(Glej točke od 25 do 27 in 133.)

(Glej točke 30, od 34 do 45, 65, 116, 143 in 251.)

(Glej točke od 46 do 51, 63 in 86.)

(Glej točke od 160 do 162 in 314.)

(Glej točke od 165 do 170, 175 in 186.)

(Glej točke od 189 do 191, 195, 196, 215, 216, 245 in 246.)

Pasivna vloga tako pomeni, da zadevno podjetje „ni izstopalo“, torej da ni dejavno sodelovalo pri oblikovanju enega ali več protikonkurenčnih sporazumov. Prav tako se med elementi, ki lahko razkrijejo pasivno vlogo podjetja pri omejevalnem sporazumu, lahko upošteva, da se je v primerjavi z rednimi člani kartela nedvomno redkeje udeleževalo sestankov in da je pozneje vstopilo na trg, ki je bil predmet kršitve, ne glede na to, koliko časa je sodelovalo pri kršitvi, oziroma da obstajajo ustrezne izrecne izjave zastopnikov tretjih podjetij, ki so sodelovala pri kršitvi. Dejstvo, da so bila druga podjetja, ki so sodelovala pri enem in istem omejevalnem sporazumu, lahko dejavnejša od določenega udeleženca, ne pomeni, da je imel zadnji izključno pasivno ali posnemovalno vlogo. V poštev bi namreč lahko prišla samo popolna pasivnost, ki jo mora dokazati stranka, ki se nanjo sklicuje. O taki popolnoma pasivnosti pa ni mogoče sklepati na podlagi dejstva, da obtoženo podjetje ni organiziralo tajnih protikonkurenčnih sestankov.

V skladu s točko 28 Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 se lahko osnovni znesek globe poveča, kadar Komisija ugotovi, da obstajajo oteževalne okoliščine. Ena od oteževalnih okoliščin je ponovna kršitev.

Na podlagi načela pravice do obrambe ni mogoče dopustiti, da bi Komisija v okviru ugotavljanja oteževalne okoliščine na podlagi ponovitve kršitve lahko menila, da je treba podjetje šteti za odgovorno za prejšnjo kršitev, za katero ni bilo sankcionirano z odločbo Komisije in v okviru ugotavljanja katere ni prejelo obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. Ta družba med postopkom, ki je pripeljal do sprejetja odločbe o ugotovitvi prejšnje kršitve, namreč ni mogla predstaviti svojih argumentov za izpodbijanje morebitnega obstoja gospodarske enote med njim in drugimi družbami, na katere se prejšnja odločba nanaša. Taka ugotovitev velja še toliko bolj, ker – čeprav je res, da načelo sorazmernosti zahteva, da se čas, ki je pretekel od prejšnje kršitve pravil o konkurenci do zadevne kršitve, upošteva pri presoji nagnjenosti podjetja h kršenju teh pravil – Komisija pri ugotavljanju ponovitve kršitve ne more biti vezana z morebitnim zastaralnim rokom in da je torej tako ugotovitev mogoče sprejeti več let po ugotovitvi kršitve, ko zadevno podjetje nikakor ne bi moglo izpodbijati obstoja take gospodarske enote.

Nazadnje, ni mogoče sprejeti trditve, da je v primeru, ko ima matična družba v lasti skoraj celotni kapital hčerinske družbe, matična družba prav tako naslovnica opozorila, naslovljenega na hčerinsko družbo, ki izhaja iz prejšnje odločbe Komisije, s katero je bila sankcionirana zaradi kršitve konkurenčnega prava. Čeprav je namreč res razumno mogoče meniti, da je matična družba dejansko seznanjena s prejšnjo odločbo, ki jo je Komisija naslovila na njeno hčerinsko družbo, v kateri ima v lasti skoraj celotni kapital, pa taka seznanjenost ne more omiliti dejstva, da v prejšnji odločbi ni bila ugotovljena gospodarska enota med tako matično družbo in njeno hčerinsko družbo, da bi se navedeni matični družbi pripisala odgovornost za prejšnjo kršitev in bi se zaradi ponovitve kršitve povečal znesek glob, ki so ji naložene.

(Glej točke 274 in od 295 do 298.)