Zadeva T‑790/14

(objava odlomkov)

Samir Hassan

proti

Svetu Evropske unije

„Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Siriji — Zamrznitev sredstev — Omejitev vstopa — Razglasitev ničnosti prejšnjih aktov s sodbo Splošnega sodišča — Novi akti, ki vključujejo ime tožeče stranke na seznamih — Očitna napaka pri presoji — Lastninska pravica — Sorazmernost — Domneva nedolžnosti — Nepogodbena odgovornost“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 21. julija 2016

(člen 6(1) in 29 PEU; člen 215(2) PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 48(1); sklepi Sveta 2013/255/SZVP, 2014/678/SZVP in 2015/837/SZVP; uredbe Komisije št. 36/2012, člen 32(4), št. 1013/2014 in 2015/828)

Glede omejevalnih ukrepov, sprejetih zoper osebe, ki podpirajo sirski režim, prvič, ker imenovanje predsednika in podpredsednika poslovnega sveta, katerega vloga je spodbujanje gospodarstva Sirije in razvoja njenih podjetij ter gospodarskih in naložbenih dejavnosti vključuje odločitev vlade, in drugič, ker je mogoče funkcijo osebe, za katero veljajo omejevalni ukrepi v takem v poslovnem svetu, razložiti le z določeno bližino obstoječemu režimu in pomeni dejanski nesporni element, ki priča o gotovi povezavi s tem režimom, ta bližina Svetu omogoča, da veljavno šteje, da ima ta oseba koristi od režima, ga podpira in da mu je zavezana v smislu člena 28(1) Sklepa 2013/255 in člena 15(1)(a) Uredbe št. 36/2012. (glej točke od 40 do 43, 46, 50 in 52.)

Kar zadeva omejevalne ukrepe, sprejete zoper osebe, ki podpirajo sirski režim, je zamrznitev sredstev in gospodarskih virov varstveni ukrep, katerega namen ni zadevnim osebam odvzeti njihovo lastnino. Vendar ti ukrepi neizpodbitno povzročijo omejitev uveljavljanja lastninske pravice. Glede primernosti teh ukrepov glede na cilj v splošnem interesu, ki je za mednarodno Skupnost enako pomemben kot zaščita civilnega prebivalstva, se zdi, da zamrznitev sredstev, finančnega premoženja in drugih gospodarskih virov ter prepoved vstopa na ozemlje Unije osebam, ki so opredeljene kot vpletene v podporo sirskemu režimu, kot taki ne moreta biti neprimerni. Glede njihove nujnosti alternativni in manj zavezujoči ukrepi, kot sta sistem pridobitve predhodnega dovoljenja ali obveznost utemeljitve po uporabi nakazanih sredstev, niso enako učinkoviti za doseganje želenega cilja, in sicer izvajanja pritiska na podpornike sirskega režima, zlasti zaradi možnosti obida postavljenih omejitev. Nazadnje, ponovno uvrstitev oseb, za katere veljajo taki ukrepi, na sezname oseb, subjektov in organov, bodisi spoznanih za odgovorne za nasilno zatiranje miroljubnih protestov v različnih krajih po Siriji, bodisi povezanih s temi odgovornimi, ne more biti opredeljeno za nesorazmerno zaradi domnevne možnosti neomejenega trajanja ukrepa glede na to, da se ta ponovna uvrstitev redno preverja, da bi se zagotovilo, da se osebe in subjekti, ki ne izpolnjujejo več meril za uvrstitev na zadevni seznam, s tega seznama izbrišejo. Iz tega je razvidno, da omejitev lastninske pravice in omejitev pravice do spoštovanja zasebnosti tožeče stranke, povzročeni z izpodbijanimi sklepi, glede na bistveni pomen zaščite civilnega prebivalstva v Siriji in odstopanja, ki jih določajo izpodbijani sklepi, nista nesorazmerni. (glej točke 58, od 62 do 64, 66 in 67.)

Akti, ki nalagajo omejevalne ukrepe osebam, subjektom in organom, bodisi spoznanim za odgovorne za nasilno zatiranje miroljubnih protestov v različnih krajih po Siriji, bodisi povezanim s temi odgovornimi, sprejete na podlagi člena 29 PEU, ki se uporabljajo dvanajst mesecev, ter se redno pregledujejo in se jih lahko po potrebi podaljša ali spremeni, če Svet oceni, da njihovi cilji niso bili doseženi in ne pomenijo zasega premoženja zainteresiranih, ker bi bilo to premoženje kriminalnega izvora, temveč preventivno zamrznitev, ne pomenijo sankcije in poleg tega ne zajemajo nobene tovrstne obtožbe. Taki akti namreč ne pomenijo ugotovitve, da je bila določena kršitev dejansko storjena, temveč se sprejmejo v okviru in za potrebe upravnega postopka, ki ima preventivni namen, ter zgolj s ciljem, da se Svetu omogoči učinkovito zaščito civilistov. Uvrstitev osebe, za katero veljajo taki ukrepi, na seznam takih oseb, subjektov in organizmov, torej ne krši načela domneve nedolžnosti. (glej točke 73 in od 75 do 79.)