SODBA Z DNE 3. 4. 2003 – ZADEVA T-114/02

BABYLISS PROTI KOMISIJI

SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (tretji senat)

z dne 3. aprila 2003*( )

„Konkurenca – Koncentracije – Uredba (EGS) št. 4064/89 – Tožba, ki jo je vložila tretja oseba – Dopustnost – Zaveze v prvi fazi preiskave – Licenca za uporabo znamke – Spremembe zavez – Roki – Finančna pomoč države – Nesorazmerno nizka prevzemna cena – Obstoj resnega dvoma o združljivosti koncentracije s skupnim trgom – Neobstoj zavez na trgih, na katerih obstajajo resne težave v zvezi s konkurenco“

V zadevi T-114/02,

BaByliss SA, s sedežem v Montrougeu (Francija), ki jo zastopa J.-P. Gunther, odvetnik,

tožeča stranka,

ob sodelovanju

De'Longhi SpA, s sedežem v Trevisu (Italija), ki jo zastopajo M. Merola, D. Domenicucci in I. van Schendel, odvetniki,

intervenientka,

proti

Komisiji Evropskih skupnosti, ki jo zastopajo V. Superti, K. Wiedner in F. Lelièvre, zastopniki, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

tožena stranka,

ob sodelovanju

SEB SA, s sedežem v Écullyju (Francija), ki jo zastopata D. Voillemot in S. Hautbourg, odvetnika,

intervenientka,

zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije SG (2002) D/228078 z dne 8. januarja 2002, s katero Komisija ne nasprotuje koncentraciji družb SEB in Moulinex ter to koncentracijo razglaša za združljivo s skupnim trgom in Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru pod pogojem, da se upoštevajo predlagane zaveze (zadeva COMP/M.2621 – SEB/Moulinex),

SODIŠČE PRVE STOPNJE

EVROPSKIH SKUPNOSTI (tretji senat),

v sestavi K. Lenaerts, predsednik, J. Azizi in M. Jaeger, sodnika,

sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator,

na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 9. oktobra 2002

izreka naslednjo

Sodbo

Pravni okvir

1 Uredba Sveta (EGS) št. 4064/89 z dne 21. decembra 1989 o nadzoru koncentracij podjetij (UL L 395, str. 1, kakor je bila popravljena (UL 1990, L 257, str. 13) in spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1310/97 z dne 30. junija 1997 (UL L 180, str. 1), v nadaljevanju: Uredba št. 4064/89) v skladu s členom 1 velja za vse koncentracije na ravni Skupnosti, opredeljene v odstavkih 2 in 3 navedenega člena.

2 V skladu s členom 4(1) Uredbe št. 4064/89 je treba koncentracije na ravni Skupnosti predhodno priglasiti Komisiji.

3 Poleg tega člen 7(1) Uredbe št. 4064/89 določa, da se koncentracija na ravni Skupnosti ne sme izvajati, dokler ni priglašena ali dokler ni razglašena za združljivo s skupnim trgom. Vendar je v členu 7(4) dovoljeno, da Komisija na zahtevo odobri odstopanje od te obveznosti zadržanja izvajanja koncentracije.

4 Člen 6(1)(b) Uredbe št. 4064/89 določa, da če Komisija ugotovi, da pri priglašeni koncentraciji, čeprav spada na področje uporabe te uredbe, ne obstaja resen dvom glede njene združljivosti s skupnim trgom, odloči, da ji ne bo nasprotovala, in jo razglasi za združljivo s skupnim trgom (v nadaljevanju: prva faza).

5 Nasprotno pa člen 6(1)(c) Uredbe št. 4064/89 določa, da če Komisija ugotovi, da priglašena koncentracija spada na področje uporabe te uredbe in da obstaja resen dvom o njeni združljivosti s skupnim trgom, se odloči za začetek postopka (v nadaljevanju: druga faza).

6 Člen 6(2) navedene uredbe določa:

„Če Komisija ugotovi, da priglašena koncentracija po spremembi, ki jo izvedejo udeležena podjetja, ne vzbuja več resnega dvoma v smislu odstavka 1(c), se lahko odloči, da razglasi koncentracijo za združljivo s skupnim trgom v skladu z odstavkom 1(b).

V skladu z odstavkom 1(b) lahko Komisija k odločbi priloži pogoje in obveznosti, s katerimi namerava zagotoviti, da udeležena podjetja upoštevajo obveznosti do Komisije, sprejete zato, da bi bila koncentracija združljiva s skupnim trgom.“

7 V skladu s členom 18(1) Uredbe Komisije (ES) št. 447/98 z dne 1. marca 1998 o priglasitvah, rokih in zaslišanjih, predpisanih z Uredbo št. 4064/89 (UL L 61, str. 1) se „[o]bveznosti, ki jih Komisiji predlagajo udeležena podjetja v skladu s členom 6(2) Uredbe […] št. 4064/89 in ki jih stranke namenijo kot podlago za odločbo v skladu s členom 6(1)(b) navedene uredbe, […] Komisiji predložijo najkasneje v treh tednih po prejemu priglasitve“.

8 Komisija v Sporočilu o korektivnih ukrepih, dovoljenih po Uredbi št. 4064/89 in Uredbi Komisije (ES) št. 447/98 (UL 2001, C 68, str. 3, v nadaljevanju: Sporočilo o korektivnih ukrepih), predstavlja smernice, ki jih namerava upoštevati glede zavez.

9 Komisija ima v skladu s členom 21(1) Uredbe št. 4064/89 izključno pristojnost za sprejemanje odločb, predvidenih s to uredbo. Člen 21(2) poleg tega določa, da nobena država članica ne uporabi svojega nacionalnega prava o konkurenci za katero koli koncentracijo na ravni Skupnosti.

10 V členu 9(2)(a) Uredbe št. 4064/89 je Komisiji vseeno dovoljeno, da preizkus koncentracije na ravni Skupnosti napoti na države članice, kadar obstaja nevarnost, da koncentracija ustvari ali okrepi prevladujoči položaj, kar bo bistveno oviralo učinkovito konkurenco na trgu v državi članici, ki ima vse lastnosti samostojnega trga.

Dejansko stanje

I – Zadevna podjetja

11 Predmet te tožbe, ki jo je vložila družba BaByliss SA (v nadaljevanju tudi: tožeča stranka), je razglasitev ničnosti odločbe, s katero je Komisija pod nekaterimi pogoji odobrila koncentracijo družb SEB in Moulinex.

12 Tožeča stranka je francosko podjetje pod nadzorom ameriške skupine Conair, ki je specializirano za proizvodnjo in trženje malih gospodinjskih aparatov, imenovanih „aparati za lepotno nego“ (na primer sušilniki za lase, ravnalci las in krtače na vroč zrak, aparati za striženje, depilatorji in aparati za nego telesa), pod znamko BaByliss. Skupina Conair deluje v vseh segmentih malih gospodinjskih aparatov (kuhanje, lepotna nega, čiščenje) v Združenih državah in po svetu predvsem pod znamkami Conair, BaByliss, Interplak, Forfex, Cuisinart, Revlon in Vidal Sassoon.

13 SEB je francosko podjetje, ki deluje v sektorju zasnove, proizvodnje in trženja malih gospodinjskih aparatov na svetovni ravni. SEB trži svoje proizvode v več kot 120 državah pod dvema svetovnima znamkama (Tefal in Rowenta) in štirimi lokalnimi znamkami (Calor in SEB v Franciji in Belgiji, Arno v Braziliji in državah Mercosurja, Samurai v državah Andskega pakta). Družine proizvodov, ki jih SEB trži pod temi različnimi znamkami, so kuhinjski aparati (mini pečice, cvrtniki, opekači za kruh, aparati za pripravo neformalnih obrokov), aparati za tople napitke (kavni avtomati, avtomati za espresso, grelniki vode), multipraktiki, likalniki in parne likalne postaje, aparati za osebno nego (depilacija, friziranje, britje itd.), sesalniki, naprave za prezračevanje in ogrevanje ter kuhinjski pripomočki.

14 Tudi Moulinex je francosko podjetje, ki deluje v sektorju zasnove, proizvodnje in trženja malih gospodinjskih aparatov na svetovni ravni. Trži iste družine proizvodov kot SEB, in sicer pod dvema mednarodnima znamkama (Moulinex in Krups) in eno lokalno znamko (Swan v Združenem kraljestvu). Moulinex pa trži tudi mikrovalovne pečice.

II – Nacionalni postopek

15 Tribunal de commerce de Nanterre (gospodarsko sodišče v Nanterru) je 7. septembra 2001 proti skupini Moulinex začelo postopek prisilne poravnave. V skladu s francosko zakonodajo so morali stečajni upravitelji, ki jih je imenovalo Tribunal de commerce, ugotoviti, ali lahko podjetje v prisilni poravnavi še naprej opravlja dejavnost, ali mora biti preneseno na tretjo osebo ali pa likvidirano. Ker se je v tem primeru nadaljevanje dejavnosti družbe Moulinex izkazalo za nemogoče, so upravitelji poskušali najti prevzemnika za vse ali del dejavnosti te družbe.

16 Skupina SEB se je v tem postopku prijavila za prevzem nekaterih sredstev družbe Moulinex v zvezi z malimi gospodinjskimi aparati, in sicer:

– vseh pravic do uporabe znamk Moulinex, Krups in Swan ne glede na zadevne proizvode;

– dela proizvodnih sredstev (osem proizvodnih obratov od skupno 18 in nekaj opreme v neprevzetih obratih), ki omogočajo proizvodnjo vsaj nekaterih modelov za vse proizvode, ki jih proizvaja Moulinex, razen sesalnikov in mikrovalovnih pečic;

– nekaterih družb za trženje, in sicer za Evropo le nemške in španske družbe.

17 Družba BaByliss je stečajnim upraviteljem družbe Moulinex v skladu s svojo željo po povečanju navzočnosti na področju malih gospodinjskih aparatov v Franciji in po svetu v dopisu z dne 25. septembra 2001 poslala ponudbo za nakup vseh dejavnosti Krups po svetu, skupaj z materialom, opremo, zalogami, pravicami industrijske lastnine in distribucijskimi mrežami Krups.

18 Tribunal de commerce de Nanterre je s sodbo z dne 22. oktobra 2001 sprejelo načrt prevzema, ki ga je predlagala skupina SEB.

III – Postopek pred Komisijo

19 Komisija je na zahtevo skupine SEB 27. septembra 2001 odobrila odstopanje od odložilnega učinka, kot je določen v členu 7(4) Uredbe št. 4064/89. Svojo odločitev je obrazložila predvsem s tem, da so stečajni upravitelji zahtevali, da je vsaka ponudba za prevzem brezpogojna. Odstopanje, ki ga je odobrila Komisija, je bilo omejeno na upravljanje s prevzetimi sredstvi.

20 Komisija je 13. novembra 2001 v skladu s členom 4 Uredbe št. 4064/89 prejela priglasitev načrta skupine SEB za nakup nekaterih sredstev družbe Moulinex.

21 Komisija je 21. novembra 2001 v Uradnem listu Evropskih skupnosti objavila obvestilo iz člena 4(3) Uredbe št. 4064/89. V skladu s točko 4 tega obvestila je „zainteresirane tretje osebe [pozvala], naj ji predložijo svoje morebitne pripombe glede predlagane koncentracije“.

22 Družba BaByliss je po tej objavi v dopisih z dne 27. in 29. novembra 2001 Komisiji sporočila, da je zaskrbljena zaradi zadevnega načrta koncentracije glede na velike protikonkurenčne učinke združevanja družb SEB in Moulinex v sektorju, v katerega je sama nameravala vstopiti v kratkem. Družba BaByliss je glede tega poudarila, da se opredeljuje kot potencialna konkurentka SEB-Moulinex na področju malih gospodinjskih aparatov in zlasti v sektorju malih kuhinjskih aparatov, v katerem razvija dejavnost pod znamko Cuisinart. V pošti z dne 29. novembra 2001, priloženi k dopisu z istega dne, je Komisiji poslala predlog za celoten prevzem vseh zaposlenih in sredstev družbe Moulinex v Franciji in priložila poslovni načrt Cuisinart („Strategija Cuisinart v Franciji“) iz novembra 2001.

23 Družba BaByliss je v dopisu z dne 30. novembra 2001 odgovorila na vprašalnik, ki ga je Komisija 27. novembra 2001 poslala konkurentom.

24 Udeleženki koncentracije sta 5. decembra 2001 Komisiji predlagali zaveze.

25 Predstavniki družbe BaByliss so se isti dan srečali s Komisijo v zvezi z načrtovano koncentracijo.

26 Družba BaByliss je v dopisu z dne 6. decembra 2001 Komisiji sporočila pridržke glede možnosti, da bi Komisija, če bi bilo primerno, na podlagi člena 9 Uredbe št. 4064/89 del zadeve ali vso zadevo napotila na nacionalne organe, pristojne za konkurenco, ki bi to zahtevali.

27 Francoski organi, pristojni za konkurenco, so 7. decembra 2001 pri Komisiji vložili zahtevo za delno napotitev na podlagi člena 9(2)(a) Uredbe št. 4064/89, kar zadeva učinke zadevne koncentracije na konkurenco v Franciji na nekaterih prodajnih trgih malih gospodinjskih aparatov.

28 Udeleženki koncentracije sta po kritikah Komisije 18. decembra 2001 spremenili svoje prvotne zaveze.

29 Družba BaByliss je 20. decembra 2001 Komisiji sporočila svoje pripombe glede tržnih deležev, ki bi jih po zadevni koncentraciji novi subjekt SEB-Moulinex imel v kategorijah proizvodov, ki jih je preučila Komisija.

30 Družba BaByliss je z dopisom z dne 21. decembra 2001 odgovorila na vprašalnik o zavezah udeleženk koncentracije, ki ji ga je Komisija poslala 20. decembra 2001.

31 Udeleženki koncentracije sta po pripombah tretjih zainteresiranih oseb znova spremenili svoje zaveze.

32 Tožeča stranka je 28. decembra 2001 dala ponudbo za delni prevzem družbe Moulinex.

33 Družba BaByliss je 3. januarja 2002 dopolnila odgovore na vprašalnik o zavezah udeleženk koncentracije, ki ji ga je Komisija poslala 20. decembra 2001. Tožeča stranka je poleg tega še enkrat izrazila interes za nakup vseh ali dela sredstev družbe Moulinex. Ponovno je izrazila tudi zaskrbljenost zaradi svojega položaja in prevladujočega položaja SEB-Moulinex, ki bi zaradi zadevne koncentracije nastal v številnih kategorijah malih gospodinjskih aparatov v glavnih evropskih državah.

34 Komisija je 8. januarja 2002 pod določenimi pogoji na podlagi člena 6(1)(b) in (2) Uredbe št. 4064/89 ter člena 57 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) odobrila koncentracijo družb SEB in Moulinex (v nadaljevanju: izpodbijana odločba).

35 Izpodbijana odločba pa se ne nanaša na francoski trg, ker je Komisija isti dan ugodila zahtevi francoskih organov za delno napotitev.

36 Francoski ministre de l’Économie (v nadaljevanju: minister za gospodarstvo) je 8. julija 2002 na podlagi tako imenovane doktrine „propadajočega podjetja“ odobril koncentracijo, ne da bi določil zaveze.

Izpodbijana odločba

IV – Zadevni trgi proizvodov

37 V točki 16 obrazložitve izpodbijane odločbe je navedeno, da je gospodarski sektor, ki ga zadeva obravnavana koncentracija, sektor prodaje malih gospodinjskih aparatov, ki ga sestavlja trinajst kategorij proizvodov: cvrtniki, mini pečice, opekači za kruh, opekači za sendviče in vaflje, aparati za pripravo neformalnih obrokov (namizni žar s kamnito ploščo, „wokparty“, žar raclette, fondue itd.), električni in hišni žari, kuhalniki za riž in parni kuhalniki, kavni avtomati, grelniki vode, avtomati za espresso, mešalniki in multipraktiki, likalniki in parne likalne postaje, aparati za osebno nego (zdravstveni aparati in aparati za lepotno nego). Prvih enajst kategorij proizvodov je splošno znanih kot kuhinjski aparati.

38 Komisija meni, da je vsaka kategorija malih gospodinjskih aparatov lahko ločen trg proizvodov (točka 25 obrazložitve izpodbijane odločbe). Sklepne ugotovitve Komisije temeljijo predvsem na analizi zamenljivosti povpraševanja, saj vsaka kategorija izpolnjuje posebno nalogo in je namenjena za ločeno končno uporabo. Komisija poleg tega zavrača zamenljivost ponudbe. Poudarja namreč, da je lahko – tudi če bi lahko vsi proizvajalci proizvajali vse male gospodinjske aparate – za vstop na novi trg proizvodov potrebno veliko stroškov in časa.

V – Zadevni geografski trgi

39 Komisija meni, da je treba „nacionalno opredelitev zadevnih geografskih trgov obravnavati kot najverjetnejšo na koncu preizkusa v prvi fazi“ (točka 30 obrazložitve izpodbijane odločbe).

VI – Pomen znamke

40 Komisija ugotavlja, da so znamke eden glavnih dejavnikov pri izbiri končnih potrošnikov in torej eden glavnih elementov konkurence med proizvajalci malih gospodinjskih aparatov (točka 36 obrazložitve izpodbijane odločbe).

41 Glede tega opozarja, da družbi SEB in Moulinex vlagata veliko v ohranjanje ugleda svojih znamk (točka 38 obrazložitve izpodbijane odločbe). Ugotavlja tudi, da so se ponudbe, prejete ob prodaji družbe Moulinex, nanašale skoraj izključno na znamke te skupine, manj pa na proizvodne obrate (točka 39 obrazložitve izpodbijane odločbe).

VII – Analiza konkurence

42 Kar zadeva učinke zadevne koncentracije na konkurenco, Komisija najprej zavrača trditev, da se ne razlikujejo od konkurenčnega položaja, ki bi nastal po likvidaciji skupine Moulinex. Glede tega ugotavlja:

„Po preiskavi v prvi fazi ni mogoče sprejeti take trditve, saj je od začetka postopka prisilne poravnave skupine Moulinex določeno število podjetij izrazilo interes za prevzem znamk te skupine. Poleg tega ni mogoče izključiti, da so nekaj opreme ali industrijsko lastnino prevzele tretje osebe, in ne družba SEB. Zaradi pomena znamke na zadevnih trgih bi ti tretji prevzemniki verjetno lahko v celoti ali delno obnovili konkurenčno zmogljivost družbe Moulinex.“ (točka 41 obrazložitve izpodbijane odločbe)

43 Komisija na koncu analize sklepa, da priglašena koncentracija vzbuja resen dvom o združljivosti s skupnim trgom na nekaterih trgih kuhinjskih aparatov (točka 44 obrazložitve izpodbijane odločbe). Na geografskih trgih, preučenih v izpodbijani odločbi, v bistvu ugotavlja, da:

– bi se na Portugalskem, v Grčiji, Belgiji in na Nizozemskem, kjer sta imeli družbi SEB in Moulinex pred koncentracijo včasih močna položaja v sektorju malih gospodinjskih aparatov, položaj družbe SEB okrepil s priključitvijo družbe Moulinex, koncentracija pa bi privedla do kombinacij včasih zelo velikih tržnih deležev za velik del zadevne kategorije proizvodov. Po mnenju Komisije se bo ta tržna moč poleg tega povečala zaradi enotnega portfelja več znamk, medtem ko imajo udeleženci na trgu, kot so Philips, Braun ali Taurus, le eno znamko (točke 43 in od 45 do 47 obrazložitve izpodbijane odločbe);

– bi koncentracija v Nemčiji, Avstriji, na Danskem, Švedskem in Norveškem bistveno spremenila pogoje konkurence na nekaterih trgih proizvodov (točka 43 obrazložitve izpodbijane odločbe);

– nazadnje, koncentracija bi v drugih državah članicah le malo spremenila pogoje konkurence (točka 43 obrazložitve izpodbijane odločbe).

44 Po mnenju Komisije priglašena koncentracija tako vzbuja resen dvom o svoji združljivosti s skupnim trgom na teh trgih (točka 128 obrazložitve izpodbijane odločbe):

– Nemčija: cvrtniki in ražnji/žari;

– Avstrija: cvrtniki in aparati za pripravo neformalnih obrokov;

– Belgija: multipraktiki, avtomati za espresso, grelniki vode, opekači za kruh, aparati za pripravo neformalnih obrokov, ražnji/žari ter likalniki in parne likalne postaje;

– Danska: cvrtniki in mini pečice;

– Grčija: cvrtniki, grelniki vode, aparati za pripravo sendvičev in vafljev, avtomati za espresso in multipraktiki;

– Norveška: cvrtniki in mini pečice;

– Nizozemska: cvrtniki, avtomati za espresso, mini pečice, aparati za pripravo neformalnih obrokov, ražnji/žari ter likalniki in parne likalne postaje;

– Portugalska: cvrtniki, opekači, kavni avtomati, avtomati za espresso, grelniki vode, mini pečice, aparati za pripravo sendvičev in vafljev, aparati za pripravo neformalnih obrokov, ražnji/žari in multipraktiki;

– Švedska: cvrtniki.

45 Nasprotno pa Komisija sklepa, da koncentracija ne vzbuja resnega dvoma, kar zadeva trge aparatov za osebno nego, na katerih je ne glede na državo (razen Francije) ali uporabljeno opredelitev trgov proizvodov skupni tržni delež udeleženk manjši od 20 % (točka 44 obrazložitve izpodbijane odločbe).

VIII – Zaveze udeleženk koncentracije

46 Potem ko sta udeleženki koncentracije predlagali svoje zaveze, Komisija vseeno meni, da je resen dvom o združljivosti koncentracije mogoče odpraviti, če so te zaveze neposreden in takojšen odziv na v odločbi opredeljene težave v zvezi s konkurenco, razen Francije.

47 V zavezah, ki sta jih udeleženki koncentracije predložili 5. decembra 2001, je bil najprej predviden umik proizvodov znamke Moulinex za kategorije cvrtnikov, mini pečic, aparatov za pripravo neformalnih obrokov, ražnjev/žarov ter likalnikov in parnih likalnih postaj s celotnega ozemlja EGP za dve leti. Vendar te prvotne zaveze po mnenju Komisije vseeno ne bi omogočile, da bi neki udeleženec nadomestil družbo Moulinex, in se niso nanašale na vse trge, na katerih bi transakcija lahko vzbujala resne dvome (točka 135 obrazložitve izpodbijane odločbe).

48 Udeleženki sta torej 18. decembra 2001 „izboljšali svoj predlog, da bi bil praktičen in učinkovit“ (točka 135 obrazložitve izpodbijane odločbe). V tem predlogu je bila predvidena izključna licenca za uporabo znamke Moulinex za triletno obdobje (skupaj z zavezo o nevstopu pod znamko Moulinex za dodatno leto) za vse kategorije proizvodov v Belgiji, Grčiji, na Nizozemskem in Portugalskem ter za kategorijo cvrtnikov v Nemčiji, Avstriji, na Danskem, Švedskem in Norveškem. Za pridobitelje take licence bi veljala obveznost nabave ražnjev/žarov, kavnih avtomatov, grelnikov vode in multipraktikov.

49 Zaslišane tretje osebe so vseeno kritizirale te zaveze, zlasti kar zadeva trajanje licence in obdobje nevstopa, obveznost nabave, neobstoj popravka učinkov priglašene koncentracije na konkurenco na nekaterih trgih, neobstoj zadostnega kritičnega obsega za ekonomsko utemeljitev vstopa novega udeleženca na zadevne trge in neobstoj učinkovitega nadzora pridobitelja licence nad znamko Moulinex v okviru korektivnih ukrepov, ki se nanašajo zlasti na cvrtnike, saj družba SEB obdrži pravico do uporabe te znamke za druge proizvode (točka 136 obrazložitve izpodbijane odločbe).

50 Družba SEB je zato v skladu z izrazom, uporabljenim v izpodbijani odločbi, „izpopolnila“ svoje zaveze, tako da je licenco za uporabo znamke razširila na vse male gospodinjske aparate za Nemčijo, Avstrijo, Dansko, Norveško in Švedsko. Tako je zavezo za teh pet držav uskladila z zavezo, ki jo je že predlagala za Belgijo, Grčijo, Nizozemsko in Portugalsko. Podaljšala je tudi trajanje licence na pet let (in na tri leta za nevstop) in odpravila obveznost nabave, naloženo pridobitelju licence (točka 137 obrazložitve izpodbijane odločbe).

51 V izpodbijani odločbi so povzete zaveze, ki jih je odobrila Komisija:

„129. Skupina SEB se v vsaki od teh držav zavezuje, da bo tretji osebi podelila izključno licenco za znamke Moulinex za prodajo vseh trinajstih kategorij malih gospodinjskih aparatov.

130. V skladu s temi zavezami bo ta licenčna pogodba podpisana z eno ali več tretjimi osebami za pet let. Med trajanjem licenčne pogodbe in tri leta po njenem izteku se skupini SEB prepoveduje trženje vseh aparatov za domačo uporabo pod znamko Moulinex v zadevnih državah. Skupina SEB se je poleg tega zavezala, da v zadevnih državah modelov iz ponudbe Moulinex ne bo tržila pod drugo znamko, če se pridobitelj licence odloči, da se bo oskrboval pri skupini SEB ali pridobil licenco za pravice industrijske lastnine.

131. Namen te licence je dovoliti uporabo znamke Moulinex, da se pridobitelju licence omogoči, da uvede ali okrepi svojo znamko na zadevnih geografskih trgih. Za to bo pridobitelj licence med trajanjem licence lahko uporabljal znamko Moulinex sámo ali v povezavi s svojo znamko, nato pa kadar koli z „združene znamke“ (co-branding) prešel na svojo znamko. Skupina SEB bo imela možnost zagotoviti, da pridobitelj(-i) licence upošteva(-jo) logotip Moulinex.

132. Pridobitelj(-i) licence bo(-do) lahko izbral(-i) in določil(-i) način nabave za vse proizvode v vseh zadevnih državah. Če bo(-do) želel(-i), bo(-do) lahko od skupine SEB zahteval(-i), da sklene nabavno pogodbo za celotno ali delno trajanje licenčne pogodbe in za vse zadevne družine proizvodov ali njihov del. Taka nabava mora torej ustrezati 65 % prodaje pod znamko Moulinex, dosežene leta 2000. Opozoriti je treba, da skupina SEB vseeno predlaga, naj se pridobitelju licence za Nemčijo naloži obveznost nabave za multipraktike. Skupina SEB to izjemo upravičuje s potrebo po ohranitvi delovnih mest v proizvodnih obratih, ki jih je prevzela po sodbi Tribunal de commerce de Nanterre.

133. Skupina SEB se poleg tega zavezuje, da bo vsakemu pridobitelju licence, ki bi zaprosil za to, podelila licenco za pravice industrijske lastnine (modeli, patenti in znanje) za enega ali več modelov iz ponudbe Moulinex, da jih bo lahko proizvajal sam ali njihovo proizvodnjo oddal tretji osebi po svoji izbiri.

134. Skupina SEB se zavezuje, da bo imenovala pooblaščenca, ki bo najprej pooblaščen za zagotavljanje, da skupina SEB zadovoljivo izpolnjuje svoje zaveze. SEB se je zavezala skleniti eno ali več v zavezah predvidenih licenčnih pogodb za znamko v […] od datuma prejema odločbe Komisije o odobritvi. Če skupina SEB po izteku tega roka ne bo sklenila vseh ali dela pogodb, določenih v zavezah, bo pooblaščenec zadolžen, da najde enega ali več pridobiteljev licence in sklene navedene pogodbe v roku […]. Izbrani pridobitelj(-i) licence bo(-do) predložen(-i) Komisiji v odobritev.“

52 Komisija meni, da te zaveze bistveno zmanjšujejo prekrivanja tržnih deležev, nastala zaradi priglašene transakcije. Ugotavlja, da le prekrivanja, ki so posledica prodaje pod znamko Krups, niso odpravljena. Vendar po mnenju Komisije povečani tržni deleži, povezani z znamko Krups, lahko povzročijo težave v zvezi s konkurenco le na trgih avtomatov za espresso in trgu aparatov za pripravo neformalnih obrokov na Portugalskem (točka 139 obrazložitve izpodbijane odločbe).

53 Po mnenju Komisije predlagane zaveze omogočajo trajno ponovno vzpostavitev pogojev učinkovite konkurence. Ker je za licenco določeno, da traja pet let, bo to njenemu pridobitelju namreč omogočilo, da proizvode družbe Moulinex prenese pod svojo znamko z omejenimi izgubami za skupino SEB, ko bo ta znamko Moulinex lahko znova uvedla na zadevne trge. Komisija glede tega ugotavlja, da je povprečna življenjska doba malih gospodinjskih aparatov tri leta. Prenos pod lastno znamko je po mnenju Komisije še toliko lažji, ker bo pridobitelj licence edini upravičenec do znamke Moulinex za vse male gospodinjske aparate na zadevnem geografskem območju (točka 140 obrazložitve izpodbijane odločbe).

54 Komisija meni, da je razširitev zavez glede izključne licence na vse male gospodinjske aparate in torej na proizvode, glede katerih Komisija ni navedla resnega dvoma, potrebna za zagotovitev učinkovitosti in uporabnosti teh korektivnih ukrepov. Če bi se licence nanašale na omejeno število proizvodov, bi se namreč manevrski prostor pridobitelja licence za „preoblikovanje znamke“ (rebranding) zelo zmanjšal, saj bi znamko Moulinex uporabljala dva konkurenčna subjekta v zadevnih državah: skupina SEB in pridobitelj licence, omejene na nekatere proizvode (točka 141 obrazložitve izpodbijane odločbe).

55 Komisija opozarja, da bo imel pridobitelj licence poleg tega možnost samostojno proizvajati proizvode Moulinex, takoj ko bo to želel, medtem ko se bo od skupine SEB lahko zahtevalo, da mu omogoči uporabo novih modelov, ki jih bo razvila za ponudbo proizvodov Moulinex v državah, na katere se zaveze ne nanašajo (točka 142 obrazložitve izpodbijane odločbe).

56 Komisija nazadnje poudarja, da bo(-do) v skladu z zavezami pridobitelj(-i) licence moral(-i) biti že navzoč(-i) na trgu ali moral(-i) biti sposoben(-ni) vstopiti na trg, sposoben(-ni) preživeti na trgu, biti neodvisen(-ni), brez kakršne koli povezave s skupino SEB, ter imeti potrebno zmogljivost in motivacijo za izvajanje dejavne in učinkovite konkurence na zadevnih trgih. V zavezah je tudi določeno, da bo(-do) ta (ti) pridobitelj(-i) licence moral(-i) imeti lastno znamko, ki jo bo mogoče povezati z znamko Moulinex (točka 144 obrazložitve izpodbijane odločbe).

57 Komisija torej meni (v točki 146 obrazložitve izpodbijane odločbe), da zaveze, ki sta jih predlagali udeleženki, zadostujejo za odpravo dvoma o združljivosti koncentracije s skupnim trgom v teh devetih državah, če bosta upoštevali spodaj povzete zaveze:

„(a) zavezo, da se podeli izključna licenca za uporabo znamke Moulinex za pet let za prodajo gospodinjskih aparatov iz trinajstih kategorij proizvodov, navedenih v tej odločbi, kot je opredeljena v točki 1(a) zavez, priloženih k tej odločbi;

(b) zavezo, da se v zadevnih državah ne tržijo proizvodi pod znamko Moulinex med trajanjem licenčne pogodbe in tri leta po izteku te pogodbe, kot je določeno v točki 1(c);

(c) zavezo, da se modeli proizvodov znamke Moulinex ne tržijo pod drugo znamko kot Moulinex na ozemljih, za katera bo(-do) pridobitelj(-i) licence sklenil(-i) nabavno pogodbo ali licenčno pogodbo za industrijsko lastnino, kot je določeno v točki 1(e);

(d) zavezo, da se z vsakim pridobiteljem licence, ki bo to zahteval, sklene nabavna pogodba (po prenosni ceni, ki ustreza industrijski lastni ceni, povečani za splošne stroške, povezane s proizvodnjo in dobavo proizvodov pridobitelju licence) in/ali licenčna pogodba za industrijsko lastnino za vse zadevne proizvode, razen za multipraktike v Nemčiji, kot je določeno v točki 1(d) zavez;

(e) zavezo, da se nadaljuje splošna politika razvoja novih modelov ter ohrani polna ekonomska in konkurenčna vrednost znamke Moulinex v vseh devetih zadevnih državah do sklenitve licenčnih pogodb, kot je določeno v točki 1(h) zavez;

(f) zavezo, da se sklene(-jo) pogodba(-e) o izključni licenci za uporabo znamke za devet zadevnih držav v rokih, določenih v točkah 1(h) in 2(e)(iv) zavez;

(g) zavezo, da Komisija odobri enega ali več pridobiteljev licenc, kot je določeno v točki 1(i) zavez, in

(h) upoštevanje vseh morebitnih predlogov pooblaščenca, koristnih za izvajanje zavez ali opravljanje njegove naloge, kot je določeno v točki 2(e)(ii) zavez.“

58 Podrobnosti o zavezah, ki jih je sklenila skupina SEB, so priložene k izpodbijani odločbi.

59 V točki 2(g) priloge je določeno:

„Če bo odobritev te transakcije s strani drugega organa, pristojnega za konkurenco, odvisna od zavez, ki so v nasprotju s temi zavezami ali ustvarjajo položaj, ki bi presegal to, kar je potrebno za ponovno vzpostavitev konkurence na vsakem od zadevnih trgov, bo skupina SEB lahko Komisijo zaprosila za revizijo teh zavez, da bi se odpravila ta protislovja ali da bi bila skupina SEB oproščena izpolnjevanja vseh ali dela pogojev in obveznosti, navedenih v teh zavezah, ki se ne bi več zdele potrebne.“

IX – Državne pomoči

60 Komisija v odgovoru na trditve nekaterih tretjih oseb, ki skupini SEB očitajo, da je od francoskih organov prejela državne pomoči v okviru svojega načrta prevzema, v točki 10 obrazložitve izpodbijane odločbe ugotavlja, da se glede na predhodno preučitev mehanizma, ki so ga pripravili francoski organi, ne zdi, da bi bili državni ukrepi, načrtovani v okviru postopka prisilne poravnave, ukrepi, od katerih bi SEB imela korist. Komisija zato meni, da njihovega učinka ni treba upoštevati pri preučitvi predlagane transakcije, opravljene na podlagi Uredbe št. 4064/89.

Postopek in predlogi strank

61 Tožeča stranka je 15. aprila 2002 vložila tožbo pri sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje. Z ločeno vlogo je isti dan vložila predlog, naj Sodišče prve stopnje odloči o tožbi po hitrem postopku v skladu s členom 76a Poslovnika Sodišča prve stopnje.

62 Komisija je z dopisom z dne 30. aprila 2002 Sodišče prve stopnje obvestila, da ne nasprotuje predlogu za obravnavanje po hitrem postopku. Komisija je poleg tega poudarila, da tožeča stranka ni dokazala, da jo izpodbijana odločba posamično zadeva.

63 Sodni tajnik Sodišča prve stopnje je z dopisom z dne 8. maja 2002 toženo stranko obvestil, da je bilo ugodeno njenemu predlogu za podaljšanje roka za vložitev odgovora na tožbo do 24. junija 2002. Toženo stranko je tudi pozval, naj – da ne bi zadrževala postopka – obravnava morebitna vprašanja dopustnosti tožbe skupaj z njeno materialnopravno obrambo.

64 Sodni tajnik Sodišča prve stopnje je v okviru ukrepa procesnega vodstva v dopisu z dne 17. junija 2002 tožečo stranko pozval, naj do 28. junija 2002 odgovori na vrsto pisnih vprašanj.

65 Komisija je 24. junija 2002 vložila odgovor na tožbo, ki je vseboval predvsem njene ugovore zoper dopustnost tožbe in, podredno, njeno materialnopravno obrambo.

66 Tožeča stranka je 28. junija 2002 vložila odgovore na vprašanja Sodišča prve stopnje.

67 Sodišče prve stopnje (tretji senat) je s sklepom z dne 2. julija 2002 ugodilo predlogu za obravnavanje po hitrem postopku na podlagi člena 76a Poslovnika.

68 Tožeča stranka je 18. julija 2002 v skladu s pozivom, ki ji ga je poslal sodni tajnik, vložila stališča glede dopustnosti, s katerimi je odgovorila na odgovor Komisije na tožbo.

69 Z vlogo, vloženo v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 19. julija 2002, je skupina SEB predlagala, naj se ji dovoli intervencija v podporo predlogom Komisije. Z vlogo, vloženo v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 29. julija 2002, je družba De'Longhi predlagala, naj se ji dovoli intervencija v podporo predlogom tožeče stranke. Tema predlogoma je bilo ugodeno s sklepom predsednika tretjega senata z dne 16. septembra 2002. Na podlagi njunih predlogov je bilo skupini SEB dovoljeno, da vloži intervencijsko vlogo, družbi De'Longhi pa, da predloži nekatere dokumente, navedene v predlogu za intervencijo.

70 Sodišče prve stopnje (tretji senat) je na podlagi poročila sodnika poročevalca odločilo, da začne ustni postopek, in v okviru ukrepov procesnega vodstva stranke pozvalo, naj predložijo nekatere listine in odgovorijo na pisna vprašanja. Stranke so tem zahtevam ugodile v predpisanih rokih.

71 Stranke so na javni obravnavi 9. oktobra 2002 podale ustne navedbe in odgovorile na ustna vprašanja Sodišča prve stopnje.

72 Tožeča stranka ob sodelovanju družbe De'Longhi Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

– razglasi ničnost izpodbijane odločbe;

– Komisiji naloži plačilo stroškov.

73 Komisija Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

– tožbo zavrže kot nedopustno ali, podredno, zavrne kot neutemeljeno;

– tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

74 Skupina SEB Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

– tožbo zavrže kot nedopustno ali, podredno, zavrne kot neutemeljeno;

– tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

Dopustnost

X – Trditve strank

75 Tožeča stranka ob sodelovanju družbe De'Longhi trdi, da jo izpodbijani akt neposredno in posamično zadeva v smislu člena 230 ES. Družba BaByliss naj bi bila namreč nov udeleženec na trgu malih gospodinjskih aparatov in torej neposredna konkurentka družbama SEB in Moulinex. Tožeča stranka poleg tega poudarja, da je dejavno sodelovala v upravnem postopku pred sprejetjem izpodbijane odločbe.

76 Komisija trdi, da izpodbijana odločba tožeče stranke ne zadeva posamično.

77 Prvič, Komisija trdi, da zgolj dejstvo, da se je družba BaByliss spontano odzvala na objavo obvestila o načrtovani koncentraciji v Uradnem listu Evropskih skupnosti, določeno v členu 4(3) Uredbe št. 4064/89, in navezala stik z njo, ne zadostuje za dokaz, da izpodbijana odločba posamično zadeva to družbo. Družba BaByliss naj nikakor ne bi dokazala, da jo izpodbijana odločba zadeva zaradi nekaterih lastnosti, ki so značilne zanjo, ali dejanskega položaja, ki jo posamično opredeljuje podobno kot skupino SEB.

78 Komisija poudarja, da so številna podjetja enako kot tožeča stranka aktivno sodelovala v postopku. Dejstvo, da je podjetje predložilo pripombe, naj samo po sebi ne bi moglo upravičiti, da izpodbijana odločba to podjetje zadeva posamično. Natančna preučitev koncentracij naj bi namreč zahtevala redne stike s številnimi gospodarskimi subjekti.

79 Drugič, Komisija opozarja, da so v skladu s členom 2 statuta družbe BaByliss „dejavnosti družbe […]: vse dejavnosti proizvodnje, predelave, zastopanja, uvoza in izvoza, prodaje na debelo, v majhnih količinah in na drobno vseh izdelkov in blaga, ki se nanašajo predvsem na friziranje in lepotno nego, parfume in darila“, medtem ko se koncentracija, odobrena z izpodbijano odločbo, nanaša na sektor malih gospodinjskih aparatov, ki ni povezan s „friziranjem in lepotno nego, parfumi in darili“.

80 Tretjič, Komisija ugotavlja, da se tožeča stranka predstavlja kot „novi udeleženec“ na trgu malih kuhinjskih aparatov, vendar je ta sama priznala, da niti na datum izpodbijane odločbe niti na datum vložitve tožbe ni dala na trg niti enega malega gospodinjskega aparata. Družba BaByliss se sicer sama opredeljuje kot „potencialna konkurentka“. Komisija opozarja, da čeprav je tožeča stranka napovedala, da bo take proizvode „uradno“ dala na trg 15. maja 2002, te trditve ni podprla z nobenim dokazom.

81 Četrtič, Komisija opozarja, da ni mogoče na podlagi ničesar trditi, da bi bili proizvodi, ki jih trži družba BaByliss, družba s sedežem v Franciji, neposredna konkurenca aparatom, ki jih skupina SEB prodaja na geografskih trgih, glede katerih je izrazila resne dvome, ker ni odločila o položaju na francoskem trgu, ki ga bodo analizirali francoski organi, pristojni za konkurenco.

82 Petič, Komisija trdi, da tožeča stranka nepravilno meni, da se lahko opira na „sodbi Air France“. Njen položaj je popolnoma drugačen od položaja družbe Air France. V zadevi, v kateri je bila izrečena sodba z dne 19. maja 1994 v zadevi Air France proti Komisiji (T-2/93, Recueil, str. II-323), je Sodišče prve stopnje najprej opozorilo, da je Komisija preučila konkurenčni položaj na zadevnih trgih predvsem ob upoštevanju položaja družbe Air France (točka 45 sodbe), ki je bila edina resna konkurentka podjetjema, ki sta bili udeleženi v koncentraciji, medtem ko je tožeča stranka popolnoma nenavzoča na trgih, ki jih zadeva koncentracija. Komisija tudi opozarja, da je Sodišče prve stopnje ugotovilo, da se je morala družba Air France glede na sporazum, ki so ga sklenile ta družba, francoska vlada in Komisija, popolnoma umakniti iz družbe TAT (točka 46 sodbe), medtem ko se družba BaByliss v tej zadevi ne more sklicevati na noben sporazum ali enakovredno odločitev, na podlagi katere bi lahko dokazala, da je zaradi svojega dejanskega položaja posamično opredeljena podobno kot skupina SEB. Komisija poudarja, da je bila družba Air France v sodbi Sodišča prve stopnje z dne 24. marca 1994 v zadevi Air France proti Komisiji (T-3/93, Recueil, str. II-121) glavna konkurentka družbi British Airways, medtem ko je družba BaByliss v tej zadevi le podjetje med številnimi drugimi, ki se šteje za (sicer potencialno) konkurentko skupine SEB.

83 Komisija želi nazadnje opozoriti, da nova razlaga člena 230 ES, ki jo je Sodišče prve stopnje uporabilo v sodbi z dne 3. maja 2002 v zadevi Jégo-Quéré SA proti Komisiji (T-177/01, Recueil, str. II-2365, točka 51), ne povzroči dopustnosti tožbe, saj je izpodbijana odločba po eni strani posamična odločba, ki nima splošnega pomena, po drugi strani pa nikakor ne omejuje pravic tožeče stranke (ki poleg tega ni navzoča na trgih, ki jih zadeva koncentracija) in tožeči stranki ne nalaga nobene obveznosti. Izpodbijana odločba ne vpliva nedvomno in takoj na pravni položaj tožeče stranke.

84 Skupina SEB trdi, da izpodbijana odločba tožeče stranke ne zadeva posamično. Glede tega predvsem poudarja, da bi tožeča stranka lahko prav tako kot ona oddala konkretno in resno ponudbo za prevzem v okviru kolektivnega postopka, če bi jo res zanimal prevzem vseh ali dela sredstev družbe Moulinex. Vendar skupina SEB opozarja, da prva ponudba, ki jo je tožeča stranka oddala za prevzem družbe Moulinex, ni bila resna in jo je Tribunal de commerce de Nanterre štelo za nesprejemljivo, medtem ko so bile naslednje ponudbe oddane po koncentraciji, njihov edini cilj pa je bil poskus ogrozitev načrta prevzema, ki ga je predlagala skupina SEB. Dodaja, da tožeča stranka ni izrazila nobenega interesa za pridobitev licence za uporabo znamke Moulinex, čeprav bi ji taka licenca z vidika razvojne strategije, ki jo omenja, omogočila, da vstopi na zadevne trge ter se na njih trajno in učinkovito uveljavi.

85 Skupina SEB tudi ugotavlja, da se proizvodi družbe BaByliss za zdaj še ne tržijo na nobenem od geografskih trgov, omenjenih v izpodbijani odločbi, in tudi ne v Franciji, kjer je dejavnost tožeče stranke ostala omejena na predstavitev v lyonski restavraciji maja 2002. Skupina SEB poudarja, da poleg tega Komisija tožeče stranke ni omenila v analizi konkurence, in sicer niti kot sedanje niti kot potencialne konkurentke.

86 Nazadnje, skupina SEB opozarja, da tožeča stranka ni sodelovala v postopku temeljite preiskave, ki so jo opravili poročevalci Conseil de la conurrence de France (v nadaljevanju: svet za konkurenco), niti ni bila navzoča oziroma zastopana na zaslišanju pred njim.

XI – Presoja Sodišča prve stopnje

87 V skladu s členom 230, četrti odstavek, ES „[f]izične ali pravne osebe lahko […] sprožijo postopke zoper nanje naslovljene odločbe ali zoper odločbe, ki jih neposredno ali posamično zadevajo, čeprav so v obliki uredbe ali odločbe, naslovljene na drugo osebo“.

88 Tožeča stranka ni udeleženka koncentracije in naslovnica izpodbijane odločbe. Zato je treba preučiti, ali jo ta odločba zadeva neposredno in posamično.

89 Neposrednosti zadevanja ni mogoče izpodbijati. Ker izpodbijana odločba omogoča takojšnjo izvedbo načrtovane koncentracije, lahko uvede takojšnjo spremembo položaja na zadevnih trgih, ki je torej odvisna le od volje udeleženk (glej zgoraj navedeno sodbo Air France proti Komisiji z dne 24. marca 1994, točka 80).

90 Zato je treba preučiti, ali navedena odločba tudi posamično zadeva tožečo stranko.

91 V skladu z ustaljeno sodno prakso „osebe, ki niso naslovniki odločbe, lahko trdijo, da jih odločba zadeva posamično samo, če nanje učinkuje zaradi nekaterih lastnosti, ki so njihova posebnost, ali na podlagi okoliščin, ki jih ločijo od vseh drugih oseb in jih na podlagi tega posamično določajo na podoben način kot tiste, na katere je odločba naslovljena“ (sodba Sodišča z dne 15. julija 1963 v zadevi Plaumann proti Komisiji, 25/62, Recueil, str. 197, 223).

92 V zvezi s tem Sodišče prve stopnje ugotavlja, da, prvič, glede sodelovanja v postopku ni sporno, da je tožeča stranka po obvestilu, določenem v členu 4(3) Uredbe št. 4064/89, v dopisih z dne 27., 29. in 30. novembra 2001 ter 6., 20., 21. in 28. decembra 2001 Komisiji predložila pripombe o posledicah zadevne koncentracije za konkurenčni položaj na zadevnih trgih in tudi za svoj položaj. Komisija je poleg tega tožečo stranko zaslišala na sestanku 5. decembra 2001 in na telefonski konferenci 4. januarja 2002 z zastopniki, zadolženimi za preučitev načrtovane koncentracije.

93 Poleg tega je družba BaByliss ob teh priložnostih v bistvu navedla iste očitke, kot jih je predstavila v tožbi, vloženi pri Sodišču prve stopnje. Ta stališča so se nanašala predvsem na presojo učinkov koncentracije na različne geografske trge in zadevne trge proizvodov in zlasti na položaj družbe BaByliss ter na presojo učinkovitosti zavez, ki jih je skupina SEB predlagala za omilitev težav v zvezi s konkurenco, ki so nastale s prevzemom družbe Moulinex.

94 Nazadnje je treba ugotoviti, da dopisi, ki jih je tožeča stranka poslala Komisiji, niso le enostranski korak, ki ga Komisija ni zahtevala, temveč jo je Komisija predvsem pozvala, naj predloži pripombe o zavezah, ki sta jih predlagali udeleženki koncentracije.

95 Lahko sklepamo, da je tožeča stranka aktivno sodelovala v postopku. Čeprav – kot pravilno poudarja Komisija – zgolj udeležba v postopku sama po sebi nedvomno ne zadostuje za ugotovitev, da odločba tožečo stranko posamično zadeva, zlasti na področju koncentracij, katerih temeljit preizkus zahteva reden stik s številnimi podjetji, pa kljub temu aktivna udeležba v upravnem postopku pomeni dejavnik, ki ga sodna praksa na področju konkurence, skupaj s podrobnejšim področjem nadzora koncentracij, poleg drugih posebnih okoliščin redno upošteva pri ugotavljanju dopustnosti tožbe (glej predvsem sodbi Sodišča z dne 28. januarja 1986 v zadevi Cofaz in drugi proti Komisiji, 169/84, Recueil, str. 391, točki 24 in 25, in z dne 31. marca 1998 v združenih zadevah Francija proti Komisiji, t. i. „Kali & Salz“, C-68/94 in C-30/95, Recueil, str. I-1375, točka 54, ter zgoraj navedeno sodbo Air France proti Komisiji z dne 19. maja 1994, točka 44).

96 Drugič, glede statusa tožeče stranke kot konkurentke je treba najprej opozoriti, da je družba BaByliss trdila, ne da bi ji Komisija ali skupina SEB nasprotovali, da je eden glavnih gospodarskih subjektov, ki poslujejo na trgih malih gospodinjskih aparatov, imenovanih aparati za „lepotno nego“ ali osebno nego (sušilniki za lase, ravnalci las in krtače na vroč zrak, aparati za striženje, depilatorji in aparati za telesno nego itd.).

97 V skladu s točko 16 obrazložitve izpodbijane odločbe je gospodarski sektor, na katerega se nanaša koncentracija, sektor prodaje malih gospodinjskih aparatov, ki ga sestavlja trinajst kategorij proizvodov, in sicer enajst kategorij kuhinjskih aparatov, kategorija likalnikov in parnih likalnih postaj ter kategorija aparatov za osebno nego. Torej se zadevna koncentracija nanaša na trg aparatov za osebno nego, kot je sicer navedeno v točki 16 obrazložitve izpodbijane odločbe. Niti Komisija niti skupina SEB nista zanikali, da je tožeča stranka ena glavnih konkurentk/udeleženk na tem trgu proizvodov, imenovanih aparati za „lepotno nego“ ali osebno nego.

98 Poleg tega je treba opozoriti, da se zaveze nanašajo tudi na vseh trinajst kategorij malih gospodinjskih aparatov, torej skupaj s t. i. aparati za „lepotno nego“ ali osebno nego.

99 Poleg tega, čeprav tožeča stranka niti na dan sprejetja izpodbijane odločbe niti na dan vložitve tožbe ni bila neposredno navzoča na nobenem od drugih dvanajstih trgov, ki jih zadeva koncentracija, je vseeno trdila, da je vsaj potencialna konkurentka, ker zdaj vstopa na evropski trg malih gospodinjskih aparatov.

100 Komisija in skupina SEB nista izpodbijali dopustnosti tožbe, ki jo vloži potencialni konkurent, ko gre – kot v tej zadevi – za oligopolne trge, za katere so značilne zlasti hude ovire pri vstopu, ki so posledica velike zvestobe znamki, in težave pri dostopu do trgovine na drobno (glej v tem smislu sodbo Sodišča prve stopnje z dne 27. novembra 1997 v zadevi Kaysersberg proti Komisiji, T-290/94, Recueil, str. II-2137).

101 Komisija in skupina SEB sta nasprotno poudarili, da trditev, da je tožeča stranka potencialna konkurentka, ni niti dokazana niti podprta s prepričljivimi dokazi. Vendar tožeča stranka v odgovorih na pisna vprašanja Sodišča prve stopnje in stališčih do ugovora nedopustnosti glede tega trdi, da je zaradi bogatih izkušenj na ameriškem trgu od začetka leta 2001 začela izvajati strategijo za vstop na evropski trg malih kuhinjskih aparatov pod znamko Cuisinart, zlasti pa v segmentih mini pečic, opekačev za kruh, avtomatov za espresso, mešalnikov in multipraktikov, kot dokazujejo naslednja dejstva: prva študija o evropskem trgu malih kuhinjskih aparatov (februar 2001), tehnična študija o prilagoditvi električne napetosti proizvodov Cuisinart (februar–avgust 2001), triletna pogodba o sodelovanju s Paulom Bocusom (oktober 2001) in strokovna sejma s Paulom Bocusom v Orlandu in Chicagu, na katerih so bili predstavljeni proizvodi Cuisinart (september 2001 in maj 2002), dokončanje strategije in proračuna za leto 2002 za uvedbo proizvodov Cuisinart na evropske trge (november 2001), pogajanje z glavnimi francoskimi kupci o vključitvi znamke Cuisinart v prodajne kataloge (december 2001 in maj 2002), uradna uvedba v francoskem tisku (predvidena za maj 2002, vendar nazadnje preložena) in nazadnje 16. maj 2002 – „uradni datum uvedbe proizvodov Cuisinart v Franciji pri Paulu Bocusu v Lyonu v prisotnosti petdesetih povabljencev“. Družba BaByliss je nazadnje načrtovala, da bo vstopila v segmenta kavnih avtomatov in avtomatov za espresso ter v segment cvrtnikov.

102 Okoliščina – ki sta jo poudarili Komisija in skupina SEB – da je bil dejanski vstop tožeče stranke na trge, na katere je vplivala koncentracija, večkrat preložen glede na napovedi te družbe, ne more biti zadosten razlog za sklepanje, da družbe BaByliss ni mogoče šteti za potencialno konkurentko. Že to, da je za vstop na trg treba imeti več časa, kot je predvideno, namreč ne pomeni, da se ta vstop ne bo zgodil, zlasti ker – kot Komisija priznava v točki 24 obrazložitve izpodbijane odločbe – so „stroški in čas, potrebni za vstop na nov trg proizvodov, lahko veliki zaradi značilnosti trga“ in zato, ker se mora „za vstop na nov trg proizvodov […] konkurent ne glede na to, ali je navzoč na drugih sosednjih trgih ali na zadevnem trgu proizvodov na drugem geografskem območju, prepričati, da bo imel dovolj trgov in torej zadosten obseg prodaje, [in da bo moral za] to doseči, da bodo trgovci njegove proizvode vključili v prodajne kataloge in da bodo končni potrošniki poznali njegovo znamko, za kar so potrebni določen čas in veliki stroški za trženje in oglaševanje“.

103 Iz tega lahko sklepamo tudi, da je bila družba BaByliss, še preden so bili njeni proizvodi dejansko dani v prodajo na trgih, neposredna konkurentka SEB-Moulinex pri vključevanju svojih proizvodov v prodajne kataloge glavnih distributerjev. Tožeča stranka je glede tega pojasnila, da so predstavitveni testi predvideni v „določenem številu [izbranih] trgovin“ družb Auchan in Monoprix od oktobra 2002. Družba BaByliss se v zvezi s tem kaže kot sedanja konkurentka udeleženkam koncentracije na vseh trgih malih kuhinjskih aparatov, na katere namerava vstopiti v kratkem času pod znamko Cuisinart. Tožeča stranka je tudi opozorila, ne da bi ji nasprotovali, da proizvodi za osebno nego ter mali kuhinjski aparati spadajo v isti oddelek trgovin vseh kupcev, da isti kupci vključujejo proizvode v prodajne kataloge in da so nabavne politike povezane, zaradi česar je celoten promet od teh kategorij vključen v skupne cilje popustov na podlagi skupnega prometa.

104 Čeprav je v poslovnem načrtu tožeče stranke iz novembra 2001 – kot poudarja Komisija – očitno vsaj kratkoročno predviden le vstop na francoski trg, ki ni posebej obravnavan v izpodbijani odločbi, je treba ugotoviti, da je tožeča stranka pojasnila, da je strategija skupine BaByliss uvesti znamko Cuisinart na francoski trg, da bi dobila izkušnje s trženjem proizvodov in združila velike naložbe tam, kjer je celotna organizacija skupine močna, in da računa, da se bo oprla na uspešen vstop na omenjeni francoski trg, da bi se nato razširila tudi v druge države članice.

105 Poleg tega je treba opozoriti, da je družba BaByliss v stoodstotni lasti družbe ameriškega prava Conair, ki deluje v vseh segmentih malih gospodinjskih aparatov (kuhanje, lepotna nega in čiščenje) v Združenih državah in po svetu predvsem pod znamkami BaByliss, Conair in Revlon.

106 Čeprav družba BaByliss ni navzoča na trgu, prizadetem v smislu Uredbe št. 4064/89, ji njen položaj na trgu aparatov za osebno nego ter dejavnost in izkušnje matične družbe Conair dajejo zadostno podlago, ki utemeljuje njeno označitev kot „potencialne“ konkurentke in olajšuje njen vstop na trg malih kuhinjskih aparatov.

107 Nazadnje, kar zadeva trditev Komisije o dejavnosti družbe BaByliss, zadostuje ugotoviti, da dejavnost te družbe ni omejena le na sektor friziranja in lepotne nege, kot dokazuje uporaba členka „predvsem“ v opredelitvi njene dejavnosti.

108 Tretjič, opozoriti je treba, da je družba BaByliss v skladu s svojim načrtom za vstop na evropski trg malih gospodinjskih aparatov večkrat oddala ponudbo za prevzem družbe Moulinex ali vsaj nekaterih njenih sredstev.

109 Tožeča stranka je tako 25. septembra 2001 oddala prvo ponudbo za delni prevzem, ki se je nanašala na vsa sredstva Krups (pravice intelektualne lastnine, material in opremo, tovarno v Mehiki, zaloge, distribucijske mreže), po ceni 100 milijonov EUR.

110 Skupina SEB trdi, da tožeča stranka zaradi te ponudbe ne more biti posamično opredeljena, ker ponudba ni bila sprejemljiva in je Tribunal de commerce de Nanterre niti ni upoštevalo.

111 Tožeča stranka je glede tega trdila, da niti ni mogla oddati skupne ponudbe za vsa sredstva in zaposlene družbe Moulinex, ker kljub ustreznim pisnim prošnjam ni imela dostopa do kakršnih koli finančnih podatkov te družbe. Le družba SEB naj bi bila sposobna opraviti celotno oceno tovarn družbe Moulinex in tako stečajnim upraviteljem oddati popolnejšo ponudbo za njen prevzem.

112 Prav tako se je družba De'Longhi v dopisu, ki ga je Komisiji poslala 3. decembra 2001, pritožila nad premajhno preglednostjo postopka odsvojitve družbe Moulinex in ugotovila naslednje:

„Skupina SEB je svojo ponudbo pripravila kot delno pridobitev, omejeno na nekatere tovarne družbe Moulinex in z njimi povezane dejavnosti, vendar je nato pridobila tudi modele in druga proizvodna sredstva, ki se uporabljajo za neprenesene dejavnosti, […] ne da bi to sicer spremenilo predlagano ceno. Skupina SEB je prav tako v praksi pridobila dovoljenje za uporabo znamke Moulinex za vse te proizvodnje, in to ne da bi kaj predvidela v zamenjavo, kljub vrednosti te znamke, ki je v Evropi vodilna znamka v zadevnem sektorju […] To v teh okoliščinah dobro pojasnjuje negotovost glede načina odsvojitve, ki je vladala, ko so bile predložene izjave interesa. Posledica tega položaja je, da večina konkurentov skupine SEB ni oddala nobene ponudbe, prav tako pa ta položaj pojasnjuje razloge, zakaj pogoji in način izvedbe koncentracije niso bili objavljeni oziroma so bili objavljeni šele pred kratkim, ko je bilo naročilo oddano.“

113 Skupina SEB je izpodbijala te trditve. Glede tega je opozorila, da so bile lahko – ker ni šlo za postopek sodne likvidacije – oddane le ponudbe za sanacijo podjetja, stečajnim upraviteljem pa so bile v roku za kolektivni postopek predložene le tri ponudbe za celoten ali delni prevzem sredstev družbe Moulinex, in sicer so jih predložile družbi Euroland in Participation industrielle ter skupina SEB. Prvi ponudbi je Tribunal de commerce de Nanterre ocenilo kot nesprejemljivi, medtem ko so se druge izjave interesa, ki so jih prejeli stečajni upravitelji, nanašale predvsem na znamko Krups. Te različne izjave interesa, zlasti ta, ki jo je predložila družba BaByliss, ki se ni nanašala na delnice Krups, temveč le na nekatera sredstva te znamke, so bile po mnenju SEB zelo omejene, niso bile v skladu z načrtom sanacije, saj niso zajemale niti prevzema proizvodnih obratov družbe Moulinex niti delovnih mest, in zato niso bile sprejemljive. Tribunal de commerce de Nanterre je v teh okoliščinah odločilo, da ponudba, „ki jo je predložila skupina SEB, torej v resnici edina ostane“. Skupina SEB poudarja, da je Cour d'appel de Versailles v okviru pritožbe, vložene zoper to sodbo, zavrnilo vse očitke, navedene zoper postopek, ki so ga izvajali stečajni upravitelji, medtem ko je zlasti družba BaByliss, ki je prostovoljno intervenirala v tem postopku, trdila, da se „zaradi hitrosti in naglice prevzema zainteresirane družbe, zlasti družbi Euroland in SA BaByliss, niso mogle seznaniti s spisom ter v običajnih okoliščinah in zadostnem roku pripraviti, prva, načrt nadaljevanja dejavnosti in, druga, načrt prevzema“.

114 Glede tega je treba opozoriti, da nacionalne opredelitve niso pomembne za presojo narave dejavnosti z vidika določbe prava Skupnosti (sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 2000 v zadevi Aéroports de Paris proti Komisiji, T-128/98, Recueil, str. II-3929, točka 128). Poleg tega okoliščina, da je bila ponudba družbe BaByliss v francoskem pravu ocenjena za nesprejemljivo, saj ni bila v skladu z načrtom sanacije, ki vključuje prevzem, ne odvzema nič dejstvu, da je tožeča stranka s to ponudbo od 25. septembra 2001 izjavila interes za prevzem vsaj dela družbe Moulinex.

115 Tožeča stranka je nato še naprej izjavljala interes za družbo Moulinex, ko je oddala tri dodatne ponudbe za delni ali celotni prevzem te družbe, in sicer:

– ponudbo za celotni prevzem družbe Moulinex z dne 29. novembra 2001, ki je zajemala prevzem vseh zaposlenih v Franciji, to je 5500 oseb, in sredstev družbe Moulinex, skupaj z zalogami, za simbolično ceno 1 EUR; ta ponudba je bila poslana Komisiji v okviru preiskave zadevne koncentracije, Direction générale de la concurrence, de la consommation et de la répression des fraudes (generalna direkcija za konkurenco, varstvo potrošnikov in preprečevanje goljufij, v nadaljevanju: DGCCRF) in predstavniku ministra za gospodarstvo v Franciji;

– ponudbo za delni prevzem družbe Moulinex z dne 28. decembra 2001: ta nova ponudba se je nanašala na pridobitev vseh dejavnosti družbe Krups po svetu ter proizvodnih sredstev in zaposlenih, povezanih s to znamko, za znesek, ki bi bil določen glede na obseg zadevnih sredstev; ta ponudba je bila poslana Komisiji v okviru preiskave zadevne koncentracije in predložena francoskim organom;

– ponudbo za prevzem nekaterih sredstev družbe Moulinex z dne 15. februarja 2002: družba BaByliss je stečajnim upraviteljem družbe Moulinex poslala novo ponudbo za prevzem te družbe, ki je zajemala sredstva te družbe, ki jih ni prevzela skupina SEB, in sicer tovarne v mestih Alençon, Bayeux in Falaise, ter vsa sredstva za proizvodnjo mikrovalovnih pečic; odkupna cena, ki jo je predlagala družba BaByliss, je bila 150.000 EUR.

116 Čeprav v teh različnih ponudbah niso bili upoštevani določeni pogoji in so bile naslovljene na organe, ki niso bili pristojni za njihovo obravnavo, ali so bile pripravljene po koncentraciji – ponudba z dne 15. februarja 2002 celo po izpodbijani odločbi – vseeno kažejo izrazit in trajen interes tožeče stranke za prevzem družbe Moulinex ali nekaterih njenih sredstev od 25. septembra 2001 dalje.

117 Iz vseh zgornjih ugotovitev izhaja, da koncentracija družb SEB in Moulinex neposredno in posamično zadeva tožečo stranko in da je njena tožba za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe dopustna.

Vsebinska presoja

118 Tožeča stranka v podporo svoji ničnostni tožbi navaja štiri tožbene razloge. Prvi se nanaša na bistveno kršitev postopka, ker je Komisija sprejela prepozno predložitev zavez skupine SEB. Z drugim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je koncentracijo odobrila po koncu prve faze, ne da bi začela drugo fazo. S tretjim tožbenim razlogom trdi, da odločba vsebuje očitno napako pri presoji, ker zaveze ne zadostujejo za odpravo težav v zvezi s konkurenco. S četrtim tožbenim razlogom pa trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker ni preučila, ali nesorazmerno nizka cena, ki jo je skupina SEB plačala za prevzem Moulinexa, in finančna pomoč Francije nista bili taki, da bi okrepili položaj te skupine.

XII – Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka, ker je Komisija sprejela prepozno predložitev zavez SEB

Trditve strank

119 Tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba vsebuje kršitev procesnega prava, ker je Komisija z njo odobrila sporno koncentracijo na podlagi zavez, ki jih je skupina SEB predložila po izteku zakonsko določenega tritedenskega roka od datuma prejema priglasitve.

120 Tožeča stranka opozarja, da člen 18(1) Uredbe št. 447/98 določa, da se „obveznosti [v prvi fazi] Komisiji predložijo najkasneje v treh tednih po prejemu priglasitve“. Poleg tega navaja točko 37 Sporočila o korektivnih ukrepih:

„Ob upoštevanju, da so korektivni ukrepi iz prve faze namenjeni temu, da se dobi jasen odgovor o prepoznavnih težavah glede konkurence, so sprejemljive le omejene spremembe predlaganih sprememb. Takšne spremembe, predstavljene kot takojšen odgovor na rezultat posvetovanj, vključujejo pojasnila, dopolnitve in/ali druge izboljšave, ki zagotavljajo, da so obveznosti uporabljive in učinkovite.“

121 Tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem, da je sprejela nove zaveze skupine SEB več kot deset dni po izteku zakonsko določenega tritedenskega roka, v tej zadevi kršila člen 18 Uredbe št. 447/98 in točko 37 Sporočila o korektivnih ukrepih.

122 Skupina SEB naj bi namreč 5. decembra 2001, ko je bil skrajni rok za predložitev zavez, Komisiji predlagala zavezo, ki je zajemala le ustavitev prodaje nekaterih družin proizvodov pod znamko Moulinex za dve leti na celotnem območju EGP (točka 135 obrazložitve izpodbijane odločbe). Komisija naj bi menila, da taka zaveza ne omogoča rešitve težav v zvezi s konkurenco, ki so nastale zaradi koncentracije. Glede tega je značilno, da se Komisiji niti ni zdelo potrebno opraviti tržne analize za presojo njihove učinkovitosti.

123 Tožeča stranka opozarja, da je skupina SEB šele 18. decembra 2001, torej pet tednov po priglasitvi zadevne transakcije, predložila nove zaveze, ki so zajemale dodelitev izključne licence za uporabo znamke Moulinex tretji osebi za prodajo vseh družin proizvodov, na katere se nanaša koncentracija, za triletno obdobje. Dodaja, da je bil ta predlog zavez predmet tretjega predloga, s katerim so bile vnesene bistvene spremembe dan pred sprejetjem izpodbijane odločbe in ki je pripeljal do rešitve, ki jo je Komisija nazadnje sprejela (točke od 129 do 134 obrazložitve izpodbijane odločbe).

124 Po mnenju tožeče stranke se tako zdi, da sta se drugi in tretji predlog zavez, ki ju je predložila skupina SEB, glede same narave ter obsega in trajanja bistveno razlikovala od predloga, ki ga je skupina SEB najprej predložila. Zato naj ju nikakor ne bi bilo mogoče šteti le za izboljšavo prvotnih zavez v smislu Sporočila Komisije, temveč naj bi bile to nove zaveze. Komisija naj bi se zato morala v tej fazi postopka odločiti začeti drugo fazo.

125 Tožeča stranka za primerjavo poudarja, da je v zadevi, v kateri je Komisija sprejela Odločbo z dne 14. marca 2000 o razglasitvi koncentracije za nezdružljivo s skupnim trgom in delovanjem Sporazuma EGP (zadeva COMP/M.1672 – Volvo/Scania) (UL 2001, L 143, str. 74, točki 359 in 362), družba Volvo predložila prvi predlog zavez v za to predvidenem roku (v navedeni zadevi v drugi fazi), nov predlog zavez pa je nato predložila petnajst dni pozneje. Komisija naj bi zavrnila upoštevanje teh drugih zavez, saj „novi predlog ni vseboval nobenega elementa, ki ga družba Volvo ne bi mogla vključiti v zaveze, ki jih je predložila v trimesečnem roku“.

126 Komisija meni, da trditev, da je „storila bistveno kršitev postopka s tem, da je sprejela prepozno predložitev zavez skupine SEB“, ni utemeljena.

Presoja Sodišča prve stopnje

127 Opozoriti je treba, da sta udeleženki koncentracije Komisiji v prvi fazi trikrat predlagali zaveze, in sicer 5. decembra 2001, 18. decembra 2001 in na poznejši datum, ki sicer ni naveden, pred sprejetjem izpodbijane odločbe 8. januarja 2002.

128 Vsebina vsake zaveze je bila v bistvu ta:

– v prvotni različici zavez z dne 5. decembra 2001 (v nadaljevanju: prvotna različica zavez) je bil predviden umik petih kategorij zadevnih proizvodov znamke Moulinex s celotnega ozemlja EGP za dve leti;

– v zavezah v spremenjeni različici z dne 18. decembra 2001 (v nadaljevanju: spremenjena različica zavez) sta bili predvideni izključna licenca za uporabo znamke Moulinex za triletno obdobje, skupaj z zavezo o nevstopu pod znamko Moulinex za dodatno leto po izteku licence, za vse kategorije proizvodov v Belgiji, Grčiji, na Nizozemskem in Portugalskem ter za kategorijo cvrtnikov v Nemčiji, Avstriji, na Danskem, Norveškem in Švedskem ter obveznost nabave za pridobitelje licence za štiri kategorije zadevnih proizvodov;

– nazadnje, v zavezah v končni različici, ki je bila sprejeta v izpodbijani odločbi (v nadaljevanju: končna različica zavez), sta bili predvideni izključna licenca za uporabo znamke Moulinex za petletno obdobje, skupaj z zavezo o nevstopu pod znamko Moulinex za tri dodatna leta po izteku licence, za vse kategorije malih gospodinjskih aparatov v Avstriji, Nemčiji, Belgiji, na Danskem, v Grčiji, na Norveškem, Nizozemskem, Portugalskem in Švedskem ter dveletna obveznost nabave za pridobitelja licence v Nemčiji za eno kategorijo zadevnih proizvodov.

129 Opozoriti je treba, da člen 18(1) Uredbe št. 447/98 določa:

„Obveznosti, ki jih Komisiji predlagajo udeležena podjetja v skladu s členom 6(2) Uredbe […] št. 4064/89 in ki jih stranke namenijo kot podlago za odločbo v skladu s členom 6(1)(b) navedene uredbe, se Komisiji predložijo najkasneje v treh tednih po prejemu priglasitve.“

130 V tej zadevi je bila koncentracija priglašena 13. novembra 2001, rok, v katerem je bilo treba Komisiji v prvi fazi predlagati zaveze, pa se je na podlagi metode računanja rokov, opredeljene v členih od 6 do 9 in 18(3) Uredbe št. 447/98, iztekel 5. decembra 2001. Torej je bila prvotna različica zavez Komisiji predložena v roku, zahtevanem v členu 18(1) Uredbe št. 447/98.

131 Vendar pa ni sporno, da prvotna različica zavez ni tista, ki jo je Komisija nazadnje sprejela v izpodbijani odločbi. V skladu s točko 135 obrazložitve izpodbijane odločbe Komisija na podlagi prvotne različice zavez ni mogla odpraviti vseh resnih dvomov o združljivosti koncentracije s skupnim trgom, saj ta različica ni omogočala, da bi novi udeleženec zamenjal družbo Moulinex, in se ni nanašala na vse trge, na katerih bi koncentracija lahko vzbujala resne dvome.

132 Torej, ni sporno, da sta udeleženki koncentracije spremenjeno in končno različico zavez predložili po izteku tritedenskega roka iz člena 18(1) Uredbe št. 447/98. V teh okoliščinah je treba preučiti, ali je Komisija upravičeno sprejela navedene zaveze, ne da bi kršila zadnjenavedeno določbo.

133 Za to preučitev je treba najprej upoštevati besedilo zadevnih določb uredb št. 4064/89 in št. 447/98.

134 Opozoriti je treba, da morajo udeleženci koncentracije v skladu s členom 18(1) Uredbe št. 447/98 Komisiji v treh tednih predložiti zaveze, ki jih „namenijo kot podlago“ za odločbo, sprejeto po koncu prve faze.

135 Prav tako je v členu 10(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 4064/89 določeno, da se prva faza podaljša na šest tednov, če po priglasitvi koncentracije udeležena podjetja v skladu s členom 6(2) te uredbe predložijo zaveze, „ki jih stranke namenjajo kot podlago“ za odločbo po koncu prve faze.

136 Iz besedila teh določb izhaja, da je tritedenski rok, določen v členu 18(1) Uredbe št. 447/98, zasnovan kot zavezujoč rok za udeležence koncentracije v tem pomenu, da če udeleženci predložijo zaveze po izteku navedenega roka, jih Komisiji ni treba upoštevati v prvi fazi. Nasprotno pa iz besedila zgoraj navedenih določb ne izhaja, da Komisija ne sme upoštevati takih prepozno predloženih zavez.

137 Za ugotovitev, ali je treba člen 18(1) Uredbe št. 447/98 razlagati tako, je treba vseeno preučiti besedilo navedene določbe z vidika ciljev, ki jim sledi.

138 Glede tega je treba opozoriti, da je bila navedena določba uvedena z Uredbo št. 447/98, s katero je bila razveljavljena Uredba Komisije (ES) št. 3384/94 z dne 21. decembra 1994 o priglasitvah, rokih in zaslišanjih, predpisanih z Uredbo št. 4064/89 (UL L 377, str. 1), po sprejetju Uredbe št. 1310/97. Z zadnjenavedeno uredbo je bil v Uredbo št. 4064/89 vnesen pravni okvir za predlog zavez v prvi fazi. Komisija v skladu s točko 16 obrazložitve Uredbe št. 447/98 navaja, da so roki za predložitev zavez, določeni v navedeni uredbi, potrebni, „da bi lahko Komisija ustrezno ocenila zaveze, na podlagi katerih je koncentracija skladna s skupnim trgom, in zagotovila ustrezno posvetovanje z drugimi vpletenimi osebami, tretjimi osebami in organi držav članic“.

139 Tako iz te točke obrazložitve izhaja, da je Komisija z uvedbo roka iz člena 18(1) Uredbe št. 447/98 želela zagotoviti, da bo imela potreben čas za oceno predlaganih zavez in posvetovanje s tretjimi osebami. Če je za uresničevanje tega cilja nujno potrebno, da je rok, določen v navedeni določbi, zavezujoč za udeležence koncentracije, da se jim odvzame možnost, da pred koncem prve faze predložijo zaveze v takem roku, ki Komisiji ne bi zagotavljal potrebnega časa za oceno teh zavez in posvetovanje s tretjimi osebami, pa nasprotno nikakor ni treba, da je ta rok zavezujoč tudi za Komisijo, saj ta glede na okoliščine zadeve lahko presodi, da krajši rok zadostuje za navedene ocene in posvetovanja.

140 Lahko sklepamo, da je treba člen 18(1) Uredbe št. 447/98 razumeti tako, da čeprav udeleženci koncentracije od Komisije ne morejo zahtevati, da upošteva zaveze in njihove spremembe, predložene po izteku tritedenskega roka, pa mora Komisija, če meni, da ima na voljo potreben čas za njihovo preučitev, imeti možnost odobriti koncentracijo na podlagi navedenih zavez, čeprav so bile spremembe predložene po izteku tritedenskega roka.

141 Iz zgoraj navedenega zato izhaja, da je Komisija upravičeno sprejela spremenjeno različico zavez in tudi njihovo končno različico po izteku tritedenskega roka, določenega v členu 18(1) Uredbe št. 447/98, ker navedeni rok zanjo ni zavezujoč.

142 Vsekakor je treba ugotoviti, da je Komisija – v nasprotju s trditvami tožeče stranke – s tem, da je sprejela navedene zaveze, ravnala v skladu z načeli, ki jih je glede tega določila v Sporočilu o korektivnih ukrepih.

143 Glede tega je treba najprej poudariti, da navedeno sporočilo v nasprotju s tem, kar Komisija trdi v odgovoru na tožbo, ni brez vsakršne zavezujoče zakonske obveznosti. Komisijo namreč zavezujejo sporočila, ki jih sprejme na področju nadzora koncentracij, če ne odstopajo od pravil iz Pogodbe in Uredbe št. 4064/89 (glej v tem smislu sodbi Sodišča z dne 13. junija 2002 v zadevi Nizozemska proti Komisiji, C-382/99, Recueil, str. I-5163, točka 24, in z dne 26. septembra 2002 v zadevi Španija proti Komisiji, C-351/98, Recueil, str. I-8031, točka 53). Komisija poleg tega ne sme odstopati od pravil, ki si jih je določila sama (glej zlasti sodbo Sodišča prve stopnje z dne 17. decembra 1991 v zadevi Hercules Chemicals proti Komisiji, T-7/89, Recueil, str. II-1711, točka 53).

144 Komisija je v Sporočilu o korektivnih ukrepih navedla:

„37. Kadar ocena pokaže, da ponujene obveznosti ne zadoščajo za razrešitev težav glede konkurence, ki jih povzroči združitev, bodo stranke ustrezno obveščene. Ob upoštevanju, da so korektivni ukrepi iz prve faze namenjeni temu, da se dobi jasen odgovor o prepoznavnih težavah glede konkurence, so sprejemljive le omejene spremembe predlaganih sprememb. Takšne spremembe, predstavljene kot takojšen odgovor na rezultat posvetovanj, vključujejo pojasnila, dopolnitve in/ali druge izboljšave, ki zagotavljajo, da so obveznosti uporabljive in učinkovite.“

145 V tej zadevi je očitno – in tožeča stranka tega ni izpodbijala – da so spremembe, ki so bile s končno različico zavez vnesene v spremenjeno različico, omejene spremembe v smislu točke 37 Sporočila o korektivnih ukrepih. V končni različici zavez je v primerjavi s prejšnjo različico namreč le podaljšano trajanje izključne licence in obveznosti poznejšega nevstopa na pet dodatnih držav članic razširjeno načelo, uporabljeno za prve štiri države, da se bo licenca nanašala na vse male gospodinjske aparate in, nazadnje, na zmanjšan obseg obveznosti nabave. Ker se te spremembe nanašajo le na področje uporabe obveznosti, določenih v spremenjeni različici zavez, kar zadeva trajanje, proizvode in geografska območja, se lahko štejejo za omejene spremembe, ki izboljšujejo ali dopolnjujejo prvotno različico zavez v smislu točke 37 Sporočila o korektivnih ukrepih.

146 Kar zadeva spremembe, ki so bile s spremenjeno različico vnesene v prvotno različico zavez in zadevajo preoblikovanje obveznosti umika znamke Moulinex v obveznost dodelitve izključne licence za uporabo navedene znamke, je treba ugotoviti, da podelitev izključne licence enako kot umik znamke povzroči, da se imetniku znamke Moulinex, in sicer v tej zadevi skupini SEB, odvzame pravica do uporabe navedene znamke na zadevnih ozemljih. Tako se lahko okoliščina, da podelitev izključne licence tretji osebi poleg tega dovoljuje uporabo znamke, šteje za „izboljšavo“ v primerjavi z zgolj umikom.

147 V tej zadevi je poleg tega v točki 1(c) zavez določeno, da se skupini SEB prepove uporaba znamke Moulinex za tri leta po izteku licenčnih pogodb. V točki 1(a), drugi pododstavek, je pridobiteljem licence dovoljeno, da lahko znamko Moulinex nehajo uporabljati kadar koli med trajanjem licence, da bi dokončno prešli na uporabo svoje znamke. Znamka Moulinex bo na podlagi teh dveh določb umaknjena s trga za najmanj tri leta in vsaj v teoriji za največ osem let. Torej v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, končna različica zavez ni omejena na zamenjavo umika znamke Moulinex, predvidene v prvotni različici, s podelitvijo licence za uporabo navedene znamke, temveč še krepi to neuporabo znamke Moulinex s strani skupine SEB, saj ji nalaga, da podeli licenco. Tudi zato se končna različica zavez zdi kot „izboljšava“ v primerjavi s prvotno različico.

148 Poleg tega, čeprav ni bilo izrecnega posvetovanja s tretjimi osebami o prvotni različici zavez, je to izboljšavo mogoče šteti za „takojšen odgovor na rezultat posvetovanj“ s tretjimi osebami, da bi zaveze postale „uporabljive in učinkovite“. Tožeča stranka je namreč v odgovoru na vprašanje 25 v vprašalniku, poslanem konkurentom, sama poudarila, da sta za trajen položaj na vsakem zadevnem nacionalnem trgu proizvodov zelo pomembna dva dejavnika: zvestoba potrošnikov znamki in dostop do različnih distribucijskih mrež. Komisija je glede na ta odgovor iz posvetovanja s tretjimi osebami lahko logično sklepala, da je izključna licenca za uporabo znamke Moulinex takojšen odgovor na težave, ki so jih ugotovile tretje osebe, saj taka licenca v nasprotju z zgolj umikom znamke omogoča, da družbo Moulinex zamenja ponudnik, ki ima svojo znano znamko in dostop do distribucijskih kanalov.

149 Iz spisa pred Sodiščem prve stopnje je tudi razvidno, da je družba De'Longhi v obvestilu z dne 17. decembra 2001 „o morebitnih zavezah skupine SEB“ izrecno povedala Komisiji, da je mogoče „kot drugo možnost namesto prenosa od skupine SEB zahtevati zavezo, da tretjim pridobiteljem podeli licence za uporabo znamke Moulinex na vseh nacionalnih trgih, na katerih ima koncentracija posebno velike protikonkurenčne učinke“. Čeprav je družba De'Longhi, kot je trdila na obravnavi, to stališče omilila v odgovoru na vprašalnik o zavezah z dne 3. januarja 2002, to ne spremeni dejstva, da je to dokaz, s katerim se potrjuje, da je Komisija lahko razumno in vsekakor brez očitne napake sklepala, da je zaveza za podelitev licence takojšen odgovor na posvetovanja s tretjimi osebami, ker je tudi sama družba De'Longhi priporočala to možnost, preden jo je predlagala skupina SEB.

150 Iz vseh teh razlogov je spremenjeno različico zavez in tudi njihovo končno različico mogoče šteti za omejene spremembe, ki jih Komisija v skladu s točko 37 Sporočila o korektivnih ukrepih lahko sprejme po izteku roka, določenega v členu 18(1) Uredbe št. 447/98.

151 Zato je treba prvi tožbeni razlog zavrniti v celoti.

XIII – Drugi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo s tem, da je koncentracijo odobrila, ne da bi začela drugo fazo

Trditve strank

152 Tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da na podlagi člena 6(1)(c) Uredbe št. 4064/89 ni začela druge faze, čeprav pogoji za odobritev po koncu prve faze niso bili izpolnjeni, ker na podlagi zavez, ki jih je predložila skupina SEB, ni bilo mogoče jasno izključiti vseh resnih dvomov o združljivosti koncentracije s skupnim trgom.

153 Tožeča stranka opozarja, da Sporočilo o korektivnih ukrepih določa, da „morajo obveznosti, [ki so ji predložene] v prvi fazi, zadoščati, da povsem izključijo ,resne sume‘“ o združljivosti transakcije s skupnim trgom. Natančneje, zaveze, sprejete v prvi fazi, lahko privedejo do odobritve, ne da bi se začela druga faza, le kadar:

– so težave v zvezi s konkurenco, ki nastanejo zaradi koncentracije, zlahka prepoznavne;

– navedene zaveze zadostujejo za jasno izključitev vseh resnih dvomov in so zato take, da se dobi jasen odgovor o ugotovljenih težavah v zvezi s konkurenco;

– navedene zaveze pomenijo „takojšen odgovor“ na rezultat posvetovanj, ki jih je Komisija opravila z gospodarskimi subjekti, navzočimi na trgu, in udeleženkama koncentracije.

154 Komisija tako v Sporočilu o korektivnih ukrepih sklepa:

„Obveznosti v prvi fazi se lahko sprejmejo samo v nekaterih okoliščinah. Težave glede konkurence morajo biti tako očitne in korektivni ukrepi tako jasni, da ni potrebna poglobljena preiskava.“

155 Tožeča stranka tudi opozarja, da je Komisija v zgoraj navedeni zadevi Volvo/Scania zavrnila predlog zavez, ki sta jih predložili udeleženki koncentracije, potem ko je ugotovila naslednje:

„Ni mogoče sklepati, da bi nov predlog očitno in nedvoumno odpravil vse težave v zvezi s konkurenco, ki so bile ugotovljene. Komisija novih predlogov zaradi njihove zapletenosti ne bi mogla učinkovito oceniti v tako kratkem času, ki ji je ostal do izteka roka iz člena 10(3) Uredbe o koncentracijah. Potrebna bi bila dodatna preiskava, prav tako pa bi bilo treba zbrati tudi stališča zainteresiranih tretjih oseb v skladu z ustreznimi določbami Uredbe o koncentracijah.“

156 Glede na te okoliščine tožeča stranka meni, da Komisija ni mogla odobriti koncentracije po koncu prve faze, ne da bi napačno uporabila pravo. Tožeča stranka namreč meni, da Komisija po koncu te edine faze ne more z zadostno stopnjo gotovosti oceniti, da je z upoštevanimi zavezami mogoče odpraviti vse dvome o združljivosti koncentracije s skupnim trgom.

157 Trije elementi naj bi dokazovali, da Komisija po koncu prve faze ni mogla z zahtevano stopnjo gotovosti ugotoviti, da sprejete zaveze zadostujejo za rešitev vseh težav v zvezi s konkurenco, nastalih zaradi koncentracije.

158 Prvič, tožeča stranka poudarja, da – kolikor ve – Komisija v preteklosti ni nikoli odobrila koncentracije le na podlagi zavez o licenci za uporabo znamke, ker je take zaveze vedno uporabljala skupaj z drugimi korektivnimi ukrepi, kot je prenos sredstev, ali za dopolnitev teh ukrepov. Tožeča stranka glede tega opozarja, da Komisija v točki 16 Sporočila o korektivnih ukrepih priporoča, da „[k]adar je težava glede konkurence posledica horizontalnega prekrivanja, je treba odsvojiti najustreznejšo dejavnost“. Po mnenju tožeče stranke Komisija zato ni mogla imeti izkušenj, na podlagi katerih bi lahko z zadostno stopnjo gotovosti sklepala, ali bi zgolj zaveza o licenci za uporabo znamke lahko jasno rešila ugotovljene težave v zvezi s konkurenco.

159 Drugič, tožeča stranka trdi, da Komisija ni imela dovolj informacij o učinkovitosti upoštevanih zavez. Po mnenju tožeče stranke je drugače kot zavezo o odstopu, katere učinke lahko Komisija zlahka oceni, učinkovitost zaveze o licenci za uporabo znamke po naravi težje oceniti, ker je odvisna od več dejavnikov, kot so trajanje licence, trajanje poznejše opustitve znamke, točen obseg licence. Poleg tega lahko dejstvo, da se licence za uporabo znamke Moulinex v shemi zavez, ki jih je določila Komisija, podelijo različnim podjetjem glede na zadevne proizvode in države, še bolj zaplete oceno učinka teh zavez. Tožeča stranka zato meni, da Komisija brez postopka temeljite preiskave ni mogla z zadostno stopnjo gotovosti oceniti, ali bi tretji pridobitelj(-i) znamke dejansko lahko deloval(-i) kot resnična protiutež novemu subjektu SEB-Moulinex po koncentraciji za vsako serijo proizvodov in v vsaki zadevni državi.

160 Tretjič, tožeča stranka poudarja, da je bil vprašalnik, katerega namen je bil oceniti učinkovitost spremenjene različice zavez, ki jo je predložila skupina SEB, zainteresiranim tretjim osebam poslan 20. decembra 2001, odgovori pa so bili zahtevani do 21. decembra 2001. Po njenem mnenju ta izredno kratek rok za odgovor zaslišanim tretjim osebam nikakor ni omogočil, da predložijo natančno in podrobno stališče do predvidenih učinkov predlaganih zavez. Tožeča stranka priznava, da je zelo kratek rok za odgovor v nekaterih primerih mogoče sprejeti, ko gre za zaveze, katerih učinke je mogoče zlahka oceniti, kot je na primer prenos sredstev. Nasprotno pa, kadar gre za zapletene in poleg tega redko uporabljene zaveze, enodnevnega roka nikakor ni mogoče šteti za zadostnega, da bi lahko zainteresirane tretje osebe predložile podrobno stališče.

161 Komisija zanika, da je napačno uporabila pravo s tem, da se je odločila odobriti koncentracijo po koncu prve faze, ne da bi začela postopek temeljite preiskave.

Presoja Sodišča prve stopnje

162 Uvodoma je treba ugotoviti, da tožeča stranka s trditvijo, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da ni začela druge faze, čeprav zaveze, ki jih je predlagala skupina SEB, niso bile zadostne, da bi jasno izključile vse resne dvome, izpodbija gospodarsko oceno, na podlagi katere je Komisija odobrila zaveze, ki jih je predlagala skupina SEB. Ta tožbeni razlog zato sovpada s tretjim tožbenim razlogom, ki se nanaša na očitno napako pri presoji tega, ali je z zavezami mogoče rešiti nastale težave v zvezi s konkurenco. Ta vidik tega tožbenega razloga bo zato preučen v okviru tretjega tožbenega razloga.

163 Opozoriti je treba, da je v skladu s točko 8 obrazložitve Uredbe št. 1310/97 zaveze iz prve faze mogoče sprejeti, „če je problem konkurence že mogoče identificirati in ga je mogoče zlahka odpraviti“. Prav tako je v točki 37 Sporočila o korektivnih ukrepih ponovljeno, da so korektivni ukrepi iz prve faze „namenjeni temu, da se dobi jasen odgovor o prepoznavnih težavah glede konkurence“.

164 V tej zadevi je treba ugotoviti, da kar zadeva naravo obravnavanih težav v zvezi s konkurenco, tožeča stranka ne opredeljuje drugih težav v zvezi s konkurenco razen tistih, ki jih je Komisija opredelila v izpodbijani odločbi.

165 Glede tega je treba sicer opozoriti, da se je Komisija v tej zadevi oprla na previdno analizo konkurence. V nasprotju s tem, kar sta v upravnem postopku trdili stranki, ki priglašata koncentracijo in ki sta menili, da gre z geografskega vidika za svetovni trg, je Komisija v točki 30 obrazložitve izpodbijane odločbe uporabila nacionalno opredelitev geografskih trgov „kot najverjetnejšo na koncu prve faze preiskave“. Poleg tega je Komisija za oceno konkurenčnega položaja novega subjekta, nastalega s koncentracijo, seštela tržne deleže družb SEB in Moulinex, ker je predpostavljala, da družba Moulinex ne bo izgubila prodaje, čeprav bi okoliščine prevzema to lahko povzročile in čeprav ni sporno, da so se nekateri modeli družbe Moulinex nehali tržiti. Komisija je tako v točki 42 obrazložitve izpodbijane odločbe menila, da ni mogoče izključiti, da bo „vsaj po koncu prve faze preiskave združeni subjekt lahko obnovil konkurenčno zmogljivost družbe Moulinex na tako raven, kot je bila pred prisilno poravnavo“.

166 Zato je treba priznati, da je Komisija natančno opredelila težave v zvezi s konkurenco, nastale zaradi zadevne koncentracije.

167 Tožeča stranka navaja tri elemente, da bi dokazala, da Komisija ni mogla z zadostno stopnjo gotovosti meniti, da lahko predlagane zaveze odpravijo dvome o združljivosti koncentracije, in da je zato napačno uporabila pravo s tem, da je koncentracijo odobrila po koncu prve faze. Ti elementi se nanašajo, prvič, na naravo zavez, drugič, na nezadostne informacije, ki jih je imela Komisija na voljo za oceno učinkovitosti zavez, in, tretjič, na rok, predpisan tretjim osebam, da predložijo komentarje o zavezah.

168 Prvič, kar zadeva naravo predlaganih zavez, je treba opozoriti, da zaveze v tej zadevi zajemajo sklenitev izključnih pogodb o licenci za uporabo znamke Moulinex v devetih državah članicah za vseh trinajst zadevnih proizvodov za petletno obdobje in zavezo skupine SEB, da se bo med trajanjem licenčne pogodbe in tri leta po njenem izteku odpovedala trženju proizvodov pod znamko Moulinex.

169 Niti v Uredbi št. 4064/89 niti v Sporočilu o korektivnih ukrepih ni izrecno določeno, kakšna vrsta zavez se lahko oziroma se mora sprejeti po koncu druge faze ali v prvi fazi. Ker je namen Uredbe št. 4064/89 preprečiti nastanek ali okrepitev tržnih struktur, ki lahko bistveno ovirajo učinkovito konkurenco na skupnem trgu, morajo predlagane zaveze Komisiji vseeno omogočiti ugotovitev, da zadevna koncentracija ne ustvarja ali ne krepi prevladujočega položaja. Glede tega ni vsebinske razlike med zavezami, sprejetimi v prvi fazi, in zavezami, sprejetimi v drugi fazi, čeprav prve ob upoštevanju dejstva, da v prvi fazi ni bila opravljena temeljita tržna raziskava, ne smejo omogočiti le ugotovitev, da koncentracija ne ustvarja ali krepi prevladujočega položaja, temveč morajo poleg tega zadostovati, da se jasno odpravijo vsi resni dvomi o tem vprašanju.

170 Čeprav je prenos sredstev najustreznejši korektivni ukrep za preprosto rešitev težave v zvezi s konkurenco, zlasti v primeru horizontalnega prekrivanja, pa ni mogoče a priori izključiti, da je licenčna pogodba lahko ustrezen ukrep za rešitev ugotovljenih težav v zvezi s konkurenco. Sodišče prve stopnje je tako v sodbi z dne 25. marca 1999 v zadevi Gencor proti Komisiji (T-102/96, Recueil, str. II-753, točka 319) priznalo, da „se ne sme zavrniti možnost, da lahko tudi obveznosti, ki so prima facie glede ravnanja, na primer ne-uporaba znamke za nekaj časa ali dajanje konkurentom na razpolago proizvodne zmogljivosti subjekta, nastalega s koncentracijo, ali bolj splošno, zagotoviti dostop do bistvene infrastrukture na nediskriminatorni osnovi, preprečijo nastanek ali okrepitev prevladujočega položaja“.

171 Okoliščina, ki jo je poudarila tožeča stranka, da Komisija v preteklosti ni nikoli odobrila koncentracije le na podlagi zavez o licenci za uporabo znamke, ni upoštevna. Komisiji namreč ni mogoče očitati, da je sprejela zaveze, ki jih je predlagala skupina SEB, le zato, ker prej ni nikoli odobrila koncentracije le na podlagi zavez o licenci za uporabo znamke, če je s temi zavezami mogoče učinkovito rešiti ugotovljene težave v zvezi s konkurenco. To vprašanje, ki se nanaša na vsebino zavez, bo preučeno v okviru tožbenega razloga, ki se nanaša na nezadostnost zavez.

172 Poleg tega iz spisa izhaja, da je v upravnem postopku več tretjih oseb, med njimi družba De'Longhi, Komisiji zatrdilo, da licenčna pogodba pod nekaterimi pogoji lahko zadostuje za rešitev težav v zvezi s konkurenco, ugotovljenih v tej zadevi (glej točko 149 zgoraj).

173 Ni sporno, da so znamke ključne v sektorju, ki ga zadeva koncentracija, in so eden glavnih dejavnikov izbire končnih potrošnikov. Ponudbe za prevzem družbe Moulinex so se sicer skoraj izključno nanašale na znamke te skupine, manj pa na proizvodne obrate, saj je tudi sama tožeča stranka izrazila zanimanje predvsem za pridobitev znamke Krups. Ni sporno, da bi prenos opredmetenih sredstev v tej zadevi imel le majhen vpliv na strukturo konkurence. Kar pa zadeva zahtevo po prenosu neopredmetenih sredstev, ki jih sestavljajo pravice iz znamke, bi to v bistvu pomenilo delno prepoved koncentracije, kar bi bilo v nasprotju z načelom sorazmernosti, če bi zaveze o licenci za uporabo znamke lahko preprečile nastanek ali okrepitev prevladujočega položaja SEB-Moulinex.

174 Ugotoviti je treba, da tožeča stranka ni dokazala, da Komisija ni mogla ugotoviti, ali bi tretji pridobitelj(-i) licence lahko deloval(-i) kot resnična protiutež novemu subjektu SEB-Moulinex. Glede tega je treba ugotoviti, da je Komisija, nasprotno, v končno različico zavez vključila odstavek o statusu pridobitelja licence in določila, da se ji pridobitelj(-i) licence predloži(-jo) v odobritev, da je (so) sposoben(-ni) preživeti na trgu in je (so) neodvisen(-ni) ter da ima(-jo) potrebne sposobnosti za izvajanje učinkovite konkurence na zadevnem trgu.

175 Nazadnje, v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, iz zavez, ki jih je predlagala skupina SEB, izhaja, da v eni državi ne bo moglo biti več pridobiteljev licence, saj je v točki 1(a) zavez predvideno, da je licenca izključna v vsaki od zadevnih držav članic, v točki 1(c) pa, da se bo nanašala na vse male gospodinjske aparate in da niti pridobitelj licence niti skupina SEB ne bosta mogla uporabljati znamke Moulinex za druge proizvode.

176 Drugič, kar zadeva očitek, da Komisija ni mogla imeti na voljo zadostnih informacij o učinkovitosti upoštevanih zavez, zadostuje opozoriti, da čeprav je učinkovitost licence za uporabo znamke odvisna od več dejavnikov, ki jih je težje nadzirati kot prenos sredstev, ni mogoče a priori izključiti, da Komisija upoštevne dejavnike lahko oceni v prvi fazi.

177 Poleg tega je treba ugotoviti, da je Komisija natančno upoštevala vsa merila, ki jih je navedla tožeča stranka in jih je lahko preizkusila na trgu. Komisija je tako po preučitvi in odgovorih tretjih oseb, s katerimi se je posvetovala, lahko bolje opredelila pomanjkljivosti prvotno predlaganih zavez in vanje vnesla potrebne izboljšave glede trajanja licence, trajanja poznejše opustitve znamke in točnega obsega licence. V končni različici zavez je tako zlasti določeno:

– podaljšanje trajanja licenčne pogodbe in obveznosti poznejšega neizvajanja konkurence, prvotno določenih na tri leta in eno leto, za dve leti (točka 1(c), prvi pododstavek, zavez);

– razširitev licenčnih pogodb na vse zadevne proizvode in prepoved trženja vseh proizvodov (tudi tistih, ki jih pogodba ne zadeva) pod znamko Moulinex v devetih zadevnih državah članicah, naložena skupini SEB (točki 1(a) in 1(c), drugi pododstavek, zavez);

– odprava obveznosti za pridobitelje licence, da nekatere zadevne proizvode nabavljajo pri skupini SEB (ob pridržku posebnega primera Nemčije) (točka 1(d) zavez);

– obveznost za kandidate za pridobitev licence, da so zdaj navzoči na trgu ali potencialno sposobni vstopiti nanj (točka 1(g) zavez).

178 V teh okoliščinah ni mogoče sklepati, da so bile zaveze tako obsežne in zapletene, da Komisija ne bi mogla z želeno stopnjo gotovosti ugotoviti, da bo na trgu ponovno vzpostavljena učinkovita konkurenca, ker se v končni različici zavez predvsem odražajo kritike, ki so jih izrazile tretje osebe. Ugotoviti je treba, da so bile iz istih razlogov zaveze, ki jih je Komisija sprejela, dovolj natančne, da je lahko ocenila vse njihove elemente.

179 Tretjič, kar zadeva čas, v katerem so tretje osebe morale predložiti komentarje, je treba opozoriti, da Komisija v točki 34 Sporočila o korektivnih ukrepih določa:

„34. Da bi oblikovali podlago za določitev na podlagi člena 6(2), morajo predlogi za obveznosti izpolnjevati naslednje zahteve:

(a) predložijo se pravočasno, najpozneje zadnji dan tritedenskega obdobja;

[…]

Stranke morajo sočasno z obveznostmi predložiti tudi nezaupno različico obveznosti, in sicer za namene tržnih analiz.“

180 Tožeča stranka se pritožuje, da je morala do 21. decembra 2001 predložiti pripombe o spremenjeni različici zavez, ki ji je bila poslana 20. decembra 2001. Kot poudarja Komisija, iz spisa vseeno izhaja, da ta očitek nima dejanske podlage, saj je bilo v dopisu Komisije izrecno navedeno, da se predpisani rok izteče 2. januarja 2002, in ne 21. decembra 2001. Torej so tretje osebe, med katerimi je bila tudi tožeča stranka, imele na voljo dvanajst dni za predložitev pripomb o spremenjeni različici zavez. Ta rok je bil očitno več kot zadosten, zlasti ob upoštevanju zahtev po hitrosti postopka nadzora koncentracij. Sodišče prve stopnje je tako v zgoraj navedeni sodbi Kayersberg proti Komisiji potrdilo 24-urni rok, odobren tretjim osebam, da predložijo stališča o novi različici zavez. Ugotoviti je treba tudi, da čeprav tožeča stranka izpodbija čas, ki ga je imela na voljo za predložitev komentarjev o zadnjih predlogih zavez, pa nasprotno ne zanika, da je kljub kratkemu roku, ki ji je bil naložen, lahko predložila pisne komentarje o spremenjeni različici zavez. Nazadnje, tožeča stranka ne navaja nobenega elementa, s katerim bi dokazala, zakaj bi ji daljši rok omogočil, da predloži elemente, ki bi lahko spremenili izpodbijano odločbo. Glede tega je pomembno opozoriti, da so očitki tožeče stranke pred Sodiščem prve stopnje v bistvu isti kot tisti, ki jih je predstavila v upravnem postopku. V teh okoliščinah je treba sklepati, da je Komisija sprejela izpodbijano odločbo ob polnem poznavanju dejstev, potem ko se je s tretjimi osebami posvetovala o učinkovitosti predlaganih ukrepov za rešitev ugotovljenih težav v zvezi s konkurenco.

181 Iz zgoraj navedenega izhaja, da niti zadevne težave v zvezi s konkurenco, niti narava zavez, ki jih je predlagala skupina SEB, niti rok, naložen tretjim osebam, Komisiji niso mogli preprečiti ugotovitve, da so resni dvomi lahko odpravljeni po koncu prve faze.

182 Iz zgornjega izhaja, da je treba tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da ni začela druge faze, zavrniti.

XIV – Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, da zaveze niso zadostovale za odpravo nastalih težav v zvezi s konkurenco

183 Tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba vsebuje očitno napako pri presoji, ker zaveze, ki jih je sprejela skupina SEB, ne zadostujejo za odpravo težav v zvezi s konkurenco, nastalih zaradi koncentracije.

184 Ta tožbeni razlog je sestavljen iz petih delov. Tožeča stranka meni, da je Komisija storila očitno napako pri presoji, ker:

– zaveza o licenci za uporabo znamke po naravi ne more rešiti težav v zvezi s konkurenco, nastalih zaradi koncentracije;

– trajanje zavez ni zadostno;

– bodo zaveza o nabavi na nemškem trgu in pogoji, povezani z možnostjo nabave za vse pridobitelje licence, privedli do okrepitve položaja SEB-Moulinex;

– lahko dejstvo, da je Komisija sprejela, da lahko isto znamko uporabljajo različna podjetja v Evropski uniji, povzroči tajne dogovore med SEB-Moulinex in tretjim(-i) pridobiteljem(-i) licence;

– na trgih, na katerih sicer obstajajo resne težave v zvezi s konkurenco, ni določena nobena zaveza.

185 Družba De'Longhi poleg tega trdi, da zaveze povzročajo delitev trga znamke Moulinex.

Prvi del: zaveza o licenci za uporabo znamke po naravi ne more rešiti težav v zvezi s konkurenco, nastalih zaradi koncentracije





A – Trditve strank

186 Tožeča stranka meni, da zaveza o licenci za uporabo znamke po naravi ne more rešiti težav v zvezi s konkurenco v tej zadevi. Takó preprosta zaveza o licenci za uporabo znamke ne bi mogla nadomestiti negativnih učinkov približno 40-odstotnega tržnega deleža na celotnem trgu malih gospodinjskih aparatov, razen Francije.

187 Tožeča stranka ugotavlja, da je Komisija tudi sama v Sporočilu o korektivnih ukrepih poudarila, da:

– kadar je težava glede konkurence posledica horizontalnega prekrivanja, je treba odsvojiti najustreznejšo dejavnost (točka 16);

– v izjemnih primerih lahko odsvojitveni sveženj, ki vključuje samo znamke in premoženje, namenjeno zagotavljanju proizvodnje, zadošča za vzpostavitev pogojev za učinkovito konkurenco. V takih okoliščinah je vseeno treba „prepričati Komisijo, da kupec lahko učinkovito in nemudoma integrira to premoženje“ (točka 18).

188 Ugotavlja, da Komisija, nasprotno, v tem sporočilu ne predvideva, da bi bilo s samo licenco za uporabo znamke mogoče rešiti težave glede horizontalnega prekrivanja. Komisija sicer nikoli prej ni kot zavezo določila licence za uporabo znamke brez drugih korektivnih ukrepov, kot so odsvojitev znamk in dejavnosti, odsvojitev proizvodnih zmogljivosti, prenos dela prodajnega in upravnega osebja ter delavcev, povezanih z odsvojenim proizvodnim obratom (glej na primer Odločbo Komisije 96/435/ES z dne 16. januarja 1996 o postopku na podlagi Uredbe št. 4064/89 in razglasitvi koncentracije za združljivo s skupnim trgom in delovanjem Sporazuma EGP (zadeva IV/M.623 – Kimberly-Clark/Scott) (UL L 183, str. 1).

189 Tožeča stranka kot primer navaja Odločbo Komisije z dne 27. julija 2001 o razglasitvi združljivosti koncentracije s skupnim trgom (zadeva N IV/M.2337 – Nestlé/Ralston Purina) (UL C 239, str. 8), v kateri je Komisija zahtevala zaveze o odsvojitvi znamke, s katero bi bilo mogoče odpraviti horizontalna prekrivanja dejavnosti udeleženk in dati novemu subjektu tržni delež, ki bo enakovreden deležu, ki ga je imela družba Ralston Purina pred koncentracijo. Poleg tega je Komisija zahtevala odsvojitev vseh proizvodov iz ponudbe, ki so jo zadevale zaveze, da bi se prevzemnik znamke lahko izognil posredni konkurenci Nestlé/Ralston Purina. Komisija je podobne ukrepe sprejela v zgoraj navedeni zadevi Kimberly-Clark/Scott.

190 Komisija zanika, da zaveza o licenci za uporabo znamke ne bi mogla rešiti težav v zvezi s konkurenco, nastalih zaradi koncentracije.

B – Presoja Sodišča prve stopnje

191 Najprej je treba opozoriti – kot je bilo navedeno v okviru prejšnjega tožbenega razloga – da ni mogoče na podlagi ničesar a priori izključiti, da zaveza, ki se nanaša na ravnanje, kot je zaveza o licenci za uporabo znamke, lahko reši težave v zvezi s konkurenco, nastale zaradi koncentracije, in da ni vprašanje, ali je Komisija koncentracije že odobrila le na podlagi zavez o licenci za uporabo znamke, temveč ali so take zaveze v tej zadevi preprečile nastanek ali okrepitev prevladujočega položaja.

192 Glede tega ni sporno, da so znamke ključni dejavnik konkurence na zadevnih trgih. Številni proizvajalci so se sicer odločili, da za celotno ali delno proizvodnjo uporabijo zunanje izvajalce in da obdržijo le znamke, zaposlene v prodaji in tržne ekipe.

193 Poleg tega ni sporno, da ker je povprečna življenjska doba malih gospodinjskih aparatov tri leta, licenca za uporabo znamke za pet let z dodatnim triletnim obdobjem, v katerem se skupina SEB odpove vsakršnemu trženju malih gospodinjskih aparatov pod znamko Moulinex, pridobiteljem licence lahko omogoči, da kupce proizvodov družbe Moulinex preusmerijo k svoji znamki. To še toliko bolj velja, ker mora(-jo) biti pridobitelj(-i) licence sposoben(-ni) preživeti na trgu, mora(-jo) biti neodvisen(-ni) ter mora(-jo) imeti potrebno zmogljivost za izvajanje učinkovite konkurence na zadevnem trgu, vsekakor pa ga (jih) mora odobriti Komisija.

194 Opozoriti je treba tudi, da je podelitev licence za uporabo znamke korektivni ukrep, ki je bil predviden in so ga zahtevale tretje osebe, ki niso bile udeležene v koncentraciji. Ta korektivni ukrep se je torej izkazal za ustreznega za rešitev težav v zvezi s konkurenco, nastalih v tej zadevi.

195 Lahko sklepamo, da – razen vprašanja, ali je trajanje zaveze zadostno, kar bo preučeno v nadaljevanju – zaveze o licenci za uporabo znamke, ki jih je predlagala skupina SEB, lahko rešijo težave v zvezi s konkurenco, nastale zaradi zadevne koncentracije.

196 Te ugotovitve ni mogoče ovreči s primeri, ki jih je navedla tožeča stranka. Po eni strani več trditev tožeče stranke temelji na napačni dejanski podlagi. Povprečni tržni deleži SEB-Moulinex v sektorju malih gospodinjskih aparatov v Evropi so takó nižji od 30 % in torej ne dosegajo 40 %. Prav tako Komisija v zadevi Nestlé/Ralston Purina ni zahtevala odsvojitev znamk za španske trge, temveč je kot eno od možnosti sprejela zaveze, s katerimi sta udeleženki koncentracije zagotovili, da bosta podelili licence za uporabo znamke za skupno približno osem let (v dveh fazah), kar je omogočilo uvedbo nove znamke na trg (točka 68 obrazložitve zgoraj navedene odločbe v zadevi Nestlé/Ralston Purina). Po drugi strani tožeča stranka nikakor ni dokazala, da so značilnosti trgov in težav, nastalih zaradi teh koncentracij, fundamentalno podobne značilnostim trgov in težav v tej zadevi. Okoliščina – če se domneva, da je dokazana – da je Komisija menila, da zaveze, ki so se nanašale le na licence za uporabo znamke, ne morejo rešiti težav v zvezi s konkurenco, nastalih zaradi določene koncentracije, ne pomeni, da take zaveze ne zadostujejo za odpravo tveganja nastanka ali okrepitve prevladujočega položaja, ki izhaja iz druge koncentracije, izvedene na drugem trgu z drugačnimi značilnostmi.

Drugi del: Komisija je storila očitno napako pri presoji, s tem da je upoštevala zaveze, katerih trajanje ni zadostno





C – Trditve strank

197 Tožeča stranka trdi, da trajanje zavez, ki jih je sprejela Komisija, ni zadostno. Po njenem mnenju vrnitev k učinkoviti konkurenci namreč pomeni, da ima morebitni prevzemnik znamke Moulinex sredstva za razvoj zadevnih znamk in da je k temu razvoju spodbujen. Komisija je v izpodbijani odločbi (točka 36 obrazložitve) sicer priznala, da so „znamke eden glavnih dejavnikov pri izbiri končnih potrošnikov in torej eden glavnih elementov konkurence med proizvajalci malih gospodinjskih aparatov“. Po mnenju družbe BaByliss je to stališče utemeljeno s tem, da ima podoba znamke v sektorju, v katerem tehnološke značilnosti proizvodov za potrošnika niso odločilen dejavnik za nakup proizvoda, bistveno vlogo pri pridobivanju zvestobe kupcev.

198 Ugled znamk naj bi bil v teh okoliščinah eden glavnih elementov zadevnih trgov, za ohranitev takega ugleda na visoki ravni pa bi bile potrebne velike naložbe v oglaševanje, da bi dobro spoznali navade potrošnikov in premagali ovire, povezane z ugledom uveljavljenih proizvajalcev. Po mnenju tožeče stranke se take naložbe lahko obrestujejo šele po dolgem času in če celoten dobiček od naložb dobijo nazaj vlagatelji. Čeprav se podjetja, ki so že dejavna na trgu, lahko zadovoljijo z razmeroma skromnimi izdatki za oglaševanje, da bi obdržala že ustvarjeno podobo, pa naj bi bilo drugače za novega udeleženca na trgu, zlasti če je že navzoča močna skupina z zelo uglednimi znamkami.

199 Tožeča stranka trdi, da je v ekonomski literaturi zelo natančno dokazano, da bo razumen proizvajalec sistematično vlagal premalo, če lahko upa le na delen dobiček od naložb. Zato naj prevzemnik, ki ne bi bil lastnik znamk in bi torej moral vlagati za izboljšanje ugleda teh znamk, čeprav bi vedel, da jih bo pozneje moral vrniti konkurentu, ne bi bil spodbujen k ohranitvi ali razvoju znamk. To naj bi povzročilo zelo močno oslabitev prevzetih znamk. Trajanje licence in obdobja neuporabe, k