ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Neposredno nanašanje – Merila – Sklep Komisije, naslovljen na nacionalni regulativni organ, s katerim se temu organu naloži, naj spremeni odločitev o izvzetju iz uporabe pravil Unije, ki določajo podrobnosti o obratovanju plinovoda – Diskrecijska pravica nacionalnega regulativnega organa, pristojnega za njeno izvajanje – Opredelitev – Neobstoj neposrednega nanašanja – Nedopustnost (člen 263, četrti odstavek, PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2009/73, člen 36) (Glej točke 28, 29 in od 31 do 44.)
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 2 8. mar ca 2 0 1 9 – River Kwai International Food  
Industry/AE TMD  
(Zadeva C-1 4 4 / 1 8 P) 1 
„Pritožba – Damping – Dokončna protidampinška dajatev na uvoz nekaterih vrst pripravljene ali 
konzervirane sladke koruze v zrnju s poreklom s Tajske – Vme sni pregled v skladu s členom 11(3) 
Uredbe (ES) št. 1225 /2009 “ 
1. Pritožba – Razlogi – Pomanjkljiva obrazložitev – Implicitna obrazložitev Splošnega sodišča – 
Dopustnost – Pogoji 
(člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člena 36 in 53, prvi odstavek)  
(Glej točko 20.)  
2. Pritožba – Razlogi – Obrazložitev sodbe, pri kateri je podana kršitev prava Unije – Izrek, utemeljen 
iz drugih pravnih razlogov – Zavrnitev 
(Glej točko 22.) 
3. Sodni postopek – Intervencija – Ugovor nedopustnosti, ki ga tožena stranka ni vložila – 
Nedopustnost 
(Statut Sodišča, člen 40, četrti odstavek)  
(Glej točki 23 in 27.)  
4. Ničnostna tožba – Sodba o razglasitvi ničnosti – Učinki – Obveznost sprejetja izvedbenih ukrepov 
(člena 264 in 266 PDEU; Statut Sodišča, člen 60) 
(Glej točke od 45 do 47.) 
1 UL C 142, 23.4.2018 . 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :266 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Iz rek 
1. Pritožba se zavrne. 
2. Družbi River Kwai International Food Industry Co. Ltd se naloži, da poleg svojih stroškov nosi 
tudi stroške, ki so nastali združenju Association européenne des transformateurs de maïs doux 
(AETMD) in Svetu Evropske unije. 
3. Evropska komisija nosi svoje stroške. 
ECLI:EU:C:2019 :266 2
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 2 6. septembra 2 0 1 9 – Komisija/Španija (Vode – Posodobitev 
načrtov upravljanja za Kanarske otoke) 
(Zadeva C-5 5 6 / 1 8 ) 1 
„Neizpolnitev obveznosti države – Vodna politika Evropske unije – Direktiva 2000 /60/ES –  
Člen 13(1) in (7) ter člen 15(1) – Neobstoj sprejetja, objave in obvestila Evropske komisije  
o pregledanih in posodobljenih načrtih upravljanja povodij Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria,  
Tenerife, La Gomera, La Palma in El Hierro (Španija) – Člen 14 – Neobstoj obvestila in posvetovanja 
z javnostjo glede pregleda in posodobitve“ 
1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Pravica Komisije, da vložitožbo – Rok za vložitev – 
Neobstoj – Diskrecija glede trenutka vložitve tožbe 
(člen 258 PDEU) 
(Glej točko 22.) 
2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev med predhodnim postopkom – 
Kasnejša razširitev – Nedopustnost – Natančnejša opredelitev očitkov – Dopustnost 
(člen 258 PDEU) 
(Glej točki 24 in 26.) 
3. Okolje – Vodna politika Unije – Direktiva 2000 /60 – Obveznost držav članic, da pregledajo in 
posodobijo načrte upravljanja povodij – Obveznost obveščanja in posvetovanja z javnostjo 
o pregledu in posodobitvi načrtov upravljanja povodja – Obveznost obvestitve Komisije o pregledu 
in posodobitvi načrtov upravljanja povodja – Nespoštovanje določenih rokov – Neizvršitev – 
Neizpolnitev obveznosti 
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000 /60, členi 13(1) in (7), 14 in 15(1)) 
(Glej točke od 27 do 29, od 34 do 37 in izrek.) 
4. Države članice – Obveznosti – Izvajanje direktiv – Neizpolnitev obveznosti – Utemeljitev, ki se 
opira na prepozen prenos direktive 
1 JO C 381 du 22.10.2018 . 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :785 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
(člen 258 PDEU) 
(Glej točko 33.) 
Iz rek 
1. Kraljevina Španija s tem, da v predpisanem roku javnosti ni obvestila in se z njo ni posvetovala 
glede pregleda in posodobitve načrtov upravljanja povodij Lanzarote, Fuerteventura, Gran 
Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma in El Hierro ter s tem, da v prepisanem roku ni 
sprejela in objavila ter Evropske komisije ni obvestila o pregledu in posodobitvi teh načrtov, ni 
izpolnila obveznosti iz člena 13(7) v povezavi s členom 13(1) ter iz člena 14 in člena 15(1) 
Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000 /60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi 
okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, kakor je bila spremenjena z Direktivo 
Sveta 2013 /64/EU z dne 17. decembra 2013 . 
2. Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov. 
ECLI:EU:C:2019 :785 2
12

Člen 13(1) Direktive 2009/28, naslovljen „Upravni postopki ter zakonski in podzakonski predpisi“, določa: „Države članice zagotovijo, da se vsi nacionalni predpisi v zvezi s postopki za izdajo dovoljenj, certificiranja in licenciranja, ki se uporabljajo za obrate za proizvodnjo električne energije, ogrevanje ali hlajenje iz obnovljivih virov in za pripadajočo infrastrukturo prenosnega in distribucijskega omrežja, ter postopek pretvorbe biomase v biogoriva ali druge energetske proizvode, sorazmerni in potrebni. Države članice zlasti sprejmejo primerne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da: (a) so – ob upoštevanju razlik v upravni strukturi in organizaciji držav članic – pristojnosti nacionalnih, regionalnih in lokalnih upravnih organov za postopke izdaje dovoljenj, certificiranja in licenciranja jasno usklajene in opredeljene, tudi na področju prostorskega načrtovanja, ter da so časovni načrti za sprejetje odločitev o vlogah za načrtovanje in gradnjo pregledni; (b) so na ustrezni ravni vlagateljem na voljo vsestranske informacije o obravnavi vlog za izdajo dovoljenja za obrate z obnovljivo energijo ter njihovo certificiranje in licenciranje; (c) se upravni postopki poenostavijo in pospešijo na ustrezni upravni ravni; (d) so pravila, ki urejajo izdajo dovoljenj, certificiranje in licenciranje, objektivna, pregledna, sorazmerna, da ne diskriminirajo med prosilci ter da v celoti upoštevajo posebnosti posameznih tehnologij obnovljive energije; […]“
7

Člen 209/B Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. Törvény (zakon št. IV iz leta 1959 o civilnem zakoniku) določa: „1. Splošni pogodbeni pogoj ali pogoj iz potrošniške pogodbe je nepošten, če pravice in obveznosti strank, ki izhajajo iz pogodbe, v nasprotju z zahtevama dobre vere in pravičnosti enostransko in neutemeljeno določa tako, da so v škodo ene od strank. 2. Za pravice in obveznosti v škodo ene od strank se šteje, da so določene enostransko in neutemeljeno, če: (a) pomembno odstopajo od bistvenih določb, ki se uporabljajo za pogodbo, ali (b) niso združljive s predmetom ali namenom pogodbe. 3. Pri ugotavljanju nepoštenosti pogoja je treba preučiti vse okoliščine, ki so obstajale ob sklenitvi pogodbe in so prispevale k njeni sklenitvi, naravo pogodbene storitve ter razmerje med zadevnim pogojem in ostalimi pogodbenimi pogoji ali drugimi pogodbami. 4. Posebni predpis lahko določi pogoje, ki se v potrošniški pogodbi štejejo za nepoštene ali jih je treba do nasprotnega dokaza šteti za nepoštene. 5. Določbe v zvezi z nepoštenimi pogodbenimi pogoji se ne uporabljajo za pogodbeno določilo, ki opredeljuje storitev in nasprotno storitev, če njegovo besedilo ni jasno in za obe stranki razumljivo. 6. Pogodbeni pogoj, ki je določen z zakonom ali drugim predpisom oziroma na njegovi podlagi, se ne more šteti za nepošten.“
1.

Člen 4(3) in člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 288, tretji odstavek, PDEU ter člena 6 in 7 Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče, ki odloča o zahtevi posameznikov, na katere se preseganje mejnih vrednosti iz člena 13(1) te direktive neposredno nanaša, preveriti, ali so bila vzorčevalna mesta, postavljena v določenem območju, umeščena v skladu z merili iz točke 1(a) oddelka B Priloge III k navedeni direktivi, in če niso bila, glede pristojnega nacionalnega organa sprejeti vse potrebne ukrepe – kot je odredba, če je določena z nacionalnim pravom – da se ta vzorčevalna mesta umestijo v skladu s temi merili.
1

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 6(1), prvi pododstavek, Sklepa Pridružitvenega sveta št. 3/80 z dne 19. septembra 1980 o uporabi sistemov socialne varnosti držav članic Evropskih skupnosti za turške delavce in njihove družinske člane (UL 1983, C 110, str. 60) v povezavi s členom 59 Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju in je bil v imenu Skupnosti sklenjen, odobren in potrjen z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 11, str. 41, v nadaljevanju: Dodatni protokol). Pridružitveni svet je bil ustanovljen s Sporazumom o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki so ga Republika Turčija na eni strani in države članice EGS ter Skupnost na drugi strani podpisale v Ankari 12. septembra 1963 in je bil v imenu Skupnosti sklenjen, odobren in potrjen s Sklepom Sveta z dne 23. decembra 1963 (64/732/EGS) (UL 1964, 217, str. 3685, v nadaljevanju: Sporazum o pridružitvi).
28

V teh okoliščinah je Budai Központi Kerületi Bíróság (glavno okrožno sodišče v Budimu, Madžarska) prekinilo odločanje in Sodišču predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba točko 3 [izreka] sodbe [z dne 30. aprila 2014, Kásler in Káslerné Rábai (C‑26/13, EU:C:2014:282)] razumeti tako, da lahko nacionalno sodišče sanira neveljavnost pogoja iz pogodbe med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom tudi, če je ohranitev pogodbe v nasprotju s potrošnikovimi ekonomskimi interesi? 2. Ali je to, da parlament države članice z zakonom spremeni pogodbe zasebnega prava, ki spadajo v podobne kategorije ter so sklenjene med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, skladno s pristojnostjo, podeljeno Evropski uniji za zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov, ter s temeljnimi načeli, ki jih določa pravo Unije glede enakosti pred zakonom, prepovedi diskriminacije, učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja? 3. Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je to, da parlament države članice z zakonom spremeni različne dele kreditnih pogodb v tuji valuti zaradi varstva potrošnikov, s tem pa povzroči učinek, ki je v nasprotju ravno z interesi varstva potrošnikov, ker kreditna pogodba po spremembah ostane veljavna in mora potrošnik še naprej nositi breme, nastalo zaradi valutnega tveganja, skladno s pristojnostjo, podeljeno Evropski uniji za zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov, ter s temeljnimi načeli, ki jih določa pravo Unije glede enakosti pred zakonom, prepovedi diskriminacije, učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja? 4. Ali je v primeru vsebine pogodb med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom to, da svet za enotnost, ki deluje v okviru najvišjega sodišča države članice, z ‚odločbami, izdanimi za enotno razlago določb prava‘, usmerja sodno prakso sodišča, ki odloča, skladno s pristojnostjo, podeljeno Evropski uniji za zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov, ter s temeljnimi načeli, ki jih določa pravo Unije glede učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja za vsako civilnopravno vprašanje? 5. Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je to, da svet za enotnost, ki deluje v okviru najvišjega sodišča države članice, z ,odločbami, izdanimi za enotno razlago določb prava‘, usmerja sodno prakso sodišča, ki odloča – če se imenovanje sodnikov, ki so člani sveta za enotnost, ne izvaja pregledno in v skladu z vnaprej določenimi pravili, če postopek pred navedenim svetom ni javen ter če ni mogoč naknaden vpogled v postopek, ki je bil izveden, to je v izvedenska mnenja in dela pravnih strokovnjakov, ki so bila uporabljena, ali v glasovanje različnih članov (pritrdilno ali odklonilno mnenje) – skladno s pristojnostjo, podeljeno Evropski uniji za zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov, ter s temeljnimi načeli, ki jih določa pravo Unije glede učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja za vsako civilnopravno vprašanje?“
17

Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je to sodišče štelo za dokazano, da je prodajalec blaga iz postopka v glavni stvari na bolgarski prejemnici prenesel pravico do razpolaganja s tem blagom, ko je bilo to v Švici, torej pred njegovim carinjenjem v Avstriji. Da sta ti prejemnici to pravico v Bolgariji izgubili, naj ne bi bilo dokazano. Navedeni prejemnici naj bi prijavili pridobitev navedenega blaga znotraj Skupnosti, vendar naj bi v tej državi članici storili davčno utajo, ker naj bi neupravičeno prijavili oproščeno dobavo zadevnega blaga znotraj Skupnosti v korist družbe Vetsch.
54

Na drugem mestu iz sodne prakse Sodišča izhaja, da indici, navedeni v členu 21(a), drugi stavek, Uredbe št. 562/2006, dokazujejo obstoj enakovrednega učinka, kot ga imajo mejne kontrole. Ob prisotnosti nekaterih od teh indicev so zadevne kontrole dovoljene le, če je njihovo izvajanje v okviru nacionalne zakonodaje opredeljeno z navodili in omejitvami, ki so dovolj natančne in podrobne glede obsega, pogostnosti in selektivnosti navedenih kontrol. Čim številnejši so tako indici, ki se odražajo v tej nacionalni zakonodaji, kar zadeva cilj kontrol, opravljenih na obmejnem območju, ozemeljsko področje uporabe teh kontrol in obstoj razlike med podlago navedenih kontrol in podlago kontrol, ki se izvajajo na preostalem ozemlju zadevne države članice, tem strožje in strogo spoštovane morajo biti te podrobne določitve in omejitve (glej v tem smislu sodbo z dne 21. junija 2017, A, C‑9/16, EU:C:2017:483, točke od 38 do 41).
31

V teh okoliščinah je Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (vrhovno sodišče Kastilje-Manče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „Ob upoštevanju sodne prakse, ki izhaja iz prejšnjih sodb predložitvenega sodišča, […], in trditev iz spora o glavni stvari, ki se nanašajo na zakonitost odločbe o prenehanju delovnega razmerja profesorjev, zaposlenih kot nadomestni uradniki […], ob koncu šolskega leta, ob upoštevanju načela enakega obravnavanja delavcev, zaposlenih za določen čas, in primerljivih delavcev, zaposlenih za nedoločen čas, iz člena 4 [okvirnega sporazuma], in ker nacionalni pravni sistem, ki se uporablja za javni sektor v Kastilji-Manči, določa, da se poklicno razmerje profesorjev, zaposlenih kot nadomestni uradniki, konča v primeru ‚prenehanja razlogov potrebe in nujnosti, ki sta bila podlaga za imenovanje‘ […]: 1. Ali se konec obdobja poučevanja v šolskem letu lahko šteje za objektivni razlog, ki upravičuje različno obravnavanje nadomestnih uradnikov profesorjev glede na karierne uradnike profesorje? 2. Ali je z načelom nediskriminacije teh nadomestnih uradnikov profesorjev združljivo to, da kadar se jim ob izteku obdobja poučevanja odpove zaposlitev, ne morejo izkoristiti svojega dopusta z dejanskimi dnevi počitka, ker je ta počitek nadomeščen z izplačilom ustreznih denarnih nadomestil? 3. Ali je z načelom prepovedi diskriminacije teh uradnikov, ki so zajeti s pojmom delavcev, zaposlenih za določen čas, združljiva abstraktna določba, kot je trinajsta dodatna določba [zakona o proračunu za leto 2012], s katero je bila, med drugimi ukrepi, zaradi proračunskega varčevanja in izpolnjevanja ciljev glede primanjkljaja zadržana uporaba [sporazuma z dne 10. marca 1994], kar zadeva plačani dopust za julij in avgust, za nadomeščanja, ki trajajo več kot 5 mesecev in pol, in za primer zapolnitve prostih delovnih mest, in ki v korist neuniverzitetnih profesorjev, zaposlenih kot nadomestni uradniki, določa plačilo dopusta za 22 delovnih dni, če so bili za določen čas imenovani za celotno šolsko leto, oziroma za sorazmerno število dni, če je to manj od šolskega leta?“
12

Člen 4(1), točka 1, Kodeks za sotsialno osiguriavane (zakonik o socialni varnosti) določa: „V zavarovanje za primer običajnih bolezni in materinstva, invalidnosti, ki je posledica običajne bolezni, starosti ali smrti, nesreč pri delu, poklicnih bolezni in brezposelnosti na podlagi tega zakonika so obvezno vključeni delavci in zaposleni, ne glede na naravo njihovega dela, način plačila in vir prihodkov, razen oseb iz člena 4a(1); osebe iz programov materinske pomoči in pomoči za zaposlitev niso zajete v zavarovanje za primer brezposelnosti, če to določa ustrezen program.“
31

V obravnavani zadevi je iz spisa, ki ga ima na voljo Sodišče, razvidno, da so bile sporne storitve za družbo Ryanair opravljene, ko je ta z načrtovano pridobitvijo delnic ciljne družbe nameravala izvajati gospodarsko dejavnost, in sicer opravljanje storitev upravljanja, ki so obdavčene z DDV, za zadnjenavedeno družbo. Tako je na eni strani razvidno, da je družba Ryanair v trenutku, ko je imela izdatke, povezane s spornimi storitvami, ravnala kot davčni zavezanec. Družba Ryanair ima s tem torej načeloma pravico do takojšnjega odbitka DDV, ki je bil plačan za te storitve, tudi če ta gospodarska dejavnost, ki bi morala voditi do obdavčljivih transakcij, nazadnje ni bila izvedena in zato ni vodila do teh transakcij. Na drugi strani, kar zadeva pogoje uveljavljanja pravice do odbitka in, natančneje, obseg te pravice, je treba izdatke za pridobitev delnic ciljne družbe šteti za izdatke za izvršitev gospodarske dejavnosti, in sicer izvršitve transakcij, ki omogočajo pravico do odbitka. Ti izdatki imajo zato neposredno in takojšnjo povezavo z gospodarsko dejavnostjo v celoti in so torej del njenih splošnih stroškov. Iz tega izhaja, da je za DDV, povezan s tem, dana pravica do odbitka v celoti.
9

Drugi del KN je razdeljen na 21 oddelkov. Oddelek XVI, naslovljen „Stroji in mehanske naprave; elektrotehniška oprema; njihovi deli; aparati za snemanje in reprodukcijo zvoka, aparati za snemanje in reprodukcijo televizijske slike in zvoka, deli in pribor za te proizvode“, vsebuje poglavji 84 in 85 KN. To poglavje 85, naslovljeno „Električni stroji in oprema ter njihovi deli; aparati za snemanje ali reprodukcijo slike in zvoka ter deli in pribor za te izdelke“, se nanaša na tarifne številke od 8501 do 8548 KN.
42

Iz tega izhaja, da to, da subjekt, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, uporabi delež električne energije, ki jo proizvede za proizvajanje električne energije, sicer pomeni obdavčljivi dogodek za plačilo trošarine v skladu s členom 21(5), prvi in tretji pododstavek, te direktive, vendar mora biti ta uporaba na podlagi člena 14(1)(a) navedene direktive oproščena obdavčitve. Vsaka drugačna razlaga bi bila škodljiva za cilje, ki jih navedena direktiva uresničuje, kot so bili navedeni v točkah 34 in 35 te sodbe. Prvič, tako proizvedena električna energija bi bila zagotovo predmet dvojne obdavčitve. Drugič, to bi lahko povzročilo neenako obravnavanje subjektov, kot je ta v postopku v glavni stvari, in drugih proizvajalcev električne energije, ki so si energente in električno energijo za lastno proizvodnjo priskrbeli od tretjih oseb, kar bi bil vir izkrivljanja konkurence (glej v tem smislu sodbo z dne 7. marca 2018, Cristal Union, C‑31/17, EU:C:2018:168, točka 33).
9

Člen 24 Uredbe Dublin III določa: „1. Kadar država članica, na ozemlju katere oseba iz člena 18(1)(b), (c) ali (d) prebiva brez dokumenta za prebivanje in v kateri ni bila vložena nova prošnja za mednarodno zaščito, meni, da je v skladu s členom 20(5) in členom 18(1)(b), (c) ali (d) za obravnavanje prošnje odgovorna druga država članica, lahko zahteva, da zadevno osebo ponovno sprejme ta druga država članica. […] 5. Zahteva za ponovni sprejem prosilca ali druge osebe iz člena 18(1)(b), (c) ali (d) se oblikuje na podlagi standardnega obrazca in vključuje dokaze ali posredne okoliščine, kot so opisani v dveh seznamih iz člena 22(3), in/ali ustrezne elemente iz izjave osebe, ki organom države članice, na katero je zahteva naslovljena, omogočajo, da preveri, ali je odgovorna na podlagi meril, določenih v tej uredbi. Komisija z izvedbenimi akti vzpostavi in redno pregleduje dva seznama z navedbo ustreznih elementov dokazov in posrednih okoliščin v skladu z merili iz člena 22(3)(a) in (b) ter vzpostavi enotne pogoje za pripravo in predložitev zahtev za ponovni sprejem. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 44(2).“
10

Drugič, Splošno sodišče je v točkah od 8 do 10 izpodbijanega sklepa menilo, da je mogoče zoper sodbo ali sklep Sodišča, s katerima je odločeno o pritožbi, vložiti samo predloge in pravna sredstva iz členov 154, 155 in od 157 do 159 Poslovnika Sodišča, na katere napotuje člen 190(1) tega poslovnika. Pojasnilo je, da je treba te predloge in ta pravna sredstva poleg tega vložiti pri Sodišču. Splošno sodišče pa je menilo, da tožbe pritožnice ni bilo mogoče obravnavati niti kot predlog za popravo vsebinske napake, niti kot predlog za popravo neodločitve, niti kot ugovor tretjega in niti kot predlog za obnovo postopka, na katere se nanašajo členi 154, 155 in od 157 do 159 Poslovnika Sodišča.
51

Iz navedenega izhaja, da je treba člena 28 in 30 PDEU razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, ki določa, da se osnova za odmero prispevkov, ki se pobirajo glede na letni promet družb, če ta doseže ali preseže neki znesek, izračuna ob upoštevanju reprezentativne vrednosti blaga, ki ga davčni zavezanec ali druga oseba za njegov račun za potrebe svojega podjetja prenese iz te države članice v neko drugo državo članico Unije, pri čemer se ta vrednost upošteva od navedenega prenosa dalje, če pa to blago davčni zavezanec ali druga oseba za njegov račun za potrebe svojega podjetja prenese na ozemlje zadevne države članice, se ta vrednost v navedeni osnovi upošteva šele ob poznejši prodaji tega blaga, in sicer: – prvič, če se vrednost tega blaga ob njegovi poznejši prodaji v tej državi članici ne vključi vnovič v navedeno osnovo, – drugič, če se njihova vrednost odbije od navedene osnove, kadar to blago ni namenjeno za prodajo v drugi državi članici oziroma je bilo poslano nazaj v državo članico izvora, ne da bi bilo prodano, in – tretjič, če se z ugodnostmi, ki so posledica obdavčitve z navedenimi prispevki, ne izravna popolnoma breme, ki ga domači proizvod, ki se trži na domačem trgu, nosi ob dajanju v promet, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
10

V poglavju VII Uredbe št. 805/2004, naslovljenem „Razmerje do drugih listin Skupnosti“, člen 27 te uredbe, naslovljen „Razmerje do Uredbe (ES) št. 44/2001“, določa: „Ta uredba ne vpliva na možnost zahtevati priznavanje in izvršitev sodbe, sodne poravnave ali javne listine o nespornem zahtevku v skladu z Uredbo [Sveta] (ES) št. 44/2001 [z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 18, zvezek 4, str. 42)].“