajejo na voljo ponudbe, s katerimi se kršijo avtorske pravice?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský súd Trnava (Slovaška) 21. decembra 2018 – DHL Logistics (Slovaška), spol. s r.o./Finančné riaditeľstvo SR

(Zadeva C-810/18)

(2019/C 82/17)

Jezik postopka: slovaščina

Predložitveno sodišče

Krajský súd Trnava

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: DHL Logistics (Slovaška), spol. s r.o.

Tožena stranka: Finančné riaditeľstvo SR

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba tarifno podštevilko kombinirane nomenklature 8525 80 91 iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 (1) z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kot je opredeljena v pojasnjevalnih opombah, objavljenih leta 2011 (2) v skladu z navedeno uredbo (sporočilo Komisije 2011/C 137/01), razlagati tako, da je mogoče pod navedeno tarifno podštevilko uvrstiti tudi blago, kot so digitalne video snemalne kamere iz obravnavane zadeve, čeprav omogočajo le snemanje in shranjevanje video posnetkov z ločljivostjo, nižjo od 800 x 600 slikovnih pik, natančneje 720 x 576 slikovnih pik, glede na to, da je njihova druga funkcija, to je snemanje in shranjevanje mirujočih slik, omejena na ločljivost 1 600 x 1 200 slikovnih pik (1,92 milijona slikovnih pik)?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382.

(2) UL C 137, 201, str. 1.
1.

Ali je v okoliščinah, kakršne so v obravnavani zadevi, ko fizična oseba opravlja ekonomsko dejavnost z opravljanjem več svobodnih poklicev in z oddajanjem nepremičnine v najem, s čimer trajno dosega dohodek, z določbami člena 288[(1)], točka 4, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, objavljene v Uradnem listu Evropske unije (UL EU), serija L, št. 347, z dne 11. decembra 2006 (1), naložena identifikacija določene poslovne dejavnosti kot glavne dejavnosti za namen preverjanja, ali se dajanje v najem lahko opredeli kot njena postranska transakcija, in v primeru pritrdilnega odgovora, na podlagi katerih meril se lahko identificira navedena glavna dejavnost, ali pa je treba [zgoraj navedene določbe] razlagati tako, da so „glavna dejavnost“ vse poslovne dejavnosti, ki skupaj tvorijo ekonomsko dejavnost fizične osebe?
3.

Ali se znamka, ki ni registrirana samo za proizvode, temveč tudi za dele teh proizvodov, uporablja tako, da se ohranjajo pravice, ki iz nje izhajajo, tudi za proizvode, če se ti proizvodi sicer več ne prodajajo, kar pa ne velja za dodatke in nadomestne dele, ki jih označuje znamka, za proizvode, ki so se prodajali in so bili z znamko označeni v preteklosti?
C 35/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgija) 14. novembra 2018 – X/Belgische Staat

(Zadeva C-706/18)

(2019/C 35/14)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X

Tožena stranka: Belgische Staat

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Direktiva 2003/86/ES (1) – ob upoštevanju člena 3(5) in cilja te direktive, zlasti določitve pogojev za izvajanje pravice do združitve družine – nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero se člen 5(4) iste direktive razlaga tako, da so nacionalni organi dolžni, če odločba ni izdana v predpisanem roku, zadevni osebi po uradni dolžnosti izdati dovoljenje za prebivanje, ne da bi se prej ugotovilo, ali ta oseba v skladu s pravom Unije dejansko izpolnjuje pogoje za prebivanje v Belgiji?

(1) Direktiva Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (UL L 251, str. 12).
1.

Ali se z določbo člena 44(1)(b) zakona št. 4111/2013 v različici, ki je veljala v proračunskem letu 2013 (za leto 2012), v skladu s katerim so dajatve na luksuzno blago oproščeni lastniki ali imetniki avtomobilov za zasebno rabo (z delovno prostornino motorja, ki je enaka ali večja od 1 929 kubičnih centimetrov), starejših od desetih let, pri čemer se upošteva leto prve uporabe v Grčiji, ne pa leto njihove morebitne predhodne (prve) uporabe v drugi državi članici Evropske unije, vzpostavlja dajatev z enakim učinkom kot carina med državami članicami Evropske unije v smislu določb členov od 28 do 30 Pogodbe o delovanju Evropske unije?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Grondwettelijk Hof (Nizozemska) 25. oktobra 2018 – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone/Ministerraad

(Zadeva C-667/18)

(2019/C 25/27)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Grondwettelijk Hof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone

Tožena stranka: Ministerraad

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pojem „sodni postopek“ iz člena 201(1)(a) Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (1) razlagati tako, da obsega postopke zunajsodne in sodne mediacije, kot so določeni v členih od 1723/1 do 1737 belgijskega Gerechtelijk Wetboek (zakonik o sodiščih)?

(1) UL L 335, str. 1.
Pritožba, ki jo je Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH vložila 11. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 11. julija 2018 v zadevi T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Evropska komisija

(Zadeva C-568/18 P)

(2019/C 16/36)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (zastopnika: S. Altenschmidt, D. Jacob, Rechtsanwälte)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj

— sodbo Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 v zadevi T-643/13 razveljavi;

— odločbo Komisije z dne 15. septembra 2013 z oznako GestDem 2013/1504 razglasi za nično;

— podredno razveljavi sodbo Splošnega sodišča in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica uveljavlja te pritožbene razloge:

1. Splošno sodišče ni izpolnilo zahtev iz Uredbe (ES) št. 1367/2006 (1) za zavrnitev prostega dostopa do okoljskih informacij. Zavrnitveni razlog iz člena 4(2), prva alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001 (2) v povezavi s členom 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 ob upoštevanju določb Aarhuške konvencije je razlagalo preširoko. Splošno sodišče je napačno izhajalo iz načela, da so informacije o učinkovitosti glede emisij ogljika industrijskega obrata občutljive poslovne informacije.

2. Splošno sodišče je zanikalo obstoj okoljskih informacij o emisijah, s čimer je kršilo člen 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 in člen 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001.

3. Splošno sodišče poleg tega tudi ni zadostno upoštevalo prevladujoči javni interes za dostop do zadevnih okoljskih informacij, na katerega se je sklicevala pritožnica.

(1) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).

(2) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).
Tožba, vložena 12. oktobra 2018 – Evropska komisija/Romunija

(Zadeva C-638/18)

(2018/C 445/14)

Jezik postopka: romunščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Nicolae, K. Petersen, agenta)

Tožena stranka: Romunija

Predlog tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da s tem, da sistematično in dolgotrajno leta 2007 ni spoštovala dnevnih mejnih vrednosti za PM10, in s tem, da od leta 2007 do vključno leta 2014, z izjemo leta 2013, sistematično in dolgotrajno ni spoštovala letnih mejnih vrednosti za koncentracije PM10, v območju RO32101 Bukarešta, Romunija ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 13(1) v povezavi s prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES (1);

— ugotovi naj se, da kar zadeva območje RO32101 Bukarešta, Romunija od 11. junija 2010 ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1) v povezavi s prilogo XV, del A, k Direktivi 2008/50/ES, zlasti obveznosti, ki je določena v drugem odstavku, in sicer zagotoviti, da bo obdobje preseganja mejnih vrednosti PM10 čim krajše;

— Romuniji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Od leta 2007 so bile v območju RO32101 Bukarešta, sistematično in dolgotrajno presežene dnevne mejne vrednosti koncentracije PM10. Poleg tega so bile od leta 2007 do vključno leta 2014, z izjemo leta 2013, v tem območju presežene letne mejne vrednosti za koncentracije PM10. Ti presežki zadostujejo za ugotovitev kršitve določb iz člena 13(1) Direktive 2008/50/ES v povezavi z določbami iz priloge XI k tej direktivi.

Kljub tem preseganjem Romunija ni pripravila načrtov za kakovost zraka, ki bi odražali določbe iz člena 23(1) Direktive, zlasti obveznosti sprejetja ustreznih ukrepov, da bi bilo obdobje preseganja mejnih vrednosti PM10 čim krajše. Ta kršitev izhaja iz daljšega obdobja, med katerim je bilo zabeleženo preseganje, dolgih rokov, ki so bili določeni za prenehanje preseganja, neobstoja nekaterih elementov, ki so določeni v prilogi XV, del A, k direktivi, ter iz dejstva, da se pri načrtih ne upoštevajo vsi glavni razlogi za preseganje mejnih vrednosti in da ti ne predvidevajo niti zadostnih obveznih ukrepov za zagotovitev spoštovanja mejnih vrednosti.

(1) UL 2008 L 152, str. 1.
1.

Ali je treba člena 5 in 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 (1) razlagati tako, da pomenita, da so letalski potniki upravičeni do odškodnine v skladu z Uredbo več kot enkrat na podlagi iste rezervacije, kadar je dejanski letalski prevoznik potnike preusmeril na let, ki je bil odpovedan ali imel več kot tri ure zamude, kar posledično pomeni, da odškodnina iz člena 7 Uredbe ni pavšalna, temveč odvisna od števila odpovedi ali obsega odpovedi in potemtakem zamude?
1.

Ali je treba pojem „biocidni proizvod“ iz člena 3 Uredbe št. 528/2012 (1) razlagati tako, da se nanaša tudi na sredstva, ki so sestavljena iz ene ali več vrst bakterij, encimov ali drugih sestavin – ob upoštevanju, da zaradi svojega specifičnega delovanja ne vplivajo neposredno na škodljive organizme, čemur so namenjeni, ampak na obstoj ali ohranitev morebitnega življenjskega okolja tega škodljivega organizma – in katere zahteve za delovanje je treba torej postaviti v takem primeru?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Session, Edinburgh (Združeno kraljestvo) 3. oktobra 2018 – Andy Wightman in drugi/Secretary of State for Exiting the European Union

(Zadeva C-621/18)

(2018/C 445/12)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Session, Edinburgh

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožniki: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

Nasprotna stranka: Secretary of State for Exiting the European Union

Dodatni stranki: Chris Leslie, Tom Brake

Vprašanje za predhodno odločanje

Če je država članica na podlagi člena 50 Pogodbe o Evropski uniji Evropski svet uradno obvestila, da namerava izstopiti iz Evropske unije, ali pravo EU dopušča, da ta država članica to uradno obvestilo enostransko prekliče, in če to dopušča, kakšni so pogoji za preklic in kakšne so posledice glede neizstopa te države članice iz Evropske unije?
1.

Ali je v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, v katerih organizacija proizvajalcev v smislu členov 11(1) in 15 Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo (Uredba št. 2200/96) (1) dobavi blago proizvajalcem, ki so njeni člani, in za to od proizvajalcev prejme plačilo, ki je nižje od nakupne cene, a) podana menjava z gotovinskim doplačilom, ker so se proizvajalci v zameno za dobavo v pogodbi, ki so jo sklenili z organizacijo proizvajalcev, zavezali, da ji bodo v roku za namensko uporabo dobavljali sadje in zelenjavo, tako da je davčna osnova dobave nakupna cena za investicijsko blago, ki jo je organizacija proizvajalcev plačala preddobaviteljem? b) znesek, ki ga operativni sklad za dobavo dejansko plača organizaciji proizvajalcev, v celoti „subvencija, ki je neposredno povezana s ceno takšnih dobav“ v smislu člena 11(A)(1)(a) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (77/388/EGS) (Direktiva 77/388/EGS) (2), tako da je v davčno osnovo vključena tudi finančna pomoč v smislu člena 15 Uredbe št. 2200/96, ki je bila operativnemu skladu odobrena na podlagi operativnega programa?