SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEJA,

predstavljeni 27. septembra 2018 ( 1 )

Združeni zadevi C‑183/17 P in C‑184/17 P

International Management Group

proti

Evropski komisiji

„Pritožba – Razvojno sodelovanje – Izvrševanje proračuna Unije v okviru posrednega upravljanja – Naloga izvrševanja proračuna, za katero je pooblaščen subjekt – Zamenjava izbranega subjekta z drugim subjektom – Ničnostna tožba – Dopustnost – Izpodbojni akti – Dvom o statusu mednarodne organizacije prvotno izbranega subjekta – Izvrševanje pravice do obrambe pred sprejetjem aktov, ki posegajo v položaj – Zaupnost preiskav urada OLAF“

I. Uvod

1. Predmet združenih zadev C‑183/17 P in C‑184/17 P sta pritožbi, ki ju je International Management Group (v nadaljevanju: IMG) vložila zoper sodbi Splošnega sodišča Evropske unije z dne 2. februarja 2017, International Management Group/Komisija (T‑29/15), ( 2 ) in z dne 2. februarja 2017, IMG/Komisija (T‑381/15). ( 3 )

2. Ti zadevi se umeščata v isti dejanski okvir, to je spremembo akcijskega načrta za Mjanmar/Burmo, s katero je bilo družbi IMG odvzeto izvajanje tega projekta v okviru posrednega upravljanja zaradi dvoma o njenem statusu mednarodne organizacije, ki se je pojavil po preiskavi Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF).

3. Splošno sodišče je s sodbo v zadevi T‑29/15 zavrnilo tožbo, s katero je družba IMG predlagala razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa C(2014) 9787 final, ki ga je Evropska komisija sprejela 16. decembra 2014. ( 4 ) S sodbo v zadevi T‑381/15 je zavrnilo drugo tožbo, s katero je predlagala, prvič, razglasitev ničnosti dopisa z dne 8. maja 2015, s katerim je Komisija med drugim obvestila družbo IMG o svoji odločitvi, da ji zavrne možnost sklepanja novih pogodb po metodi posrednega upravljanja, ki se uporablja za mednarodne organizacije, ( 5 ) ter drugič, povračilo škode, ki naj bi ji nastala zaradi tako sprejetih ukrepov.

4. Poleg tega se ti zadevi nanašata na nasprotni pritožbi, ki ju je vložila Komisija in s katerima med drugim predlaga razveljavitev zgoraj navedenih sodb v delih, v katerih je Splošno sodišče po mnenju te institucije napačno ugotovilo dopustnost tožb, ki ju je na prvi stopnji vložila družba IMG.

5. V skladu z zahtevo Sodišča bodo ti sklepni predlogi omejeni na analizo glavnih novih pravnih vprašanj, ki se postavljajo v tej zadevi, in sicer vprašanj, ki se postavljajo zlasti z nasprotnima pritožbama, drugima pritožbenima razlogoma, predstavljenima v teh zadevah, ter četrtim pritožbenim razlogom v zadevi C‑183/17 P in tretjim pritožbenim razlogom v zadevi C‑184/17 P.

6. V zvezi s tem bo treba pred odločitvijo po temelju preučiti, ali so akti, kot so ti, katerih razglasitev ničnosti se predlaga, izpodbojni akti. Dalje, za presojo utemeljenosti sodb bo treba obravnavati morebitne posledice, ki jih ima v obravnavani zadevi pojem „mednarodna organizacija“ v smislu določb finančnih predpisov Unije, ki so v tej zadevi upoštevni. ( 6 ) Nazadnje se bo treba vprašati o obsegu pravice osebe, da predstavi svojo obrambo, preden se proti njej sprejme ukrep, in natančneje, o tem, kako bi morala biti ta pravica povezana z varovanjem zaupnosti, ki velja za preiskave urada OLAF.

7. Takoj moram navesti, da bi po mojem mnenju Sodišče iz razlogov, ki jih bom predstavil v nadaljevanju, moralo zavrniti ne le ugovora nedopustnosti, ki ju je podala Komisija, temveč tudi oba sklopa pritožbenih razlogov družbe IMG, ki bosta analizirana v teh sklepnih predlogih.

II. Dejansko stanje v sporih

8. Dejansko stanje v sporih je bilo podrobno predstavljeno v izpodbijanih sodbah v obeh obravnavanih zadevah, na kateri napotujem v zvezi s tem. ( 7 ) V nadaljevanju so povzeti elementi, ki so bistveni in potrebni za razumevanje teh sklepnih predlogov.

9. Komisija je 7. novembra 2013 sprejela Izvedbeni sklep C(2013) 7682 o letnem akcijskem načrtu 2013 za Mjanmar/Burmo, ki se financira iz splošnega proračuna Evropske unije. ( 8 ) V Prilogi 2 ( 9 ) k temu sklepu je bilo med drugim določeno, da se naloge izvrševanja proračuna za ta projekt dodelijo družbi IMG, ki je bila v tem sklepu predstavljena kot mednarodna organizacija. ( 10 )

10. Urad OLAF je 17. februarja 2014 Komisijo obvestil, da je začel preiskavo v zvezi s pravnim statusom družbe IMG.

11. Komisija je 26. februarja 2014 sprejela varnostne ukrepe na podlagi določb o preiskavah urada OLAF, ( 11 ) pri čemer je te ukrepe obrazložila z obstojem dvoma o statusu družbe IMG kot mednarodne organizacije, ki se je porodil zaradi ugovorov več držav članic Unije. Z dopisom z dne 25. aprila 2014 je družbo IMG obvestila o sprejetju navedenih ukrepov in razlogih zanje.

12. Komisija je 15. decembra 2014 prejela poročilo, ki ga je urad OLAF pripravil po koncu preiskave ( 12 ) in v katerem je v bistvu menil, da družba IMG ni „mednarodna organizacija“ v smislu Uredbe št. 1605/2002.

13. Komisija je 16. decembra 2014 sprejela sklep, s katerim je namesto družbe IMG imenovala drug subjekt, da v okviru posrednega upravljanja izvaja program za razvoj trgovine iz tako spremenjenega prvotnega izvedbenega sklepa. ( 13 ) Ta sklep je predmet pritožbe, obravnavane v zadevi C‑183/17 P.

14. Pravna služba Komisije je 16. januarja 2015 pripravila obvestilo, v katerem je pravno analizirala končno poročilo urada OLAF.

15. Komisija je z dopisom z dne 8. maja 2015 družbo IMG obvestila o nadaljnjih ukrepih, ki jih namerava izvesti v zvezi z različnimi priporočili iz končnega poročila urada OLAF, in zlasti o tem, da njene službe z njo ne bodo sklepale novih pogodb na podlagi posebnega postopka, ki je v Uredbi št. 966/2012 predviden za mednarodne organizacije, dokler ne bo popolne gotovosti o pravnem statusu zadevnega subjekta. Ta dopis je predmet pritožbe, obravnavane v zadevi C‑184/17 P.

III. Postopka pred Splošnim sodiščem in izpodbijani sodbi

A. Postopek in sodba v zadevi T‑29/15

16. Družba IMG je 21. januarja 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo, ki je bila vpisana pod številko T‑29/15 in v kateri je predlagala razglasitev ničnosti sklepa z dne 16. decembra 2014 na podlagi člena 263 PDEU.

17. Komisija je 24. marca 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila ugovor nedopustnosti. Splošno sodišče je s sklepom z dne 30. junija 2015 odločanje o tem ugovoru pridržalo za končno odločbo in poleg tega pridržalo odločitev o stroških.

18. Družba IMG je 13. januarja 2016 vložila predlog, naj Splošno sodišče Komisiji odredi predložitev končnega poročila urada OLAF in mnenja njene pravne službe o tem poročilu. ( 14 )

19. Splošno sodišče je sodbo v zadevi T‑29/15 izdalo 2. februarja 2017. Najprej je presodilo, da nobena od obeh procesnih predpostavk, ki ju je podala Komisija, ni utemeljena, ker ima sklep z dne 16. decembra 2014 zavezujoče pravne učinke za družbo IMG in ni izključno potrditveni akt za varnostne ukrepe z dne 26. februarja 2014, tako da je ta sklep izpodbojni akt in je tožba, ki jo je vložila družba IMG, dopustna. ( 15 )

20. Nato je Splošno sodišče pri odločanju po temelju menilo, da nobeden od sedmih tožbenih razlogov, ki jih je navedla družba IMG, ( 16 ) ni utemeljen in da je zato treba njeno ničnostno tožbo zavrniti. ( 17 ) Poleg tega je zavrnilo predlog družbe IMG v zvezi s predložitvijo listin in ji nato naložilo plačilo stroškov. ( 18 )

B. Postopek in sodba v zadevi T‑381/15

21. Družba IMG je 14. julija 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo, ki je bila vpisana pod številko T‑381/15 ter v kateri je predlagala razglasitev ničnosti dopisa z dne 8. maja 2015 na podlagi člena 263 PDEU in povračilo škode, ki ji je domnevno nastala zaradi sprejetja ukrepov, predvidenih v navedenem dopisu, na podlagi člena 268 PDEU.

22. Komisija je 25. septembra 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila ugovor nedopustnosti. Splošno sodišče je s sklepom z dne 29. januarja 2016 odločanje o tem ugovoru pridržalo za končno odločbo in poleg tega pridržalo odločitev o stroških.

23. Komisija je v pisnem in ustnem delu postopka predlagala, naj se listini, ki ju je predložila družba IMG, in sicer končno poročilo urada OLAF in mnenje pravne službe Komisije, v katerem je bilo analizirano navedeno poročilo, izločita iz sodnega spisa. ( 19 )

24. Splošno sodišče je sodbo v zadevi T‑381/15 izdalo 2. februarja 2017. Najprej je o obeh procesnih predpostavkah, ki ju je navedla Komisija, odločilo tako, da je ničnostna tožba dopustna v delu, v katerem se nanaša na ukrep iz izpodbijanega dopisa, s katerim je Komisija odločila, da družba IMG ne more več zahtevati, da projekte v okviru posrednega upravljanja izvaja kot „mednarodna organizacija“, dokler obstajajo dvomi o njenem pravnem statusu, ter da je ta tožba v preostalem nedopustna oziroma da ni več pravnega interesa. ( 20 )

25. Nato je Splošno sodišče pri odločanju po temelju menilo, da nobeden od osmih tožbenih razlogov, ki jih je navedla družba IMG, ( 21 ) ni utemeljen in da je zato treba njeno ničnostno tožbo zavrniti. ( 22 ) Splošno sodišče je poleg tega zavrnilo odškodninski zahtevek družbe IMG in ji nato naložilo plačilo stroškov. ( 23 )

26. Nazadnje je Splošno sodišče ugodilo predlogu Komisije, naj se iz spisa izloči mnenje njene pravne službe, zavrnilo pa je njen predlog za izločitev končnega poročila urada OLAF. ( 24 )

IV. Postopka pred Sodiščem in predlogi strank

27. Družba IMG je 11. aprila 2017 v sodnem tajništvu Sodišča vložila pritožbi, ki sta bili vpisani pod številkama C‑183/17 P in C‑184/17 P ter s katerima je Sodišču predlagala, naj: – razveljavi sodbo v zadevi T‑29/15 in dokončno odloči o sporu tako, da razglasi ničnost sklepa z dne 16. decembra 2014 in Komisiji naloži plačilo stroškov; – razveljavi sodbo v zadevi T‑381/15 in dokončno odloči o sporu tako, da, prvič, razglasi ničnost dopisa z dne 8. maja 2015 in, drugič, Komisiji naloži plačilo odškodnine za škodo, ki je domnevno nastala zaradi sprejetja ukrepov, določenih v tem dopisu, ter Komisiji naloži plačilo vseh stroškov obeh postopkov.

28. Komisija je v odgovorih na tožbo in duplikah v zvezi z zadevama C‑183/17 P in C‑184/17 P Sodišče pozvala, naj zavrne obe pritožbi in družbi IMG naloži plačilo vseh stroškov.

29. Komisija je poleg tega v obeh zadevah vložila nasprotni pritožbi, s katerima je Sodišču predlagala, naj, prvič, razveljavi sodbi, ki sta bili izdani v zadevah T‑29/15 in T‑381/15, v delih, v katerih sta bila zavrnjena ugovora nedopustnosti, podana na prvi stopnji, drugič, dokončno odloči o tem vidiku spora tako, da ničnostni tožbi družbe IMG razglasi za nedopustni, ter tretjič, družbi IMG naloži plačilo stroškov. Poleg tega je Komisija v zadevi C‑184/17 P Sodišču predlagala, naj iz sodnega spisa izloči končno poročilo urada OLAF ter črta vsa sklicevanja na to poročilo in njegovo vsebino. ( 25 )

30. S sklepom z dne 20. marca 2018 sta bili zadevi C‑183/17 P in C‑184/17 P združeni za ustni postopek in izdajo sodbe.

31. Na obravnavi 13. junija 2018 sta ustna stališča podali družba IMG in Komisija.

V. Analiza

32. Družba IMG v podporo pritožbama, s katerima predlaga razveljavitev sodbe v zadevi T‑29/15 in sodbe v zadevi T‑381/15, navaja štiri pritožbene razloge v zadevi C‑183/17 P ( 26 ) in pet pritožbenih razlogov v zadevi C‑184/17 P, ( 27 ) ki se delno prekrivajo. Poleg tega v zadevi C‑183/17 P graja odločitev Splošnega sodišča, da zavrne njen predlog za predložitev končnega poročila urada OLAF. V zadevi C‑184/17 P graja zavrnitev njenega odškodninskega zahtevka in odločitev Splošnega sodišča, da mnenje pravne službe Komisije o navedenem poročilu razglasi za nedopustno in ga ne vloži v spis.

33. Komisija v nasprotnih pritožbah, ki ju je vložila v teh zadevah, Splošnemu sodišču očita presojo, da sta akta, na katera se nanašata ničnostni tožbi družbe IMG, izpodbojna akta. Poleg tega mu v zadevi C‑184/17 P dodatno očita, da iz sodnega spisa ni izločilo končnega poročila urada OLAF.

34. V zvezi s tem zadnjim vidikom ugotavljam, da so predlogi obeh strank v zvezi z navedenim poročilom zdaj brezpredmetni, ker iz ustnih izjav Komisije izhaja, da je nekaj dni pred obravnavo pred Sodiščem zadevno poročilo in priloge k njemu na lastno pobudo poslala družbi IMG, kar je ta potrdila na obravnavi.

35. Poleg tega opozarjam, da bosta samo ugovora nedopustnosti, podana v nasprotnih pritožbah, poleg nekaterih vidikov drugega pritožbenega razloga v obeh zadevah ter četrtega pritožbenega razloga v zadevi C‑183/17 P in tretjega pritožbenega razloga v zadevi C‑184/17 P, obravnavana v teh sklepnih predlogih, ki se nanašajo na glavna pravna vprašanja, ki bodo obravnavana v nadaljevanju. ( 28 )

A. Izpodbojnost aktov, na katera se nanašata pritožbi družbe IMG (nasprotni pritožbi v združenih zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P)

36. Z nasprotnima pritožbama, ki ju je vložila Komisija, se postavljajo postopkovna vprašanja, ki se natančneje nanašajo na dopustnost tožb, ki ju je pri Splošnem sodišču vložila družba IMG, in jih je treba obravnavati pred analizo vsebinskih vprašanj, postavljenih v pritožbah te družbe.

37. Komisija v nasprotnih pritožbah v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P ( 29 ) predlaga razveljavitev izpodbijanih sodb, ker naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je odločilo, da sta sklep z dne 16. decembra 2014 in dopis z dne 8. maja 2015 izpodbojna akta v smislu člena 263 PDEU ter da sta posledično ničnostni tožbi, ki ju je zoper ta akta vložila družba IMG, dopustni.

38. Družba IMG v odgovoru trdi, da je Splošno sodišče utemeljeno zavrnilo procesne predpostavke. Strinjam se s tem zadnjim stališčem, in sicer iz naslednjih razlogov.

1. Zavezujoči pravni učinki spornih aktov

39. Komisija v podporo svojim zahtevam najprej Splošnemu sodišču očita odločitev, da imata sklep z dne 16. decembra 2014 in dopis z dne 8. maja 2015 zavezujoče pravne učinke, ki vplivajo na interese družbe IMG, čeprav po mnenju te institucije ni tako.

40. Spomniti moram, da so v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča in Splošnega sodišča predmet ničnostne tožbe na podlagi člena 263 PDEU vsi akti institucij Unije, ki imajo zavezujoče pravne učinke, ki lahko vplivajo na interese zadevnih tretjih oseb tako, da bistveno spremenijo njihov pravni položaj. Da se ugotovi, ali akt ustvarja take učinke, je treba preučiti zlasti njegov predmet, vsebino in temelj ter dejanske in pravne okoliščine, v katerih je bil sprejet, pri čemer oblika, v kateri je bil sprejet, načeloma v zvezi s tem ni pomembna. ( 30 )

41. V zadevi C‑183/17 P, ki se nanaša na sklep z dne 16. decembra 2014, Komisija v bistvu trdi, da ni dopustno, da subjekt, ki mu je ta institucija zaupala nalogo izvrševanja proračuna, kot je družba IMG, izpodbija akt, kakršen je navedeni sklep, s katerim je navedena naloga v prihodnje zaupana drugemu subjektu, v obravnavani zadevi družbi GIZ. ( 31 )

42. Po mnenju Komisije je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je menilo, da je bil pravni učinek spremembe, izvedene s sklepom z dne 16. decembra 2014, to, da je bila družbi IMG odvzeta možnost sklenitve sporazuma o prenosu pooblastil, ki ji je bila dodeljena s prvotnim izvedbenim sklepom. Prvič, zatrjuje, da iz besedila člena 84 Uredbe št. 966/2012 ( 32 ) izhaja, da je sklep o financiranju, sprejet na tej podlagi, kot je sklep z dne 16. decembra 2014, po svoji naravi povsem notranji akt, ki se sprejme pred morebitnim prevzemom tako proračunske kot pravne obveznosti za odhodke ( 33 ) in ki torej nima nobenega pravnega učinka za tretje osebe. Drugič, trdi, da zgolj navedba imena družbe IMG v prvotnem izvedbenem sklepu tej ne daje pravice do sklenitve sporazuma o prenosu pooblastil, ( 34 ) tako da ima lahko sprememba tega akta zaradi zamenjave z družbo GIZ kot subjektom, določenim za sklenitev takega sporazuma, na položaj družbe IMG samo dejanske, in ne pravnih učinkov. Tretjič, trdi, da je Splošno sodišče na obravnavano zadevo napačno preneslo sodno prakso o javnih naročilih, čeprav je sistem posrednega upravljanja, predviden v finančnih predpisih Unije, zelo poseben.

43. Vendar menim, da so ti različni očitki Komisije delno neutemeljeni in delno nedopustni. Na eni strani je namreč Splošno sodišče menilo – in to po mojem mnenju upravičeno – da sklepa z dne 16. decembra 2014 ni mogoče šteti za povsem notranji akt, ( 35 ) ker je njegov namen pravzaprav družbi IMG odvzeti možnost sklenitve sporazuma o prenosu pooblastil s Komisijo na podlagi določb Uredbe št. 966/2012, ( 36 ) zato menim, da iz sodne prakse, ki jo navaja Komisija, ni mogoče izpeljati drugačne ugotovitve. ( 37 ) Na drugi strani, tudi če ni sporno, da družba IMG nikoli ni imela pridobljene pravice do uresničitve te možnosti, to ne spremeni dejstva, da je bil pravni učinek spornega sklepa ta, da je bila zadevnemu subjektu zagotovo in dokončno odvzeta pravica do take priložnosti, ker je družba IMG s tem, da je bila zamenjana z družbo GIZ, ostala brez statusa subjekta, ki je eventualno pooblaščen za izvrševanje proračuna za zadevni projekt. ( 38 ) Nazadnje, kar zadeva zadnjenavedeno trditev o domnevno napačni uporabi sodne prakse, ki se nanaša posebej na javna naročila, po mojem mnenju zadostuje ugotovitev, da je Komisija očitno ni zadostno podprla, ( 39 ) da bi jo Sodišče lahko upoštevalo. ( 40 )

44. Poleg tega Komisija v zadevi C‑184/17 P, ki se nanaša na dopis z dne 8. maja 2015, v bistvu trdi, da ni dopustno, da subjekt, na katerega so prenesena pooblastila, kot je družba IMG, izpodbija akt, kakršen je navedeni dopis, s katerim mu je ta institucija sporočila, da mu ne bo podelila nalog izvrševanja proračuna, dokler ne bo absolutno prepričana o njegovem pravnem statusu. ( 41 )

45. Po mnenju Komisije so učinki spornega dopisa za družbo IMG povsem dejanski, in ne pravni, ter samo potencialni, in ne resnični. Navaja, da je v tem dopisu samo sporočila svoj namen, da z družbo IMG ne bo več sklenila sporazumov po metodi posrednega upravljanja, ki se uporablja za mednarodne organizacije, določeni v Uredbi št. 966/2012, ( 42 ) dokler obstaja dvom o pravnem statusu zadevnega subjekta. Dodaja, da ta ni imela pravice do sklenitve sporazuma, ki bi bila odvisna od volje Komisije, in še manj pravice do sklenitve sporazuma v skladu z zadevnimi posebnimi pogoji, ki so namenjeni samo nekaterim organizacijam.

46. Vendar v skladu z zgornjo analizo sklepa z dne 16. decembra 2014 ugotavljam, da ima dopis z dne 8. maja 2015 zavezujoče in ne samo dejanskih ali potencialnih pravnih učinkov na položaj družbe IMG, ker je Komisija v njem izrazila dejansko voljo, da z zadevnim subjektom ne bo sklenila novih sporazumov o prenosu pooblastil, ( 43 ) in je akt, ki je po vsebini sklep, s katerim je za družbo IMG takoj in neposredno prenehala vsakršna možnost, da bi se ji kot mednarodni organizaciji dodelile naloge izvrševanja proračuna, in to do nove odločitve.

47. Zato menim, da Splošno sodišče v izpodbijanih sodbah ni napačno uporabilo prava, ko je odločilo, da imata sklep z dne 16. decembra 2014 in dopis z dne 8. maja 2015 zavezujoče pravne učinke, ki lahko bistveno vplivajo na interese družbe IMG, ter da sta posledično oba akta, na katera sta se nanašali tožbi te družbe, v zvezi s tem izpodbojna akta na podlagi člena 263 PDEU.

2. Nepotrditvena narava spornih aktov

48. Na drugem mestu Komisija samo v zadevi C‑183/17 P Splošnemu sodišču poleg tega očita, da je zavrnilo drugo procesno predpostavko, ki jo je podala. V zvezi s tem mu očita ugotovitev, da sporni sklep z dne 16. decembra 2014 ni izključno potrditveni akt za dopis z dne 25. aprila 2014, s katerim je ta institucija družbo IMG obvestila o sprejetju varnostnih ukrepov z dne 26. februarja 2014. Družba IMG meni, da je Splošno sodišče to procesno predpostavko upravičeno zavrnilo. Tudi sam tako menim.

49. Prvič, po mnenju Komisije je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da se je pojavil „nov element“, ker je bila s sklepom z dne 16. decembra 2014„dokončno“ izključena možnost, da družba IMG sklene morebitni sporazum o prenosu pooblastil, medtem ko je bila taka možnost v dopisu z dne 25. aprila 2014 izključena „začasno“. ( 44 )

50. V zvezi s tem opozarjam, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, prvič, da je nedopustna ničnostna tožba zoper akt, ki izključno potrjuje drugo odločbo, ki je postala dokončna, ( 45 ) ter drugič, da je tako, kadar sporni akt ne vsebuje novega dejanskega ali pravnega elementa v primerjavi s prejšnjo odločbo. ( 46 ) V takem primeru zadevni akt namreč nima zavezujočih pravnih učinkov, ki bi bili neodvisni od učinkov odločbe, ki jo potrjuje. ( 47 )

51. V obravnavani zadevi bi lahko bilo, kot namiguje Komisija, na prvi pogled v nasprotju s tu izpodbijano sodbo to, da je bil sporni sklep sprejet v okviru enakih dejanskih okoliščin kot prej sprejeti varnostni ukrepi, in sicer zaradi dvoma, ali ima družba IMG status mednarodne organizacije, tako da naj zadevni sklep ne bi vseboval novega elementa. ( 48 ) Vendar se mi ne zdi mogoče zanikati, da se je v obdobju med zadevnima aktoma zgodilo več dogodkov, ki pomenijo nove podatke, zlasti je Komisija 15. decembra 2014 prejela končno poročilo urada OLAF. ( 49 )

52. Zlasti menim, da je Splošno sodišče upravičeno ugotovilo, da so navedeni varnostni ukrepi ločeni od sklepa z dne 16. decembra 2014, in to po mojem mnenju tako z vidika njihove pravne narave kot z vidika posledic. Kot je poudarilo to sodišče, je bila posledica teh ukrepov, da je bila samo začasno ( 50 ) prekinjena možnost družbe IMG, da s Komisijo eventualno sklene sporazum o prenosu pooblastil, medtem ko je posledica spornega sklepa ta, da je ta možnost izključena za vedno s tem, da je bilo ime družbe IMG nadomeščeno z imenom družbe GIZ. ( 51 ) S spornim sklepom torej ni zgolj potrjena vsebina prejšnjega akta, ampak so v njem predstavljeni novi elementi v smislu zgoraj navedene sodne prakse, saj se njegov predmet in pravni pomen razlikujeta od predmeta in pravnega pomena varnostnih ukrepov, ( 52 ) o katerih je bil zadevni subjekt obveščen v dopisu z dne 25. aprila 2014.

53. Drugič, Komisija trdi, da tudi če sta bila navedeni dopis in sklep z dne 16. decembra 2014 sprejeta po ločenih upravnih postopkih in temeljita na različnih pravnih podlagah, kot je ugotovilo Splošno sodišče, ( 53 ) taka ugotovitev ni upoštevna, ker je drugi od navedenih aktov vseeno neposredna in samodejna posledica prvega.

54. Ne strinjam se s tem stališčem, ker se mi zdi, da je bil v skladu z merili presoje, ki jih stalno upoštevata tako Sodišče kot Splošno sodišče, ( 54 ) sporni sklep sprejet v neenakovrednem zakonodajnem okviru in je imel neodvisne pravne učinke v primerjavi s prej sprejetimi ukrepi, za katere torej ni mogoče šteti, da so bili z navedenim sklepom zgolj potrjeni.

55. V sodbi, izpodbijani v zadevi C‑183/17 P, je bilo namreč po mojem mnenju pravilno poudarjeno, da je Komisija zadevne varnostne ukrepe sprejela v okviru preiskave urada OLAF v zvezi s statusom mednarodne organizacije družbe IMG in na podlagi določb Uredbe št. 883/2013 o izvajanjih take preiskave, ( 55 ) medtem ko je bil sporni sklep sprejet v okviru letnega akcijskega načrta 2013 za Mjanmar/Burmo, ki se financira iz splošnega proračuna Unije, in na podlagi določb Uredbe št. 966/2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za navedeni proračun. Dalje, Splošno sodišče je pravilno ugotovilo, da sporni sklep vsebuje nov vidik, ( 56 ) ker je samo ničnostna tožba zoper ta sklep družbi IMG omogočala, da izpodbija zakonitost ukrepov, ki so povezani ne s preiskavo urada OLAF z vidika določb Uredbe št. 883/2013, temveč z morebitno dodelitvijo sredstev v okviru navedenega akcijskega načrta z vidika določb Uredbe št. 966/2012. ( 57 )

56. Tako menim, da v nasprotju s tem, kar zatrjuje Komisija, sklep z dne 16. decembra 2014 nikakor ni bil neposredno in nujno nadaljevanje varnostnih ukrepov, o katerih je bila družba IMG obveščena v dopisu z dne 25. aprila 2014. ( 58 )

57. Glede na vse navedeno menim, da v sodbah, izpodbijanih v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P, Splošno sodišče ni napačno uporabilo prava, ko je zavrnilo ugovora nedopustnosti, ki ju je Komisija podala na prvi stopnji. Ker sta bila akta, ki sta se izpodbijala pred tem sodiščem, ( 59 ) izpodbojna, je bilo treba ničnostni tožbi, ki ju je zoper njiju vložila družba IMG, razglasiti za dopustni, kot je Splošno sodišče po mojem mnenju pravilno odločilo. Posledično menim, da nasprotnima pritožbama, ki ju je Komisija vložila v teh zadevah, ni mogoče ugoditi.

B. Utemeljenost sklepov, sprejetih v zvezi s statusom družbe IMG, glede na finančne predpise Unije (drugi pritožbeni razlog v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P)

58. Družba IMG z obema drugima pritožbenima razlogoma v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P, ki se nanašata na kršitev finančnih predpisov Unije, kršitev obveznosti obrazložitve in izkrivljanje elementov iz spisa, v bistvu trdi, da je Splošno sodišče nepravilno odločilo, da sta bila sklep z dne 16. decembra 2014 in dopis z dne 8. maja 2015, ki ju je sprejela Komisija, ustrezno utemeljena z dvomom o statusu mednarodne organizacije zadevnega subjekta.

59. Komisija v obrambi trdi, da sta navedena druga pritožbena razloga nedopustna, ali če ni tako, očitno neutemeljena. Sam menim, da sta ta pritožbena razloga dopustna, vendar neutemeljena, glede na preudarke, predstavljene v nadaljevanju, ki se bodo nanašali najprej na tisto trditev družbe IMG, ki se mi zdi najpomembnejša, ( 60 ) in nato še na tiste, ki so po mojem mnenju drugotnega pomena.

1. Glavni del obeh drugih pritožbenih razlogov v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P

60. Družba IMG v zvezi z navedenima drugima pritožbenima razlogoma Splošnemu sodišču v bistvu očita, da ni ustrezno preverilo nepravilnosti, ki jih je Komisiji očitala v obeh zadevah, o katerih je odločalo to sodišče. Naprej, družba IMG trdi, da je obrazložitev izpodbijanih sodb napačna, ker zadevni subjekt pred sprejetjem obeh spornih aktov ni mogel dostopati do izjav držav, ki jih je zbral urad OLAF. ( 61 ) Dalje trdi, da je obrazložitev teh sodb pomanjkljiva, ker Splošno sodišče ne pojasnjuje, zakaj bi glede na upoštevne določbe finančnih predpisov Unije ( 62 ) dejstvo, da je pet držav izrazilo dvom o statusu „mednarodne organizacije“ družbe IMG, zadostovalo za utemeljitev tega, da se ji je lahko ta status v obeh spornih aktih odrekel. ( 63 )

61. Komisija v obrambi trdi, da so ti očitki v fazi pritožbe nedopustni, ker se z njimi na eni strani postavljajo ne pravna, ampak dejanska vprašanja, ter ker na drugi strani izhajajo iz trditev, ki niso bile predstavljene na prvi stopnji in so torej nove. Dodaja, da bi bili vsekakor ti očitki, če bi se šteli za dopustne, očitno neutemeljeni, saj se tožbi, vloženi pri Splošnem sodišču, nista nanašali na vprašanje, ali je družba IMG mednarodna organizacija v smislu finančnih predpisov Unije, ( 64 ) temveč je bil njun namen, da se ugotovi, ali sta bila ob upoštevanju dvoma o pravnem statusu zadevnega subjekta sporna akta sprejeta v mejah diskrecijske pravice, ki jo ima Komisija pri izvrševanju proračuna Unije, ali ne.

62. Prvič, menim, da so očitki, navedeni v zadevnem delu obeh drugih pritožbenih razlogov, dopustni, ker, kot je družba IMG trdila v repliki, utemeljitev, predstavljena v tem okviru, ni niti dejanska niti nova. S to utemeljitvijo se na eni strani namreč opira na domnevno kršitev pravnega pravila, ker se dvomi o pravni utemeljenosti razlogovanja, ki je bilo v izpodbijanih sodbah podano za zavrnitev tožb družbe IMG, glede na finančne predpise Unije. Na drugi strani v bistvu povzema eno od tez, ki jo je družba IMG že zagovarjala na prvi stopnji, in sicer, da Komisija ni upoštevala navedenih predpisov, ko je sprejela sporna akta. ( 65 )

63. Drugič, glede utemeljenosti se strinjam z mnenjem Komisije, da je teza, ki jo tako zagovarja družba IMG, napačna, ker se niti Komisija in posledično niti Splošno sodišče nista izrekla o vprašanju, ali družba IMG ima status „mednarodne organizacije“ ali ne, ta neobstoj pravne opredelitve pa je po mojem mnenju ključen element. To sodišče je v resnici preučilo, ali je ob upoštevanju dvoma, ki je obstajal v zvezi s tem, Komisija lahko povsem zakonito, to je brez očitne napake pri presoji in napačne uporabe prava, odločila, da nalog izvrševanja proračuna ne bo več dodelila družbi IMG s takim statusom, dokler ne bo ta dvom odpravljen. ( 66 ) Splošno sodišče torej v odlomkih izpodbijanih sodb, ki jih graja pritožnica, svojo analizo osredotoča na vprašanja, ali je Komisija s tem, da je menila, da obstaja dvom o statusu mednarodne organizacije družbe IMG, in iz tega izpeljala posledice spornih aktov, presegla meje svojega polja proste presoje ali ne in kršila pogoje iz določb finančnih predpisov Unije, ki se uporabljajo. ( 67 ) Splošno sodišče je na navedena vprašanja odgovorilo nikalno in to stališče po mojem mnenju pravno zadostno obrazložilo.

64. Ob upoštevanju tako opredeljenega predmeta postopkov na prvi stopnji se mi zdi nepotrebno, celo nepomembno preučiti očitke družbe IMG, s katerimi Splošnemu sodišču očita, da ni upoštevalo, da izpolnjuje oba zahtevana pogoja za to, da se šteje za „mednarodno organizacijo“ v smislu navedenih predpisov, ( 68 ) kljub zadevnim izjavam nekaterih držav, ki so domnevno članice ali nekdanje članice tega subjekta, ker je samo pet držav od šestnajstih ( 69 ) podalo izjave v zvezi s tem. ( 70 ) Menim namreč, da na podlagi takih dejavnikov nikakor ni mogoče ugotoviti, da je Komisija pravno nepravilno izrazila dvom o statusu mednarodne organizacije družbe IMG in iz tega izpeljala zgoraj navedene posledice. Poleg tega menim, da Splošno sodišče ni napačno uporabilo svojega pooblastila za nadzor, ko je ugotovilo, da je glede na dokaze, vložene v spis, ( 71 ) legitimno in zakonito, da se Komisija nekako iz previdnosti odloči, da nalog izvrševanja proračuna Unije ne bo več dodelila družbi IMG, dokler ne bo razjasnjeno vprašanje pravnega statusa zadevnega subjekta.

65. Tretjič, kar zadeva uvodne trditve družbe IMG, v skladu s katerimi dvom Komisije temelji na elementih, ki izhajajo iz preiskave urada OLAF, čeprav jih zadevni subjekt ni mogel pravočasno izpodbijati, ( 72 ) bom ugotovil samo, da te trditve niso povezane s kršitvijo finančnih predpisov Unije, ki je jedro tega dela obeh drugih pritožbenih razlogov, temveč so povezane s spoštovanjem pravice do obrambe, ki bo obravnavana v okviru drugih pritožbenih razlogov, podanih v teh zadevah, ( 73 ) ker je to vprašanje glavni predmet teh zadev.

66. Glede na navedeno menim, da so očitki, ki jih je družba IMG navedla v okviru zgoraj obravnavanega dela obeh drugih pritožbenih razlogov v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P, neutemeljeni.

2. Dodatni deli obeh drugih pritožbenih razlogov v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P

67. Prvič, družba IMG na začetku drugega pritožbenega razloga v zadevi C‑183/17 P in zadevi C‑184/17 P v bistvu trdi, da razlogovanje Splošnega sodišča v izpodbijanih sodbah temelji na premisi nepravilne obrazložitve, ker je to sodišče napačno uporabilo pravo in izkrivilo elemente iz spisa. ( 74 ) Trdi, da je to sodišče napačno obrazložilo akta, ki sta se izpodbijala v navedenih zadevah, in sicer sklep z dne 16. decembra 2014 in dopis z dne 8. maja 2015.

68. Ugotavljam, da gre v tem primeru, kot navaja sama družba IMG in čemur Komisija ne ugovarja, za trditev, v kateri se ponavljajo očitki, ki so bili predstavljeni že v okviru obeh prvih pritožbenih razlogov v teh zadevah, ki nista predmet teh sklepnih predlogov. Navedel bom samo, da se mi zdi, da je Splošno sodišče v odlomkih, ki ju navaja družba IMG, ( 75 ) želelo predstaviti ne obrazložitev iz samih spornih aktov, kot trdi pritožnica, temveč okvir, v katerem sta bila ta akta sprejeta, zlasti da bi poudarilo dejstvo, da je Komisija družbo IMG pred sprejetjem navedenih aktov obvestila, da dvomi o njenem pravnem statusu. ( 76 ) Domnevna nepravilnost obrazložitve izpodbijanih sodb, ki jo izpodbija družba IMG, je torej očitno neutemeljena, ker po mojem mnenju izhaja iz napačne razlage teh sodb.

69. Drugič, glede na besedilo drugega pritožbenega razloga v zadevi C‑184/17 P se družba IMG sklicuje na izkrivljanje elementov iz spisa, ( 77 ) ko Splošnemu sodišču očita ugotovitev, da zadevni subjekt ni predložil elementov, s katerimi bi bilo mogoče odpraviti dvom Komisije, čeprav je tej instituciji in nato sodišču predložil več dokumentov, s katerimi je dokazoval neutemeljenost tega dvoma. Pritožnica trdi, da je iz osmih listin, na katere napotuje, razvidno, „da je zadevnih pet držav[ ( 78 )] podpisalo akt o ustanovitvi družbe IMG; da je Norveška podpisala statut družbe IMG; da so se Norveška, Belgija in Portugalska udeležile sestankov vodstvenega organa družbe IMG. Poleg tega je predsednik sestanka, ki je bil 25. novembra 1994, dvakrat ugotovil, da je teh pet držav članic podpisalo akt o ustanovitvi družbe IMG in da poleg tega nobena od teh držav družbe IMG ni obvestila, da se umika iz te organizacije“. ( 79 ) Komisija zavrača ta očitek in izpodbija ne samo pristop pritožnice, temveč tudi analizo navedenih listin, ki jo je opravila pritožnica. ( 80 )

70. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da v okviru pritožbe presoje Splošnega sodišča o dokazni vrednosti dokazov iz spisa ni mogoče izpodbijati pred Sodiščem, razen v primerih kršenja pravil glede dokaznega bremena in izvajanja dokazov ter izkrivljenja teh dokazov. Poleg tega pritožnik s sklicevanjem na izkrivljanje dokazov iz spisa, ki so bili predloženi Splošnemu sodišču, v resnici ne more zahtevati nove presoje teh dokazov in zlasti vrednosti, ki bi se jim morala pripisati, ker to ni v pristojnosti Sodišča. ( 81 )

71. V obravnavani zadevi se mi zdi, da je Splošno sodišče v točkah 102 in 106 sodbe v zadevi T‑381/15, ki sta posebej grajani, v bistvu menilo, da glede na dokaze, ki jih je predložila družba IMG, ta ni pravno zadostno dokazala, da se zadevne države dejansko še vedno štejejo za njene članice kljub izjavam, ki so jih dale uradu OLAF. Menim, da presoja navedenih dokazov, ki jo je Splošno sodišče opravilo zaradi ocene njihove dokazne vrednosti, ne kaže nobenega izkrivljanja njihove vsebine in da družba IMG zlasti ne dokaže, da je bilo v razlagi teh dokazov napačno ugotovljeno dejansko stanje.

72. Tretjič, družba IMG v zadevi C‑184/17 P trdi, da Splošno sodišče ni izpolnilo svoje obveznosti obrazložitve ter da izpodbijana sodba vsebuje na eni strani protislovno obrazložitev, kar zadeva neobstoj vpliva stališč, ki jih je Komisija sprejela pred preiskavo urada OLAF, in na drugi strani sporno obrazložitev v delu, v katerem se nanaša na vprašljivost financial backing (finančna garancija) družbe IMG po ugovorih nekaterih držav. ( 82 )

73. Spomniti moram, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Splošno sodišče ni dolžno obrazložiti vsake od izbir, kadar v utemeljitev svoje odločbe uporabi en dokaz, ne pa drugega. Vendar mora obrazložitev sodbe jasno in nedvoumno izražati njegovo razlogovanje, tako da se zainteresirane stranke lahko seznanijo z utemeljitvijo sprejete odločbe in da Sodišče opravi sodni nadzor. ( 83 )

74. V obravnavani zadevi, kar zadeva prvi zgoraj navedeni očitek, ki se nanaša na točko 105 sodbe v zadevi T‑381/15 in jo izvzema iz njenega konteksta, ugotavljam, da je glede na točke pred spornih odlomkom ( 84 ) nedvoumno, da je Splošno sodišče tu želelo zavrniti trditev družbe IMG, v skladu s katero jo je Komisija vedno obravnavala kot mednarodno organizacijo, ker je ugotovilo, da je bilo to stališče iz časa pred dvomom, ki ga je vzbudila preiskava urada OLAF, dvomom, zaradi katerega je ta institucija spremenila stališče in ki je ključni element ugotovitev, ki jih je izpeljalo Splošno sodišče. Dejstva, da to sodišče glede na očitek zadevne stranke domnevno ni upoštevalo elementov, ki jih je družba IMG zagotovila med preiskavo urada OLAF, po mojem mnenju ni mogoče šteti za protislovje niti ne more povzročiti dvoma o zadostnosti obrazložitve v zadevni točki. ( 85 ) Posledično se ta očitek lahko le zavrne.

75. Kar zadeva drugi zgoraj navedeni očitek, ki se nanaša na točki 102 in 108 iste sodbe, ugotavljam, da družba IMG Splošnemu sodišču v bistvu očita ugotovitev, da bi morale izjave držav, ki so zanikale, da so članice tega subjekta, onemogočiti opredelitev tega subjekta kot mednarodne organizacije, ker bi zato izgubil njihovo finančno podporo, medtem ko po mnenju družbe IMG zadnjenavedeni parameter ni pogoj, ki se glede na finančne predpise iz leta 2012 zahteva za pridobitev take opredelitve. ( 86 ) Vendar po mojem mnenju iz preučitve obeh tako grajanih točk izhaja, da Splošno sodišče nikakor ni podalo take obrazložitve ( 87 ) ter da je razlogovanje v teh točkah samo po sebi jasno in je z njim mogoče obrazložiti ugotovitev, ki jo podpira, tako da je navedeni očitek očitno neutemeljen.

76. Po mojem mnenju iz navedenega izhaja, da v točkah izpodbijane sodbe, na katere se nanašata ta očitka, obveznost obrazložitve ni bila kršena.

77. Nazadnje menim, da je treba oba druga pritožbena razloga, ki ju je družba IMG podala v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P, zavrniti kot neutemeljena.

C. Obseg pravice do obrambe, na katero se sklicuje družba IMG (četrti pritožbeni razlog v zadevi C‑183/17 P in tretji pritožbeni razlog v zadevi C‑184/17 P)

78. Po mojem mnenju morajo biti trditve o morebitni kršitvi pravice do obrambe, ki jih je družba IMG navedla v četrtem pritožbenem razlogu v zadevi C‑183/17 P in tretjem pritožbenem razlogu v zadevi C‑184/17 P, predmet dodatne, a vseeno ločene analize, ker je med besediloma navedenih pritožbenih razlogov nekaj skupnih točk in tudi nekaj razlik.

1. Četrti pritožbeni razlog v zadevi C‑183/17 P

79. Družba IMG s četrtim pritožbenim razlogom v zadevi C‑183/17 P Splošnemu sodišču očita, da je v izpodbijani sodbi ( 88 ) kršilo načelo dobrega upravljanja in pravico do izjave. ( 89 ) Tako kot Komisija, ki v odgovoru na pritožbo zavrača to trditev, ( 90 ) menim, da je navedeni pritožbeni razlog neutemeljen, celo očitno neutemeljen, in sicer iz naslednjih razlogov.

80. Na prvem mestu družba IMG ob sklicevanju na sodbo Splošnega sodišča, ki se je nanašala na pravico vsakogar do izjave pred sprejetjem odločbe, ki posega v njegov položaj, ( 91 ) trdi, da v obravnavani zadevi ni bila obveščena o natančnih razlogih, zaradi katerih je Komisija dvomila o njenem statusu mednarodne organizacije, in da ni imela priložnosti predstaviti svojega stališča v zvezi s tem, preden je ta institucija sprejela sporni sklep, to je sklep z dne 16. decembra 2014.

81. Opozarjam, da je pravica do izjave določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ki zagotavlja pravico do dobrega upravljanja. V skladu z odstavkom 2(a) navedenega člena 41 ta pravica vključuje predvsem pravico vsake osebe, da se izjasni pred sprejetjem kakršnega koli posamičnega ukrepa, ki jo prizadene. V skladu z ustaljeno sodno prakso to pomeni, da ima naslovnik odločbe, ki posega v položaj, možnost, da ustrezno in učinkovito poda svoje stališče o elementih, na katere namerava uprava opreti svojo prihodnjo odločitev, tako da lahko njegove ustne ali pisne opombe eventualno vplivajo na vsebino te odločbe ali celo povzročijo dvom o njenem sprejetju. ( 92 )

82. V obravnavani zadevi menim, da je Splošno sodišče po temeljiti analizi dejanskih okoliščin in brez napačne uporabe prava odločilo, da je Komisija družbo IMG zadostno obvestila o izvoru svojega dvoma o njenem pravnem statusu in ji je pravilno dala priložnost, da v predhodni fazi predstavi svoje trditve, v okviru več dopisov, ki so bili v zvezi s tem izmenjani pred sprejetjem spornega sklepa, ter da je bila pravica družbe IMG do izjave torej spoštovana. ( 93 )

83. Na drugem mestu družba IMG Splošnemu sodišču očita, da ni vzpostavilo pravičnega ravnovesja med varovanjem zaupnosti preiskav urada OLAF in zagotavljanjem temeljne pravice zadevne stranke do izjave. Po njenem mnenju je to sodišče nepravilno menilo, da je z varovanjem navedene zaupnosti mogoče upravičiti to, da Komisija družbi IMG ni dala na voljo končnega poročila urada OLAF, do katerega je ta institucija imela dostop tik pred sprejetjem sklepa z dne 16. decembra 2014. ( 94 ) Družba IMG se natančneje sklicuje na točko 142 sodbe v zadevi T‑29/15, v kateri so navedeni „novi elementi“, ki jih je omenila Komisija.

84. V zvezi s tem ugotavljam, da v povezavi z zgoraj omenjeno pravico do izjave ( 95 ) člen 41(2)(b) Listine zagotavlja pravico vsake osebe do vpogleda v svoj spis, vendar ob spoštovanju legitimnih interesov zaupnosti ter poklicne in poslovne tajnosti. Uredba št. 883/2013 o preiskavah, ki jih izvaja urad OLAF, pa v členu 10, od (1) do (3), določa, da se informacije, ki so posredovane ali pridobljene med takimi preiskavami, varujejo in da morajo institucije Unije zagotoviti spoštovanje zaupnosti teh informacij. Poleg tega, medtem ko člen 11, od (3) do (5), navedene uredbe določa pošiljanje poročila o preiskavi, ki ga je pripravil urad OLAF, pristojnim nacionalnim organom ali zadevnim institucijam, nobena določba tega instrumenta ne določa, da se poročilo pošlje subjektu, ki je predmet preiskave. ( 96 ) Kot je Splošno sodišče večkrat in po mojem mnenju pravilno menilo v zadevah, ki so se nanašale na podobno problematiko, kot se obravnava v tej zadevi, iz zakonodajnega okvira, ki se uporablja za urad OLAF, izhaja, da le če organi, ki so naslovniki poročila tega urada, nameravajo na podlagi takega poročila sprejeti akte, ki posegajo v položaj zadevnega subjekta, morajo ti organi v skladu s postopkovnimi pravili, ki se zanje uporabljajo, temu subjektu zagotoviti dostop do navedenega poročila, da bi mu omogočili izvajanje pravice do obrambe. ( 97 )

85. V tej zadevi C‑183/17 P menim, da če je Komisija nameravala svoj sklep z dne 16. decembra 2014 – ki posega v položaj družbe IMG ( 98 ) – neposredno opreti na končno poročilo urada OLAF, ( 99 ) bi seveda morala zadevnemu subjektu dovoliti dostop do vsebine navedenega poročila in mu omogočiti, da predstavi trditve v svojo obrambo, ( 100 ) zlasti če bi se izkazalo, da ta dokument vsebuje nove elemente, ki bi jih lahko Komisija uporabila proti njemu.

86. Vendar najprej ugotavljam, da je ob branju izpodbijane sodbe očitno, da je Splošno sodišče večkrat omenilo ravnovesje, ki ga je treba najti med morebitnim sporočanjem „novih elementov“ v spisu s strani Komisije in potrebo po varovanju zaupnosti preiskave urada OLAF, in to ne z vidika končnega poročila urada OLAF, kot v pritožbi namiguje družba IMG, temveč z vidika dopisa z dne 25. aprila 2014. ( 101 ) Ugotavljam pa, da je Komisija navedeni dopis družbi IMG poslala, ko je preiskava urada OLAF še potekala in ko je bilo varovanje te zaupnosti torej še posebej nujno. Poleg tega je iz ugotovitev Splošnega sodišča razvidno, prvič, da je v dopisu z dne 25. aprila 2014 navedeno, da „novi elementi“, ki izhajajo iz te preiskave, samo potrjujejo dvom o statusu družbe IMG, ki ga je Komisija že izrazila, ( 102 ) ter drugič, da družba IMG sicer pred tem sodiščem ni zanikala, da mora Komisija na podlagi člena 10 Uredbe št. 883/2013 varovati navedeno zaupnost in posledično ne sme razkriti podrobnosti teh novih elementov. ( 103 )

87. Poleg tega in vsekakor je Splošno sodišče po mojem mnenju pravilno menilo, da kljub domnevni omejenosti informacije, ki jo je Komisija dala družbi IMG, ostaja dejstvo, da je bila ta seznanjena z razlogi, zaradi katerih je bil sprejet sklep z dne 16. decembra 2014, zlasti zaradi dopisa z dne 25. aprila 2014, ( 104 ) in to dovolj natančno, da je bilo zadevnemu subjektu omogočeno, da predstavi svojo obrambo pred sprejetjem tega sklepa, če je to nameraval storiti. ( 105 ) Kot so namreč poudarili že drugi generalni pravobranilci, ( 106 ) dostop do informacij, s katerimi razpolaga institucija Unije, ni sam sebi namen, ampak mora zadevnemu subjektu ponujati možnost, da se brani, tako da akta ni mogoče razglasiti za ničnega, če se ugotovi, da domnevna nepravilnost ni vplivala na uresničevanje pravice do obrambe. Dodajam, da presoje dejanskih okoliščin, ki jo je v zvezi s tem opravilo Splošno sodišče, ni mogoče izpodbijati v okviru te pritožbe, ker na tej ravni ni ugotovljeno nobeno izkrivljanje, niti ni bilo sklicevanja nanj. ( 107 )

88. Posledično menim, da izpodbijana sodba in zlasti njena točka 142, ki jo v zvezi s tem družba IMG posebej graja, vsebuje obrazložitev, v kateri pravo ni bilo napačno uporabljeno, ker je v njej omenjeno zahtevano ravnovesje med zaupnostjo preiskave urada OLAF in možnostjo zadevnega subjekta, da uveljavlja pravico do obrambe.

89. Na tretjem mestu družba IMG posebej graja razlogovanje Splošnega sodišča v točki 143 sodbe v zadevi T‑29/15, in to s treh vidikov. Prvič, sklicuje se na neupoštevanje obveznosti dobrega upravljanja, kar zadeva tako imenovano neposredno povezavo med ukrepi, ki jih je Komisija sprejela prej, in spornim sklepom. Drugič, ponavlja trditev, da Komisija ni spoštovala njene pravice, da se pred sprejetjem tega sklepa izreče o zatrjevanem dvomu. Tretjič, družba IMG trdi, da je morala pred Splošnim sodiščem dokazati ne, da bi bil rezultat postopka drugačen, temveč samo, da bi lahko bil drugačen, če bi imela priložnost predstaviti svoje stališče.

90. Kar zadeva prvi očitek, se ne strinjam z analizo družbe IMG, v skladu s katero je Splošno sodišče nepravilno odločilo, da je sklep z dne 16. decembra 2014„neposredna posledica“ prej sprejetih aktov, ( 108 ) čeprav so bili ti akti in nato ta sklep po navedbah pritožnice sprejeti več mesecev narazen ter čeprav je Komisija medtem prejela končno poročilo urada OLAF in ni mogla sprejeti dokončnega stališča že v fazi varnostnih ukrepov, ki jih je sprejela pred tem. Zdi se mi namreč, da je Splošno sodišče v točki 143 izpodbijane sodbe v resnici zgolj menilo, in to po mojem mnenju upravičeno, da je sporni sklep neposredna posledica dvoma o pravnem statusu družbe IMG, s katerim je ta že bila seznanjena, ( 109 ) in da je zadevni subjekt torej bil obveščen o tem, da se mu, ker ni zagotovil informacij, s katerimi bi bilo mogoče ta dvom odpraviti, ne more zaupati izvrševanje proračuna za projekt, ki je bil predmet prvotnega izvedbenega sklepa.

91. Kar zadeva drugi očitek, ki se nanaša na pravico družbe IMG, da lahko uresničuje svojo pravico do obrambe, je dovolj ugotoviti, da ta očitek ni utemeljen, in to iz zgoraj navedenih razlogov. ( 110 )

92. Kar zadeva tretji očitek, v skladu s katerim je Splošno sodišče domnevno zahtevalo, naj družba IMG dokaže dejanski vpliv zatrjevane kršitve pravice do izjave na rezultat zadevnega postopka, čeprav se v sodni praksi ( 111 ) zahteva samo predložitev dokaza o morebitnem vplivu, menim, da to sodišče ni napačno uporabilo prava. V skladu z ustaljeno sodno prakso, ki jo omenja Splošno sodišče, mora sodišče, če obstaja morebitna postopkovna nepravilnost, preveriti, ali bi ob upoštevanju dejanskih in pravnih okoliščin obravnavane zadeve zadevni postopek lahko vodil do drugačnega rezultata, če te nepravilnosti ne bi bilo in bi si tožeča stranka lahko zagotovila boljšo obrambo. ( 112 ) Zato je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi v okviru svoje proste presoje dejanskega stanja lahko pravilno presodilo, ( 113 ) da ob upoštevanju trditev družbe IMG in elementov v sodnem spisu ni dokazano, da bi lahko bil rezultat postopka drugačen, če bi Komisija zadevni subjekt posebej obvestila, da namerava sprejeti sklep z dne 16. decembra 2014.

93. Glede na vse navedeno menim, da je treba četrti pritožbeni razlog v zadevi C‑183/17 P zavrniti kot neutemeljen.

2. Tretji pritožbeni razlog v zadevi C‑184/17 P

94. V zadevi C‑184/17 P se tretji pritožbeni razlog, ki ga navaja družba IMG, ( 114 ) delno prekriva z zgoraj navedenim četrtim pritožbenim razlogom v zadevi C‑183/17 P, ker se nanaša na kršitev pravice do obrambe, ki se zatrjuje na podlagi podobnih trditev, kot so bile navedene v podporo zadnjenavedenemu pritožbenemu razlogu, poleg tega pa še na kršitev obveznosti obrazložitve in izkrivljanje dokazov, ki se ne zatrjujeta v zadevi C‑183/17 P. ( 115 ) Tako kot Komisija ( 116 ) menim, da je tudi navedeni tretji pritožbeni razlog neutemeljen, in sicer iz naslednjih razlogov.

95. Prvič, družba IMG Splošnemu sodišču v bistvu očita, da ni izpeljalo posledic iz lastne ugotovitve, da bi Komisija morala sklep, ki je izhajal iz dopisa z dne 8. maja 2015, sprejeti šele po tem, ko bi zadevnemu subjektu omogočila, da se seznani s končnim poročilom urada OLAF.

96. Glede na zgoraj navedeno sodno prakso o možnosti dostopa do zaupnih dokumentov, ki jih pripravi urad OLAF, ( 117 ) je po mojem mnenju Splošno sodišče brez protislovne obrazložitve in s presojo, v kateri dejansko stanje ni bilo izkrivljeno, ( 118 ) lahko odločilo, da bi Komisija družbo IMG res morala predhodno seznaniti s končnim poročilom urada OLAF, ( 119 ) vendar v okoliščinah obravnavane zadeve ugotovljena nepravilnost vseeno ni odločilno vplivala na pravico zadevnega subjekta do obrambe, ker je ta imel priložnost večkrat in pred sprejetjem spornega dopisa predstaviti svoje pripombe o dvomu, ki je obstajal glede njegovega pravnega statusa. ( 120 )

97. Drugič, družba IMG trdi, da bi morala imeti možnost predstaviti svoje trditve tako v zvezi z dokazi, na katere je Komisija nameravala opreti svoj sklep, kot v zvezi z osnutkom samega sklepa. ( 121 )

98. Vendar se mi zdi, da v nasprotju s tem, kar družba IMG vztrajno poudarja v tej zadevi C‑184/17 P, iz upoštevne sodne prakse izhaja, da pravica do izjave pred sprejetjem odločbe, ki posega v položaj, pomeni, da zadevni subjekt lahko predstavi svoje stališče o elementih, na katere namerava uprava opreti svojo prihodnjo odločbo, ne pa tudi o vsebini načrtovane odločbe, tako da bi mu moral biti predhodno predložen osnutek te odločbe. ( 122 )

99. Tretjič, družba IMG trdi, da ni njena dolžnost, temveč je dolžnost Komisije, da dokaže, da bi lahko bil rezultat drugačen, če ob sprejetju spornega sklepa ne bi bila storjena zadevna nepravilnost. ( 123 )

100. Vendar po mojem mnenju iz sodne prakse, navedene v izpodbijani sodbi in zgoraj, ( 124 ) izhaja, da mora sodišče, če meni, da obstaja postopkovna nepravilnost, preveriti, ali bi zadevni postopek lahko pripeljal do drugačnega rezultata, če te nepravilnosti ne bi bilo, ob upoštevanju konkretnih okoliščin obravnavane zadeve in glede na vse dokaze, predložene v razpravo, zlasti tiste, ki jih zagotovi stranka, ki se sklicuje na navedeno nepravilnost. ( 125 ) Zdi pa se mi, da odlomek izpodbijane sodbe, ki ga družba IMG posebej graja v zvezi s tem, vsebuje temeljito analizo trditev, ki jih je ta predstavila pred Splošnim sodiščem, in dokazov v njegovem sodnem spisu, ( 126 ) to je analizo, na podlagi katere je to sodišče brez napačne uporabe prava in izkrivljanja dokazov lahko sklepalo, da ni bilo dokazano, da bi Komisija, če ne bi bilo zadevne nepravilnosti, ( 127 ) lahko sprejela drugačen sklep od tistega, ki izhaja iz spornega dopisa. ( 128 )

101. Posledično menim, da je treba tretji pritožbeni razlog, ki ga je družba IMG navedla v zadevi C‑184/17 P, zavrniti kot neutemeljen.

VI. Predlog

102. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj: – nasprotni pritožbi Evropske komisije v združenih zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P zavrne kot neutemeljeni ter, – ne da bi to vplivalo na utemeljenost drugih pritožbenih razlogov družbe International Management Group in odločitev o stroških, drugi in četrti pritožbeni razlog v zadevi C‑183/17 P ter drugi in tretji pritožbeni razlog v zadevi C‑184/17 P zavrne kot neutemeljene.

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) Neobjavljena sodba, EU:T:2017:56 (v nadaljevanju: sodba v zadevi T‑29/15 ali izpodbijana sodba).

( 3 ) Neobjavljena sodba, EU:T:2017:57 (v nadaljevanju: sodba v zadevi T‑381/15 ali izpodbijana sodba, in skupaj s sodbo v zadevi T‑29/15: izpodbijani sodbi).

( 4 ) Sklep o spremembi Izvedbenega sklepa Komisije C(2013) 7682 final o letnem akcijskem načrtu 2013 za Mjanmar/Burmo, ki se financira iz splošnega proračuna Evropske unije (v nadaljevanju: sklep z dne 16. decembra 2014 ali sporni sklep).

( 5 ) V nadaljevanju: dopis z dne 8. maja 2015 ali sporni dopis.

( 6 ) Pri tem je treba pojasniti, da se ti pritožbi nanašata na Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 74), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU, Euratom) št. 1081/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 (UL 2010, L 311, str. 9) (v nadaljevanju: Uredba št. 1605/2002); Uredbo Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe [št. 1605/2002] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 145), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES, Euratom) št. 478/2007 z dne 23. aprila 2007 (UL 2007, L 111, str. 13) (v nadaljevanju: Uredba št. 2342/2002, in skupaj z Uredbo št. 1605/2002: finančni predpisi iz leta 2002); Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe [št. 1605/2002] (UL 2012, L 298, str. 1) in Delegirano uredbo Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe [št. 966/2012] (UL 2012, L 362, str. 1) (Uredba št. 966/2012 skupaj z Uredbo št. 1268/2012 v nadaljevanju: finančni predpisi iz leta 2012).

( 7 ) Glej točke od 1 do 15 sodbe v zadevi T‑29/15 ter točke od 1 do 17 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 8 ) V nadaljevanju: prvotni izvedbeni sklep.

( 9 ) V tej prilogi je opisan drugi ukrep, ki je del letnega akcijskega načrta, odobrenega z navedenim sklepom, ter v zvezi s katerim je navedeno, da je vključeval program za razvoj trgovine, ki ga je v celoti financirala Unija, in da se je moral izvajati s skupnim upravljanjem z mednarodno organizacijo.

( 10 ) Glej točko 8.3.1 in opombo 2 navedene priloge.

( 11 ) Ukrepi, sprejeti na podlagi člena 7(6) Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja OLAF, ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL 2013, L 248, str. 1).

( 12 ) V nadaljevanju: končno poročilo urada OLAF, povzeto v točki 7 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 13 ) V skladu z edinim členom sklepa z dne 16. decembra 2014 Priloga k temu sklepu nadomešča Prilogo 2 k prvotnemu izvedbenemu sklepu (glej zlasti točko 4.3.1 nove priloge, v kateri je naveden subjekt, ki je nadomestil družbo IMG, to je Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) GmbH, v nadaljevanju: GIZ).

( 14 ) Postopek pred Splošnim sodiščem je podrobno predstavljen v točkah od 16 do 25 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 15 ) Glej točke od 28 do 78 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 16 ) Tožbeni razlogi, predstavljeni v točki 26 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 17 ) Glej točke od 79 do 169 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 18 ) Glej točke od 170 do 175 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 19 ) Postopek pred Splošnim sodiščem je podrobno predstavljen v točkah od 18 do 25 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 20 ) Glej točke od 29 do 75 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 21 ) Tožbeni razlogi, predstavljeni v točki 76 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 22 ) Glej točke od 76 do 160 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 23 ) Glej točke od 161 do 173 in 185 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 24 ) Glej točke od 174 do 184 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 25 ) Vendar se mi zdi, da je ta zadnji predlog postal brezpredmeten glede na informacije, ki sta jih stranki predstavili na obravnavi (glej točko 34 teh sklepnih predlogov).

( 26 ) Povzetek pritožbenih razlogov družbe IMG: „(1) Kršitev obveznosti obrazložitve – Kršitev obveznosti obrazložitve sodišča – Izkrivljanje spisa; (2) Kršitev Uredbe [št. 1605/2002] in Uredbe [št. 966/2012] – Kršitev Uredbe [št. 2342/2002] in Uredbe [št. 1268/2012] – Kršitev obveznosti obrazložitve sodišča – Izkrivljanje spisa; (3) Kršitev načela dobrega finančnega poslovodenja – Kršitev obveznosti obrazložitve – Kršitev obveznosti obrazložitve sodišča – Kršitev Uredbe [št. 966/2012] (člen 61(1) in člen 60(2)); (4) Kršitev načela dobrega upravljanja – Kršitev pravice do izjave“.

( 27 ) Povzetek pritožbenih razlogov družbe IMG: „(1) Kršitev Poslovnika Splošnega sodišča, Praktičnih določb za izvajanje Poslovnika Splošnega sodišča in pravice do obrambe – Kršitev obveznosti obrazložitve tožene stranke – Kršitev obveznosti obrazložitve prvostopenjskega sodišča – Izkrivljanje spisa; (2) Kršitev Uredbe [št. 966/2012] in Uredbe [št. 1268/2012] – Kršitev zaradi očitne napake pri presoji – Kršitev obveznosti obrazložitve prvostopenjskega sodišča – Izkrivljanje spisa; (3) Kršitev pravice do obrambe – Kršitev obveznosti obrazložitve prvostopenjskega sodišča – Izkrivljanje spisa; (4) Kršitev načela sorazmernosti – Kršitev obveznosti obrazložitve prvostopenjskega sodišča – Izkrivljanje spisa; (5) Kršitev načela pravne varnosti – Kršitev obveznosti obrazložitve prvostopenjskega sodišča – Kršitev člena 61 Uredbe [št. 966/2012]“.

( 28 ) Glej tudi točki 5 in 6 teh sklepnih predlogov.

( 29 ) Ugotavljam, da ni sporno, da ti nasprotni pritožbi izpolnjujeta zahteve iz člena 178 Poslovnika Sodišča in zlasti iz odstavka 2 tega člena.

( 30 ) Glej zlasti sodbo z dne 19. januarja 2017, Komisija/Total in Elf Aquitaine (C‑351/15 P, EU:C:2017:27, točki 35 in 36); sklep z dne 11. oktobra 2017, Guardian Glass España, Central Vidriera/Komisija (T‑170/16, EU:T:2017:722, točka 85 in naslednje), ter sodbo z dne 8. maja 2018, Esso Raffinage/ECHA (T‑283/15, EU:T:2018:263, točke od 49 do 51).

( 31 ) Komisija se izrecno sklicuje na točke 46, od 50 do 52, 57 in od 59 do 63 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 32 ) Odstavki od (1) do (3) navedenega člena 84, naslovljenega „Sklepi o financiranju“, določajo:

„1. Vse odhodkovne postavke se prevzamejo kot obveznost […].

2. [I]nstitucija […] pred prevzemom obveznosti za odhodke sprejme[] sklep o financiranju.

3. V sklepu o financiranju iz odstavka 2 so opredeljeni zasledovani cilj, pričakovani rezultati, način izvajanja in celotni znesek financiranja. Vsebuje tudi opis ukrepov, za katere je predvideno financiranje, in navedbo zneskov, dodeljenih za posamezni ukrep, ter okvirni časovni razpored izvajanja.

V primeru posrednega upravljanja [ta] sklep […] opredeljuje tudi subjekt […], ki so mu poverjene naloge izvrševanja proračuna v skladu s točko (c) člena 58(1), merila za izbor subjekta […] ter naloge, za katere je ta […] subjekt pooblaščen[].“

( 33 ) Po mnenju Komisije prevzem pravne obveznosti za odhodke ustreza „pogodbam, sporazumom, prenosom pooblastil itd.“, odredbodajalec pa naj bi imel v zvezi s tem polje proste presoje.

( 34 ) Komisija poudarja, da člen 3 prvotnega izvedbenega sklepa, ki s spornim sklepom ni bil spremenjen, določa, da se naloge izvrševanja proračuna v okviru skupnega upravljanja „lahko“ dodelijo subjektu, imenovanemu v prilogah, in ne, da „bodo“ dodeljene temu subjektu.

( 35 ) In sicer v skladu z ustaljeno sodno prakso akt, ki ustvarja učinke le v notranji organizaciji in ne ustvarja nobene pravice ali obveznosti za tretje osebe (glej zlasti sodbi z dne 6. aprila 2000, Španija/Komisija, C‑443/97, EU:C:2000:190, točka 28, in z dne 22. aprila 2015, Planet/Komisija, T‑320/09, EU:T:2015:223, točka 63).

( 36 ) Kot je ugotovljeno v točki 50 sodbe v zadevi T‑29/15, „dejstvo, da ni gotovo, da bo odredbodajalec sporazum o prenosu pooblastil sklenil z [družbo GIZ], ne vpliva na ugotovitev, da je ta sporazum vsekakor mogoče skleniti samo z [družbo GIZ], in ne z [družbo IMG]“, ki do tega zaradi spornega sklepa nima več pravice.

( 37 ) Komisija se v zvezi s tem opira predvsem na sodbo z dne 25. februarja 1988, Les Verts/Parlament (190/84, EU:C:1988:94, točki 7 in 8), čeprav je bila ta sodba izdana pred sprejetjem Uredbe št. 966/2012 in se ne nanaša na sklep, ki bi bil po naravi enak sklepu, izpodbijanemu v tej zadevi.

( 38 ) Spomniti moram, da je bila družba IMG v prvotnem izvedbenem sklepu imenovana kot subjekt, pooblaščen za nalogo izvrševanja proračuna, „pod pogojem, da bo sklenjen ustrezen sporazum [o prenosu pooblastil]“ (glej točko 4 sodbe v zadevi T‑29/15). Zadevni subjekt upravičeno poudarja, da čeprav mu s tem sklepom ni bila podeljena pravica do sklenitve takega sporazuma, je bil pravni učinek tega sklepa vseeno ta, da če bi Komisija pozneje želela skleniti sporazum, bi to lahko storila samo z družbo IMG, ta učinek pa je prenehal s sklepom z dne 16. decembra 2014.

( 39 ) Omenil bom samo, da v različnih točkah izpodbijane sodbe, ki jih Komisija izrecno navaja v prvem delu nasprotne pritožbe v zvezi z zadevo C‑183/17 P (to so točke 46, od 50 do 52, 57 in od 59 do 63 sodbe v zadevi T‑29/15), Splošno sodišče navaja samo eno sodno odločbo (začasna odredba z dne 8. januarja 2014, Stichting Sona in Nao/Komisija, T‑505/13 R, neobjavljena, EU:T:2014:1), na katero se je sicer tudi Komisija sklicevala pred Splošnim sodiščem in se mi v obravnavani zadevi zdi neupoštevna iz razlogov, ki jih je to sodišče upravičeno navedlo (glej točke od 61 do 63 navedene sodbe). Odlomki sodb, navedenih v točki 56 (na katero se Komisija ne sklicuje) sodbe v zadevi T‑29/15, so odsev ustaljene in splošne sodne prakse (omenjene v točki 40 teh sklepnih predlogov), ki očitno presega področje javnih naročil.

( 40 ) Večkrat je bilo odločeno, da morajo biti v pritožbi jasno navedeni izpodbijani elementi sodbe in pravne utemeljitve, ki ta predlog posebej podpirajo, da bi lahko bili predmet pravne presoje, ki bi Sodišču omogočila izvrševati svoje poslanstvo in izvajati nadzor nad zakonitostjo (zlasti sodba z dne 1. februarja 2018, Panalpina World Transport (Holding) in drugi/Komisija, C‑271/16 P, neobjavljena, EU:C:2018:59, točka 17).

( 41 ) Komisija se izrecno sklicuje na točke od 44 do 48 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 42 ) Natančneje, člen 58(1)(c)(ii) navedene uredbe določa, da „Komisija izvršuje proračun […] posredno (v nadaljnjem besedilu: posredno upravljanje) […] s poverjanjem nalog izvrševanja proračuna […] mednarodnim organizacijam in njihovim agencijam“.

( 43 ) Glede natančne vsebine spornega dopisa glej točke od 10 do 16 in 44 sodbe v zadevi T‑381/15 ter posebej zadnjenavedeni točki v zvezi z vidikom, ki ga Komisija izpodbija v nasprotni pritožbi v tej zadevi C‑184/17 P.

( 44 ) Komisija se v zvezi s tem izrecno sklicuje na točke od 70 do 73 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 45 ) Pritožba zoper potrditveno odločbo je nedopustna le, če je potrjena odločba postala dokončna, ker zoper njo ni bila vložena tožba v predpisanem roku (glej zlasti sodbo z dne 31. maja 2017, DEI/Komisija, C‑228/16 P, EU:C:2017:409, točka 35).

( 46 ) Poleg sodne prakse Splošnega sodišča, navedene v točki 69 sodbe v zadevi T‑29/15, glej zlasti sodbi z dne 15. julija 2015, Westfälische Drahtindustrie in drugi/Komisija (T‑393/10, EU:T:2015:515, točka 107), in z dne 13. oktobra 2015, Intrasoft International/Komisija (T‑403/12, EU:T:2015:774, točke od 48 do 52); v zvezi s sodno prakso Sodišča glej sodbi z dne 19. januarja 2017, Komisija/Total in Elf Aquitaine (C‑351/15 P, EU:C:2017:27, točke od 37 do 49), in z dne 31. maja 2017, DEI/Komisija (C‑228/16 P, EU:C:2017:409, točki 33 in 34).

( 47 ) Glej zlasti sodbi z dne 19. januarja 2017, Komisija/Total in Elf Aquitaine (C‑351/15 P, EU:C:2017:27, točke od 37 do 49), in z dne 8. maja 2018, Raffinage/ECHA (T‑283/15, EU:T:2018:263, točke 50 in od 81 do 83).

( 48 ) Komisija dodaja, da sporni sklep ni rezultat „pregleda“, pri čemer se sklicuje na sodbo z dne 7. februarja 2001, Inpesca/Komisija (T‑186/98, EU:T:2001:42, točka 49). Vendar se mi zdi, da se Splošno sodišče v tako navedeni sodni praksi sklicuje na morebitno zavrnitev uprave, da opravi ponovno presojo, to je na okoliščine, ki ne ustrezajo tistim, ki so obravnavne v tej zadevi C‑183/17 P. Prav tako je treba, ko Splošno sodišče v točki 69 sodbe v zadevi T‑29/15 omenja „pregled“, pri čemer se sklicuje na sodbo z dne 22. maja 2012, Sviluppo Globale/Komisija (T‑6/10, neobjavljena, EU:T:2012:245, točka 22), navedeni odlomek po mojem mnenju razlagati z vidika točk 21, 24, 31 in 37 zadnjenavedene sodbe, v katerih je obravnavan tak pregled. V tem smislu glej sodbi z dne 26. oktobra 2017, Global Steel Wire in drugi/Komisija (od C‑454/16 P do C‑456/16 P in C‑458/16 P, neobjavljena, EU:C:2017:818, točke od 30 do 35), ter z dne 2. junija 2016, Moreda-Riviere Trefilerías in drugi/Komisija (od T‑426/10 do T‑429/10 in od T‑438/12 do T‑441/12, EU:T:2016:335, točke od 545 do 549).

( 49 ) Glej dogodke, predstavljene v točkah od 7 do 13 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 50 ) V zvezi s tem, da so ukrepi, sprejeti z namenom zavarovanja, začasni in jih je mogoče odpraviti, glej po analogiji sodbo z dne 5. oktobra 2017, Mabrouk/Svet (T‑175/15, EU:T:2017:694, točka 147).

( 51 ) Družba IMG po mojem mnenju upravičeno poudarja, da sklep z dne 16. decembra 2014 ni splošen in začasen, temveč je z njim posebej in dokončno izključena iz dveh ukrepov, predvidenih v okviru akcijskega načrta za Mjanmar/Burmo za leto 2013.

( 52 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 3. aprila 2014, Komisija/Nizozemska in ING Groep (C‑224/12 P, EU:C:2014:213, točke od 69 do 72), v kateri je med drugim poudarjeno, da „[z]a prvi preizkus […], ki je zahteval[] sprejem nujnih ukrepov, […] ne morejo veljati enaka merila kot za dokončno odločbo“.

( 53 ) Komisija se v zvezi s tem sklicuje na točke od 74 do 76 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 54 ) V zvezi z upoštevanjem posebnega zakonodajnega okvira in neodvisnih pravnih učinkov izpodbijanega akta pri preizkusu dopustnosti ničnostne tožbe glej poleg sodne prakse, navedene v opombi 47 teh sklepnih predlogov, zlasti sodbi z dne 13. februarja 2014, Madžarska/Komisija (C‑31/13 P, EU:C:2014:70, točka 57 in naslednje), ter z dne 8. decembra 2011, Deutsche Post/Komisija (T‑421/07, EU:T:2011:720, točka 49 in naslednje).

( 55 ) Glej tudi opombo 11 teh sklepnih predlogov.

( 56 ) V smislu sodne prakse, navedene v zvezi s točko 50 in naslednjimi teh sklepnih predlogov.

( 57 ) Glej zlasti točko 76 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 58 ) Dodatno ugotavljam, da se zdi protislovno trditi – kot trdi Komisija – da je bil sporni sklep samodejna posledica dopisa z dne 25. aprila 2014, medtem ko je bilo v tem dopisu izrecno navedeno, da ima ta institucija v skladu s prvotnim izvedbenim sklepom polje proste presoje glede sklenitve sporazuma z družbo IMG (glej vsebino tega dopisa, predstavljeno v točkah 8 in 85 sodbe v zadevi T‑29/15).

( 59 ) In sicer sklep z dne 16. decembra 2014 in dopis z dne 8. maja 2015.

( 60 ) Pri čemer je treba ugotoviti, da se Komisija pri svoji obrambi osredotoča na zadevni del tako v odgovoru na pritožbo kot v dupliki in ustnih navedbah.

( 61 ) V zvezi s tem se družba IMG posebej sklicuje na točko 105 sodbe v zadevi T‑29/15 ter točke 102, 105 in 106 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 62 ) Glej instrumente, navedene v opombi 6 teh sklepnih predlogov, pri čemer je treba opozoriti, da se drugi pritožbeni razlog v zadevi C‑183/17 P nanaša hkrati na finančne predpise iz leta 2002 in finančne predpise iz leta 2012, medtem ko se drugi pritožbeni razlog v zadevi C‑184/17 P nanaša samo na drugonavedene. V zvezi z določbami, ki se uporabljajo ratione temporis, glej točko 27 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 63 ) Družba IMG v zvezi s tem graja zlasti točke od 104 do 106, 109 in 110 sodbe v zadevi T‑29/15 (ki so v oddelku o prvem in drugem tožbenem razlogu, ki ju je navedla v navedeni zadevi) ter točke 102, 103 in 108 sodbe v zadevi T‑381/15 (ki so v oddelku o tretjem tožbenem razlogu, ki ga je navedla v navedeni zadevi). Družba IMG je na obravnavi med drugim trdila, da se je Splošno sodišče zmotilo, ker dejstvo, da neka država ne priznava mednarodne organizacije ali izjavi, da ni več njena članica, ne povzroča dvoma o pravnem obstoju te organizacije.

( 64 ) Komisija je na obravnavi trdila, da predlog družbe IMG, naj se ugotovi, da je mednarodna organizacija, ne more biti predmet teh postopkov, ker ta institucija ni sprejela dokončnega stališča, temveč je samo izrazila dvom o tem, in ker sodišča Unije prav tako ne morejo več potrditi tega statusa.

( 65 ) Glej zlasti točke 26, 79 in 95 sodbe v zadevi T‑29/15 ter točko 76 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 66 ) Glej zlasti točke od 103 do 110 sodbe v zadevi T‑29/15 in točke od (zlasti) 98 do 108 sodbe v zadevi T‑381/15, iz katerih je razvidno, da je Splošno sodišče na eni strani ugotovilo, da Komisija v izpodbijanih aktih ni ugotovila, da družba IMG ni mednarodna organizacija, ampak se je odločila, da ji ne zaupa več izvrševanja proračuna v okviru posrednega upravljanja, dokler ne bo odpravljen dvom o njenem statusu, ter na drugi strani odločilo, da ta odločitev ni niti očitno neustrezna v okoliščinah, kot so obravnavane, niti v nasprotju s finančnimi predpisi Unije.

( 67 ) Zlasti glede na člen 53d(1) Uredbe št. 1605/2002 in člen 60(2) Uredbe št. 966/2012 (točke od 95 do 110 sodbe v zadevi T‑29/15) ter člen 60(2) Uredbe št. 966/2012 in člen 43(1) Uredbe št. 1268/2012 (točke od 96 do 108 sodbe v zadevi T‑381/15).

( 68 ) In sicer za organizacijo mednarodnega javnega prava, ki je bila ustanovljena na podlagi medvladnega sporazuma v skladu s členom 43(1)(a) Uredbe št. 1268/2012, v katerem so opredeljene „mednarodne organizacije“ iz člena 58(1)(c)(ii) Uredbe št. 966/2012.

( 69 ) Družba IMG glede na besedilo njenih pritožb v zadevah C‑183/17 P in C‑184/17 P trdi, da je bila ustanovljena „leta 1994 na podlagi medvladnega sporazuma, ki so ga podpisali 16 držav (Avstrija, Belgija, Kanada, Danska, Finska, Francija, Nemčija, Grčija, Italija, Nizozemska, Norveška, Portugalska, Ruska federacija, Španija, Švedska in Združeno kraljestvo) in Urad Komisije za humanitarno pomoč (ECHO)“.

( 70 ) Ker so države, ki so domnevno ustanovne ali sedanje članice družbe IMG, na eni strani izpodbijale, da ima ta status, in na drugi strani izrazile dvom, da so osebe, ki so jih zastopale ob njeni ustanovitvi, imele pristojnosti za prenos pooblastil (glej zlasti točke 8, 85 in 105 sodbe v zadevi T‑29/15 ter točke 4, 85 in 98 sodbe v zadevi T‑381/15). Komisija je na obravnavi pred Sodiščem trdila, da je iz končnega poročila urada OLAF razvidno, da so bile v resnici skeptične vse vprašane države, ne samo pet.

( 71 ) Natančneje, glede na dopis z dne 25. aprila 2014, v katerem je Komisija pojasnila, prvič, da se „več držav (Španija, Portugalska, Norveška, Italija in Belgija), ki jih [je] družba IMG [navedla] kot članice ali ustanovne članice, […] ne šteje niti za članice niti za ustanovne članice“ te družbe, drugič, da je „generalni sekretariat OZN […] izjavil, da družba IMG ni specializirana agencija“, ter, nazadnje, da „obstaja dvom o pooblastilih oseb, ki so te države zastopale ob ustanovitvi družbe IMG“. Po mojem mnenju z elementi odgovora, ki jih je zadevni subjekt sporočil Komisiji, ni bilo mogoče zadostno izpodbijati teh temeljnih ugovorov.

( 72 ) Družba IMG dodaja, da Komisija ni imela dostopa do končnega poročila urada OLAF pred 15. decembrom 2014, vendar iz tega po mojem mnenju ne izpelje jasnih očitkov zoper izpodbijani sodbi.

( 73 ) In sicer četrtega pritožbenega razloga v zadevi C‑183/17 P in tretjega pritožbenega razloga v zadevi C‑184/17 P, ki sta analizirana v točki 78 in naslednjih teh sklepnih predlogov.

( 74 ) V zvezi s tem družba IMG izrecno graja točke 103, 105, 106, 109 in 110 sodbe v zadevi T‑29/15 ter točki 98 in 99 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 75 ) In sicer odlomek točke 89 sodbe v zadevi T‑29/15 in odlomek točke 98 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 76 ) Iz besedila odlomkov, ki jih navaja družba IMG, je namreč razvidno, da Splošno sodišče izrecno napotuje na prejšnje točke izpodbijanih sodb (in sicer točke od 85 do 88 sodbe v zadevi T‑29/15 in točko 85 sodbe v zadevi T‑381/15), v katerih to sodišče predstavlja vsebino dopisov, ki jih je zadevni subjekt prejel pred sprejetjem spornih aktov, zlasti dopisa z dne 25. aprila 2014, v katerem je Komisija navedla razloge za dvom.

( 77 ) Pritožnica se posebej sklicuje na točki 102 in 106 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 78 ) In sicer „Španija, Portugalska, Norveška, Italija in Belgija“ glede na točki 85 in 98 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 79 ) Družba IMG trdi tudi, da „res ni predložila potrdila zadevnih petih držav, vendar nič ne predpisuje samo te dokazne oblike“. V zvezi s tem je dovolj ugotoviti, da je Splošno sodišče, kot je družba IMG priznala takoj zatem, tako potrdilo navedlo samo kot primer.

( 80 ) V odlomku iz odgovora na pritožbo v zvezi s prvim pritožbenim razlogom v zadevi C‑184/17 P, na katerega pa napotuje v zvezi s tem drugim pritožbenim razlogom, Komisija ugovarja, da družba IMG „zanemarja […] dejstvo, da je Splošno sodišče elemente presodilo celovito“, in „ločeno analizira vsak dokument posebej, s čimer izkrivlja razlogovanje v sodbi“. Kar zadeva drugi pritožbeni razlog, trdi, da „dokumenti, omenjeni v točki 51 pritožbe, niti ne dokazujejo statusa mednarodne organizacije niti se z njimi ne more odpraviti dvom“.

( 81 ) Glej zlasti sodbo z dne 9. junija 2011, ComitatoVenezia vuole vivere in drugi/Komisija (C‑71/09 P, C‑73/09 P in C‑76/09 P, EU:C:2011:368, točke 152, 153 in 159); sklep z dne 30. junija 2016, Slovenská pošta/Komisija (C‑293/15 P, neobjavljen, EU:C:2016:511, točki 29 in 39); sodbi z dne 26. januarja 2017, Komisija/Keramag Keramische Werke in drugi (C‑613/13 P, EU:C:2017:49, točke 26 in 27 ter od 37 do 39), in z dne 16. novembra 2017, Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Komisija (C‑250/16 P, EU:C:2017:871, točki 38 in 39).

( 82 ) V zvezi s tem družba IMG graja točke 105 ter 102 in 108 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 83 ) Glej zlasti sodbe z dne 25. oktobra 2017, Slovaška/Komisija (C‑593/15 P in C‑594/15 P, EU:C:2017:800, točki 73 in 74); z dne 7. marca 2018, SNCF Mobilités/Komisija (C‑127/16 P, EU:C:2018:165, točka 34), ter z dne 7. junija 2018, Equipolymers in drugi/Svet (C‑363/17 P, neobjavljena, EU:C:2018:402, točke od 44 do 46).

( 84 ) V točkah 103 in 104 navedene sodbe je navedeno: „[v] teh okoliščinah je treba ugotoviti, da Komisija ni niti napačno uporabila prava niti ni storila očitne napake pri presoji, ko je ugotovila, da obstaja dvom o statusu mednarodne organizacije tožeče stranke ob upoštevanju izjav teh držav“, in „trditve, ki jih v zvezi s tem navaja tožeča stranka, ne morejo izpodbiti te ugotovitve“.

( 85 ) Komisija poleg tega trdi, da sodba v zadevi T‑381/15 ni neobrazložena, kar zadeva spremembo stališča te institucije glede družbe IMG.

( 86 ) Komisija v obrambo ugovarja, da je ob upoštevanju dvoma o pravnem statusu družbe IMG finančna podpora zadevnih držav legitimno lahko vprašljiva.

( 87 ) V navedenih točkah 102 in 108 je v bistvu navedeno, da „[družba IMG] ni niti Komisiji niti Splošnemu sodišču zagotovila dokazov, kot so potrdila zadevnih držav, ki bi potrjevala, da se te države še naprej štejejo za njene članice kljub izjavam, ki jih je zbral urad OLAF. Dejstvo, da obstaja domneva, v skladu s katero bi morale države članice mednarodne organizacije tej zagotavljati finančno podporo, v zvezi s tem nima vpliva“ ter da „ker [družba IMG] trdi, da izpolnjuje oba zahtevana pogoja za to, da je mednarodna organizacija […] in ker je Komisija uporabila napačno razlago pojma mednarodna organizacija […], je treba v vsakem primeru ugotoviti, da te trditve ne omajajo ugotovitve, da je Komisija lahko upravičeno dvomila o statusu mednarodne organizacije [družbe IMG], ob upoštevanju dejstva, da države, ki naj bi bile njene članice ali ustanoviteljice, to dejstvo zanikajo“ (glej tudi opombo 71 teh sklepnih predlogov).

( 88 ) V okviru navedenega četrtega pritožbenega razloga družba IMG izrecno graja točke od 134 do 143 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 89 ) Zaradi izčrpnosti omenjam, da družba IMG v pritožbi vzpostavlja izrecno povezavo med tem pritožbenim razlogom in nekaterimi trditvami, ki jih navaja v okviru prvega pritožbenega razloga v isti zadevi, ki pa sam po sebi ni predmet teh sklepnih predlogov.

( 90 ) Pri čemer je treba pojasniti, da navedeni četrti pritožbeni razlog ni omenjen v repliki družbe IMG in torej prav tako ne v dupliki Komisije, ki se nanašata na zadevo C‑183/17 P, ter da so bile na obravnavi v zvezi z njim podane kratke navedbe.

( 91 ) Družba IMG se sklicuje na sodbo z dne 5. oktobra 2016, ECDC/CJ (T‑395/15 P, neobjavljena, EU:T:2016:598), in trdi, da bi morala imeti možnost predstaviti svoje stališče, prvič, v zvezi z dokazi, na katere je Komisija oprla svoj sklep, in drugič, v zvezi z osnutkom samega sklepa, ki ga je ta institucija nameravala sprejeti, te možnosti pa ni dobila.

( 92 ) Glej zlasti sodbe z dne 11. decembra 2014, Boudjlida (C‑249/13, EU:C:2014:2431, točke 31 in od 36 do 38); z dne 20. decembra 2017, Prequ’ Italia (C‑276/16, EU:C:2017:1010, točki 45 in 46); z dne 5. oktobra 2016, ECDC/CJ (T‑395/15 P, neobjavljena, EU:T:2016:598, točke 54, 55, 57, 60, 62 in 73); z dne 15. decembra 2016, Španija/Komisija (T‑466/14, EU:T:2016:742, točki 40 in 41), ter z dne 8. februarja 2018, Institute for Direct Democracy in Europe/Parlament (T‑118/17, neobjavljena, EU:T:2018:76, točki 36 in 37).

( 93 ) Glej zlasti točke od 135 do 138, 141 in 142 sodbe v zadevi T‑29/15, poleg točk od 85 do 89 te sodbe, v zvezi s prvim pritožbenim razlogom, v katerih je podrobneje predstavljena vsebina navedenih dopisov.

( 94 ) Pri čemer je treba spomniti, da je Komisija to poročilo prejela 15. decembra 2014, to je dan pred sprejetjem spornega sklepa.

( 95 ) Glej točko 81 teh sklepnih predlogov.

( 96 ) Vendar se z Uredbo št. 883/2013, kot je navedeno v uvodni izjavi 24, varujejo pravice preiskovanca, tako da se mu med preiskavo da možnost, da poda svoje pripombe v zvezi z dejstvi, ki se nanašajo nanj. Tako ima v skladu s členom 9(2), šesti pododstavek, zadevni subjekt pravico prejeti zapisnik svojega zaslišanja pred uradom OLAF, da ga potrdi ali doda pripombe.

( 97 ) V tem smislu glej v zvezi z razkritjem dokumentov urada OLAF v okviru upravne dejavnosti institucije Unije zlasti sodbe z dne 26. maja 2016, International Management Group/Komisija (T‑110/15, EU:T:2016:322, točke 22, 24 in od 32 do 37); z dne 18. maja 2017, Panzeri/Parlament (T‑166/16, neobjavljena, EU:T:2017:347, točka 98), in z dne 19. junija 2018, Le Pen/Parlament (T‑86/17, neobjavljena, EU:T:2018:357, točke od 81 do 84).

( 98 ) V zvezi s tem, da zadevni sklep posega v položaj družbe IMG, glej preudarke o izpodbojnosti tega akta, navedene v točki 41 in naslednjih teh sklepnih predlogov.

( 99 ) Pri čemer je treba pojasniti, da se mi ne zdi dokazano, da se je to zgodilo v obravnavani zadevi.

( 100 ) Glej po analogiji sodno prakso Splošnega sodišča, navedeno v opombi 97 teh sklepnih predlogov.

( 101 ) Glej zlasti točko 142 sodbe v zadevi T‑29/15 (točka v zvezi z drugim delom tretjega tožbenega razloga, predstavljenega pred Splošnim sodiščem, ki je predmet tu analiziranega četrtega pritožbenega razloga v tej zadevi C‑183/17 P) ter tudi točki 85 in 92 te sodbe (v zvezi s šestim tožbenim razlogom, predstavljenim pred Splošnim sodiščem).

( 102 ) Glej povzetek dejanskega stanja v točkah od 6 do 8 sodbe v zadevi T‑29/15.

( 103 ) Glej točki 92, in fine, in 138, in fine, sodbe v zadevi T‑29/15.

( 104 ) Glej točke od 85 do 89 sodbe v zadevi T‑29/15 (glej tudi opombo 71 teh sklepnih predlogov).

( 105 ) Glej po analogiji tudi sodbi z dne 18. maja 2017, Panzeri/Parlament (T‑166/16, neobjavljena, EU:T:2017:347, točki 99 in 100), ter z dne 19. junija 2018, Le Pen/Parlament (T‑86/17, neobjavljena, EU:T:2018:357, točki 85 in 86).

( 106 ) Glej sklepne predloge generalne pravobranilke V. Trstenjak v zadevi C.A.S./Komisija (C‑204/07 P, EU:C:2008:175, točka 100 in naslednje) ter starejše v njih omenjene sklepne predloge.

( 107 ) Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da presoja dejanskega stanja, razen v primerih izkrivljanja, ni pravno vprašanje, ki je kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe, pri čemer je treba pojasniti, da mora biti izkrivljanje očitno razvidno iz listin v spisu, ne da bi bilo treba na novo presojati dejstva. Glej zlasti sodbi z dne 16. novembra 2017, Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Komisija (C‑250/16 P, EU:C:2017:871, točka 39), in z dne 28. junija 2018, Andres (Heitkamp BauHolding v stečaju)/Komisija (C‑203/16 P, EU:C:2018:505, točka 77).

( 108 ) In sicer, po navedbah družbe IMG, varnostnih ukrepov z dne 26. februarja 2014 in dopisa z dne 25. aprila 2014, s katerim je Komisija zadevni subjekt obvestila o sprejetju teh ukrepov.

( 109 ) Spomniti moram, da je, kot je razvidno iz točk 8 in 135 sodbe v zadevi T‑29/15, Komisija pred dopisom z dne 25. aprila 2014 z družbo IMG od 16. decembra 2013 do 4. aprila 2014 izmenjala več dopisov v zvezi z njenim statusom mednarodne organizacije.

( 110 ) Glej točko 80 in naslednje teh sklepnih predlogov.

( 111 ) Družba IMG se sklicuje na sodno prakso Splošnega sodišča, navedeno v točki 139 sodbe v zadevi T‑29/15, v kateri je omenjena sodba z dne 8. oktobra 2015, Secolux/Komisija (T‑90/14, neobjavljena, EU:T:2015:772, točka 34 in navedena sodna praksa).

( 112 ) Glej zlasti sodbe z dne 16. junija 2016, SKW Stahl-Metallurgie in SKW Stahl-Metallurgie Holding/Komisija (C‑154/14 P, EU:C:2016:445, točke od 69 do 75); z dne 20. decembra 2017, Prequ’ Italia (C‑276/16, EU:C:2017:1010, točka 62); z dne 14. junija 2018, Makhlouf/Svet (C‑458/17 P, neobjavljena, EU:C:2018:441, točke od 42 do 46); z dne 13. decembra 2013, Madžarska/Komisija (T‑240/10, EU:T:2013:645, točki 84 in 85), ter z dne 19. junija 2018, Le Pen/Parlament (T‑86/17, neobjavljena, EU:T:2018:357, točke od 87 do 91).

( 113 ) S temi besedami: „Celo ob domnevi, da bi jo Komisija morala ustrezno obvestiti o sprejetju izpodbijanega sklepa, to ne bi spremenilo dejstva, da [družba IMG] ni navedla nobene trditve, na podlagi katere bi bilo mogoče sklepati – in iz spisa pred Splošnim sodiščem ni razvidno – da bi bil rezultat postopka drugačen, če bi jo Komisija obvestila, da namerava sprejeti izpodbijani sklep“ (točka 143, in fine, sodbe v zadevi T‑29/15; glej tudi točko 139, in fine, te sodbe). Zadnje uporabljene besede so res nekoliko dvoumne, saj se v zgoraj navedeni sodni praksi običajno uporablja izraz „bi lahko bil“. Vseeno deli obrazložitve okoli te neposrečene formulacije dokazujejo, da je Splošno sodišče pravilno uporabilo upoštevni test in torej ni napačno uporabilo prava.

( 114 ) V okviru navedenega tretjega pritožbenega razloga družba IMG izrecno graja točke od 117 do 122 sodbe v zadevi T‑381/15.

( 115 ) Družba IMG očitke v zvezi s tem navaja tako v pritožbi kot v repliki.

( 116 ) Pri čemer je vseeno treba pojasniti, da zavračam trditve, ki jih je Komisija zoper ta pritožbeni razlog prvič navedla v odgovoru na pritožbo in v skladu s katerimi pravica do obrambe ni mogla biti kršena, ker dopis z dne 8. maja 2015 ni akt, ki posega v položaj družbe IMG (v zvezi s tem glej točko 43 in naslednje teh sklepnih predlogov).

( 117 ) Glej po analogiji v zvezi s sklepom z dne 16. decembra 2014, izpodbijanim v zadevi C‑183/17 P, točko 83 in naslednje teh sklepnih predlogov poleg v njej navedene sodne prakse.

( 118 ) V skladu s sodno prakso, navedeno v opombi 107 teh sklepnih predlogov.

( 119 ) Po mojem mnenju nedovoljen dostop družbe IMG do tega poročila, ki je bil mogoč zaradi uhajanja informacij (glej točki 174 in 177 sodbe v zadevi T‑381/15), kar Komisija omenja v odgovoru na pritožbo, ne more odpraviti te postopkovne nepravilnosti, ker je glede na informacije, ki jih je Komisija navedla na obravnavi, zadevni subjekt vsekakor imel dostop šele po sprejetju spornega dopisa, to je 12. decembra 2015.

( 120 ) Glej analizo v točki 117 in naslednjih sodbe v zadevi T‑381/15. Natančneje, kar zadeva trditve iz pritožbe, v skladu s katerimi družba IMG „ni mogla vedeti za pridržke, ki so jih izrazile države članice“, in je Splošno sodišče izkrivilo elemente iz spisa, ko je (v točki 122) menilo, da zadevnemu subjektu nič ne preprečuje, da „neposredno vpraša [te države] in jih zaprosi za potrdilo, da so njene članice“, opozarjam, da je iz dokazov, ki so bili vloženi v spis in jih je Splošno sodišče preučilo, vseeno razvidno, da ji je Komisija dala več informacij v zvezi s tem, zlasti v dopisu z dne 25. aprila 2014 (glej točko 85), tako da po mojem mnenju zatrjevano izkrivljanje ni dokazano.

( 121 ) V zvezi s tem se družba IMG opira na isto sodno prakso, kot jo je navedla v okviru zadeve C‑183/17 P (glej opombo 91 teh sklepnih predlogov).

( 122 ) Glej zlasti sodno prakso, navedeno v opombi 92 teh sklepnih predlogov. Menim, da sodba Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2016, ECDC/CJ (T‑395/15 P, neobjavljena, EU:T:2016:598), na katero se sklicuje družba IMG, ne more pripeljati (po mojem mnenju zlasti njena točka 55 in naslednje) do drugačnega pristopa od tistega, ki izhaja iz te prevladujoče sodne prakse.

( 123 ) Družba IMG se v tem smislu sklicuje na sodbo Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2016, ECDC/CJ (T‑395/15 P, neobjavljena, EU:T:2016:598, točka 72), in sodbo Sodišča za uslužbence z dne 8. oktobra 2015, DD/FRA (F‑106/13 in F 25/14, EU:F:2015:118, točki 65 in 93).

( 124 ) Poleg sodbe z dne 8. oktobra 2015, Secolux/Komisija (T‑90/14, neobjavljena, EU:T:2015:772, točka 34), navedene v točki 114 sodbe v zadevi T‑381/15, glej sodno prakso, navedeno v opombi 112 teh sklepnih predlogov.

( 125 ) V zvezi s tem zadnjim vidikom glej zlasti sodbe z dne 4. februarja 2016, C & J Clark International in Puma (C‑659/13 in C‑34/14, EU:C:2016:74, točka 140); z dne 16. junija 2016, SKW Stahl-Metallurgie in SKW Stahl-Metallurgie Holding/Komisija (C‑154/14 P, EU:C:2016:445, točka 69), ter z dne 19. junija 2018, Le Pen/Parlament (T‑86/17, neobjavljena, EU:T:2018:357, točka 88 in naslednje).

( 126 ) Glej po analogiji v zvezi z obsegom in pravilnostjo analize, ki jo je Splošno sodišče opravilo glede možnega vpliva postopkovne nepravilnosti, sklepne predloge generalne pravobranilke V. Trstenjak v zadevi C.A.S./Komisija (C‑204/07 P, EU:C:2008:175, točke od 107 do 109).

( 127 ) To je, če bi bila družba IMG s končnim poročilom urada OLAF seznanjena pred sprejetjem spornega dopisa.

( 128 ) Glej točke od 119 do 123 sodbe v zadevi T‑381/15, v katerih Splošno sodišče med drugim ugotavlja, da družba IMG obžaluje, da ji ni bilo omogočeno odpraviti dvoma o njeni finančni trdnosti, čeprav Komisija dopisa z dne 8. maja 2015 ni oprla na take razloge; da družba IMG res ni predhodno prejela končnega poročila urada OLAF, da pa Komisija tega poročila ni upoštevala v spornem dopisu, ker je menila, da obstaja dvom, ne pa gotovost, o pravnem statusu zadevnega subjekta; ter da je ne glede na predmet vprašanj, ki sta jih državam članicam postavila urad OLAF in Komisija, družba IMG imela možnost učinkovite obrambe, tako da bi neposredno vprašala države, katerih izjave so vzbudile dvom o njenem statusu mednarodne organizacije.