ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
40

V skladu s členom 3(1) Direktive pogoj velja za nedovoljen, če v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika povzroči znatno in neupravičeno neravnotežje v pogodbenih pravicah in obveznostih pogodbenih strank. V skladu s členom 4(1) Direktive je treba to oceniti ob upoštevanju narave storitve, za katero je bila sklenjena pogodba, ter s sklicevanjem na vse okoliščine, ki so obstajale v času sklepanja pogodbe, in na vse druge pogoje te pogodbe ali druge pogodbe, od katere je pogoj odvisen.
54

Tretjič, glede splošnega načela prepovedi diskriminacije ali enakega obravnavanja družba Ryanair trdi, da bi letalski prevozniki zaradi obveznosti oskrbe iz členov 5(1)(b) in 9 Uredbe št. 261/2004 v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, imeli obveznosti, ki jih v okoliščinah, podobnih tistim iz postopka v glavni stvari, ne bi bilo pri drugih načinih prevoza, ki so urejeni z Uredbo (ES) št. 1371/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o pravicah in obveznostih potnikov v železniškem prometu (UL L 315, str. 14), Uredbo (EU) št. 1177/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o pravicah potnikov med potovanjem po morju in celinskih plovnih poteh ter spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 (UL L 334, str. 1) in Uredbo (EU) št. 181/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu in spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 (UL L 55, str. 1), čeprav bi bili potniki zaradi obsežne in daljše motnje prevoza v podobnem položaju, ne glede na njihov način prevoza.
24

V tem pogledu je treba najprej spomniti, da čezmejne združitve tako kot druge vrste preoblikovanja družb izhajajo iz potrebe po sodelovanju in konsolidaciji med družbami s sedežem v različnih državah članicah. So poseben način izvrševanja pravice do ustanavljanja, ki je pomemben za pravilno delovanje notranjega trga, in so torej del gospodarskih dejavnosti, v zvezi s katerimi so države članice dolžne spoštovati pravico do ustanavljanja iz člena 49 PDEU (sodba z dne 13. decembra 2005 v zadevi SEVIC Systems, C-411/03, ZOdl., str. I-10805, točka 19).
56

Glede uporabe znamke Skupnosti v postopku v glavni stvari Sodišče nima na voljo dovolj podatkov o dejanskem stanju, da bi lahko predložitvenemu sodišču dalo konkretnejše napotke v zvezi s tem, ali je podana „resna in dejanska uporaba“ navedene znamke. Kot je razvidno iz zgoraj navedenega, je predložitveno sodišče pristojno za presojo, ali se zadevna znamka uporablja v skladu s svojo bistveno funkcijo in zaradi ustvarjenja ali ohranitve tržnega deleža za zaščitene proizvode ali storitve. Ta presoja mora temeljiti na vseh dejstvih in okoliščinah, ki so upoštevni v postopku v glavni stvari, kot so zlasti značilnosti zadevnega trga, narava proizvodov ali storitev, zaščitenih z znamko, ozemeljski in količinski obseg uporabe ter pogostost in rednost uporabe.
2

Splošno sodišče je v točkah od 1 do 3 ter 12 in 13 izpodbijane sodbe ugotovilo: „1 Komisija […] je [s sporno] [o]dločbo […] ugotovila, da je več podjetij kršilo člen 81(1) ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP), ko so v različnih obdobjih med 31. decembrom 1988 in 1. aprilom 2004 sodelovala pri enotni, zapleteni in trajajoči kršitvi skupnostnih pravil o konkurenci v obliki protikonkurenčnih sporazumov in usklajenih ravnanj na trgu pribora (fitingov) iz bakra in bakrenih zlitin na območju EGP. Kršitev je obsegala določanje cen, cenikov in popustov ter povračil, vzpostavitev mehanizmov koordinacije zvišanja cen, razdelitev nacionalnih trgov in kupcev, izmenjavo drugih poslovnih informacij ter sodelovanje na rednih sestankih in druge stike za lažje izvajanje kršitve. 2 Tožeča stranka, družba [Tomkins], skupaj s hčerinsko družbo v času dejanskega stanja, [Pegler] (nekdanjo The Steel Nut & Joseph Hampton Ltd), je med naslovniki [sporne] odločbe. 3 Tožeča stranka je imela med 17. junijem 1986 in 31. januarjem 2004 v lasti 100 % kapitala družbe Pegler, ki proizvaja bakreni pribor (fitinge). Družba Pegler je bila 1. februarja 2004 prodana vodstvu družbe. Družbi Pegler Holding Ltd in Pegler je 26. avgusta 2005 odkupila družba Aalberts Industries NV, ki je prav tako med naslovniki [sporne] odločbe. […] 12 V členu 1 [sporne] odločbe je Komisija ugotovila, da sta tožeča stranka in njena hčerinska družba Pegler med 31. decembrom 1988 in 22. marcem 2001 kršili določbe člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP. 13 Za to kršitev je Komisija v členu 2(h) [sporne] odločbe tožeči stranki solidarno z družbo Pegler Ltd naložila globo 5,25 milijona EUR.“
16

V teh okoliščinah je Cour administrative prekinilo postopek in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali je člen L. 541-1, prvi odstavek, luksemburškega zakonika o delovnih razmerjih v delu, ki pravico do povračila prispevkov za socialno varnost, ki jo imajo delodajalci v zasebnem sektorju, in sicer deleža delodajalca in deleža zavarovanca, za brezposelne osebe, ki so jih zaposlili in so starejše od 45 let, ne glede na to, ali so prejemale nadomestilo, pogojuje s tem, da so bile brezposelne osebe najmanj en mesec prijavljene kot iskalke zaposlitve pri uradu za delo [ADEM], medtem ko do tega ukrepa niso upravičeni delodajalci, ki zaposlijo brezposelne osebe, ki so kot iskalke zaposlitve prijavljene pri ustreznih tujih organih, v skladu s pravom Unije, zlasti s členoma 21 [PDEU] in 45 [PDEU]?“
5

Naslov II Direktive 90/434 v členih od 4 do 8 vsebuje „pravila, ki se uporabljajo za združitve, delitve in zamenjave kapitalskih deležev“. Člen 4 te direktive določa: „1. Združitev ali delitev ne sme povzročiti obdavčenja kapitalskih dobičkov, izračunanih iz razlike med realno vrednostjo prenesenih sredstev in obveznosti ter njihovo vrednostjo za davčne namene. Naslednji izrazi pomenijo: — vrednost za davčne namene: vrednost, na osnovi katere se izračuna dobiček ali izguba za namene davka od dohodka, dobičkov ali kapitalskih dobičkov prenosne družbe, če so bila ta sredstva ali obveznosti prodana v času združitve ali delitve, vendar neodvisno od nje, — prenesena sredstva in obveznosti: tista sredstva in obveznosti prenosne družbe, ki so kot posledica združitve ali delitve dejansko povezana s stalno enoto družbe prejemnice v državi članici prenosne družbe in sodelujejo pri ustvarjanju dobičkov ali izgub, upoštevanih za davčne namene. 2. Države članice uporabljajo odstavek 1 pod pogojem, da družba prejemnica izračuna novo amortizacijo in dobičke ali izgube v zvezi s prenesenimi sredstvi in obveznostmi v skladu s pravili, ki bi veljala za družbo ali družbe, ki so opravile prenos, če ne bi bilo združitve ali delitve. 3. Kadar je po zakonih države članice, v kateri je prenosna družba, družba prejemnica upravičena do nove amortizacije ali dobičkov ali izgub v zvezi s prenesenimi sredstvi in obveznostmi, ki se izračunajo po osnovi, drugačni od tiste, določene v odstavku 2, se odstavek 1 ne uporablja za sredstva in obveznosti, za katere je uporabljena ta možnost.“
23

V teh okoliščinah je Administrativen sad – Varna prekinilo odločanje v štirih zadevah in Sodišču predložilo vprašanja, od katerih so nekatera skupna več zadevam, nekatera pa se nanašajo na posamezne zadeve: „1. Kako je treba razumeti pojem ,internet‘ v smislu pojasnjevalnih opomb [KN], ko gre za uvrščanje blaga pod oznako […] 8528 71 13 (prvo vprašanje v zadevah C-320/11, C-330/11 in C-382/11)? 2. Kako je treba razumeti pojem ‚modem‘ v smislu pojasnjevalnih opomb [KN], ko gre za uvrščanje proizvoda pod oznako […] 8528 71 13 (drugo vprašanje v zadevah C-320/11, C-330/11 in C-382/11)? 3. Kako je treba razumeti pojma ‚modulacija‘ in ‚demodulacija‘ v smislu pojasnjevalnih opomb [KN], ko gre za uvrščanje proizvoda pod oznako […] 8528 71 13 (tretje vprašanje v zadevah C-320/11, C-330/11 in C-382/11)? 4. Kako je treba razlagati pojma ‚modem‘ in ‚dostop do interneta‘ v smislu tarifne podštevilke 8528 71 13 [KN] in pojasnjevalnih opomb (prvo vprašanje v zadevi C-383/11)? 5. Katera je odločilna funkcija (glavna funkcija) set-top naprave […] za tarifno uvrstitev – sprejem televizijskih signalov ali uporaba modema, ki omogoča interaktivno izmenjavo informacij, za pridobitev dostopa do interneta (četrto vprašanje v zadevah C-320/11, C-330/11 in C-382/11 ter drugo vprašanje v zadevi C-383/11)? 6. Če je odločilna funkcija (glavna funkcija) set-top naprave […] uporaba modema, ki omogoča interaktivno izmenjavo informacij, za pridobitev dostopa do interneta, ali je potem za tarifno uvrstitev bistvena vrsta modulacije in demodulacije, ki učinkuje na modem, oziroma vrsta uporabljenega modema, ali pa zadošča, da se prek modema vzpostavlja dostop do interneta (peto vprašanje v zadevah C-320/11, C-330/11 in C-382/11 ter tretje vprašanje v zadevi C-383/11)? 7. Pod katero tarifno podštevilko in oznako je treba uvrstiti napravo, ki ustreza opisu [set-top] naprave (šesto vprašanje v zadevah C-320/11 in C-330/11, sedmo vprašanje v zadevi C-382/11 ter peto vprašanje v zadevi C-383/11)? 8. Če bi bilo treba set-top napravo[, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari,] uvrstiti pod tarifno podštevilko 8521 90 00 [KN], ali bi bila uporaba pozitivne carinske stopnje z vidika prava [Evropske] [s]kupnosti zakonita, če bi bile s tako uvrstitvijo kršene obveznosti Skupnosti iz [SIT], ali pa uvrstitev pod tarifno številko 8521 vodi do sklepa, da set-top naprava[, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari,] ne spada na področje uporabe upoštevnega dela [SIT] (sedmo vprašanje v zadevah C-320/11 in C-330/11 ter osmo vprašanje v zadevi C-382/11)? 9. Ali je dopustno, da carinski uradi tarifno uvrstitev izdelka spremenijo, ne da bi uvoženi izdelek fizično pregledali, in da je izvedensko mnenje pripravljeno samo na podlagi pisnih dokazov, in sicer uporabniškega priročnika, tehničnih značilnosti in pregleda naprave istega proizvajalca z isto številko iz drugega uvoza (šesto vprašanje v zadevi C-382/11 in četrto vprašanje v zadevi C-383/11)?“
49

V zvezi s tem je treba opozoriti, da Pogodba ES glede na to, ali so pomoči obstoječe ali nove, določa različne postopke (glej v tem smislu zlasti sodbi z dne 30. junija 1992 v zadevi Italija proti Komisiji, C-47/91, Recueil, str. I-4145, točke od 22 do 24, in z dne 9. avgusta 1994 v zadevi Namur-Les assurances du crédit, C-44/93, Recueil, str. I-3829, točke od 10 do 12). Medtem ko morajo biti nove pomoči v skladu s členom 88(3) ES predhodno priglašene Komisiji in se ne smejo začeti izvajati, dokler ni izdana končna odločba v postopku, se obstoječe pomoči v skladu s členom 88(1) ES lahko zakonito izvajajo, dokler Komisija ne ugotovi njihove nezdružljivosti (glej v tem smislu zlasti sodbe z dne 15. marca 1994 v zadevi Banco Exterior de España, C-387/92, Recueil, str. I-877, točka 20; z dne 29. aprila 2004 v zadevi Italija proti Komisiji, C-372/97, Recueil, str. I-3679, točka 42 in v zadevi Italija proti Komisiji, C-298/00 P, Recueil, str. I-4087, točka 47, ter z dne 18. novembra 2010 v zadevi NDSHT proti Komisiji, C-322/09 P, ZOdl., str. I-11911, točka 52 in navedena sodna praksa).
15

Člen 16(1) Šeste direktive z naslovom „Posebne oprostitve v zvezi z mednarodnim blagovnim prometom“ je v različici, ki izhaja iz člena 28c(E)(1) te direktive, določal: „Brez poseganja v druge določbe Skupnosti lahko države članice, s pogojem posvetovanj iz člena 29, sprejmejo posebne ukrepe, s katerimi so oproščene plačila davka na dodano vrednost vse ali nekatere od naslednjih transakcij, če niso namenjene za končno uporabo in/ali potrošnjo in je znesek dolgovanega [DDV] ob prenehanju postopkov iz možnosti A do E, enak znesku davka, ki bi bil dolgovan, če bi bila vsaka od teh transakcij obdavčena na ozemlju države: […] B. dobave blaga, namenjenega, da: […] c) se da v postopek carinskega skladiščenja ali postopek aktivnega oplemenitenja; […] Kraji iz (a), (b), (c) in (d) se opredelijo v skladu z veljavnimi carinskimi določbami Skupnosti. […] D. dobave blaga in storitev, ki se opravijo: (a) v krajih, naštetih v B(a), (b), (c) in (d) in za katere se še uporablja ena od možnosti, ki so v njih naštete; (b) v krajih, naštetih v B(e) in za katere se na ozemlju države še uporablja ena od možnosti, ki so v njej naštete. Kadar uporabijo možnost, predvideno v (a), za transakcije, ki se opravijo v carinskih skladiščih, države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da se določijo postopki skladiščenja, razen carinskega skladiščenja, ki omogočajo uporabo določb iz (b) za iste transakcije v zvezi z blagom iz Priloge J, ki se opravijo v takšnih skladiščih, razen carinskih skladiščih; […]“
54

Kot pravilno opozarjata latvijska vlada in Komisija, so ti proizvodi koničasti, kar potrjuje tudi pojasnjevalna opomba k HS v zvezi s tarifno številko 7317, v kateri so z navedbo žičnikov, žebljev in podobnih proizvodov vseh vrst ter tudi različnih posebnih proizvodov s področja žebljarstva našteti proizvodi, ki so po naravi koničasti. To ne velja za skobe v obliki črke U, katerih konci so zankasti in povezani z zatičem, kakršne so te iz postopka v glavni stvari.
61

V teh okoliščinah je – ne da bi bilo treba preučiti druge elemente za presojo, na katere se predložitveno sodišče sklicuje v okviru prvega vprašanja – na prvo in tretje vprašanje treba odgovoriti, da je člen 22(1)(a) Uredbe št. 1698/2005 treba razlagati tako, da zahteva, ki jo ta člen določa, in sicer, da je zadevna oseba prvič prevzela kmetijsko gospodarstvo kot „nosilec kmetijskega gospodarstva“, pomeni, da ima ta oseba, kadar prevzame kmetijsko gospodarstvo v okviru delniške družbe, dejanski in trajni nadzor tako nad zadevnim kmetijskim gospodarstvom kot nad njegovim upravljanjem. Čeprav je državam članicam še naprej dovoljeno, da konkretno določijo pogoje, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da ima prosilec za dodelitev pomoči lastnost nosilca kmetijskega gospodarstva, pa je to dovoljeno le, če ti pogoji ne presegajo okvira, ki se z njimi skuša določiti, in torej ob spoštovanju navedene določbe in ciljev, ki se uresničujejo z Uredbo št. 1698/2005, zagotavljajo, da ima navedeni prosilec dejanski in trajni nadzor tako nad kmetijskim gospodarstvom kot nad njegovim upravljanjem. Nacionalne določbe, kot so te v postopku v glavni stvari, v delu, v katerem določajo, da je dodelitev pomoči, kadar mladi kmet prevzame kmetijsko gospodarstvo v okviru pravne osebe, med drugim pogojena s tem, da je ta oseba pristojna za sprejemanje odločitev v tej pravni osebi, kar pomeni, da ima več kot polovico delnic te pravne osebe in da te delnice pomenijo več kot polovico glasov, izpolnjujejo te zahteve.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 6. septembra 2012 –

Storck proti UUNT

(Zadeva C-96/11 P)

„Pritožba – Znamka Skupnosti – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Tridimenzionalni znak, ki predstavlja miš iz čokolade“

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Tridimenzionalna znamka, pri kateri gre za obliko proizvoda – Tridimenzionalna znamka, ki vsebuje figurativen element – Razlikovalni učinek – Merila za presojo (Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 33 do 35, 38 in 39.)

2. Znamka Skupnosti – Odločbe Urada – Spoštovanje pravice do obrambe – Obseg načela – Razveljavitev – Pogoj (Uredba Sveta št. 40/94, člen 73) (Glej točki 74 in 80.)

3. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Obrazložitev odločb – Cilj (Uredba Sveta št. 40/94, člen 73) (Glej točki 86 in 88.)

Predmet

Pritožba, vložena zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 17. decembra 2010 v zadevi Storck proti UUNT (T-13/09), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 12. novembra 2008, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo preizkuševalca, s katero je bila zavrnjena registracija tridimenzionalnega znaka, ki predstavlja miš iz čokolade, kot znamke Skupnosti za nekatere proizvode iz razreda 30 – Razlikovalni učinek znamke

Izrek

1. Pritožba se zavrne.
53

Vendar pa ni nobene podobne povezave med „bančnimi“ transakcijami in „finančnimi“ transakcijami, navedenimi v členu 56(1)(e) te direktive, in katero koli od transakcij, navedenih v členu 135(1), od (b) do (g), te direktive. V nobeni od zadnjih določb nista bila uporabljena izraza „bančne“ ali „finančne“. Transakcije, ki so bile tam navedene, so bile finančne in mnoge med njimi so lahko opravljale banke, vendar ne izključno. Poleg tega še zdaleč niso predstavljale taksativnega seznama vseh transakcij, ki jih lahko opravi banka ali ki jih je mogoče opredeliti kot „finančne“.
3

Postopek carinskega skladiščenja je odložni postopek in carinski postopek z ekonomskim učinkom v smislu člena 84(1)(a) in (b) carinskega zakonika. Postopek carinskega skladiščenja je urejen v splošnih določbah naslova IV, poglavje 2, oddelek 3, točka A, carinskega zakonika in v posebnih določbah točke C z naslovom „Carinska skladišča“ iz istega poglavja. Člen 89 tega zakonika vsebuje določbe v zvezi z zaključkom odložnih postopkov. V členih 98 in 99 navedenega zakonika so podane opredelitve v zvezi s carinskim skladiščem. Člen 105 tega zakonika določa obveznost vodenja evidence v okviru postopka carinskega skladiščenja.
6

Člen 11 zakona o prometnem davku (Wet op de omzetbelasting) z dne 28. junija 1968 (Staatsblad 1968, št. 329) določa: „1. Pod pogoji, določenimi s splošnim upravnim predpisom, se davka oprostijo: (a) dobava nepremičnin in prenos pravic na teh nepremičninah, razen: 1. dobava objekta ali dela objekta z zemljiščem, na katerem stoji, opravljena pred prvo uporabo ali največ dve leti po tem, in dobava gradbenega zemljišča; 2. druge dobave, ki niso dobave v smislu točke 1, osebam, ki uporabljajo nepremičnino za namene, zaradi katerih imajo na podlagi člena 15 pravico do odbitka celotnega ali skoraj celotnega zneska davka, če sta podjetnik, ki opravi dobavo, in oseba, ki se ji nepremičnina dobavi, skupaj naslovila ustrezno zahtevo na inšpekcijo in če poleg tega upoštevata pogoje, določene z ministrskim odlokom; […] 3. Za uporabo odstavka 1(a), točka 1, je: (a) objekt vsaka konstrukcija, trajno povezana s tlemi; (b) prva uporaba uporaba objekta po njegovi predelavi ali prenovitvi, če je zaradi predelovalnih ali prenovitvenih del zemljišče predelano; (c) zemljišče, na katerem objekt stoji, zemljišče, za katero se običajno šteje, da spada k objektu ali da je namenjeno njegovi uporabi. 4. Za uporabo odstavka 1(a), točka 1, je gradbeno zemljišče nepozidano zemljišče: (a) na katerem se opravljajo ali so se opravljala dela, (b) ki se ureja ali se je uredilo za izključno uporabo zemljišča, (c) katerega okolica se ureja ali je bila urejena ali (d) za katerega je bilo izdano gradbeno dovoljenje, da bi se lahko na zemljišču gradilo.“
46

Sodišče je že razsodilo, da je bila navedena izključna pravica odobrena zato, da bi imetnik blagovne znamke lahko zaščitil svoje posebne interese kot imetnik te znamke, in sicer da bi se zagotovilo, da lahko znamka izpolnjuje svoje funkcije in da je zato uresničevanje te pravice pridržano za primere, v katerih uporaba znaka s strani tretje osebe posega ali bi lahko posegala v funkcije znamke. Med temi funkcijami ni le bistvena funkcija znamke, ki je zagotavljati potrošnikom poreklo proizvoda ali storitve, ampak tudi njene druge funkcije, zlasti zagotavljanje kakovosti tega proizvoda ali te storitve, sporočanje, investiranje ali oglaševanje (glej sodbi z dne 18. junija 2009 v zadevi L’Oréal in drugi, C-487/07, ZOdl., str. I-5185, točka 58, in z dne 23. marca 2010 v združenih zadevah Google France in Google, od C-236/08 do C-238/08, ZOdl., str. I-2417, točki 75 in 77).
84

Kar zadeva okoliščine, kakršne so v postopku v glavni stvari, je treba opozoriti, da je bilo v točkah 44 in 48 te sodbe ugotovljeno, da naložitev kopije računalniškega programa, ki je na spletnem mestu imetnika pravice, v strankin strežnik in sklenitev licenčne pogodbe o uporabi, ki se nanaša na to kopijo, sestavljata nedeljivo celoto, ki jo je treba v celoti opredeliti kot prodajo. Ob upoštevanju te nedeljive povezave med kopijo na spletnem mestu imetnika avtorske pravice kakor je bila naknadno popravljena in posodobljena, na eni strani in licenco za uporabo, ki se nanaša nanjo, na drugi nadaljnja prodaja licence za uporabo zajema nadaljnjo prodajo te kopije v smislu člena 4(2) Direktive 2009/24, zato zanjo velja izčrpanje pravice distribuiranja, določeno z zadnjenavedeno določbo, in to kljub določbi iz licenčne pogodbe, ki je povzeta v točki 23 te sodbe.
7

Člen 30 BMSVG z naslovom „Določbe o naložbah“ določa: „(1) Podjetniški sklad za socialno varstvo mora svoje dejavnosti opravljati v interesu upravičencev do potencialnih pravic in mora na tej podlagi posebej paziti na varnost, donosnost in likvidnostne potrebe ter na primerno porazdelitev in razpršitev sredstev. (2) premoženje, ki pripada vzajemni skupnosti vlagateljev, je mogoče vložiti le v ta sredstva in instrumente: 1. bančne depozite in likvidna sredstva; 2. posojila in kredite […] 3. dolžniške instrumente […] 4. druge dolžniške instrumente in lastniške deleže; 5. enote premoženja splošnih skladov v skladu s poglavjema I in Ia zakona o investicijskih skladih iz leta 1993 (Investmentfondsgesetz 1993, v nadaljevanju: InvFG) in enote premoženja splošnih skladov, katerih poslovanje je dovoljeno v skladu s (a) poglavjem II InvFG ali (b) poglavjem III InvFG; 6. nepremičninske sklade […] (3) Naložbe iz odstavka 2 je mogoče opraviti le v skladu s temi pogoji in omejitvami: […] 4. Naložbe iz odstavka 2, točka 5, (a) mora izvesti investicijska družba s sedežem v državi članici [Evropskega gospodarskega prostora] (EGP) ali Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) […]“
8

Pravilo 31 Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe št. 40/94 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 189), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1041/2005 z dne 29. junija 2005 (UL L 172, str. 4, v nadaljevanju: Uredba št. 2868/95), naslovljeno „Prenos“, v odstavkih 1, 2, 5 in 6 določa: „1. Zahteva za registracijo prenosa po členu 17 [U]redbe [št. 40/94] vsebuje: (a) registracijsko številko znamke Skupnosti; (b) podatke o novem imetniku v skladu s pravilom 1(1)(b); (c) če v prenosu ni zajeto vse registrirano blago in storitve, podrobne podatke o registriranem blagu ali storitvah, na katere se prenos nanaša; (d) dokumente, ki ustrezno dokazujejo prenos v skladu s členom 17(2) in (3) [U]redbe [št. 40/94]. 2. Zahteva lahko vsebuje, če je to primerno, ime in službeni naslov zastopnika novega imetnika, ki se določi v skladu s pravilom 1(1)(e). […] 5. Zadosten dokaz o prenosu po odstavku 1(d) je: (a) da je zahtevo za registracijo prenosa podpisal registrirani imetnik ali njegov zastopnik in pravni naslednik njegovega zastopnika; ali (b) da zahtevo, če jo vloži pravni naslednik, spremlja izjava, ki jo je podpisal registrirani imetnik ali njegov zastopnik, da se strinja z registracijo pravnega naslednika; ali (c) da zahtevo spremlja izpolnjen obrazec o prenosu ali dokument, določen v pravilu 83(1)(d), ki ga je podpisal registrirani imetnik ali njegov zastopnik in pravni naslednik ali njegov zastopnik. 6. Če niso izpolnjeni pogoji, ki se uporabljajo za registracijo prenosa, kot so določeni v členu 17(1) do (4) [U]redbe [št. 40/94], v zgornjih odstavkih 1 do 4 in v drugih pravilih, Urad obvesti vložnika zahteve o pomanjkljivostih. Če pomanjkljivosti niso odpravljene v roku, ki ga določi Urad, Urad zavrže zahtevo za registracijo prenosa.“