ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
I - 4239Zadeva C-63/09
Axel Walz
proti
Clickair SA
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 4 de Barcelona)
„Zračni promet – Montrealska konvencija – Odgovornost prevoznikov za oddano 
prtljago – Člen 22(2) – Omejitev odgovornosti ob uničenju, izgubi, poškodovanju ali 
zamudi prtljage – Pojem ‚škoda‘ – Premoženjska in nepremoženjska škoda“
Sklepni predlogi generalnega pravobranilca J. Mazáka, predstavljeni  
26. januarja 2010 .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I - 4241
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. maja 2010 .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I - 4247
Povzetek sodbe
Promet – Zračni promet – Uredba št. 2027/97–  – Konvencija o poenotenju nekaterih pravil za 
mednarodni letalski prevoz (Montrealska konvencija) – Odgovornost prevoznikov za oddano 
prtljago – Omejitev odgovornosti ob uničenju, izgubi, poškodovanju ali zamudi prtljage
(Uredba Sveta št.  2027/97, kakor je bila spremenjena z  Uredbo št.  889/2002, člen  3(1); 
Montrealska konvencija iz leta 1999, člen 22(2))
POVZETEK – ZADEVA C-63/09
I - 4240Pojem „škoda“, ki je podlaga členu  22(2) 
Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za 
mednarodni letalski prevoz, sprejete 28. maja 
1999 v  Montrealu, ki določa odgovornost 
letalskega prevoznika za škodo, ki nastane zlasti z izgubo prtljage, je treba razlagati tako, 
da vključuje tako premoženjsko kot nepremo -
ženjsko škodo.Različne omejitve odškodnine, navedene 
v poglavju III te konvencije, skupaj z omeji -
tvijo iz njenega člena 22(2), je namreč treba uporabiti za celotno nastalo škodo, ne glede na to, ali je premoženjska ali nepremoženjska.
(Glej točki 37 in 39 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo – Oprostitev oskrbe s človeškimi organi, krvjo in materinim mlekom

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(A)(1)(d))

Summary

Člen 13(A)(1)(d) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, na podlagi katerega je ,,oskrba s človeškimi organi, krvjo ter materinim mlekom“ oproščena plačila davka na dodano vrednost, je treba razlagati tako, da se ne nanaša na dejavnost prevoza organov in vzorcev človeškega izvora, ki se opravlja samostojno za bolnišnice in laboratorije.

Če namreč navedena dejavnost za prevoznika pomeni samo to, da zadevne proizvode za različne bolnišnice in laboratorije fizično premesti z enega kraja na drugega, taka dejavnost ne more biti ,,dobava blaga“ v smislu člena 5(1) Šeste direktive, saj druge stranke ne pooblašča k dejanskemu razpolaganju z zadevnimi proizvodi, kot da bi bila njihov lastnik.

(Glej točki 25 in 29 ter izrek.)
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 25. februarja 2010 – Komisija proti Franciji

(Zadeva C-170/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2005/60/ES — Pranje denarja in financiranje terorizma — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (UL L 309, str. 15), v predpisanem roku.

Izrek

1. Francoska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi te direktive.

2. Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 25. februarja 2010 – Komisija proti Franciji

(Zadeva C-170/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2005/60/ES — Pranje denarja in financiranje terorizma — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (UL L 309, str. 15), v predpisanem roku.

Izrek

1. Francoska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi te direktive.
Keywords

Summary



Keywords

1. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost

(člen 225(1) ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek)

2. Kmetijstvo – Enotne zakonodaje – Žlahtniteljske pravice – Pogoji za pridobitev varstva

(Uredba Sveta št. 2100/94, člena 7(1) in 73(2))

3. Pritožba – Razlogi – Izpodbijanje razlogov, ki ne vplivajo na izrek izpodbijane sodbe – Brezpredmeten pritožbeni razlog

Summary

1. V skladu s členom 225(1) ES in členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča, je pritožba omejena na preizkus pravnih vprašanj. Tako je le Splošno sodišče pristojno za ugotavljanje in presojo upoštevnih dejstev ter za presojo dokazov. Presoja teh dejstev in dokazov, razen ob njihovem izkrivljanju, ni pravno vprašanje, ki bi bilo kot tako podvrženo nadzoru Sodišča v okviru pritožbe.

Samo Splošno sodišče presoja morebitno potrebo po dopolnitvi podatkov, ki so mu na voljo v zadevi, o kateri odloča. Vprašanje, ali imajo postopkovni dokumenti dokazno moč ali ne, je odvisno od njegove proste presoje dejstev, ki v okviru pritožbe ni predmet nadzora Sodišča, razen v primeru izkrivljanja dokazov, predloženih Splošnemu sodišču, ali če je iz dokumentov v spisu razvidna vsebinska nepravilnost ugotovitev Splošnega sodišča.

(Glej točki 69 in 75.)

2. Dejstev, ki jih stranke niso navajale pred organom Urada Skupnosti za rastlinske sorte (USRS), ni več mogoče navajati v fazi tožbe, ki je vložena pri Splošnem sodišču. Sodišče skupnosti je namreč pozvano, naj presodi zakonitost odločbe odbora za pritožbe in s tem nadzoruje njegovo uporabo prava Unije, zlasti glede dejstev, ki so bila predložena navedenemu odboru, vendar ne sme izvesti takega nadzora s tem, da upošteva dejstva, ki so mu bila predložena na novo.

Poleg tega je treba opozoriti, da sodišče Skupnosti, ki je edino pristojno, da v okviru meja, ki jih določa člen 73(2) Uredbe št. 2100/94 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti, ni dolžno opraviti celovitega preizkusa za ugotovitev, ali rastlinska sorta ima razlikovalni učinek v smislu člena 7(1) Uredbe št. 2100/94 ali ne, temveč se lahko glede na znanstveno in tehnično kompleksnost tega pogoja, katerega spoštovanje je treba poleg tega preveriti s preskušanjem, ki ga mora USRS zaupati enemu od pristojnih nacionalnih organov, kot izhaja iz člena 55 Uredbe št. 2100/94, omeji na nadzor očitno napačne presoje.

(Glej točki 76 in 77.)

3. Sodišče brez nadaljnje obravnave zavrne očitke zoper podredne razloge v sodbi Splošnega sodišča, ker ti ne morejo povzročiti njene razveljavitve in so torej brezpredmetni.

(Glej točko 122.)
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. januarja 2010 – Komisija proti Nemčiji

(Zadeva C-17/09)

„Javna naročila storitev — Storitev odstranjevanja biološko razgradljivih in rastlinskih odpadkov — Dodelitev brez odprtih postopkov za oddajo javnih naročil“

1. Približevanje zakonodaj — Postopki za oddajo javnih naročil storitev — Direktiva 92/50 — Neizpolnitev obveznosti (Direktiva Sveta 92/50) (Glej točke od 15 do 18.)

2. Približevanje zakonodaj — Revizijski postopki oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje — Direktiva 89/665 (člen 226 ES; Direktiva Sveta 89/665) (Glej točki 22 in 23.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 8 v povezavi z naslovi od III do VI Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1) – Opustitev organiziranja formalnega postopka oddaje evropskega naročila pred sklenitvijo pogodbe o odstranjevanju biološko razgradljivih in rastlinskih odpadkov med mestom Bonn in zasebnim podjetjem

Izrek

1. Ker sta občina Bonn in Müllverwertungsanlage Bonn GmbH sklenili pogodbo za opravljanje javne storitve odstranjevanja biološko razgradljivih in rastlinskih odpadkov, ne da bi izvedli postopek oddaje naročila na podlagi evropskega razpisa, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz člena 8 in naslovov od III do VI Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev.

2. Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. januarja 2010 – Komisija proti Nemčiji

(Zadeva C-17/09)

„Javna naročila storitev — Storitev odstranjevanja biološko razgradljivih in rastlinskih odpadkov — Dodelitev brez odprtih postopkov za oddajo javnih naročil“

1. Približevanje zakonodaj — Postopki za oddajo javnih naročil storitev — Direktiva 92/50 — Neizpolnitev obveznosti (Direktiva Sveta 92/50) (Glej točke od 15 do 18.)

2. Približevanje zakonodaj — Revizijski postopki oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje — Direktiva 89/665 (člen 226 ES; Direktiva Sveta 89/665) (Glej točki 22 in 23.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 8 v povezavi z naslovi od III do VI Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1) – Opustitev organiziranja formalnega postopka oddaje evropskega naročila pred sklenitvijo pogodbe o odstranjevanju biološko razgradljivih in rastlinskih odpadkov med mestom Bonn in zasebnim podjetjem

Izrek

1. Ker sta občina Bonn in Müllverwertungsanlage Bonn GmbH sklenili pogodbo za opravljanje javne storitve odstranjevanja biološko razgradljivih in rastlinskih odpadkov, ne da bi izvedli postopek oddaje naročila na podlagi evropskega razpisa, Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz člena 8 in naslovov od III do VI Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev.
33

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – ki je na Sodišče že naslovilo predlog za sprejetje predhodne odločbe v zadevi, v kateri je bila istega dne izdana sodba Ibrahim in Secretary of State for the Home Department (C-310/08, ZOdl., str. I-1065), ki se nanaša na pravico do prebivanja staršev, ki nimajo statusa državljana Unije, vendar imajo njihovi otroci dansko državljanstvo in se šolajo v Združenem kraljestvu – je prekinilo odločanje tudi v postopku v glavni stvari in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „Ali državljanka EU, če — je prispela v Združeno kraljestvo, — je bila v Združenem kraljestvu občasno zaposlena, — je kot državljanka EU prenehala delati, vendar ni odšla iz Združenega kraljestva, — ni ohranila statusa delavke in nima pravice do prebivanja iz člena 7 in pravice do stalnega prebivališča iz člena 16 Direktive 2004/38 […], — se je otrok državljanke EU začel šolati, ko ni bila zaposlena, vendar je v Združenem kraljestvu nadaljeval šolanje v obdobjih, ko je bila državljanka EU v Združenem kraljestvu zaposlena, — ima državljanka EU dejansko skrbništvo nad otrokom, — državljanka EU in njen otrok nimata dovolj sredstev za lastno preživljanje: 1. ima pravico do prebivanja v Združenem kraljestvu le, če izpolnjuje pogoje, določene v Direktivi 2004/38 […]; ali 2. (a) ima pravico do prebivanja, ki izhaja iz člena 12 Uredbe št. 1612/68 […], kot jo razlaga Sodišče, ne da bi izpolnjevala pogoje, ki so določeni v Direktivi 2004/38 […]; in (b) ali mora v tem primeru imeti zadostna sredstva, da med nameravanim obdobjem njunega prebivanja ne bi postala breme za sistem socialne pomoči v državi članici gostiteljici, in celovito zdravstveno zavarovanje v državi članici gostiteljici; (c) ali se mora v tem primeru otrok prvič začeti šolati v obdobju, ko je bila državljanka EU zaposlena, zato da ima pravico do prebivanja na podlagi člena 12 Uredbe […] št. 1612/68 […], kot jo razlaga Sodišče, ali zadostuje, da je bila državljanka EU zaposlena v nekem obdobju po tistem, ko se je otrok začel šolati; (d) ali kakršnakoli pravica državljanke EU do prebivanja kot osebi, ki skrbi za otroka, ki se šola, preneha, ko njen otrok dopolni osemnajst let? 3. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je položaj drugačen v okoliščinah, kakršne so v obravnavanem primeru, ko se je otrok začel šolati pred datumom, ko je bilo treba Direktivo 2004/38 […] prenesti v nacionalno pravo držav članic, vendar mati ni imela skrbništva nad otrokom in ni uveljavljala pravice do prebivanja na tej podlagi do marca 2007, torej po datumu, ko je bilo treba prenesti Direktivo?“
6

Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (UL L 158, str. 77, in popravki UL 2004, L 229, str. 35, UL 2005, L 197, str. 34, in UL 2007, L 204, str. 28) v členu 7 določa: „1. Vsi državljani Unije imajo pravico prebivati na ozemlju druge države članice v obdobju, daljšem od treh mesecev, če: […] (c) — so vpisani v zasebno ali javno ustanovo, ki jo država članica gostiteljica pooblasti ali financira na osnovi svoje zakonodaje ali upravne prakse, prvenstveno z namenom, da študirajo, kar vključuje poklicno usposabljanje, in — imajo celovito zavarovalno kritje za primer bolezni v državi članici gostiteljici in zagotovijo ustreznemu nacionalnemu organu, z izjavo ali na kakšen drug enakovreden način, ki ga lahko izberejo, da imajo dovolj sredstev zase in za svoje družinske člane, da med njihovim prebivanjem ne bodo postali breme sistema socialne pomoči v državi članici gostiteljici […]“
48

Vendar pa je treba za vsak primer, če bi obstajal dvom o področju uporabe oprostitev, ki so določene v nacionalni zakonodaji, ugotoviti, da se razlike med veljavnimi in starimi predpisi, in sicer določitev pristojnega organa za potrditev obstoja oprostitve in postopek, po katerem se je treba v tem primeru ravnati, nanašajo na pravila, ki ne vplivajo na bistvo upoštevnih predpisov, ki vsebujejo temeljno zahtevo, da tuji državljani za pridobitev nepremičnine pridobijo odobritev, in njihovo obveznost predložitve dokazil o tem, da so izpolnjeni pogoji za oprostitev. Veljavni predpisi tako ne temeljijo na drugačni logiki kot prejšnji in ne uvajajo novih postopkov, ki so vsebinsko drugačni od prejšnjih.
77

V skladu z ustaljeno sodno prakso mora biti obrazložitev, ki se zahteva v členu 253 ES, prilagojena vrsti obravnavanega akta ter mora jasno in nedvoumno izražati tisto, na čemer temeljijo ugotovitve institucije, ki je akt izdala, tako da se lahko stranke seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa in da lahko pristojno sodišče opravi nadzor. Zahtevo po obrazložitvi je treba presojati glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino zadevnega akta, lastnosti podanih razlogov in interes za pojasnitev, ki ga lahko imajo naslovniki akta ali drugi, ki jih ta neposredno in posamično zadeva. V obrazložitvi ni treba podrobno navesti vseh upoštevnih dejanskih in pravnih okoliščin, ker se vprašanje, ali obrazložitev izpolnjuje zahteve iz člena 253 ES, nanaša ne le na besedilo tega člena, ampak tudi na okoliščine in vsa pravila, ki urejajo zadevno področje (glej zlasti zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Sytraval in Brink’s France, točka 63 in navedena sodna praksa, in Bertelsmann in Sony Corporation of America proti Impala, točka 166 in navedena sodna praksa).
22

V teh okoliščinah je VAT and Duties Tribunal, Edinburgh, prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je na podlagi [carinskega z]akonika, zlasti njegovega člena 78, dovoljen ponovni pregled deklaracije, da bi se popravila šifra carinskega postopka, in če je, ali morajo [Her Majesty’s Revenue & Customs] spremeniti deklaracijo in urediti položaj? 2. Ali je bilo [v okoliščinah, opisanih v točkah od 3 do 21 predložitvene odločbe,] zaradi učinka člena 865 [i]zvedbene uredbe zadevno blago [v sporu o glavni stvari] nezakonito odstranjeno izpod carinskega nadzora v smislu člena 203(1) [carinskega z]akonika? 3. Če je treba odgovoriti pritrdilno, ali je na podlagi člena 203 [carinskega z]akonika pri uvozu nastal carinski dolg? 4. Če carinski dolg ni nastal na podlagi člena 203, ali je nastal na podlagi člena 204, glede na (a) ugotovitve o „[očitni] malomarnosti“ v točkah od 34 do 43 predložitvene odločbe in (b) vprašanje, ali [Her Majesty’s Revenue & Customs] niso spoštovali obveznosti iz člena 221(3) [carinskega z]akonika, ker sporočila o carinskem dolgu iz člena 204 niso posredovali v roku? 5. Ali je nacionalno sodišče glede na to, da: (a) na podlagi člena 78 [carinskega z]akonika ni mogoče urediti položaja, (b) je nastal carinski dolg in (c) je obstajal poseben primer, kot je poudarjeno v členu 899 [i]zvedbene uredbe, lahko sklenilo, da [v okoliščinah, predstavljenih v predložitveni odločbi,] ni šlo za [očitno] malomarnost in je treba carinski dolg odpustiti na podlagi člena 239 [carinskega z]akonika?“
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. novembra 2009 – Komisija proti Španiji

(Zadeva C‑154/08)

„Neizpolnitev obveznosti države − Šesta direktiva o DDV − Člena 2 in 4(1),(2) in (5) − Usklajevanje zakonodaje držav članic o prometnih davkih − Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero − Davčni zavezanci − Dejavnosti ali transakcije, ki jih opravljajo ‚registradores de la propiedad‘ kot likvidatorji urada za likvidacije na hipotečnem območju − Gospodarske dejavnosti − Dejavnosti, ki se izvajajo neodvisno − Subjekt javnega prava, ki opravlja dejavnosti v okviru opravljanja javnih nalog − Kršitev prava Skupnosti, ki se očita nacionalnemu sodišču“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Vloga, s katero se postopek začne – Navedba očitkov in tožbenih razlogov – Zahteve obličnosti – Jasna opredelitev predlogov tožeče stranke (člen 226 ES; Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Sodišča, člen 38(1)(c)) (Glej točke 60, 63 in 67.)

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Gospodarske dejavnosti, opravljene neodvisno v smislu člena 4 Šeste direktive (Direktiva Sveta 77/388, člena 2 in 4(1) in (2)) (Glej točke 90, 93, 97, 103, 107, 109, 118, 127 in izrek.)

3. Države članice – Obveznosti – Neizpolnitev obveznosti – Odgovornost – Obseg – Ustavno neodvisne institucije (člen 226 ES) (Glej točki 125 in 126.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 2 in člena 4(1) in (2) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL L 145, str. 1) – Davčni zavezanci – Dejavnosti in transakcije, ki jih opravljajo „registradores de la propiedad“.

Izrek

1) Kraljevina Španija s tem, da je storitve, ki so jih „registradores de la propiedad“ kot likvidatorji urada za likvidacije na hipotečnem območju (oficina liquidadora de distrito hipotecario) opravljali za avtonomno skupnost, oprostila plačila davka na dodano vrednost, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 in 4(1) in (2) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero.

2) Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.
9

Člen 6 Direktive 85/337 določa: „[…] 2. Javnost se obvesti prek javnih objav ali drugih primernih načinov, na primer razpoložljivih elektronskih medijev, o naslednjih zadevah varstva okolja že na začetni stopnji postopka sprejemanja okoljskih odločitev iz člena 2(2) in najpozneje takrat, ko jih je mogoče razumno posredovati: (a) zahteva za soglasje k posegu; (b) dejstvo, da je za projekt treba izvesti postopek presoje vplivov na okolje in glede na primernost, da se uporablja člen 7; (c) podatki o pristojnih organih, odgovornih za odločanje, tistih, od katerih je mogoče pridobiti ustrezne podatke, in tistih, ki jim je mogoče predložiti pripombe ali vprašanja in podrobnosti o časovnih rokih za posredovanje pripomb ali vprašanj; (d) vrsta možnih odločitev ali osnutek odločitve, če obstaja; (e) navedba dostopnosti podatkov, zbranih v skladu s členom 5; (f) navedba rokov in krajev, kje in na kakšen način so ustrezni podatki dostopni; (g) podatki o določbah za sodelovanje javnosti v skladu z odstavkom 5 tega člena. 3. Države članice zagotovijo, da se v okviru razumnih rokov omogoči zadevni javnosti dostop do naslednjega: (a) katerih koli podatkov, zbranih v skladu s členom 5; (b) v skladu z nacionalno zakonodajo, do glavnih poročil in obvestil, danih pristojnemu organu ali organom v času, ko je zadevna javnost obveščena v skladu z odstavkom 2 tega člena; c) v skladu z določbami Direktive 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do podatkov o okolju [(UL L 41, str. 26)], drugih podatkov, kakor so navedeni v odstavku 2 tega člena, ki se nanašajo na odločitev v skladu s členom 8, in ki postanejo dostopni šele potem, ko je [zadevna] javnost že obveščena v skladu z odstavkom 2 tega člena. 4. [Zadevna] javnost dobi zgodnje in učinkovite možnosti sodelovanja v postopkih okoljskega odločanja v skladu s členom 2(2) in je tako upravičena izraziti predloge in mnenja, ko so pristojnemu organu ali organom pred odločitvijo o [zahtevi o] soglasju k posegu odprte vse možnosti. 5. Države članice podrobno določijo ukrepe za obveščanje javnosti (na primer z letaki v določenem dosegu ali objavo v krajevnih časopisih) in za posvetovanje z zadevno javnostjo (na primer s pisnimi prispevki ali z javno anketo). 6. Zagotovljeni so razumni časovni okviri za različne stopnje, tako da je dovolj časa za obveščanje javnosti in omogočanje [zadevni] javnosti, da se pripravi in učinkovito sodeluje v postopku okoljskega odločanja ob upoštevanju določb tega člena.“