SL Uradni list Evropske unije C 63/31

Tožba, vložena 7. januarja 2011 – Iran Insurance proti Svetu

(Zadeva T-12/11)

2011/C 63/59

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Iran Insurance Company (Teheran, Iran), (zastopnik: D. Luff, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlog tožeče stranke

— Točka 21 dela B Priloge k Sklepu Sveta 2010/644/SZVP (1) z dne 25. oktobra 2010, točka 21 dela B Priloge VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 (2) z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in odločba iz dopisa Sveta, vročenega 23. novembra 2010, naj se razglasijo za nične;

— ugotovi naj se, da se člen 20(1)(b) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP (3) in člena 16(2) in 26 Uredbe Sveta št. 961/2010 ne uporabljajo za tožečo stranko; in

— Svetu naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti točke 21 dela B Priloge k Sklepu Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010, točke 21 dela B Priloge VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in členov 16(2) in 26 Uredbe Sveta št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 v delih, v katerih se nanašajo na tožečo stranko, in razglasitev ničnosti odločbe iz dopisa Sveta tožeči stranki z dne 28. oktobra 2010.

Tožeča stranka v utemeljitev svojih predlogov navaja naslednje tožbene razloge.

Prvič, tožeča stranka zatrjuje, da je Sodišče pristojno za preizkus točke 21 dela B Priloge k Sklepu Sveta 2010/644/SZVP in točke 21 dela B Priloge VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010, kot tudi odločbe z dne 28. oktobra 2010 in njihove skladnosti s temeljnimi načeli Evropskega prava.

Dodaja, da so posebni razlogi za uvrstitev tožeče stranke na seznam napačni, ter da pogojem iz člena 20(1)(b) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP in člena 16(2) in 26 Uredbe Sveta št. 961/2010 ni zadoščeno. Te določbe se torej ne morejo uporabljati za tožečo stranko. Svet je očitno napačno ugotovil dejansko stanje in napačno uporabil pravo. Zato bi bilo treba točko 21 dela B Priloge k Sklepu Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 in točko 21 dela B Priloge VIII k Uredbi Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 razglasiti za nični.

Tožeča stranka v utemeljitev te tožbe še navaja, da ji je z Uredbo in Sklepom iz leta 2010 kršena pravica do obrambe in zlasti pravica do poštenega sojenja, saj ni prejela nobenega dokaza ali dokumenta, ki bi potrdil trditve Sveta, in ker so trditve v Uredbi in Sklepu iz leta 2010 zelo ohlapne, nejasne in nanje ni mogla odgovoriti. Poleg tega je bil tožeči stranki zavrnjen dostop do dokumentacije in ji ni bila dana možnost izvrševanja pravice do izjave. To ravno tako predstavlja pomanjkanje obrazložitve.

Dalje, člen 24(3) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP zahteva, da Svet o svoji odločitvi pošlje obvestilo, v katerem mora navesti razloge za umestitev na seznam, medtem ko člen 24(4) omogoča revizijo takšne odločitve, če so nanjo podane pripombe. Svet je kršil obe navedeni določbi. Ker je člen 24(3) in (4) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP ponovljen v členu 36(3) in (4) Uredbe Sveta (EU) št. 961/2010, je s tem podana tudi kršitev slednjega.

Tožeča stranka tudi zatrjuje, da je Svet pri oceni njenega položaja kršil načelo dobrega upravljanja.

Poleg tega je Svet pri oceni položaja tožeče stranke kršil načelo legitimnih pričakovanj.

Tožeča stranka ravno tako trdi, da je Svet kršil njeno lastninsko pravico in načelo sorazmernosti. Za člen 20(1)(b) Sklepa Sveta 2010/413/SZVP in člen 16(2) Uredbe Sveta št. 961/2010 bi bilo treba ugotoviti, da se ne uporabljata za tožečo stranko. Poleg tega člen 12 Sklepa Sveta 2010/423/SZVP in člen 26 Uredbe Sveta št. 961/2010 s tem, da vsem Iranskim osebam brez razlikovanja prepovedujeta sklepanje zavarovalnih in pozavarovalnih pogodb, kršita načelo sorazmernosti. Zato bi bilo treba tudi za ti določbi ugotoviti, da se ne uporabljata za tožečo stranko.

Tožeča stranka poleg tega trdi, da Uredba Sveta št. 961/2010 krši člen 215(2) in (3) PDEU, ki je pravna podlaga zanjo, kot tudi člen 40 PEU.

Končno, tožeča stranka trdi, da sta bili s sprejetjem Uredbe in Sklepa iz leta 2010 kršeni načeli enakosti in nediskriminacije.

(1) Sklep Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL 2010, L 281, str. 81).

(2) Uredba Sveta (EU) št. 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 423/2007 (UL 2010, L 281, str. 1).

(3) Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL 2010, L 195, str. 39).