ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tožba, vložena 7. februarja 2020 – Češka republika/Komisija

(Zadeva T-76/20)

(2020/C 103/52)

Jezik postopka: češčina

Stranki

Tožeča stranka: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula i J. Vláčil, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi ničnost Izvedbenega sklepa Komisije (EU) CCI 2014CZ06RDNP 001 z dne 28. novembra 2019 o začasni ustavitvi vmesnih plačil, povezanih s programom razvoja podeželja Češke republike za obdobje 2014-2020, ki se nanašajo na izdatke v obdobju od 16. oktobra 2018 do 31. decembra 2018 in od 1. januarja 2019 do 31. marca 2019 [notificirano pod dokumentarno številko C(2019) 8647 final];

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 41(1) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) (v nadaljevanju: Uredba št. 1306/2013). Komisija naj bi namreč nepravilno ocenila, da so bile subvencije, na katere se nanašajo zadevni izdatki, dodeljene s kršitvijo nacionalnega prava. Vendar pa naj zadevna nacionalna zakon oddaja ne bi mogla biti kršena, ker se ta ne uporablja za zadevno vrsto subvencij, na katere se nanaša začasna ustavitev plačil.

2. Drugi tožbeni razlog se ravno tako nanaša na kršitev člena 41(1) Uredbe št. 1306/2013. Tudi če bi se zadevna nacionalna zakonodaja uporabljala za to vrsto subvencij (quod non), del začasno ustavljenih plačil zadeva projekte, za katere se ta zakonodaja ratione temporis ne uporablja.

(1) Uredba (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL, L 347, str. 549).
5.

Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načel objektivnosti in nepristranskosti, nadlegovanja in kršitve člena 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in načela skrbnega ravnanja, ter zlorabe pooblastil. Tožeča stranka v zvezi s tem meni, da neobstoj zadostne, upoštevne in objektivno utemeljene utemeljitve negativnih komentarjev ali negativna konotacija, v ocenjevalnem poročilu iz leta 2016, tožečo stranko privedejo do tega, da meni, da je to poročilo nezakonito, da ga zaznamuje očiten neobstoj objektivnosti in nepristranskosti in da se v glavnem nanaša na maščevanje končnega ocenjevalca ob pomoči prvega ocenjevalca. Vsak element ocenjevanja se je brez kakršnega koli razloga poslabšal glede na prejšnja leta, zlasti glede na leto 2015. Poročilo naj ne bi vsebovalo nobenega pozitivnega elementa. Večina rezultatov, ki jih je tožeča stranka dosegla v letu 2016, ni niti navedenih, vse opravljeno delo naj bi bilo zanemarjeno. To poročilo naj bi zaznamovala zloraba pooblastil, saj je njegov edini namen škoditi tožeči stranki s predstavitvijo nepopolne različice resničnosti njegovih nalog, v okviru široke diskrecijske pravice ocenjevalca. Posledica tega napačnega pristopa, ki je zloraba sistema ocenjevanja z izkrivljanjem široke diskrecijske pravice, je otežitev obrambe tožeče stranke, saj je na videz soočen z vrednostno presojo, ki jo je le delno mogoče nadzirati. Nazadnje, tožena stranka ni spoštovala dolžnosti skrbnega ravnanja, saj interesi tožeče stranke očitno niso bili upoštevani.
—

Razred 10: kirurški, medicinski, dentalni in veterinarski instrumenti in aparati, zlasti aparati za bolečinsko terapijo, elektrode za aparate za elektronsko terapijo, ortopedski izdelki, zlasti ortopedska obutev in vložki zanjo, povoji za gleženj, povodji za telo; ortopedske nogavice; peresa z inzulinom; naprave za masažo stopal; masažne naprave; aparati za radioterapijo, zlasti toplotno in svetlobno terapijo;
9.

Deveti tožbeni razlog: tožena stranka je kršila EU načelo sorazmernosti in člen 25 Uredbe REACH s tem, da je (a) zahtevala nepotrebne in neprimerne preizkuse, saj jih je tehnično nemogoče izvesti tako, kot to zahteva tožena stranka, in ker iz njih, če bi bili izvedeni, ne bi bilo mogoče pridobiti nobene zadevne informacije o snovi, in (b) s tem, da je zahtevala nepotrebno študijo vrednotenja odmerka, tudi ob upoštevanju bistvene in težke izgube življenj živali, kar krši zahteve iz člena 25 Uredbe REACH, in (c) s tem, da je zavrnila cenejšo možnost.
9.

Deveti tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 108(2) PDEU in člen 6 Uredbe (EU) 2015/1589 (2) ter dolžnost dobrega upravljanja v skladu s členom 41 Listine o temeljnih pravicah. Natančneje, v sklepu o začetku postopka ni navedla, da dvomi o utemeljenosti „75-odstotna oprostitev“ na podlagi oddelka 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010), da bi se izognila dejanskim težavam zaradi analize značilnih dolžnosti zaposlenih v zvezi s kreditiranjem znotraj skupine, kot je dati zainteresiranim strankam ustrezno možnost, da podajo svoja stališča o tem; med preiskavo zainteresiranim strankam ni dala možnosti, da se izjavijo v zvezi s tem; v spornem sklepu se je odločila spregledati taka stališča, ki so jih zainteresirane stranke v zvezi s tem dejansko podale. Zato je izpodbijani sklep ničen.
—

Kršitev člena 59(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi s členom 7(1)(b) in (c) te uredbe, ker je bilo za čas prijave sporne znamke Evropske unije napačno uporabljeno sedanje razumevanje člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta in ker se ni ugotavljalo razumevanje člena 7(1)(b) in (c) Uredbe Sveta (ES) 207/2009 v trenutku prijave.
5.

Peti tožbeni razlog: tudi ob predpostavki, da so bili zadevni ukrepi CFC prima facie pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je bilo v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi jo bilo mogoče uporabiti za zagovarjanje skladnosti zadevnih ukrepov s pravili EU o državni pomoči. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, saj je Komisija pravilno ugotovila, da je Poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) utemeljen v primerih, ko bi bil edini razlog, da se dajatev CFC uporabi na podlagi Poglavja 5 navedenega dela 9A, test „kapitala, povezanega z ZK“, glede na to, da bi bila lahko izvedba tega testa v praksi pretirano težka, istočasno in brez ustrezne obrazložitve pa Komisija trdi, da navedeno Poglavje 9 nikoli ni utemeljeno v primerih, v katerih bi se na podlagi testa značilnih dolžnosti zaposlenih dajatev CFC uporabila na podlagi navedenega poglavja 5. Dejansko je test značilnih dolžnosti zaposlenih težko uporabiti v praksi, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 utemeljeno tudi v okviru tega testa in bi morala zato ugotoviti, da ne gre za državno pomoč.
5.

V okviru petega tožbenega razloga navajata, da tudi če bi predpostavili, da so zadevni ukrepi o nadzorovanih tujih družbah na prvi pogled pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni bilo utemeljitve, ki bi se lahko uporabila za zagovarjanje združljivosti zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep nerazumen in nedosleden, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb na podlagi nasprotnega poglavja 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kapital, povezan z merilom „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in brez ustrezne obrazložitve pa je Komisija ugotovila, da poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 nikoli ni upravičeno v primerih, v katerih bi se zaradi merila funkcije vodstvenega osebja uporabila obveznost nadzorovanih tujih družb v skladu s poglavjem 5 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. Merilo funkcije vodstvenega osebja je namreč v praksi izredno težko uporabiti, tako da bi morala Komisija ugotoviti, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v okviru tega merila, ugotoviti pa bi morala tudi, da ni bilo državne pomoči.
9.

Deveti tožbeni razlog: Komisija ni utemeljila svojih stališč v zvezi z izjemo upravičenih virov in izjemo ujemanja obresti in ni opravila popolne analize vseh upoštevnih dejavnikov. Tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni razlikovala med tremi ločenimi izjemami iz poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, ki so medsebojno neodvisne, in ni razumela, da izjema upravičenih virov in izjema ujemanja obresti ni nadomestek za merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje, in da obstoj izjeme ujemanja obresti iz poglavja 9 dokazuje, da je tožena stranka storila napako, ker je referenčni sistem opredelila preozko kot pravila iz dela 9A in ne kot širši sistem obdavčitve dohodkov pravnih oseb Združenega kraljestva.
—

zaradi izračuna prenosljivih let delovne dobe na podlagi začasne količine, ki je bila predmet ponovnega izračuna in ki ni ustrezala izključno povečanju vrednosti kapitala med datumom, ko je bilo za prenos zaprošeno, in dejanskim datumom prenosa, je bila Unija neupravičeno obogatena.
—

v izpodbijanem sklepu se ne upošteva, da se zahtevana dokumentacija nanaša na pretekle in že končane projekte Skupnosti, in da je zato pravica do zaščite poslovnih interesov oslabljena; in
2.

Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje zastaranje zatrjevane terjatve in vsekakor kršitev razumnega roka iz člena 73a, prvi odstavek, Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4 str. 74) (v nadaljevanju: Finančna uredba iz leta 2002) ter pravice do dobrega upravljanja, kot je določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členu 6 Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP). Tožeča stranka meni, da je terjatev, ki jo zatrjuje Komisija, zastarala, ker se je petletni rok iz člena 73a Finančne uredbe iz leta 2002 iztekel. Trdi tudi, da je člen 85b, četrti odstavek, Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 145) (v nadaljevanju: Izvedbena uredba iz leta 2002), ki se nanaša na prekinitev zastaralnega roka, brezpredmeten. Čeprav bi bila prekinitev zastaralnega roka zakonita, je rok za sprejetje izpodbijanega sklepa in bremepisa, ki mu je priložen, vsekakor očitno nerazumen ter krši člen 41 Listine o temeljnih pravicah in člen 6(1) EKČP (v delu, v katerem določa temeljno pravico, ki je tudi splošno pravno načelo).
3.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev pridobljenih pravic in pravic, ki se pridobivajo, ter načela legitimnih pričakovanj. — prvič, sklep predsedstva krši pridobljene pravice in pravice, ki se pridobivajo, ki izhajajo iz splošnih pravnih načel in iz Statuta, ki izrecno določa, da se ohranijo „v polnem obsegu“ (člen 27); — drugič, sklep predsedstva je v nasprotju z načelom legitimnih pričakovanj.
—

Čeprav dokazi o uporabi, ki sta jih stranki v postopku za ugotovitev ničnosti, ki je razlog za to tožbo, ne omogočajo uporabe izjeme zožitve zaradi pristanka, ki jo navaja tožeča stranka, pa so jasen dokaz hkratnega obstoja zadevnih znamk na trgu, ki je trajalo dalj časa in ki ga je tožeča stranka prenašala, kar pomeni upravičen razlog za uporab sporne znamke in potrjuje neobstoj verjetnosti zmede na trgu.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 270 PDEU in člena 91 Kadrovskih predpisov. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da mora Unija povrniti škodo, ki njenemu osebju nastane zaradi kakršne koli nezakonitosti, ki jo stori kot delodajalec, ne da bi bilo treba dokazati obstoj dovolj resne kršitve. Po mnenju tožeče stranke so dejstva, na katerih temelji prošnja za pomoč, nezakonitosti, ki so bile storjene v vlogi delodajalca, in Unijo zavezujejo, da povrne premoženjsko in nepremoženjsko škodo, in sicer stroške zdravniške in pravne pomoči ter trpljenje, povzročeno med spornim obdobjem.
C 399/74

Tožba, vložena 16. septembra 2019 – Ace of spades/EUIPO - Krupp in Borrmann (oblika steklenice za šampanjec rosé)

(Zadeva T-620/19)

(2019/C 399/92)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Združene države) (zastopnik: A. Gómez López, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Gerhard Ernst Krupp (München, Nemčija) in Elmar Borrmann (Reith, Avstrija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelja sporne znamke: drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: prijava tridimenzionalne znamke Evropske Unije (oblika steklenice za šampanjec rosé) – zahteva za registracijo št. 16252 629

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 26. junija 2019 v zadevi R 1/2019-5

Tožbeni predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— tej tožbi ugodi;

— razveljavi izpodbijano odločbo, in/ali razveljavi izpodbijano odločbo zaradi napačne uporabe členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe o znamkah Evropske unije ter ugotovi, da med nasprotujočima znamkama obstaja verjetnost zmede;

— toženi stranki (in intervenientu, če je bil udeležen v postopku) naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlog

— kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
—

za nične razglasi člen 1 in člene od 3 do 7 Sklepa Komisije z dne 17. decembra 2018 o državni pomoči SA.36086 (2016/C) (ex 2016/NN), ki jo je Romunija izvedla za podjetje Oltchim SA (1);
—

naloži SatCen, naj tožeči stranki naloži odškodnino za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki ji je nastala zaradi odločbe o ponovnem odprtju upravne preiskave, ki se začasno ex aequo et bono oceni na 30 000 EUR;
4.

Četrti tožbeni razlog: kar zadeva domnevno ločene proizvodne trge za pokositreno pločevino, elektrolitsko kromirano jeklo in laminirano jeklo, ocena konkurenčnosti, ki jo je opravila Komisija, temelji na napačni razlagi in uporabi testa znatne ovire za učinkovito konkurenco, saj so bili nezakonito hkrati uporabljeni elementi znatne ovire za učinkovito konkurenco na podlagi posamičnega prevladujočega položaja in horizontalnih neusklajenih (oligopolnih) učinkov. Tožeča stranka prav tako zatrjuje, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi z uvozom, ki temelji na selektivno izbranih navedbah iz raziskave trga in nekaj napačno razlaganih internih dokumentih, zaradi česar je tožena stranka neupravičeno spregledala pomen velikega obsega uvoza za pokositreno pločevino in elektrolitsko kromirano jeklo ter možnost vstopa na trg valjarn za ponovno valjanje, kot se to dogaja v drugih delih sveta.
2.

Drugi tožbeni razlog: nesorazmerna kršitev lastninske pravice in pravice do opravljanja poklicne dejavnosti. Tožeča stranka meni, da je Svet s sprejetimi sankcijami gotovo posegel v njeno lastninsko pravico in njeno pravico do opravljanja poklicne dejavnosti, s čimer pa naj bi bil kršen Prvi dodatni protokol Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Po navedbah tožeče stranke se ji ne more preprečiti, da nemoteno uživa svojo lastnino in gospodarsko svobodo, kar je razlog za to, da je izpodbijane ukrepe treba razglasiti za nične v delu, v katerem se nanašajo nanjo.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na trikratni odvzem pravice voliti na evropskih volitvah zaradi nezakonitega nedelovanja Sveta. V okviru tega tožbenega razloga tožeče stranke zlasti menijo, da: — je Svet s tem, da ni izpodbijal uporabe 15-letnega pravila (15 year rule) na evropskih volitvah, ki resno krši svobodo gibanja in prebivanja, načelo dobrega upravljanja ter načelo enakosti glede volilne pravice, priznano z Listino, ter kršitve člena 3 Protokola 1 in člena 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kršil pravice Britancev; — prepozna preložitev Brexita z dne 11. aprila 2019 po zaprtju nacionalnih volilnih imenikov pomeni kršitev svobode gibanja in prebivanja, člena 50 PEU, načela dobrega upravljanja ter načela enakosti glede volilne pravice, priznanega z Listino, kot tudi člena 3 Protokola 1 in člena 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin; — je bilo tajno glasovanje v Združenem kraljestvu zaradi prenagle preložitve Brexita in pretiranega formalizma v zvezi z evropskimi državljani, ki niso Britanci in ki živijo v Združenem kraljestvu, proti pravilom.
Tožba, vložena 9. avgusta 2019 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO - Fontana Food (GRILLOUMI)

(Zadeva T-555/19)

(2019/C 328/77)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikozija, Ciper) (zastopniki: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister in V. Marsland, Solicitor)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Fontana Food AB (Tyresö, Švedska)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije GRILLOUMI – zahteva za registracijo št. 15 963 291

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. maja 2019 v zadevi R 1355/2018-4

Tožbeni predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

Navajani tožbeni razlogi

— kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
2.

Drugi tožbeni razlog: prvič, kršitev člena 429(14) in člena 400(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL 2013, L 176, str. 1) in, drugič, prekoračitev pooblastil s strani ECB. Tožeča stranka meni, da je ECB s tem, ko je svoj sklep, s katerim je zavrnila možnost, da bi se izpostavljenost banke Crédit Lyonnais (v nadaljevanju: LCL) do CDC v celoti izključila iz njenega količnika finančnega vzvoda, oprla na obstoj tveganja koncentracije pri Caisse des dépôts et consignations (v nadaljevanju: CDC), LCL naložila bonitetno zahtevo v zvezi s koncentracijo izpostavljenosti nasproti državi, ki je v skladu s členom 400(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013 ne bi smela naložiti, in da je pooblastila iz člena 429(14) iste uredbe za uporabila namene, ki v tem členu niso določeni.
2.

Drugi tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je napačno pristopila k analizi sistema nadzorovanih tujih družb, napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji ali oceni. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčenju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010) Združenega kraljestva napačno opredelila kot obliko odstopanja od splošne obdavčitve iz poglavja 5 navedenega zakona.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve in načela enakovredne kupne moči med uradniki ne glede na kraj zaposlitve. Na prvem mestu tožeče stranke trdijo, da izpodbijani sklep sploh ni obrazložen, kar jim preprečuje, da bi razumele utemeljenost tega sklepa, in Splošnemu sodišču onemogoča, da bi opravilo sodni nadzor. Na drugem mestu tožeče stranke menijo, da svoje naloge opravljajo v enakih pogojih kot njihovi kolegi, ki delajo na predstavništvu Evropske komisije v Parizu, in bi torej morali tako kot slednje navedeni prejeti fiksno nadomestilo za službene dolžnosti. Nazadnje tožeče stranke menijo, da je spoštovanje načela enakovredne kupne moči nezdružljivo s tem, da je enak korekcijski koeficient določen za uradnike, ki delajo v Parizu, Strasbourgu, Marseillu in Valenciennesu.
—

razglasi ničnost sklepa izvršilnega odbora ECB L/LDG/19/182 z dne 29. maja 2019, s katerim je bil zavrnjen dostop do odločbe ECB o tem, da se Banca Carige S.p.A. s sedežem v Genovi da v izredno upravljanje, in do spisa te zadeve, ter toženi stranki naloži, naj v postopku razkrije in predloži navedeno odločbo, skupaj z vsemi prejšnjimi, pripravljalnimi, povezanimi in poznejšimi akti;
—

Evropskemu parlamentu naloži vračilo vseh nezakonito zadržanih zneskov, skupaj z zakonitimi obrestmi od datuma zadržanja do izplačila, in Evropskemu parlamentu naloži izvršitev sodbe, ki bo izdana, ter sprejetje vseh pobud, ravnanj ali ukrepov, ki so nujni za zagotovitev takojšnje in celovite vzpostavitve prvotne pokojninske pravice;
—

ugotovi nepogodbeno odgovornost ECB in SRB kot posledico neizpolnitev, določenih v tožbi, in jima naloži, da tožečim strankam povrneta nadomestilo za nastalo škodo, ocenjeno na premoženjsko vrednost njihovih delnic, in podredno, toženima institucijama naloži plačilo odškodnine v višini 0,8442 evrov/delnico;
—

na podlagi člena 277 PDEU razglasi neuporabo teh določb Uredbe o enotnem mehanizmu za reševanje, Izvedbene uredbe in Delegirane uredbe: — člen 69(2), člen 70(1) ter člen 70(2)(a) in (b) Uredbe o enotnem mehanizmu za reševanje; — členi 4(2), 6, 7 in 10 Delegirane uredbe ter Priloga I k tej uredbi; — člen 4 in člen 8(5) Izvedbene uredbe;
6.

Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 75 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL 2012, L 298, str. 1) ali člena 94 Uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, spremembi uredb (EU) št. 1296/2013, (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1304/2013, (EU) št. 1309/2013, (EU) št. 1316/2013, (EU) št. 223/2014, (EU) št. 283/2014 in Sklepa št. 541/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 (UL 2018, L 193, str. 1).
2.

Drugi tožbeni razlog: z odločitvijo Parlamenta o neupoštevanju rezultatov, ki jih je Španija uradno razglasila za volitve v Evropski parlament z dne 26. maja 2019, in s poznejšo odločitvijo o upoštevanju drugačnega in nepopolnega seznama izvoljenih članov, ki so ga španski organi poslali 20. junija 2019 in ki ne vključuje tožečih strank, se kršita člen 12 akta o volitvah iz leta 1976 in člen 3(2) Sklepa Evropskega sveta 2018/937 (1) v povezavi s členom 39(2) Listine, členom 10(1) in (2) PEU, členom 14(2) in (3) PEU in členom 1(3) akta o volitvah iz leta 1976.
—

Evropskemu parlamentu naloži vračilo vseh nezakonito zadržanih zneskov, skupaj z zakonitimi obrestmi, od datuma zadržanja, do izplačila, in Evropskemu parlamentu naloži izvršitev sodbe, ki bo izdana, ter sprejetje vseh pobud, ravnanj ali ukrepov, ki so nujni za zagotovitev takojšnje in celovite vzpostavitve prvotne pokojninske pravice;
—

posledično presodi, da je tožeča stranka še naprej upravičena do zadevne doživljenjske pokojnine do višine pridobljenih zneskov, ker je bil zahtevek do pokojnine pridobljen in obstaja na podlagi predpisov, ki so veljali pred sklepom št. 14/2018, ki ga je izdal urad predsedstva poslanske zbornice (Italija) in/ali sklepom št. 6/2018, ki ga je sprejel svet predsedstva senata (Italija), Evropskemu parlamentu pa naloži, naj ji izplača vse neupravičeno zadržane zneske, povečane za revaloriziran znesek in zakonite obresti od datuma zadržanja, do izplačila, kot tudi,