ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je treba člen 3(1) in (2) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah razlagati tako, da je treba šteti, da pomeni dogovor med banko in potrošnikom posojilojemalcem, ki poleg spremembe pogojev o mejah obrestnih mer predvideva tudi, da potrošnik nosi stroške, ki nastanejo zaradi spremembe notarske listine o posojilni pogodbi in ustanovitvi hipoteke, ki sta jo sklenili banka in potrošnik, pri čemer je to spremembo kot eno od dveh možnosti za spremembo odplačilnih pogojev hipotekarnega posojila predlagala banka in jo je potrošnik sprejel prostovoljno kot posledico sporazuma, ki je bil po dogovarjanjih med banko in Mutualidad, v katero je vključen potrošnik, dosežen v korist in interesu njenih upravičencev, pogodbeni pogoj, o katerem sta se stranki dogovorili posamično?
2.

Ali je skladno s členoma 5(2) in 6 Direktive, da država članica v svojih predpisih določi, da lahko organ oblasti zaračuna nek znesek za zagotavljanje informacij o okolju, ki „[…] ne presega zneska, ki je po mnenju organa oblasti primeren“, če je odločitev organa oblasti o tem, kaj je „primeren znesek“, predmet upravnega in sodnega nadzora, kot to določa angleško pravo?
—

razglasitev ničnosti člena 7 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1);
SL Uradni list Evropske unije C 93/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španija) 27. januarja 2014 – Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria proti Samirju Zaizouneju

(Zadeva C-38/14)

2014/C 93/32

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa - Extranjeria

Tožena stranka: Samir Zaizoune

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 4(2) in (3) ter 6(1) Direktive 2008/115/ES (1) ob upoštevanju načel lojalnega sodelovanja in polnega učinka direktiv razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi, kakršna je sporna nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari ter sodne prakse, ki jo razlaga, in v skladu s katero je mogoče nezakonito prebivanje tujca kaznovati izključno z denarno kaznijo, ki je poleg tega nezdružljiva s sankcijo odstranitve?

(1) Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, str. 98).
SL Uradni list Evropske unije C 102/22

Pritožba, ki jo je JAS Jet Air Service France (JAS) vložila 4. februarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 3. decembra 2013 v zadevi T-573/11, JAS Jet Air Service France proti Komisiji

(Zadeva C-53/14 P)

2014/C 102/31

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: JAS Jet Air Service France (JAS) (zastopnika: T. Gallois in E. Dereviankine, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča, kakor izhaja iz izreka sodbe z dne 3. decembra 2013 v zadevi T-573/11;

— ugodi predlogu, ki ga je družba JAS Jet Air Service France navedla na prvi stopnji, za razglasitev ničnosti Sklepa Evropske komisije z dne 5. avgusta 2011 v zadevi REM 01/2008, s katerim je bila zavrnjena zahteva za odpust uvoznih dajatev v znesku 1 001 778,20 EUR, ki jo je ta družba vložila 24. januarja 2008;

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev svoje pritožbe zoper sodbo, s katero je Splošno sodišče potrdilo Sklep Komisije z dne 5. avgusta 2011, s katerim je bila zavrnjena zahteva pritožnice za odpust uvoznih dajatev, navaja dva razloga.

Na prvem mestu pritožnica Splošnemu sodišču očita, da je kršilo člen 13 Uredbe (EGS) št. 1430/79 (1) in člen 239 carinskega zakonika skupnosti (2) s tem, da ni priznalo obstoja „posebnega položaja“, ki bi omogočal zahtevan odpust. Splošno sodišče naj bi menilo, da položaj pritožnice ni primerljiv položaju družbe CALBERSON BV (zadeva REM 10/01), ki ji je Komisija odobrila odpust.

Na drugem mestu pritožnica meni, da je Splošno sodišče zgoraj navedena člena kršilo s tem, da za priznanje „posebnega položaja“ ni upoštevalo nedelovanja na ravni notranjega postopka za izdajo in nadzor dovoljenj za uvoz brez DDV, imenovanih AI2 (člen 275 francoskega splošnega davčnega zakonika in njegovih izvedbenih določb). Splošno sodišče naj bi obrnilo dokazno breme in tako kršilo splošna pravna načela s tem, da je menilo, da mora pritožnica natančno dokazati posledice navedenega nedelovanja.

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 1430/79 z dne 2. julija 1979 o povračilu ali odpustu uvoznih ali izvoznih dajatev (UL L 175, str. 1).

(2) Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307)
SL Uradni list Evropske unije C 61/7

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 16. januarja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 5. novembra 2013 v zadevi T-512/09, Rusal Armenal ZAO proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-21/14 P)

2014/C 61/11

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: J. Brakeland, M. França in T. Maxian Rusche, agenti)

Drugi stranki v postopku: Rusal Armenal ZAO, Svet Evropske unije

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 5. novembra 2013 v zadevi T-512/09, Rusal Armenal ZAO proti Svetu, ki je bila Komisiji vročena 6. novembra 2013;

— zavrne prvi tožbeni razlog na prvi stopnji kot neutemeljen;

— zadevo v zvezi z ostalimi tožbenimi razlogi vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču;

— pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in na stopnji pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti iz teh razlogov:

Prvič, Splošno sodišče naj bi odločilo ultra petita.

Drugič, Splošno sodišče naj bi napačno razlagalo člen 2(7) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) v različici, veljavni ob sprejetju sporne uredbe, in namen zakonodajalca Skupnosti v smislu sodne prakse Nakajima (2) pri sprejemanju te določbe.

Tretjič, Splošno sodišče naj bi kršilo splošno načelo prava Skupnosti o institucionalnem ravnovesju.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 45.

(2) Sodba z dne 7. maja 1991 v zadevi Nakajima proti Svetu (C-69/89, Recueil, str. I-2069, točke od 28 do 32), potrjena s sodbo z dne 23. novembra 1999 v zadevi Portugalska proti Svetu (C-149/96, Recueil. str. I-8395, točka 49), glej tudi sodbo z dne 9. januarja 2003 v zadevi Petrotub in Republica proti Svetu (C-76/00 P, Recueil, str.I-79, točke 53 do 56).
—

naj se ugotovi, da Republika Poljska s tem, da je reproduktivne celice ter embrionalna in fetalna tkiva izključila s področja uporabe nacionalnih predpisov za prenos Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o določitvi standardov kakovosti in varnosti, darovanja, pridobivanja, testiranja, predelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja človeških tkiv in celic (1), Direktive Komisije 2006/17/ES z dne 8. februarja 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih tehničnih zahtevah za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic (2) in Direktive Komisije 2006/86/ES z dne 24. oktobra 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah po sledljivosti, obveščanju o hudih in neželenih reakcijah in pojavih ter nekaterih tehničnih zahtevah za kodiranje, predelavo, konzerviranje, shranjevanje in razdeljevanje človeških tkiv in celic (3), ni izpolnila obveznosti iz člena 31 Direktive 2004/23, členov 3(b), 4(2) in 7 ter Priloge III k Direktivi 2006/17 ter člena 11 Direktive 2006/86;
SL Uradni list Evropske unije C 85/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 22. oktobra 2013 – Les Laboratoires Servier SA proti Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

(Zadeva C-691/13)

2014/C 85/28

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Les Laboratoires Servier SA

Toženi stranki: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali točka 2 člena 6 Direktive Sveta 89/105/EGS z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (1) določa obveznost obrazložitve odločitev o vključitvi ali podaljšanju vključitve na seznam zdravil, na podlagi katerega so bolniki upravičeni do povračila od zavodov za zdravstveno zavarovanje, ki bodisi z omejevanjem terapevtskih indikacij, ki dajejo pravico do povračila, glede na vloženi zahtevek bodisi z določanjem pogojev za povračilo, pri katerih se upoštevajo zlasti usposobljenost zdravnikov, ki zdravilo predpišejo, organizacija zdravstvene oskrbe ali spremljanje bolnikov, bodisi na kateri koli drug način dajejo pravico do povračila s strani zavodov samo delu bolnikov, ki lahko prejmejo zdravilo, ali samo v nekaterih okoliščinah?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 345.
SL Uradni list Evropske unije C 303/2

Pritožba, ki jo je Zoo Sport Ltd vložila 16. decembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. oktobra 2013 v zadevi T-455/12, Zoo Sport Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), intervenientka v postopku pred Splošnim sodiščem je bila K-2 Corp.

(Zadeva C-675/13 P)

2014/C 303/02

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Zoo Sport Ltd (zastopnik: I. Rungg, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in K-2 Corp.

Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 15. julija 2014 odločilo, da pritožba ni dopustna.
4.

Ali je treba pravo Skupnosti, navedeno v prvem vprašanju, razlagati tako, da [zahtevek] za plačilo obresti na davke, ki so pobrani, odtegnjeni ali niso vrnjeni v nasprotju s pravom Skupnosti, pomeni subjektivno pravico, ki izvira neposredno iz prava Skupnosti in ki se lahko uveljavlja neposredno pri sodiščih in organih države članice s sklicevanjem na pravo Skupnosti, celo kadar pravo države članice v tem konkretnem primeru ne predvideva plačila obresti, saj naj bi za utemeljitev zahtevka za plačilo obresti zadoščal dokaz, da je bilo kršeno pravo Skupnosti in da je bil davek pobran, odtegnjen ali ni bil vrnjen?
1.

Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/109 (1) razlagati tako, da se pogoj o zakonitem in nepretrganem petletnem prebivanju v državi članici, ki je določen v členu 4(1) Direktive in izpolnitev katerega mora biti dokazana ob vložitvi prošnje za izdajo dovoljenja za prebivanje za daljši čas, lahko nanaša tudi na subjekt, ki ni tisti, ki je vložil prijavo, in ki bi ga nanj vezalo družinsko razmerje v smislu člena 2(3) Direktive?
1.

Ali je treba šteti, da zakonodaja države članice – ki ne določa možnosti vložitve pravnega sredstva pri drugostopenjskem sodišču, če je v okviru postopka izvršbe na podlagi hipoteke predlog, naj se pogodbeni pogoj zaradi njegove nedovoljenosti ne upošteva, zavrnjen – ne ponuja ustreznih in učinkovitih sredstev za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih pogojev v pogodbah, ki jih s potrošniki sklenejo prodajalci ali ponudniki, ter ne spoštuje pravice do dostopa do pristojnih sodišč, da bi ta odločila, ali so pogodbeni pogoji, sestavljeni za splošno rabo, nedovoljeni, ter uporabila ustrezna in učinkovita sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe takih pogojev?
—

v skladu s členom 258(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije ugotovi, da Republika Poljska s tem, da je uporabila nižjo stopnjo DDV, med drugim za naslednje, v prilogi št. 3 poljskega zakona o DDV navedene dobave v zvezi z medicinskimi napravami, medicinskimi pripomočki in zdravili, ni izpolnila svojih obveznosti iz členov od 96 do 98, v povezavi s prilogo III Direktive o DDV (1): — medicinske naprave, pripomočke in druge naprave, ki niso namenjene izključno osebni rabi za invalide in/ali se običajno ne uporabljajo za lajšanje ali zdravljenje invalidnosti; — proizvodi, kot so dezinfekcijska sredstva, proizvodi in preparati za farmacevtsko rabo negovalni proizvodi, ki niso zdravila, ki se običajno uporabljajo za zdravstveno nego, preprečevanje bolezni ter zdravniško in veterinarsko zdravljenje, oziroma proizvodi za preprečevanje zanositve in sanitarno zaščito;
—

podredno, naj se – glede na to, da družba Roca Sanitario ni bila neposredno udeležena pri sankcionirani kršitvi in da njena odgovornost zgolj izvira iz tiste, ki se pripisuje ravnanju njenih hčerinskih družb, če Splošno sodišče izreče sodbo v vzporednih pritožbah, ki ju nameravata vložiti družbi Laufen Austria in Roca France zoper sodbi Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2013 v zadevah T-411/10 in T-412/10, in se odredi znižanje globe, naložene tem hčerinskim družbam, za plačilo katere je družba Roca Sanitario solidarno zavezana – za družbo Roca Sanitario uporabi enako znižanje zneska globe v skladu z načeli iz točke 203 sodbe;
—

Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. septembra 2013, ki je bila izdana v zadevi Orange proti Evropski komisiji, in, če Sodišče meni, da ima na voljo vse elemente, ki so potrebni zato, da samo dokončno odloči o vsebini zadeve, razveljavitev odločbo Komisije C(2009) 7426 final z dne 30. septembra 2009 v zvezi z nadomestilom za stroške javne storitve za vzpostavitev in delovanje visokozmogljivega elektronskega komunikacijskega omrežja v Département des Hauts-de-Seine (državna pomoč št. 331/2008 – Francija);
SL Uradni list Evropske unije C 45/24

Pritožba, ki jo je Villeroy in Boch 5. decembra 2013 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah Villeroy in Boch Austria in drugi proti Komisiji (T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10)

(Zadeva C-644/13 P)

2014/C 45/41

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Villeroy in Boch (zastopnik: J. Philippe, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v združenih zadevah T-373/10, T-374/10, T-382/10 in T-402/10 naj se v celoti razveljavi v delu, v katerem je zavrnjena tožba pritožnice;

— podredno, sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 naj se delno razveljavi;

— podredno, globa, naložena pritožnici v členu 2 izpodbijanega sklepa z dne 23. junija 2010, naj se zniža;

— še podredno, zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da ponovno odloči;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev te pritožbe navaja štiri pritožbene razloge.

S prvim pritožbenim razlogom navaja protislovje v presoji dokazov, ki jo je Splošno sodišče opravilo glede vseh dejstev v Franciji. Splošno sodišče naj bi namreč v izpodbijani sodbi tri dokaze presojalo v (celo v diametralnem) nasprotju s presojo istih dokazov v vzporednih združenih zadevah T-379/10 in T-381/10 (Sanitec) ter T-380/10 (Wabco proti Ideal Standard), v katerih je bilo tožečim strankam naloženo plačilo stroškov glede Francije. Po mnenju pritožnice v tej pritožbi naj bi takšno temeljno protislovje, ki naj bi se kazalo v nasprotujočih si ugotovitvah glede istih dokazov, ogrožalo načelo enakega obravnavanja in načelo in dubio pro reo ter škodovalo tudi logični in pravni doslednosti sodbe Splošnega sodišča.

Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo. Splošno sodišče naj bi namreč za to, da je kršitev kvalificiralo za zapleteno in trajajočo, umetno združilo akte, ki so bili glede dejstev pravno različni in neodvisni. Poleg tega naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo, da ni bilo nikakršnega razmerja komplementarnosti med akti, ki jih je vendarle presojalo skupaj.

Pritožnica s tretjim pritožbenim razlogom prereka stopnjo nadzora, ki ga je opravilo Splošno sodišče, ki naj bi se omejilo le na omejen nadzor in naj s tem ne bi v celoti izčrpalo svoje pristojnosti za nadzor in svojega pooblastila za preizkus. Pritožnica iz tega sklepa na kršitev pravice do poštenega sojenja.

Pritožnica s četrtim pritožbenim razlogom meni, da naložena sankcija ni sorazmerna.
2.

Ali je člen 25(2) Odločbe Sveta 2004/904/ES (4) z dne 2. decembra 2004 o ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2005–2010 pravna podlaga za to, da nacionalni organi v škodo prejemnika subvencije spremenijo že določeno subvencijo iz Evropskega sklada za begunce in od njega zahtevajo njeno vračilo, ne da bi bilo za to potrebno pooblastilo v nacionalnem pravu?
SL Uradni list Evropske unije C 24/8

Pritožba, ki jo je Intra-Presse vložila 15. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-448/11, Golden Balls Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-581/13 P)

2014/C 24/15

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Intra-Presse (zastopniki: P. Péters, T. de Haan, M. Laborde, odvetniki)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Golden Balls Ltd

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-448/11;

— zadevo vrne Splošnemu sodišču Evropske unije v ponovno odločanje o tožbi, ki jo je Intra-Presse vložila na podlagi člena 8(5) Uredbe št. 207/2009; (1)

— pridrži odločitev o stroških.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je izpodbijano sodbo treba razveljaviti iz teh pritožbenih razlogov.

Prvič, Splošno sodišče je kršilo člen 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti pri opredelitvi upoštevne javnosti, presoji stopnje pojmovne podobnosti znamk z dodajanjem pogoja „miselnega procesa prevoda“, „začeti s prevajanjem“ ali „pred prevajanjem“ in s tem, da ni upoštevalo ugleda prejšnje znamke za storitve iz razreda 41. Drugič, Splošno sodišče je kršilo člen 8(5) Uredbe o blagovni znamki, ker ni opravilo celovite presoje in ni preučilo pomembnosti ugleda prejšnje znamke pritožnice in obstoja morebitne zveze.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 24/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Suceava (Romunija) 22. novembra 2013 – Casa Județeană de Pensii Botoșani proti Polixeni Guletsou

(Zadeva C-598/13)

2014/C 24/21

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Suceava

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Casa Județeană de Pensii Botoșani

Tožena stranka: Polixeni Guletsou

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 7(2)(c) Uredbe (EGS) št. 1408/71 (1) razlagati tako, da v okvir njihovega izvajanja spada dvostranski sporazum, sklenjen med državama članicama pred datumom s katerim je začela veljati ta uredba, in s katerim, sta se državi dogovorili, da preneha obveznost dajatev socialnega zavarovanja, ki jih je prva država dolgovala državljanom druge države, ki so imeli status političnih beguncev na ozemlju prve države in so se vrnili na ozemlje druge države, v zameno za plačilo pavšalnega zneska s strani prve države za plačilo pokojnin in za kritje obdobja, za katerega so bili v prvi državi vplačani prispevki za socialno zavarovanje?

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 3).
4.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ko je menilo, da se EIH ni mogla sklicevati na člen 32(2) Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010 v okviru izpodbijanja njene uvrstitve na seznam in da so sankcije proti EIH zagotovile preventivni učinek, ki ne bi mogel biti dosežen s tem, da Bundesbank ne bi več odobravala tretje poti ali dovoljevala takšnih transakcij: — Ob (napačni) predpostavki, da je EIH ravnala nezakonito, je na podlagi člena 32(2) ne bi bilo mogoče uvrstiti na seznam, ker je v vseh pogledih ravnala v skladu z nasveti in navodili Bundesbank in ni vedela ali imela utemeljen razlog za sum, da je ravnala nezakonito. — Naložitev omejevalnih ukrepov EIH ni bila sorazmerna, ker so obstajali sorazmernejši ukrepi, saj bi Svet, če bi menil, da bi bilo treba pregledati nemški regulativni sistem in ga morda spremeniti, lahko predlagal tak pregled nemškim organom, ki bi bili dolžni sodelovati na podlagi dolžnosti lojalnega sodelovanja, ki je Splošno sodišče napačno ni upoštevalo. — Splošno sodišče je prav tako napačno uporabilo pravo in prišlo do ugotovitve, ki ni skladna z dokumenti spisa, ker je ugotovilo, da so bili omejevalni ukrepi sorazmerni, ker se je v primeru EIH za upoštevne transakcije izvedelo naknadno. Prvič, Bundesbank je odobrila tretjo pot, preden je EIH ravnala v skladu z odobritvijo. Drugič, če bi ponoven pregled odobritve transakcij tretje poti s strani Bundesbank pripeljal do spremembe stališča Bundesbank, bi to imelo preventivni učinek za vse prihodnje transakcije.
1.

Ali je treba člene 2(e) in (f), 15, 18, 28 in 29 Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004„o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite“ razlagati tako, da do socialnega in zdravstvenega varstva iz členov 28 in 29 navedene direktive ni upravičena samo oseba, ki ji je neodvisni organ države članice na podlagi prošnje priznal status subsidiarne zaščite, ampak tudi tujec, ki mu je upravni organ države članice izdal dovoljenje za prebivanje na ozemlju te države članice in ki trpi za tako boleznijo, ki povzroča resno nevarnost za njegovo življenje ali telesno celovitost ali resno nevarnost nehumanega ali poniževalnega ravnanja, kadar v njegovi izvorni državi ali v državi, kjer prebiva, ne obstaja nikakršno ustrezno zdravljenje?
SL Uradni list Evropske unije C 9/21

Pritožba, ki jo je Planet A.E., Anonimi Etairia Parochis Symvouleftikon Ypiresion vložila 31. oktobra 2013 zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 9. septembra 2013 v zadevi Planet proti Komisiji, T-489/12

(Zadeva C-564/13 P)

2014/C 9/33

Jezik postopka: grščina

Stranki

Pritožnica: Planet A.E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2013 v zadevi T-489/12 naj se razveljavi.

— Zadeva naj se Splošnemu sodišču vrne v razsojanje.

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da sklep Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2013 v zadevi T-489/12 vsebuje presojo, s katero se kršijo določbe prava Unije, in to presojo s pritožbo izpodbija.

Po mnenju pritožnice je treba izpodbijani sklep razveljaviti, ker se z njim napačno razlaga in uporablja pravo Unije v zvezi z vsebino pravnega interesa, ki se s pravom Unije zahteva za vložitev deklaratorne tožbe, katere predmet je ugotovitev neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti, in v zvezi z vprašanjem, ali je [pravni interes] obstoječ in dejanski.