ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 398/2

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – Ville de Mons/Base Company, prej KPN Group Belgium SA

(Zadeva C-346/13) (1)

((Predhodno odločanje - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Direktiva 2002/20/ES - Člen 13 - Pristojbina za pravice do vgradnje naprav - Področje uporabe - Občinski predpis, ki lastnikom oddajniških stolpov ali drogov za mobilno telefonijo nalaga plačilo dajatve))

(2015/C 398/02)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Mons

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ville de Mons

Tožena stranka: Base Company, prej KPN Group Belgium SA

Izrek

Člen 13 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se dajatev, kot je ta iz postopka v glavni stvari, naloži lastniku samostoječih objektov, kot so oddajniški stolpi ali drogovi, ki so namenjeni namestitvi anten, ki so potrebne za delovanje mobilnega telekomunikacijskega omrežja in jih ni mogoče namestiti na obstoječe mesto.

(1) UL C 252, 31.8.2013.
1.

Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ni veljavna, ker krši člen 2(7)(b) in 9(5) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 461/2004 z dne 8. marca 2004. Po preučitvi vprašanj za predhodno odločanje se ni izkazal noben element, ki bi lahko vplival na veljavnost Uredbe št. 1472/2006 glede na člen 296 PDEU in glede na člene 2(7)(c), 3(1), (2) in od (5) do (7), 4(1), 5(4), 9(6) ali 17 Uredbe št. 384/96, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 461/2004, čeprav so se nekateri členi ali določbe obravnavali ločeno, nekateri pa skupaj.
2.

Člen 21(2) Uredbe št. 2362/98, kakor je bila spremenjena, je treba razlagati tako, da nasprotuje transakcijam, kakršne so obravnavane v postopku v glavni stvari, v katerih novi dobavitelj prek drugega dobavitelja, registriranega kot novi dobavitelj, od tradicionalnega dobavitelja kupi blago pred njegovim uvozom v Unijo in nato prek istega vmesnega dobavitelja, potem ko je to blago uvozil v Unijo, temu tradicionalnemu dobavitelju to blago proda, če so te transakcije zloraba, kar ugotovi predložitveno sodišče.
SL Uradni list Evropske unije C 213/5

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. maja 2015 – Kraljevina Španija/Svet Evropske unije

(Zadeva C-147/13) (1)

((Ničnostna tožba - Izvajanje okrepljenega sodelovanja - Enotni patent - Uredba (EU) št. 1260/2012 - Določbe s področja prevajanja - Načelo prepovedi diskriminacije - Člen 291 PDEU - Prenos pooblastil na organe, ki niso organi Evropske unije - Člen 118, drugi odstavek, PDEU - Pravna podlaga - Načelo avtonomije prava Unije))

(2015/C 213/08)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnika: E. Chamizo Llatas in S. Centeno Huerta, zastopnika)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta in L. Grønfeldt, zastopniki)

Intervenienti v podporo tožene stranke: Kraljevina Belgija (zastopniki: C. Pochet, J.-C. Halleux in T. Materne, zastopniki), Češka republika (zastopnika: M. Smolek in J. Vláčil, zastopnika), Kraljevina Danska (zastopnika: C. Thorning in M. Wolff, zastopnika), Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze, M. Möller in J. Kemper, zastopniki), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas in N. Rouam, zastopniki), Veliko vojvodstvo Luksemburg, Madžarska (zastopnika: M. Fehér in K. Szíjjártó, zastopnika), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. Bulterman in J. Langer, zastopnika), Kraljevina Švedska (zastopnika: A. Falk in C. Meyer-Seitz, zastopnika), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: M. Holt, zastopnik, skupaj z J. Stratfordom, QC, in T. Mitchesonom, barrister), Evropskegi parlament (zastopniki: M. Gómez-Leal, U. Rösslein in M. Dean, zastopniki), Evropska komisija (zastopniki: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders in F. Bulst, zastopniki)

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Kraljevini Španiji se poleg plačila lastnih stroškov naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

3. Kraljevina Belgija, Češka republika, Kraljevina Danska, Zvezna republika Nemčija, Francoska republika, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Kraljevina Nizozemska, Kraljevina Švedska, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Evropski parlament in Evropska komisija nosijo svoje stroške.

(1) UL C 171, 15.6.2013.
1.

Člen 4(1) Direktive Sveta 79/7/EGS z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da se obdobja neplačevanja prispevkov, ki obstajajo v referenčnem obdobju za izračun invalidske pokojnine, ki se izplačuje na podlagi prispevkov, pri čemer so ta obdobja nastopila po zaposlitvi s krajšim delovnim časom, upoštevajo tako, da se vzame najnižje osnove za plačevanje prispevkov, ki so veljale v posameznih obdobjih, znižane z uporabo koeficienta, vezanega na to zaposlitev, če pa to neplačevanje sledi zaposlitvi za polni delovni čas, takega zmanjšanja ni.
1.

Člen 168 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2007/75/ES z dne 20. decembra 2007, je treba razlagati tako, da če oprostitev davka na dodano vrednost, določena z nacionalno zakonodajo, ni združljiva z Direktivo 2006/112, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/75, navedeni člen 168 davčnemu zavezancu ne dopušča, da hkrati uporabi to oprostitev in uveljavlja pravico do odbitka.
1.

Uredbo Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 307/1999 z dne 8. februarja 1999, je treba razlagati tako, da zaposlena oseba, ki je – kot L. Kik – državljan države članice, v kateri prebiva in v kateri so obdavčeni njeni prihodki, ki opravlja delo na plovilu za polaganje cevovodov, ki pluje pod zastavo tretje države po različnih delih sveta, med drugim po delu epikontinentalnega pasu, ki meji na nekatere države članice, in ki je bila prej zaposlena pri podjetju s sedežem v državi članici njenega prebivališča, zamenja delodajalca in je odslej zaposlena pri podjetju s sedežem v Švici, pri tem pa še naprej prebiva v isti državi članici in pluje z istim plovilom, spada na osebno področje uporabe Uredbe št. 1408/71 v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 307/1999.
SL Uradni list Evropske unije C 118/3

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Zadeva C-134/13) (1)

((Predhodno odločanje - Skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Infrardeče termokamere))

(2015/C 118/03)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izrek

Pri preučitvi vprašanja za predhodno odločanje ni bil ugotovljen noben dejavnik, ki bi vplival na veljavnost Uredbe Komisije (EU) št. 314/2011 z dne 30. marca 2011 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo.

(1) UL C 141, 18.5.2013.
SL Uradni list Evropske unije C 138/16

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. februarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Ministre de l'Économie et des Finances/Gérard de Ruyter

(Zadeva C-623/13) (1)

((Predhodno odločanje - Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člen 4 - Stvarno področje uporabe - Dajatev na dohodke od premoženja - Splošni socialni prispevek - Prispevek za vračilo socialnega dolga - Socialna dajatev - Dodaten prispevek k socialni dajatvi - Prispevek k financiranju obveznih sistemov socialne varnosti - Neposredna in dovolj upoštevna zveza z nekaterimi področji socialne varnosti))

(2015/C 138/20)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Vložnik kasacijske pritožbe: Ministre de l'Économie et des Finances

Nasprotna stranka: Gérard de Ruyter

Izrek

Uredbo Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, je treba razlagati tako, da imajo dajatve od dohodkov od premoženja, kot so te iz postopka v glavni stvari, kadar prispevajo k financiranju obveznih sistemov socialne varnosti, neposredno in upoštevno zvezo z nekaterimi področji socialne varnosti, ki so našteta v členu 4 te uredbe št. 1408/71 in zato spadajo na področje uporabe te uredbe, čeprav so te dajatve odmerjene od dohodkov zadevnih zavezancev od premoženja ne glede na njihovo opravljanje kakršne koli poklicne dejavnosti.

(1) UL C 31, 1.2.2014.
C 107/6

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Art & Allposters International BV/Stichting Pictoright

(Zadeva C-419/13) (1)

((Predhodno odločanje - Intelektualna lastnina - Avtorska in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Člen 4 - Pravica distribuiranja - Pravilo o izčrpanju - Pojem „predmet“ - Prenos podobe varovanega dela s papirnatega posterja na slikarsko platno - Zamenjava nosilca - Vpliv na izčrpanje))

(2015/C 107/07)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Art & Allposters International BV

Tožena stranka: Stichting Pictoright

Izrek

Člen 4(2) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da se pravilo o izčrpanju pravice distribuiranja ne uporabi v položaju, v katerem se je na reprodukciji varovanega dela, potem ko se je v Uniji tržila z dovoljenjem imetnika avtorske pravice, izvršila sprememba njenega nosilca, kot je prenos te reprodukcije s papirnatega posterja na platno, in je v svoji novi obliki ponovno dana na trg.

(1) UL C 325, 9.11.2013.
2.

Določbe Direktive 92/50, zlasti splošna načela svobodne konkurence, prepovedi diskriminacije in sorazmernosti, na katerih temelji ta direktiva, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki omogoča javni bolnišnici, kot je ta iz postopka v glavni stvari in ki sodeluje pri javnem razpisu, da, ker je financirana iz javnih sredstev, predloži ponudbo, s katero ne more tekmovati noben konkurent. Vendar pa naročnik pri preučitvi neobičajne nizkosti ponudbe na podlagi člena 37 te direktive lahko v okviru možnosti zavrnitve te ponudbe upošteva javno financiranje take ustanove.
SL Uradni list Evropske unije C 65/5

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na predlog Seana Ambrosea McCarthyja, Helene Patricie McCarthy Rodriguez, Natashe Caley McCarthy Rodriguez/Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-202/13) (1)

((Državljanstvo Evropske unije - Direktiva 2004/38/ES - Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in bivanja na ozemlju države članice - Pravica do vstopa - Državljan tretje države, ki je družinski član državljana Unije in ima dovoljenje za prebivanje, ki ga je izdala država članica - Nacionalna zakonodaja, ki pogojuje vstop na nacionalno ozemlje s predhodno pridobitvijo dovoljenja za vstop - Člen 35 Direktive 2004/38/ES - Člen 1 Protokola (št. 20) o uporabi nekaterih vidikov člena 26 Pogodbe o delovanju Evropske unije za Združeno kraljestvo in Irsko))

(2015/C 065/07)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: The Queen na predlog Seana Ambrosea McCarthyja, Helene Patricie McCarthy Rodriguez, Natashe Caley McCarthy Rodriguez

Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

Izrek

Tako člen 35 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS kot člen 1 Protokola (št. 20) o uporabi nekaterih vidikov člena 26 Pogodbe o delovanju Evropske unije za Združeno kraljestvo in Irsko je treba razlagati tako, da državi članici ne omogočata, da pri uresničevanju cilja splošne prevencije od družinskih članov državljana Evropske unije, ki niso državljani države članice in imajo veljavno dovoljenje za prebivanje, ki so ga na podlagi člena 10 Direktive 2004/38 izdali organi druge države članice, zahteva, da imajo, zato da bi lahko vstopili na njeno ozemlje, v skladu z nacionalno zakonodajo dovoljenje za vstop, kakršno je dovoljenje za vstop družinskega člana državljana EGP (Evropskega gospodarskega prostora).

(1) UL C 189, 29.6.2013.
SL Uradni list Evropske unije C 46/7

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif de Pau – Francija) – Khaled Boudjlida/Préfet des Pyrénées-Atlantiques

(Zadeva C-249/13) (1)

((Predhodno odločanje - Vizumi, azil, priseljevanje in druge politike v zvezi s prostim gibanjem oseb - Direktiva 2008/115/ES - Vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav - Načelo spoštovanja pravice do obrambe - Pravica nezakonito prebivajočega državljana tretje države do izjave pred sprejetjem odločbe, ki lahko vpliva na njegove interese - Odločba o vrnitvi - Pravica do izjave pred izdajo odločbe o vrnitvi - Vsebina te pravice))

(2015/C 046/09)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal administratif de Pau

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Khaled Boudjlida

Tožena stranka: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

Izrek

Pravico do izjave v vsakem postopku, kakor se uporablja v okviru Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav in zlasti člena 6 te direktive, je treba razlagati tako, da ima nezakonito prebivajoči državljan tretje države na njeni podlagi pravico, da pred sprejetjem odločbe o njegovi vrnitvi izrazi stališče o zakonitosti svojega prebivanja, o možni uporabi členov 5 in 6, od (2) do (5), navedene direktive in o načinih njegove vrnitve.

Pravico do izjave v vsakem postopku, kakor se uporablja v okviru Direktive 2008/115 in zlasti člena 6 te direktive, je namreč treba razlagati tako, da nacionalnemu pristojnemu organu ne nalaga obveznosti, da tega državljana pred zaslišanjem v zvezi s sprejetjem te odločbe obvesti, da namerava zoper njega sprejeti odločbo o vrnitvi, da mu predhodno posreduje dejstva, na katerih bo utemeljil to odločbo, in mu dovoli rok za razmislek, preden poda svoja stališča, če lahko ta državljan ustrezno in učinkovito predstavi svoje mnenje o nezakonitosti svojega prebivanja in o razlogih, s katerimi bi bilo mogoče v skladu z nacionalnim pravom utemeljiti, naj ta organ ne sprejme odločbe o vrnitvi.

Pravico do izjave v vsakem postopku, kakor se uporablja v okviru Direktive 2008/115 in zlasti člena 6 te direktive, je treba razlagati tako, da si lahko nezakonito prebivajoč državljan tretje države, preden pristojni nacionalni organ sprejme odločbo o njegovi vrnitvi, zagotovi pomoč pravnega svetovalca pri zaslišanju pred tem organom, če izvajanje te pravice ne ovira poteka postopka vrnitve in ne preprečuje učinkovitega izvajanja Direktive 2008/115.

Vendar je treba pravico do izjave v vsakem postopku, kakor se uporablja v okviru Direktive 2008/115 in zlasti člena 6 te direktive, razlagati tako, da državam članicam ne nalaga obveznosti zagotovitve tega svetovanja v okviru brezplačne pravne pomoči.

(1) UL C 189, 29.6.2013.
SL Uradni list Evropske unije C 46/6

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 11. decembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů

(Zadeva C-212/13) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 95/46/ES - Varstvo posameznikov - Obdelava osebnih podatkov - Pojem „potek popolnoma osebne ali domače dejavnosti“))

(2015/C 046/07)

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Nejvyšší správní soud

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: František Ryneš

Tožena stranka: Úřad pro ochranu osobních údajů

Izrek

Člen 3(2), druga alinea, Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov je treba razlagati tako, da uporaba videonadzornega sistema, ki vodi do slikovnega snemanja oseb, ki se je shranjevalo s krožnim snemanjem na snemalno napravo – kakršen je trdi disk – ki jo je fizična oseba namestila na družinsko hišo zaradi varovanja premoženja, zdravja in življenja lastnikov hiše, s tem, da se s takim sistemom nadzira tudi javni prostor, ne pomeni obdelave podatkov, ki se opravi med potekom popolnoma osebne ali domače dejavnosti v smislu te določbe.

(1) UL C 207, 20.7.2013.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Nemčija) – Annett Altmann in drugi/Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

(Zadeva C-140/13) (1)

(Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Direktiva 2004/39/ES - Člen 54 - Obveznost poklicne skrivnosti, ki velja za nacionalne organe finančnega nadzora - Informacije v zvezi z investicijskim podjetjem, ki je ravnalo goljufivo in je v postopku likvidacije)

(2015/C 016/03)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Annett Altmann, Torsten Altmann, Hans Abel, Waltraud Apitzsch, Uwe Apitzsch, Simone Arnold, Barbara Assheuer, Ingeborg Aubele, Karl-Heinz Aubele

Tožena stranka: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

ob udeležbi: Franka Schmitta

Izrek

Člen 54(1) in (2) Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS je treba razlagati tako, da se nacionalni nadzorni organ v upravnem postopku lahko sklicuje na dolžnost varovanja zaupnih podatkov v razmerju do osebe, ki je razen v upoštevnih primerih kazenskega prava ali civilnega ali gospodarskega postopka pri njem zaprosila za dostop do podatkov o ponudniku finančnih storitev, ki je v likvidaciji, čeprav je bil bistveni poslovni model tega podjetja sistematično pripravljena naložbena goljufija, povezana z zavestnim oškodovanjem vlagateljev, in so bili odgovorni te družbe obsojeni na zaporno kazen.

(1) UL C 156, 1.6.2013.
SL Uradni list Evropske unije C 26/6

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. novembra 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – The Queen, na predlog ClientEarth/The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

(Zadeva C-404/13) (1)

((Predhodno odločanje - Okolje - Kakovost zraka - Direktiva 2008/50/ES - Mejne vrednosti za dušikov dioksid - Obveznost, da se ob zahtevku za odlog roka predloži načrt za kakovost zraka - Kazni))

(2015/C 026/07)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: The Queen, na predlog ClientEarth

Nasprotna stranka: The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Izrek

1. Člen 22(1) Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo je treba razlagati tako, da mora država članica za odlog s to direktivo predpisanega roka za največ pet let, da bi dosegla skladnost z mejnimi vrednostmi za dušikov dioksid, določenimi v Prilogi XI k tej direktivi, vložiti zahtevek za odlog roka in pripraviti načrt za kakovost zraka, kadar je na podlagi obstoječih podatkov in kljub dejstvu, da je ta država že sprejela primerne ukrepe za zmanjševanje onesnaževanja, objektivno mogoče sklepati, da se na nekem območju ali v neki aglomeraciji v predpisanem roku ne bo moglo doseči skladnost s temi vrednostmi. Direktiva 2008/50 ne določa nobene izjeme od obveznosti iz navedenega člena 22(1).

2. Kadar je očitno, da na nekem območju ali v neki aglomeraciji države članice po 1. januarju 2010, torej po roku, določenem v Prilogi XI k Direktivi 2008/50, ni mogoče zagotoviti skladnosti z mejnimi vrednostmi za dušikov dioksid, določenimi v tej prilogi, pri čemer ta država ni zahtevala odloga tega roka v skladu s členom 22(1) Direktive 2008/50, samo na podlagi priprave načrta za kakovost zraka v skladu s členom 23(1), drugi pododstavek, te direktive ni mogoče šteti, da je ta država članica kljub temu izpolnila obveznosti, ki so ji naložene s členom 13 navedene direktive.

3. Pristojno nacionalno sodišče, ki mu je zadeva morebiti predložena v odločanje, mora – kadar država članica ni izpolnila obveznosti iz člena 13(1), drugi pododstavek, Direktive 2008/50, ker ni zahtevala odloga roka pod pogoji iz člena 22 te direktive – zoper nacionalni organ sprejeti kateri koli ukrep, kot na primer zavezujoči sklep, s katerim se zagotovi, da ta organ pripravi načrt, ki ga je v skladu s to direktivo in pod pogoji, določenimi v njej, treba izdelati.

(1) UL C 274, 21.9.2013.