Zadeva C-100/11 P

Helena Rubinstein SNC in L’Oréal SA

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(5) — Besedni znamki Skupnosti BOTOLIST in BOTOCYL — Nacionalne in skupnostne figurativne in besedne znamke BOTOX — Ugotovitev ničnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Škodovanje ugledu“

Povzetek sodbe

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom – Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni – Dokazi, ki jih mora predložiti imetnik – Prihodnja resnična nevarnost za nastanek nepoštene koristi ali škode

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(5))

Imetnik prejšnje znamke mora za uživanje varstva, določenega v členu 8(5) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, predložiti dokaz, da bi se z uporabo znamke, za katero je bila zahtevana registracija, nepošteno izkoriščal ali oškodoval razlikovalni učinek ali ugled prejšnje znamke. Imetniku prejšnje znamke za to ni treba dokazati obstoja dejanskega in sedanjega škodovanja njegovi znamki v smislu navedenega člena 8(5). Imetniku prejšnje znamke namreč ni treba – kadar se predvidi, da bo tako škodovanje izhajalo iz uporabe, ki jo lahko pri svoji znamki izvaja imetnik poznejše znamke – počakati na to dejansko uresničitev, da bi se lahko prepovedala navedena uporaba. Vendar mora imetnik prejšne znamke dokazati obstoj elementov, iz katerih je mogoče sklepati o resnem tveganju za nastanek take kršitve v prihodnosti.

Poleg tega je za ugotovitev, ali se z uporabo znaka nepošteno izkorišča razlikovalni učinek ali ugled znamke, treba opraviti celovito presojo, ki upošteva vse ustrezne dejavnike obravnavanega primera.

Tako imetniku prejšnje znamke ni treba dokazati obstoja dejanskega in sedanjega škodovanja njegovi znamki, temveč mora predložiti elemente, na podlagi katerih je mogoče prima facie sklepati o prihodnji resnični nevarnosti za nastanek nepoštene koristi ali škode. Tak sklep je mogoč predvsem na podlagi logičnih sklepanj, ki izhajajo iz analize možnosti in ob upoštevanju običajne prakse v upoštevni gospodarski panogi ter vseh drugih okoliščin obravnavanega primera.

(Glej točke od 93 do 95.)

Zadeva C-100/11 P

Helena Rubinstein SNC in L’Oréal SA

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(5) — Besedni znamki Skupnosti BOTOLIST in BOTOCYL — Nacionalne in skupnostne figurativne in besedne znamke BOTOX — Ugotovitev ničnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Škodovanje ugledu“

Povzetek sodbe

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom — Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Dokazi, ki jih mora predložiti imetnik — Prihodnja resnična nevarnost za nastanek nepoštene koristi ali škode

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(5))

Imetnik prejšnje znamke mora za uživanje varstva, določenega v členu 8(5) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, predložiti dokaz, da bi se z uporabo znamke, za katero je bila zahtevana registracija, nepošteno izkoriščal ali oškodoval razlikovalni učinek ali ugled prejšnje znamke. Imetniku prejšnje znamke za to ni treba dokazati obstoja dejanskega in sedanjega škodovanja njegovi znamki v smislu navedenega člena 8(5). Imetniku prejšnje znamke namreč ni treba – kadar se predvidi, da bo tako škodovanje izhajalo iz uporabe, ki jo lahko pri svoji znamki izvaja imetnik poznejše znamke – počakati na to dejansko uresničitev, da bi se lahko prepovedala navedena uporaba. Vendar mora imetnik prejšne znamke dokazati obstoj elementov, iz katerih je mogoče sklepati o resnem tveganju za nastanek take kršitve v prihodnosti.

Poleg tega je za ugotovitev, ali se z uporabo znaka nepošteno izkorišča razlikovalni učinek ali ugled znamke, treba opraviti celovito presojo, ki upošteva vse ustrezne dejavnike obravnavanega primera.

Tako imetniku prejšnje znamke ni treba dokazati obstoja dejanskega in sedanjega škodovanja njegovi znamki, temveč mora predložiti elemente, na podlagi katerih je mogoče prima facie sklepati o prihodnji resnični nevarnosti za nastanek nepoštene koristi ali škode. Tak sklep je mogoč predvsem na podlagi logičnih sklepanj, ki izhajajo iz analize možnosti in ob upoštevanju običajne prakse v upoštevni gospodarski panogi ter vseh drugih okoliščin obravnavanega primera.

(Glej točke od 93 do 95.)