Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (prvi senat) 
z dne 11. aprila 2019 * 
„Predhodno odločanje – Energija – Sektor utekočinjenega naftnega plina (GPL) –  
Varstvo potrošnikov – Obveznost splošnega gospodarskega pomena – Najvišja cena za jeklenko  
utekočinjenega plina – Obveznost dobave na dom – Člen 106 PDEU – Direktive 2003 /55/ES,  
2009 /73/ES in 2006 /123/ES – Razlaga sodbe z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi (C-265/08,  
EU:C:2010 :205) – Načelo sorazmernosti“  
V združenih zadevah C-473/17 in C-546/17, 
katerih predmet sta predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ju je 
vložilo Tribunal Supremo (vrhovno sodišče, Španija) z odločbama z dne 29. junija 2017 (C-473/17) in 
z dne 19. julija 2017 (C-546/17), ki sta prispeli na Sodišče 2. avgusta 2017 (C-473/17) in 
18. septembra 2017 (C-546/17), v postopkih  
Repsol Butano SA (C-473/17),  
DISA Gas SAU (C-546/17)  
proti  
Administración del Estado, 
ob udeležbi 
Redex is Gas SL, 
Repsol Butano SA (C-546/17), 
SODIŠČE (prvi senat), 
v sestavi R. Silva de Lapuerta, podpredsednica Sodišča v funkciji predsednice prvega senata,  
J.-C. Bonichot (poročevalec), A. Arabadjiev, E. Regan in C. G. Fernlund, sodniki,  
generalni pravobranilec: E. Tanchev,  
sodna tajnica: L. Carrasco Marco, administratorka,  
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 26. septembra 2018 ,  
* Jezik postopka: španščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :308 1 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
– za Repsol Butano SA in DISA Gas SAU F. Castedo Bartolomé, F. Castedo Álvarez, L. Moliner Oliva 
in A. Rueda García, abogados, 
– za špansko vlado A. Rubio González in A. Gavela Llopis, agenta, 
– za Evropsko komisijo O. Beynet in S. Pardo Quintillán, agentki, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 5. decembra 2018 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na razlago Direktive Evropskega parlamenta in 
Sveta 2003 /55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in 
o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 230), in 
načela sorazmernosti, kakor ju je Sodišče razložilo v sodbi z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi 
(C-265/08, EU:C:2010 :205). 
2 Ta predloga sta bila vložena v okviru dveh sporov med družbama Repsol Butano SA in DISA Gas SAU 
na eni strani in Administración del Estado (državna uprava, Španija) na drugi glede zakonitosti Orden 
IET/389/2015 por la que se actualiza el sistema de determinación automática de precios máximos de 
venta, antes de impuestos, de los gases licuados del petróleo envasados y se modifica el sistema de 
determinación automática de las tarifas de venta, antes de impuestos, de los gases licuados del 
petróleo por canalización (odlok IET/389/2015 o posodobitvi sistema samodejnega določanja najvišjih 
prodajnih cen, pred obdavčitvijo, utekočinjenih naftnih plinov v jeklenkah in spremem bi sistema 
samodejnega določanja prodajnih tarif, pred obdavčitvijo, utekočinjenih naftnih plinov, ki se dobavijo 
prek plinovodnega omrežja) z dne 5. marca 2015 (BOE št. 58 z dne 9. marca 2015 , str. 20850 , 
v nadaljevanju: odlok IET/389/2015 ). 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
Direktiva 2003 /55 
3 Člen 1 Direktive 2003 /55, razveljavljene z Direktivo 2009 /73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 
13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 
2003 /55 (UL 2009 , L 211, str. 94), je določal: 
„1. Ta direktiva določa skupna pravila za prenos, distribucijo, dobavo in skladiščenje zemeljskega plina. 
Določa pravila glede organiziranja in delovanja sektorja zemeljskega plina, dostop do trga, merila in 
postopke, ki se uporabljajo pri izdaji energetskih dovoljenj za prenos, distribucijo, dobavo in 
skladiščenje zemeljskega plina in obratovanje sistemov. 
2. Pravila, ki jih ta direktiva določa za zemeljski plin, skupaj z utekočinjenim zemeljskim plinom 
(UZP), prav tako veljajo za bioplin in plin, pridobljen iz biomase, ali druge vrste plinov, če je takšne 
pline tehnično mogoče varno vbrizgati in prenašati prek sistema zemeljskega plina.“ 
ECLI:EU:C:2019 :308 2 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
4 Člen 3(2) te direktive je določal: 
„Ob popolnem upoštevanju ustreznih določb Pogodbe [ES], zlasti člena 86, lahko države članice 
v splošnem gospodarskem interesu naložijo podjetjem, ki delujejo v plinskem sektorju, obveznosti 
javnih storitev, ki se lahko nanašajo na varnost, skupaj z zanesljivostjo oskrbe, na rednost, kakovost in 
ceno oskrbe in na varovanje okolja, skupaj z učinkovito rabo energije in varstvom podnebja. Take 
obveznosti morajo biti jasno določene, pregledne, nepristranske in preverljive in morajo plinskim 
družbam EU zagotavljati enak dostop do nacionalnih odjemalcev. V zvezi z zanesljivostjo oskrbe, 
učinkovito rabo energije/uravnavanjem povpraševanja in za uresničitev okoljskih ciljev, navedenih 
v tem odstavku, lahko države članice uvedejo dolgoročno načrtovanje in pri tem upoštevajo možnost 
želje tretjih strank za dostop do omrežja.“ 
Direktiva 2009 /73 
5 Člen 1 Direktive 2009 /73 določa: 
„1. Ta direktiva določa skupna pravila za prenos, distribucijo, dobavo in skladiščenje zemeljskega plina. 
Določa pravila glede organizacije in delovanja sektorja zemeljskega plina, dostop do trga, merila in 
postopke, ki se uporabljajo pri izdaji dovoljenj za prenos, distribucijo, dobavo in skladiščenje 
zemeljskega plina in obratovanje sistemov. 
2. Pravila, ki jih ta direktiva določa za zemeljski plin, vključno z UZP, se uporabljajo na 
nediskriminatoren način tudi za bioplin in plin, pridobljen iz biomase, ali druge vrste plinov, čeje 
takšne pline tehnično mogoče varno vbrizgati v sistem zemeljskega plina in jih prek njega prenašati.“ 
6 Člen 3(2) te direktive določa: 
„Ob doslednem upoštevanju ustreznih določb Pogodbe [ES], zlasti člena 86 Pogodbe, lahko države 
članice v splošnem gospodarskem interesu naložijo podjetjem, ki delujejo v plinskem sektorju, 
obveznosti javnih storitev, ki se lahko nanašajo na zanesljivost, vključno z zanesljivostjo oskrbe, na 
rednost, kakovost in ceno oskrbe in na varovanje okolja, vključnoz učinkovito rabo energije, energijo 
iz obnovljivih virov in varstvom podnebja. Take obveznosti so jasno določene, pregledne, 
nediskriminatorne in preverljive ter morajo podjetjem plinskega gospodarstva v Skupnosti zagotavljati 
enak dostop do nacionalnih potrošnikov. V zvezi z zanesljivostjo oskrbe, učinkovito rabo 
energije/uravnavanjem povpraševanja in za uresničitev okoljskih ciljev ter ciljev za energijo iz 
obnovljivih virov, navedenih v tem odstavku, lahko države članice uvedejo dolgoročno načrtovanje in 
pri tem upoštevajo možnost želje tretjih strani za dostop do sistema.“ 
Direktiva 2006 /123/ES 
7 V uvodnih izjavah 5, 8, 17 in od 70 do 73 Direktive 2006 /123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 
12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL 2006 , L 376, str. 36) je navedeno: 
„(5) […] je treba odpraviti ovire, ki ponudnikom storitev v državah članicah onemogočajo svobodo 
ustanavljanja, in ovire za prosti pretok storitev med državami članicami ter zagotoviti 
ponudnikom in prejemnikom pravno varnost, potrebno za dejansko uresničevanje teh dveh 
temeljnih svoboščin, ki jih zagotavlja Pogodba. Ker ovire na notranjem trgu storitev zadevajo 
izvajalce, ki želijo imeti sedež v drugi državi članici, kot tudi tiste, ki opravljajo storitve v drugi 
državi članici, v kateri nimajo sedeža, je treba ponudnikom omogočiti razvoj njihove storitvene 
dejavnosti na notranjem trgu z ustanovitvijo sedežavdržavi članici ali z izkoriščanjem prostega 
pretoka storitev. Ponudnikom bi bilo treba omogočiti, da lahko izbirajo med tema dvema 
svoboščinama glede na strategijo rasti v posamezni državi članici. 
ECLI:EU:C:2019 :308 3 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
[...] 
(8) Primerno je, da bi določbe te direktive o svobodi ustanavljanja in prostem pretoku storitev veljale 
le do te mere, kolikor so zadevne dejavnosti odprte za konkurenco, tako da ne obvezujejo držav 
članic, da liberalizirajo storitve splošnega gospodarskega pomena ali privatizirajo javne subjekte, ki 
zagotavljajo take storitve, ali odpravijo obstoječe monopole za druge dejavnosti ali nekatere 
distribucijske storitve. 
[...] 
(17) Ta direktiva zajema le pridobitne storitve. […] Storitve splošnega gospodarskega pomena so 
storitve, ki so pridobitne in zato spadajo v področje uporabe te direktive. Vendar pa so nekatere 
storitve splošnega gospodarskega pomena, kot so storitve, ki lahko obstajajo na področju 
prevoza, izvzete iz področja uporabe te direktive, za nekatere druge storitve splošnega 
gospodarskega pomena, ki lahko na primer obstajajo na področju poštnih storitev, pa velja 
odstopanje od določbe o svobodi opravljanja storitev iz te direktive. […] 
[...] 
(70) Za namene te direktive in brez poseganja v člen 16 Pogodbe se lahko storitve obravnavajo kot 
storitve splošnega ekono mskega pomena samo, če se opravljajo pri izvajanju posebnih nalog 
javnega pomena, za katere je zadevna država članica zadolžila ponudnika. Ta zadolžitev bi 
morala biti določena v enem ali več aktih, katerih vrsto določi vsaka zadevna država članica, in 
bi morala natančno določiti naravo posebne naloge. 
(71) Postopek medsebojnega ocenjevanja, predviden v tej direktivi, ne bi smel vplivati na svobodo 
držav članic, da v zakono daji določijo višjo raven zaščite javnih interesov, še zlasti za doseganje 
ciljev socialne politike. Nadalje mora postopek medsebojnega ocenjevanja v celoti upoštevati 
posebnosti storitev splošnega ekono mskega pomena in posebnih nalog, ki so jim dodeljene. Te 
lahko upravičijo določene omejitve svobode ustanavljanja, zlasti v primerih, ko takšne omejitve 
uveljavljajo cilje varovanja javnega zdravja in socialne politike ter ko izpolnjujejo pogoje iz 
člena 15(3)(a) do (c). […] 
(72) Storitve splošnega ekono mskega pomena imajo pomem bno nalogo v zvezi s socialno in 
ozemeljsko kohezijo. Opravljanje teh nalog ne sme biti onemogočeno zaradi rezultatov postopka 
ocenjevanja, ki ga določa ta direktiva. Ta postopek ne bi smel vplivati na zahteve, ki so potrebne 
za opravljanje teh nalog, hkrati pa bi bilo treba obravnavati neupravičeno omejevanje svobode 
ustanavljanja. 
(73) […] Ocenjevanje združljivosti določene najnižje in/ali najvišje tarife s svobodo ustanavljanja 
zadeva samo tarife, ki so jih pristojni organi uvedli posebej za zagotavljanje nekaterih storitev, ne 
zadeva pa na primer splošnih predpisov o določanju cen, denimo v zvezi z najemom hiš.“ 
8 Člen 1(1) in (2) Direktive 2006 /123 določa: 
„1. Ta direktiva uvaja splošne določbe, ki ponudnikom storitev olajšujejo uveljavljanje svobode 
ustanavljanja in prostega pretoka storitev ter hkrati ohranjajo visoko raven kakovosti storitev. 
2. Ta direktiva ne obravnava liberalizacije storitev splošnega gospodarskega pomena, ki so pridržane za 
javne ali zasebne subjekte, niti privatizacije javnih subjektov, ki opravljajo storitve.“ 
9 Člen 2 te direktive določa: 
„1. Ta direktiva se uporablja za storitve, ki jih opravljajo ponudniki s sedežem v državi članici. 
ECLI:EU:C:2019 :308 4 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
2. Ta direktiva se ne uporablja za naslednje dejavnosti: 
(a) negospodarske storitve splošnega pomena; 
[…]“ 
10 Člen 15 navedene direktive, naslovljen „Zahteve, ki so predmet ocenjevanja“, ki je v Poglavju III te 
direktive, ki se nanaša na svobodo ustanavljanja ponudnikov, določa: 
„1. Države članice preverijo, ali njihov pravni sistem predvideva katere koli zahteve iz odstavka 2, in 
zagotovijo, da so te v skladu s pogoji iz odstavka 3. Države članice prilagodijo svoje zakone in upravne 
predpise tako, da so združljivi s temi pogoji. 
2. Države članice preverijo, ali njihov pravni sistem pogojuje začetek opravljanja ali opravljanje 
storitvene dejavnosti z upoštevanjem katere koli od naslednjih nediskriminatornih zahtev: 
[…] 
(g) določenih najnižjih in/ali najvišjih tarif, ki jih mora ponudnik upoštevati; 
(h) obveznosti ponudnika, da poleg svojih nudi druge posebne storitve. 
3. Države članice preverijo, ali zahteve iz odstavka 2 izpolnjujejo naslednje pogoje: 
(a) nediskriminacija: zahteve ne smejo biti niti neposredno niti posredno diskriminatorne glede 
državljanstva ali v primeru podjetij glede kraja registriranega sedeža; 
(b) potreba: zahteve morajo biti utemeljene s pomem bnimi razlogi, ki se nanašajo na javni interes; 
(c) sorazmernost: zahteve morajo biti take, da zagotavljajo izpolnitev zastavljenega cilja; ne smejo 
presegati tistega, kar je potrebno za uresničitev tega cilja, ter jih ni mogoče nadomestiti 
z drugimi, manj omejevalnimi ukrepi, s katerimi se lahko doseže iste rezultate. 
4. Predpisi iz odstavkov 1, 2 in 3 se uporabljajo samo v zakono daji na področju storitev splošnega 
gospodarskega pomena pod pogojem, da uporaba teh odstavkov pravno ali dejansko ne ovira izvajanja 
posebne naloge, ki jim je dodeljena. 
[…] 
6. Od 28. decembra 2006 države članice ne uveljavljajo nobenih novih zahtev, podobnih tistim iz 
odstavka 2, razen če take zahteve izpolnjujejo pogoje iz odstavka 3. 
[…]“ 
Špansko pravo 
11 Člen 1(3) Ley 34/1998 del sector de hidrocarburos (zakon 34/1998 o sektorju ogljikovodikov) z dne 
7. oktobra 1998 (BOE št. 241 z dne 8. oktobra 1998 , str. 33517 ), določa: 
„Dejavnosti za dobavo tekočih in plinastih ogljikovodikov se opravljajo v skladu z načeli objektivnosti, 
preglednosti in svobodne konkurence.“ 
ECLI:EU:C:2019 :308 5 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
12 Člen 37(1) tega zakona določa: 
„Dejavnosti rafiniranja surove nafte, prevoza, skladiščenja, distribucije in prodaje naftnih proizvodov, 
vključno z utekočinjenim naftnim plinom, se lahko opravljajo svobodno pod pogoji, določenimi s tem 
zakono m, brez poseganja v obveznosti, ki izhajajo iz drugih predpisov in upoštevne sektorske 
zakono daje, zlasti davčne, ki se nanašajo na prostorsko načrtovanje, na okolje, ter na varstvo 
potrošnikov in uporabnikov.“ 
13 Člen 38 navedenega zakona določa: 
„Cene proizvodov, pridobljenih iz nafte, se oblikujejo prosto.“ 
14 Četrta prehodna določba Ley 34/1998 je določala: 
„Na podlagi zakonsko določene formule lahko vlada določi najvišjo maloprodajno ceno utekočinjenega 
naftnega plina v jeklenkah, dokler se pogoji za dostop do trga in konkurence na tem trgu ne bodo šteli 
za zadostne. Najvišja prodajna cena vključuje strošek dobave na dom.“ 
15 Člen 5 Real Decreto-ley 15/1999 por el que se aprueban medida s de liberalización, reforma estructural 
e incremento de la compe tencia en el sector de hidrocarburos (kraljeva uredba-zakon 15/1999 
o sprejetju ukrepov za liberalizacijo, strukturno reformo in povečanje konkurence v sektorju 
ogljikovodikov) z dne 1. oktobra 1999 (BOE št. 236 z dne 2. oktobra 1999 , str. 35442 ) je določal: 
„1. Najvišja maloprodajna cena utekočinjenega naftnega plina v jeklenkah s polnilno maso 8 
kilogramov [kg] ali več pred obdavčitvijo se določiv višini 83,4 pezet/kg, in vključuje dobavo na dom. 
Ta cena velja za obdobje dvanajst mesecev od začetka veljavnosti te kraljeve uredbe-zakona. 
2. Minister za industrijo in energetiko z ministrskim odlokom po soglasju pooblaščenega odbora vlade 
za gospodarstvo, v obdobju dvanajst mesecev, ki je določeno v prejšnjem odstavku, določi sistem za 
določanje prodajne cene utekočinjenega naftnega plina v jeklenkah glede na sezonsko naravo trgov. 
3. Če se pogoji za dostop do trga in konkurence na tem trgu ne štejejo za zadostne, minister za 
industrijo, energetiko in turizem po soglasju pooblaščenega odbora vlade za gospodarstvo z odlokom 
določi druge sisteme določanja najvišje maloprodajne cene utekočinjenega naftnega plina v jeklenkah. 
Najvišja prodajna cena vključuje strošek dobave na dom.“ 
16 Z Real Decreto-ley 8/2014 de aprobación de medida s urgentes para el crecimiento, la compe tividad y la 
eficiencia (kraljeva uredba-zakon 8/2014 o sprejetju nujnih ukrepov za rast, konkurenčnost in 
učinkovitost) z dne 4. julija 2014 (BOE št. 163 z dne 5. julija 2014 , str. 52544 ) sta bila razveljavljena 
četrta prehodna določba Ley 34/1998 in člen 5 kraljeve uredbe-zakona 15/1999 . 
17 Triintrideseta dodatna določba zakona 34/1998 , kakor je bil spremenjen s kraljevo uredbo-zakono m 
8/2014 , določa: 
„1. Uporabniki, ki imajo pogodbo za dobavo utekočinjenega naftnega plina, ki se dobavi v jeklenkah 
s polnilno maso, ki je enaka ali večja kot 8 kilogramov in manjša od 20 kilogramov, razen za jeklenke 
za mešanice utekočinjenega naftnega plina, ki se uporablja kot gorivo, imajo pravico do dobave na 
dom. 
Na celini ter na vseh otoških in zunajcelinskih ozemljih ima operater, ki prodaja utekočinjen naftni plin 
na debelo in ima največji tržni delež pri prodaji v sektorju utekočinjenega naftnega plina v jeklenkah 
s polnilno maso, ki je enaka ali večja kot 8 kilogramov in manjša od 20 kilogramov, razen za jeklenke 
za mešanice utekočinjenega naftnega plina, ki se uporablja kot gorivo, obveznost dobave na dom vsem 
osebam, ki to zahtevajo, na ustreznem ozemeljskem območju. 
ECLI:EU:C:2019 :308 6 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
2. Seznam operaterjev, ki prodajajo utekočinjen naftni plin na debelo in za katere velja obveznost 
dobave na dom, se vsaka tri leta določi z odločbo generalnega direktorja za energetsko politiko in 
rudnike. Ta odločba se objavi v uradnem listu. 
Vlada pregleda pogoje za izvajanje obveznosti iz te določbe ali izda soglasje za njeno odpravo ali 
razglasi prenehanje te obveznosti, če to zahtevata razvoj trga in poslovna struktura sektorja, vsekakor 
pa vsakih pet let. 
3. Ne glede na določbe člena 38 tega zakona, dokler se pogoji za dostop do trga in konkurence na tem 
trgu ne bodo šteli za zadostne, minister za industrijo, energetiko in turizem po soglasju pooblaščenega 
odbora vlade za gospodarstvo določi najvišje maloprodajne cene utekočinjenega naftnega plina 
v jeklenkah za jeklenke s polnilno maso, ki je enaka ali večja kot 8 kilogramov in manjša 
od 20 kilogramov, katerih tara je večja od 9 kilogramov, razen za jeklenke za mešanice utekočinjenega 
naftnega plina, ki se uporablja kot gorivo, pri čemer določi konkretne vrednosti navedenih cen ali 
sistem za njihovo določanje in samodejno posodabljanje. Najvišja prodajna cena vključuje strošek 
dobave na dom. 
4. Brez poseganja v določbe iz prejšnjih odstavkov, kadar operater, ki prodaja utekočinjen naftni plin na 
debelo in za katerega velja obveznost dobave na dom v jeklenkah s polnilno maso, ki je enaka ali večja 
kot 8 kilogramov in manjša od 20 kilogramov, nima jeklenk, katerih tara je večja od 9 kilogramov, se 
obveznost dobave na dom po najvišji ceni iz odstavka 3 v primeru tega operaterja razširi na jeklenke 
s taro manj kot 9 kilogramov na ustreznem ozemeljskem območju. 
5. Operaterji, ki prodajajo utekočinjen naftni plin na debelo, morajo generalni direkciji za energetsko 
politiko in rudnike zagotoviti informacije, potrebne za izvajanje njenih dolžnosti, zlasti za namene 
uporabe, analize in spremljanja obveznosti dobave na dom, opravljenih dobav utekočinjenega naftnega 
plina in najvišjih cen za javnost iz prejšnjih odstavkov.“ 
Spora o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
18 Iz predložitvene odločbe je razvidno, da sta družbi Repsol Butano in DISA Gas pri Tribunal Supremo 
(vrhovno sodišče, Španija) vložili tožbi v upravnem sporu zoper odlok IET/389/2015 . 
19 Družba Repsol Butano v podporo svoji tožbi trdi, da je sistem določanja najvišje cene utekočinjenega 
naftnega plina (UNP ) v jeklenkah, ki je bil uveden z odlokom IET/389/2015 , v nasprotju 
z liberalizacijo zadevnega sektorja in diskriminatoren. Družba Disa Gas trdi, da je obveznost dobave 
jeklenk UNP na dom po regulirani najvišji ceni diskriminatorna, ker je naložena enemu samem u 
operaterju na vsakem ozemlju, ki je opredeljeno v španski zakono daji. Ta sistem naj bi bil poleg tega 
v nasprotju z liberalizacijo sektorja in z načelom sorazmernosti. Prav tako naj bi spodbujal izkrivljanje 
konkurence. 
20 Predložitveno sodišče meni, da je bil odlok IET/389/2015 , katerega namen je, med drugim, posodobitev 
sistema samodejnega določanja najvišjih cen UNP v jeklenkah, sprejet na podlagi španske zakono daje 
o sektorju ogljikovodikov, in sicer triintridesete dodatne določbe zakona 34/1998 , ki je bila uvedena 
s kraljevo uredbo-zakono m 8/2014 . 
21 Ta določba določa, prvič, da Ministro de Industria, Energía y Turismo (minister za industrijo, 
energetiko in turizem, Španija) določa najvišjo prodajno ceno za UNP v jeklenkah za jeklenke 
s polnilno maso med 8 kg in 20 kg, katerih tara je večjaod 9 kg, „dokler se pogoji za dostop do trga 
in konkurence na tem trgu ne bodo šteli za zadostne“. Če teh jeklenk ni na voljo, se najvišje prodajne 
cene uporabljajo tudi za druge jeklenke. 
ECLI:EU:C:2019 :308 7 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
22 Drugič, ta zakonska določba določa obveznost dobave jeklenk plina, za katere se uporablja regulirana 
cena, na dom. Strošek dobave naj bi bil vključen v najvišjo ceno. Ta obveznost naj bi bila naložena 
operaterjem, ki imajo največji tržni delež v sektorju UNP v jeklenkah s polnilno maso med 8 kg 
in 20 kg, na različnih ozemljih Kraljevine Španije, in sicer na polotoku, na Balearskih in Kanarskih 
otokih ter v krajih Ceuta in Melilla. Seznam operaterjev, za katere velja obveznost dobave na dom, se 
vsaka tri leta določi z odločbo generalnega direktorja za energetsko politiko in rudnike. V skladu 
s triintrideseto dodatno določbo zakona 34/1998 naj bi vlada pregledala pogoje za izvajanje te 
obveznosti, „[č]e to zahtevata razvoj trga in poslovna struktura sektorja, vsekakor pa vsakih pet let“. 
23 Predložitveno sodišče poleg tega opozarja, da so pred sprejetjem kraljeve uredbe-zakona 8/2014 druge 
določbe zakona 34/1998 že določale možnost določitve najvišje cene za prodajo UNP v jeklenkah in 
obveznost dobave na dom. Po mnenju navedenega sodišča so se ti ukrepi od leta 1998 stalno izvajali 
in so bili podaljšani, in to čeprav so bili v skladu z upoštevno ureditvijo izrecno prehodne narave. 
Podaljšanje teh ukrepov v tako dolgem obdobju bi lahko oviralo vstop novih operaterjev na zadevni 
trg. Ti bi se znašli v položaju, v katerem operater, ki ima največji tržni delež na danem ozemlju, 
ponuja UNP v jeklenkah po upravno določeni najvišji ceni, ki poleg tega vključuje dobavo na dom. 
24 Predložitveno sodišče meni, da naložitev najvišje cene, ki vključuje dobavo na dom, lahko pomeni oviro 
za dostop novih operaterjev na trg. Res je, da bi lahko ti, če bi uporabljali lažje jeklenke, za katere ne 
velja regulirana cena, prosto določali cene. Vendar pa v praksi ne morejo odstopati od te cene, ker 
sicer ne bi imeli zahtevka, ki bi upravičeval naložbe, ki jih je treba opraviti. Obstajali naj bi torej 
razlogi za domnevo, da je učinek teh ukrepov dejansko zamrznitev trga, kar je v nasprotju s prosto 
konkurenco. 
25 Kar zadeva združljivost ukrepov iz postopkov v glavni stvari s pravom Unije, je Sodišče v sodbi z dne 
20. aprila 2010 , Federutility in drugi (C-265/08, EU:C:2010 :205), razsodilo, da Direktiva 2003 /55, ki 
ureja trg zemeljskega plina, ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki skuša v splošnem gospodarskem 
interesu ohraniti dobavno ceno zemeljskega plina na razumni ravni z določitvijo referenčne cene, četa 
zakono daja upošteva cilje liberalizacije in zaščite končnega potrošnika, če je potrebna in če velja za 
omejeno obdobje. 
26 Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) je presodilo, da se merila, ki so določena v tej sodbi, lahko 
uporabljajo tudi za trg utekočinjenega plina, če ima ta trg razsežnost Skupnosti, in to tudi čeni 
predpisov Unije, ki posebej urejajo ta trg. 
27 Predložitveno sodišče poudarja, da je v obravnavanih zadevah ukrep določitve najvišje prodajne cene 
utekočinjenega plina v jeklenkah mogoče opredeliti kot ukrep za varstvo socialno ranljivih 
potrošnikov, saj se z njim želi zagotoviti ohranitev cene dobave končnemu potrošniku na razumni 
ravni. Enako naj bi veljalo za obveznost dobave na dom. S temi ukrepi naj bi se tako skušalo doseči 
cilje splošnega gospodarskega pomena v smislu člena 106 PDEU. 
28 Vendar pa naj bi bili ti ukrepi splošni in neselektivni, ker koristijo vsem potrošnikom. Poleg tega, 
čeprav naj bi iz upoštevne zakono daje izhajalo, da so ti ukrepi prehodni, saj se njihova veljavnost 
podaljša „dokler se pogoji za dostop do trga in konkurence na tem trgu ne bodo šteli za zadostne“,so 
ti ukrepi veljali več kot 18 let. 
29 Zato bi bilo treba podvomiti o združljivosti teh ukrepov s pravom Unije, ob upoštevanju meril, 
določenih v sodbi z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi (C-265/08, EU:C:2010 :205), in načela 
sorazmernosti. 
ECLI:EU:C:2019 :308 8 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
30 V teh okoliščinah je Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno 
odločanje predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali je – ob upoštevanju sodne prakse iz zadeve [z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi 
(C-265/08, EU:C:2010 :205)] – ukrep o določitvi najvišje cene za jeklenko utekočinjenega plina 
v jeklenkah kot ukrep varstva socialno ranljivih uporabnikov v skladu s to sodno prakso oziroma 
ali se s takim ukrepom spoštuje načelo sorazmernosti, če je podana – alternativno ali 
kumulativno – katera od teh okoliščin: 
– ukrep se sprejme na splošno za vse potrošnike in za nedoločeno obdobje, ki traja, ‚dokler se 
pogoji [za dostop do trga in] konkurence na tem trgu ne bodo šteli za zadostne‘, 
– ukrep traja že več kot 18 let, 
– ukrep lahko pripomore k zamrznitvi položaja šibke konkurence, ker pomeni oviro za vstop 
novih operaterjev. 
2. Ali je – ob upoštevanju sodne prakse iz omenjene zadeve [z dne 20. aprila 2010 , Federutility in 
drugi (C-265/08, EU:C:2010 :205)] – ukrep obvezne dobave utekočinjenega plina v jeklenkah na 
dom kot ukrep varstva socialno ranljivih uporabnikov ali prebivalcev težko dostopnih območij 
v skladu s to sodno prakso oziroma ali se s takim ukrepom spoštuje načelo sorazmernosti, čeje 
podana – alternativno ali kumulativno – katera od okoliščin, naštetih v prvem vprašanju?“ 
Vprašanji za predhodno odločanje 
31 Predložitveno sodišče z vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba 
načelo sorazmernosti razlagati tako, da nasprotuje ukrepom, kakršni se obravnavajo v sporih o glavni 
stvari, ki določajo najvišje cene UNP v jeklenkah za jeklenke s polnilno maso med 8 kg in 20 kg, 
katerih tara je večja od 9 kg, in operaterjem, ki imajo največji tržni delež v zadevnem sektorju na 
danem geografskem trgu, nalagajo dobavo tega plina na dom. V zvezi s tem se sklicuje na merila, ki 
izhajajo iz sodbe z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi (C-265/08, EU:C:2010 :205). 
32 V zvezi s tem je treba spomniti, da je Sodišče v tej sodbi odločilo o razlagi Direktive 2003 /55, zlasti 
člena 3(2) te direktive, ki ureja ukrepanje držav članic – v splošnem gospodarskem interesu – 
v sektorju zemeljskega plina, na katerega se nanaša ta direktiva. Sodišče je v tem okviru odločalo 
o merilih za presojo sorazmernosti ukrepa določitve referenčne cene za dobavo zemeljskega plina 
končnim potrošnikom. 
33 Direktiva 2003 /55 je bila razveljavljena z Direktivo 2009 /73, katere člen 3(2) je v bistvu enak členu 3(2) 
Direktive 2003 /55, in je bila predmet razlage Sodišča v sodbi z dne 7. septembra 2016 , ANODE 
(C-121/15, EU:C:2016 :637). 
34 Področje uporabe teh dveh direktiv je opredeljeno v členu 1 vsake od teh direktiv. V skladu s tema 
določbama se ti direktivi uporabljata za zemeljski plin, bioplin in plin, pridobljen iz biomase, ali druge 
vrste plinov, če je takšne pline tehnično mogoče varno vbrizgati v sistem zemeljskega plina in jih prek 
njega prenašati. 
35 Kot sta španska vlada in Evropska komisija navedli v svojih stališčih, predloženih Sodišču, UNP 
tehnično ni mogoče varno vbrizgati in prenašati prek sistema zemeljskega plina. Zato je treba 
ugotoviti, kot je pravilno opozorilo predložitveno sodišče, da nacionalni predpisi, ki urejajo zgolj UNP , 
ne spadajo niti na področje uporabe Direktive 2003 /55 niti na področje uporabe Direktive 2009 /73. 
ECLI:EU:C:2019 :308 9 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
36 Iz tega sledi, da člen 3(2) Direktive 2003 /55 in člen 3(2) Direktive 2009 /73, kakor ju razlaga Sodišče 
v sodbah z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi (C-265/08, EU:C:2010 :205), in z dne 7. septembra 
2016 , ANODE (C-121/15, EU:C:2016 :637), nista upoštevna za rešitev sporov o glavni stvari. 
37 Vendar se predložitveno sodišče sprašuje o tem, kako je treba za zadevne ukrepe v sporih, ki sta mu 
predložena, uporabiti merila za presojo spoštovanja načela sorazmernosti, določena v sodbi z dne 
20. aprila 2010 , Federutility in drugi (C-265/08, EU:C:2010 :205). 
38 V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora Sodišče v skladu z ustaljeno sodno prakso v okviru postopka 
sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem iz člena 267 PDEU nacionalnemu sodišču podati 
koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. S tega vidika mora Sodišče po 
potrebi preoblikovati vprašanja, ki so mu bila predložena. Poleg tega lahko Sodišče upošteva pravna 
pravila Unije, ki jih predložitveno sodišče v svojih vprašanjih za predhodno odločanje ni navedlo 
(sodba z dne 29. novembra 2018 , baumgarten sports & more, C-548/17, EU:C:2018 :970, točka 22). 
39 Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da načelo sorazmernosti spada med splošna načela prava Unije, ki jih 
mora spoštovati nacionalna ureditev, ki spada na področje uporabe prava Unije ali se z njo izvaja to 
pravo (sodba z dne 6. marca 2014 , Siragusa, C-206/13, EU:C:2014 :126, točka 34). 
40 V obravnavanih zadevah ni sporno, da ukrepi iz postopkov v glavni stvari lahko ovirajo vstop novih 
operaterjev na trg, za katerega je značilna nizka stopnja konkurence. Predložitveno sodišče meni, da bi 
ti ukrepi tako lahko ovirali temeljne svoboščine iz Pogodbe DEU. Vendar pa meni, da ti ukrepi sledijo 
cilju splošnega gospodarskega pomena, in sicer oskrbi ranljivih potrošnikov z energijo po razumni ceni. 
V tem okviru se sprašuje, ali so glede na njihove omejevalne učinke na notranjem trgu in na zastavljeni 
cilj ukrepi iz postopkov v glavni stvari sorazmerni. 
41 Ugotoviti je treba, da ukrepi, kakršni so ti iz postopkov v glavni stvari, ki določajo najvišje cene UNP 
v jeklenkah za nekatere jeklenke in operaterjem, ki imajo največji tržni delež v zadevnem sektorju, na 
danem geografskem trgu nalagajo njihovo dobavo na dom, pomenijo omejitev svobode ustanavljanja 
ponudnikov storitev v smislu Direktive 2006 /123 in spadajo na področje uporabe te direktive. 
42 Po eni strani namreč člen 15(2)(g) Direktive 2006 /123 izrecno opredeljuje „določen[e] […] najvišj[e] 
tarif[e], ki jih mora ponudnik upoštevati“ kot „zahtev[e]“ v smislu člena 4, točka 7, te direktive, ki so 
pogoji, ki vplivajo na svobodo ustanavljanja ponudnikov storitev (glej po analogiji sodbo z dne 
23. decembra 2015 , Hiebler, C-293/14, EU:C:2015 :843, točka 51). Po drugi strani obveznost dobave na 
dom, ki je naložena nekaterim operaterjem glede na njihov tržni delež v sektorju UNP v jeklenkah, 
pomeni „drug[o] posebn[o] storit[ev]“ v smislu člena 15(2)(h) Direktive 2006 /123, ki jo je treba 
v skladu z veljavnimi nacionalnimi pravili zagotavljati skupaj z glavno storitvijo prodaje tega plina. 
43 Poleg tega je iz člena 2(2)(a) Direktive 2006 /123 v povezavi z uvodnimi izjavami 17, 70 in 72 te 
direktive izrecno razvidno, da se pravila iz te direktive načeloma uporabljajo za storitve splošnega 
gospodarskega pomena, saj so s področja uporabe teh pravil izvzete le negospodarske storitve 
splošnega pomena (glej v tem smislu sodbo z dne 23. decembra 2015 , Hiebler, C-293/14, 
EU:C:2015 :843, točki 43 in 44). 
44 Zahteve, ki so naštete na seznamu iz člena 15(2) Direktive 2006 /123, morajo preveriti države članice. 
V skladu z odstavkom 1 tega člena 15 te države članice lahko kljub temu ohranijo oziroma po potrebi 
v svojih pravnih sistemih uvedejo zahteve, če te zahteve izpolnjujejo pogoje nediskriminacije, potrebe in 
sorazmernosti iz odstavka 3 navedenega člena 15 (glej v tem smislu sodbo z dne 23. decembra 2015 , 
Hiebler, C-293/14, EU:C:2015 :843, točka 54). 
45 Člen 15(3) Direktive 2006 /123 tako določa, da je omejitev svobode ustanavljanja, kakršna je ta, ki izhaja 
iz določitve najvišje cene UNP in obveznosti dobave na dom, mogoče upravičiti. Za to zahteva 
spoštovanje pogojev, katerih namen je, da ta omejitev ne bi bila diskriminatorna glede na 
ECLI:EU:C:2019 :308 10 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
državljanstvo, dalje, da je utemeljena z nujnimi razlogi v splošnem interesu, ter nazadnje, da je taka, da 
zagotavlja uresničitev zastavljenega cilja, ne presega tistega, kar je potrebno za uresničitev tega cilja, in 
je ni mogoče nadomestiti z drugimi, manj omejevalnimi ukrepi, s katerimi se lahko doseže enak 
rezultat (glej v tem smislu sodbo z dne 23. decembra 2015 , Hiebler, C-293/14, EU:C:2015 :843, 
točka 55). 
46 Kar zadeva podjetja, pooblaščena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, poleg tega iz 
odstavka 4 člena 15 Direktive 2006 /123 izhaja, da se odstavki od 1 do 3 tega člena 15 za upoštevno 
nacionalno zakono dajo uporabljajo, le če uporaba teh odstavkov pravno ali dejansko ne ovira izvajanja 
posebne naloge, ki je dodeljena tem podjetjem. 
47 Vendar, kot izhaja iz odstavka 4 člena 15 Direktive 2006 /123, ker pogoji nediskriminacije, potrebe in 
sorazmernosti iz odstavka 3 člena 15 ne ovirajo izvajanja posebne naloge, ki jo je pristojni organ 
dodelil za storitev splošnega gospodarskega pomena, jih je treba spoštovati. 
48 Glede na zgoraj navedeno in da bi se predložitvenemu sodišču lahko dal koristen odgovor, je treba 
šteti, da to želi izvedeti, ali je treba pogoj sorazmernosti iz člena 15(3)(c) Direktive 2006 /123 razlagati 
tako, da nasprotuje ukrepom, kakršni se obravnavajo v postopkih v glavni stvari, ki določajo najvišje 
cene UNP v jeklenkah za jeklenke s polnilno maso med 8 kg in 20 kg, katerih tara je večja od 9 kg, in 
operaterjem, ki imajo največji tržni delež v zadevnem sektorju, na danem geografskem trgu nalagajo 
dobavo tega plina na dom. 
49 Čeprav je presoja združljivosti nacionalnih ukrepov s pravom Unije naloga nacionalnega sodišča, mu 
lahko Sodišče vseeno posreduje vse koristne napotke za rešitev spora, ki mu je predložen (sodba z dne 
14. februarja 2019 , Nestrade, C-562/17, EU:C:2019 :115, točka 36). 
50 Iz točke 31 te sodbe izhaja, da se predložitveno sodišče v tem okviru sprašuje zlasti o uporabi in razlagi 
meril, določenih v sodbi z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi (C-265/08, EU:C:2010 :205), v zvezi 
s sorazmernostjo državnega posega v sektorju zemeljskega plina. 
51 Kot je poudarjeno tudi v tej sodbi, je sektor zemeljskega plina urejen z Direktivo 2009 /73. Cilj te 
direktive je vzpostavitev notranjega trga z zemeljskim plinom, ki je popolnoma in dejansko odprt in 
konkurenčen ter na katerem lahko vsi odjemalci svobodno izbirajo dobavitelje, vsi dobavitelji pa lahko 
svobodno dobavljajo proizvode svojim odjemalcem, kar pomeni, da mora biti dobavna cena 
zemeljskega plina določena izključno na podlagi ponudbe in povpraševanja (glej v tem smislu sodbo 
z dne 7. septembra 2016 , ANODE, C-121/15, EU:C:2016 :637, točka 26). 
52 Sodišče je poleg tega razsodilo, da mora biti ovira, ki jo povzroča javni poseg v prodajne cene 
zemeljskega plina, da bi bila lahko v skladu z načelom sorazmernosti, nujno časovno omejena, in 
njeno trajanje ne sme presegati tistega, kar je nujno za dosego cilja splošnega interesa, ki se želi doseči 
(glej v tem smislu sodbo z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi, C-265/08, EU:C:2010 :205, točki 33 
in 35). 
53 Te ugotovitve veljajo tudi za pogoj sorazmernosti iz člena 15(3)(c) Direktive 2006 /123. 
54 Res je,dajedržavam članicam dovoljeno, da ohranijo oziroma po potrebi uvedejo zahteve, podobne 
tistim iz odstavka 2 člena 15 Direktive 2006 /123, če te zahteve izpolnjujejo pogoje nediskriminacije, 
potrebe in sorazmernosti iz odstavka 3 člena 15 (sodba z dne 16. junija 2015 , Rina Services in drugi, 
C-593/13, EU:C:2015 :399, točka 33). 
55 Vendar pa se lahko presoja skladnosti take zahteve z načelom sorazmernosti spreminja skozi čas, glede 
na zadevni trg in njegov razvoj. Poleg tega je treba preprečiti, da bi se z ohranitvijo ene od zahtev iz 
člena 15(2) Direktive 2006 /123 trajno ovirala uresničitev notranjega trga. 
ECLI:EU:C:2019 :308 11 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
56 V tem okviru mora predložitveno sodišče preveriti, ali in v kolikšnem obsegu so pristojni organi na 
podlagi veljavne nacionalne zakono daje dolžni, da – odvisno od razvoja zadevnega trga – redno in na 
kratka obdobja preverjajo nujnost in način svojega posega (sodba z dne 20. aprila 2010 , Federutility in 
drugi, C-265/08, EU:C:2010 :205, točka 35). 
57 V zvezi s tem je iz predložitvene odločbe razvidno, da triintrideseta dodatna določba zakona 34/1998 , 
kakor je bil spremenjen s kraljevo uredbo zakono m 8/2014 , določa, da minister za industrijo, 
energetiko in turizem določa najvišjo maloprodajno ceno UNP „dokler se pogoji za dostop do trga in 
konkurence na tem trgu ne bodo šteli za zadostne“. Poleg tega je iz te določbe razvidno, da se 
obveznost dobave na dom pregleda, če „to zahtevata razvoj trga in poslovna struktura sektorja, 
vsekakor pa vsakih pet let“. 
58 Predložitveno sodišče mora preveriti, ali ta nacionalna določba izpolnjuje zahtevo po rednem pregledu, 
navedenem v točki 56 te sodbe. 
59 Poleg tega je iz spisa, ki ga ima Sodišče, razvidno, da veljavno nacionalno pravo določa mehanizem 
prilagoditve najvišje prodajne cene UNP v rednih časovnih presledkih, tako da odraža razvoj stroškov, 
kar mora preveriti predložitveno sodišče. Kot je presodilo Sodišče, takšnega mehanizma, ki določa 
zgolj občasen pregled višine teh tarif in se ne nanaša na nujnost in način javnega posega v cene, ni 
mogoče enačiti z omejitvijo trajanja zadevnega ukrepa (sodba z dne 7. septembra 2016 , ANODE 
(C-121/15, EU:C:2016 :637, točka 62). 
60 Dalje, poudariti je treba, da dejstvo, navedeno v predložitvenih odločbah, da ukrepi, kakršni so ti 
v postopkih v glavni stvari, v Španiji veljajo od leta 1998 kljub njihovi začasni naravi, samo po sebi ne 
omogoča sklepanja, da ti ukrepi niso primerni. Iz stališč, ki jih je španska vlada predložila Sodišču, 
namreč izhaja, da naj bi bil španski trg UNP v jeklenkah v upadu zaradi širitve trga zemeljskega plina. 
Zmanjšanje prodaje, do katerega naj bi prišlo zaradi tega, bi povečalo stroške operaterjev, ki so prisotni 
na tem trgu, in bi otežilo prihod novih konkurentov, ki bi lahko izvajali pritisk na cene. Predložitveno 
sodišče mora preveriti te elemente in jih upoštevati pri presoji sorazmernosti ukrepov iz postopkov 
v glavni stvari. 
61 Poleg tega se zadevna regulirana cena in obveznost dobave – na podlagi informacij, ki so na voljo 
Sodišču – uporabljata le za UNP v jeklenkah za jeklenke s polnilno maso med 8 kg in 20 kg, katerih 
tara je večja od 9 kg. Za trgovanje s tem plinom v drugih vrstah embalaže te obveznosti ne veljajo. 
V zvezi s tem mora predložitveno sodišče preveriti, ali ukrepi iz postopkov v glavni stvari učinkujejo 
tako, da zmanjšajo ali celo izničijo stopnjo dobičkono snosti nereguliranega trgovanja z UNP . Tako bi 
lahko bilo zlasti, če bi bila najvišja cena, ki je določena na podlagi upoštevne španske zakono daje, 
bistveno nižja od tržne cene, kot to zatrjujeta tožeči stranki v postopkih v glavni stvari. 
62 Nazadnje, zahtevo po sorazmernosti je treba presoditi tudi glede na osebno veljavnost zadevnega 
ukrepa in, natančneje, glede na upravičence (sodba z dne 20. aprila 2010 , Federutility in drugi, 
C-265/08, EU:C:2010 :205, točka 39). 
63 V zvezi s tem iz spisa, ki je na voljo Sodišču, izhaja, da se sporni ukrepi nanašajo na domače potrošnike 
in ne na podjetja, kar ustreza želenim ciljem teh ukrepov, in sicer oskrbi z energijo ranljivih odjemalcev 
po razumni ceni. 
64 Poleg tega ni sporno, da so domači potrošniki upravičeni do ukrepov iz postopkov v glavni stvari ne 
glede na to, ali so socialno ranljivi ali živijo na območjih, ki so težko dostopna ali oddaljena od mest 
distribucije UNP . Čeprav je ta okoliščina načeloma lahko indic, da ti ukrepi presegajo tisto, kar je 
potrebno za doseganje njihovega cilja, to ne spremeni dejstva, da načelo sorazmernosti nujno ne 
preprečuje, da se sporni ukrepi nanašajo na vse domače potrošnike (glej v tem smislu sodbo z dne 
20. aprila 2010 , Federutility in drugi, C-265/08, EU:C:2010 :205, točka 40). Predložitveno sodišče mora 
v zvezi s tem preučiti možnost in primernost sprejetja ukrepov, ki bi bili bolj osredotočeni na ranljive 
ECLI:EU:C:2019 :308 12 
SODBA Z DNE 11. 4. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-473/17 IN C-546/17  
REPSOL BUTANO IN DISA GAS  
potrošnike. V zvezi s tem so upoštevni elementi trditve tožečih strank iz postopkov v glavni stvari in 
španske vlade, ki se nanašajo na možnost sprejetja alternativnih ukrepov in na morebitne gospodarske 
učinke teh ukrepov. 
65 Glede na vse zgornje preudarke je treba na zastavljeni vprašanji odgovoriti, da je treba pogoj 
sorazmernosti, določen v členu 15(3)(c) Direktive 2006 /123, razlagati tako, da ne nasprotuje ukrepom, 
kakršni so ti v postopkih v glavni stvari, ki določajo najvišje cene UNP v jeklenkah in nekaterim 
operaterjem nalagajo dobavo tega plina na dom, če ti ukrepi veljajo le za omejeno obdobje in ne 
presegajo tistega, kar je nujno za dosego cilja splošnega gospodarskega pomena. 
Stroški 
66 Ker je ta postopek za stranke v postopkih v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred 
predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški 
omenjenih strank, se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo: 
Pogoj sorazmernosti, ki je določen v členu 1 5(3)(c) Direktive 2 0 0 6 / 1 2 3 / E S E v ropskega parlamenta 
in Sveta z dne 1 2. decembra 2 0 0 6 o storitvah na notranjem trgu, je treba razlagati tako, da ne 
nasprotuje ukrepom, kakršni so ti v postopkih v glavni stvari, ki določajo najvišje cene 
utekočinjenega naftnega plina v jeklenkah in nekaterim operaterjem nalagajo dobavo tega plina 
na dom, če ti ukrepi veljajo le za omejeno obdobje in ne presegajo tistega, kar je nujno za 
dosego cilja splošnega gospodarskega pomena. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2019 :308 13