Zadeva T-151/07

Kone Oyj in drugi

proti

Evropski komisiji

„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trg vgradnje in vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic – Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES – Zloraba javnih naročil – Razdelitev trgov – Določitev cen“

Povzetek sodbe

1. Konkurenca – Globe – Smernice o načinu določanja glob – Pravna narava

(Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

2. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Skladnost med zneski, naloženimi več podjetjem

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 1/2003; Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A)

3. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Obveznost upoštevanja dejanskega vpliva na trg – Neobstoj – Odločilna vloga merila, izhajajočega iz narave kršitve

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A)

4. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Uporaba obvestila o ugodni obravnavi – Diskrecijska pravica Komisije

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2); Obvestilo Komisije 2002/C 45/03)

5. Konkurenca – Upravni postopek – Pristojnosti Komisije za izvajanje pregledov – Odločba, ki odreja inšpekcijo – Obveznost obrazložitve – Obseg

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 20(4))

6. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Obvestilo Komisije o nenaložitvi ali znižanju glob v zameno za sodelovanje obdolženih podjetij – Obveznost Komisije

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2); Obvestilo Komisije 2002/C 45/03)

7. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Kršitev načela enakega obravnavanja – Pogoji – Primerljivost položajev

(Uredba št. 1/2003, člen 23(2); Obvestilo Komisije 2002/C 45/03)

8. Konkurenca – Upravni postopek – Spoštovanje pravice do obrambe – Vpogled v spis – Obseg – Zavrnitev posredovanja dokumenta – Posledice – Nujnost razlikovanja med obremenilnimi in razbremenilnimi dokumenti glede dokaznega bremena, ki ga nosi zadevno podjetje

9. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Odnos podjetja med upravnim postopkom

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 1/2003, člena 18(1) in 20(3))

10. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Nenaložitev ali znižanje globe v zameno za sodelovanje obdolženega podjetja – Uporaba obvestila o ugodni obravnavi – Zmanjšanje na podlagi neizpodbijanja zunaj navedenega obvestila

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2); obvestili Komisije 96/C 207/04 in 2002/C 45/03)

11. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Nenaložitev ali znižanje globe v zameno za sodelovanje obdolženega podjetja – Znižanje na podlagi neizpodbijanja dejstev – Pogoji

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2); Obvestilo Komisije 96/C 207/04, naslov D, točka 2)

12. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Odnos podjetja med upravnim postopkom – Nezakonitost znižanj glob, odobrenih podjetjem, ki niso izrecno priznala navedb Komisije v zvezi z dejstvi

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23)

1. Čeprav Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člen[om] 65(5) Pogodbe ESPJ ni mogoče opredeliti kot pravno pravilo, ki bi ga uprava v vsakem primeru morala spoštovati, vseeno določajo pravilo ravnanja, ki kaže na prakso, ki ji je treba slediti in od katere uprava v konkretnem primeru ne more odstopiti brez navedbe razlogov, ki bi bili združljivi z načelom enakega obravnavanja. V zvezi s tem se je Komisija s sprejetjem tovrstnih pravil ravnanja in s tem, da je z njihovo objavo naznanila, da jih bo odslej uporabljala za primere, na katere se nanašajo, sama omejila pri uveljavljanju diskrecijske pravice in od teh pravil ne more odstopiti, ne da bi bilo to, če je to primerno, sankcionirano zaradi kršitve splošnih pravnih načel, kot sta načeli enakega obravnavanja in varstva legitimnih pričakovanj. Poleg tega te smernice na splošno in abstraktno določajo metodologijo, ki si jo je Komisija določila za potrebe določitve višine glob, in posledično podjetjem zagotavljajo pravno varnost.

(Glej točke od 34 do 36.)

2. Tudi če bi morala Komisija, kadar v isti odločbi ugotovi več zelo resnih kršitev, upoštevati sorazmerje med splošnimi izhodiščnimi zneski glob in velikostjo posameznih zadevnih trgov, nič ne kaže na to, da je ta znesek, določen za kartel v državi članici, nesorazmeren v primerjavi s splošnimi izhodiščnimi zneski, določenimi za kartele v drugih državah članicah, ker Komisija izhodiščne zneske določi razumno in dosledno, ne da bi pri tem uporabila natančno matematično formulo, k čemur pa nikakor ni zavezana.

(Glej točki 54 in 55.)

3. Težo kršitev konkurenčnega prava Unije je treba ugotoviti ob upoštevanju velikega števila dejavnikov, kot so okoliščine posameznega primera, njegov kontekst in odvračalni učinek glob, pri čemer ni obveznega in izčrpnega seznama meril, ki jih je obvezno treba upoštevati. V zvezi s tem velikost upoštevnega trga načeloma ni obvezen element, ampak le eden od elementov, upoštevnih za presojo teže kršitve, saj Komisiji med drugim ni treba opredeliti zadevnega trga niti oceniti njegove velikosti, če ima zadevna kršitev protikonkurenčen cilj.

Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člen[om] 65(5) Pogodbe ESPJ namreč ne določajo, da se znesek glob izračuna glede na celotni promet ali promet, ki so ga ustvarila podjetja na zadevnem trgu. Vendar ne nasprotujejo temu, da bi se tak promet zaradi spoštovanja splošnih načel prava Unije, in če okoliščine to zahtevajo, upošteval pri določanju globe.

V tem okviru, ker Komisija splošnega izhodiščnega zneska globe za kršitev, ki se nanaša na državo članico, ni določila s tem, da bi se oprla na velikost zadevnega trga, ampak je svojo odločbo oprla na naravo te kršitve in njen geografski obseg, ugotovitev, da bi moral splošni izhodiščni znesek globe, določen za kartel v tej državi članici, izražati domnevno omejeno velikost zadevnega trga, temelji na napačni premisi in odločba Komisije ne krši načela sorazmernosti.

Enako velja za neupoštevanje vpliva kršitve na trg. Komisija mora namreč v skladu s točko 1 A, prvi odstavek, navedenih smernic pri presoji resnosti kršitve oceniti dejanski vpliv na trg le, če se zdi, da ga je mogoče meriti. Komisija se mora pri presoji tega vpliva opirati na konkurenco, ki bi običajno obstajala, če ne bi bilo kršitve. Vendar kadar Komisija meni, da ni mogoče izmeriti natančnih učinkov kršitve na trg, ne da bi zadevna podjetja dokazala nasprotno, lahko svojo odločbo opre na resnost kršitve ter na njen geografski obseg.

Učinek protikonkurenčnega ravnanja namreč pri presoji teže kršitve ni odločilno merilo. Dejavniki, ki se nanašajo na vidik namere, so lahko pomembnejši od dejavnikov v zvezi z navedenimi učinki, še zlasti kadar gre za kršitve, ki so že same po sebi resne, kot je na primer razdelitev trgov. Tako ima narava kršitve odločilno vlogo zlasti pri opredeljevanju „zelo resnih“ kršitev. V zvezi s tem je iz opisa zelo resnih kršitev v navedenih smernicah razvidno, da so lahko sporazumi ali usklajena ravnanja, katerih namen je zlasti razdelitev trgov, že zaradi svoje narave opredeljeni kot „zelo resni“, ne da bi bilo treba taka ravnanja opredeliti na podlagi posebnega vpliva ali geografskega obsega. Ta ugotovitev je podprta z dejstvom, da čeprav so v opisu resnih kršitev izrecno navedeni vpliv na trg in učinki na širša območja skupnega trga, pa v opisu zelo resnih kršitev, nasprotno, ni navedena nobena zahteva glede dejanskega vpliva na trg niti vpliv na posebno geografsko območje.

V teh okoliščinah kršitve konkurenčnih pravil Unije, ugotovljene v izpodbijani odločbi Komisije, že po naravi spadajo med najresnejše kršitve člena 81 ES, saj so vključevale tajno dogovarjanje med konkurenti o delitvi trgov ali zamrznitvi tržnih deležev z delitvijo projektov prodaje in montaže novih dvigal in/ali tekočih stopnic ter o nekonkuriranju pri vzdrževanju in posodabljanju dvigal in tekočih stopnic. Taki omejevalni sporazumi poleg resnega izkrivljanja konkurence, ki ga povzročajo, ker udeležence sporazumov zavezujejo k upoštevanju ločenih trgov, pogosto razmejenih z državnimi mejami, povzročajo tudi izolacijo teh trgov, kar je v nasprotju z glavnim ciljem Pogodbe o povezovanju trga Skupnosti. Prav tako so tovrstne kršitve, še posebno pri horizontalnih omejevalnih sporazumih, opredeljene za posebej resne ali očitne kršitve.

(Glej točke 32, 46, 47, 56, 61, 62, 64 in od 67 do 69.)

4. Obvestilo o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah je akt, ki je namenjen pojasnitvi – ob spoštovanju hierarhično višjih pravnih aktov – meril, ki jih Komisija namerava uporabiti v okviru izvajanja svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku pri določanju glob, naloženih za kršitev konkurenčnih pravil Unije. Iz tega izhaja samoomejevanje te pravice, ki pa ni nezdružljiva z ohranitvijo znatnega polja proste presoje Komisije.

Tako ima Komisija široko polje proste presoje, kadar presoja, ali dokazi, ki jih predloži podjetje, ki želi, da se zanj uporabijo ugodnosti iz obvestila o ugodni obravnavi, pomenijo znatno dodano vrednost v smislu odstavka 21 navedenega obvestila.

Poleg tega lahko Komisija po ugotovitvi, da dokazi pomenijo znatno dodano vrednost v smislu odstavka 21 obvestila o ugodni obravnavi, po prostem preudarku določi tudi natančno raven znižanja globe, ki naj se prizna zadevnemu podjetju. V prvem pododstavku odstavka 23(b) obvestila o ugodni obravnavi so namreč določeni razredi za znižanje globe za različne kategorije zadevnih podjetij. Sodišče Unije lahko glede na navedeno polje proste presoje razveljavi le očitno prekoračitev tega polja.

Za priznanje imunitete na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi mora podjetje prvo predložiti dokaze, ki po mnenju Komisije lahko omogočijo, da ugotovi kršitev člena 81 ES.

Poleg tega je za priznanje take imunitete pred globami podjetju na podlagi te določbe odločilna kakovost njegovega sodelovanja. Ne zadostuje namreč to, da je tako podjetje predložilo informacije in dokaze, ki so omogočili dejanski pregon kršitve. Čeprav res ni nujno, da predloženi dokazi zadostujejo za dokaz kršitve v celoti ali njenih najmanjših podrobnosti, morajo ti vseeno biti tako zadostni in natančni ter imeti tako dokazno vrednost, da lahko Komisija ugotovi kršitev člena 81 ES.

V zvezi s tem izjave, ki so jih vodje zadevnega podjetja pripravili po spominu, glede katerih ni mogoče izključiti, da vsebujejo netočnosti, in enostranske izjave ne morejo zadostovati za ugotovitev kršitve, če niso podprte z natančnimi in skladnimi listinskimi dokazi. Nujno je namreč, da se Komisija v svoji odločbi sklicuje na pravilne in dosledne dokaze, da bi utemeljila trdno prepričanost, da je bila storjena kršitev.

V teh okoliščinah Komisija ne prekorači očitno svojega polja proste presoje, če podjetju, ki predloži dokaze z omejeno dokazno vrednostjo, ki niso iz obdobja kršitve in del katerih ni datiran, zavrne imuniteto pred globo. Okoliščina, da je to podjetje dobilo to imuniteto za kršitev iste vrste, storjeno v drugih državah članicah, v zvezi s tem ni upoštevna, ker sta bili narava in natančnost predloženih informacij v vsakem primeru različni.

Komisija prav tako ne prekorači očitno polja proste presoje, ki ga ima pri presoji sodelovanja podjetja zaradi zmanjšanja zneska naložene globe, če meni, da dokazi, ki niso iz obdobja kršitve, ki zanikajo protikonkurenčni namen kartela in ki so dvoumni, niso dovolj natančni, da bi jim lahko pripisala znatno dodano vrednost v smislu odstavka 21 navedenega obvestila o ugodni obravnavi. Namreč, kadar podjetje, ki v okviru svoje vloge za ugodno obravnavo Komisiji ne predloži dokazov iz zadevnega obdobja, zadnjenavedeno obvesti o nekaterih dejstvih, s katerimi ni bila predhodno seznanjena, za ta dejstva ni mogoče šteti, da bistveno okrepijo zmožnost Komisije, da dokaže kartel, razen če zadevno podjetje te informacije poveže z obstojem navedenega kartela, saj mora prispevek podjetja dejansko okrepiti zmožnost Komisije, da dokaže kršitev. Tako mora vsako znižanje globe, ki jo naloži Komisija, izražati dejanski prispevek podjetja k dokazovanju kršitve s strani Komisije.

(Glej točke 80, 81, 83, 84, 91, 94, od 97 do 99, 100, 102, 103, 108, od 111 do 113, od 117 do 119, od 122 do 124, 162, 165, 169, od 174 do 176 in 179.)

5. Komisija mora v svojih sklepih o izvedbi preiskave jasno navesti domneve, ki jih namerava preveriti. Vendar ni nujno, da sklep o preiskavi vsebuje natančno razmejitev zadevnega trga, točno pravno opredelitev domnevnih kršitev in navedbo obdobja, v katerem naj bi bile te kršitve storjene.

(Glej točko 116.)

6. Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah ustvarja upravičena pričakovanja, na katera se opirajo podjetja, ki želijo Komisijo obvestiti o obstoju omejevalnega sporazuma. Glede na legitimna pričakovanja, ki so jih podjetja, ki želijo sodelovati s Komisijo lahko razbrala iz tega obvestila, je Komisija dolžna slediti obvestilu, kadar v okviru določitve zneska globe, naložene podjetju, presoja njegovo sodelovanje. V zvezi s tem gospodarski subjekt načeloma legitimnega pričakovanja, da bo odobrena imuniteta pred globami, ne more opreti zgolj na molk Komisije.

(Glej točke 127, 130 in 186.)

7. Komisija pri presoji sodelovanja, ki ga ponudijo članice kartela, ne sme kršiti načela enakega obravnavanja. Ne gre za kršitev navedenega načela, saj položaja nista primerljiva, če Komisija na eni strani dodeli imuniteto pred globo podjetju, katerega informacije so omogočile uvedbo prvih preiskav, in jo na drugi strani zavrne drugemu podjetju, ki je informacije predložilo za tem, ko je Komisija opravila te prve preiskave.

(Glej točke 135, 137, 138 in 140.)

8. Upoštevanje pravice do obrambe v vseh postopkih, ki lahko pripeljejo do kazni, zlasti glob ali denarnih kazni, je temeljno načelo prava Unije, ki ga je treba upoštevati tudi, če gre za postopek upravne narave.

Namen vpogleda v spis je naslovnikom obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah zlasti omogočiti, da se seznanijo z dokazi iz spisa Komisije in da lahko na njihovi podlagi učinkovito izrazijo stališče o sklepih, do katerih je prišla Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Vpogled v spis tako spada med procesna jamstva, katerih namen je zagotoviti varstvo pravice do obrambe in zlasti učinkovito izvajanje pravice do izjave.

Komisija mora torej podjetjem, vključenim v postopek na podlagi člena 81(1) ES, omogočiti dostop do vseh obremenilnih ali razbremenilnih dokumentov, ki jih je zbrala med preiskavo, razen do poslovnih skrivnosti drugih podjetij, internih dokumentov institucije in drugih zaupnih informacij.

Poleg tega neposredovanje obremenilnega dokumenta pomeni kršitev pravice do obrambe le, če zadevno podjetje dokaže, da se je Komisija opirala na ta dokument za utemeljitev svojega očitka glede obstoja kršitve in da bi bilo ta očitek mogoče dokazati le s sklicevanjem na ta dokument.

V zvezi s tem, da po drugi strani razbremenilni dokument ni bil poslan, mora zadevno podjetje dokazati le, da je lahko njegovo nerazkritje vplivalo na potek postopka in na vsebino odločbe Komisije v njegovo škodo. Dovolj je, če podjetje dokaže, da bi lahko navedene razbremenilne listine uporabilo pri svoji obrambi, in sicer da bi, če bi se nanje lahko oprlo v upravnem postopku, lahko uveljavljalo dokaze, ki ne bi bili skladni z zaključki, do katerih je prišla Komisija, in bi lahko tako na kakršen koli način vplivali na njeno presojo v poznejši odločbi, najmanj glede teže in trajanja njemu očitanega ravnanja, ter s tem na višino globe.

(Glej točke od 143 do 147 in 151.)

9. Pri določitvi višine globe, ki jo je treba naložiti zaradi kršitve konkurenčnega prava Unije, je zmanjšanje globe zaradi sodelovanja v upravnem postopku upravičeno le, kadar ravnanje zadevnega podjetja Komisiji omogoča, da lažje ugotovi obstoj kršitve in jo glede na okoliščine primera odpravi. Poleg tega je mogoče šteti, da je podjetje, ki izrecno izjavi, da ne izpodbija navedb v zvezi z dejstvi, s katerimi je Komisija utemeljila svoje očitke, pripomoglo k poenostavitvi naloge Komisije, da ugotovi in kaznuje kršitve pravil Unije o konkurenci.

Poleg tega so podjetja v skladu s členom 18(1) in členom 20(3) Uredbe št. 1/2003 dolžna odgovoriti na zahteve za informacije in se podrediti preiskavam. Vendar sodelovanje pri preiskavi, ki ne presega obveznosti, ki jih imajo podjetja na podlagi teh določb, ne upravičuje znižanja globe.

Poleg tega za domnevno prilagodljivost podjetja v zvezi z zahtevami za zaupno obravnavo informacij, ki jih predloži Komisiji, ni mogoče šteti, da olajša nalogo Komisije. V zvezi s tem razumne zahteve za zaupnost ne ovirajo preiskave in naloga zadevnega podjetja je vsekakor, da zaprosi za zaupno obravnavo podatkov, ki po njenem mnenju ne bi smeli biti razkriti tretjim osebam.

Torej sodelovanje v takih mejah ni moglo vzbuditi nikakršnega legitimnega pričakovanja glede znižanja zneska globe.

(Glej točki 204 in 222.)

10. Pravica uveljavljanja varstva legitimnega pričakovanja se razširi na vsakega posameznika, ki je v položaju, v katerem mu je uprava Unije s tem, da mu je dala natančna zagotovila, vzbudila legitimna pričakovanja. Na kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj pa se ne more sklicevati oseba, ki ji uprava ni dala natančnih zagotovil. Taka zagotovila so natančne, brezpogojne in skladne informacije iz pooblaščenih in zanesljivih virov.

V okviru določitve zneska globe za kršitev pravil konkurence Unije, objava – v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah – da Komisija namerava odobriti znižanje zneska globe zunaj obvestila o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah, ne more pomeniti natančnega zagotovila glede obsega ali stopnje znižanja, ki bi bilo, kjer je to ustrezno, odobreno zadevnim podjetjem. Zato taka trditev nikakor ne bi mogla vzbuditi kakršnega koli legitimnega pričakovanja v zvezi s tem.

Tudi prejšnja praksa odločanja Komisije ne more vzbuditi legitimnega pričakovanja glede ravni znižanja globe zadevnih podjetij.

Vsekakor gospodarski subjekti ne morejo legitimno pričakovati, da bo obstoječi položaj ostal nespremenjen, saj ga lahko institucije spremenijo v okviru svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku. Tako učinkovita uporaba pravil o konkurenci Unije zahteva, da sme Komisija kadarkoli prilagoditi raven glob potrebam te politike.

(Glej točke od 206 do 208, 210 in 212.)

11. Podjetje mora, da bi se mu znižala globa zaradi neizpodbijanja dejstev v skladu s točko D(2), druga alinea, Obvestila o nenalaganju ali zniževanju glob v primeru kartelov, potem ko se je seznanilo z obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah, Komisijo izrecno obvestiti, da ne namerava izpodbijati njihove resničnosti. V zvezi s tem za splošno izjavo, v skladu s katero zadevno podjetje ne izpodbija, da je tajno dogovarjanje v obsegu, v katerem je podprto z dejstvi iz spisa Komisije, zadevalo enotno in trajno kršitev, ni mogoče šteti, da olajša nalogo Komisije, ki mora ugotoviti in kaznovati kršitve pravil Unije o konkurenci. Enako velja, če je neizpodbijanje dejstev povsem formalno in dvoumno ter nima nikakršnega pozitivnega učinka na dokazovanje dejstev, pri čemer zadevno podjetje le opisuje svoje sodelovanje, bodisi povsem hipotetično bodisi tako, da zmanjšuje protikonkurenčne učinke dogovorov, ki pomenijo kršitev.

(Glej točke 227, 230 in 231.)

12. Komisija pri določitvi zneska globe za kršitev pravil Unije o konkurenci v okviru presoje sodelovanja, ki ga ponudijo članice kartela, ne sme kršiti načela enakega obravnavanja. Vendar mora biti spoštovanje načela enakega obravnavanja usklajeno s spoštovanjem načela zakonitosti, po katerem se nihče ne more v svojo korist sklicevati na nezakonitost, ki je bila storjena v korist drugega.

V zvezi s tem je mogoče šteti, da je podjetje, ki izrecno izjavi, da ne izpodbija navedb v zvezi z dejstvi, s katerimi je Komisija utemeljila svoje očitke, pripomoglo k poenostavitvi naloge Komisije, da ugotovi in kaznuje kršitve pravil Unije o konkurenci. Komisija ima v svojih odločbah, s katerimi ugotovi kršitev teh pravil, pravico meniti, da tako ravnanje pomeni priznanje navedb v zvezi z dejstvi in torej dokazuje utemeljenost zadevnih navedb. Zato lahko tako ravnanje upraviči znižanje zneska globe.

To ne velja, kadar podjetje v svojem odgovoru izpodbija bistvene točke teh navedb. Podjetje namreč s takim odnosom med upravnim postopkom ne pripomore k poenostavitvi naloge Komisije.

(Glej točki 234 in 235.)

SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (osmi senat)

z dne 13. julija 2011( )

„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trg montaže ter vzdrževanja dvigal in tekočih stopnic – Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES – Manipulacije pri razpisih – Razdelitev trgov – Določanje cen“

V zadevi T‑151/07,

Kone Oyj s sedežem v Helsinkih (Finska),

Kone GmbH s sedežem v Hannovru (Nemčija),

Kone BV s sedežem v Voorburgu (Nizozemska),

ki jih zastopajo T. Vinje, solicitor, D. Paemen, J. Schindler, B. Nijs, A. Tomtsis, odvetniki, J. Flynn, QC, in D. Scannell, barrister,

tožeče stranke,

proti

Evropski komisiji, ki jo zastopata É. Gippini Fournier in R. Sauer, zastopnika,

tožena stranka,

zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 512 final z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] (zadeva COMP/E-1/38.823 – Dvigala in tekoče stopnice) ali, podredno, predloga za znižanje glob, ki so bile naložene tožečim strankam,

SPLOŠNO SODIŠČE (osmi senat),

v sestavi M. E. Martins Ribeiro (poročevalka) predsednica, N. Wahl in A. Dittrich, sodnika,

sodna tajnica: K. Andová, administratorka,

na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 16. oktobra 2009

izreka naslednjo

Sodbo

1 Predmet te zadeve je predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007) 512 final z dne 21. februarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/E-1/38.823 – Dvigala in tekoče stopnice) (v nadaljevanju: izpodbijana odločba), katere povzetek je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije z dne 26. marca 2008 (UL C 75, str. 19), ali, podredno, predlog za znižanje glob, ki so bile naložene tožečim strankam.

2 Komisija Evropskih skupnosti je v izpodbijani odločbi menila, da so spodaj navedene družbe kršile člen 81 ES:

– Kone Belgium SA, Kone GmbH (v nadaljevanju: Kone Nemčija), Kone Luxembourg Sàrl, Kone BV Liften en Roltrappen (v nadaljevanju: Kone Nizozemska) in Kone Oyj (v nadaljevanju: KC) (v nadaljevanju za vse skupaj ali vsako posebej: Kone);

– Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG (v nadaljevanju: Otis Nemčija), General Technic-Otis Sàrl, General Technic Sàrl, Otis BV (v nadaljevanju: Otis Nizozemska), Otis Elevator Company (v nadaljevanju: OEC) in United Technologies Corporation (v nadaljevanju: UTC) (v nadaljevanju za vse skupaj ali vsako posebej: Otis);

– Schindler SA, Schindler Deutschland Holding GmbH (v nadaljevanju: Schindler Nemčija), Schindler Sàrl, Schindler Liften BV (v nadaljevanju: Schindler Nizozemska) in Schindler Holding Ltd (v nadaljevanju: Schindler Holding) (v nadaljevanju za vse skupaj ali vsako posebej: Schindler);

– ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH (v nadaljevanju: TKA), ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH (v nadaljevanju: TKF), ThyssenKrupp Elevator AG (v nadaljevanju: TKE), ThyssenKrupp AG (v nadaljevanju: TKAG), ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl in ThyssenKrupp Liften BV (v nadaljevanju: TKL) (v nadaljevanju za vse skupaj ali vsako posebej: ThyssenKrupp) ter

– Mitsubishi Elevator Europe BV (v nadaljevanju: MEE).

3 Družba KC, ena od tožečih strank v tej zadevi, je svetovno podjetje za vzdrževanje in mehansko konstrukcijo s sedežem na Finskem, ki prodaja, izdeluje, montira in posodablja dvigala, tekoče stopnice in avtomatska vrata za stavbe. Družba KC je dejavna na področju tekočih stopnic in dvigal, deluje pa prek nacionalnih hčerinskih družb. To sta zlasti družbi Kone Nemčija v Nemčiji in Kone Nizozemska na Nizozemskem (točke 15, 18 in 20 obrazložitve izpodbijane odločbe).

Upravni postopek

Preiskava Komisije

4 Komisija je poleti leta 2003 prejela informacije o morebitnem obstoju kartela štirih glavnih evropskih proizvajalcev dvigal in tekočih stopnic, ki poslujejo v Uniji, in sicer družb Kone, Otis, Schindler in ThyssenKrupp (točki 3 in 91 obrazložitve izpodbijane odločbe).

Nemčija

5 Komisija je 28. januarja 2004 in marca 2004 začela preiskave na podlagi člena 14(3) Uredbe Sveta št. 17 z dne 6. februarja 1962, Prva uredba o izvajanju členov [81 ES] in [82 ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 3), zlasti v prostorih hčerinskih družb družb Otis in ThyssenKrupp v Nemčiji (točki 104 in 106 obrazložitve izpodbijane odločbe).

6 Družba Kone je vlogo na podlagi Obvestila Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 155, v nadaljevanju: obvestilo o ugodni obravnavi iz leta 2002), ki jo je vložila 2. februarja 2004 v zvezi z Belgijo, 12. in 18. februarja 2004 dopolnila s podatki v zvezi z Nemčijo. Tudi družba Otis je med marcem 2004 in februarjem 2005 vlogo v zvezi z Belgijo dopolnila s podatki v zvezi z Nemčijo. Družba Schindler je 25. novembra 2004 na podlagi zadevnega obvestila vložila vlogo, ki je vsebovala informacije v zvezi z Nemčijo, ter jo dopolnila med decembrom 2004 in februarjem 2005. Nazadnje je decembra 2005 prav tako na podlagi tega obvestila vlogo v zvezi z Nemčijo pri Komisiji vložila še družba ThyssenKrupp (točke 105, 107, 112 in 114 obrazložitve izpodbijane odločbe).

7 Komisija je med septembrom in novembrom 2004 na podlagi člena 18 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 [ES] in 82 [ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205) poslala še zahteve po informacijah podjetjem, ki so sodelovala pri kršitvi v Nemčiji, več strankam v tej državi članici in združenjem VDMA, VFA in VMA (točke 110, 111 in 113 obrazložitve izpodbijane odločbe).

Nizozemska

8 Družba Otis je marca 2004 vložila vlogo na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 v zvezi z Nizozemsko, ki jo je pozneje še dopolnila. Aprila 2004 je vlogo na podlagi tega obvestila vložila še družba ThyssenKrupp in jo v nadaljevanju prav tako večkrat dopolnila. Vlogo z dne 2. februarja 2004 v zvezi z Belgijo je 19. julija 2004 dopolnila še družba Kone, in sicer z informacijami v zvezi z Nizozemsko (točke 127, 129 in 130 obrazložitve izpodbijane odločbe).

9 Družbi Otis je bila 27. julija 2004 na podlagi odstavka 8(a) zadevnega obvestila odobrena pogojna imuniteta (točka 131 obrazložitve izpodbijane odločbe).

10 Komisija je 28. aprila 2004 na podlagi člena 14(3) Uredbe št. 17 začela preiskave zlasti v prostorih hčerinskih družb družb Kone, Schindler, ThyssenKrupp in MEE na Nizozemskem ter v prostorih združenja Boschduin (točka 128 obrazložitve izpodbijane odločbe).

11 Septembra 2004 je na podlagi člena 18 Uredbe št. 1/2003 poslala še zahteve po informacijah podjetjem, ki so sodelovala pri kršitvi na Nizozemskem, več strankam v tej državi članici ter združenjema VLR in Boschduin (točki 133 in 134 obrazložitve izpodbijane odločbe).

Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah

12 Komisija je 7. oktobra 2005 sprejela obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga je naslovila zlasti na družbe, navedene v točki 2 zgoraj. Vse naslovnice zadevnega obvestila so v odgovor na očitke Komisije predložile pisne pripombe (točki 135 in 137 obrazložitve izpodbijane odločbe).

13 Zaslišanja ni bilo, saj nobena naslovnica obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah tega ni zahtevala (točka 138 obrazložitve izpodbijane odločbe).

Izpodbijana odločba

14 Komisija je 21. februarja 2007 sprejela izpodbijano odločbo, v kateri je ugotovila, da so družbe, naslovnice te odločbe, sodelovale pri štirih enotnih, kompleksnih in trajnih kršitvah člena 81(1) ES v štirih državah članicah, in sicer tako, da so si razdelile trge z dogovarjanjem ali usklajevanjem glede dodelitve razpisov in pogodb, povezanih s prodajo, z montažo, vzdrževanjem ter s posodabljanjem dvigal in tekočih stopnic (točka 2 obrazložitve izpodbijane odločbe).

15 Komisija je glede naslovnic izpodbijane odločbe menila, da so za kršitve člena 81 ES, ki so jih storile hčerinske družbe zadevnih podjetij v Belgiji, Nemčiji, Luksemburgu in na Nizozemskem, solidarno odgovorne tudi njihove matične družbe, ker so v času kršitve lahko odločilno vplivale na poslovno politiko hčerinskih družb in je mogoče domnevati, da so to možnost tudi izkoristile (točke 608, 615, 622, 627 in od 634 do 641 obrazložitve izpodbijane odločbe). Glede matičnih družb družbe MEE je bilo odločeno, da niso solidarno odgovorne za ravnanje svoje hčerinske družbe, ker ni bilo mogoče dokazati, da so odločilno vplivale na njeno ravnanje (točka 643 obrazložitve izpodbijane odločbe).

16 Komisija je pri določanju zneskov glob v izpodbijani odločbi uporabila metodo iz Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člen[om] 65(5) [PJ] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 171, v nadaljevanju: smernice iz leta 1998). Preučila je še, ali in v kolikšni meri zadevna podjetja izpolnjujejo zahteve, določene v obvestilu o ugodni obravnavi iz leta 2002.

17 Komisija je zadevne kršitve na podlagi njihove narave in dejstva, da je vsaka od njih zajemala celotno ozemlje posamezne države članice (Belgije, Nemčije, Luksemburga oziroma Nizozemske), opredelila za „zelo resne“, čeprav njihovega dejanskega vpliva ni bilo mogoče izmeriti (točka 671 obrazložitve izpodbijane odločbe).

18 Komisija je zadevna podjetja v posameznih državah članicah – da bi upoštevala njihovo dejansko gospodarsko zmožnost, da povzročijo večjo škodo konkurenci – razdelila v več kategorij, in sicer glede na promet, ki so ga imela na trgu dvigal in/ali tekočih stopnic, vključno s storitvami vzdrževanja in posodabljanja, če je bilo to primerno (točki 672 in 673 obrazložitve izpodbijane odločbe).

19 Kar zadeva kartel v Nemčiji, so bile družbe Kone, Otis in ThyssenKrupp uvrščene v prvo kategorijo z izhodiščnim zneskom globe 70.000.000 EUR. Družba Schindler je bila uvrščena v drugo kategorijo z izhodiščnim zneskom globe 17.000.000 EUR (točke od 676 do 679 obrazložitve izpodbijane odločbe). Izhodiščni znesek globe, določen za družbo Otis, je bil pomnožen z 1,7, izhodiščni znesek globe za družbo ThyssenKrupp z 2, da so se upoštevali njuna velikost in njuni celotni viri; tako sta bila izhodiščna zneska njunih glob 119.000.000 EUR oziroma 140.000.000 EUR (točki 690 in 691 obrazložitve izpodbijane odločbe). Ker je kršitev, ki so jo storile družbe Kone, Otis in ThyssenKrupp, trajala osem let in štiri mesece (od 1. avgusta 1995 do 5. decembra 2003), je Komisija zadevnim podjetjem izhodiščni znesek glob povišala za 80 %. Ker je kršitev, ki jo je storila družba Schindler, trajala pet let in štiri mesece (od 1. avgusta 1995 do 6. decembra 2000), je Komisija zadevnemu podjetju izhodiščni znesek globe povišala za 50 %. Tako je bil osnovni znesek globe družbe Kone povišan na 126.000.000 EUR, družbe Otis na 214.200.000 EUR, družbe Schindler na 25.500.000 EUR in družbe ThyssenKrupp na 252.000.000 EUR (točki 693 in 696 obrazložitve izpodbijane odločbe). Komisija je menila, da je družba ThyssenKrupp ponovila kršitev, zato je na podlagi te oteževalne okoliščine znesek njene globe povišala za 50 % (točke od 697 do 707 obrazložitve izpodbijane odločbe). Zadevnim podjetjem ni bila priznana nobena olajševalna okoliščina (točke od 727 do 729, 735, 736, od 742 do 744, 749, 750 in od 753 do 755 obrazložitve izpodbijane odločbe). Družbi Kone je bilo po eni strani priznano največje, 50-odstotno znižanje globe iz odstavka 23(b), prvi pododstavek, prva alinea, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, po drugi strani pa še enoodstotno znižanje globe, ker ni izpodbijala dejstev. Družbi Otis je bilo po eni strani priznano 25-odstotno znižanje globe v razredu, določenem v odstavku 23(b), prvi pododstavek, druga alinea, zadevnega obvestila, po drugi strani pa še enoodstotno znižanje globe, ker ni izpodbijala dejstev. Družbi Schindler je bilo po eni strani priznano 15‑odstotno znižanje globe v razredu, določenem v odstavku 23(b), prvi pododstavek, tretja alinea, zadevnega obvestila, po drugi strani pa še enoodstotno znižanje globe, ker ni izpodbijala dejstev. Družbi ThyssenKrupp je bilo priznano enoodstotno znižanje globe, ker ni izpodbijala dejstev (točke od 778 do 813 obrazložitve izpodbijane odločbe).

20 Kar zadeva kartel na Nizozemskem, je bila družba Kone uvrščena v prvo kategorijo z izhodiščnim zneskom globe 55.000.000 EUR. Družba Otis je bila uvrščena v drugo kategorijo z izhodiščnim zneskom globe 41.000.000 EUR. Družba Schindler je bila uvrščena v tretjo kategorijo z izhodiščnim zneskom globe 24.500.000 EUR. Družbi ThyssenKrupp in MEE sta bili uvrščeni v četrto kategorijo z izhodiščnim zneskom globe 8.500.000 EUR (točki 684 in 685 obrazložitve izpodbijane odločbe). Izhodiščni znesek globe, določen za družbo Otis, je bil pomnožen z 1,7, izhodiščni znesek globe za družbo ThyssenKrupp pa z 2, da so se upoštevali njuna velikost in njuni celotni viri; tako sta bila izhodiščna zneska njunih glob 69.700.000 EUR oziroma 17.000.000 EUR (točki 690 in 691 obrazložitve izpodbijane odločbe). Ker je kršitev, ki sta jo storili družbi Otis in ThyssenKrupp, trajala pet let in deset mesecev (od 15. aprila 1998 do 5. marca 2004), je Komisija zadevnima podjetjema izhodiščni znesek globe povišala za 55 %. Ker je kršitev, ki sta jo storili družbi Kone in Schindler, trajala štiri leta in devet mesecev (od 1. junija 1999 do 5. marca 2004), je Komisija zadevnima podjetjema izhodiščni znesek globe povišala za 45 %. Ker je kršitev, ki jo je storila družba MEE, trajala štiri leta in en mesec (od 11. januarja 2000 do 5. marca 2004), je Komisija zadevnemu podjetju izhodiščni znesek globe povišala za 40 %. Tako je bil osnovni znesek globe družbe Kone povišan na 79.750.000 EUR, družbe Otis na 108.035.000 EUR, družbe Schindler na 35.525.000 EUR, družbe ThyssenKrupp na 26.350.000 EUR in družbe MEE na 11.900.000 EUR (točki 695 in 696 obrazložitve izpodbijane odločbe). Komisija je menila, da je družba ThyssenKrupp ponovila kršitev, zato je na podlagi te oteževalne okoliščine znesek njene globe povišala za 50 % (točke 697, 698 in od 715 do 720 obrazložitve izpodbijane odločbe). Zadevnim podjetjem ni bila priznana nobena olajševalna okoliščina (točke od 724 do 726, 731, 732, 737, od 739 do 741, od 745 do 748 in od 751 do 755 obrazložitve izpodbijane odločbe). Družbi Otis je bila na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 priznana popolna imuniteta pred globami. Družbi ThyssenKrupp je bilo po eni strani priznano 40-odstotno znižanje globe v razredu, določenem v odstavku 23(b), prvi pododstavek, prva alinea, zadevnega obvestila, po drugi strani pa še enoodstotno znižanje globe, ker ni izpodbijala dejstev. Družbama Schindler in MEE je bilo priznano enoodstotno znižanje globe, ker nista izpodbijali dejstev (točke od 836 do 855 obrazložitve izpodbijane odločbe).

21 Izrek izpodbijane odločbe se glasi:

„Člen 1

[…]

2. V Nemčiji so spodaj navedena podjetja kršila člen 81 [ES], ker so se v navedenih obdobjih na podlagi sporazumov in usklajenih ravnanj na nacionalni ravni v zvezi z dvigali in tekočimi stopnicami redno in kolektivno dogovarjala o delitvi trgov, javnih in zasebnih razpisov ter drugih pogodb v skladu s predhodno dogovorjenimi deleži za prodajo in montažo:

– Kone: [KC] in [Kone Nemčija]: od 1. avgusta 1995 do 5. decembra 2003;

– Otis: [UTC], [OEC] in [Otis Nemčija]: od 1. avgusta 1995 do 5. decembra 2003;

– Schindler: Schindler Holding […] in [Schindler Nemčija]: od 1. avgusta 1995 do 6. decembra 2000 ter

– ThyssenKrupp: [TKAG], [TKE], [TKA] in [TKF]: od 1. avgusta 1995 do 5. decembra 2003.

[…]

4. Na Nizozemskem so spodaj navedena podjetja kršila člen 81 [ES], ker so se v navedenih obdobjih na podlagi sporazumov in usklajenih ravnanj na nacionalni ravni v zvezi z dvigali in tekočimi stopnicami redno in kolektivno dogovarjala o delitvi trgov, javnih in zasebnih razpisov ter drugih pogodb v skladu s predhodno dogovorjenimi deleži za prodajo in montažo ter si hkrati niso konkurirala pri pogodbah o vzdrževanju in posodabljanju:

– Kone: [KC] in [Kone Nizozemska]: od 1. junija 1999 do 5. marca 2004;

– Otis: [UTC], [OEC] in [Otis Nizozemska]: od 15. aprila 1998 do 5. marca 2004;

– Schindler: Schindler Holding […] in [Schindler Nizozemska]: od 1. junija 1999 do 5. marca 2004;

– ThyssenKrupp: [TKAG] in [TKL]: od 15. aprila 1998 do 5. marca 2004 ter

– [MEE]: od 11. januarja 2000 do 5. marca 2004.

Člen 2

[…]

2. Za kršitve v Nemčiji, navedene v členu 1(2), se naložijo te globe:

– Kone: [KC] in [Kone Nemčija], solidarno: 62.370.000 EUR;

– Otis: [UTC], [OEC] in [Otis Nemčija], solidarno: 159.043.500 EUR;

– Schindler: Schindler Holding […] in [Schindler Nemčija], solidarno: 21.458.250 EUR ter

– ThyssenKrupp: [TKAG], [TKE], [TKA] in [TKF], solidarno: 374.220.000 EUR.

[…]

4. Za kršitve na Nizozemskem, navedene v členu 1(4), se podjetjem naložijo te globe:

– Kone: [KC] in [Kone Nizozemska], solidarno: 79.750.000 EUR;

– Otis: [UTC], [OEC] in [Otis Nizozemska], solidarno: 0 EUR;

– Schindler: Schindler Holding […] in [Schindler Nizozemska], solidarno: 35.169.750 EUR;

– ThyssenKrupp: [TKAG] in [TKL], solidarno: 23.477.850 EUR ter

– [MEE]: 1.841.400 EUR.

[…]“

Postopek in predlogi strank

22 Tožeče stranke, in sicer družbe KC, Kone Nemčija in Kone Nizozemska, so 8. maja 2007 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložile to tožbo.

23 Splošno sodišče (osmi senat) je na podlagi poročila sodnika poročevalca odločilo začeti ustni postopek in je v okviru ukrepov procesnega vodstva, določenih v členu 64 Poslovnika Splošnega sodišča, tožečim strankam postavilo pisno vprašanje, od strank pa zahtevalo, naj predložijo dokumente. Tožeče stranke na vprašanje Splošnega sodišča niso odgovorile v predpisanem roku. Vendar so nanj odgovorile z dopisom z dne 10. septembra 2009. Tožeče stranke so z navedenim dopisom in dopisom z dne 28. septembra 2009 poudarile zaupnost nekaterih podatkov in zahtevale, naj se navedeni podatki izpustijo iz objav Splošnega sodišča. Stranke so na zahtevo po predložitvi dokumentov odgovorile v predpisanem roku.

24 Stranke so ustno podale stališča in odgovorile na ustna vprašanja, ki jim jih je na obravnavi 16. oktobra 2009 postavilo Splošno sodišče.

25 Splošno sodišče je s sklepom z dne 14. oktobra 2009 Komisiji v skladu s členom 65(b), členom 66(1) in členom 67(3), drugi pododstavek, Poslovnika odredilo, naj predloži dokumente, za katere je navedla, da so zaupni. Komisija je tej zahtevi ugodila v predpisanem roku. Ker je Splošno sodišče menilo, da navedeni dokumenti niso nujni za rešitev spora, so bili ti vrnjeni Komisiji, ne da bi bili poslani tožečim strankam, ustni postopek pa je bil končan.

26 Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

– razglasi ničnost člena 2(2) izpodbijane odločbe v delu, v katerem je družbama KC in Kone Nemčija naložena globa, in ne naloži globe ali jo določi v nižjem znesku od zneska, določenega v izpodbijani odločbi;

– razglasi ničnost člena 2(4) izpodbijane odločbe v delu, v katerem je družbama KC in Kone Nizozemska naložena globa, in določbi globo v nižjem znesku od zneska, določenega v izpodbijani odločbi;

– Komisiji naloži plačilo stroškov.

27 Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:

– tožbo zavrne;

– tožečim strankam naloži plačilo stroškov.

Pravo

28 Tožeče stranke izpodbijajo, po eni strani, zakonitost člena 2(2) izpodbijane odločbe, s katerim so zadevnim podjetjem naložene globe za kršitve, storjene v Nemčiji, in, po drugi strani, zakonitost člena 2(4) izpodbijane odločbe, s katerim so zadevnim podjetjem naložene globe za kršitve, storjene na Nizozemskem.

29 V zvezi s tem tožeče stranke navajajo tri tožbene razloge. Prvi tožbeni razlog je kršitev smernic iz leta 1998 in načela sorazmernosti pri določitvi izhodiščnega zneska glob. Drugi tožbeni razlog je kršitev obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 ter kršitev načel varstva legitimnih pričakovanj, enakega obravnavanja in pravice do obrambe. Tretji tožbeni razlog je kršitev načel varstva legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja pri določitvi zneska znižanja glob, odobrenega za sodelovanje zunaj okvira obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002.

Tožbeni razlog kršitve smernic iz leta 1998 in načela sorazmernosti pri določitvi izhodiščnega zneska glob

30 Tožeče stranke trdijo, da je Komisija pri določitvi izhodiščnih zneskov glob, naloženih za kršitve v Nemčiji in na Nizozemskem, napačno uporabila smernice iz leta 1998 in kršila načelo sorazmernosti.

31 V uvodu je treba opozoriti, da ima Komisija na podlagi ustaljene sodne prakse pri izbiri metode izračuna globe široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku. Ta metoda, ki jo določajo smernice iz leta 1998, Komisiji omogoča veliko fleksibilnost pri izvajanju pooblastila za odločanje po prostem preudarku v skladu z določbami člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 3. septembra 2009 v združenih zadevah Papierfabrik August Koehler in drugi proti Komisiji, C‑322/07 P, C‑327/07 P in C‑338/07 P, ZOdl., str. I-7191, točka 112 in navedena sodna praksa).

32 Težo kršitev konkurenčnega prava Unije je treba ugotoviti ob upoštevanju številnih dejavnikov, kot so zlasti okoliščine posameznega primera, njegov kontekst in odvračilni učinek glob, pri čemer ni zavezujočega ali izčrpnega seznama meril, ki jih je obvezno treba upoštevati (sodbi Sodišča z dne 19. marca 2009 v zadevi Archer Daniels Midland proti Komisiji, C‑510/06 P, ZOdl., str. I‑1843, točka 72, in z dne 3. septembra 2009 v zadevi Prym in Prym Consumer proti Komisiji, C‑534/07 P, ZOdl., str. I‑7415, točka 54).

33 Kot je bilo navedeno v točki 16 zgoraj, je Komisija v obravnavanem primeru znesek glob določila na podlagi metode, določene v smernicah iz leta 1998.

34 Čeprav smernic iz leta 1998 ni mogoče opredeliti kot pravno pravilo, ki bi ga uprava v vsakem primeru morala spoštovati, vseeno določajo pravilo ravnanja, ki kaže na prakso, ki ji je treba slediti in od katere uprava v konkretnem primeru ne more odstopiti brez navedbe razlogov, ki bi bili združljivi z načelom enakega obravnavanja (glej sodbo Sodišča z dne 28. junija 2005 v združenih zadevah Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, ZOdl., str. I‑5425, točka 209 in navedena sodna praksa, ter sodbo Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2008 v zadevi Carbone‑Lorraine proti Komisiji, T‑73/04, ZOdl., str. II‑2661, točka 70).

35 Komisija se s tem, da sprejme taka pravila ravnanja in da z njihovo objavo razglasi, da jih bo v prihodnje uporabljala v primerih, na katere se nanašajo, sama omejuje pri izvrševanju svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku in od teh pravil ne more odstopiti, ne da bi bila glede na okoliščine primera sankcionirana na podlagi kršitve splošnih pravnih načel, kot sta enako obravnavanje in varstvo legitimnih pričakovanj (glej v točki 34 zgoraj navedeni sodbi Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 211 in navedena sodna praksa, ter Carbone-Lorraine proti Komisiji, točka 71).

36 Poleg tega smernice iz leta 1998 na splošno in abstraktno določajo metodologijo, ki si jo je Komisija določila za potrebe določitve višine glob, in posledično podjetjem zagotavljajo pravno varnost (v točki 34 zgoraj navedena sodba Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točki 211 in 213).

37 Nazadnje je treba opozoriti, da je v smernicah iz leta 1998 na prvem mestu določena presoja teže kršitve, na podlagi katere se lahko določi splošni izhodiščni znesek (točka 1(A), drugi odstavek). Na drugem mestu se teža preuči glede na naravo storjenih kršitev in značilnosti zadevnega podjetja, zlasti glede na njegovo velikost in položaj na upoštevnem trgu, kar lahko povzroči ponderiranje izhodiščnega zneska, razvrstitev podjetij v kategorije in določitev posebnega izhodiščnega zneska (točka 1(A), tretji, četrti, peti, šesti in sedmi odstavek).

38 Kar v obravnavanem primeru zadeva oceno teže kršitve, opravljeno v izpodbijani odločbi, je Komisija vzporedno preučila štiri kršitve, ugotovljene v členu 1 izpodbijane odločbe, „[k]er imajo […] nekaj skupnih elementov“ (točka 657 obrazložitve izpodbijane odločbe).

39 Komisija je glede narave kršitev v točkah 658 in 659 obrazložitve izpodbijane odločbe najprej pojasnila:

„658 Kršitve, na katere se nanaša ta odločba, so vključevale zlasti tajno dogovarjanje med konkurenti o delitvi trgov ali zamrznitvi tržnih deležev z delitvijo projektov prodaje in montaže novih dvigal in/ali tekočih stopnic ter o nekonkuriranju pri vzdrževanju in posodabljanju dvigal in tekočih stopnic (razen v Nemčiji, kjer dejavnost vzdrževanja in posodabljanja ni bila vključena v razprave med članicami kartela). Take horizontalne omejitve so že po naravi med najhujšimi kršitvami člena 81 [ES]. Zaradi kršitev iz te zadeve so bile stranke na trgu umetno prikrajšane za prednosti, ki bi jih lahko pričakovale od konkurenčne ponudbe. Zanimiva je tudi ugotovitev, da so bila med goljufivimi projekti tudi javna naročila, ki se financirajo iz davkov in se izvajajo prav zato, da bi prejeli konkurenčne ponudbe, za katere je značilno zlasti ugodno razmerje med kakovostjo in ceno.

659 Pri presoji teže kršitve so običajno pomembnejši dejavniki, povezani z njenim predmetom, kot pa dejavniki, povezani z njenimi učinki, še zlasti, če se sporazumi, kot je sporazum iz te zadeve, nanašajo na zelo resne kršitve, kot sta določitev cen in delitev trga. Učinki sporazuma običajno niso zadostno merilo za presojo teže kršitve.“

40 Komisija je potrdila, da „ni poskusila dokazati natančnih učinkov kršitve, saj je nemogoče z zadostno gotovostjo opredeliti upoštevne konkurenčne parametre (cena, poslovni pogoji, kakovost, inovacije in drugo), če ne bi bilo kršitev“ (točka 660 obrazložitve izpodbijane odločbe). Vendar je menila, da je „[o]čitno […], da so imele kršitve dejanski vpliv“, in glede tega pojasnila, da „[ž]e samo dejstvo, da so članice kartela uresničile različne protikonkurenčne ureditve, kaže na vpliv na trg, čeprav je dejanski vpliv težko izmeriti, saj zlasti ni znano, ali in koliko drugih projektov je bilo še vključenih v goljufanje pri ponudbi, niti za koliko projektov se je morda uporabljala razdelitev med članicami kartela, ne da bi bili za to potrebni stiki med njimi“ (točka 660 obrazložitve izpodbijane odločbe). Komisija je v isti točki obrazložitve izpodbijane odločbe še dodala, da „[v]eliki skupni tržni deleži konkurentov kažejo na verjetne protikonkurenčne učinke, sorazmerna stabilnost teh tržnih deležev med celotnim trajanjem kršitev pa potrjuje te učinke“.

41 Komisija je nato v točkah od 661 do 669 obrazložitve izpodbijane odločbe odgovorila na trditve tožečih strank iz upravnega postopka, s katerimi so te želele dokazati omejen vpliv kršitev na trg.

42 Komisija je glede velikosti zadevnega geografskega trga v točki 670 obrazložitve izpodbijane odločbe navedla, da so „[o]mejevalni sporazumi, na katere se nanaša [izpodbijana] odločba, […] zajemali celotno ozemlje Belgije, Nemčije, Luksemburga oziroma Nizozemske“ in da „[i]z sodne prakse jasno izhaja, da se celotno ozemlje države članice že samo po sebi šteje za znaten del skupnega trga“.

43 Nazadnje je Komisija v točki 671 obrazložitve izpodbijane odločbe ugotovila, da je „glede na naravo kršitev in dejstvo, da je vsaka od njih zajemala ozemlje ene od držav članic (Belgije, Nemčije, Luksemburga oziroma Nizozemske) […], vsaka od naslovnic storila eno ali več zelo resnih kršitev člena 81 [ES]“. Na podlagi tega je sklenila, da „so ti dejavniki takšni, da je treba kršitve šteti za zelo resne, čeprav njihovega dejanskega vpliva ni mogoče izmeriti“.

44 Na prvem mestu, tožeče stranke v zvezi s kršitvijo v Nemčiji trdijo, da v izpodbijani odločbi niso upoštevane ugotovitve Komisije, v skladu s katerimi se kartel v Nemčiji ni nanašal na vse projekte dvigal. Tako naj bi prizadeti trg vključeval samo projekte dvigal v vrednosti več kot milijon EUR, kar je približno od 20 do 30 % skupnega trga, kar naj bi v vlogah za imuniteto potrdile družbe Kone, Otis in ThyssenKrupp (točki 281 in 664 obrazložitve izpodbijane odločbe). Tožeče stranke v repliki navajajo tudi, da primerjava med, po eni strani, splošnim izhodiščnim zneskom, določenim za kršitev v Nemčiji, in, po drugi strani, zneski, določenimi za kršitve v Belgiji in na Nizozemskem, potrjujejo nesorazmernost izhodiščnega zneska, določenega za kršitev v Nemčiji, saj naj bi se v nasprotju s kartelom v Nemčiji kartela v Belgiji in na Nizozemskem nanašala na celotni trg dvigal.

45 V zvezi s tem je treba poudariti, da tožeče stranke ne izpodbijajo zakonitosti metodologije, opisane v točki 1(A) smernic iz leta 1998 v zvezi z določanjem splošnega izhodiščnega zneska globe. Ta metodologija ustreza pavšalni logiki, na podlagi katere se splošni izhodiščni znesek globe, določen glede na težo kršitve, izračuna glede na naravo kršitve in njen geografski obseg ter dejanski vpliv zadevne kršitve na trg, če ga je mogoče izmeriti (sodbi Splošnega sodišča z dne 15. marca 2006 v zadevi BASF proti Komisiji, T‑15/02, ZOdl., str. II‑497, točka 134, in z dne 6. maja 2009 v zadevi Wieland-Werke proti Komisiji, T‑116/04, ZOdl., str. II‑1087, točka 62).

46 Poleg tega velikost upoštevnega trga načeloma ni obvezen element, ampak le eden od elementov, upoštevnih za presojo teže kršitve, saj Komisiji v skladu s sodno prakso ni treba opredeliti zadevnega trga niti oceniti njegove velikosti, če ima zadevna kršitev protikonkurenčen cilj (glej v tem smislu v točki 32 zgoraj navedeno sodbo Prym in Prym Consumer proti Komisiji, točki 55 in 64, ter sodbo Splošnega sodišča z dne 30. septembra 2009 v zadevi Hoechst proti Komisiji, T‑161/05, ZOdl., str. II‑3555, točka 109). Tako lahko Komisija za določitev izhodiščnega zneska globe upošteva vrednost trga, na katerem se je izvajala kršitev, ni pa k temu zavezana (glej v tem smislu v točki 45 zgoraj navedeni sodbi BASF proti Komisiji, točka 134, in Wieland-Werke proti Komisiji, točka 63 in navedena sodna praksa). Smernice iz leta 1998 namreč ne določajo, da se znesek glob izračuna glede na celotni promet ali promet, ki so ga ustvarila podjetja na zadevnem trgu. Vendar ne nasprotujejo temu, da bi se tak promet zaradi spoštovanja splošnih načel prava Unije, in če okoliščine to zahtevajo, upošteval pri določanju globe (sodba Splošnega sodišča z dne 9. julija 2003 v zadevi Archer Daniels Midland in Archer Daniels Midland Ingredients proti Komisiji, T‑224/00, Recueil, str. II‑2597, točka 187).

47 Trditev tožečih strank, da bi moral splošni izhodiščni znesek globe, določen za kartel v Nemčiji, izražati domnevno omejeno velikost zadevnega trga, torej temelji na napačni premisi in jo je treba zavrniti.

48 Kot je bilo navedeno v točkah od 38 do 43 zgoraj, je Komisija v obravnavanem primeru pri določitvi teže kršitve upoštevala naravo kršitve in geografski obseg zadevnega trga.

49 V nasprotju s trditvami tožečih strank iz točke 664 obrazložitve izpodbijane odločbe, v kateri je Komisija odgovorila na trditev družb Kone in Otis v zvezi z domnevno omejenim vplivom kršitve, izhaja, da sporazumi v Nemčiji niso vplivali samo na tekoče stopnice in projekte dvigal v vrednosti več kot milijon EUR, saj je bilo po mnenju Komisije verjetno, da „so dejavnosti kartela v zvezi s projekti dvigal v vrednosti več kot milijon EUR, ki vključujejo hitra dvigala in dvigala visoke vrednosti, vplivale na delovanje preostalega trga dvigal“. Komisija je v navedeni točki navedla še, da je bila skupna vrednost projekta pomembnejša od števila in vrste dvigal, da ni bilo mogoče dokazati natančnih učinkov kršitve in da je iz dejstev jasno razvidno, da namen strank ni bil izključiti nekatere vrste proizvodov, ampak se dogovoriti o projektih, pri katerih bi bilo najlažje izločiti konkurenco.

50 Treba je tudi opozoriti, da je družba Kone v vlogi na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 v zvezi z Nemčijo sama izrecno izjavila, da [zaupno]( ) (glej tudi točko 256 obrazložitve izpodbijane odločbe), kar precej kaže na to, da je bil cilj kartela zamrznitev tržnih deležev na celotnem trgu dvigal. Kot poudarja Komisija, bi bilo izrecno tajno dogovarjanje na ravni projektov v vrednosti več kot milijon EUR nezdružljivo z agresivno konkurenco pri projektih manjše vrednosti. Poleg tega je, kot izhaja iz točke 241 obrazložitve izpodbijane odločbe, ki je tožeče stranke niso izpodbijale, družba ThyssenKrupp prav tako izjavila, da so se izjemoma obravnavali tudi manjši projekti. Iz tega sledi, da je treba trditev tožečih strank, v skladu s katero se je kartel v zvezi z dvigali nanašal samo na približno od 20 do 30 % nemškega trga, zavrniti.

51 Poleg tega je treba v zvezi s kartelom v Nemčiji ugotoviti, da čeprav Komisija ni poskusila dokazati natančnih učinkov kršitve (točka 660 obrazložitve izpodbijane odločbe), je vseeno določila nižji izhodiščni znesek, da bi v prid zadevnih podjetij upoštevala možnost, da karteli niso neposredno prizadeli celotnega trga dvigal. Kot je Komisija navedla v točki 664 obrazložitve izpodbijane odločbe, je v odgovor na trditve nekaterih udeleženk v kartelu, v skladu s katerimi se je ta, kar zadeva dvigala, nanašal samo na hitra dvigala, pri določitvi izhodiščnega zneska globe dejansko „upoštevala dejstvo, da dejavnosti kartela morda niso neposredno prizadele celotnega trga dvigal“. Očitno je namreč, da je bil izhodiščni znesek globe za kartel v Nemčiji določen v nižjem znesku, če je izražen kot odstotek skupne velikosti trga, kot zneski, ki so bili uporabljeni za druge kartele, na katere se nanaša izpodbijana odločba (glej točko 55 spodaj).

52 Poleg tega, tudi če je, kar zadeva dvigala, kartel v Nemčiji prizadel samo projekte dvigal v vrednosti več kot milijon EUR, česar tožeče stranke niso dokazale in čemur tudi sicer nasprotujejo nekatere izjave družbe ThyssenKrupp (glej točko 50 zgoraj), bi izhodiščni znesek globe ostal upravičen, tudi če bi ga primerjali z zneski, določenimi za druge kartele. V zvezi s tem je treba poudariti, da je bil zadevni geografski trg, na katerega se je nanašal kartel v Nemčiji, očitno obsežnejši kot geografski trgi, na katere so se nanašali drugi karteli.

53 Poleg tega je treba poudariti, da ima relativna majhnost zadevnega trga proizvodov, tudi ob predpostavki, da je dokazana, manjši pomen glede na vse druge dejavnike, ki dokazujejo težo kršitve in so opisani v točkah od 657 do 671 obrazložitve izpodbijane odločbe ter navedeni v točkah od 38 do 43 zgoraj (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2006 v zadevi Roquette Frères proti Komisiji, T‑322/01, ZOdl., str. II‑3137, točka 151).

54 Nazadnje, tudi če bi morala Komisija, kadar v isti odločbi ugotovi več zelo resnih kršitev, upoštevati sorazmerje med splošnimi izhodiščnimi zneski in velikostjo posameznih zadevnih trgov, v obravnavanem primeru nič ne kaže na to, da je splošni izhodiščni znesek, določen za kartel v Nemčiji, nesorazmeren v primerjavi s splošnimi izhodiščnimi zneski, določenimi za kartela v Belgiji in na Nizozemskem.

55 Iz preučitve upoštevnih podatkov je namreč razvidno, da je Komisija glede na velikost prizadetih trgov izhodiščne zneske za kršitve v zadevnih državah članicah določila razumno in dosledno, ne da bi pri tem uporabila natančno matematično formulo, k čemur pa nikakor ni bila zavezana (glej točke od 45 do 47 zgoraj). Po eni strani je za očitno najpomembnejši, to je nemški trg, vreden 576 milijonov EUR, določila splošni izhodiščni znesek v višini 70 milijonov EUR. Po drugi strani je za trga, ki mu po pomenu sledita (nizozemski in belgijski) in sta vredna 363 milijonov oziroma 254 milijonov EUR, določila splošni izhodiščni znesek v višini 55 milijonov oziroma 40 milijonov EUR.

56 V teh okoliščinah in ob upoštevanju pavšalne logike, na kateri temelji metodologija iz točke 1(A) smernic iz leta 1998, v skladu s katero Komisiji pri določanju splošnega izhodiščnega zneska globe ni treba upoštevati velikosti prizadetega trga in še manj določiti ta znesek v skladu s fiksnim odstotkom skupnega prometa na trgu (glej v tem smislu v točki 45 zgoraj navedeno sodbo BASF proti Komisiji, točka 134), splošnega izhodiščnega zneska, določenega za kršitev v Nemčiji, ni mogoče šteti za nesorazmernega v primerjavi z izhodiščnimi zneski, določenimi za kršitve v Belgiji in na Nizozemskem.

57 Na drugem mestu, družba Kone v zvezi s težo kršitve na Nizozemskem opozarja, da mora Komisija upoštevati naravo kršitve, njen dejanski vpliv na trg, kjer se to lahko meri, in velikost upoštevnega geografskega trga.

58 Tožeče stranke trdijo, da je Komisija napačno ugotovila, da je bila kršitev na Nizozemskem enake narave kot kršitve, storjene v Belgiji, Nemčiji in Luksemburgu, kar naj bi pomenilo očitno napako pri presoji in kršitev načela enakega obravnavanja. V zvezi s tem navajajo, prvič, da so se v teh državah članicah sporazumi na splošno sprejemali na najvišji vodstveni ravni. Drugič, projekti naj bi se razdeljevali na podlagi prej dogovorjene delitve trga med udeleženkami, cilj tega pa naj bi bila zamrznitev teh tržnih deležev. Tretjič, vodili naj bi se seznami projektov. Poleg tega naj bi udeleženke sprejele skrajne ukrepe za prikritje svojega nezakonitega ravnanja. Četrtič, kršitve v Belgiji in Luksemburgu naj bi se nanašale na vse projekte in/ali pogodbe, v Nemčiji pa na vse projekte nad določeno vrednostjo. Petič, v Belgiji naj bi obstajal mehanizem nadomestil za sektor „storitev“. Nobena od teh okoliščin naj ne bi obstajala v zvezi s kršitvijo na Nizozemskem.

59 Treba je ugotoviti, da te okoliščine, tudi če bi bile dokazane, ne morejo ovreči presoje Komisije iz točke 658 obrazložitve izpodbijane odločbe v zvezi z naravo kršitve, ugotovljene na Nizozemskem. Kršitev, storjena na Nizozemskem, je namreč tako kot kršitve, storjene v Belgiji, Nemčiji in Luksemburgu, vključevala zlasti tajno dogovarjanje med konkurenti o delitvi trgov ali zamrznitvi tržnih deležev z delitvijo projektov prodaje in montaže novih dvigal in/ali tekočih stopnic ter o nekonkuriranju pri vzdrževanju in posodabljanju dvigal in tekočih stopnic (razen v Nemčiji, kjer dejavnost vzdrževanja in posodabljanja ni bila vključena v razprave med članicami kartela). Take horizontalne omejitve so že po naravi med najhujšimi kršitvami člena 81 ES (točka 658 obrazložitve izpodbijane odločbe), kar izrecno izhaja iz točke 1(A) smernic iz leta 1998, v kateri so tovrstne kršitve opredeljene za „zelo resne“.

60 Po mnenju tožečih strank je poleg tega kršitev na Nizozemskem manj vplivala na trg kot karteli v Belgiji, Nemčiji in na Nizozemskem. V nasprotju s trditvami Komisije naj bi bilo mogoče izmeriti vpliv na trg v splošnem smislu, tako da bi se vrednost zadevnih projektov primerjala s celotno vrednostjo trga. Poleg tega naj bi družbe Otis, ThyssenKrupp in Kone tržni delež, na katerega je lahko vplivala kršitev, ocenjevale na manj kot 10 %. Podredno družba Kone trdi, da bi Komisija glede na dokaze ter naravo in vpliv kršitve morala kršitev na Nizozemskem opredeliti za „resno“, in ne za „zelo resno“ ter da bi morala posledično znižati osnovni znesek globe za kršitev na Nizozemskem.

61 Na podlagi točke 1(A), prvi odstavek, smernic iz leta 1998 mora Komisija pri presoji resnosti kršitve oceniti dejanski vpliv na trg le, če se zdi, da ga je mogoče meriti (glej v točki 32 zgoraj navedeno sodbo Prym in Prym Consumer proti Komisiji, točka 74 in navedena sodna praksa; v točki 46 zgoraj navedeno sodbo Archer Daniels Midland in Archer Daniels Midland Ingredients proti Komisiji, točka 143, in sodbo Splošnega sodišča z dne 5. aprila 2006 v zadevi Degussa proti Komisiji, T‑279/02, ZOdl., str. II‑897, točka 216).

62 Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da se mora Komisija pri presoji dejanskega vpliva kršitve na trg opirati na konkurenco, ki bi običajno obstajala, če ne bi bilo kršitve (glej v točki 34 zgoraj navedeno sodbo Carbone-Lorraine proti Komisiji, točka 83 in navedena sodna praksa).

63 V obravnavanem primeru je Komisija v točki 660 obrazložitve izpodbijane odločbe navedla, da „ni poskusila dokazati natančnih učinkov kršitve, saj je nemogoče z zadostno gotovostjo opredeliti upoštevne konkurenčne parametre (cena, poslovni pogoji, kakovost, inovacije in drugo), če ne bi bilo kršitev“. Čeprav je Komisija v točki 660 obrazložitve izpodbijane odločbe menila, da je očitno, da so imeli karteli dejanski vpliv že zato, ker so bili uresničeni, in čeprav je v točkah od 661 do 669 obrazložitve izpodbijane odločbe zavrnila trditve zadevnih podjetij, ki so želela dokazati, da so bili učinki zadevnih kartelov omejeni, je treba ugotoviti, da v izpodbijani odločbi pri presoji resnosti kršitev ni nikjer upoštevan njihov morebitni vpliv na trg.

64 Tako je Komisija v točki 671 obrazložitve izpodbijane odločbe pri sklepu glede presoje teže kršitev upoštevala le naravo zadevnih kršitev in njihov geografski obseg. V navedeni točki je namreč ugotovila, da je „glede na naravo kršitev in dejstvo, da je vsaka od njih zajemala ozemlje ene od držav članic (Belgije, Nemčije, Luksemburga oziroma Nizozemske), [treba šteti, da je] vsaka od naslovnic storila eno ali več zelo resnih kršitev člena 81 [ES]“.

65 V zvezi s trditvijo, da je mogoče izmeriti vpliv na trg v splošnem smislu, tako da se vrednost zadevnih projektov primerja s celotno vrednostjo trga, je treba ugotoviti, da tožeče stranke ne pojasnijo, kako bi bilo treba izračunati vpliv na trg. Tožeče stranke se v zvezi s tem v repliki sklicujejo na pojasnila družbe Kone v njenem odgovoru na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. Ne da bi bilo treba odločati o dopustnosti take argumentacije, ki je navedena v prilogi k tožbi, je treba opozoriti, da tožeče stranke navajajo samo omejeni vpliv kartela na trg na Nizozemskem in se v zvezi s tem v bistvu sklicujejo na izjave zadevnih podjetij, v skladu s katerimi se je kartel nanašal na omejeno število projektov. Vendar kot poudarja Komisija, take izjave ne pomenijo, da je bil vpliv kršitve merljiv, saj obseg kartela ni bil znan. Komisija je tako na primer v točki 384 obrazložitve izpodbijane odločbe, ki je tožeče stranke niso izpodbijale, navedla, da „ni bilo potrebe po razdelitvi vseh projektov na Nizozemskem, ker so morala zadevna podjetja obravnavati le projekte, ki niso bili samodejno dodeljeni enemu od njih zaradi razmerja, vzpostavljenega z obstoječo stranko“. Poleg tega tožeče stranke s svojimi trditvami ne morejo ovreči ugotovitve Komisije iz točke 660 obrazložitve izpodbijane odločbe, v skladu s katero je bilo nemogoče z zadostno gotovostjo opredeliti upoštevne konkurenčne parametre (cena, poslovni pogoji, kakovost, inovacije in drugo), če ne bi bilo kršitev (glej točki 62 in 63 zgoraj).

66 Vsekakor je treba ugotoviti, da trditve tožečih strank ne ovržejo opredelitve kršitve na Nizozemskem za „zelo resne“.

67 Tako je treba navesti, da kršitve, ugotovljene v izpodbijani odločbi, že po naravi spadajo med najresnejše kršitve člena 81 ES, saj so vključevale „tajno dogovarjanje med konkurenti o delitvi trgov ali zamrznitvi tržnih deležev z delitvijo projektov prodaje in montaže novih dvigal in/ali tekočih stopnic ter o nekonkuriranju pri vzdrževanju in posodabljanju dvigal in tekočih stopnic (razen v Nemčiji, kjer dejavnost vzdrževanja in posodabljanja ni bila vključena v razprave med članicami kartela)“ (točka 658 obrazložitve izpodbijane odločbe). V zvezi s tem je v smernicah iz leta 1998 navedeno, da so „zelo resne“ kršitve navadno horizontalne omejitve, kot so cenovni karteli in kvote o delitvah trga ali druga ravnanja, ki ogrožajo pravilno delovanje notranjega trga. Take kršitve so tudi med primeri omejevalnih sporazumov, ki so v členu 81(1)(c) ES izrecno navedeni kot nezdružljivi s skupnim trgom. Taki omejevalni sporazumi poleg resnega izkrivljanja konkurence, ki ga povzročajo, ker udeležence sporazumov zavezujejo k upoštevanju ločenih trgov, pogosto razmejenih z državnimi mejami, povzročajo tudi izolacijo teh trgov, kar je v nasprotju z glavnim ciljem Pogodbe ES o povezovanju trga Skupnosti. Zato so v sodni praksi take kršitve, še posebno pri horizontalnih omejevalnih sporazumih, opredeljene za „posebej resne“ ali „očitne“ kršitve (sodbe Splošnega sodišča z dne 6. aprila 1995 v zadevi Tréfilunion proti Komisiji, T‑148/89, Recueil, str. II‑1063, točka 109; z dne 15. septembra 1998 v združenih zadevah European Night Services in drugi proti Komisiji, T‑374/94, T‑375/94, T‑384/94 in T-388/94, Recueil, str. II‑3141, točka 136; in z dne 18. julija 2005 v zadevi Scandinavian Airlines System proti Komisiji, T‑241/01, ZOdl., str. II‑2917, točka 85).

68 Poleg tega iz ustaljene sodne prakse izhaja, da učinek protikonkurenčnega ravnanja pri presoji teže kršitve ni odločilno merilo. Elementi, ki zadevajo namernost nekega ravnanja, so lahko pomembnejši kot tisti, ki zadevajo njegove učinke, predvsem če gre za kršitve, ki so resne že po naravi, kot je razdelitev trgov (sodba Sodišča z dne 2. oktobra 2003 v zadevi Thyssen Stahl proti Komisiji, C‑194/99 P, Recueil, str. I‑10821, točka 118; v točki 32 zgoraj navedena sodba Prym in Prym Consumer proti Komisiji, točka 96; sodba Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2001 v združenih zadevah Krupp Thyssen Stainless in Acciai speciali Terni proti Komisiji, T‑45/98 in T‑47/98, Recueil, str. II‑3757, točka 199; in v točki 61 zgoraj navedena sodba Degussa proti Komisiji, točka 251).

69 Tako ima narava kršitve odločilno vlogo zlasti pri opredeljevanju „zelo resnih“ kršitev. Iz opisa zelo resnih kršitev v smernicah iz leta 1998 izhaja, da so lahko sporazumi ali usklajena ravnanja, katerih namen je, kot v obravnavanem primeru, zlasti razdelitev trgov, že zaradi svoje narave opredeljeni za „zelo resni“, ne da bi bilo treba taka ravnanja opredeliti na podlagi posebnega vpliva ali posebne geografske razsežnosti (glej v tem smislu v točki 32 zgoraj navedeno sodbo Prym in Prym Consumer proti Komisiji, točka 75, in sodbo Sodišča z dne 24. septembra 2009 v združenih zadevah Erste Bank der österreichischen Sparkassen proti Komisiji, C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P in C‑137/07 P, ZOdl., str. I‑8681, točka 103). To ugotovitev potrjuje tudi dejstvo, da so v opisu resnih kršitev izrecno navedeni vpliv na trg in učinki na obsežna območja skupnega trga, medtem ko v opisu zelo resnih kršitev ni navedena nobena zahteva niti po dejanskem vplivu na trg niti po učinkih na neko geografsko območje (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2008 v zadevi Schunk in Schunk Kohlenstoff-Technik proti Komisiji, T‑69/04, ZOdl., str. II‑2567, točka 171 in navedena sodna praksa).

70 Komisija je torej upravičeno menila, da je bila kršitev na Nizozemskem glede na namen po naravi zelo resna.

71 Glede na vse navedeno je treba ta tožbeni razlog zavrniti.

Tožbeni razlog kršitve obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 ter kršitve načel varstva legitimnih pričakovanj, enakega obravnavanja in pravice do obrambe

72 Tožeče stranke opozarjajo, da so vložile vloge za priznanje imunitete ali znižanje globe na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002. Vendar naj bi Komisija pri presoji kakovosti in koristnosti njihovega sodelovanja kršila določbe tega obvestila. Po mnenju tožečih strank je Komisija kršila tudi njihova legitimna pričakovanja in njihovo pravico do obrambe. Nazadnje tožeče stranke trdijo, da je Komisija kršila načelo enakega obravnavanja pri presoji znižanja globe na podlagi navedenega obvestila.

Obvestilo o ugodni obravnavi iz leta 2002

73 Treba je opozoriti, da je Komisija v obvestilu o ugodni obravnavi iz leta 2002 opredelila pogoje, pod katerimi so lahko podjetja, ki sodelujejo z njo med preiskavo, katere namen je dokazati omejevalni sporazum, oproščena globe ali upravičena do znižanja globe, ki bi jo sicer morala plačati.

74 V obvestilu o ugodni obravnavi iz leta 2002 je v odstavku 8 pod naslovom A najprej določeno:

„Komisija bo podjetju odobrila imuniteto pred sleherno globo, ki bi mu bila sicer naložena, če:

(a) podjetje prvo predloži dokaz, ki po mnenju Komisije lahko omogoči, da Komisija sprejme sklep o izvedbi preiskave v smislu člena 14(3) Uredbe št. 17 v zvezi z domnevnim kartelom, ki vpliva na Skupnost; ali

(b) podjetje prvo predloži dokaz, ki po mnenju Komisije lahko omogoči, da [ugotovi] kršitev člena 81 ES v zvezi z domnevnim kartelom, ki vpliva na Skupnost.“

75 Nato je v obvestilu o ugodni obravnavi iz leta 2002 v odstavku 20 pod naslovom B določeno, da so lahko „[p]odjetja, ki ne izpolnjujejo pogojev [za imuniteto pred globo iz naslova] A zgoraj, […] upravičena do pravice do zmanjšanja [znižanja] sleherne globe, ki bi jim bile sicer naložene“, v odstavku 21 pa še, da mora podjetje „[d]a bi bilo […] do tega upravičeno, […] Komisiji zagotoviti dokaze o domnevni kršitvi, ki [pomenijo] znatno dodano vrednost glede na dokaze, ki jih Komisija že ima, in mora prekiniti svoje sodelovanje v kršitvi, na katero se sumi, najkasneje ob času, ko predloži dokaze“.

76 Pojem dodane vrednosti je pojasnjen v odstavku 22 obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002:

„Koncept [pojem] ,dodane vrednosti‘ se nanaša na obseg, v katerem zagotovljeni dokazi okrepijo, po svoji naravi in/ali stopnji podrobnosti, možnost Komisije, da dokaže zadevna dejstva. Pri tej oceni bo Komisija na splošno menila, da imajo pisni dokazi, ki izvirajo iz časovnega obdobja, na kater[o] se nanašajo dejstva, večjo vrednost kot naknadno ugotovljeni dokazi. Podobno se šteje, da imajo dokazi, ki so neposredno povezani z zadevnimi dejstvi, na splošno večjo vrednost kot tisti, ki so z njimi samo posredno povezani.“

77 V odstavku 23(b), prvi pododstavek, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 je za znižanje glob določena razvrstitev v tri kategorije:

„ – prvo podjetje, ki izpolni pogoje iz [odstavka] 21: [od] 30[-] [do] 50[-odstotno] zmanjšanje [znižanje],

– drugo podjetje, ki izpolni pogoje iz [odstavka] 21: [od] 20[-] [do] 30[-odstotno] zmanjšanje [znižanje],

– nadaljnja podjetja, ki izpolnijo pogoje iz [odstavka] 21: do 20[-odstotno] zmanjšanje [znižanje].“

78 V odstavku 23(b), drugi pododstavek, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 je določeno:

„Da bi Komisija določila raven zmanjšanja [znižanja] znotraj vsakega od teh razredov, bo upoštevala čas, ob katerem so bili predloženi dokazi, ki izpolnjujejo pogoj iz [odstavka] 21, in stopnjo, do katere ti [pomenijo] dodano vrednost. Prav tako lahko upošteva obseg in trajnost sodelovanja podjetja po datumu predložitve.“

79 Nazadnje je v odstavku 23(b), zadnji pododstavek, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 še določeno:

„[Č]e podjetje zagotovi dokaze, ki se nanašajo na dejstva, za katera Komisija prej ni vedela in ki se neposredno nanašajo na težo ali trajanje domnevnega kartela, Komisija teh elementov ne bo upoštevala pri določanju globe, ki naj se naloži podjetju, ki je te dokaze zagotovilo.“

Polje proste presoje Komisije in nadzor, ki ga izvajajo sodišča Unije

80 Opozoriti je treba, da člen 23(2) Uredbe št. 1/2003, ki je pravna podlaga za nalaganje glob v primeru kršitev pravil konkurenčnega prava Unije, Komisiji omogoča polje proste presoje pri določanju glob (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 21. oktobra 1997 v zadevi Deutsche Bahn proti Komisiji, T‑229/94, Recueil, str. II‑1689, točka 127), ki je zlasti odvisna od njene splošne politike na področju konkurence (sodba Sodišča z dne 7. junija 1983 v združenih zadevah Musique Diffusion française in drugi proti Komisiji, od 100/80 do 103/80, Recueil, str. 1825, točki 105 in 109). V tem okviru je Komisija za zagotovitev preglednosti in objektivnosti odločb na področju glob leta 2002 sprejela in objavila obvestilo o ugodni obravnavi. Gre za akt, ki je namenjen pojasnitvi – ob spoštovanju hierarhično višjih pravnih aktov – meril, ki jih Komisija namerava uporabiti v okviru izvajanja svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku. Iz tega izhaja samoomejevanje te pravice (glej po analogiji sodbo Splošnega sodišča z dne 30. aprila 1998 v zadevi Vlaams Gewest proti Komisiji, T‑214/95, Recueil, str. II‑717, točka 89), ker se mora Komisija podrediti pravilom, ki si jih je naložila (glej po analogiji sodbo Splošnega sodišča z dne 12. decembra 1996 v zadevi AIUFFASS in AKT proti Komisiji, T‑380/94, Recueil, str. II‑2169, točka 57).

81 Vendar samoomejevanje pooblastila Komisije za odločanje po prostem preudarku, ki izhaja iz sprejetja obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, ni nezdružljivo z ohranitvijo večjega polja proste presoje Komisije (glej po analogiji sodbo Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2006 v združenih zadevah Raiffeisen Zentralbank Österreich in drugi proti Komisiji, od T‑259/02 do T‑264/02 in T‑271/02, ZOdl., str. II‑5169, točka 224).

82 Obvestilo o ugodni obravnavi iz leta 2002 namreč vsebuje različne elemente prožnosti, ki Komisiji omogočajo, da svoje pooblastilo za odločanje po prostem preudarku izvršuje v skladu z določbami člena 23 Uredbe št. 1/2003, kot jih razlaga Sodišče (glej po analogiji v točki 81 zgoraj navedeno sodbo Raiffeisen Zentralbank Österreich in drugi proti Komisiji, točka 224).

83 Zato je treba opozoriti, da ima Komisija široko polje proste presoje, kadar presoja, ali dokazi, ki jih predloži podjetje, ki želi, da se zanj uporabijo ugodnosti iz obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, pomenijo znatno dodano vrednost v smislu odstavka 21 zadevnega obvestila (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 10. maja 2007 v zadevi SGL Carbon proti Komisiji, C‑328/05 P, ZOdl., str. I‑3921, točka 88, in sodbo Splošnega sodišča z dne 18. junija 2008 v zadevi Hoechst proti Komisiji, T‑410/03, ZOdl., str. II‑881, točka 555). V zvezi z odstavkom 8(a) in (b) navedenega obvestila je treba ugotoviti, da široko polje proste presoje izhaja iz besedila te določbe, ki se izrecno sklicuje na predložitev dokazov, ki „po mnenju Komisije“ lahko omogočijo sprejetje sklepa o izvedbi preiskave oziroma ugotovitev kršitve. Za presojo kakovosti in koristnosti sodelovanja, ki ga ponudi podjetje, je namreč potrebna celovita presoja dejstev (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo SGL Carbon proti Komisiji, točka 81, in v točki 34 zgoraj navedeno sodbo Carbone-Lorraine proti Komisiji, točka 271).

84 Komisija ima po tem, ko ugotovi, da dokazi pomenijo znatno dodano vrednost v smislu odstavka 21 obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, polje proste presoje pri določanju natančne ravni znižanja globe, ki naj se prizna zadevnemu podjetju. V prvem pododstavku odstavka 23(b) tega obvestila so namreč določeni razredi za znižanje globe za različne kategorije obravnavanih podjetij, medtem ko so v drugem pododstavku tega odstavka določena merila, ki jih mora Komisija upoštevati pri določanju ravni znižanja v posameznih razredih.

85 Splošno sodišče lahko glede na polje proste presoje, ki se priznava Komisiji pri presoji sodelovanja podjetja na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, razveljavi le očitno prekoračitev tega polja (glej v tem smislu v točki 83 zgoraj navedeno sodbo SGL Carbon proti Komisiji, točke 81, 88 in 89, ter v točki 83 zgoraj navedeno sodbo z dne 18. junija 2008 v zadevi Hoechst proti Komisiji, točka 555).

Sodelovanje družbe Kone pri dokazovanju kršitve v Nemčiji

86 Družbi Kone, ki je bila prvo podjetje, ki je 12. februarja 2004 vložilo vlogo na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 v zvezi s kartelom v Nemčiji (točka 105 obrazložitve izpodbijane odločbe), ni bila priznana imuniteta pred globami na podlagi odstavka 8 tega obvestila (točka 790 obrazložitve izpodbijane odločbe).

87 Komisija je v točkah od 783 do 786 obrazložitve izpodbijane odločbe menila, da se odstavek 8(a) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 ne uporablja, ker je na podlagi informacij, ki jih je zagotovila tretja oseba obveščevalka, preiskavo v Nemčiji lahko izvedla že 28. januarja 2004.

88 Uporaba odstavka 8(b) navedenega obvestila je bila izključena tudi iz razlogov, predstavljenih v točkah od 787 do 789 obrazložitve izpodbijane odločbe:

„787 Komisija bo odobrila imuniteto na podlagi [odstavka] 8(b) obvestila o ugodni obravnavi [iz leta 2002], če bo podjetje prvo predložilo dokaz, ki po mnenju Komisije lahko omogoči, da ugotovi kršitev člena 81 [ES] v zvezi z domnevnim kartelom, kar pomeni, da Komisija predhodno ni imela dovolj dokazov za ugotovitev kršitve člena 81 [ES] in da nobenemu podjetju ni bila priznana pogojna imuniteta pred globami na podlagi [odstavka] 8(a).

788 Stališča družbe Kone v okviru njene vloge [na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002] so dvoumna in ne temeljijo na nobenih drugih dokazih kot na lastnih pisnih izjavah na podlagi spomina. Kone priznava, da [zaupno]. V obravnavanem primeru je Komisija že imela informacije o domnevni kršitvi, ki jih je pridobila iz drugih virov, kot so stališča tretjih oseb in preiskave. Na podlagi teh informacij je bila določena glavna usmeritev zadeve v okviru upravnega postopka, ki ga je Komisija začela na svojo pobudo. V takih okoliščinah bi moralo torej podjetje, ki želi pridobiti imuniteto na podlagi [odstavka] 8(b) obvestila o ugodni obravnavi [iz leta 2002], Komisiji predložiti informacije, ki bi ji omogočile precej skrajšati njeno preiskavo.

789 Stališča družbe Kone v zvezi z Nemčijo vsebujejo manj natančne opise dejavnosti kartela kot njena stališča v zvezi z Belgijo in Luksemburgom ter niso podprta z obremenilnimi listinskimi dokazi (razen z lastnimi izjavami). Zato družba Kone ne more trditi, da so bila njena stališča v zvezi z Belgijo in Luksemburgom na eni strani in v zvezi z Nemčijo na drugi strani ,enake kakovosti‘.“

89 Vendar je bilo družbi Kone priznano 50-odstotno znižanje globe na podlagi odstavka 23(b), prvi pododstavek, prva alinea, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 za njeno sodelovanje v zvezi s kartelom v Nemčiji (točka 793 obrazložitve izpodbijane odločbe).

90 Tožeče stranke trdijo, na prvem mestu, da je družba Kone v zvezi s kršitvijo v Nemčiji izpolnjevala pogoje za priznanje imunitete na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, ker se je Komisija v izpodbijani odločbi oprla na stališča družbe Kone z dne 12. in 18. februarja 2004, da bi dokazala vse sestavne elemente kršitve. Vztrajajo pri dejstvu, da Komisija v času, ko je družba Kone vložila vlogo na podlagi tega obvestila, še ni imela zadostnih dokazov, da bi dokazala kršitev v Nemčiji, in da je bila družba Kone prvo podjetje, ki je predložilo informacije o tej kršitvi.

91 Opozoriti je treba, da je eden od pogojev za priznanje imunitete na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 ta, da podjetje prvo predloži dokaz, ki po mnenju Komisije lahko omogoči, da ugotovi kršitev člena 81 ES v zvezi z domnevnim kartelom, ki vpliva na Skupnost.

92 Treba je navesti, da je Komisija v času, ko je družba Kone vložila vlogo v zvezi z Nemčijo, to je 12. februarja 2004, na podlagi informacij, ki jih je takrat imela, že domnevala o obstoju kartela v Nemčiji v sektorju dvigal in tekočih stopnic. Na podlagi informacij, ki ji jih je predložila tretja oseba obveščevalka, je namreč 28. januarja 2004 že opravila preiskave v prostorih družbe ThyssenKrupp in nekaterih njenih hčerinskih družb v Nemčiji (točka 104 obrazložitve izpodbijane odločbe).

93 Res je, da ni sporno, da Komisija v času, ko je družba Kone vložila vlogo na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, še ni imela zadostnih dokazov za ugotovitev kršitve v Nemčiji in da je bila družba Kone prvo podjetje, ki je vložilo tako vlogo v zvezi z navedeno kršitvijo (točka 105 obrazložitve izpodbijane odločbe).

94 Vendar v nasprotju s trditvami tožečih strank te okoliščine kot take ne zadostujejo, da bi podjetje lahko zahtevalo imuniteto pred globami na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002. Za priznanje imunitete pred globami na podlagi te določbe je namreč odločilna kakovost sodelovanja podjetja, kot je Kone. Ne zadostuje namreč to, da je družba Kone predložila informacije in dokaze, ki so omogočili dejanski pregon kršitve. Čeprav res ni nujno, da predloženi dokazi zadostujejo za dokaz kršitve v celoti ali njenih najmanjših podrobnosti, morajo ti vseeno biti tako zadostni in natančni ter imeti tako dokazno vrednost, da lahko Komisija ugotovi kršitev člena 81 ES.

95 Glede na polje proste presoje, ki se priznava Komisiji pri presoji sodelovanja podjetja na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, je treba v obravnavani zadevi preučiti, ali je Komisija očitno prekoračila to polje proste presoje, ko je menila, da na podlagi dokazov, ki jih je predložila družba Kone, ne more ugotoviti kršitve člena 81 ES v zvezi s kartelom v Nemčiji (glej v tem smislu v točki 83 zgoraj navedeno sodbo z dne 18. junija 2008 v zadevi Hoechst proti Komisiji, točka 555).

96 Prvič, treba je opozoriti, da so dokazi, ki jih je družba Kone predložila v okviru vloge na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 v zvezi z Nemčijo, vključeni v njena stališča z dne 12. februarja 2004, ki so bila dopolnjena in popravljena s stališči z dne 18. februarja 2004. Stališčem z dne 12. februarja 2004 sta priloženi izjavi vodij družbe Kone, pri čemer ena vsebuje opis kartela v Nemčiji na trgu dvigal [zaupno], druga pa opis kartela v Nemčiji na trgu tekočih stopnic [zaupno].

97 Priloga k stališčem družbe Kone z dne 12. in 18. februarja 2004 vsebuje nekaj listinskih dokazov. Družba Kone je poleg dokumentov, ki so jih vodje družbe Kone pripravili po spominu za vlogo na podlagi istega obvestila ter v katerih so navedeni datumi in kraji nekaterih sestankov v okviru kartela [zaupno] in projekti, o katerih so na teh sestankih razpravljali [zaupno], stališčem z dne 12. februarja 2004 priložila telefaks družbe Schindler [zaupno] ter nedatirane sezname projektov [zaupno]. Stališčem z dne 18. februarja 2004 so bili priloženi tudi računi za hotel [zaupno].

98 Drugič, glede vrednosti predloženih dokazov je treba ugotoviti, da so, kar zadeva stališča z dne 12. februarja 2004, vodje družbe Kone izjave pripravili po spominu. Ni torej mogoče izključiti, da vsebujejo netočnosti. Poleg tega družba Kone v stališčih z dne 18. februarja 2004 navaja, da ni mogoče v celoti jamčiti za točnost nekaterih od teh stališč.

99 Vsekakor enostranske izjave podjetja ne morejo zadostovati za ugotovitev kršitve, če niso podprte z natančnimi in skladnimi listinskimi dokazi. Nujno je namreč, da Komisija v odločbi navede natančne in skladne dokaze za utemeljitev trdnega prepričanja, da je bila kršitev storjena (sodba Sodišča z dne 28. marca 1984 v združenih zadevah Compagnie royale asturienne des mines in Rheinzink proti Komisiji, 29/83 in 30/83, Recueil, str. 1679, točka 20; ter sodbi Splošnega sodišča z dne 12. septembra 2007 v zadevi Coats Holdings in Coats proti Komisiji, T‑36/05, neobjavljena v ZOdl., točka 71; in z dne 9. julija 2009 v zadevi Peugeot in Peugeot Nederland proti Komisiji, T‑450/05, ZOdl., str. II‑2533, točka 75).

100 Kar zadeva dokaze, priložene stališčem z dne 12. in 18. februarja 2004, je treba ugotoviti, da je njihova dokazna vrednost omejena, ker jih je družba Kone bodisi pripravila za vlogo na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 in niso iz obdobja kršitve [zaupno] bodisi sami po sebi niso taki, da bi Komisiji omogočili ugotovitev kršitve člena 81 ES [zaupno]. Seznami projektov, ki so bili priloženi stališčem z dne 12. februarja 2004 [zaupno] in poleg tega niso datirani, nimajo brez pojasnil družbe Kone v njenih stališčih nikakršne lastne vrednosti pri dokazovanju kartela v Nemčiji, ker ne vsebujejo ničesar, kar bi kazalo, da so bili navedeni projekti nezakonito razdeljeni med konkurente. Enako velja za račune za hotel, priložene stališčem z dne 18. februarja 2004 [zaupno], ki potrjujejo samo prisotnost vodij družbe Kone v hotelu v danem trenutku in rezervacijo sejne dvorane, ne vsebujejo pa ničesar, kar bi kazalo na protikonkurenčno ravnanje v sektorju dvigal in tekočih stopnic.

101 Edini dokaz, priložen stališčem družbe Kone, ki kaže na protikonkurenčno ravnanje, je telefaks družbe Schindler [zaupno]. Vendar čeprav se je Komisija v točki 283 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah sklicevala na ta telefaks, je vrednost tega dokaza pri ugotavljanju kršitve v Nemčiji omejena, ker ni sporno, da družba Schindler takrat ni bila več članica kartela v Nemčiji (glej člen 1(2) izpodbijane odločbe).

102 Iz zgornje analize izhaja, da enostranske izjave družbe Kone, vključene v njena stališča z dne 12. in 18. februarja 2004, niso bile podprte z natančnimi in skladnimi listinskimi dokazi.

103 V teh okoliščinah in tudi ob predpostavki, da v nasprotju s trditvami Komisije v točki 788 obrazložitve izpodbijane odločbe stališča družbe Kone niso bila dvoumna in so bila podprta z dokazi, Komisija ni očitno prekoračila svojega polja proste presoje, ko je odločila, da ta stališča ne zadostujejo za ugotovitev kršitve člena 81 ES v Nemčiji. Zato je Komisija družbi Kone upravičeno zavrnila priznanje imunitete pred globami na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002.

104 Te ugotovitve ni mogoče ovreči niti z dejstvom, da izpodbijana odločba vsebuje številna sklicevanja na stališča družbe Kone, niti z dejstvom, da informacije, ki so jih predložile druge udeleženke ali so bile zbrane med preiskavami leta 2004 in so bile prav tako navedene v izpodbijani odločbi, potrjujejo vsebino stališč, ki jih je prej predložila družba Kone.

105 Po eni strani namreč sklicevanja v izpodbijani odločbi na stališča družbe Kone nikakor ne pomenijo, da so bila ta tako zadostna in natančna ter imela tako dokazno vrednost, da je lahko Komisija ugotovila kršitev v Nemčiji. Po drugi strani tudi sklicevanje na druge „potrdilne“ dokaze v točkah od 209 do 288 obrazložitve izpodbijane odločbe ne pomeni, da so bila stališča družbe Kone z dne 12. in 18. februarja 2004 tako zadostna in natančna ter imela tako dokazno vrednost. Nasprotno, Komisija je morala navesti druge dokaze v izpodbijani odločbi, ker se ni mogla opreti izključno na enostranske izjave družbe Kone, ki niso bili podprte z natančnimi in skladnimi listinskimi dokazi, da bi ugotovila navedeno kršitev (glej točko 99 zgoraj).

106 Tožeče stranke poleg tega trdijo, da so imeli dokazi, ki jih je družba Kone predložila v zvezi s kartelom v Nemčiji, enako vrednost kot informacije, na podlagi katerih je družba Kone dobila imuniteto na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 za kršitev v Belgiji in Luksemburgu.

107 Ne da bi bilo treba odločati o dopustnosti trditev tožečih strank, ki se v bistvu sklicujejo na dokumente, priložene tožbi, je treba ugotoviti, da je Komisija, kot je bilo navedeno v točki 103 zgoraj, družbi Kone upravičeno zavrnila imuniteto pred globami na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002. Poleg tega tožeče stranke niso dokazale, da je Komisija očitno prekoračila svoje polje proste presoje, ko je družbi Kone odobrila imuniteto v zvezi z Belgijo in Luksemburgom in ji jo zavrnila v zvezi z Nemčijo.

108 Iz primerjave vlog družbe Kone za, po eni strani, Belgijo in Luksemburg ter, po drugi strani, Nemčijo je namreč razvidno, da sta bili narava in natančnost predloženih informacij različni. Prvič, vlogi družbe Kone na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 za Belgijo in Luksemburg sta bili podrobnejši kot vloga za Nemčijo, kar zadeva informacije o sestankih, ki so potekali v okviru kartela (imena udeleženk, datumi, ure, namen, dnevni red). Drugič, družba Kone je svoje izjave v zvezi s karteloma v Belgiji in Luksemburgu podprla z natančnimi in skladnimi listinskimi dokazi. Tako je za Belgijo in Luksemburg predložila popolne in podrobne sezname projektov, ki so bili razdeljeni članicam kartela in so zajemali celotno obdobje kršitve v teh državah, ter dokumente iz zadevnega obdobja, ki pomenijo dokaze o tajnem dogovarjanju.

109 Iz zgoraj navedenega sledi, da je treba vse očitke tožečih strank v zvezi z zavrnitvijo Komisije, da družbi Kone odobri imuniteto pred globami na podlagi odstavka 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, zavrniti.

110 Na drugem mestu, tožeče stranke menijo, da je družba Kone vsekakor predložila dokaze, na podlagi katerih je Komisija lahko sprejela sklep o izvedbi preiskave, in da bi ji zato morala biti priznana imuniteta na podlagi odstavka 8(a) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002.

111 V zvezi s tem je treba opozoriti, da Komisija v skladu z odstavkom 8(a) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 imuniteto prizna podjetju, ki prvo predloži dokaze, ki ji po njenem mnenju lahko omogočijo, da sprejme sklep o izvedbi preiskave v zvezi z domnevnim kartelom, ki vpliva na Skupnost. Kot poudarja Komisija in kot je razvidno iz točke 6 tega obvestila, je cilj te določbe olajšati odkrivanje kršitev, s katerimi Komisija ni seznanjena in ki bi brez dokazov, ki jih predloži zadevno podjetje, ostale skrite. Tako je „namen [odstavka] 8(a) obvestila o ugodni obravnavi [iz leta 2002] nagraditi prispevke, ki omogočajo odkritje obstoja kartela, in ne nagraditi podporo dodatnim ukrepom v tekoči preiskavi v obliki drugega, bolj osredotočenega pregleda“ (točka 786 obrazložitve izpodbijane odločbe).

112 Prvič, v obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da je Komisija v času, ko ji je družba Kone poslala svojo vlogo v zvezi z Nemčijo, to je 12. februarja 2004, že 28. januarja 2004 izvedla preiskave, zlasti v Nemčiji, v zvezi s kartelom o razdelitvi trgov v sektorju dvigal in tekočih stopnic, potem ko jo je o obstoju kartela v tem sektorju obvestila tretja oseba obveščevalka (točke 91, 104, 105 in 783 obrazložitve izpodbijane odločbe).

113 Ker družba Kone Komisiji ni omogočila odkritja kartela v Nemčiji, ne more zahtevati imunitete pred globami v skladu z odstavkom 8(a) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002. V teh okoliščinah je trditev družbe Kone, da je imela pravico do imunitete pred globami, ker je njena vloga Komisiji omogočila uspešno organizacijo novih preiskav v Nemčiji marca 2004, neupoštevna. Kot namreč poudarja Komisija (glej točko 111 zgoraj), namen odstavka 8(a) navedenega obvestila ni „nagraditi podporo dodatnim ukrepom v tekoči preiskavi v obliki drugega, bolj osredotočenega pregleda“.

114 Vsekakor je treba poudariti, da družba Kone nikoli ni zaprosila za imuniteto na podlagi navedenega odstavka, saj je bila njena vloga v zvezi z Nemčijo dodatek k njeni vlogi na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 v zvezi z Belgijo in Luksemburgom, ki je bil v celoti sestavni del te vloge, in je izrecno temeljila na odstavku 8(b) navedenega obvestila. Poleg tega družba Kone ne izpodbija, da je imuniteto na podlagi odstavka 8(a) tega obvestila na sestankih s Komisijo zahtevala šele več kot eno leto po vložitvi svoje vloge in približno devet mesecev po tem, ko jo je Komisija z dopisom z dne 29. junija 2004 obvestila o tem, da njena vloga ne izpolnjuje pogojev iz odstavka 8(b) navedenega obvestila.

115 Drugič, treba je zavrniti trditev tožečih strank, da so bile s stališči družbe Kone z dne 12. in 18. februarja 2004 Komisiji predložene informacije o drugi kršitvi, ki se je razlikovala od kršitve, ki je bila predmet preiskav januarja 2004, to je o kartelu v sektorju dvigal in tekočih stopnic v Nemčiji, ki se je nanašal na projekte, ocenjene na več kot milijon EUR, in ne, kot naj bi izhajalo iz odločb o pregledih, kartelu vsaj evropske razsežnosti, ki se je nanašal na celotni trg dvigal in tekočih stopnic.

116 Res je, da iz odločb o pregledih izhaja, da je Komisija ob njihovem sprejetju menila, da je omejevalni sporazum o razdelitvi trgov v sektorju dvigal in tekočih stopnic zajemal najmanj vsako državo članico Unije. Poleg tega iz sodne prakse izhaja, da mora Komisija v zvezi s sklepi o izvedbi preiskave jasno navesti domneve, ki jih namerava preveriti (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 21. septembra 1989 v zadevi Hoechst proti Komisiji, 46/87 in 227/88, Recueil, str. 2859, točka 41). Vendar ni nujno, da sklep o preiskavi vsebuje natančno razmejitev zadevnega trga, točno pravno opredelitev domnevnih kršitev in navedbo obdobja, v katerem naj bi bile te kršitve storjene (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 17. oktobra 1989 v zadevi Dow Benelux proti Komisiji, 85/87, Recueil, str. 3137, točka 10).

117 Treba je ugotoviti, da je Komisija v času, ko ji je družba Kone poslala svojo vlogo, to je februarja 2004, že prejela informacije o omejevalnem sporazumu o razdelitvi trgov v sektorju dvigal in tekočih stopnic, ki „vpliva na Skupnost“ v smislu odstavka 8(a) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002. Poleg tega je iz odločb o pregledu jasno razvidno, da se preiskave nanašajo posebno na dejavnosti zadevnih podjetij na potencialnem trgu prodaje in montaže dvigal in tekočih stopnic ter na potencialnem trgu poprodajnih storitev in vzdrževanja teh proizvodov ter da je bila Komisija obveščena, da se vodstveni delavci štirih članic domnevnega kartela sestanejo vsako leto, da bi določili deleže vsake od članic vsaj v vsaki državi članici Unije. Komisija je na podlagi informacij, ki jih je imela, že januarja 2004 menila, da ta kartel vpliva na nemški trg, zaradi česar je 28. januarja 2004 v Nemčiji organizirala preiskave. V zvezi s tem trditvi družbe Kone, da so bili prostori družbe ThyssenKrupp v Nemčiji pregledani samo zato, ker je bil tam sedež te družbe, nasprotuje dejstvo, da je Komisija 29. januarja 2004 preiskala tudi prostore hčerinskih družb skupine ThyssenKrupp, ki so bile dejavne na nemškem trgu (točka 104 obrazložitve izpodbijane odločbe).

118 V teh okoliščinah tožeče stranke ne morejo trditi, da kršitev, glede katere so bile marca 2004 v istem sektorju opravljene preiskave v Nemčiji, pomeni drugačno kršitev od kršitve, ki je bila predmet preiskav januarja 2004.

119 Iz vsega navedenega sledi, da družba Kone v času, ko je Komisiji poslala svojo vlogo na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, ni bila več upravičena zahtevati imuniteto pred globami na podlagi odstavka 8(a) tega obvestila v zvezi s svojim sodelovanjem v kartelu v Nemčiji.

120 Na tretjem mestu, tožeče stranke trdijo, da bi Komisija morala družbi Kone globo v celoti znižati na podlagi odstavka 23(b), zadnji pododstavek, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, ker Komisija ni bila seznanjena z nobenim dejstvom v zvezi s kartelom v Nemčiji, preden je družba Kone vložila svojo vlogo za ugodno obravnavo.

121 Zadevna določba določa, da „če podjetje zagotovi dokaze, ki se nanašajo na dejstva, za katera Komisija prej ni vedela in ki se neposredno nanašajo na težo ali trajanje domnevnega kartela, Komisija teh elementov ne bo upoštevala pri določanju globe, ki naj se naloži podjetju, ki je te dokaze zagotovilo“.

122 V obravnavani zadevi ni sporno, da je Komisija v času, ko ji je družba Kone 12. februarja 2004 poslala svojo vlogo v zvezi z Nemčijo, že prejela informacije v zvezi z omejevalnim sporazumom o razdelitvi trgov v sektorju dvigal in tekočih stopnic v Uniji ter da se je ta omejevalni sporazum nanašal na nemški trg. Tako je Komisija na podlagi informacij, ki jih je že imela, organizirala preiskave v Nemčiji približno dva tedna pred prejetjem vloge družbe Kone.

123 Tudi če je sodelovanje družbe Kone pomenilo znatno dodano vrednost glede na dokaze, ki jih je Komisija že imela, zaradi česar je Komisija družbi Kone odobrila največje, 50-odstotno znižanje globe, določeno v odstavku 23(b), prvi pododstavek, prva alinea, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 (točki 792 in 793 obrazložitve izpodbijane odločbe), je Komisija lahko v točki 791 obrazložitve izpodbijane odločbe upravičeno menila, da to podjetje ne more zahtevati dodatnega znižanja globe na podlagi odstavka 23(b), zadnja alinea, navedenega obvestila.

124 V zvezi s tem je treba opozoriti, da je bila vloga družbe Kone sestavljena iz enostranskih izjav, pripravljenih po spominu, ki jim niso bili priloženi natančni in skladni listinski dokazi o kršitvi (glej točke od 96 do 109 zgoraj). V teh okoliščinah vloga družbe Kone v zvezi z Nemčijo ni vsebovala dokazov, ki bi neposredno vplivali na opredeljive elemente teže ali trajanja kršitve, ampak predvsem izjave, ki bi jih bilo treba potrditi z drugimi dokazi, ki jih je Komisija zbrala pozneje med svojo preiskavo.

125 Očitek v zvezi z neuporabo odstavka 23(b), zadnja alinea, obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 je torej treba prav tako zavrniti.

126 Na četrtem mestu, tožeče stranke trdijo, da je Komisija s tem, ko je družbi Kone zavrnila priznanje imunitete na podlagi odstavka 8 obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, ne da bi jo nemudoma obvestila, da ta imuniteta ni več na voljo, kršila legitimno pričakovanje družbe Kone. Pravica do obveščenosti naj bi bila del temeljnega procesnega varstva pravice zoper samoobtožbo, kar naj bi bilo potrjeno s pravico vlagatelja na podlagi odstavka 17 navedenega obvestila, da umakne vlogo in dokaze, razkrite v podporo vlogi, ko ga Komisija obvesti, da mu imuniteta ne more biti priznana.

127 Treba je opozoriti, da, kot je navedeno v odstavku 29 obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, to obvestilo ustvarja upravičena pričakovanja, na katera se opirajo podjetja, ki želijo Komisijo obvestiti o obstoju omejevalnega sporazuma. Glede na legitimna pričakovanja, ki so jih podjetja, ki želijo sodelovati s Komisijo, lahko razbrala iz tega obvestila, je Komisija torej dolžna slediti obvestilu, kadar v okviru določitve zneska globe, naložene družbi Kone, presoja njeno sodelovanje (glej v tem smislu sodbi Splošnega sodišča z dne 20. marca 2002 v zadevi HFB in drugi proti Komisiji, T‑9/99, Recueil, str. II‑1487, točka 608; in z dne 15. marca 2006 v zadevi Daiichi Pharmaceutical proti Komisiji, T‑26/02, ZOdl., str. II‑713, točka 147).

128 V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da je v zvezi s kršitvijo v Nemčiji družba Kone Komisiji poslala vlogo 12. februarja 2004 in jo dopolnila 18. februarja 2004. Poleg tega ni sporno, da je Komisija 29. junija 2004 zavrnila vlogo za imuniteto družbe Kone in jo obvestila, da pogoji, določeni v odstavku 8(b) obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, niso izpolnjeni.

129 Čeprav je v skladu z odstavkom 12 navedenega obvestila „podjetje nemudoma obveščeno, da imuniteta pred globami ni na voljo za domnevno kršitev“, če se izkaže, da pogoji za priznanje take imunitete niso izpolnjeni, družba Kone zaradi časa, ki je pretekel med njeno vlogo in zavrnilno odločbo z dne 29. junija 2004, ni mogla gojiti legitimnega pričakovanja, da bo oproščena vsakršne globe.

130 Po eni strani namreč iz odstavka 15 obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002 izhaja, da bo Komisija, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 8(a) ali (b), „[zadevnemu] podjetju v pisni obliki zagotovil[a] pogojno imuniteto pred globami“. Iz tega sledi, da gospodarski subjekt načeloma legitimnega pričakovanja, da bo odobrena imuniteta pred globami, ne more opreti zgolj na molk Komisije.

131 Po drugi strani in vsekakor iz analize, opravljene v točkah od 96 do 119 zgoraj, je razvidno, da družba Kone ni mogla pričakovati, da ji bo v obravnavani zadevi priznana imuniteta pred globami na podlagi obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002, ker bi morala vedeti, da niso bili izpolnjeni niti pogoji iz odstavka 8(a) niti pogoji iz odstavka 8(b) navedenega obvestila, zlasti ker, kot je navedeno v točki 114 zgoraj, družba Kone ne izpodbija, da je za imuniteto na podlagi odstavka 8(a) tega obvestila zaprosila šele približno devet mesecev po tem, ko je bila njena vloga za imuniteto na podlagi odstavka 8(b) navedenega obvestila zavrnjena.

132 Nazadnje, tožeče stranke ne morejo trditi, da so bile zaradi odnosa Komisije prizadete pravice družbe Kone na podlagi odstavka 17 obvestila o ugodni obravnavi iz leta 2002. Družbi Kone namreč nič ni preprečevalo, da umakne svojo vlogo na podlagi tega obvestila in/ali dokaze, ki jih je razkrila, ko jo je Komisija seznanila z odločitvijo, da ji ne bo prizna