ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 45/6

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. novembra 2013 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

(Zadeva C-576/11) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 91/271/EGS - Čiščenje komunalne odpadne vode - Sodba Sodišča o ugotovitvi neizpolnitve obveznosti - Neizvršitev - Člen 260 PDEU - Denarne sankcije - Naložitev plačila periodične denarne kazni in pavšalnega zneska)

2014/C 45/11

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: O. Beynet, B. Simon in E. Manhaeve, agenti)

Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnika: P. Frantzen in C. Schiltz, agenta)

Intervenientka v podporo tožene stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: S. Behzadi-Spencer, C. Murrell in S. Ford, agenti)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nepopolna izvršitev sodbe Sodišča z dne 23. novembra 2006 v zadevi Komisija proti Luksemburgu (C-452/05) v zvezi z neizvršitvijo prenosa Direktive Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (91/271/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, stran 26) – Nepravilna uporaba člena 5(4) zgoraj navedene Direktive.

Izrek

1. Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo vseh ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe z dne 23. novembra 2006 v zadevi Komisija proti Luksemburgu (C-452/05), ni izpolnilo obveznosti iz člena 260(1) PDEU.

2. Veliko vojvodstvo Luksemburg mora Evropski komisiji na račun „Lastna sredstva Evropske unije“ plačati pavšalni znesek 2 000 000 EUR.

3. Če neizpolnitev obveznosti, ugotovljena v točki 1, na dan razglasitve te sodbe še vedno traja, mora Veliko vojvodstvo Luksemburg Evropski komisiji na račun „Lastna sredstva Evropske unije“ plačati denarno kazen v višini 2 800 EUR za vsak dan zamude pri izvršitvi ukrepov, potrebnih za uskladitev z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Luksemburgu, od dneva izdaje sodbe v tej zadevi do popolne uskladitve z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Luksemburgu.

4. Velikemu vojvodstvu Luksemburg se naloži plačilo stroškov.

5. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

(1) UL C 39, 11.2.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 344/17

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. septembra 2013 – Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS proti Evropski agenciji za kemikalije (ECHA), Evropski komisiji, Kraljevini Nizozemski

(Zadeva C-626/11 P) (1)

(Pritožba - Evropska agencija za kemikalije (ECHA) - Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij - Uredba (ES) št. 1907/2006 (Uredba REACH) - Člena 57 in 59 - Snovi, ki so predmet avtorizacije - Opredelitev akrilamida kot snovi, ki vzbuja veliko skrb - Vključitev na seznam kandidatnih snovi - Objava seznama na internetni strani ECHA - Ničnostna tožba, vložena pred to objavo - Dopustnost)

2013/C 344/27

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS (zastopnika: R. Cana in K. Van Maldegem, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Evropska agencija za kemikalije (ECHA) (zastopniki: M. Heikkilä in W. Broere, agenta, skupaj z J. Stuyckom, odvetnikom), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: C. Wissels in B. Koopman, agenta), Evropska komisija (zastopnika: P. Oliver in E. Manhaeve, agenta)

Predmet

Pritožba zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 21. septembra 2011 v zadevi Polyelectrolyte Producers Group in SNF SAS proti ECHA (T-1/10), s katerim je bila kot nedopustna zavržena ničnostna tožba zoper odločbo Evropske agencije za kemikalije (ECHA) z dne 7. December 2009, s katero je bilo v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1907/2006 Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1) ugotovljeno, da je akrilamid (ES št. 201-173-7) snov, ki izpolnjuje merila iz člena 59 te uredbe – Akt, zoper katerega je mogoče vložiti pravno sredstvo

Izrek

1. Sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 21. septembra 2011 v zadevi PPG in SNF proti ECHA (T-1/10) se razveljavi.

2. Obravnavana zadeva se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

3. Odločitev o stroških se pridrži.

(1) UL C 39, 11.2.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 344/6

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. septembra 2013 – Evropska komisija proti Italijanski republiki

(Zadeva C-236/11) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Obdavčenje - TVA - Direktiva 2006/112/ES - Členi od 306 do 310 - Posebna ureditev za potovalne agente - Neskladja med jezikovnimi različicami - Nacionalna zakonodaja, ki določa uporabo posebne ureditve za osebe, ki niso potniki - Pojma „potnik“ in „naročnik“)

2013/C 344/06

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Soulay in D. Recchia, agenta)

Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, skupaj z G. De Bellis, avvocato dello Stato)

Intervenientke v podporo tožene stranke: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, T. Müller in J. Očková, agenti), Helenska republika (zastopnik: E.-M. Mamouna, agent), Kraljevina Španija (zastopnik: S. Centeno Huerta, agent), Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in J.-S. Pilczer, agenta), Republika Poljska (zastopnika: M. Szpunar in B. Majczyna, agenta), Republika Finska (zastopnik: J. Heliskoski, agent)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov od 306 do 310 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Nacionalna zakonodaja, ki določa uporabo posebne ureditve obdavčenja potovalnih agentov za storitve, ki jih opravijo v korist upravičencev, ki niso potniki

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila Italijanska republika.

3. Češka republika, Helenska republika, Kraljevina Španija, Francoska republika, Republika Poljska in Republika Finska nosijo svoje stroške.

(1) UL C 238, 13.8.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 260/3

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 18. julija 2013 – Fédération internationale de football association (FIFA) proti Evropski komisiji, Kraljevini Belgiji, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

(Zadeva C-204/11 P) (1)

(Pritožba - Razširjanje televizijskih programov - Direktiva 89/552/EGS - Člen 3a - Ukrepi, ki jih je Kraljevina Belgija sprejela v zvezi z dogodki velikega pomena za družbo te države članice - Svetovno prvenstvo v nogometu - Sklep, ki ukrepe razglaša za združljive s pravom Unije - Obrazložitev - Člena 43 ES in 49 ES - Lastninska pravica)

2013/C 260/04

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnik: Fédération internationale de football association (FIFA) (zastopnika: A. Barav in D. Reymond, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopniki: E. Montaguti in N. Yerrell, agenta, skupaj z M. Gray, barrister), Kraljevina Belgija (zastopniki: C. Pochet in M. J.-C. Halleux, agenta, skupaj z A. Joachimowicz in J. Stuyck, odvetnika), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: S. Ossowski in J. Beeko, agenta, skupaj z T. de la Mare, QC)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 17. februarja 2011 v zadevi Fédération Internationale de Footbal Association (FIFA) proti Komisiji (T-385/07), s katero je bila zavrnjena ničnostna tožba zoper Sklep Komisije z dne 25. junija 2007 o združljivosti ukrepov, ki jih sprejme Belgija v skladu s členom 3a(1) Direktive Sveta 89/552/EGS z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov, s pravom Skupnosti (2007/479/ES) (UL L 180, str. 24)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Fédération internationale de football association (FIFA) se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 232, 6.8.2011.
1.

Člen 2(1) Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav v povezavi z uvodno izjavo 9 te direktive je treba razlagati tako, da se ta direktiva ne uporablja za državljana tretje države, ki je zaprosil za mednarodno zaščito v smislu Direktive Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah, in sicer v obdobju od vložitve navedene prošnje do sprejetja odločbe o tej prošnji na prvi stopnji, ali če je tak primer, do odločitve o pravnem sredstvu, vloženem zoper navedeno odločbo.
SL Uradni list Evropske unije C 225/15

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos proti Ypourgos Ygeias & Pronoias

(Zadeva C-575/11) (1)

(Priznavanje diplom in nazivov - Direktiva 2005/36/ES - Poklic fizioterapevta - Delno in omejeno priznavanje poklicnih kvalifikacij - Člen 49 PDEU)

2013/C 225/24

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos

Tožena stranka: Ypourgos Ygeias & Pronoias

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Symvoulio tis Epikrateias – Razlaga člena 49 PDEU, Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (89/48/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 337) in Direktive Sveta 92/51/EGS z dne 18. junija 1992 o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 47) – Zavrnitev izdaje dovoljenja za dostop do reguliranega poklica fizioterapevta v državi članici gostiteljici enemu izmed njenih državljanov, ki nima diplome za opravljanje tega poklica v smislu člena 1(a) Direktive 92/51/EGS, vendar pa ima kvalifikacije za opravljanje podobnega poklica, ki je priznan v drugi državi članici – Možnost delnega dostopa, ki bi bil omejen na nekatere dejavnosti, ki se opravljajo v okviru tega poklica

Izrek

Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki državljanu države članice gostiteljice, ki je v drugi državi članici pridobil naziv, kot je maser – hidroterapevt, ki mu omogoča, da v tej drugi državi članici opravlja del dejavnosti, ki jih zajema poklic fizioterapevta, preprečuje delni dostop do poklica fizioterapevta, ki je v državi članici gostiteljici reguliran poklic, če so razlike med področji dejavnosti tako velike, da bi moral za dostop do poklica fizioterapevta dejansko opraviti celotno izobraževanje ali usposabljanje. Naloga nacionalnega sodišča je, da ugotovi, ali je to tako.

(1) UL C 25, 28.1.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 171/7

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 23. aprila 2013 – Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P) proti Svetu Evropske unije

(Združene zadeve od C-478/11 P do C-482/11 P) (1)

(Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika - Omejevalni ukrepi, sprejeti proti osebam in subjektom - Člen 263, šesti odstavek, PDEU - Rok za vložitev tožbe - Višja sila - Oborožen spopad)

2013/C 171/12

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožniki: Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P) (zastopnik: L. Bourthoumieux, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in M.-M. Joséphidès, agenta)

Predmet

Pritožbe zoper sklepe Splošnega sodišča z dne 13. julija 2011 v zadevah Gbagbo proti Svetu (T-348/11), Koné proti Svetu (T-349/11), Boni Claverie proti Svetu (T-350/11), Djédjé proti Svetu (T-351/11) in N’Guessan proti Svetu (T-352/11), s katerimi je Splošno sodišče kot očitno nedopustne zavrglo tožbe pritožnikov, s katerimi so predlagali razglasitev ničnosti sklepov Sveta 2011/17/SZVP z dne 11. januarja 2011 (UL L 11, str. 31), 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 (UL L 11, str. 36), in 2011/221/SZVP z dne 6. aprila 2011 (UL L 93, str. 20) o spremembi sklepa 2010/656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali in razglasitev ničnosti uredb Sveta (EU) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 (UL L 11, str. 1) in št. 330/2011 z dne 6. aprila 2011 (UL L 93, str. 10) o spremembi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali v delih, v katerih se nanašata na pritožnika – Neobstoj osebne vročitve navedenega sklepa – Primer višje sile

Izrek

1. Pritožbe se zavrnejo.

2. Laurentu Gbagbu, Katinanu Justinu Konéju, Akissi Danièle Boni Claverie, Alcidu Djédjéju in Affiju Pascalu N’Guessanu se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 6, 7.1.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 225/12

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. maja 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – Zuhair Fraieh Halaf/Daržavna agencija za bežancite pri Ministerski savet

(Zadeva C-528/11) (1)

(Azil - Uredba (ES) št. 343/2003 - Določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države - Člen 3(2) - Diskrecijska pravica držav članic - Vloga Urada visokega komisarja Združenih narodov za begunce - Obveznost držav članic, da to institucijo zaprosijo za mnenje - Neobstoj)

2013/C 225/19

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Administrativen sad Sofia-grad

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Zuhair Fraieh Halaf

Tožena stranka: Daržavna agencija za bežancite pri Ministerski savet

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad Sofia-grad – Razlaga člena 3(2) Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 109.) – Prošnja za azil, ki je že bila vložena v drugi državi članici – Obveznost zaprošene države članice, da prevzame odgovornost za obravnavo prošnje za azil na podlagi klavzule suverenosti iz člena 3(2) te uredbe v primeru nezdružljivosti zakonodaje in prakse odgovorne države glede azila z mednarodnimi normami glede človekovih pravic in členom 18 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Zakonodaja zaprošene države članice, ki ne določa ne meril ne procesnih pravil za uporabo klavzule suverenosti – Dopustni dokazi neskladja s pravom Unije z azilnega področja, če ni sodbe Sodišča, v kateri bi bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti, ki obsega te kršitve, s strani odgovorne države članice na azilnem področju.

Izrek

1. Člen 3(2) Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države je treba razlagati tako, da dovoljuje, da država članica, ki se po merilih iz poglavja III te uredbe ne šteje za odgovorno, obravnava prošnjo za azil, tudi če ni nobene okoliščine, ki bi utemeljevala uporabo humanitarne določbe iz člena 15 navedene uredbe. Ta možnost ni pogojena s tem, da država članica, odgovorna na podlagi navedenih meril, ni odgovorila na zahtevo po ponovnem sprejemu zadevnega prosilca za azil.

2. Kadar je iz dokumentov Urada visokega komisarja Združenih narodov za begunce razvidno, da država članica, odgovorna na podlagi meril iz poglavja III Uredbe št. 343/2003, krši pravila iz prava Unije na azilnem področju, državi članici, v kateri je prosilec za azil, v postopku določitve odgovorne države članice ni treba zaprositi te organizacije za mnenje.

(1) UL C 370, 17.12.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 123/6

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 7. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – ITV Broadcasting Limited in drugi proti TV Catch Up Limited

(Zadeva C-607/11) (1)

(Direktiva 2001/29/ES - Člen 3(1) - Razširjanje oddaj izdajateljev komercialnih televizijskih programov s strani tretje osebe po internetu - „Live streaming“ - Priobčitev javnosti)

2013/C 123/08

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: ITV Broadcasting Limited, ITV 2 Ltd, ITV Digital Channels Ltd, Channel 4 Television Corporation, 4 Ventures Ltd, Channel 5 Broadcasting Ltd, ITV Studios Ltd

Tožena stranka: TV Catch Up Limited

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (Chancery Division) – Razlaga člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL L 167, str. 10) – Pojem „priobčitev javnosti“ – Dovoljenje avtorja za televizijsko oddajanje njegovih del prek prostodostopnega televizijskega oddajanja na celotnem ozemlju države članice ali na geografsko omejenem ozemlju znotraj države članice – Storitev oddajanja, ki jo za posamezne naročnike, ki plačujejo naročnino za radijsko in televizijsko oddajanje in ki zato oddaje lahko sprejemajo v realnem času prek video tokov na internetu, zagotavlja tretji izdajatelj.

Izrek

1. Pojem „priobčitev javnosti“ v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da zajema retransmisijo del, vključenih v prizemno televizijsko radiodifuzno oddajanje, — ki ga opravlja subjekt, ki ni prvotni izdajatelj, — po internetnem toku, do katerega je omogočen dostop naročnikom tega subjekta, ki lahko sprejemajo to retransmisijo s priključitvijo na strežnik tega subjekta, — čeprav so ti naročniki na ciljnem ozemlju navedenega prizemnega televizijskega radiodifuznega oddajanja in lahko to oddajanje zakonito sprejemajo po televizijskem sprejemniku.

2. Na odgovor na prvo vprašanje ne vpliva to, da se retransmisija, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, financira z oglasi in je tako pridobitna.

3. Na odgovor na prvo vprašanje ne vpliva to, da retransmisijo, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, opravlja subjekt, ki neposredno konkurira prvotnemu izdajatelju.

(1) UL C 65, 3.3.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 156/4

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court – Irska) – Peter Sweetman in drugi proti An Bord Pleanala

(Zadeva C-258/11) (1)

(Okolje - Direktiva 92/43/EGS - Člen 6 - Ohranjanje naravnih habitatov - Posebna ohranitvena območja - Presoja posledic načrta ali projekta za varovano območje - Merila za presojo verjetnosti, ali bo tak načrt ali projekt škodoval celovitosti zadevnega območja - Območje Lough Corrib - Projekt gradnje obvoznice mesta Galway N6)

2013/C 156/06

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Peter Sweetman, Ireland, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government

Tožena stranka: An Bord Pleanala

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Supreme Court, Irska – Razlaga člena 6(3) in (4) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov (UL L 206, str.7) – Presoja posledic načrta ali projekta na zaščiteno območje – Merila, ki se uporabljajo pri presoji, ali bo tak načrt ali projekt škodoval celovitosti zadevnega območja – Posledice uporabe previdnostnega načela – Gradnja ceste čez območje, ki je bilo predlagano za posebno ohranitveno območje

Izrek

Člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst je treba razlagati tako, da bo načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, škodoval celovitosti tega območja, če lahko prepreči trajno ohranitev značilnosti, ki opredeljujejo zadevno območje in so povezane s prisotnostjo prednostnega naravnega habitata, cilj ohranitve tega habitata pa je upravičil uvrstitev tega območja na seznam območij, pomembnih za Skupnost, v smislu te direktive. Za namene te presoje je treba uporabiti previdnostno načelo.

(1) UL C 226, 30.7.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 141/3

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága – Madžarska) – Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., pravna naslednica družbe Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. proti Gazdasági Versenyhivatal

(Zadeva C-32/11) (1)

(Konkurenca - Člen 101(1) PDEU - Uporaba podobne nacionalne zakonodaje - Pristojnost Sodišča - Dvostranski sporazumi med zavarovalno družbo in serviserji avtomobilov glede urnih postavk za popravila - Postavke, povečane glede na število zavarovalnih pogodb, ki jih ti serviserji sklenejo kot posredniki zavarovalne družbe - Pojem „sporazum, katerega cilj je omejevanje konkurence“)

2013/C 141/03

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt., pravna naslednica družbe Magyar Opelkereskedők Bróker Kft.

Tožena stranka: Gazdasági Versenyhivatal

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága – Razlaga člena 101(1) PDEU – Dvostranski sporazumi med zavarovalnico in določenimi serviserji avtomobilov, v katerih je urna postavka za popravilo, ki jo slednjim plača zavarovalnica, odvisna od števila in deleža zavarovalnih pogodb, ki jih sklene ta zavarovalnica s pomočjo serviserjev, ki so posredniki – Nacionalna ureditev, ki uporablja podoben pojem kot pravo Unije – Pojem „sporazumi, katerih cilj je preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence“

Izrek

Člen 101(1) PDEU je treba razlagati tako, da je mogoče za sporazume, s katerimi se družbe za avtomobilska zavarovanja bodisi z avtomobilskimi trgovci, ki delujejo kot avtomehanične delavnice, bodisi z združenjem, ki zastopa te trgovce, dvostransko dogovorijo o urni postavki, ki jo zavarovalna družba plača za popravilo vozil, ki so zavarovana pri njej, pri čemer je določeno, da je ta postavka odvisna med drugim od števila in deleža zavarovanj, ki jih je trgovec prodal kot zastopnik te družbe, šteti, da imajo omejevanje konkurence za „cilj“ v smislu te določbe, če je po posamični in konkretni preučitvi vsebine in cilja teh sporazumov ter iz gospodarskega in pravnega okvira, v katerega so umeščeni, razvidno, da so že po naravi škodljivi za dobro delovanje običajne konkurence na enem od dveh zadevnih trgov.

(1) UL C 145, 14.5.2011.