ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 144/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) 13. februarja 2017 – X/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Zadeva C-77/17)

(2017/C 144/37)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X

Tožena stranka: Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija)

Vprašanja za predhodno odločanje

A. Ali je treba člen 14(5) Direktive 2011/95/EU (1) razlagati tako, da določa novo klavzulo o izključitvi statusa begunca, določenega v členu 13 te direktive in torej v členu 1(A) Ženevske konvencije?

B. Če je odgovor na vprašanje A pritrdilen, ali je tako razlagani člen 14(5) združljiv s členom 18 Listine o temeljnih pravicah in členom 78(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določata med drugim skladnost evropske sekundarne zakonodaje z Ženevsko konvencijo, katere klavzula o izključitvi, določena v členu 1(F), je zasnovana izčrpno in jo je treba razlagati ozko?

C. Če je odgovor na vprašanje A nikalen, ali je treba člen 14(5) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da se z njim uvaja razlog za zavrnitev priznanja statusa begunca, ki ni določen v Ženevski konvenciji, katere spoštovanje se zahteva s členom 18 Listine o temeljnih pravicah in členom 78(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije?

D. Če je odgovor na vprašanje C pritrdilen, ali je člen 14(5) zgoraj navedene direktive združljiv s členom 18 Listine o temeljnih pravicah in členom 78(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določata med drugim skladnost evropske sekundarne zakonodaje z Ženevsko konvencijo, glede na to, da se s tem členom uvaja razlog za zavrnitev priznanja statusa begunca brez vsakršne preučitve strahu pred preganjanjem, kot se zahteva s členom 1(A) Ženevske konvencije?

E. Če je odgovor na vprašanji A in C nikalen, kako člen 14(5) zgoraj navedene direktive razlagati skladno s členom 18 Listine in členom 78(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določata med drugim skladnost evropske sekundarne zakonodaje z Ženevsko konvencijo?

(1) Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (Ul L 337, str. 9).
2.

če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, je mogoče to omejitev gibanja kapitala, ki izhaja iz povezave francoske zakonodaje, ki plačilo spornih dajatev nalaga vsem prejemnikom določenih dohodkov iz kapitala, ne da bi sama razlikovala med njimi glede na kraj njihove vključenosti v sistem socialne varnosti, in akta sekundarne zakonodaje Evropske unije, šteti za združljivo z določbami navedenega člena Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti: — ob upoštevanju člena 64(1) [PDEU] za pretok kapitala, ki spada na njegovo področje uporabe, iz razloga, ker naj bi omejitev izhajala iz uporabe načela ene zakonodaje, določenega v členu 11 Uredbe [(ES) št. 883/2004] z dne 29. aprila 2004, ki je bilo v pravo Unije uvedeno s členom 13 Uredbe [(EGS) št. 1408/71] z dne 14. junija 1971, to je pred 31. decembrom 1993, čeprav so bile zadevne dajatve od dohodkov iz kapitala uvedene oziroma so se začele uporabljati po 31. decembru 1993; — ob upoštevanju člena 65(1) [PDEU] iz razloga, ker naj bi francoska davčna zakonodaja, ki se uporablja skladno z Uredbo [(ES) št. 883/2004] z dne 29. aprila 2004, uvajala razlikovanje med davčnimi zavezanci, ki niso v enakem položaju, glede na merilo vključenosti v sistem socialne varnosti; — ob upoštevanju obstoja nujnih razlogov v splošnem interesu, ki lahko utemeljujejo omejitev prostega pretoka kapitala in so izpeljani iz tega, da določbe, ki bi se štele za omejitev pretoka kapitala iz tretjih držav in vanje, ustrezajo cilju prostega gibanja delavcev v Evropski uniji, ki ga uresničuje Uredba [(ES) št. 883/2004] z dne 29. aprila 2004?
—

s katerim namerava javni organ za vnaprej omejeno obdobje pridobivati storitve na trgu tako, da pod pogoji osnutka okvirne pogodbe, ki je priložen razpisni dokumentaciji, sklene pogodbe z vsemi gospodarskimi subjekti, ki izpolnjujejo posamezne opisane zahteve glede usposobljenosti ponudnika in ponujene storitve, ki so določene v razpisni dokumentaciji, in opravijo preizkus, ki je podrobneje opisan v razpisu, in
SL Uradni list Evropske unije C 112/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammergericht Berlin (Nemčija) 18. januarja 2017 – Vincent Pierre Oberle

(Zadeva C-20/17)

(2017/C 112/27)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Kammergericht Berlin

Stranka v postopku v glavni stvari

Prosilec in pritožnik: Vincent Pierre Oberle

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 4 Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012„o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (1) (v nadaljevanju: Uredba)“ razlagati tako, da določa tudi izključno mednarodno pristojnost za izdajo nacionalnih potrdil o dedovanju v posamezni državi članici, ki jih evropsko potrdilo o dedovanju ne nadomešča (glej člen 62(3) Uredbe), kar ima za posledico, da se določbe nacionalnega prava glede mednarodne pristojnosti za izdajo nacionalnih potrdil o dedovanju, ki od tega odstopajo – kot na primer v Nemčiji člen 105 Familiengesetzbuch (družinski zakonik, v nadaljevanju: FamFG) – kot nezdružljive s primarnim pravom Skupnosti, ne uporabljajo?

(1) UL L 201, str. 107.
6.

Ali je lahko posledica zakasnitev med prvo zaprositvijo za azil oziroma prvo izdajo potrdila o prijavi kot prosilec za azil in predložitvijo zahteve za sprejem prehod odgovornosti na državo članico, ki poda to zahtevo, v smislu člena 21(1), tretji pododstavek, ali nastanek obveznosti države članice, ki poda zahtevo, da uporabi pravico do prevzema odgovornosti v skladu s členom 17(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 604/2013?
SL Uradni list Evropske unije C 121/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amminstrativo Regionale per il Lazio (Italija) 19. decembra 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Zadeva C-654/16)

(2017/C 121/13)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amminstrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Amber Capital Italia Sgr Spa, Amber Capital Uk llp

Tožena stranka: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je v nasprotju s pravilno uporabo člena 5(4), prvi in drugi pododstavek, Direktive 2004/25/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem (1) v povezavi s splošnimi načeli iz člena 3(1) navedene direktive in s pravilno uporabo splošnih načel evropskega prava, kot so varstvo legitimnih pričakovanj, sorazmernost, razumnost, preglednost in prepoved diskriminacije, nacionalna zakonodaja, kakršna je določena v členu 106(3)(d), točka 2, zakonske uredbe št. 58 z dne 24. februarja 1998 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria – enotno besedilo določb na področju finančnega posredništva, v smislu členov 8 in 21 zakona št. 52 z dne 6. februarja 1996), kakor je bila spremenjena, in členu 47 g sklepa Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (nacionalna komisija za družbe in borzo) – Consob št. 11971 z dne 14. maja 1999 (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti – izvedbena uredba za zakonsko uredbo št. 58 z dne 24. februarja 1998 v zvezi z ureditvijo o družbah izdajateljicah), kakor je bil spremenjen, s tem ko navedeni določbi komisiji Consob dovoljujeta, da zviša ceno ponudbe za prevzem iz navedenega člena 106, če ugotovi, da so se ponudnik ali osebe, ki delujejo usklajeno z njim, z enim ali več prodajalci tajno dogovarjali, napotujeta samo na merilo „ugotovljene cene“, vendar v njima niso opredeljeni posebni parametri in merila za tako ugotovitev?

(1) UL L 142, str. 12.
SL Uradni list Evropske unije C 86/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Düsseldorf (Nemčija) 9. decembra 2016 – Florian Hanig/Société Air France SA

(Zadeva C-637/16)

(2017/C 086/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Düsseldorf

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča: Florian Hanig

Tožena stranka: Société Air France SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 7(1), prvi stavek, točka (b), Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da pojem „znotraj Skupnosti“ obsega tudi tista ozemlja, ki so v skladu s Prilogo II Pogodbe o delovanju Evropske unije tako imenovana „čezmorske države in ozemlja“, za katera se uporablja le posebna ureditev glede pridruževanja, določena v četrtem delu PDEU?

(1) UL L 46, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 78/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgija) 7. decembra 2016 – Dyson Ltd, Dyson BV/NV BSH Home Appliances

(Zadeva C-632/16)

(2017/C 078/14)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van Koophandel Antwerpen

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Dyson Ltd, Dyson BV

Tožena stranka: NV BSH Home Appliances

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je mogoče natančno upoštevanje Uredbe o sesalnikih (1) (ne da bi se na nalepko, določeno v Prilogi II, dodale informacije o pogojih testiranja, ki so pripeljali do uvrstitve v razred energetske učinkovitosti v skladu s Prilogo I) šteti za zavajajočo opustitev v smislu člena 7 Direktive o nepoštenih poslovnih praksah (2)?

2. Ali Uredba o sesalnikih nasprotuje temu, da se nalepka dopolni z drugimi simboli, ki sporočajo iste informacije?

(1) Delegirana uredba Komisije (EU) št. 665/2013 z dne 3. maja 2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami (UL L 192, str. 1).

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22).
3.

Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen: ali lahko na podlagi člena 186 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2), ki državam članicam omogoča določitev podrobnosti popravka na podlagi člena 185 Direktive 2006/112, država članica Zvezna republika Nemčija v svojem nacionalnem pravu določi, da se davčna osnova zmanjša šele z povrnitvijo predplačila in da je v skladu z navedenim treba popravek dolgovanega davka in odbitka opraviti ob istem času in pod enakimi pogoji?
—

sklep Sveta z dne 10. oktobra 2016, sprejet z dopisom o točki pod „I/A“ v zvezi z oblikovanjem stališča Evropske unije za 35. letno srečanje Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki (CCAMLR) (Hobart, Avstralija, od 17. do 28. oktobra 2016), kar zadeva vzpostavitev treh zavarovanih morskih območij in vzpostavitev posebnih območij za preučevanje (dokumenta 12523/16 in 12445/16), naj se razglasi za delno ničen;
1.

Ali člen 7 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (1) oziroma člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah dediču delavca, ki je umrl v času trajanja delovnega razmerja, dajeta pravico do denarnega nadomestila za neizrabljen minimalni dopust, do katerega je bil delavec upravičen pred njegovo smrtjo, kar je na podlagi člena 7(4) Zveznega zakona o dopustu (Bundesurlaubsgesetz, BUrlG) v povezavi s členom 1922(1) nemškega civilnega zakonika (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB) izključeno?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba člena 68, točka (l) in 67(1) Uredbe razlagati tako, da se lahko dedni delež preživelega zakonca, četudi je delno posledica povečanja v skladu z določbo, ki ureja premoženjskopravna razmerja, kot je člen 1371(1) BGB, v celoti vključi v evropsko potrdilo o dedovanju? Če je treba na to vprašanje načeloma podati nikalni odgovor, ali je temu vseeno mogoče izjemoma pritrditi v primerih, ko a) je potrdilo o dedovanju namenjeno zgolj uveljavljanju pravic dedičev v drugi državi članici glede premoženja zapustnika, ki se nahaja v tej državi in b) se odločanje o vseh vprašanjih, povezanih z dedno zadevo (člen 4 in 21 Uredbe) in – neodvisno od tega, katero kolizijsko pravo se uporablja – vprašanja premoženjskopravnih razmerij med zakonci presojajo na podlagi istega nacionalnega prava.
1.

Ali je treba člen 7, točka 1(a), Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da pojem „zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji“ zajema tudi pravico do odškodnine na podlagi člena 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 29[5]/91 (2), ki se uveljavlja zoper dejanskega letalskega prevoznika, ki ni pogodbeni partner prizadetega potnika?
SL Uradni list Evropske unije C 22/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 14. novembra 2016 – Air Berlin plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-573/16)

(2017/C 022/22)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Air Berlin plc

Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je to, da je država članica za zgoraj določen prenos v zgoraj določenih okoliščinah zaračunala kolkovino v višini 1,5 % v nasprotju z enim členom ali več členi, in sicer: 1) členom 10 ali členom 11 prve direktive; 2) členom 4 ali členom 5 druge direktive, ali 3) členi 12, 43, 48, 49 ali 56 Pogodbe ES?

2. Ali je odgovor na prvo vprašanje drugačen v okoliščinah, v katerih je bil prenos delnic v okviru klirinške družbe zahtevan, da se omogoči uvrstitev zadevne družbe na borzo v navedeni ali drugi državi članici?

3. Ali je odgovor na prvo ali drugo vprašanje drugačen v okoliščinah, v katerih je lahko klirinška družba na podlagi nacionalnega prava države članice v primeru odobritve davčnega organa izbrala opcijo, po kateri se od prenosa delnic v okviru klirinške družbe ne plača kolkovina, ampak se dajatev SDRT obračuna ob vsaki poznejši prodaji delnic v okviru klirinške družbe (po 0,5-odstotni stopnji od plačila za prodajo)?
1.

Ali Direktiva 2014/24/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je člen 150(4) TRLCSP (2), oziroma praksi glede razlage in uporabe te zakonodaje, ki naročnikom dovoljuje, da v razpisnih pogojih, ki veljajo za oddajo javnega naročila po odprtem postopku, določijo merila za oddajo, ki se uporabljajo v zaporednih fazah, v katerih se izločijo ponudbe, ki ne presegajo minimalnega, vnaprej določenega praga točk?
—

določajo obdobja ustavitve izjeme „hlevski gnoj brez iztrebkov perutnine“, ne razlikujejo med različnimi klimatskimi regijami tal, vrstami gnojil, postopki gnojenja in drugimi okoljskimi dejavniki, predpisujejo pa samo obdobja ustavitve od dveh mesecev in pol do treh mesecev (primerjaj prilogo III, št. 1., točka 1 in prilogo II, točka A, št. 1, Direktive);
SL Uradni list Evropske unije C 14/28

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 16. novembra 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. septembra 2016 v zadevi T-386/14, FIH Holding in FIH Erhvervsbank/Komisija

(Zadeva C-579/16 P)

(2017/C 014/34)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: L. Flynn, K. Blanck-Putz, A. Bouchagiar, agenti)

Drugi stranki v postopku: FIH Holding A/S, FIH Erhvervsbank A/S

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. septembra 2016, ki je bila Komisiji vročena 16. septembra 2016, v zadevi T-386/14, FIH Holding in FIH Erhvervsbank/Komisija;

— samo odloči o tožbi na prvi stopnji in jo zavrne kot pravno neutemeljeno; in

— drugima strankama v postopku, tožečima strankama na prvi stopnji, naloži plačilo stroškov.

Podredno pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. septembra 2016, ki je bila Komisiji vročena 16. septembra 2016, v zadevi T-386/14, FIH Holding in FIH Erhvervsbank/Komisija;

— Splošnemu sodišču zadevo vrne v razsojanje o drugem tožbenem razlogu na prvi stopnji: in

— pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in stroških pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ko je ugotovilo, da bi morala Komisija za ugotovitev obstoja državne pomoči pri ukrepih iz leta 2012 uporabiti merilo upnika v tržnem gospodarstvu ob upoštevanju stroškov, ki bi nastali Danski, če ne bi sprejela teh ukrepov. S to ugotovitvijo je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker so zadevni stroški neposredna posledica državne pomoči, ki jo je predhodno Danska dodelila v korist banke FIH, iz ustaljene sodne prakse Sodišča pa jasno izhaja, da Komisija pri preučitvi, ali je država članica ravnala tako, kot bi ravnal zasebni udeleženec v tržnem gospodarstvu, ne more upoštevati takih stroškov.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italija) 14. septembra 2016 – Sicurbau Srl in drugi/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti in drugi

(Zadeva C-493/16)

(2016/C 454/31)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Sicurbau Srl, IGR – Imprese Generali Riunite Srl, Iterga Costruzioni Generali SpA, Pa.Co. – Pacifico Costruzioni SpA

Tožene stranke: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, Soa Rina SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela Skupnosti glede varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti, skupaj z načeli prostega pretoka blaga, pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev iz Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), pa tudi načela, izhajajoča iz te pogodbe, kot so enako obravnavanje, prepoved diskriminacije, vzajemno priznavanje, sorazmernost in preglednost ter so (nazadnje) navedena v Direktivi 2014/24/EU (1), nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je italijanska, ki izhaja iz člena 87(4) zakonske uredbe št. 163 iz leta 2006 v povezavi z njenim členom 86(3a) in členom 26(6) zakonske uredbe št. 81 iz leta 2008, kakor se razlaga v skladu z enotno razlago zakona v smislu člena 99 zakonika o upravnem postopku v sodbah občne seje Consiglio di Stato št. 3 in 9 iz leta 2015, v skladu s katero se podjetje, ki predloži ponudbo, vsekakor izključi, če v ekonomskih ponudbah v okviru postopka za oddajo naročil javnih gradenj ločeno ne navede stroškov za varnost pri delu, tudi če obveznost ločene navedbe ni bila določena v zakonu o razpisu, čeprav so v ponudbi vsebinsko upoštevani minimalni stroški za varnost pri delu?“

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. 65).
2.

Ali je z navedenim pojmom uporabe vozil v smislu člena 3(1) navedene Prve direktive 72/166 zajet kmetijski traktor v nepremičnem stanju na ravni stezi posestva, ki se kot običajno uporablja pri opravljanju kmetijskega dela (škropljenje herbicida v vinogradu) z vžganim motorjem zaradi pogona črpalke s herbicidom in ki se je v teh okoliščinah zaradi spolzke zemlje v povezavi s temi dejavniki: — njegovo težo, — tresenjem, ki sta ga povzročila njegov motor in črpalka škropilnice, ki je bila nameščena na njegovem zadnjem delu, — močnim dežjem, prevrnil na štiri delavce, ki so opravljali zgoraj navedeno delo na nižjem delu terasastega terena, pri čemer je umrla ena delavka, ki je držala cev za škropljenje?
SL Uradni list Evropske unije C 428/4

Pritožba, ki jo je Wolf Oil Corp. vložila 4. avgusta 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (sodnik posameznik) z dne 1. junija 2016 v zadevi T-34/15, Wolf Oil Corp./Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

(Zadeva C-437/16 P)

(2016/C 428/05)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Wolf Oil Corp. (zastopnika: P. Maeyaert in J. Muyldermans, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 1. junija 2016 v zadevi T-34/15;

— EUIPO in intervenientki na prvi stopnji naloži, da nosita svoje stroške in jima naloži plačilo stroškov, ki so nastali družbi Wolf Oil.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica (Wolf Oil) s pritožbo Sodišču predlaga, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 1. junija 2016 v zadevi T-34/15 (izpodbijana sodba), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo družbe Wolf Oil proti odločbi petega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 31. oktobra 2014 (zadeva R 1596/2013-5). Pritožba temelji na dveh razlogih.

Družba Wolf Oil s prvim pritožbenim razlogom sodbo izpodbija zaradi nezadostne obrazložitve in izkrivljanja dokazov, saj ne odgovarja na trditev in nedoslednosti, ki jih družba Wolf Oil uveljavlja v utemeljitev tožbenega razloga, da je EUIPO ni pravilno uporabil verjetnosti zmede (člen 8(1)(b)) iz Uredbe (ES) o blagovni znamki Evropske unije (1) (kot je bila nedavno spremenjena z Uredbo št. 2015/2424 (2)).

Družba Wolf Oil z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je z izpodbijano sodbo kršen člen 8(1)(b) Uredbe o znamki Evropske unije, ker je bilo napačno uporabljeno načelo v zvezi z verjetnostjo zmede. Ta pritožbeni razlog se deli na tri dele. V prvih dveh delih se zatrjuje napačna razlaga pravila, ki je že uveljavljeno v sodni praksi Splošnega sodišča in Sodišča, da lahko konceptualne razlike med znamkama do neke mere odtehtajo fonetično in vizualno podobnost med njima. S tretjim delom drugega pritožbenega razloga se izpodbijana sodba graja v delu, v katerem se pri presoji verjetnosti zmede ni upoštevala dejanska raba znamk na trgu.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1)

(2) Uredba (EU) 2015/2424 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2015 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti ter Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti in razveljavitvi Uredbe Komisije (ES) št. 2869/95 o pristojbinah, ki se plačujejo Uradu za harmonizacijo notranjega trga (blagovne znamke in modeli) (UL L 341, str. 21)
2.

Ali je treba člena 168(a) in 169(a) Direktive 2006/112 razlagati tako, da oseba, registrirana v skladu s členom 214(1)(e) Direktive, nima pravice do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, ki ga je plačala za prejete storitve, ki so jih opravili davčni zavezanci iz drugih držav članic, če te storitve uporablja za opravljanje storitev v drugih državah članicah in so izpolnjeni drugi vsebinski in postopkovni pogoji za uveljavljanje pravice do odbitka vstopnega davka?