Keywords

Summary



Keywords

1. Državljanstvo Evropske unije – Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – Direktiva 2004/38 – Upravičenci – Družinski člani državljana Unije, državljani tretjih držav – Zahteva – Državljan Unije, ki je uresničeval pravico do prostega gibanja

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38, člena 2, točka 2, in 3(1); Direktiva Sveta 2003/86, člen 3(3))

2. Državljanstvo Evropske unije – Določbe Pogodbe – Področje uporabe – Državljan Unije, ki ni nikoli uresničeval pravice do prostega gibanja – Pogoj za vključitev – Uporaba ukrepov, ki povzročijo preprečitev dejanskega uživanja bistvene vsebine pravic, ki so podeljene zaradi statusa državljana Unije

(člena 20 PDEU in 21 PDEU)

3. Temeljne pravice – Spoštovanje zasebnega in družinskega življenja – Zavrnitev pravice do prebivanja družinskim članom državljana Unije, državljanom tretjih držav

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 7)

4. Državljanstvo Evropske unije – Določbe Pogodbe – Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – Zavrnitev države članice, da družinskim članom državljana Unije, državljanom tretjih držav, prizna pravico do prebivanja

(člena 20 PDEU in 21 PDEU)

5. Mednarodni sporazumi – Pridružitveni sporazum EGS-Turčija – Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Pravilo „standstill“ iz člena 41(1) Dodatnega protokola – Obseg

(Dodatni protokol k Pridružitvenemu sporazumu EGS-Turčija, člen 41(1))

Summary

1. Direktiva 2003/86 o pravici do združitve družine in Direktiva 2004/38 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic se ne uporabljata za državljane tretjih držav, ki zaprosijo za pravico do prebivanja, da bi se pridružili družinskim članom, ki so državljani Unije in niso nikoli uresničevali pravice do prostega gibanja ter so vedno prebivali v državi članici, katere državljani so.

Prvič, v skladu s členom 3(3) Direktive 2003/86 se namreč ta ne uporablja za družinske člane državljana Unije. Drugič, na podlagi Direktive 2004/38 pravic do vstopa in prebivanja v državi članici nimajo vsi državljani tretjih držav, temveč le tisti, ki so v smislu člena 2, točka 2, te direktive družinski člani državljana Unije, ki je s tem, da se je naselil v državi članici, ki ni država članica, katere državljan je, uresničeval pravico do prostega gibanja.

(Glej točke 47, 56 in 58.)

2. Položaj državljana Unije, ki ni uresničeval pravice do prostega gibanja, ne more biti le zaradi tega dejstva izenačen s povsem notranjim položajem. Ker je namreč status državljana Unije zasnovan kot temeljni status državljanov držav članic, člen 20 PDEU nasprotuje nacionalnim ukrepom, s katerimi je državljanom Unije preprečeno dejansko uživanje bistvene vsebine pravic, ki so jim podeljene zaradi tega statusa.

Merilo v zvezi s preprečitvijo dejanskega uživanja bistvene vsebine pravic, podeljenih s statusom državljana Unije, se nanaša na položaje, za katere je značilna okoliščina, da državljan Unije dejansko ni prisiljen zapustiti le ozemlja države članice, katere državljan je, ampak tudi ozemlje Unije kot celote.

Kar zadeva pravico do prebivanja družinskih članov državljana Unije, državljanov tretjih držav, je to merilo torej zelo posebno, zato ker se nanaša na položaje, v katerih pravice do prebivanja – čeprav ni mogoče uporabiti izvedene pravice v zvezi s pravico do prebivanja državljanov tretjih držav – izjemoma ni mogoče zavrniti državljanu tretje države, družinskemu članu državljana države članice, saj bi bil sicer s tem državljanstvu Unije zadnjega odvzet poln učinek. Le dejstvo, da bi si državljan države članice iz ekonomskih razlogov ali zaradi ohranitve družinske skupnosti na ozemlju Unije lahko zaželel, da lahko njegovi družinski člani brez državljanstva države članice prebivajo z njim na ozemlju Unije, samo po sebi ne zadošča za ugotovitev, da bi bil državljan Unije prisiljen zapustiti ozemlje Unije, če taka pravica ni podeljena.

(Glej točke 61, 62, 64 in od 66 do 68.)

3. Če bi predložitveno sodišče glede na okoliščine sporov, ki so mu predloženi v odločanje, menilo, da položaj družinskih članov državljana Unije, državljanov tretjih držav, spada na področje uporabe prava Unije, bo moralo preučiti, ali se z zavrnitvijo pravice do prebivanja tem osebam posega v pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, določeno v členu 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Če pa bi menilo, da navedeni položaj ne spada na področje uporabe prava Unije, bo moralo tako preučitev opraviti glede na člen 8(1) Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah. Vse države članice so namreč pogodbenice Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah, ki v členu 8 opredeljuje pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja.

(Glej točki 72 in 73.)

4. Pravo Unije, zlasti njegove določbe v zvezi z državljanstvom Unije, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica državljanu tretje države zavrne prebivanje na njenem ozemlju, kadar ta državljan tretje države želi prebivati z družinskim članom, ki je državljan Unije s prebivališčem v tej državi članici, katere državljan je, in ki ni nikoli uresničeval pravice do prostega gibanja, če ni posledica take zavrnitve preprečitev dejanskega uživanja bistva pravic, podeljenih s statusom državljana Unije, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

(Glej točko 74 in točko 1 izreka.)

5. Člen 41(1) Dodatnega protokola k Pridružitvenemu sporazumu EGS-Turčija je treba razlagati tako, da je treba sprejetje nove ureditve, ki je bolj omejevalna od predhodne, pri čemer je bila s to omiljena prejšnja ureditev v zvezi s pogoji za uresničevanje svobode ustanavljanja turških državljanov, veljavna ob začetku veljavnosti tega protokola na ozemlju zadevne države članice, obravnavati kot novo omejitev v smislu te določbe.

Obseg obveznosti „standstill“ se namreč nanaša na vsako novo oviro za uresničevanje svobode ustanavljanja, svobode opravljanja storitev ali prostega gibanja delavcev s poslabšanjem pogojev, ki obstajajo na neki datum, tako da je treba zagotoviti, da se države članice ne oddaljijo od cilja, ki se mu sledi s klavzulami „standstill“, ko spremenijo določbe, ki so jih sprejele v korist navedenih svoboščin turških državljanov po začetku veljavnosti Dodatnega protokola ali Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta EGS-Turčija na njihovem ozemlju.

(Glej točki 94 in 101 ter točko 2 izreka.)