Zadeva T-75/06

Bayer CropScience AG in drugi

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Direktiva 91/414/EGS — Fitofarmacevtska sredstva — Aktivna snov endosulfan — Preklic registracij za dajanje v promet — Postopek ocenjevanja — Roki — Pravica do obrambe — Načelo sorazmernosti“

Sodba Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 9. septembra 2008 II ‐ 2086

Povzetek sodbe

(člena 230 ES in 233 ES, prvi odstavek, ES; Direktiva Sveta 91/414, člena 6 in 8(2))

V ničnostni tožbi zoper odločbo o nevključitvi aktivne snovi v Prilogo I k Direktivi Sveta 91/414 in o odvzemu registracij za fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo to snov, nemožnost Komisije, da sprejme novo odločbo na podlagi člena 8(2) Direktive 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet, da bi se izvršila morebitna sodba, ki je razglasila izpodbijano odločbo za nično, ne vpliva na pravni interes tožečih strank. V skladu s členom 233, prvi odstavek, ES mora Komisija namreč sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe, s katero je bil akt razglašen za ničen. Komisija bi ob takšni razglasitvi ničnosti s sodbo z učinkom za nazaj, ki je s tem povezan, morala sprejeti novo odločbo na podlagi prijavljene dokumentacije, ki jo zadeva ta razglasitev ničnosti, in določiti datum prijave. Dejstva, da je prišlo do spremembe predpisov na podlagi izpodbijane odločbe od njenega sprejetja, ni mogoče upoštevati pri razsojanju priložnosti tožečih strank, da uveljavljajo očitke glede izpeljanega postopka in rezultatov, pridobljenih v skladu z veljavno ureditvijo ob nastanku dejstev. (Glej točko 63.)

Kot je razvidno iz pete, šeste in devete uvodne izjave, je namen Direktive 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet odstraniti ovire za trgovanje s temi sredstvi v Skupnosti, pri čemer je treba zagotoviti visoka merila varstva okolja ter zdravja ljudi in živali. V zvezi s tem je treba Komisiji ob upoštevanju zapletenih tehničnih ocenjevanj, ki jih mora opraviti, priznati široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, da lahko učinkovito sledi cilju, ki ji je bil določen. Pooblastilo za podaljšanje rokov je podobno pooblastilu za odločanje po prostem preudarku, ki je odvisno od okoliščin konkretnega primera. Vendar izvajanje tega pooblastila ni izključeno iz sodnega nadzora. Iz ustaljene sodne prakse namreč izhaja, da mora pri tem nadzora sodišče Skupnosti preveriti, ali so bila spoštovana pravila postopka, ali so dejstva, ki jih je ugotovila Komisija, pravilna ter ali so podane očitne napake pri presoji teh dejstev ali zloraba pooblastil. Zlasti kadar ena stranka zatrjuje očitno napako pri presoji, ki naj bi jo storila pristojna institucija, mora sodišče Skupnosti preveriti, ali je ta institucija skrbno in nepristransko preučila vse upoštevne okoliščine primera, okoliščine, na katere se opirajo sklepi, ki iz njih izhajajo. (Glej točke od 81 do 84.)

V okviru odločbe o vključitvi snovi v Prilogo I k Direktivi 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet, zajete v postopku iz člena 8(2) zadevne direktive, je odlog nujen, če, prvič, ni nemogoče odstopati od procesnih rokov, določenih z zadevno zakonodajo, in če so se, drugič, prijavitelji aktivne snovi znašli v položaju višje sile, ki jim je onemogočila upoštevati procesne roke, to je okoliščina, ki bi lahko obstajala, če ne bi bilo mogoče upoštevati omenjenih rokov vsaj deloma zaradi protislovnega vedenja pristojnih organov. Praktični ali politični vidiki niso zadosten razlog za zavrnitev podaljšanja rokov v določenem primeru, če bi bilo takšno podaljšanje potrebno zaradi zagotavljanja pravičnega in nepristranskega postopka ocenjevanja. (Glej točki 89 in 91.)

Spoštovanje pravice do obrambe v vseh postopkih, sproženih zoper osebo, ki bi lahko škodljivo vplivali na položaj posameznika, je eno izmed temeljnih načel prava Skupnosti, ki ga je treba zagotoviti tudi, kadar postopkovna zakonodaja ne obstaja. To načelo zahteva, da morajo imeti naslovniki odločb, ki zelo posegajo v njihove interese, možnost učinkovito izraziti svoja stališča. Nepravilnost lahko povzroči razglasitev izpodbijane odločbe za nično samo, če dejansko vpliva na pravico do obrambe in tako na vsebino odločbe. Nestrinjanje o vsebini neke študije ne dokazuje, da ni obstajala priložnost izraziti svoje mnenje, in ga ni mogoče opredeliti kot kršitev pravice do obrambe tožečih strank. (Glej točke od 130 do 132 in 203.)

Institucije Skupnosti imajo v zvezi s skupno kmetijsko politiko široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku pri opredelitvi ciljev, ki se jim sledi, in izbiri ustreznih instrumentov za njihovo doseganje. V tem kontekstu se mora nadzor sodišča Skupnosti glede vsebine omejiti na preučitev, ali pri izvajanju tega širokega pooblastila za odločanje po prostem preudarku ni prišlo do očitne napake ali zlorabe pooblastila, ali celo, ali institucije Skupnosti niso očitno prekoračile meja svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku. Kadar mora nek organ Skupnosti pri izvajanju svojih nalog opraviti zahtevne presoje, se pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, ki ga ima, uporablja v neki meri tudi za ugotovitev dejanske podlage njegovih dejanj. Iz tega v tem primeru izhaja, da je treba, če so morale institucije Skupnosti izvesti znanstveno oceno vplivov in presoditi znanstvena in tehnično zelo zahtevna dejstva, sodni nadzor v zvezi z izpolnitvijo te naloge s strani institucij Skupnosti omejiti. V takem kontekstu sodišče Skupnosti ne sme s svojo presojo dejstev nadomestiti presoje institucij Skupnosti, ki so edine, ki jim je Pogodba podelila to nalogo. Sodišče se mora, nasprotno, omejiti na to, da preveri, ali institucije Skupnosti pri izvajanju svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku niso storile očitne napake, ali da ni prišlo do zlorabe pooblastila ali če so morda očitno prekoračile meje svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku. (Glej točko 141.)