ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 129/20

Tožba, vložena 8. aprila 2007 – Spira proti Komisiji

(Zadeva T-108/07)

(2007/C 129/36)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antwerpen, Belgija) (zastopniki: J. Bourgeois, Y. van Gerven, F. Louis in A. Vallery, odvetniki)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Naj se za nično razglasi odločba Komisije z dne 26. januarja 2007 na podlagi člena 7(2) Uredbe Sveta št. 773/2004 v zadevi COMP/38.826/B-2 – Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 26. januarja 2007 v zadevi s področja konkurence COMP/38.826/B-2 – Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice, s katero je Komisija zavrnila pritožbo tožeče stranke v zvezi s kršitvijo členov 81 in 82 ES v povezavi s sistemom „Supplier of Choice“, ki ga skupina De Beers uporablja za distribucijo surovih diamantov, z obrazložitvijo, da ni zadostnega interesa Skupnosti za nadaljnje ukrepanje v zvezi s pritožbo tožeče stranke.

Tožeča stranka trdi, da skupina De Beers – proizvajalec surovih diamantov, ki je bil, kot trdi tožeča stranka, zlasti dejaven v začetku distribucijske verige surovih diamantov – skuša prek sistema „Supplier of Choice “razširiti svoje obvladovanje trga, da bi pokrila celotno proizvodnjo verigo diamantov od rudnika do potrošnika, kar pomeni tudi trga, ki je nižje v distribucijski verigi.

V utemeljitev svoje tožbe se tožeča stranka sklicuje na tri tožbene razloge.

Prvič, tožeča stranka zatrjuje, da Komisija ni spoštovala svoje dolžnosti, da skrbno in nepristransko obravnava pritožbo in da s primerno skrbnostjo in nepristranskostjo opravi preiskavo protikonkurenčnih ravnanj, ki jih je navedla v pritožbi.

Drugič, tožeča stranka trdi, da se Komisija ne more sklicevati, da ni bilo zadostnega interesa za ukrepanje v zvezi s pritožbo glede na velikost zadevnega podjetja, geografskega obsega protikonkurenčnih ravnanj in škode konkurenci ter notranjemu trgu zaradi kršitev.

Tretjič in zadnjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija na podlagi napačne dejanske in pravne presoje okoliščin zadeve ugotovila, da ni zadostnega interesa Skupnosti, ker:

1) ni upoštevala očitno javno izraženega protikonkurenčnega predmeta omejeno selektivnega distribucijskega sistema skupine De Beers;

2) ni mogla presoditi protikonkurenčnih učinkov distribucijskega sistema skupine De Beers ne da bi najprej ugotovilo, kakšna je prevlada in tržna moč skupine De Beers;

3) ni upoštevala številnih elementov iz pritožbe, ki dokazujejo, da sistem sam po sebi predstavlja zlorabo in protikonkurenčno ravnanje;

4) je napačno presodila učinkovitost spremenjenih „Terms of Reference “za mediatorja, ki jih je vložila skupina De Beers, za rešitev sporov o izvedbi distribucijskega sistema; in
SL Uradni list Evropske unije C 20/26

Tožba, vložena 5. decembra 2006 — Heijmans proti Komisiji

(Zadeva T-360/06)

(2007/C 20/39)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Tožeča stranka: Heijmans NV (Zastopnika: M. A. F. M. Smeets in A. M. van den Oord, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka predlaga:

— naj se nanjo naslovljena odločba v celoti ali delno razglasi za nično;

— naj se njej naložena globa razglasi za nično ali zniža;

— naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 13. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/38.456 — Bitumen — NL), s katero ji je bila zaradi kršitve člena 81 ES naložena globa.

Tožeča stranka se najprej sklicuje na kršitev člena 81 ES, ter členov 2, 7 in 23(3) Uredbe št. 1/2003. Po njenem mnenju Komisija ni dokazala, da je tožeča stranka enotna organizacija osebnih, premoženjskih in nepremoženjskih sredstev, ki je člen 81 ES kršila tako, da je na Nizozemskem določala oblikovanje cen za bitumen. Poleg tega naj ne bi bilo pravne podlage za solidarno odgovornost tožeče stranke in naj bi bila ta odgovornost nesorazmerna.

V utemeljitev svoje tožbe navaja enake tožbene razloge in trditve kot tožeča stranka v zadevi T-358/06, Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV proti Komisiji.
SL Uradni list Evropske unije C 20/26

Tožba, vložena 5. decembra 2006 — Ballast Nedam Infra proti Komisiji

(Zadeva T-361/06)

(2007/C 20/40)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Tožeča stranka: Ballast Nedam Infra BV (zastopnika: A. R. Bosman in J. M. M. van de Hel)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka predlaga, naj Sodišče prve stopnje:

— razglasi za nično Odločbo Komisije C (2006) 4090 konč. z dne 13. septembra 2006, ki ji je bila vročena 25. septembra 2006, v postopku po členu 81 ES (zadeva COMP/38.456 — Bitumen — NL), kolikor se nanaša nanjo;

— podredno, odločbo razglasi za nično, kolikor se nanaša nanjo, z ozirom na trajanje kršitve in ustrezno zniža globo, ki ji je naložena;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 13. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/38.456 — Bitumen — NL), s katero ji je bila zaradi kršitve člena 81 ES naložena globa.

Tožeča stranka meni, da je Komisija iz pravno in dejansko neustreznih razlogov izhajala iz tega, da je tožeča stranka imela določen vpliv na tržno obnašanje Ballast Nedam Infra BV in Ballast Nedam Grond en Wegen.

V podporo svoje tožbe se tožeča stranka najprej sklicuje na kršitev člena 81 ES. Nadalje očita kršitev splošnih načel prava Skupnosti, zlasti kršitev načela domneve nedolžnosti. Nazadnje se sklicuje na kršitev člena 27(1) Uredbe št. 1/2003 in pravic do obrambe, do katerih naj bi prišlo s tem, da se je šele v Odločbi izhajalo iz njene odgovornosti. S tem naj ne bi imela možnosti z dokazi ovreči te ugotovitve.
SL Uradni list Evropske unije C 121/14

Tožba, vložena 24. februarja 2006 — Armando Álvarez proti Komisiji

(Zadeva T-78/06)

(2006/C 121/24)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Armando Álvarez, S.A. (Madrid, Španija) (zastopnika: E. Garayar in A. García Castillo, abogados )

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— razglasitev tožbe za dopustno,

— razglasitev ničnosti Odločbe C(2005) 4634 konč. z dne 30. novembra 2005 v zadevi COMP/F/38.354 v delu, kjer je bila ugotovljena odgovornost družbe Armando Álvarez, S.A.,

— naložitev Komisiji plačila vseh stroškov, ki jih je družba Armando Álvarez, S.A. priglasila v tem postopku.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2005) 4634 konč. z dne 30. novembra 2005 v zadevi COMP/F/38.354 — Industrijske vrečke. V izpodbijani odločbi je Komisija navedla, da je tožeča stranka, skupaj z ostalimi podjetji, kršila člen 81 ES, in sicer s tem, da je v letih od 1991 do 2002 sodelovala pri več sporazumih in usklajenih ravnanjih v sektorju plastičnih industrijskih vrečk v Nemčiji, Belgiji, na Nizozemskem, v Luksemburgu, Španiji in Franciji. Zaradi teh kršitev je Komisija tožeči stranki naložila plačilo globe na podlagi solidarne odgovornosti s podjetjem Plásticos Españoles, S.A.

V utemeljitev svojega zahtevka tožeča stranka navaja, da je Komisija zmotno presodila dejansko stanje, da ni spoštovala načela domneve nedolžnosti ter da je kršila pravice do obrambe tožeče stranke.
—

Che la tožena stranka naj bi storila še drugo napako, s tem ko je uporabila za vse udeležence kršitve, razen za tožečo stranko, količine na globalnem trgu globalnem trgu v letu 1999, zadnjem letu kršitve, ki se nanaša na oba proizvoda (HP in PBS). Presenetljivo pa je Komisija kar zadeva Caffaro uporabila tržne podatke iz leta 1998, ko pa mora v skladu z ustaljeno sodno prakso Komisija pri presoji posebne teže vsakega podjetja upoštevati realiziran promet vsakega podjetja v zadevnem letu. Treba je opozoriti na to, da je sodna praksa razložila to načelo v tem smislu, da uporaba samo enega zadevnega leta, ki je isto za vsa udeležena podjetja v taki kršitvi, zagotavlja enakost obravnavanja.
—

Delna razglasitev ničnosti člena 1(1) Odločbe Komisije C (2005) 4012 končna z dne 20. oktobra 2005, in sicer v delu, v katerem je odločeno, da je družba Standard Commercial Corporation (SCC) (in torej Allliance One) solidarno odgovorna za kršitve člena 81, ki jih je storila družba Transcatab;
—

Šlo naj bi za nove in nezakonite pomoči, ker niso bile pravočasno uradno priglašene in ker bi bilo mogoče opredeliti, da so delno obstajale pred 29. majem 1998.
3.

naloži ustanovi, da ji v povračilo premoženjske škode, ki ji je bila povzročena z nezakonitostjo spornih odločb, plača znesek, ki ustreza osebnim prejemkom in pokojnini, do katere bi bila upravičena, če bi lahko kariero v ustanovi nadaljevala do 65. leta starosti, zmanjšan za nadomestila za odpustitev in brezposelnost ter za pokojnino, ki jo je prejela ali jo bo prejela zaradi odpusta.
—

kršitev člena 5(7) in (9) Uredbe (ES) št. 384/96 (2) in kršitev členov 5.1. in 5.2. Protidampinškega sporazuma Svetovne trgovinske organizacije (STO), kar zadeva začetek preiskave. Tožeča stranka navaja, da je bila pritožba, na podlagi katere se je začela preiskava, pomanjkljiva tako glede navedenih dejstev, kot tudi glede dokazov, ki jo utemeljujejo.
3.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Finančna škoda – Obveznost predložitve konkretnih in natančnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi – Nujnost predložitve informacij, iz katerih je mogoče razbrati resnično in pošteno sliko finančnega položaja (člena 268 in 340 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke 55 in od 57 do 60.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 12 do 15.)
1.

Pravo Evropske unije – Načela – Pravica do obrambe – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Obveznost obvestitve o posamičnih in posebnih razlogih, ki upravičujejo sprejete odločitve – Obseg – Obvestitev zadevne osebe z objavo v Uradnem listu Evropske unije – Nemožnost Sveta, da opravi vročitev – Dopustnost – Kršitev – Neobstoj (Sklep Sveta 2014/145/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom (SZVP) 2022/429; uredbi Sveta št. 269/2014 in št. 2022/427) (Glej točke od 28 do 34.)
3.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za dodelitev – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Finančna škoda – Obveznost predložitve konkretnih in natančnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi – Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe – Presoja glede na njeno velikost in promet ter položaj skupine, ki ji pripada (členi 256(1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 37 do 39, 43 in 44.)
1.

Uradniki – Upravni akti – Domneva veljavnosti – Neobstoječi akt – Pojem – Akt, sprejet v nasprotju s pravili o pristojnosti – Izključitev (člen 288 PDEU) (Glej točke od 26 do 28 in od 34 do 38.)
4

Člen 95 Sporazuma o izstopu, naslovljen „Zavezujoč učinek in izvršljivost odločitev“, v odstavkih 1 in 3 določa: „1. Odločitve, ki so jih sprejeli institucije, organi, uradi in agencije Unije pred koncem prehodnega obdobja ali ki so jih sprejeli v postopkih iz členov 92 in 93 po koncu prehodnega obdobja, in ki so naslovljene na Združeno kraljestvo ali na fizične ali pravne osebe s prebivališčem ali sedežem v Združenem kraljestvu, so zavezujoče za Združeno kraljestvo in v njem. […] 3. Zakonitost odločitve iz odstavka 1 tega člena pregleduje izključno Sodišče Evropske unije v skladu s členom 263 PDEU.“
1.

Uradniki – Osebni prejemki – Veljavni korekcijski faktor – Določitev – Vmesna posodobitev s sklepom Komisije – Cilj (Kadrovski predpisi za uradnike, člena 64 in 65 ter Priloga XI, členi od 4 do 7) (Glej točke 39, 40 in 50.)
5.

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Sklep Komisije o izdaji pogojnega dovoljenja za promet s cepivom proti COVID-19 – Tožba, ki so jo vložili posamezniki, ki se sklicujejo na kršitev temeljnih pravic – Neobstoj posamičnega nanašanja (člen 263, četrti odstavek, PDEU) (Glej točke od 55 do 59.)
2.

Začasna odredba – Formalne zahteve – Vložitev predlogov – Kratek povzetek navajanih razlogov – Dejanski in pravni razlogi, ki niso navedeni v tožbi in vlogah – Splošno sklicevanje na druga pisanja – Nedopustnost (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člena 76(1)(d) ter 156(4) in (5); Praktične določbe za izvajanje Poslovnika Splošnega sodišča, točka 223) (Glej točke 10, 11 in 17.)
2.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Finančna škoda – Presoja glede na velikost podjetja in položaj skupine, ki ji pripada – Tveganje, ki ga mora običajno nositi podjetje, ki posluje na močno reguliranem trgu – Upoštevanje pomanjkljive skrbnosti tožeče stranke (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke 26, od 31 do 33, 40 in 52.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za dodelitev – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe – Tehtanje vseh zadevnih interesov (Členi 256(1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 10 do 13 in 22.)
2.

Ekonomska in monetarna politika – Ekonomska politika – Nadzor nad finančnim sektorjem Unije – Enotni mehanizem nadzora – Pristojnosti Evropske centralne banke (ECB) – Decentralizirano izvajanje s strani nacionalnih organov – Podrejenost manj pomembnih subjektov neposrednemu bonitetnemu nadzoru nacionalnih organov – Možnost ECB, da izvaja neposredni bonitetni nadzor nad temi subjekti – Pogoj (Uredba Sveta št. 1024/2013, člena 4(1) in 6; Uredba Evropske centralne banke št. 468/2014, člen 67) (Glej točke od 24 do 29 in od 33 do 37.)
Poleg tega različne okoliščine, na katere se sklicuje tožeča stranka, nimajo zveze z navedeno zahtevo za ugotovitev ničnosti, ki jo je vložila. To, da naj bi tožeča stranka želela doseči ugotovitev ničnosti modela kot celote med drugim zaradi sporov, ki so nastali med njo in intervenientko, in to celo zunaj postopka, v katerem je bila sprejeta izpodbijana odločba, ne more pomeniti obstoječega in dejanskega interesa za njeno razveljavitev.
2.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Pogoji za dodelitev – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Finančna škoda – Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe – Opomini, ki niso izvršilni naslov – Finančna škoda, ki ni neposredna – Neobstoj nujnosti (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke 15, od 20 do 24 in od 33 do 35.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke 25, 27 in 28.)
2.

Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Uvedba protidampinških dajatev – Retroaktivna uporaba dokončne protidampinške dajatve – Pogoji – Registracija zadevnega uvoza – Obseg (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2016/1036, člena 10(4) in 14(5); Uredba Komisije 2020/1215, člen 1, od (1) do (3)) (Glej točke od 29 do 35.)
4.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedna znamka GT 10 in figurativna znamka GT (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 42 do 46.)
1.

Modeli Skupnosti – Odpoved in ničnost – Zahteva za ugotovitev ničnosti, ki temelji na obstoju prejšnjega modela – Prejšnji modeli, na katere se sklicuje po vložitvi zahteve za ugotovitev ničnosti – Izključitev (Uredba Sveta št. 6/2002, člena 52(2) in 63(2); Uredba Komisije št. 2245/2002, člen 28(1)(b)(i)(v) in (vi)) (Glej točke od 30 do 32.)
Sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 20. maja 2021 –

LG in drugi/Komisija

(Zadeva T‑482/20)

„Ničnostna tožba – Zaščita finančnih interesov Unije – Preiskava urada OLAF – Tajnost dopisovanja med odvetnikom in stranko – Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva – Pripravljalni akt – Nedopustnost“

1. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Pripravljalni akti – Izključitev (člen 263 PDEU) (Glej točke od 46 do 50.)

2. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Akti, ki spreminjajo pravni položaj tožeče stranke – Odločba, s katero je zavrnjeno varstvo zaupnosti komunikacije med odvetniki in strankami – Vključitev – Pogoji (člen 263 PDEU) (Glej točke 51 in od 54 do 56.)

3. Temeljne pravice – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Meje – Izpolnjevanje pogojev za dopustnost tožbe (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47) (Glej točko 64.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe, ki naj bi jo Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) implicitno sprejel v elektronskem sporočilu z dne 26. maja 2020 in s katero naj bi urad OLAF zavrnil zahtevek za varstvo zaupnosti komunikacije med odvetniki in strankami v zvezi s komunikacijo med tožečimi strankami in njihovimi odvetniki.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.

2. Družba LG in druge tožeče stranke, katerih imena so v prilogi, nosijo svoje stroške.
1.

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Posamično nanašanje – Merila – Sklep Komisije na področju državnih pomoči, sprejet na podlagi formalnega postopka preiskave – Tožba konkurenčnega podjetja, s katero se izpodbija utemeljenost sklepa – Podjetje, ki ne utemelji bistvenega vpliva na svoj položaj na trgu – Nedopustnost (člena 108(2) in (3) PDEU in 263, četrti odstavek, PDEU) (Glej točke od 32 do 34 in od 44 do 51.)
Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. maja 2020 – Csordas in drugi/Komisija

(Zadeva T‑146/20 R)

„Začasna odredba – Javni uslužbenci – Volitve lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg – Pravilnost – Obveznost nadzora institucije – Predlog za izdajo začasnih odredb – Neobstoj fumus boni juris“

1. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe – Tehtanje vseh zadevnih interesov (členi 256 (1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156 (3)) (Glej točke od 17 do 20 in 26.)

2. Uradniki – Zastopanje – Odbor osebja – Volitve – Veljavnost – Obveznost institucij, da zagotovijo veljavnost volilnih opravil – Obseg (Kadrovski predpisi, členi 9(2), 90 in 91) (Glej točki 24 in 25.)

3. Uradniki – Zastopanje – Odbor osebja – Volitve – Ureditev, ki se uporablja za centralni odbor in lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije – Podatki, s katerimi je treba seznaniti volivce – Pridružitev ali podpora, ki jo kandidatu izrazita sindikat ali združenje – Neobvezen ali drugoten element (Kadrovski predpisi, člen 9(2)) (Glej točke od 36 do 38.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 270 PDEU in člena 91(4) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, s katerim se primarno predlaga, naj se na eni strani odloži izvršitev, prvič, dopisa volilnega odbora z dne 26. novembra 2019 o razglasitvi rezultatov volitev lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg, drugič, sklepa Komisije z dne 28. novembra 2019 o izračunu reprezentativnosti sindikatov in združenj v instituciji, tretjič, mandata lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg, ki je rezultat volitev novembra 2019, četrtič, imenovanja delegatov s strani lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg za centralni odbor uslužbencev Komisije, in petič, vsake odločitve o dodeljevanju dodatnih sredstev predstavnikom uslužbencev Komisije, ter naj se na drugi strani Komisiji naloži ohranitev delovanja odbora uslužbencev, ki se mu izteka mandat, do datuma razglasitve sodbe v glavni stvari, hkrati pa naj se ta mandat omeji na tekoče zadeve, podredno pa se predlaga, naj se na eni strani naloži Komisiji, da mandat lokalne sekcije odbora uslužbencev Komisije za Luxembourg, ki je rezultat volitev novembra 2019, omeji na tekoče zadeve, in na drugi strani tej lokalni sekciji, da za centralni odbor uslužbencev Komisije imenuje predstavnike, ki jih je predlagal Union syndicale Luxembourg.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.
1.

Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Akt, ki vsebuje le stališče v zvezi z nekim vmesnim in pripravljalnim ukrepom – Izključitev (člen 263 PDEU; Uredba Parlamenta in Sveta št. 853/2004, člen 3(2)) (Glej točke od 37 do 39, 95 in od 106 do 108.)
39

Glede na vse zgornje preudarke je treba sprejeti ugovor nedopustnosti, ki ga je podal Evropski svet, in posledično tožbo zavreči kot nedopustno in vsekakor zavrniti kot očitno brez pravne podlage, pri čemer je treba v odgovor na trditve tožeče stranke o domnevnem odrekanju sodnega varstva, če bi bila njena tožba zavržena kot nedopustna, čeprav je tožeča stranka član nacionalnega parlamenta in prejema grožnje zoper svojo telesno celovitost, poudariti, da namen člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ni spremeniti sistem sodnega nadzora, ki ga določata Pogodbi (sodba z dne 3. oktobra 2013, Inuit Tapiriit Kanatami in drugi/Parlament in Svet, C‑583/11 P, EU:C:2013:625, točka 97, in sklep z dne 28. februarja 2017, NF/Evropski svet, T‑192/16, EU:T:2017:128, točka 74).
22

V skladu z ustaljeno sodno prakso sta namreč roka za vložitev pritožbe in tožbe, določena v členih 90 in 91 Kadrovskih predpisov, roka kogentnega prava ter nista predmet diskrecije strank in sodišča, ki mora preveriti, tudi po uradni dolžnosti, ali sta bila upoštevana. Ta roka izpolnjujeta zahtevo po pravni varnosti in potrebo po preprečevanju vsakršne diskriminacije ali samovoljne obravnave pri izvajanju sodne oblasti (sodbi z dne 7. julija 1971, Müllers/ESO, 79/70, EU:C:1971:79, točka 18, in z dne 30. januarja 2013, Wahlström/Frontex, F‑87/11, EU:F:2013:10, točka 32; glej tudi sklep z dne 14. januarja 2014, Lebedef/Komisija, F‑60/13, EU:F:2014:6, točka 36 in navedena sodna praksa).