ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep, zlasti ugotovitev, da ni treba plačati nadomestila v smislu člena 76(1)(e) Uredbe (EU) 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (1) (člen 2) upnikom (med katere spadajo tudi tožeče stranke), vsebuje več očitnih napak pri presoji in napačno uporabo prava, zaradi česar je kršena pravica tožečih strank do lastnine. Tožeče stranka zlasti trdijo, da je EOR storil očitne napake pri presoji in napačno uporabil pravo, ker je izpodbijani sklep sprejel na podlagi poročila o vrednotenju („Poročilo o vrednotenju 3“) in „pojasnila“ k temu poročilu, priloženih k izpodbijani uredbi, ki ju je pripravila družba Deloitte Réviseurs d’Entreprises („Deloitte“) in s katerima je ugotovljeno, da tožeče stranke ne bi mogle ničesar izterjati, če bi bil zoper družbo Banco Popular uveden običajni insolvenčni postopek v Španiji.
—

izpodbijano odločbo spremeni tako, da: — dopusti pritožbo tožeče stranke, — v celoti ugodi zahtevi tožeče stranke za izbris št. 20 825 C zaradi razglasitve ničnosti sporne znamke, — imetniku znamke Evropske unije naloži, naj plača stroške tožeče stranke pred odborom za pritožbe in oddelkom za izbris, — podredno, zadevo vrne oddelku za izbris v obravnavo člena 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
—

postopek v skladu s členom 69(c) in (d) Poslovnika Splošnega sodišča prekine, dokler ne bo pravnomočno odločeno o tožbah v zadevah T-420/17, T-413/18, T-481/19 in T-339/20 oziroma se bodo ti postopki kako drugače zaključili; in
—

Člen 7(4), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 ni zakonit, ker prilagoditev kazalnika IPS s kazalnikom tveganja „trgovalnih dejavnosti in zunajbilančne izpostavljenosti, izvedenih finančnih instrumentov, zapletenost in rešljivost“ na podlagi člena 7(4), drugi stavek, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 krši zahtevo po koherentnosti v okviru institucionalne sheme za zaščito vlog iz člena 113(7) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (2) in tako vodi do neupravičenega neenakega obravnavanja različnih institucij, ki so članice institucionalne sheme za zaščito vlog.
—

Kršitev člena 7(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, v povezavi s členom 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta ter pravice do izjave;
—

EUIPO in drugi stranki naloži, naj nosita svoje stroške in plačata stroške tožeče stranke v vsaki fazi zahteve za razveljavitev in pritožbenega postopka, vključno s stroški postopka pred EUIPO in Splošnim sodiščem.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev določb Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (1) V okviru drugega tožbenega razloga se zatrjuje, da je tožena stranka z umetno ločitvijo načrtovane koncentracije kršila Pogodbi Evropske unije in določbe Uredbe o združitvah. Natančneje naj ne bi upoštevala postopkovnih pravil s področja prava koncentracij in zato ni ozima ni pravilno upoštevala okoliščin, ki so bistvene za odločitev. K temu spadajo zlasti neupoštevanje pravne, gospodarske in dejanske povezanosti celotne načrtovane koncentracije, napačna opredelitev transakcije kot Asset Swap, neupoštevanje vplivov na konkurenco, ki izhajajo iz nasprotne zaveze vzajemne udeležbe družbe RWE AG v družbi E.ON SE v višini 16,67 %, ter napačna ocena konkurenčnopravnih posledic transakcije. Tožena stranka naj zlasti ne bi ustrezno opredelila trga. Poleg tega naj bi se oprla na napačen okvir za presojo učinkov transakcije in napačno ocenila s transakcijo nastalo spodbudo družbe RWE za namerno zadrževanje proizvodnih zmogljivosti. Tako naj bi tožena stranka prišla do napačnega rezultata, da se lahko na eni strani koncentracija preizkusi ločeno in da ta koncentracija na drugi strani nima škodljivih učinkov za konkurenco na ravni Unije.
Tožba, vložena 26. maja 2020 – Calatrava Real State 2015/SRB

(Zadeva T-307/20)

(2020/C 247/46)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Calatrava Real State 2015, SL (Madrid, Španija) (zastopniki: P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín in B. Fernández García, odvetniki)

Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep Enotnega odbora za reševanje (SRB/EES/2020/52) z dne 17. marca 2020 o tem, ali je treba delničarjem in upnikom Banco Popular Español, S.A. dodeliti nadomestilo, razglasi za ničen.

— Plačilo stroškov naloži toženi stranki in intervenientom, ki v celoti ali deloma podpirajo njene predloge.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim, ki so bili navedeni v zadevah T-302/20, Del Valle Ruiz in drugi/Enotni odbor za reševanje, in T-303/20, Arias Mosquera in drugi/Enotni odbor za reševanje.
—

Kršitev in napačna uporaba člena 7(3) ter člena 59(1) in (2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
1.

Prvi tožbeni razlog: Sklep Komisije krši nekatere določbe PDEU in splošna načela evropskega prava v zvezi s prepovedjo diskriminacije na podlagi nacionalnosti in v zvezi s prostim pretokom storitev, na katerih od konca osemdesetih let prejšnjega stoletja temelji liberalizacija letalskega prevoza v EU. Liberalizacija trga letalskih prevozov v EU je omogočila rast resnično vseevropskih nizkocenovnih letalskih družb. Sklep Komisije ne upošteva vloge takih vseevropskih letalskih družb pri zagotavljanju povezav med državami članicami EU, s tem da Franciji dovoljuje, da dodeli pomoč le tistim letalskim družbam EU, ki jim je Francija izdala operativne licence. Člen 107(2)(b) PDEU določa izjemo od prepovedi državne pomoči, vsebovane v členu 107(1) PDEU, vendar ne določa izjeme od ostalih pravil in načel PDEU.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in načela dobrega upravljanja ter kršitev pravice do dostojanstva ter členov 1 in 31 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker je organ Parlamenta za imenovanja s tem, da ni sprejel dokončnega stališča o obstoju očitanih dejanj psihičnega nadlegovanja, kršil načelo dobrega upravljanja in dolžnost skrbnega ravnanja, s čimer je kršil pravico tožečih strank do človeškega dostojanstva.
C 201/42

Tožba, vložena 14. aprila 2020 – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Oblika opekača)

(Zadeva T-199/20)

(2020/C 201/55)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Aldi Stores Ltd (Atherstone, Združeno kraljestvo) (zastopnika: S. Barker, Solicitor, in C. Blythe, Barrister)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dualit Ltd (Crawley, United Kingdom)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: tridimenzionalna znamka Evropske unije (Oblika opekača) – znamka Evropske unije št. 48728

Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. februarja 2020 v zadevi R 1034/2019-4

Tožbeni predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano določbo razveljavi in ugodi zahtevi za ugotovitev ničnosti v skladu s členom 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— podredno, izpodbijano odločbo razveljavi in zadevo vrne EUIPO, da jo preda oddelku za izbris ali odborom za pritožbe;

— še bolj podredno, izpodbijano odločbo razveljavi in ugodi zahtevi za ugotovitev ničnosti v skladu s členom 7(1)(a), členom 7(1)(e)(ii) in/ali členom 7(1)(e)(iii) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— EUIPO naloži, naj plača stroške tožeče stranke v zvezi s to tožbo.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— bistvena kršitev postopka, podredno pa kršitev člena 27(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

— kršitev člena 7(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— kršitev člena 7(1)(e)(iii) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in do poštenega sojenja, ki temeljita na členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členih 6 in 13 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter na sodni praksi Sodišča. Tožeča stranka meni, da bi morala biti zaslišana preden je Svet Evropske unije proti njej sprejel omejevalne ukrepe in da zato njena pravica do obrambe ni bila spoštovana.
—

prvič, kršitev člena 47(1) Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 2006, L 396, str. 1);
—

ugotovi, da so institucije Evropske unije grobo kršile svoje obveznosti in tožeči stranki povzročile škodo, ker: — je Evropska komisija sprejela Uredbo (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 (uredba o splošnih skupinskih izjemah) v obliki, ki med drugim prekoračuje zakonodajno pooblastilo Komisije, ki izhaja iz pogodb, ki ne zagotavlja spoštovanja ustavnih načel, da je poseg v konkurenco, ki vpliva na skupni trg, izjemen in mora biti obrazložen in ki je nezakonito omogočila izvajanje državne pomoči v okviru programa subvencij (Operacijski program „Podjetništvo in inovacije“, v nadaljevanju: OPPI), ta pomoč pa je škodila gospodarski dejavnosti tožeče stranke; — Evropska komisija je s sklepom z dne 3. decembra 2007 sprejela operacijski program, ki je v nasprotju s pogodbama in Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in tega sklepa ni objavila; — Evropska komisija ni ustrezno obravnavala pritožbe tožeče stranke, s katerimi je izpodbijala OPPI, ker, prvič, ni preverila okoliščin vzpostavitve in izvajanja OPPI in, drugič, ni ustrezno obrazložila zavrnitve pritožbe tožeče stranke; — Sodišče Evropske unije je zavrnilo meritorno obravnavo zadeve v okviru ničnostne tožbe, vložene zoper uredbo o splošnih skupinskih izjemah in je tožbo zavrnilo kot očitno neutemeljeno, s čemer je kršilo svojo ustavno dolžnost uporabe načela sorazmernosti, poleg tega pa je s pretirano formalističnim pristopom kršilo ustavno pravico tožeče stranke do učinkovitega pravnega sredstva in dostopa do nepristranskega sodišča;
—

Tožena stranka je na Chair of the BPC naslovila odprto pismo, katerega namen je bil kako se razlagajo in uporabljajo določbe Uredbe (EU) No 528/2012 o učinkovitosti ocene in obravnavnih proizvodov. Čeprav so bile določbe jasne, je to pismo potrdilo, da zahtevanje dokazovanja prednosti obravnavanih proizvodov ne spada na področje Uredbe (EU) št. 528/2012. Tožeča stranka se je oprla na vsebino tega pisma, ki je potrdil jasnost določb, in je imela legitimna pričakovanja glede odobritve snovi. Zato naj bi bili z izpodbijanim aktom kršeni načeli legitimnih pričakovanj in pravne varnosti.
4.

Četrti tožbeni razlog: nezdružljivost s kmetijsko politiko Evropske unije — V zvezi s tem trdijo, da je uvedba pragov za RNQP v nasprotju s kmetijsko politiko Evropske unije in zlasti: — Direktivo Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102); — Uredbo (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL 2012, L 343, str. 1); — Uredbo (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 (UL 2013, L 347, str. 487); — členom 8 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 807/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja (UL 2014, L 227, str. 1).
3.

Tretji tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji in kršila člena 2 in 8 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (1) pri opredelitvi trga in pri presojanju konkurenčnih učinkov za ponudbo „multiple play“, zlasti ponudbo storitev fiksne telefonije, v kombinaciji z mobilno telefonijo (ponudba FMP).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev dopisa o zaposlitvi z dne 5. marca 2014 tožeče stranke in dodatka k temu dopisu, ker iz teh dokumentov in podaljšanja mandata tožeče stranke po 15. marcu 2017 izhaja dogovor, ki ji omogoča delati do 67. leta in celo dalj.
Tožba, vložena 7. novemrba 2019 – Ungureanu/Komisija

(Zadeva T-753/19)

(2020/C 68/51)

Jezik postopka: romunščina

Stranki

Tožeča stranka: Simeda Ungureanu (Cluj-Napoca, Romunija) (odvetnik: R. Chiriță, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je Evropska komisija kršila obveznost, ki se nanaša na zagotavljanje, da države članice spoštujejo Pogodbi Evropske unije in človekove pravice, določene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah;

— toženi stranki naloži plačilo nastale nepremoženjske škode v višini 40 000 EUR;

— toženi stranki naloži, naj v prihodnosti popravi obstoječe opustitve.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja, da so izpolnjeni pogoji za ugotovitev odgovornosti Evropske komisije, ki naj bi opustila ukrepanje s tem, da Romunske države ni obvezala k spoštovanju obveznosti, ki jih ima ta država na podlagi Pogodb Evropske unije in na podlagi pravice do življenja njenih državljanov, ker ni sprejela določb, ki omogočajo dostop do zdravil za osebe, ki so v posebnih položajih in za katere je nujno dajanje zdravil za terapevtske indikacije, ki niso vključene v povzetek glavnih značilnosti zdravila (zdravila za nenamensko uporabo).
—

razglasi za nična obvestilo o javnem natečaju EPSO/AD/363/18, objavljeno 11. oktobra 2018, (1) in v celoti, in celoten osnutek seznama izbranih uradnikov za sodelovanje na zgoraj navedenem natečaju in/ali ugotovi, da je nezakonit in se ne uporablja za tožečo stranko na podlagi člena 277 PDEU;
1.

Prvi tožbeni razlog: Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU s tem, da je ugotovila, da domnevni ukrep pomoči daje selektivno prednost a) Podjetjem, ki uporabljajo 75-odstotno oprostitev za upravičena kreditna razmerja z nizkim tveganjem, ker je Komisija: — sistem CFC ZK napačno opredelila kot referenčni sistem in napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da 75-odstotna oprostitev pomeni odstopanje od referenčnega davčnega sistema, na podlagi, da: (i) ugotovitev odstopanja napačno temelji na regulativni tehniki; (ii) test značilnih dolžnosti zaposlenih ni ključni test za sistem CFC ZK; in (iii) upravičena in neupravičena kreditna razmerja niso v enakem pravnem in dejanskem položaju in je vsekakor napačno uporabila pravo s tem, da je po analogiji uporabila Direktivo Sveta (EU) 2016/1164 (1) oziroma se neupravičeno sklicevala nanjo — napačno uporabila dejstva in pravo, ko je ugotovila, da 75-odstotna oprostitev ni utemeljena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema tako kot izjema pri financiranju skupin, ki se uporablja za netrgovalne finančne dobičke, ki spada pod oddelek 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010). b) Družbam, ki uporabljajo oprostitve ujemajočih obresti in upravičenih sredstev, ker je Komisija: — CFC pravila ZK napačno opredelila kot referenčni sistem in napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da oprostitev ujemajočih obresti pomeni odstopanje od referenčnega davčnega sistema, na podlagi, da: (i) ugotovitev odstopanja napačno temelji na regulativni tehniki in test značilnih dolžnosti zaposlenih ni ključni test za pravila CFC ZK; (ii) davčni zavezanci, ki so upravičeni do oprostitve ujemajočih obresti, niso v enakem pravnem in dejanskem položaju kot davčni zavezanci, ki niso tovrstni upravičenci. — napačno uporabila dejstva in pravo, ko je ugotovila, da oprostitev ujemajočih obresti ni utemeljena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) PDEU s tem, da je ugotovila, da domnevni ukrep pomoči daje selektivno prednost: a) Podjetjem, ki uporabljajo 75-odstotno oprostitev za upravičena kreditna razmerja z nizkim tveganjem, ker je Komisija: — sistem CFC ZK napačno opredelila kot referenčni sistem; — napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da 75-odstotna oprostitev pomeni odstopanje od referenčnega davčnega sistema, na podlagi, da: (i) ugotovitev odstopanja napačno temelji na regulativni tehniki; (ii) test značilnih dolžnosti zaposlenih ni ključni test za sistem CFC ZK; in (iii) upravičena in neupravičena kreditna razmerja niso v enakem pravnem in dejanskem položaju in je vsekakor napačno uporabila pravo s tem, da je po analogiji uporabila Direktivo Sveta (EU) 2016/1164 (1) oziroma se neupravičeno sklicevala nanjo — napačno uporabila dejstva in pravo, ko je ugotovila, da 75-odstotna oprostitev ni utemeljena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema tako kot izjema pri financiranju skupin, ki se uporablja za netrgovalne finančne dobičke, ki spada pod oddelek 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010. b) Družbam, ki uporabljajo oprostitev ujemajočih obresti, ker je Komisija: — CFC pravila ZK napačno opredelila kot referenčni sistem; — napačno uporabila pravo, ko je ugotovila, da oprostitev ujemajočih obresti pomeni odstopanje od referenčnega davčnega sistema, na podlagi, da: (i) ugotovitev odstopanja napačno temelji na regulativni tehniki in test značilnih dolžnosti zaposlenih ni ključni test za pravila CFC ZK; (ii) davčni zavezanci, ki so upravičeni do oprostitve ujemajočih obresti, niso v enakem pravnem in dejanskem položaju kot davčni zavezanci, ki niso tovrstni upravičenci. — napačno uporabila dejstva in pravo, ko je ugotovila, da oprostitev ujemajočih obresti ni utemeljena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.
3.

Tretji tožbeni razlog: tudi ob predpostavki, da so zadevni ukrepi glede nadzorovanih tujih družb pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da ni utemeljitve, ki bi lahko podpirala združljivost zadevnih ukrepov s pravili Unije o državnih pomočeh. Poleg tega je izpodbijani sklep neracionalen in neskladen, ker je Komisija pravilno potrdila, da je poglavje 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičeno v primerih, v katerih je edini razlog za uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb merilo „kapitala, povezanega z Združenim kraljestvom“, ker je to merilo zelo težko uporabiti v praksi, hkrati in ne da bi to ustrezno obrazložila pa je Komisija ugotovila, da navedeno poglavje 9 ni nikoli upravičeno v primerih, v katerih merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje, povzroči uporabo obveznosti glede nadzorovanih tujih družb. Čeprav je po navedbah tožečih strank položaj jasen, je merilo funkcij osebja, pristojnega za odločanje na splošno zelo težko uporabiti v praksi, tako da bi Komisija morala ugotoviti, da je navedeno poglavje 9 upravičeno tudi v okviru tega merila, in bi morala ugotoviti, da ni bilo državne pomoči.
1.

Prvi tožbeni razlog: tožena stranka ni bila pristojna in je s tem, da je naložila različne ravni protidampinških dajatev glede na to ali so kvote v okviru zaščitnih ukrepov izčrpane ali ne, ravnala v nasprotju s členom 1(1) Uredbe (EU) 2015/477 (uredba o kombiniranem učinku) (2) in členom 9(5) Uredbe (EU) 2016/1036 (osnovna protidampinška uredba) (3).
3.

Tretji tožbeni razlog: Komisija je pri uporabi člena 107(1) PDEU napačno uporabila pravo, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno ugotovila, da je merilo selektivnosti izpolnjeno, ker so bila podjetja, ki so v primerljivem dejanskem in pravnem položaju, obravnavana različno.
C 432/70

Tožba, vložena 4. novembra 2019 – HA/Komisija

(Zadeva T-736/19)

(2019/C 432/80)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: HA (zastopnica: S. Kreicher, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da tožba izpolnjuje procesne zahteve;

— da je utemeljena;

— zato sklep organa za imenovanja z dne 13. avgusta 2019, vročen 24. avgusta 2019, s katero je ta odgovoril na pritožbo tožeče stranke z dne 14. aprila 2019 (št. R/249/19), razglasi za ničen;

— Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov in izdatkov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev zakonov in drugih predpisov, ki se uporabljajo, in zlasti Odločbe Komisije C(2007)3195 z dne 2. julija 2007 o splošnih izvedbenih določbah za povračilo zdravstvenih stroškov, ker je z izpodbijano odločbo določena zgornja meja povračila v zvezi z najemom naprave za zdravljenje spalne apneje za obdobje od 1. marca 2019 do 29. februarja 2024 določena na 3 100 EUR, medtem ko navedena odločba ne določa nikakršnega najvišjega zneska, ki se povrne, v primeru najema za obdobje treh mesecev ali več.
Tožba, vložena 10. septembra 2019 – ENIL Brussels Office in drugi/Komisija

(Zadeva T-613/19)

(2019/C 413/68)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office) (Bruselj, Belgija), Validity Foundation (Budimpešta, Madžarska), Center for Independent Living - Sofia (Sofija, Bolgarija) (zastopnika: B. Van Vooren in Ł. Gorywoda, lawyers)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi za ničen akt Evropske komisije o zavrnitvi prekinitve plačilnih rokov ali prekinitve plačil v zvezi z razpisom za zbiranje predlogov BG16RFOP001-5 002„Podpora deinstitucionalizaciji storitev za starejše osebe in invalidne osebe“ na podlagi prednostne osi 5 „Regionalna socialna infrastruktura“ operativnega programa „Regije v razvoju“;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo tri tožbene razloge.

1. V okviru prvega tožbenega razloga navajajo, da so pravila o izpodbijanju nezakonitega akta institucij EU diskriminatorna na podlagi invalidnosti v povezavi s temeljno pravico do učinkovitega sodnega varstva. — Tožeče stranke trdijo, da Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov določa tožbo s strani tretje osebe in da so tožeče stranke dovolj reprezentativne za vložitev tožbe zaradi obrambe oseb, ki se niso sposobne same braniti pred diskriminacijo, ki izhaja iz sklepa Komisije, da ne bo prekinila plačilnih rokov ali plačil, povezanih z zadevnim razpisom za zbiranje predlogov.

2. V okviru drugega tožbenega razloga se zatrjuje, da izpodbijani akt vpliva na pravni položaj jasno opredeljene skupine oseb, ki niso sposobne same nastopati pred sodiščem. Ta tožbeni razlog je razdeljen na ta dva dela: — izpodbijani akt neposredno in posamično zadeva zaprto skupino 1 020 invalidnih oseb v Bolgariji; — navedena skupina oseb ne more sama nastopati pred sodiščem.

3. V okviru tretjega tožbenega razloga se zatrjuje, da je tožena stranka s sprejetjem izpodbijanega akta kršila obveznosti iz, prvič, Uredbe (EU) št. 1303/2013 (1) ter, drugič, Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov in Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

(1) Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL 2013, L 347, str. 320).