ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Šesta direktiva – Transakcije, ki predstavljajo zlorabo – Pojem

(Direktiva Sveta 77/388)

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Šesta direktiva – Transakcije, ki predstavljajo zlorabo

(Direktiva Sveta 77/388)

Summary

1. Davčna ugodnost, ki je posledica tega, da podjetje uporabi transakcije zakupa sredstev, namesto da bi ta sredstva neposredno kupilo, ni davčna ugodnost, katere pridobitev bi bila v nasprotju s ciljem upoštevnih določb Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/7, in nacionalne zakonodaje, ki to direktivo prenaša, pod pogojem, da so pogodbeni pogoji v zvezi s temi transakcijami, zlasti tisti, ki se nanašajo na znesek zakupnine, v skladu z običajnimi tržnimi pogoji in da udeležba tretje družbe, ki je posrednik, ne more ovirati uporabe teh določb, kar preveri nacionalno sodišče.

Okoliščina, da to podjetje v okviru svojih normalnih komercialnih transakcij ne uporablja transakcij zakupa, na to ne vpliva. Ugotovitev zlorabe namreč ni odvisna od narave poslovnih transakcij, ki jih izvajalec zadevnih operacij običajno uporablja, temveč od predmeta namena in učinka teh transakcij.

(Glej točki 44 in 45 ter točko 1 izreka.)

2. Če nekateri pogodbeni pogoji v zvezi s transakcijami zakupa, ki jih uporablja podjetje, in/ali udeležba tretje družbe, ki je posrednik pri teh transakcijah, predstavljajo zlorabo, je treba omenjene transakcije znova opredeliti, tako da se vzpostavi položaj, kakršen bi obstajal, če elementov iz teh pogodbenih pogojev, ki predstavljajo zlorabo, in/ali če udeležbe te družbe ne bi bilo. V tem kontekstu ponovna opredelitev ne sme prekoračiti tistega, kar je potrebno za pravilen obračun davka na dodano vrednost in za preprečitev goljufij.

(Glej točki 52 in 53 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje

(člen 267 PDEU)

Summary

Nujno potrebno je, da ima Sodišče na voljo dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari, saj namreč podatki, poslani v predložitvenih odločbah, ne samo omogočajo Sodišču, da poda koristne odgovore, ampak tudi dajejo vladam držav članic in drugim zainteresiranim strankam možnost, da v skladu s členom 23 Statuta Sodišča predstavijo svoja stališča. Sodišče je dolžno skrbeti za varstvo te možnosti, saj se na podlagi te določbe zainteresiranim strankam vročijo le predložitvene odločbe. Zato mora biti Sodišču sicer omogočeno, da se v zvezi z nujnostjo vprašanj, ki so mu predložena, karseda zanese na presojo nacionalnega sodišča, vendar pa mu mora biti omogočeno tudi, da opravi vsako presojo, ki je povezana z opravljanjem njegove naloge, predvsem da po potrebi preveri – kar je obveznost vsakega sodišča – ali je pristojno.

Kar zadeva vprašanje za predhodno odločanje glede razlage Direktive 2003/55 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES, postavljeno v okviru spora o razglasitvi ničnosti odločbe o določitvi tarif za prenos plina ob kršitvi nacionalnega zakona, Sodišče ne more več odločiti o vprašanju, ki mu je bilo postavljeno, če je po vložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe, prvič, ustavno sodišče zadevne države članice razveljavilo tak zakon in torej nacionalni pravni okvir, v katerega spada spor o glavni stvari, ni več tisti, ki ga predložitveno sodišče opisuje v predložitveni odločbi, in drugič, je tožeča stranka umaknila razloge, ki se nanašajo na izpodbijani nacionalni zakon.

(Glej točke 30, 31, 33 in 34.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo – Oprostitev zdravstvene oskrbe v okviru medicinske in paramedicinske poklicne dejavnosti – Obseg

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(A)(1)(c))

Summary

Člen 13(A)(1)(c) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/7, je treba razlagati tako, da izolacija sklepnih hrustančnih celic iz človeku odvzetega hrustančnega tkiva in nato njihovo razmnoževanje zaradi ponovne implantacije v terapevtske namene spadata pod pojem „zdravstvena oskrba“ v smislu te določbe.

Pojem „zdravstvena oskrba“ se namreč nanaša na storitve, katerih namen je postavitev diagnoze, obravnavanje in, kolikor je mogoče, zdravljenje bolezni ali zdravstvenih težav. Če mora zdravstvena oskrba imeti terapevtski namen, pa iz tega nujno ne izhaja, da je treba terapevtski namen razumeti v ožjem pomenu besedne zveze. V zvezi s tem ni pomembno, da navedene storitve opravlja laboratorijsko osebje, ki niso kvalificirani zdravniki, saj ni treba, da vsak vidik terapevtske oskrbe opravi zdravniško osebje. Opredelitev neke storitve kot „zdravstvene oskrbe“ tudi ni odvisna od tega, ali so razmnožene celice ponovno implantirane v pacienta, ki so mu bile odvzete, ali v tretjo osebo.

(Glej točke 24, 28, 29 in 32 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Skupna carinska tarifa – Carine – Tarifne kvote Skupnosti

(Uredba Sveta št. 2658/87, Priloga I; uredbi Komisije št. 1864/2004 in št. 1719/2005)

Summary

Znesek posebne dajatve 222 EUR na 100 kilogramov neto odcejene substance, ki se uporablja na podlagi Uredbe št. 1719/2005 o spremembi Priloge I k Uredbi št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi in se plačuje pri uvozu konzerviranih gob iz rodu Agaricus, ki spadajo pod oznako 2003 10 30 kombinirane nomenklature iz te priloge, zunaj kvot, ki so odprte z Uredbo št. 1864/2004 o odprtju in zagotavljanju upravljanja tarifnih kvot za konzervirane gobe, uvožene iz tretjih držav, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1995/2005, je glede na načelo sorazmernosti veljaven.

Da bi presodili veljavnost zneska te posebne dajatve, ki je namenjen doseganju ciljev tako skupne trgovinske politike kot skupne kmetijske politike, je treba preizkusiti, ali ta dajatev pomeni ukrep, ki je za dosego ciljev zadevnih predpisov očitno nesorazmeren. Glede na zahtevnost vnaprejšnje določitve višine posebne dajatve, pri kateri zadevni uvoz prinaša le še majhne ekonomske koristi, v okviru pogajanj znotraj Svetovne trgovinske organizacije (STO), ni mogoče trditi, da so zadevne institucije Unije presegle okvir svoje široke diskrecijske pravice, ko so najvišji znesek dajatve Unije določile na 222 EUR na 100 kilogramov neto odcejene substance. Zato za ta znesek ne moremo šteti, da je očitno nesorazmeren. Poleg tega iz tega, da naj bi posebni znesek učinkoval tako, da preprečuje vse možnosti, da bi bil uvoz zunaj tarifnih kvot ekonomsko donosen, ni mogoče sklepati, da je ta znesek glede na cilje očitno nesorazmeren, saj v skladu z načelom o priznavanju največjih ugodnosti iz člena 1 Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994 ni dovoljeno določiti posebne dajatve, katere višina bi bila za vsako članico STO različna. Tako z argumentom, da raven posebne dajatve ob upoštevanju stroškov pridelave gob preprečuje prodajo gob s poreklom iz določene tretje države v Uniji, ni mogoče dokazati, da je zakonodajalec Unije z določitvijo zneska posebne dajatve 222 EUR na 100 kilogramov neto odcejene substance, ki se uporablja za uvoz zunaj tarifnih kvot za vse države članice STO, prekoračil svojo široko diskrecijsko pravico.

(Glej točke 27 in od 31 do 35 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Evropska unija – Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Razlogi za fakultativno neizvršitev evropskega naloga za prijetje

(Okvirni sklep Sveta 2002/584, člena 4, točka 6, in 5, točki 1 in 3)

Summary

Člena 4, točka 6, in 5, točka 3, Okvirnega 2002/584 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami je treba razlagati tako, da če je zadevna izvršitvena država članica člen 5, točki 1 in 3, tega okvirnega sklepa prenesla v nacionalni pravni red, je izvršitev evropskega naloga za prijetje, ki je bil izdan zaradi izvršitve kazni, ki je bila izrečena v odsotnosti v smislu člena 5, točka 1, tega okvirnega sklepa, mogoče pogojevati s tem, da se zadevna oseba, ki je državljan izvršitvene države članice ali v njej prebiva, v nekaterih primerih tja vrne na prestajanje kazni, izrečene v novem sodnem postopku, ki bi v odreditveni državi članici potekal ob njeni navzočnosti.

Glede na to, da je položaj osebe, ki je bila obsojena v odsotnosti in ki ima še vedno možnost, da zahteva ponovno obravnavo, primerljiv s položajem osebe, na katero se nanaša evropski nalog za prijetje z namenom uvedbe kazenskega postopka, ni namreč nobenega objektivnega razloga, da izvršitveni pravosodni organi, ki ravnajo v skladu s členom 5, točka 1, Okvirnega sklepa 2002/584, ne bi smeli postaviti pogoja, ki je naveden v členu 5, točka 3.

(Glej točki 57 in 61 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo – Bančne transakcije iz člena 13(B)(d), točka 3

(Direktive Sveta 77/388, člen 13(B)(d), točka 3)

Summary

Člen 13(B)(d), točka 3, Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da za opravljanje storitev – ki v bistvu pomeni, da se od banke tretje osebe v okviru sistema „Direct Debit“ zahteva prenos zneska, ki ga ta oseba dolguje stranki ponudnika storitev, na račun te stranke, da se stranki pošiljajo poročila glede prejetih zneskov, da se vzpostavi stik s tretjimi osebami, od katerih ponudnik storitev ni prejel plačila, in nazadnje, da se banki ponudnika storitev da navodilo, da prenese prejeta plačila, zmanjšana za plačilo ponudniku storitev, na bančni račun stranke – ne spada med oprostitve DDV, določene v tej določbi.

Taka storitev je namreč zajeta s pojmom „izterjava dolgov in factoring“ v smislu člena 13(B)(d), točka 3, in je torej izključena s seznama oprostitev, saj je njen namen strankam ponudnika storitev zagotoviti plačilo denarnih zneskov, ki jim jih dolgujejo te tretje osebe, in torej se z njo poskuša doseči plačilo dolgov. S prevzemom izterjave dolgov za upnikov račun ponudnik storitev strankam odvzame naloge, ki bi jih te kot upnice brez njegovega posredovanja morale opravljati same in ki pomenijo zahtevanje prenosa dolgovanih zneskov prek sistema „Direct Debit“.

(Glej točke 28, 32, 33 in 36 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Delavci in delavke – Dostop do zaposlitve in delovnih pogojev – Enako obravnavanje

(Direktiva Sveta 76/207, člena 2(1), (3) in (4) ter 5)

Summary

Člena 2(1), (3) in (4) ter 5 Direktive 76/207 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu ukrepu, ki določa, da so delavke, matere otroka, ki imajo status zaposlene osebe, upravičene do odmora v različnih oblikah v prvih devetih mesecih po rojstvu tega otroka, medtem ko delavci, očetje otroka, ki imajo enak status, niso upravičeni do istega odmora, razen če ima mati tega otroka prav tako status zaposlene osebe.

Ker lahko tak odmor namreč brez razlike uveljavljata zaposleni oče ali zaposlena mati, kar pomeni, da lahko hranjenje in čas ukvarjanja z otrokom enako dobro zagotovita tako oče kot mati, je ta priznan delavcem kot staršem otroka. Torej ga ni mogoče obravnavati, kot da zagotavlja varstvo biološkega stanja ženske po nosečnosti ali varstvo posebnega odnosa med materjo in otrokom. Poleg tega okoliščina, da se očetom, ki imajo status zaposlene osebe, ne dovoli koriščenje navedenega odmora samo zato, ker mati otroka nima takega statusa, lahko povzroči, da bi bila ženska, ki je samozaposlena, prisiljena omejiti svojo poklicno dejavnost in sama nositi breme, ki je posledica rojstva tega otroka, ne da bi jo oče otroka lahko razbremenil. Zato takega ukrepa ni mogoče šteti niti za ukrep za odpravo ali zmanjšanje števila dejanskih primerov neenakosti v smislu člena 2(4) Direktive 76/207, ki lahko za ženske obstajajo v resničnosti družbenega življenja, niti za ukrep, katerega namen je uvesti dejansko in ne formalno enakost z zmanjševanjem dejanskih neenakosti v družbenem življenju in tako v skladu s členom 157(4) PDEU preprečevati ali izravnavati neenakosti v poklicni karieri zadevnih oseb.

(Glej točke 31 in od 37 do 39 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Pripombe tretjih in ugovor – Dejstva, dokazi in navedbe, predloženi v podporo ugovoru – Dokaz o podaljšanju veljavnosti prejšnje znamke

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 42(3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravila 16, 19 in 20)

Summary

Čeprav je iz razlage pravila 16 v povezavi s pravilom 20 Uredbe št. 2868/95 za izvedbo Uredbe št. 40/94, v različici, ki je veljala pred njeno spremembo z Uredbo št. 1041/2005, razvidno, da je Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) upravičen zahtevati dokaz o podaljšanju prejšnje znamke, če se ta izteče po datumu vložitve ugovora, pa iz teh določb ni razvidno, da bi moral vlagatelj ugovora tak dokaz predložiti na lastno pobudo.

Niti člen 42(3) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti niti pravili 16(1) in (3) ter 20(2) Uredbe št. 2868/95 namreč ne pojasnjujejo, kakšna dejstva, dokaze in navedbe je treba predložiti v podporo ugovoru v roku, določenem v skladu s členom 42(3) Uredbe št. 40/94. V navedenih določbah zlasti ni nobene navedbe v tem smislu, da bi moral vlagatelj ugovora na lastno pobudo in v navedenem roku predložiti dokaz o podaljšanju prejšnje znamke, ki ga navaja, če naj bi se podaljšanje zgodilo po vložitvi ugovora.

Čeprav določbe pravila 19(2) in (4) Uredbe št. 2868/95 odslej v nekih mejah izrecno določajo, da mora vlagatelj ugovora predložiti dokaz o podaljšanju prejšnje znamke v roku iz člena 42(3) Uredbe št. 40/94, pa s tem vsekakor pojasnjujejo splošno pravilo iz te določbe, katere namen je okrepiti pravno varnost subjektov, vključenih v postopke z ugovorom pred UUNT. V teh okoliščinah, kot je pravilno razsodilo Splošno sodišče v točki 76 izpodbijane sodbe, novih pravil, uveljavljenih z Uredbo št. 2868/95, ne bi bilo mogoče uporabiti retroaktivno.

(Glej točke 57, 58, 68 in 69.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Neupoštevanje obveznosti iz direktive – Sredstva obrambe – Izpodbijanje zakonitosti direktive – Nedopustnost – Omejitve – Neobstoječ akt (členi 226 ES, 227 ES, 230 ES in 232 ES) (Glej točki 15, 16.)

2. Države članice – Obveznosti – Izvršitev direktive – Neizpolnitev obveznosti – Utemeljitev na podlagi nacionalne ureditve – Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 18.)

3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2006/24) (Glej točke od 19 do 22.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje oziroma nesporočitev določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, in spremembi Direktive 2002/58/ES (UL L 105, str. 54), v določenem roku.

Izrek

Izrek

1. Republika Avstrija ni izpolnila obveznosti iz Direktive 2006/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, in spremembi Direktive 2002/58/ES s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos te direktive.

2. Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Posebni omejevalni ukrepi zoper nekatere osebe in organizacije v okviru boja proti terorizmu – Odločba o uvrstitvi organizacije na seznam teh oseb in organizacij

(člen 296 PDEU; Skupno stališče Sveta 2001/931, člen 1(4); Uredba Sveta št. 2580/2001, člen 2(3))

2. Evropska unija – Skupna zunanja in varnostna politika – Posebni omejevalni ukrepi zoper nekatere osebe in organizacije v okviru boja proti terorizmu – Prepoved, da se tem osebam ali organizacijam dajo na voljo denarna sredstva, finančno premoženje ali gospodarski viri – Obseg

(Skupno stališče Sveta 2001/931, uvodna izjava 5 in člen 1(3); Uredba Sveta št. 2580/2001, člena 2(1)(b) in (3))

Summary

1. Uvrstitev in ohranitev neke organizacije na seznamu iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu, ki v sklepih ni bila obrazložena glede zakonitih pogojev uporabe navedene uredbe za zadevno organizacijo, zlasti glede obstoja sklepa, ki ga sprejme pristojni organ v smislu člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931 o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, niti niso bili v njih navedeni posebni in konkretni razlogi, iz katerih je Svet menil, da je njena uvrstitev na navedeni seznam bila oziroma je še naprej utemeljena, ni veljavna in zato ne more prispevati k utemeljitvi kazenske obsodbe, povezane z domnevno kršitvijo te uredbe.

Kljub predpostavki, da je Svet s sprejetjem Sklepa 2007/445 o izvajanju člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 in razveljavitvi prejšnjih sklepov poskušal odpraviti neobstoj obrazložitve zadevne navedbe za obdobje pred 29. junijem 2007, ko je sklep začel veljati, ta sklep nikakor ne bi mogel prispevati k temu, da bi bil v povezavi z nacionalno zakonodajo podlaga za kazensko obsodbo za dejanja, ki se nanašajo na to obdobje, s katero bi lahko bilo kršeno načelo prepovedi retroaktivnosti predpisov, ki bi lahko pripeljali do take obsodbe.

(Glej točke 55, 59 in 62 ter točko 1 izreka.)

2. Člen 2(1)(b) Uredbe št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu je treba razlagati tako, da zajema to, da član pravne osebe, skupine ali organizacije, ki je na seznamu iz člena 2(3) te uredbe, tej posreduje denarna sredstva, drugo finančno premoženje ali gospodarske vire, zbrane ali pridobljene od tretjih oseb.

Izraz „dajati na razpolaganje“ iz navedenega člena 2(1)(b) je namreč treba razumeti široko, tako da vključuje vsa dejanja, ki so potrebna, da bi oseba, skupina ali organizacija s seznama iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 dejansko pridobila pravico do popolnega razpolaganja z zadevnimi denarnimi sredstvi, drugim finančnim premoženjem in gospodarskimi viri. To velja ne glede na to, ali obstaja povezava med osebo, ki daje sredstva na razpolago, in njihovim prejemnikom.

(Glej točke 67, 68 in 80 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Promet – Cestni promet – Socialne določbe – Delovni čas, ki ni čas vožnje – Čas počitka

(uredbi Sveta št. 3820/85, člena 1, točka 5, in 8(3) in (6), ter št. 3821/85, člen 15)

2. Promet – Cestni promet – Socialne določbe – Delovni čas, ki ni čas vožnje – Čas počitka

(uredbi Sveta št. 3820/85, člena 1, točka 5, in 8(7), ter št. 3821/85, člen 15)

Summary

1. Pojem operativnega centra, ki je naveden v točki 21 in naslednjih sodbe Skills Motor Coaches in drugi (C-297/99), je treba – ko je treba glede na določbe Uredbe št. 3820/85 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in Uredbe št. 3821/85 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu opredeliti čas, ki ga porabi voznik za pot od svojega bivališča do kraja, kjer prevzame s tahografom opremljeno vozilo – opredeliti kot konkretni navezni kraj voznika, to je kraj prevoznega podjetja, v katerem voznik – v okviru običajnega opravljanja službe in ne da bi pri tem izvrševal posebna delodajalčeva navodila – redno začne opravljati svojo službo in kamor se vrne ob koncu službe.

(Glej točki 20 in 31 ter točko 1 izreka.)

2. To, da se voznik sam pelje na kraj, kjer mora prevzeti s tahografom opremljeno vozilo, ali pa ga na ta kraj pripelje nekdo drug, ne vpliva na opredelitev časa prevoza glede na pojem počitka v smislu člena 1, točka 5, Uredbe št. 3820/85 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom.

Člen 8(7) te uredbe namreč po eni strani pogojuje možnost voznika, da preživi svoj dnevni čas počitka v vozilu s tem, da je vozilo opremljeno z ležiščem in da miruje. Po drugi strani pa bi bilo razlikovanje med položaji glede na to, ali je voznik vozila, ki je namenjeno na kraj prevzema s tahografom opremljenega vozila, tisti, ki bo ob prihodu moral voziti to s tahografom opremljeno vozilo, ali pa ne, v nasprotju s ciljem varnosti v cestnem prometu. Utrujenost voznika, ki bi lahko ogrozila uresničitev tega cilja, je lahko posledica ne le same vožnje vozila, ampak tudi okoliščin, v katerih poteka prevoz.

(Glej točke od 33 do 35 in točko 2 izreka.)
Zadeva C-88/09

Graphic Procédé

proti

Ministère du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d’État (Francija))

„Obdavčenje — Šesta direktiva o DDV — Reprografija — Pojma ‚dobava blaga‘ in ‚opravljanje storitev‘ — Merila razlikovanja“

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. februarja 2010 I ‐ 1051

Povzetek sodbe

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Dobava blaga – Pojem

(Direktiva Sveta 77/388, člena 5(1) in 6(1))

Člen 5(1) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da reprografija ustreza značilnostim dobave blaga, če je omejena na preprosto razmnoževanje dokumentov na nosilcih, pri čemer se pravica razpolaganja z njimi prenese z reprografa na stranko, ki je naročila kopije izvirnika. Vendar pa je tako dejavnost treba opredeliti za „opravljanje storitev“ v smislu člena 6(1) Šeste direktive, kadar jo spremlja tudi opravljanje dodatnih storitev, ki so lahko glede na pomembnost, ki jo imajo za naročnika, čas, ki je potreben za njihovo izvedbo, obdelavo, ki jo zahtevajo izvirni dokumenti, in del celotnih stroškov, ki ga predstavljajo te storitve, prevladujoče glede na transakcijo dobave blaga, tako da so za naročnika same sebi namen.

(Glej točko 33 in izrek.)
1.

Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/40/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o emisijah iz klimatskih naprav v motornih vozilih in spremembi Direktive Sveta 70/156/EGS, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
1.

Člen 5, točka 1(b), Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da je treba pogodbe za dobavo blaga, katerih predmet je izdelava ali proizvodnja, kljub določenim zahtevam naročnika v zvezi s pridobivanjem, predelavo in dobavo blaga, če ta ni dal na razpolago materialov in če je dobavitelj odgovoren za kakovost in skladnost s pogodbo, opredeliti kot „prodajo blaga“ v skladu s členom 5, točka 1(b), prva alinea, te uredbe.