Keywords

Summary



Keywords

1. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dokazov – Izključitev, razen v primeru izkrivljanja – Razlog za izkrivljenje dokazov

(člena 81(1) ES in 225 ES; Statut Sodišča, člen 51, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, točka (c))

2. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Usklajeno ravnanje – Dokaz kršitve – Dokazno breme

(člen 81(1) ES)

3. Pritožba – Razlogi – Razlog, prvič naveden v okviru pritožbe – Nedopustnost

4. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Obteževalne okoliščine – Ponovna kršitev – Pravna podlaga

(člena 81 ES in 82 ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

5. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Obteževalne okoliščine – Ponovna kršitev – Pojem

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

6. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Obteževalne okoliščine – Ponovna kršitev – Pojem – Kršitev, ugotovljena z odločbo, ki je predmet sodnega nadzora – Vključitev – Odločba, ki je bila pozneje razglašena za nično – Posledice

(člena 233 ES in 242 ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 2)

7. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Diskrecijska pravica, ki jo Komisiji daje člen 15(2) Uredbe št. 17 – Kršitev načela zakonitosti kazni – Neobstoj

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

8. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Odvračilni učinek – Upoštevanje velikosti in celotnih sredstev sankcioniranega podjetja – Upoštevnost

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1(A))

Summary

1. Če pritožnik v okviru pritožbe uveljavlja izkrivljenje dokazov s strani Splošnega sodišča, mora v skladu s členom 225 ES, členom 51, prvi odstavek, Statuta Sodišča in členom 112(1), prvi pododstavek, točka (c), Poslovnika Sodišča natančno opredeliti dokaze, ki naj bi jih to sodišče izkrivilo, in dokazati napake pri presoji, ki naj bi po njegovem mnenju povzročile, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze.

Tako izkrivljanje je podano, če je presoja obstoječih dokazov, ne da bi se uporabili novi, očitno napačna.

V zadevi, ki se nanaša na uporabo člena 81(1) ES, je treba obstoj izkrivljanja dokazov preučiti ob upoštevanju dejstva, da je glede na to, da so poznane tako prepoved udeležbe pri usklajenih ravnanjih in protikonkurenčnih sporazumih kakor sankcije, ki se lahko naložijo kršiteljem, običajno, da srečanja v zvezi s temi ravnanji in sporazumi potekajo tajno, najpogosteje v tretji državi, in da je dokumentacije o tem čim manj. Tudi če Komisija najde dokumente, ki jasno dokazujejo nedovoljeno navezovanje stikov med gospodarskimi subjekti, na primer zapisnik sestanka, gre po navadi le za nepopolna in posamezna dokazila, tako da je treba posamezne podrobnosti pogosto rekonstruirati s sklepanjem. Zato je treba v večini primerov na obstoj ravnanja ali protikonkurenčnega sporazuma sklepati iz številnih naključij in indicev, ki lahko, če se obravnavajo skupaj in če ni drugih doslednih pojasnil, pomenijo dokaz o kršitvi pravil o konkurenci.

(Glej točke 16, 17 in 22.)

2. Stranka ali organ, ki očita kršitev pravil konkurence, mora to dokazati, družba ali podjetniško združenje, ki se brani pred ugotovitvijo kršitve teh pravil, pa dokazuje, da so izpolnjeni pogoji za uporabo pravila, iz katerega izhaja taka obramba, tako da se mora organ nato zateči k drugim dokazom.

Čeprav bi po teh načelih dokazno breme imela bodisi Komisija bodisi podjetje ali zadevno združenje, lahko dejstva, na katera se sklicuje ena stranka, drugo stranko zavežejo k pojasnilu ali utemeljitvi, ker je sicer dopusten zaključek, da je bilo zadoščeno dokaznemu bremenu.

(Glej točki 29 in 30.)

3. Če bi bilo eni stranki dovoljeno, da se pred Sodiščem prvič sklicuje na razloge in trditve, ki jih ni navedla pred Splošnim sodiščem, bi ji bilo torej dopuščeno, da Sodišču, katerega pristojnost glede pritožb je omejena, predloži širši spor, kot je bil predložen Splošnemu sodišču. V okviru pritožbe je pristojnost Sodišča torej omejena na presojo pravnih vprašanj, ki so bila obravnavana na prvi stopnji.

(Glej točko 52.)

4. Člen 15(2) Uredbe št. 17 pooblašča Komisijo, da lahko naloži globe podjetjem ali podjetniškim združenjem zaradi kršitev členov 81 ES in 82 ES. V skladu s to določbo je treba za določitev zneska globe upoštevati trajanje in težo zadevne kršitve. V zvezi s tem vsaka ponovna kršitev spada med dejavnike, ki jih je treba upoštevati pri ugotavljanju teže zadevne kršitve. Torej je člen 15(2) Uredbe št. 17 upoštevna pravna podlaga za upoštevanje ponovitve kršitve pri izračunu globe.

Zato Splošno sodišče s tem, da je potrdilo ugotovitev Komisije, da gre za ponovljeno kršitev podjetja, in to ponovljeno kršitev opredelilo kot obteževalno okoliščino, ni kršilo načela nulla poena sine lege .

(Glej točke od 62 do 65.)

5. To, da ni vnaprej določenega roka za upoštevanje ponovljene kršitve, ne krši načela pravne varnosti. Čeprav niti Uredba št. 17 niti Smernice Komisije o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, ne določajo maksimalnega roka, prek katerega ponovitve kršitve ni mogoče upoštevati, Komisija ne more časovno neomejeno povečati globe zaradi ponovne kršitve.

Komisija lahko v vsakem primeru upošteva indice, ki lahko potrdijo nagnjenost podjetja h kršitvi pravil o konkurenci, tudi na primer čas, ki je pretekel med zadevnimi kršitvami. Poleg tega načelo sorazmernosti zahteva, da se čas, ki je pretekel od prejšnje kršitve pravil o konkurenci do zadevne kršitve, upošteva pri presoji nagnjenosti podjetja h kršenju teh pravil.

Splošno sodišče in po potrebi Sodišče sta torej lahko v okviru sodnega nadzora nad akti Komisije na področju konkurenčnega prava pozvana, da preverita, ali je Komisija upoštevala navedeno načelo, ko je zaradi ponovljene kršitve povečala naloženo globo, in še posebej to, ali je bilo tako povečanje nujno predvsem glede na čas, ki je pretekel od prejšnje kršitve pravil konkurence do zadevne kršitve.

(Glej točke od 66 do 70, 72 in 73.)

6. Za odločbe Komisije velja domneva, da so zakonite, dokler se ne razglasijo za nične ali se ne odpravijo. Poleg tega, kot izrecno določa člen 242 ES, tožbe pred Sodiščem nimajo odložilnega učinka. Torej tudi če je odločba Komisije še vedno predmet sodnega nadzora, ima še naprej vse svoje učinke, razen če Splošno sodišče ali Sodišče odloči drugače.

Zato teza, da vložitev ničnostne tožbe zoper odločbo Komisije s področja konkurence povzroči odložitev uporabe te odločbe med sodnim postopkom, vsaj kar zadeva posledice, ki iz tega izhajajo glede ugotovitve – v naknadni odločbi – morebitne ponovne kršitve, torej ne temelji na nobeni pravni podlagi, ampak je v nasprotju s členom 242 ES.

Poleg tega, če bi bila ta teza sprejeta, bi to druge kršitelje spodbudilo k vlaganju povsem zavlačevalnih tožb, samo zato, da bi se izognili posledicam ponovljene kršitve med trajanjem postopka pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

Ugotovitev, da za to, da Komisija lahko upošteva ponovljeno kršitev, zadošča, da se je podjetje predhodno štelo za krivo za kršitve enake vrste, tudi če je odločba še vedno predmet sodnega nadzora, je torej pravno utemeljena.

Ta ugotovitev ni omajana, če sodišče Evropske unije odločbo, na podlagi katere je bila v naknadni odločbi povečana globa v zvezi z drugo kršitvijo, po sprejetju te naknadne odločbe razglasi za nično. Komisija bi bila namreč v takem primeru na podlagi člena 233 ES zavezana sprejeti ukrepe, ki obsegajo izvršitev sodbe Sodišča, tako da po potrebi spremeni naknadno odločbo, če obsega povečanje globe zaradi ponovljene kršitve.

Ta sistem je v skladu s splošnimi načeli učinkovitega izvajanja sodne oblasti in ekonomičnosti postopka, ker po eni strani zavezuje institucijo, ki je izdala zadevni akt, da sprejme nujne ukrepe za uskladitev s sodbo Sodišča, tudi če zadevno podjetje tega ne zahteva, in po drugi strani onemogoča povsem zavlačevalna pravna sredstva.

(Glej točke od 81 do 89.)

7. Čeprav člen 15(2) Uredbe št. 17 daje Komisiji široko diskrecijsko pravico, njeno izvajanje vseeno omejuje z določitvijo objektivnih ciljev, ki jih je ta dolžna upoštevati. Po eni strani za globo, ki se lahko naloži, na podlagi besedila navedene določbe velja številčno določljiva in absolutna zgornja meja, ki se izračuna za vsako podjetje in vsak primer kršitve posebej, tako da je najvišji znesek globe, ki se lahko naloži danemu podjetju, določljiv vnaprej. Po drugi strani je izvajanje te diskrecijske pravice prav tako omejeno s pravili ravnanja, ki si jih je določila Komisija sama v Obvestilu o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov in Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ. Poleg tega znano in dostopno upravno prakso Komisije v celoti nadzira sodišče Unije, katerega ustaljena in objavljena sodna praksa omogoča opredelitev nedoločenih pojmov, ki bi jih lahko vseboval člen 15(2) Uredbe št. 17. Razumen gospodarski subjekt torej lahko, po potrebi s pomočjo pravnega svetovalca, dovolj natančno predvidi metodo in okvirno višino globe, ki mu grozi za neko ravnanje, in dejstvo, da ta subjekt ne more vnaprej poznati natančne višine globe, ki jo bo Komisija naložila v posameznem primeru, ne predstavlja kršitve načela zakonitosti kazni.

(Glej točko 95.)

8. Pojem odvračanja je eden od vidikov, ki se upoštevajo pri izračunu globe, ki jo je treba naložiti zaradi kršitve pravil o konkurenci. Zveze med velikostjo in celotnimi sredstvi podjetij na eni strani in potrebo po zagotovitvi odvračilnega učinka globe na drugi strani ni mogoče izpodbijati. Zato Komisija pri izračunu zneska globe lahko upošteva med drugim velikost in gospodarsko moč zadevnega podjetja. Tako na primer podjetje zaradi „znatno višjega“ skupnega prometa od drugih udeležencev omejevalnega sporazuma lažje zbere potrebna sredstva za plačilo globe, kar glede na zadosten odvračilni učinek globe upravičuje uporabo množitelja.

Odvračilni faktor, ki ga lahko vključuje izračun globe, naložene podjetju, se določi ob upoštevanju več dejavnikov, in ne le posebnega položaja zadevnega podjetja. Torej ni izključeno, da se faza izračuna, v kateri se uporabi odvračilni faktor, izkaže za upoštevno glede dejavnikov, ki se poleg velikosti in celotnih sredstev zadevnega podjetja upoštevajo pri določitvi tega faktorja.

(Glej točke od 102 do 105 in 109.)