I ‑ 4837LEROY
SKLEP SODIŠČA  (četrti senat)
z dne 30. maja 2006 *
V zadevi C‑435/04,
zaradi predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234  ES, ki ga je 
vložilo Cour de cassation (Belgija) z odločbo z dne 6. oktobra 2004, ki je prispela na 
Sodišče 14. oktobra 2004, v kazenskem postopku zoper
Sébastiena Victorja Leroya,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi K.  Schiemann, predsednik senata, N.  Colneric (poročevalka), sodnica, in 
E. Levits, sodnik,
generalna pravobranilka: E. Sharpston,  
sodni tajnik: R. Grass,
Sodišče odloča z obrazloženim sklepom v skladu s členom 104(3), prvi pododstavek, 
Poslovnika,
po opredelitvi generalnega pravobranilca
*  Jezik postopka: francoščina.
I ‑ 4838SKLEP Z DNE 30. 5. 2006 – ZADEVA C‑435/04
sprejema naslednji
Sklep
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov od 49  ES 
do 55 ES.
Ta predlog je bil vložen v kazenskem postopku zoper S. V. Leroya, ki prebiva v Belgiji, 
ker je v tej državi vozil vozilo, ki ni bilo registrirano v tej državi članici in ni imelo 
registrske tablice, dodeljene ob predpisani registraciji.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
V členu 49, prvi odstavek, ES je določeno:
„V okviru določb, navedenih v nadaljevanju, se omejitve svobode opravljanja storitev 
v Skupnosti prepovejo za državljane držav članic, ki imajo sedež v eni od držav 
Skupnosti, vendar ne v državi osebe, ki so ji storitve namenjene.“1
2
3
I ‑ 4839LEROY
Nacionalna ureditev
V členu 2(1) kraljevega odloka z dne 20. julija 2001 glede registracije vozil ( Moniteur 
belge , 8.8.2001, str. 27031) je določeno:
„Uporaba vozila v prometu je dovoljena samo, če je registrirano in ima registrsko 
tablico, dodeljeno ob registraciji.“
V členu 3 tega odloka je določeno:
„1. Osebe s stalnim prebivališčem v Belgiji vpišejo vozila, ki jih želijo dati v promet 
v Belgiji, v register vozil iz člena 6, čeprav so ta vozila že registrirana v tujini.
[…]
2. Vendar v naslednjem primeru registracija v Belgiji – vozil, ki so registrirana 
v drugi državi in ki jih vključijo v promet osebe iz odstavka 1, ni obvezna za:
(1) vozilo, ki ga tuji izposojevalec da na razpolago fizični ali pravni osebi, vpisani 
v register prebivalstva belgijske občine ali v belgijski trgovski register, in sicer za 
največ oseminštirideset ur;
[…]“4
5
I ‑ 4840SKLEP Z DNE 30. 5. 2006 – ZADEVA C‑435/04
Člen  29 kraljevega odloka z dne 16.  marca  1968 o uskladitvi zakonov o ureditvi 
cestnega prometa ( Moniteur belge , 27.3.1968, str. 3145) vsebuje sistem sankcij.
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
S. V. Leroy s stalnim prebivališčem v Belgiji je bil na podlagi člena 2(1) kraljevega 
odloka z dne 20.  julija  2001 in člena  29 kraljevega odloka z dne 16.  marca  1968 
obsojen, ker je v tej državi vozil vozilo, ki ni bilo registrirano v tej državi članici in ni 
imelo registrske tablice, dodeljene ob predpisani registraciji.
Priznal je, da je glavni uporabnik tega vozila, ki je last lizinške družbe s sedežem 
v Velikem vojvodstvu Luksemburg. S. V. Leroy ni trdil, da je bilo navedeno vozilo 
dodeljeno za opravljanje poklicne dejavnosti na ozemlju države članice, ki ni država 
članica njegovega prebivališča.
Cour de cassation, pri katerem je S. V. Leroy vložil tožbo, je prekinilo odločanje in 
Sodišču v predhodno odločanje postavilo to vprašanje:
„Ali členi od 49 do 55 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti z dne 25. marca 1957 
nasprotujejo nacionalni ureditvi države članice, ki prepoveduje, da bi oseba, ki biva 
in dela v tej državi, uporabljala na njenem ozemlju vozilo, ki je last lizinške družbe 6
7
8
9
I ‑ 4841LEROY
s sedežem v drugi državi članici, kadar to vozilo ni bilo registrirano v prvi državi, 
čeprav je bilo registrirano v drugi?“
Vprašanje za predhodno odločanje
V členu 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika je določeno, da lahko, če je iz sodne 
prakse mogoče jasno sklepati, kakšen bo odgovor na vprašanje za predhodno odlo ‑
čanje, Sodišče odloči z obrazloženim sklepom.
V skladu z ustaljeno sodno prakso člen 49 ES nasprotuje uporabi vsakršne nacionalne 
ureditve, ki bi brez objektivne utemeljitve omejevala možnost, da ponudnik storitev 
učinkovito izvršuje to svobodo (glej predvsem sodbo z dne 21. marca 2002 v zadevi 
Cura Anlagen, C‑451/99, Recueil, str.  I‑3193, točka  29). Poleg tega svobodo opra ‑
vljanja storitev uživata ponudnik in oseba, ki so ji storitve namenjene (sodba z dne 
13. julija 2004 v zadevi Bacardi France, C‑429/02, ZOdl., str. I‑6613, točka 31).
Nesporno je, da obveznost registracije v državi članici, v kateri se uporabljajo vozila, 
vzeta na lizing pri podjetju s sedežem v drugi državi članici, otežuje čezmejne dejav ‑
nosti lizinga (zgoraj navedena sodba Cura Anlagen, točka 37). Obveznost registracije 
ne izgubi pomena ovire z obrazložitvijo, da lahko družba s sedežem v drugi državi 
članici pridobi registracijo službenega vozila na svoje ime v Belgiji, ne da bi tam 
imela stalno poslovno enoto (sodba z dne 15. decembra 2005 v zadevi Nadin in drugi, 
C‑151/04 in C‑152/04, ZOdl., str. I‑11203, točka 38).10
11
12
I ‑ 4842SKLEP Z DNE 30. 5. 2006 – ZADEVA C‑435/04
Kar zadeva morebitno utemeljitev obveznosti registracije, je Sodišče zakonodajo, ki 
se obravnava v zadevi v glavni stvari, že preučilo v zgoraj navedeni sodbi Nadin in 
drugi. Glede člena 43 ES je v točki 55 te sodbe razsodilo, da ta določba nasprotuje 
temu, da nacionalna ureditev prve države članice, kot je ta v zadevi v glavni stvari, 
nalaga samozaposlenemu delavcu s stalnim prebivališčem v tej državi članici, naj 
v njej registrira službeno vozilo družbe, v kateri je zaposlen in ima sedež v drugi 
državi članici, če službeno vozilo ni namenjeno stalni uporabi predvsem v prvi državi 
članici niti se dejansko ne uporablja na ta način.
Podobno člen  49, prvi odstavek, ES nasprotuje temu, da nacionalna ureditev prve 
države članice, kot je ta v zadevi v glavni stvari, nalaga osebi s stalnim prebivališčem 
v tej državi članici, naj v njej registrira vozilo, najeto pri lizinški družbi s sedežem 
v drugi državi članici, če to vozilo ni namenjeno stalni uporabi predvsem v prvi državi 
članici niti se dejansko ne uporablja na ta način.
Predložitveno sodišče mora presoditi trajanje najemne pogodbe, ki je predmet 
postopka v glavni stvari, in naravo dejanske uporabe najetega vozila (glej zgoraj nave ‑
deno sodbo Nadin in drugi, točka 42).
Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da 
členi od 49 ES do 55 ES ne nasprotujejo temu, da nacionalna ureditev prve države 
članice, kot je ta v zadevi v glavni stvari, osebi, ki ima stalno prebivališče in dela 
v tej državi članici, prepoveduje uporabo vozila, najetega pri lizinški družbi s sedežem 13
14
15
16
I ‑ 4843LEROY
v drugi državi članici, če to vozilo ni registrirano v prvi državi in je namenjeno stalni 
uporabi predvsem v prvi državi članici ali se dejansko uporablja na ta način.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku 
pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) sklenilo:
Členi od 49  ES do 55  ES ne nasprotujejo temu, da nacionalna ureditev prve 
države članice, kot je ta v zadevi v glavni stvari, osebi, ki ima stalno prebivališče 
in dela v tej državi članici, prepoveduje uporabo vozila, najetega pri lizinški 
družbi s sedežem v drugi državi članici, če to vozilo ni registrirano v prvi državi 
in je namenjeno stalni uporabi predvsem v prvi državi članici ali se dejansko 
uporablja na ta način.
Podpisi17