ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Člen 3(2)(a) Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje je treba razlagati tako, da nacionalni ukrep, katerega namen je varstvo narave in krajine ter ki za to določa splošne prepovedi in obveznosti pridobitve soglasja, ne določa pa dovolj podrobnih pravil glede vsebine, priprave in izvedbe projektov, navedenih v prilogah I in II k Direktivi 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, ne spada na področje uporabe te določbe.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. februarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Zadeva C-483/20) (1)

(Predhodno odločanje - Skupna politika na področju azila - Skupni postopki za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite - Direktiva 2013/32/EU - Člen 33(2)(a) - Nedopustnost prošnje za mednarodno zaščito, ki jo je v državi članici vložil državljan tretje države, ki je pridobil status begunca v drugi državi članici, medtem ko mladoletni otrok tega državljana, ki je upravičen do subsidiarne zaščite, prebiva v prvi državi članici - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 7 - Pravica do spoštovanja družinskega življenja - Člen 24 - Interes otroka - Neobstoj kršitve členov 7 in 24 Listine o temeljnih pravicah zaradi nedopustnosti prošnje za mednarodno zaščito - Direktiva 2011/95/EU - Člen 23(2) - Obveznost držav članic, da zagotovijo ohranitev enotnosti družine upravičencev do mednarodne zaščite)

(2022/C 165/16)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: XXXX

Tožena stranka: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Izrek

Člen 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite v povezavi s členoma 7 in 24(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica uporabi možnost, ki ji je dana s to določbo, da prošnjo za mednarodno zaščito zavrže kot nedopustno, ker je prosilcu status begunca že priznala druga država članica, kadar je ta prosilec oče mladoletnega otroka brez spremstva, ki je pridobil subsidiarno zaščito v prvi državi članici, vendar pa to ne posega v uporabo člena 23(2) Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite.

(1) UL C 9, 11.1.2021.
1.

Položaj osebe, ki ima državljanstvo samo ene države članice ter se temu državljanstvu odpove, zaradi česar izgubi svoj status državljana Unije, zato da bi pridobila državljanstvo druge države članice, po tem, ko so organi te zadnjenavedene države članice dali zagotovilo, da ji bo to državljanstvo podeljeno, po svoji naravi in posledicah spada na področje prava Unije, če je to zagotovilo preklicano, kar tej osebi preprečuje ponovno pridobitev statusa državljana Unije.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Randstad Italia SpA/Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

(Zadeva C-497/20) (1)

(Predhodno odločanje - Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU - Obveznost držav članic, da vzpostavijo pravna sredstva, potrebna za zagotovitev učinkovitega sodnega varstva na področjih, ki jih ureja pravo Unije - Javna naročila - Direktiva 89/665/EGS - Člen 1(1) in (3) - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Sodba vrhovnega upravnega sodišča države članice, s katero je bila v nasprotju s sodno prakso Sodišča tožba ponudnika, ki je bil izključen iz postopka oddaje javnega naročila, razglašena za nedopustno - Neobstoj pravnega sredstva zoper to sodbo pred vrhovnim sodiščem te države članice - Načeli učinkovitosti in enakovrednosti)

(2022/C 84/21)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Randstad Italia SpA

Tožene stranke: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

Izrek

Člen 4(3) in člen 19(1) PEU ter člen 1(1) in (3) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014, v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo določbi nacionalnega prava države članice, ki v skladu z nacionalno sodno prakso učinkuje tako, da pravni subjekti, kot so ponudniki, ki so sodelovali v postopku oddaje javnega naročila, v okviru pritožbe pred vrhovnim sodiščem te države članice ne morejo izpodbijati skladnosti sodbe vrhovnega upravnega sodišča navedene države članice s pravom Unije.

(1) UL C 433, 14.12.2020.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. januarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Dyscyplinarny Izby Adwokackiej w Warszawie – Poljska) – Postopek, ki ga je začel Minister Sprawiedliwości

(Zadeva C-55/20) (1)

(Predhodno odločanje - Dopustnost - Člen 267 PDEU - Pojem „nacionalno sodišče“ - Disciplinsko sodišče odvetniške zbornice - Disciplinska preiskava, uvedena zoper odvetnika - Sklep disciplinskega tožilca o ugotovitvi neobstoja disciplinske kršitve in o ustavitvi preiskave - Pritožba ministra za pravosodje pri disciplinskem sodišču odvetniške zbornice - Direktiva 2006/123/ES - Storitve na notranjem trgu - Člen 4, točka 6, in člen 10(6) - Sistem dovoljenj - Preklic dovoljenja - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Neuporaba)

(2022/C 109/06)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Dyscyplinarny Izby Adwokackiej w Warszawie

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Minister Sprawiedliwości

ob udeležbi: Prokurator Krajowy – Pierwszy Zastępca Prokuratora Generalnego, Rzecznik Dyscyplinarny Izby Adwokackiej w Warszawie

Izrek

Člen 10(6) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu je treba razlagati tako, da njegov učinek ni to, da bi se člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah uporabljal za postopek s pritožbo, ki jo je javni organ vložil pri disciplinskem sodišču odvetniške zbornice in s katero se predlaga razveljavitev sklepa, s katerim je disciplinski tožilec ustavil preiskavo, uvedeno zoper odvetnika, potem ko je ugotovil, da zadnjenavedenemu ni mogoče pripisati disciplinske kršitve, in v primeru razveljavitve tega sklepa vrnitev spisa temu disciplinskemu tožilcu.

(1) UL C 191, 8.6.2020.
C 73/5

Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 9. decembra 2021 – Agrochem-Maks d.o.o./Evropska komisija, Kraljevina Švedska

(Zadeva C-374/20 P) (1)

(Pritožba - Fitofarmacevtska sredstva - Aktivna snov - Uredba (ES) št. 1107/2009 - Člen 6(f) - Priloga II, točka 2.2 - Pojem „dodatni podatki potrditvene narave“ - Izvedbena uredba (EU) št. 844/2012 - Člen 13(3) - Zavrnitev obnovitve odobritve aktivne snovi „oksasulfuron“ za dajanje na trg - Obseg odločitve države članice poročevalke, s katero je bil zahtevek za obnovitev razglašen za dopusten - Pravic te države članice in Evropske agencije za varnost hrane (EFSA), da od vlagatelja zahtevata, naj predloži dodatne informacije - Pravica države članice poročevalke, da spremni svoj osnutek poročila o oceni obnovitve - Previdnostno načelo)

(2022/C 73/06)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Agrochem-Maks d.o.o. (zastopnika: S. Pappas in A. Pappas, avocats)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: sprva X. Lewis, I. Naglis in G. Koleva, nato G. Koleva, agenti), Kraljevina Švedska (zastopniki: J. Lundberg, O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, A. M. Runeskjöld, H. Shev, H. Eklinder, R. Shahsavan Eriksson in M. Salborn Hodgson, agenti)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi Agrochems-Maks d.o.o. se naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Evropske komisije.

3. Kraljevina Švedska nosi svoje stroške.

(1) UL C 329, 5.10.2020.
3.

Uredbo št. 2271/96, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 37/2014 in z Delegirano uredbo 2018/1100, zlasti njena člena 5 in 9, v povezavi s členom 16 in členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se odpoved pogodb, ki jo izvrši oseba iz člena 11 te uredbe, kakor je bila spremenjena, zaradi izpolnjevanja zahtev ali prepovedi, ki temeljijo na zakonih, navedenih v Prilogi k tej uredbi, kakor je bila spremenjena, čeprav za to nima dovoljenja v smislu člena 5, drugi odstavek, navedene uredbe, kakor je bila spremenjena, razglasi za nično, če ta razglasitev ničnosti za to osebo ne ustvarja nesorazmernih učinkov glede na cilja Uredbe št. 2271/96, kakor je bila spremenjena, ki sta zaščita veljavnega pravnega reda in zaščita interesov Evropske unije na splošno. Pri tem preizkusu sorazmernosti je treba uravnotežiti uresničevanje teh ciljev, ki se doseže z razglasitvijo ničnosti odpovedi pogodbe, s katero se krši prepoved iz člena 5, prvi odstavek, te uredbe, kakor je bila spremenjena, ter verjetnost, da bi bila zadevna oseba izpostavljena ekonomskim izgubam, in obseg teh izgub, če ta oseba ne bi mogla prekiniti svojih poslovnih odnosov z osebo s seznama oseb, na katere se nanašajo zadevne sekundarne sankcije, ki izhajajo iz zakonov, navedenih v Prilogi k navedeni uredbi, kakor je bila spremenjena.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. novembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) – Združeno kraljestvo) – BJ kot stečajni upravitelj gospoda M, OV kot stečajni upravitelj gospoda M/gospa M, MH, ILA, gospod M

(Zadeva C-168/20) (1)

(Predhodno odločanje - Prosto gibanje oseb - Državljanstvo Unije - Člen 21 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Člen 49 PDEU - Enako obravnavanje - Direktiva 2004/38/ES - Člen 24(1) - Ureditev Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, ki za izvzetje pokojninskih pravic na podlagi pokojninskega sklada iz stečajne mase, ki je načeloma celotno in samodejno, določa zahtevo po odobritvi zadevnega pokojninskega sklada za davčne namene - Naložitev te zahteve v postopku zaradi insolventnosti državljana Unije, ki je uresničeval svojo pravico do prostega gibanja, da bi trajno opravljal dejavnost kot samozaposlena oseba v Združenem kraljestvu - Pokojninske pravice, ki jih ima ta državljan Unije iz pokojninskega sklada, ki je bil ustanovljen in odobren za davčne namene v njegovi državi članici izvora - Izključitev teh pokojninskih pravic iz navedenega izvzetja iz stečajne mase - Uporaba ureditve izvzetja iz stečajne mase za te pokojninske pravice, ki je za stečajnega dolžnika bistveno manj ugodna)

(2022/C 11/09)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: BJ kot stečajni upravitelj gospoda M, OV kot stečajni upravitelj gospoda M

Tožene stranke: gospa M, MH, ILA, gospod M

Izrek

Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje določbi prava države članice, v skladu s katero je za izvzetje pokojninskih pravic na podlagi pokojninskega sklada iz stečajne mase, ki je načeloma celotno in samodejno, določena zahteva, da je bil zadevni sklad v trenutku stečaja odobren za davčne namene v tej državi, če je ta zahteva naložena v položaju, v katerem ima državljan Unije, ki je pred osebnim stečajem uveljavljal pravico do prostega gibanja tako, da se je stalno nastanil v isti državi, da bi tam opravljal dejavnost samozaposlene osebe, pokojninske pravice iz pokojninskega sklada, ki je bil ustanovljen in odobren za davčne namene v njegovi državi članici izvora, razen če je za omejitev svobode ustanavljanja, ki jo zajema navedena nacionalna določba, podan nujni razlog v splošnem interesu, če je primerna za uresničitev cilja, ki mu sledi, in če ne presega tega, kar je potrebno za dosego tega cilja.

(1) UL C 262, 10.8.2020.
3.

Člen 11(a) Protokola (št. 7) o privilegijih in imunitetah Evropske unije v povezavi s členoma 17 in 22 tega protokola je treba razlagati tako, da je nacionalni organ, ki je pristojen za kazenski postopek – in sicer, odvisno od faze postopka, organ, pristojen za kazenski pregon, oziroma pristojno kazensko sodišče – pristojen za to, da najprej presodi, ali gre pri morebitnem kaznivem dejanju, ki ga je storil guverner nacionalne centralne banke kot član organa Evropske centralne banke, za dejanje, ki ga je ta guverner storil pri opravljanju svojih nalog v okviru tega organa, vendar mora v primeru dvoma na podlagi načela lojalnega sodelovanja zaprositi za mnenje Evropske centralne banke in ga upoštevati. Evropska centralna banka pa je edina pristojna za to, da kadar ji je predložena zahteva za odvzem imunitete temu guvernerju, presodi, ali je tak odvzem imunitete v nasprotju z interesi Evropske unije, pri čemer je ta presoja lahko predmet morebitnega nadzora Sodišča.
1.

Člen 7(a) Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju je treba razlagati tako, da za izrek o nepristojnosti v smislu člena 6(a) te uredbe v korist sodišč države članice, katere pravo je izbral zapustnik, ni potrebno, da se je sodišče, ki je že začelo postopek, izrecno izreklo za nepristojno, je pa potrebno, da tak namen nedvoumno izhaja iz odločbe, ki jo je izdalo v zvezi s tem.
C 490/10

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. oktobra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Zalaegerszegi Járásbíróság – Madžarska) – Postopek v zvezi s priznanjem in izvršbo denarni kazne, naložene LU

(Zadeva C-136/20) (1)

(Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Okvirni sklep 2005/214/PNZ - Izvršba denarnih kazni - Načelo vzajemnega priznavanja - Člen 5(1) - Kršitve, pri katerih se odločbe o kazni priznajo in izvršijo brez preverjanja dvojne kaznivosti dejanja - Člen 5(3) - Kršitve, pri katerih lahko država članica priznanje in izvršitev odločb o kazni pogojuje z dvojno kaznivostjo ravnanja - Preverjanje, ki ga država članica izvršitve opravi nad pravno opredelitvijo kršitve, ki jo je država članica izdajateljica podala v potrdilu, priloženem odločbi o kazni)

(2021/C 490/08)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Zalaegerszegi Járásbíróság

Stranka v postopku v glavni stvari

Tožena stranka: LU

Izrek

Člen 5(1) Okvirnega sklepa Sveta 2005/214/PNZ z dne 24. februarja 2005 o uporabi načela vzajemnega priznavanja denarnih kazni, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da organ države izvršiteljice, če ni podan kateri od razlogov za zavrnitev priznanja ali izvršitve, ki so izrecno določeni v tem okvirnem sklepu, načeloma ne more zavrniti priznanja in izvršitve pravnomočne odločbe o naložitvi denarne kazni, če je organ države izdajateljice v potrdilu iz člena 4 navedenega okvirnega sklepa zadevno kršitev opredelil kot kršitev, ki spada v eno od kategorij kršitev, za katere v navedenem členu 5(1) ni predvideno preverjanje dvojne kaznivosti dejanja.

(1) UL C 215, 29.06.2020.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 2. septembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Van Graaf Management GmbH

(Zadeva C-371/20) (1)

(Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 2005/29/ES - Nepoštene poslovne prakse - Poslovne prakse, ki se v vseh okoliščinah štejejo za nepoštene - Zavajajoče poslovne prakse - Točka 11, prvi stavek, Priloge I - Oglaševalske akcije - Uporaba uredniške vsebine v medijih za promocijo izdelka - Promocija, ki jo plača sam trgovec - Pojem „plačilo“ - Pospeševanje prodaje izdelkov oglaševalca in medijske izdajateljske družbe - „Advertorial“)

(2021/C 462/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

Tožena stranka: Peek & Cloppenburg KG, ki jo pravno zastopa Van Graaf Management GmbH

Izrek

Točko 11, prvi stavek, Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta je treba razlagati tako, da je promocijo izdelka z objavo uredniške vsebine v smislu te določbe „plačal“ trgovec, če ta trgovec za to objavo zagotovi protidajatev s premoženjsko vrednostjo, ne glede na to, ali gre za plačilo v obliki denarnega zneska ali v kateri koli drugi obliki, ker obstaja gotova povezava med plačilom, ki ga je tako dodelil navedeni trgovec, in navedeno objavo. To velja zlasti, kadar ta trgovec brezplačno da na voljo slike, zaščitene s pravicami do uporabe, na katerih so vidni poslovni prostori in izdelki, ki jih trži ta trgovec.

(1) UL C 348, 19.10.2020.
1.

Člen 40(2) in (3) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite je treba razlagati tako, da pojem „novi elementi ali ugotovitve“, ki „so se pojavili […] oziroma [jih je navedel prosilec]“, v smislu te določbe zajema elemente ali ugotovitve, ki so nastali po pravnomočnem končanju postopka, v katerem je bila obravnavana predhodna prošnja za mednarodno zaščito, ter elemente ali ugotovitve, ki so obstajali že pred končanjem tega postopka, na katere pa se prosilec ni skliceval.
3.

Okoliščina, da je bil zadevni davčni zavezanec na podlagi konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjene med državo članico rezidentstva in državo članico zaposlitve, v okviru obdavčitve dohodkov, ki jih je prejel v drugi od teh držav članic, upravičen do davčnih ugodnosti, določenih v davčni zakonodaji te države, ne vpliva na odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje, saj niti ta konvencija niti davčna ureditev države članice rezidentstva ne določata upoštevanja teh ugodnosti in te ne vključujejo nekaterih ugodnosti, do katerih ima ta davčni zavezanec načeloma pravico v državi članici rezidentstva.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 29. aprila 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht – Nemčija) – F/Stadt Karlsruhe

(Zadeva C-47/20) (1)

(Predhodno odločanje - Promet - Vozniško dovoljenje - Odvzem dovoljenja na ozemlju države članice, ki ni država članica izdajateljica - Podaljšanje dovoljenja s strani države članice izdajateljice po izdaji odločbe o odvzemu - Neobstoj samodejnosti vzajemnega priznavanja)

(2021/C 278/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesverwaltungsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: F

Tožena stranka: Stadt Karlsruhe

Izrek

Člen 2(1) in člen 11(4), drugi pododstavek, Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da država članica, na ozemlju katere je bila imetniku vozniškega dovoljenja za kategoriji A in B, ki ga je izdala druga država članica, odvzeta pravica do vožnje zaradi kršitvenega ravnanja, ki je bilo storjeno med začasnim prebivanjem na tem ozemlju po izdaji navedenega dovoljenja, nato zavrne priznanje veljavnosti tega vozniškega dovoljenja, potem ko je država članica, v kateri ima imetnik navedenega vozniškega dovoljenja običajno prebivališče v smislu člena 12, prvi odstavek, navedene direktive, to vozniško dovoljenje podaljšala na podlagi člena 7(3) te direktive. Vendar mora predložitveno sodišče preučiti, ali v skladu z načelom sorazmernosti pravila, določena v zakonodaji prve države članice, ki določajo pogoje, ki jih mora imetnik vozniškega dovoljenja izpolniti, da ponovno pridobi pravico do vožnje na njenem ozemlju, ne presegajo tega, kar je primerno in potrebno za uresničitev cilja Direktive 2006/126, in sicer izboljšanja prometne varnosti.

(1) UL C 161, 11.5.2020.
C 289/15

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 3. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Düsseldorf – Nemčija) – BY, CX, FU, DW, EV/Stadt Duisburg

(Zadeva C-194/20) (1)

(Predhodno odločanje - Pridružitveni sporazum EGS-Turčija - Sklep št. 1/80 - Člena 6 in 7 - Zakonita zaposlitev - Člen 9 - Dostop do izobraževanja za otroke turškega delavca - Pravica do prebivanja - Zavrnitev)

(2021/C 289/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Düsseldorf

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: BY, CX, FU, DW, EV

Tožena stranka: Stadt Duisburg

Izrek

Člen 9, prvi stavek, Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo je treba razlagati tako, da se turški otroci, katerih starši ne izpolnjujejo pogojev iz členov 6 in 7 tega sklepa, na ta člen ne morejo sklicevati.

(1) UL C 262, 10.8.2020.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. marca 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Zadeva C-96/20) (1)

(Predhodno odločanje - Javno zdravje - Člen 168 PDEU - Direktiva 2002/98/ES - Standardi kakovosti in varnosti za človeško kri in komponente krvi - Cilj zagotovitve visoke ravni varovanja zdravja ljudi - Člen 4(2) in člen 9(2) - Transfuzijska ustanova - Odgovorna oseba - Minimalne zahteve glede usposobljenosti - Možnost države članice, da sprejme strožjo ureditev - Polje proste presoje držav članic)

(2021/C 182/27)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ

Tožena stranka: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Ob udeležbi: Sds Snabi, Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA)

Izrek

Člen 9(2)(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/98/ES z dne 27. januarja 2003 o določitvi standardov kakovosti in varnosti za zbiranje, preskušanje, predelavo, shranjevanje in razdeljevanje človeške krvi in komponent krvi ter o spremembi Direktive 2001/83/ES v povezavi s členom 4(2) te direktive je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da se lahko za odgovorno osebo transfuzijske ustanove imenuje le oseba, ki ima diplomo iz medicine in kirurgije, če je ta ureditev z vseh vidikov skladna s pravom Unije.

(1) UL C 209, 22.6.2020.