1
2
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
2—
ECLI:EU:C:2015 :390 1SKLEPNI PR EDLOGI GENERALNEGA PR AVOBRANILCA
YVESA B OTA,
predstavljeni 11. junija 2015  
Jezik izvirnika: francoščina.Zadeva C-1 6 0 / 1 4
João Filipe Fer reira da Silva e Brito in drugi
proti
Estado português
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,
ki ga je vložilo Varas Cíveis de Lisboa (Portugalska))
„Približevanje zakono daj — Prenos podjetja — Ohranjanje pravic delavcev — Obveznost vložitve 
predloga za sprejetje predhodne odločbe — Kršitev p rava Unije, ki s e pripiše nacionalnemu sodišču, 
zoper odločitve ka terega po nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva — Nacionalna zakono daja, ki 
pravico do odškodnine zaradi t ake kr šitve p ogojuje s predhodno ra zveljavitvijo odločbe, s katero je bila 
škoda p ovzročena“
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 1(1) Direktive S veta 2001 /23/ES 
z dne 12. marca 2001 o približevanju zakono daje dr žav članic v zvezi z ohranjanjem p ravic delavcev 
v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov 
UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98; v nadaljevanju: Direktiva. ter člena 267, tretji odstavek, PD EU 
in sodne prakse Sodišča v zvezi z odgovornostjo dr žav zaradi kr šitve p rava Unije.
2. Vprašanja, ki j ih je predložilo V aras Cíveis de Lisboa (Portugalska), so se postavila v okviru 
odškodninske tožbe, ki s o jo Ferreira da S ilva e Brito in dr uge tožeče stranke v ložili zoper Es tado 
português (portugalska dr žava) in ki t emelji na domnevni kršitvi prava Unije, ki j o je storilo Su premo 
Tribunal de Justiça.
3. Pri analizi prvega vp rašanja bom gl ede na okoliščine spora v glavni stvari ra zložil pojem „prenos 
obrata“ v smislu člena 1(1) Direktive. Drugače od rešitve, za katero se je odločilo Su premo Tribunal de 
Justiça, bom p redlagal, naj se ta določba ra zlaga tako, da p ojem p renos obrata zajema položaj, 
v katerem p odjetje, ki d eluje na trgu čarterskih poletov, preneha na podlagi odločitve ve činskega 
delničarja, podjetja, ki t udi samo deluje v letalskem s ektorju in ki v okviru likvidacije prvega podjetja:
— prevzame p oložaj družbe, ki j e prenehala, v pogodbah o najemu letal in ve ljavnih pogodbah 
o čarterskih poletih, sklenjenih z organizatorji potovanj;
— opravlja dejavnost, ki j o je prej opravljala družba, ki j e prenehala;
— dopusti vrnitev n ekaterih delavcev, ki s o bili dotlej zaposleni pri dr užbi, ki j e prenehala, na delo in 
jih določi za izvrševanje enakih nalog, in
— od dr užbe, ki j e prenehala, prejme m anjšo opremo.
3
4
5
3—
4—
5—
2 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
4. Nato bom v okviru analize dr ugega vp rašanja navedel razloge, iz ka terih je treba člen 267, tretji 
pododstavek, PD EU ra zlagati tako, da b i nacionalno s odišče, kot je Su premo Tribunal de Justiça, zoper 
odločitve ka terega po nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva, glede na dejansko s tanje, kot je tisto 
v postopku o glavni stvari, pri Sodišču moralo vložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe.
5. Nazadnje bom v okviru analize tretjega vp rašanja pojasnil, zakaj je treba pravo Unije, zlasti sodno 
prakso na podlagi sodbe Köbler, 
C-224/01, EU:C:2003 :513. v okoliščinah, ka kršne so tiste v postopku o glavni stvari, razlagati 
tako, da n asprotuje nacionalni ureditvi v zvezi z odgovornostjo dr žave z a škodo, ki p ravico do 
odškodnine pogojuje s predhodno ra zveljavitvijo odločbe, s katero je bila povzročena škoda.
I – Pravni okvir
A – Pravo Unije
6. Z Direktivo je bila ko dificirana Direktiva Sveta 77 /187/EGS z dne 14. februarja 1998 o približevanju 
zakono daje držav članic v zvezi z ohranjanjem p ravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali 
delov podjetij ali obratov, 
UL L 61, str. 26. kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 98 /50/ES z dne 29. junija 
1998 . 
UL L 201, str. 88.7. V uvodni izjavi 8 navedene dir ektive je navedeno:
„Zaradi p ravne varnosti in preglednosti je bilo treba pravni kon cept prenosa pojasniti glede na [sodno] 
prakso Sodišča. Tako p ojasnjevanje ni spremenilo področja uporabe Direktive 77 /187[…], kakor ga 
razlaga Sodišče.“
8. Člen 1(1)(a) in (b) Direktive d oloča:
„(a)Ta dir ektiva se uporablja za vsak prenos podjetja, obrata ali dela podjetja ali obrata na drugega 
delodajalca, ki j e posledica pogodbenega prenosa ali združitve.
(b) Ob upoštevanju pododstavka (a) in nadaljnjih določb tega člena se za prenos v smislu te dir ektive 
šteje prenos gospodarske e note, ki o hrani svojo identiteto, se pravi organiziranega skupka v irov, 
katerega cilj je opravljanje gospodarske d ejavnosti, ne glede na to, ali je ta dejavnost glavna ali 
stranska.“
9. Člen 3(1), prvi pododstavek, D irektive d oloča:
„Pravice in obveznosti odsvojitelja, ki i zhajajo iz na da n prenosa obstoječe pogodbe o zaposlitvi ali 
delovnega razmerja, se na podlagi takega prenosa prenesejo na pridobitelja.“
6
7
8
6—
7—
8—
ECLI:EU:C:2015 :390 3SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
B – Portugalsko p ravo
10. Člen 13 s istema nepogodbene odškodninske o dgovornosti države in dr ugih oseb javnega prava, 
V nadaljevanju: RR CEE. 
določenega z zakono m š t. 67/2007 ( Lei que a prova o Regime da R esponsabilidad e C ivil 
Extracontractual do Es tado e Demais Entidad es Públicas), 
Diário da República, serija 1, št. 251, z dne 31. decembra 2007 . ka kor je bil spremenjen z zakono m 
št. 31/2008 z dne 17. julija 2008 , 
Diário da República, serija 1, št. 137, z dne 17. julija 2008 . določa:
„1.Brez poseganja v položaje neupravičene ka zenske o bsodbe in odvzema prostosti je dr žava civilno 
odgovorna za škodo, nastalo zaradi s odnih odločb, ki z aradi o čitne napake p ri presoji dejanskega 
stanja očitno n iso ustavne, zakonite ali utemeljene.
2. Odškodninski zahtevek m ora temeljiti na predhodni razveljavitvi odločbe, s katero je pristojno 
sodišče povzročilo škodo.“
II – Dejansko stanje spora v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
11. Družba Air Atlantis SA ( v nadaljevanju: AIA), ki j e bila ustanovljena leta 1985 in se je ukvarjala 
s posebnim (čarterskim) letalskim p revozom, je 19. februarja 1993 p renehala. V okviru tega so bile 
tožeče stranke iz postopka v glavni stvari ko lektivno o dpuščene.
12. Družba Transportes Aéreos Portugueses (v nadaljevanju: TAP), ki j e bila glavni delničar dr užbe 
AIA, je 1. maja 1993 z ačela izvajati del poletov, za izvedbo ka terih se je zavezala dr užba AIA za 
obdobje od 1. maja 1993 d o 31. oktobra 1993 . Družba TAP je izvajala tudi del čarterskih poletov – to 
je na trgu, na katerem p rej ni bila dejavna – na progah, na katerih je pred tem p revažala družba AIA. 
Pri tem j e dr užba TAP uporabila del opreme, ki j o je dr užba AIA uporabljala za opravljanje svoje 
dejavnosti, zlasti štiri l etala. Družba T AP je tudi p oravnala plačilo obrokov pogodb o lizingu, 
sklenjenih za ta letala, in uporabljala pisarniško o premo dr užbe AIA, ki j o je ta uporabljala v svojih 
prostorih v Lizboni (Portugalska) in v Faru (Portugalska), ter drugo opremo. Družba TAP je zaposlila 
tudi nekaj nekdanjih zaposlenih pri dr užbi AIA.
13. Tožeče stranke so nato pri tribunal do trabalho de Lisboa (delovno s odišče v Lizboni) vložile tožbo 
za izpodbijanje ko lektivnega odpusta in zahtevale vrnitev tožečih strank na delo v družbo TAP ter 
plačilo odškodnin.
14. Tribunal do T rabalho de Lisboa je z odločbo z dne 6. februarja 2007 t ožbi za izpodbijanje 
kolektivnega odpusta delno u godilo in odredilo vrnitev tožečih strank v glavni stvari n a delo v okviru 
ustrezne kategorije ter plačilo odškodnin. Tribunal do Trabalho de Lisboa je v utemeljitev svoje sodbe 
menilo, da j e v obravnavani zadevi prišlo do prenosa obrata, vsaj delnega, ker se je identiteta obrata 
ohranila in se je nadaljevala njegova dejavnost, saj je družba TAP prevzela pravni položaj delodajalca 
v delovnih razmerjih.
15. Zoper to sodbo je bila vložena pritožba pri T ribunal da R elação de Lisboa (pritožbeno s odišče 
v Lizboni), ki j e s sodbo z dne 16. januarja 2008 p rvostopenjsko sodbo razveljavilo v delu, v katerem j e 
bila dr užbi TAP naložena vrnitev tožečih strank v glavni stvari n a delo in plačilo odškodnin, ker je 
presodilo, da j e pravica do izpodbijanja zadevnega ko lektivnega odpusta zastarala, in me nilo, da me d 
družbama AIA in TAP ni prišlo do prenosa obrata ali dela obrata.
9
9—
4 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
16. Tožeče stranke v glavni stvari s o to sodbo izpodbijale pri Su premo Tribunal de Justiça, ki j e v sodbi 
z dne 25. februarja 2009 o dločilo, da ko lektivni odpust ni bil nezakonit. Navedeno s odišče je me nilo – 
s tem da s e je strinjalo z utemeljitvijo Tribunal da R elação de Lisboa – da z a ugotovitev prenosa obrata 
ne zadostuje „zgolj nadaljevanje“ dejavnosti, ker se mora ohraniti tudi id entiteta obrata. V obravnavani 
zadevi pa družba TAP pri izvajanju poletov poleti leta 1993 n i uporabljala „enote“ istovetne z „enoto,“ 
ki je pripadala dr užbi AIA, temve č je uporabljala lasten instrument tržne intervencije, in sicer svoje 
podjetje. Brez istovetnosti „enot“ po mnenju Su premo Tribunal de Justiça ni mogoče šteti, da j e prišlo 
do prenosa obrata.
17. Supremo Tribunal de Justiça je v zvezi s pravom U nije ugotovilo, da j e Sodišče v položajih, 
v katerih je podjetje nadaljevalo dejavnost, ki j o je dotlej opravljalo dr ugo podjetje, razsodilo da „zgolj 
[na podlagi te] okoliščine“ ni mogoče sklepati, da j e prenos gospodarske enote opravljen, saj „enote ni 
mogoče skrčiti na dejavnost, ki j o opravlja“. 
Supremo Tribunal de Justiça se v zvezi s tem s klicuje na točko 15 sodbe Sü zen (C-13/95, EU:C:1997 :141).18. Ko so nekatere tožeče stranke iz postopka o glavni stvari z ahtevale, da Su premo Tribunal de Justiça 
pri Sodišču vloži predlog za sprejetje predhodne odločbe, je to opozorilo na to, da „[o]bveznost vložitve 
predloga za sprejetje predhodne odločbe ve lja za nacionalna sodišča, zoper odločitev ka terih po 
nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva, samo takrat, kadar t a sodišča me nijo, da j e uporaba prava 
[Unije] nujna za rešitev spora, o katerem o dloča[jo], in kadar s e je pojavilo vp rašanje o razlagi tega 
prava.“
19. Supremo Tribunal de Justiça je me nilo tudi, da j e „Sodišče […] izrecno p riznalo, da j e ‚pravilna 
uporaba prava [Unije] lahko t ako o čitna, da n e dopušča no benega ra zumnega dvoma o rešitvi 
postavljenega vp rašanja,‘ kar p omeni, da t udi v obravnavanem p rimeru ni podana obveznost vložitve 
predloga za sprejetje predhodne odločbe. Ob upoštevanju vsebine določb [prava Unije], na ka tere se 
sklicujejo [tožeče stranke iz postopka v glavni stvari], ob upoštevanju ra zlage, ki j o je Sodišče […] 
podalo za [navedene določbe], in glede na okoliščine obravnavanega primera, ki s o bile upoštevane 
[…], se pri ra zlagi ne pojavlja no ben dvom, zaradi ka terega bi moral biti vložen predlog za sprejetje 
predhodne odločbe.“
20. Supremo Tribunal de Justiça je poleg tega poudarilo, da i ma „Sodišče […] obširno i n ustaljeno 
sodno p rakso glede problematike v zvezi z razlago določb prava [Unije], ki s e nanašajo na ‚prenos 
obrata‘, tako da [ …] dir ektiva […] zaradi n avedene sodne prakse že odraža poenotenje v njej 
navedenih pojmov in ti so zdaj z vidika ra zlage v sodni praksi (Skupnosti, pa tudi n acionalni sodni 
praksi) jasni, zato v obravnavanem p rimeru predhodno p osvetovanje s Sodiščem [ …] ni potrebno.“
21. Tožeče stranke iz postopka o glavni stvari s o nato proti portugalski dr žavi vložile tožbo zaradi 
nepogodbene odškodninske o dgovornosti, s katero so zahtevale, naj se zadnjenavedeni naloži 
povrnitev p ovzročene premoženjske š kode. V utemeljitev s voje tožbe trdijo, da j e sodba Su premo 
Tribunal de Justiça očitno n ezakonita zaradi n apačne razlage pojma prenos obrata, kakor je opredeljen 
v Direktivi, in ke r je navedeno s odišče kršilo svojo dolžnost predložitve upoštevnih vp rašanj glede prava 
Unije Sodišču.
22. Portugalska dr žava trdi, da m ora v skladu s členom 13(2) RR CEE o dškodninski zahtevek temeljiti 
na predhodni razveljavitvi odločbe, s katero je bila pristojno s odišče povzročilo škodo, pri čemer 
opozarja, da ke r odločba Su premo Tribunal de Justiça ni bila ra zveljavljena, ni podlage za plačilo 
odškodnine.
—
—
—
—
ECLI:EU:C:2015 :390 5SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
23. Predložitveno s odišče pojasnjuje, da j e treba ugotoviti, ali je odločba Su premo Tribunal de Justiça 
očitno n ezakonita, ker je v njej napačno ra zložilo pojem „prenos obrata“ glede na Direktivo in na 
elemente dejanskega stanja, ki s o mu bili na voljo. Poleg tega je treba še ugotoviti, ali je bilo Su premo 
Tribunal de Justiça dolžno v ložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe, kot mu je bilo predlagano.
24. V teh okoliščinah je Varas Cíveis de Lisboa prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno o dločanje 
predložilo ta vp rašanja:
„1.Ali je treba Direktivo […], zlasti njen člen 1(1), razlagati tako, da p ojem ‚prenos obrata‘ zajema 
položaj, v katerem p odjetje, ki d eluje na trgu čarterskih poletov, preneha na podlagi odločitve 
večinskega delničarja, prav tako p odjetja, ki d eluje v letalskem s ektorju, pri čemer m atično 
podjetje v okviru likvidacije:
prevzame p oložaj družbe, ki j e prenehala, v pogodbah o najemu letal in ve ljavnih pogodbah 
o čarterskih poletih, sklenjenih z organizatorji potovanj;
opravlja dejavnost, ki j o je prej opravljala družba, ki j e prenehala;
dopusti vrnitev n ekaterih delavcev, ki s o bili dotlej zaposleni pri dr užbi, ki j e prenehala, na delo 
in jih določi za izvrševanje enakih nalog;
od dr užbe, ki j e prenehala, prejme m anjšo opremo?
2. Ali je treba člen 267 PD EU […] razlagati tako, da b i Su premo Tribunal de Justiça glede na 
dejansko s tanje, opisano v [prvem] vprašanju, in glede na to, da s o nacionalna sodišča na nižjih 
stopnjah, ki s o odločala o tem p rimeru, sprejela protislovne odločbe, pri Sodišču […] moralo 
vložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe o pravilni razlagi pojma ‚prenos obrata‘ v skladu 
s členom 1(1) Direktive […]?
3. Ali pravo Skupnosti, zlasti načela, ki j ih je Sodišče […] razvilo v sodbi Köbler (C-224/01, 
EU:C:2003 :513) v zvezi z odgovornostjo dr žave z a škodo, ki p osameznikom n astane zaradi 
kršitve p rava Skupnosti, ki j o stori nacionalno s odišče, ki o dloča na zadnji stopnji, nasprotuje 
uporabi nacionalne določbe, ki z a utemeljitev o dškodninskega zahtevka z oper dr žavo zahteva 
predhodno ra zveljavitev o dločbe, s katero je bila povzročena škoda?“
III – Moja analiza
A – Prvo vprašanje
25. Predložitveno s odišče želi s prvim vp rašanjem i zvedeti, ali „prenos obrata“ v smislu člena 1(1) 
Direktive lahko z ajema položaj, v katerem p odjetje, ki d eluje na trgu čarterskih poletov, preneha na 
podlagi odločitve ve činskega delničarja, prav tako p odjetja, ki d eluje v letalskem s ektorju in ki v okviru 
likvidacije prvega podjetja:
— prevzame p oložaj družbe, ki j e prenehala, v pogodbah o najemu letal in ve ljavnih pogodbah 
o čarterskih poletih, sklenjenih z organizatorji potovanj;
— opravlja dejavnost, ki j o je prej opravljala družba, ki j e prenehala;
— dopusti vrnitev n ekaterih delavcev, ki s o bili dotlej zaposleni pri dr užbi, ki j e prenehala, na delo in 
jih določi za izvrševanje enakih nalog, in
10
11
12
13
14
15
16
17 18
19
20
10—
11—
12—
13—
14—
15—
16—
17—
18—
19—
20—
6 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
— od dr užbe, ki j e prenehala, prejme m anjšo opremo.
26. Iz uvodne izjave 3 Direktive je razvidno, da j e ta namenjena varovanju delavcev z zagotovitvijo 
ohranitve n jihovih pravic v primeru prenosa podjetja. 
Glej zlasti sklep G imnasio Deportivo San Andrés (C-688/13, EU:C:2015 :46, točka 34 in navedena sodna praksa). V zvezi s tem č len 3(1) Direktive določa, da s e 
pravice in obveznosti, ki z a odsvojitelja izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi ali delovnega ra zmerja, ki 
obstaja na da n prenosa podjetja, zaradi t ega prenosa prenesejo na pridobitelja. S členom 4 pa se 
delavci varujejo pred vsakršnim odpustom odsvojitelja ali pridobitelja zgolj zaradi p renosa.
27. V skladu z njenim členom 1(1)(a) se Direktiva uporablja za vsak prenos podjetja, obrata ali dela 
podjetja ali obrata na drugega delodajalca, ki j e posledica pogodbenega prenosa ali združitve. Sodišče 
je pojem p ogodbenega prenosa ra zlagalo prilagodljivo, da s e zadosti cilju D irektive, to je zaščiti 
delavcev o b prenosu njihovega podjetja. 
Glej zlasti sodbo Jouini in dr ugi (C-458/05, EU:C:2007 :512, točka 24 in navedena sodna praksa). Sodišče je tako p resodilo, da s e Direktiva uporablja ob vseh 
spremem bah – v okviru pogodbenih ra zmerij – fizične ali pravne osebe, ki j e odgovorna za 
obratovanje podjetja in prevzema obveznosti delodajalca do zaposlenih v podjetju. 
Glej zlasti sodbo Amatori in dr ugi (C-458/12, EU:C:2014 :124, točka 29 in navedena sodna praksa).28. Sodišče je že razsodilo, da s e Direktiva 77 /187 u porablja za prenose me d dr užbami znotraj iste 
skupine. 
Glej zlasti sodbo Allen in dr ugi (C-234/98, EU:C:1999 :594, točke 17, 20 in 21).29. Poleg tega je opredelilo pogoje, pod ka terimi se Direktiva 77 /187 u porablja za prenos podjetja 
v sodni ali prostovoljni likvidaciji. Tako je Sodišče, čeprav je v sodbi Abels 
135/83, EU:C:1985 :55. ra zsodilo, da s e navedena 
direktiva ne uporablja za prenos podjetja, obrata ali dela obrata v okviru stečajnega postopka, 
Točka 30. 
nasprotno v sodbi Dethier Équipeme nt 
C-319/94, EU:C:1998 :99. ra zsodilo, da s e navedena dir ektiva uporablja za prenos 
podjetja v sodni likvidaciji, kadar s e dejavnost podjetja nadaljuje. 
Točka 32. V sodbi Europièces 
C-399/96, EU:C:1998 :532. je do enakega 
sklepa prišlo v zvezi s prenesenim podjetjem, ki j e v prostovoljni likvidaciji. 
Točka 35.30. Tako iz potrebne prilagodljive ra zlage pojma pogodbenega prenosa ko t sodne prakse Sodišča, ki s e 
konkretno n anaša na primer prenehanja prenesenega podjetja, izhaja, da p renehanje in likvidacija 
družbe AIA lahko p omenita „prenos obrata“ v smislu člena 1(1)(a) Direktive.
31. Prenos pa m ora b iti tudi v skladu s pogoji iz člena 1(1)(b) Direktive, torej da s e nanaša na 
gospodarsko e noto, se pravi „organiziran skupek virov, ka terega cilj je opravljanje gospodarske 
dejavnosti, ne gl ede na to, ali je ta dejavnost glavna ali stranska,“ ki p o prenosu ohrani svojo 
„identiteto.“
32. Odločilno me rilo za ugotovitev, ali gre za prenos podjetja, je torej, ali zadevna enota ohrani svojo 
identiteto, potem ko j o prevzame no vi delodajalec. 
Glej zlasti sodbo Amatori in dr ugi (C-458/12, EU:C:2014 :124, točka 30 in navedena sodna praksa).
21
22
23
24
25
21—
22—
23—
24—
25—
ECLI:EU:C:2015 :390 7SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
33. Pri u gotavljanju, ali je ta pogoj izpolnjen, je treba upoštevati vse dejanske o koliščine, ki 
opredeljujejo zadevni posel, me d ka terimi so zlasti vrsta zadevnega podjetja ali obrata; ali je bil 
opravljen p renos o predmetenih s redstev, ko t s o n epremičnine i n p remičnine, v rednost 
neopredmetenih sredstev o b prenosu; ali je no vi delodajalec prevzel večino z aposlenih; ali je bil 
opravljen morebiten prenos strank; stopnja podobnosti dejavnosti, ki s e opravljajo pred prenosom in po 
njem, in trajanje m orebitne prekinitve teh dejavnosti. Ve ndar t i dejavniki p omenijo le delne vidike 
potrebne celostne presoje in jih zato ni mogoče presojati ločeno. 
Glej zlasti sodbe Spijkers (24/85, EU:C:1986 :127, točka 13), Redmond Stichting (C-29/91, EU:C:1992 :220, točka 24), Sü zen (C-13/95, 
EU:C:1997 :141, točka 14) in Abler in dr ugi (C-340/01, EU:C:2003 :629, točka 33).34. Sodišče je opozorilo, da m ora n acionalno s odišče pri presoji dejanskih okoliščin zadevnega posla 
upoštevati zlasti vrsto podjetja ali obrata, za ka terega gre. Iz tega po njegovem m nenju sledi, da j e 
pomen ra zličnih me ril o obstoju prenosa v smislu Direktive n ujno ra zličen glede na dejavnost, ki s e 
opravlja, torej način proizvodnje ali poslovanja zadevnega podjetja, obrata ali dela obrata. 
Glej zlasti sodbo Liikenne (C-172/99, EU:C:2001 :59, točka 35 in navedena sodna praksa).35. Različni dejavniki, ki o mogočajo preveritev, ali zadevna enota ohrani svojo identiteto po tem, ko j o 
je prevzel novi delodajalec, in torej opredelitev p osla ko t „prenosa“ v smislu člena 1(1) Direktive, imajo 
torej različno težo glede na vrsto dejavnosti, ki j o opravlja zadevno p odjetje.
36. Ključno je to, ali zadevna enota ohrani svojo identiteto, kar j e razvidno z lasti iz prenosa velikega 
dela sredstev, opredmetenih ali neopredmetenih, in tega, da no vi delodajalec to enoto dejansko š e 
naprej uporablja ali ponovno z ačne uporabljati za enake a li podobne dejavnosti. Ta elementa pa sta 
v obravnavani zadevi podana.
37. Kar z adeva prenos ve likega dela sredstev, opredmetenih ali neopredmetenih, je Sodišče resda 
ugotovilo, da g ospodarska e nota v nekateri sektorjih lahko d eluje brez teh sredstev, tako da o hranitev 
identitete zaradi p osla, katerega predmet je, hipotetično n e m ore biti odvisna od odsvojitve t eh 
sredstev. 
Ibidem (točka 37 in navedena sodna praksa).38. Iz sodne prakse Sodišča pa je ra zvidno, da j e dr ugače pri podjetjih, ki p oslujejo v sektorjih, 
v katerih je treba uporabljati velik del sredstev. Tako je na primer v sektorju avtobusnega prevoza, 
v katerem s e zahtevajo ve lika m aterialna sredstva in naprave. V tem p rimeru je Sodišče me nilo, da j e 
neobstoj prenosa materialnih sredstev, ki s e uporabljajo pri zadevnih avtobusnih prevozih, z enega na 
drugega ponudnika o koliščina, ki j o je treba upoštevati. 
Ibidem (točka 39 in navedena sodna praksa). S odišče je na tej podlagi sklepalo, da 
v sektorju, kot je redni javni avtobusni prevoz, v katerem m aterialna sredstva pomem bno p rispevajo 
k opravljanju dejavnosti, odsotnost prenosa precejšnjega dela teh sredstev, ki s o nujna za dobro 
delovanje enote, s prejšnjega na no vega izvajalca m ora v oditi do ugotovitve, da z adnjenavedena ne 
ohrani svoje identitete. 
Ibidem (točka 42 in navedena sodna praksa).39. Iz navedene sodne prakse sledi, da j e treba v zadevi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki s e tudi 
nanaša na sektor prevoza, prenos ve likih m aterialnih sredstev o bravnavati ko t bistven element pri 
ugotavljanju, ali gre za „prenos obrata“ v smislu člena 1(1) Direktive.
40. Predložitveno s odišče bo torej moralo pri presoji dejanskih okoliščin zadevnega posla posebno težo 
dati dejavniku p renosa velikih materialnih sredstev n a družbo TAP.
26
26—
8 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
41. V zvezi s tem j e nesporno, da j e družba TAP prevzela pogodbe o lizingu za štiri letala, ki j ih je prej 
za svojo dejavnost uporabljala dr užba AIA. Iz spisa je razvidno, da j e bil razlog za ta prenos želja 
družbe TAP, da p repreči negativne finančne posledice, ki b i lahko n astale zaradi p redčasne odpovedi 
teh pogodb. Vendar s o razlogi, iz katerih se je družba TAP odločila prevzeti pogodbe o lizingu za štiri 
letala, ki j ih je do tedaj uporabljala dr užba AIA, nepomem bni pri opredeljevanju posla ko t „prenosa“ 
v smislu člena 1(1) Direktive. Pomem bna je samo objektivna ugotovitev, da s o bile te pogodbe ob 
prenehanju dr užbe AIA dejansko p renesene na družbo TAP, družba TAP pa je še naprej uporabljala 
zadevna letala.
42. Kot pravilno t rdijo tožeče stranke, ni mogoče sklepati, da l ahko dr užba TAP, ker je ve činski 
delničar in gl avni upnik dr užbe AIA, prosto ra zpolaga s podjetjem i z svoje skupine in prevzame 
njegova sredstva, ne da b i zanjo veljale obveznosti iz Direktive.
43. Prav tako n i pomem bno, da s o se letala, ki j ih je prevzela družba TAP, uporabljala tako z a redni 
kot posebni prevoz. P omem bno j e, da s o se letala vsaj deloma uporabljala v okviru dejavnosti 
posebnega prevoza družbe TAP, kar j e dejavnost, ki j o je prej opravljala družba AIA.
44. Poleg tega okoliščina, da s o prevzeta letala v lizingu, ni ovira z a obstoj prenosa obrata, ker je 
odločilno p ridobiteljevo nadaljevanje uporabe teh sredstev.
45. Nazadnje, upoštevno n i niti to, da s o bila letala po poteku p ogodb o lizingu me d letoma 1998 in 
2000 v rnjena. Kar šteje je to, da s o bile pogodbe dejansko p renesene in da j e dr užba TAP letala 
dejansko u porabljala precej časa.
46. Iz navedenega sledi, da u gotovitev p redložitvenega sodišča, da j e dr užba T AP n adomestila 
likvidira no dr užbo v pogodbah o lizingu, pomem ben indic za obstoj prenosa obrata, ker priča o tem, 
da je dr užba TAP prevzela nepogrešljiva sredstva za opravljanje dejavnosti, ki j o je prej opravljala 
družba AIA.
47. K navedeni ugotovitvi je treba dodati tudi to, da j e dr užba TAP prevzela tudi m ajhno o premo 
likvidira ne družbe, kot je letalska in pisarniška o prema. To je dodaten indic za obstoj prenosa obrata.
48. Iz spisa je ra zvidno t udi, da j e dr užba T AP n adomestila likvidira no dr užbo pri p ogodbah 
o čarterskih poletih z organizatorji potovanj in ra zvoju dejavnosti, ki j ih je prej opravljala navedena 
družba. Iz sodne prakse Sodišča pa sledi, da j e prenos osebja upošteven indic za obstoj prenosa 
podjetja. 
Glej točko 33 teh sklepnih predlogov.49. Zdi se, da Su premo Tribunal de Justiça me ni, da t o, da j e bila dr užba TAP pooblaščena za 
delovanje na trgu čarterskih poletov in da j e „občasno“ to tudi p očela, nasprotuje obstoju „prenosa 
obrata“ v smislu Direktive. Strinjam pa se s tožečimi strankami iz postopka v glavni stvari, da t o, da j e 
podjetje že ali bi bilo lahko d ejavno n a določenem t rgu, ni ovira z a to, da z adnjenavedeno p odjetje 
zagotavlja nadaljevanje podobnih dejavnosti prek dr ugega podjetja, ki me dtem p reneha, s čimer 
prenehajo tudi njegove lastne dejavnosti.
50. Kar n atančneje zadeva polete, ki s o bili izvedeni leta 1994 , gre – ko t je Su premo Tribunal de 
Justiça ugotovilo v svoji sodbi – za pogodbe, ki j ih je družba TAP sklenila neposredno z organizatorji 
potovanj za polete, ki j ih do takrat ni opravljala, ker je šlo za tradicionalne polete dr užbe AIA. Po 
mnenju Su premo Tribunal de Justiça je „družba TAP, kot bi lahko s torila ka tera ko li letalska dr užba, 
opravljala dejavnost, ki n e pomeni nič dr ugega ko t prevzem t ržnega deleža, ki s e je sprostil ob 
prenehanju dr užbe AIA“.
27
28
29
30
27—
28—
29—
30—
ECLI:EU:C:2015 :390 9SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
51. Kot pa pravilno u gotavljajo tožeče stranke iz postopka o glavni stvari, je dejstvo, da j e družba TAP 
začela opravljati dejavnost, ki j o je prej opravljalo dr ugo podjetje iz njene skupine, ki j e me dtem 
prenehalo, pomem ben indic za obstoj prenosa obrata, ker priča o tem, da j e družba TAP nadaljevala 
z dejavnostjo, ki j o je prej opravljala družba AIA.
52. Supremo Tribunal de Justiça se v svoji sodbi opira n a sodbo Sü zen 
C-13/95, EU:C:1997 :141. pri ugotovitvi, da z golj na 
podlagi tega, da p odjetje nadaljuje dejavnost, ki j o je opravljalo dr ugo podjetje, ne zadostuje za 
ugotovitev o bstoja prenosa obrata. 
Točka 15. Ve ndar i z sodne prakse Sodišča izhaja, da n i dvoma o obstoju 
prenosa obrata, kadar p oleg takega nadaljevanja dejavnosti pride tudi d o prevzema ve likega dela 
sredstev.
53. O tem, da j e družba TAP nadaljevala z dejavnostjo, ki j o je prej opravljala družba AIA, priča tudi 
nek dr ug indic, ki g a omenja predložitveno s odišče, in sicer to da s o se na delo v družbo TAP vrnili 
delavci, ki s o bili dotlej napoteni na delo v likvidira no dr užbo, in to za opravljanje enakih nalog, kot 
so jih opravljali pri zadnjenavedeni družbi.
54. Kot je Su premo Tribunal de Justiça ugotovilo v svoji sodbi, je bilo dokazano, da j e družba TAP dva 
zaposlena, ki s ta bila dotlej od dr užbe TAP napotena na delo v komercialni oddelek dr užbe AIA, po 
prenehanju zadnjenavedene zaposlila v svojem ko mercialnem o ddelku n a delovni me sti na področju 
posebnih poletov ad hoc in čarterskih poletov za poletno letalsko sezono l eta 1993 .
55. Po mnenju Su premo Tribunal de Justiça ne gre za to, da j e družba TAP obdržala delavce, ki s o bili 
prej zaposleni pri dr užbi AIA. Ti delavci so bili pri dr užbi TAP zaposleni prek pogodbe o zaposlitvi. To 
so bili torej delavci, ki s o bili zaposleni pri dr užbi TAP in ne družbi AIA. Zadevne zaposlene je družba 
TAP napotila na delo za opravljanje nalog pri dr užbi AIA, po prenehanju dr užbe AIA pa so se vrnili 
v podjetje, pri ka terem s o bili zaposleni. Supremo Tribunal de Justiça v svoji sodbi tako me ni, da j e 
vrnitev d elavcev dr užbe TAP v svoje podjetje po prenehanju dr užbe AIA, h kateri so bili napoteni na 
delo, posledica izpolnitve p ogodbe o zaposlitvi, ki s o jo sklenili s svojim d elodajalcem, to je dr užbo 
TAP. Čeprav so se ti delavci vrnili na delo na delovna me sta, ki u strezajo njihovemu nazivu in so poleti 
leta 1993 o pravljali naloge na področju posebnih poletov dr užbe TAP tistega leta, dejavnost teh 
delavcev v družbi TAP po mnenju Su premo Tribunal de Justiça ne omogoča opredelitve o rganizacije 
samostojne gospodarske enote glede posebnih poletov.
56. Kot pa pravilno u gotavljajo tožeče stranke v glavni stvari, ponovna zaposlitev teh zaposlenih pri 
družbi TAP na delovnim me stih, n eposredno p ovezanih s sektorjem p osebnih poletov, razkriva 
nadaljevanje dejavnosti družbe AIA od dr užbe TAP, ki j o je pred tem o pravljala zgolj občasno, s čimer 
se še bolj podkrepi obstoj prenosa obrata. Poleg tega ka že, da s o bili ti zaposleni „organizirana 
skupina“, 
Sodba Jouini in dr ugi (C-458/05, EU:C:2007 :512, točka 32). ke r so bili zaposleni pri T AP na podobnih delovnih me stih, ko t so bila tista pri dr užbi 
AIA.
57. Kot dodatne indice za obstoj prenosa obrata je treba navesti še stopnjo podobnosti dejavnosti, ki s o 
se opravljale pred in po prenosu. Kot ugotavlja Komisija, je bila družba AIA podjetje za letalski prevoz, 
specializirano z a posebne polete. Družba TAP, katere osrednja dejavnost je letalski p revoz, je bila 
pooblaščena tako z a redne polete ko t posebne polete in torej pooblaščena za delovanje na trgu 
čarterskih poletov, kar j e že počela, pa čeprav občasno. 
Komisija se sklicuje na sodbo Su premo Tribunal de Justiça. O bstaja torej močna podobnost me d 
dejavnostmi, ki s ta jih opravljali navedeni dve p odjetji.
31
32
33
34
35
31—
32—
33—
34—
35—
10 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
58. Kar n azadnje zadeva me rilo v zvezi z morebitno p rekinitvijo dejavnosti, je bilo ugotovljeno, da j e 
družba TAP 1. maja 1993 , torej takoj po prenehanju dr užbe AIA, začela izvajati vsaj del čarterskih 
poletov, za izvedbo ka terih se je že zavezala dr užba AIA za poletno l etalsko s ezono l eta 1993 . Ni 
prišlo torej do no bene dolgotrajnejše prekinitve d ejavnosti. Nasprotno, dejavnost se je nadaljevala, ker 
je družba TAP približno pe tnajst dni po prenehanju dr užbe AIA to nadomestila pri izvajanju pogodb 
v zvezi z zadevnimi poleti.
59. Vsi ti indici po mojem m nenju ka žejo na obstoj „prenosa obrata“ v smislu člena 1(1) Direktive.
60. Supremo Tribunal de Justiça pa je kljub temu sklenilo dr ugače, ker je preozko ra zlagalo pogoj 
v zvezi z ohranitvijo identitete prenesene enote. Natančneje, v njegovem s klepanju ni nikjer omenjena 
sodba Sodišča, ki p a bi ga m orala voditi k drugačni rešitvi, in sicer sodba Klarenberg, 
C-466/07, EU:C:2009 :85. ki je bila 
sprejeta več dni pred sodbo Su premo Tribunal de Justiça in v zvezi s katero je generalni pravobranilec 
P. Mengozzi svoje sklepne predloge, ki j im je Sodišče sledilo, predstavil 6. novembra 2008 . 
Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Mengozzija v zadevi Klarenberg (C-466/07, EU:C:2008 :614).61. Supremo Tribunal de Justiça je v svoji sodbi poseben pomen pripisalo me rilu, po ka terem m ora biti 
za to, da s e ugotovi „prenos“ v smislu člena 1(1) D irektive, m ogoče id entificirati preneseno 
gospodarsko e noto pri pridobitelju. 
Točka 3.6.1, zadnji odstavek.62. V zvezi s tem j e Su premo Tribunal de Justiça ugotovilo, da n i bilo dokazano, da j e dr užba TAP 
ustvarila storitev p osebnih poletov s preslikavo strukture, kot je bila v družbi AIA. Družba TAP naj 
gospodarske e note gl ede na ugotovljeno d ejansko s tanje ne bi prevzela, da b i neposredno i n 
samostojno o pravljala dejavnost čarterskih poletov, ki j ih je prej izvajala dr užba AIA. Natančneje, ni 
prišlo do prenosa več ločenih elementov, ki b i bili potem r eorganizirani znotraj družbe TAP, tako da 
bi nastalo podjetje ali samostojen obrat. Poleg tega naj nič ne bi kazalo na to, da j e pri dr užbi TAP 
obstajala enota za dejavnosti čarterskih poletov, ki b i bila samostojno o rganizirana za ta namen.
63. Zato po mnenju Su premo Tribunal de Justiça celovita analiza indicev n e omogoča, da b i v družbi 
TAP skupek m aterialnih in človeških virov v podporo dejavnosti čarterskih poletov, ki b i bil 
organiziran samostojno z a ta namen, torej gospodarska enota, ki o hrani svojo identiteto in samostojno 
opravlja dejavnost posebnih ko mercialnih poletov v družbi TAP. Nasprotno p a Su premo Tribunal de 
Justiça ugotavlja, da s e je oprema dr užbe AIA, ki j o je nato uporabljala dr užba TAP, porazgubila 
v celotni opremi družbe TAP, in da j e zadnjenavedena izvajala redne in posebne polete, za ka tere je 
brez razlikovanja uporabljala svoje zaposlene in opremo svoje letalske dr užbe.
64. Glede na te utemeljitve je treba pojasniti, da j e v smislu Direktive m ožen prenos z ohranitvijo 
identitete prenesene enote, tudi č e ta ne ohrani samostojne organizacijske s trukture. Drugače 
povedano, v nasprotju s tem, kar j e presodilo Su premo Tribunal de Justiça, pogoj v zvezi z ohranitvijo 
identitete ne pomeni, da m ora p renesena gospodarska e nota ohraniti svojo samostojnost v strukturi 
pridobitelja.
65. V zadevi, v kateri je bila izdana sodba Klarenberg, 
C-466/07, EU:C:2009 :85. je bila utemeljitev tožene stranke v glavni stvari 
enaka tisti, ki j o zagovarja Su premo Tribunal de Justiça za izključitev obstoja prenosa obrata. Navedena 
stranka je namreč trdila, da „gospodarska e nota,“ opredeljena v členu 1(1)(b) Direktive, ohrani svojo 
identiteto, le če se ohrani organizacijska ve z, ki p ovezuje vse osebe in/ali sredstva. Nasprotno p a naj 
gospodarska e nota ne bi ohranila svoje id entitete, če bi zaradi p renosa izgubila samostojnost na 
organizacijski ra vni, ker je pridobljena sredstva pridobitelj vključil v popolnoma no vo strukturo. 
Točka 42.
36
37
38
39
40
41
42
43
36—
37—
38—
39—
40—
41—
42—
43—
ECLI:EU:C:2015 :390 11SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
66. Sodišče je me nilo, da t akšnega razumevanja pojma identitete gospodarske e note, ki t emelji le na 
dejavniku v zvezi z organizacijsko s amostojnostjo, ni mogoče sprejeti, zlasti ob upoštevanju cilja, ki 
mu sledi D irektiva, to je zagotoviti učinkovito varstvo pravic delavcev o b prenosu. Po mnenju Sodišča 
bi namreč to pomenilo, da s e le zato, ker se je pridobitelj odločil razpustiti pridobljeni del podjetja ali 
obrata in ga vključiti v svojo strukturo, Direktiva ne uporablja za ta del podjetja ali obrata in da t ako z a 
zadevne delavce ne velja varstvo, ki g a daje. 
Točka 43.67. V zvezi z dejavnikom o rganizacije je Sodišče že presodilo, da p rispeva k določitvi identitete 
gospodarske enote. 
Glej zlasti sodbe Allen in dr ugi (C-234/98, EU:C:1999 :594, točka 27), Mayeur (C-175/99, EU:C:2000 :505, točka 53), Liikenne (C-172/99, 
EU:C:2001 :59, točka 34) in Klarenberg (C-466/07, EU:C:2009 :85, točka 44). Ve ndar j e prav tako p resodilo, da s premem ba organizacijske strukture prenesene 
enote ne more preprečiti uporabe Direktive. 
Glej zlasti sodbe Mayeur (C-175/99, EU:C:2000 :505, točka 54); Jouini in dr ugi (C-458/05, EU:C:2007 :512, točka 36), in Klarenberg (C-466/07, 
EU:C:2009 :85, točka 44).68. Poleg tega je Sodišče ugotovilo, da „je […] v členu 1(1)(b) Direktive 2001 /23 p ojem id entitete 
gospodarske e note opredeljen s sklicevanjem n a ‚organiziran[…] skup[ek] v irov, ka terega cilj je 
opravljanje gospodarske d ejavnosti, ne glede na to, ali je ta dejavnost glavna ali stranska,‘ s čimer je 
poudarjen ne samo organizacijski element prenesene enote, ampak tudi element opravljanja njene 
gospodarske d ejavnosti“. 
Sodba Klarenberg (C-466/07, EU:C:2009 :85, točka 45). Iz navedenega je sklepalo, da j e treba pogoj v zvezi z ohranitvijo identitete 
gospodarske e note v smislu D irektive ra zlagati tako, da s e upoštevata oba elementa, določena 
v členu 1(1)(b) te dir ektive, ki s kupaj pomenita to identiteto, ter cilj varstva delavcev, ki m u sledi ta 
direktiva. 
Ibidem (točka 46).69. V skladu s temi preudarki in da s e Direktivi ne bi odvzelo njenega polnega učinka, je Sodišče 
presodilo, da j e treba pogoj v zvezi z ohranitvijo identitete gospodarske e note razlagati ne tako, da s e 
zahteva ohranitev p osebne organizacije, ki j o je delodajalec določil za različne proizvodne dejavnike, 
temve č tako, da s e nanaša na ohranitev funkcionalne povezave n a podlagi odvisnosti in dopolnjevanja 
med temi dejavniki. 
Ibidem (točka 47).70. Po m nenju Sodišča namreč ohranitev takšne funkcionalne povezave me d ra zličnimi prenesenimi 
dejavniki p ridobitelju o mogoča, da j ih u porablja za opravljanje iste ali podobne gospodarske 
dejavnosti, čeprav so po prenosu vključeni v novo in dr ugačno o rganizacijsko strukturo. 
Ibidem (točka 48).71. V skladu s sodbo Klarenberg 
C-466/07, EU:C:2009 :85. ni pomem bno, ali je bila prevzeta enota razpuščena v organizaciji 
družbe TAP, ker se je ohranila funkcionalna vez me d na eni strani prevzetimi sredstvi in osebjem i n 
na drugi strani opravljanjem d ejavnosti, ki j o je prej opravljala družba AIA.
72. Supremo Tribunal de Justiça je v svoji sodbi pripisalo poseben pomen dejstvu, da s o se prevzeta 
letala in osebje uporabljala za redne in posebne polete. To po njegovem m nenju dokazuje, da s e ni 
ohranila samostojna gospodarska enota, ki o pravlja dejavnost posebnih poletov v družbi TAP.
73. V zvezi s tem me nim, da n i pomem bno, da s e preneseni elementi ne uporabljajo samo za posebne 
polete, ampak tudi za redne. Pogoj v zvezi z ohranitvijo identitete prevzete enote ne zahteva, da s e 
prenesena sredstva uporabljajo izključno z a dejavnost, ki s e nadaljuje. Funkcionalna ve z me d temi 
sredstvi in dejavnostjo, ki s e nadaljuje, se ohrani, tudi če se navedena sredstva uporabljajo tudi za 
opravljanje druge dejavnosti, še posebej kadar g re za podobno d ejavnost v sektorju zračnega prevoza.
44
45
46
47
44—
45—
46—
47—
12 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
74. Kot je navedla Komisija, iz sodbe Klarenberg 
Ibidem. sledi, da z aradi p renehanja družbe AIA in vključitve 
velikega dela njenih sredstev v organizacijsko s trukturo dr užbe TAP, čeprav se ni ohranila njihova 
„samostojna“ id entiteta, ne m ore biti izključena uporaba D irektive. Pomem bno j e, da p renesena 
sredstva ohranijo svojo id entiteto in se po prenosu uporabljajo za opravljanje enake a li podobne 
gospodarske d ejavnosti.
75. V obravnavani zadevi pa so se sredstva dr užbe AIA uporabljala najprej (poletna letalska s ezona 
leta 1993 ) za enako d ejavnost kot jo je opravljala družba AIA, to je čarterskih poletov, za ka tere se je 
zavezala dr užba AIA, in pozneje za enako d ejavnosti (čarterske p olete, ki j ih je organizirala dr užba 
TAP) ali podobno d ejavnost (redni poleti družbe TAP).
76. Kot je Sodišče pojasnilo v sodbi Klarenberg, 
Ibidem. besedilo člena 6(1), prvi in četrti pododstavek, 
Direktive p otrjuje, da s e ta v skladu z namenom zakono dajalca Unije uporablja za vsak prenos, ki 
izpolnjuje pogoje iz njenega člena 1(1), ne glede na to, ali prenesena gospodarska e nota ohrani svojo 
samostojnost v strukturi pridobitelja ali ne. 
Točka 50.77. Res je, da b o nazadnje predložitveno s odišče pristojno, da p reveri, ali so pogoji za obstoj prenosa 
obrata v obravnavani zadevi izpolnjeni. V skladu z ustaljeno s odno p rakso mora pristojno n acionalno 
sodišče v okviru celovite presoje vseh dejstev z adevne transakcije ugotoviti, ali je bila id entiteta 
prenesene gospodarske enote ohranjena. 
Točka 49.78. Vendar me nim, da b i Sodišče zaradi p osebnosti zadeve v glavni stvari, kar j e posledica različnih 
stališč nacionalnih sodišč, predložitvenemu sodišču moralo odgovoriti natančneje in neposredno.
79. Zato predlagam, naj se na prvo vp rašanje odgovori, da j e treba člen 1(1) Direktive ra zlagati tako, da 
pojem p renos obrata zajema položaj, v katerem p odjetje, ki d eluje na trgu čarterskih poletov, preneha 
na podlagi odločitve ve činskega delničarja, prav tako p odjetja, ki d eluje v letalskem s ektorju in ki 
v okviru likvidacije prvega podjetja:
— prevzame p oložaj družbe, ki j e prenehala, v pogodbah o najemu letal in ve ljavnih pogodbah 
o čarterskih poletih, sklenjenih z organizatorji potovanj;
— opravlja dejavnost, ki j o je prej opravljala družba, ki j e prenehala;
— dopusti vrnitev n ekaterih delavcev, ki s o bili dotlej zaposleni pri dr užbi, ki j e prenehala, na delo in 
jih določi za izvrševanje enakih nalog, in
— od dr užbe, ki j e prenehala, prejme m anjšo opremo.
B – Drugo vprašanje
80. Predložitveno s odišče z drugim vp rašanjem v bistvu Sodišče sprašuje, ali je treba člen 267 PD EU 
razlagati tako, da b i nacionalno s odišče, kot je Su premo Tribunal de Justiça, zoper odločitve ka terega 
po nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva, glede na dejansko s tanje, ko t je opisano v prvem 
vprašanju, in glede na to, da s o nacionalna sodišča na nižjih stopnjah, ki s o odločala o tem p rimeru, 
sprejela protislovne odločbe, pri S odišču m oralo vložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe 
o pravilni razlagi pojma „prenos obrata“ v smislu člena 1(1) Direktive.
48
49
50
51
52
53
54
55
56
48—
49—
50—
51—
52—
53—
54—
55—
56—
ECLI:EU:C:2015 :390 13SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
81. Uvodoma je treba opozoriti na to, da j e postopek na podlagi člena 267 PD EU instrument 
sodelovanja me d Sodiščem i n nacionalnimi sodišči, zaradi č esar prvo zagotavlja drugim ra zlago prava 
Unije, potrebno z a rešitev obravnavanega spora. 
Glej zlasti sodbe Schneider (C-380/01, EU:C:2004 :73, točka 20), Strada sfalti (C-228/05, EU:C:2006 :578, točka 44) in Kirtruna in Vigano 
(C-313/07, EU:C:2008 :574, točka 25).82. V okviru tega sodelovanja je lahko le nacionalno s odišče, ki o dloča v sporu in ki m ora p revzeti 
odgovornost za sodno o dločitev, ki j o je treba sprejeti, pristojno, da gl ede na posebne okoliščine zadeve 
presodi, ali potrebuje predhodno o dločbo za to, da i zda s odbo, in o pomem bnosti vprašanj, ki j ih 
zastavi Sodišču. 
Sodbe Schneider (C-380/01, EU:C:2004 :73, točka 21), Längst (C-165/03, EU:C:2005 :412, točka 31) in K irtruna in V igano ( C-313/07, 
EU:C:2008 :574, točka 26).83. Obveznost Sodišču predložiti vprašanje, ki j o določa člen 267, tretji odstavek, PD EU, sodi v okvir 
sodelovanja, ki j e bilo uvedeno z aradi z agotovitve p ravilne uporabe in enotne ra zlage prava Unije 
v vseh dr žavah članicah, me d nacionalnimi sodišči kot sodišči, ki s o zadolžena za uporabo prava Unije, 
in Sodiščem. 
Glej zlasti sodbo Intermodal Transports (C-495/03, EU:C:2005 :552, točka 38 in navedena sodna praksa).84. Opozoriti je treba, da j e namen dolžnosti nacionalnih sodišč, zoper odločitve ka terih ni pravnega 
sredstva, da S odišču predložijo vp rašanje za predhodno o dločanje, ki j e določena v členu 267, tretji 
odstavek, PD EU, zlasti preprečiti, da b i se v neki dr žavi članici uveljavila nacionalna sodna praksa, ki 
ne bi bila v skladu s pravili prava Unije. 
Ibidem (točka 29 in navedena sodna praksa).85. Po mnenju Sodišča je tak namen dosežen, kadar s o k predložitvi predhodnega vp rašanja, z izjemo 
omejitev, ki j ih Sodišče dovolilo v sodbi Cilfit in dr ugi, 
283/81, EU:C:1982 :335. zavezana vrhovna sodišča in vsa nacionalna 
sodišča, zoper odločitve ka terih ni pravnega sredstva. 
Glej zlasti sodbo Intermodal Transports (C-495/03, EU:C:2005 :552, točka 30 in navedena sodna praksa).86. Nacionalno s odišče je, kadar n i več no benega pravnega sredstva zoper njegovo odločbo, v bistvu na 
podlagi člena 267, tretji odstavek, PD EU d olžno p redložiti zadevo Sodišču, kadar s e m u postavi 
vprašanje glede razlage Pogodbe DEU. 
Sodba Consiglio nazionale dei geologi in Au torità garante della concorrenza e del me rcato (C-136/12, EU:C:2013 :489, točka 25 in navedena 
sodna praksa).87. Iz povezave me d dr ugim in tretjim odstavkom člena 267 PD EU izhaja, da i majo sodišča, na katera 
se nanaša tretji odstavek, gl ede vp rašanja, ali je odločba glede vp rašanja prava Unije potrebna za to, da 
lahko n avedena sodišča odločijo, enako di skrecijsko p ravico ko t vsa druga nacionalna sodišča. Zato ta 
sodišča niso zavezana predložiti vprašanja o razlagi prava Skupnosti, ki s e postavi v postopku p red 
njimi, če to vp rašanje ni bistveno, torej če odgovor na to vp rašanje, ne glede na to, kakšno j e, 
v nobenem p rimeru ne more imeti nobenega vp liva na rešitev p ostopka. 
Ibidem (točka 26 in navedena sodna praksa).88. Kadar p a ta sodišča me nijo, da s e je treba za to, da b i zaključila primer, zateči k pravu Unije, jim je 
s členom 267 PD EU naložena obveznost, da S odišču predložijo vsako vp rašanje o razlagi, ki s e lahko 
pojavi. 
Ibidem (točka 27 in navedena sodna praksa).89. V sporu, v katerem s e pojavi vp rašanje o razlagi prava U nije, je torej izvršitev o bveznosti 
nacionalnega sodišča, zoper odločitve ka terega po nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva, da p ri 
Sodišču vloži predlog za sprejetje predhodne odločbe pravilo, odpoved vložitve p redloga za sprejetje 
predhodne odločbe pa izjema.
57
58
59
60
61
57—
58—
59—
60—
61—
14 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
90. Sodba Cilfit in dr ugi 
283/81, EU:C:1982 :335. nalaga nacionalnim sodiščem, ki o dločajo na zadnji stopnji, večjo dolžnost 
obrazložitve, kadar s e vzdržijo predložitve vp rašanj Sodišču.
91. Tako v zvezi s področjem u porabe dolžnosti iz člena 267, tretji odstavek, PD EU, ko t ga je 
opredelilo Sodišče, iz ustaljene sodne prakse po navedeni sodbi izhaja, da j e sodišče, zoper odločitve 
katerega po nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva, kadar s e pred njim p ostavi vprašanje o pravu 
Unije, dolžno izpolniti svojo dolžnost, da S odišču predloži vprašanje, razen če se ugotovi, da z adevno 
vprašanje ni upoštevno, da j e bila obravnavana določba Unije že predmet razlage Sodišča ali da s e 
pravilna uporaba prava Unije kaže tako o čitno, da o njej ni nobenega razumnega dvoma. Ali gre za tak 
primer, je treba presoditi ob upoštevanju značilnosti, ki s o lastne pravu U nije, posebnih težav pri 
njegovi razlagi in tveganjih razhajanj v sodni praksi v Evropski uniji. 
Sodba Intermodal Transports (C-495/03, EU:C:2005 :552, točka 33).92. Sodišče je pojasnilo, da – brez poseganja v sporočilo sodbe Köbler – 
C-224/01, EU:C:2003 :513. sodna praksa, ki i zhaja iz 
zgoraj navedene sodbe Cilfit in dr ugi, 
283/81, EU:C:1982 :335. prepušča nacionalnemu sodišču skrb za presojo, ali se pravilna 
uporaba prava Unije ka že tako o čitno, da n i nobenega razumnega dvoma, in da p osledično o dloči, da 
Sodišču ne bo predložilo vp rašanja o razlagi prava Unije, ki j e postavljeno p red njim. 
Sodba Intermodal Transports (C-495/03, EU:C:2005 :552, točka 37 in navedena sodna praksa).93. V okviru obravnavanega predloga za sprejetje predhodne odločbe predložitveno s odišče sprašuje 
Sodišče, ali je glede na njegovo sodno p rakso v zvezi s pojmom p renosa obrata in glede na različna 
stališča nacionalnih sodišč v zvezi z razlago na podlagi dejanskega stanja v obravnavani zadevi 
Supremo T ribunal de Justiça utemeljeno p resodilo, da „ni no benega ra zumnega dvoma“ v zvezi 
z nastalim vp rašanjem o razlagi in se je torej lahko v zdržalo vložitve p redloga za sprejetje predhodno 
odločanju pri Sodišču.
94. V zvezi s tem j e treba opozoriti na to, da m orajo biti nacionalna sodišča, zoper odločitve ka terih po 
nacionalnem p ravu n i pravnega sredstva, posebej previdna, preden izključijo obstoj vsakršnega 
razumnega dvoma. Navesti morajo razloge, iz katerih so prepričana o pravilni uporabi prava Unije.
95. V skladu s to previdnostjo m orajo zlasti natančno p reveriti, ali uporaba prava U nije, ki j o 
zagovarjajo, ustrezno u pošteva značilnosti prava Unije, posebne težave p ri njegovi razlagi in tveganje 
različne sodne prakse znotraj Unije.
96. Supremo Tribunal de Justiça je me nilo, da s o pojmi iz Direktive, zlasti tisti o prenosu obrata, dovolj 
jasni v smislu sodne razlage. To je po njegovem m nenju pomenilo, da v obravnavani zadevi ni bilo 
potrebe po vložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe.
97. Ta pristop se m i zdi n apačen, ker je znano, da j e ra zlaga pojma prenos obrata odvisna od 
posamičnega primera. Zadeve, ki j ih je zaporedoma obravnavalo Sodišče, so mu omogočile podrobneje 
pojasniti področje uporabe tega pojma. Gre torej za sodno p rakso, ki s e ve s čas razvija. Zaradi t e 
posebnosti bi Su premo Tribunal de Justiça m oralo biti previdnejše, preden se je odločilo, da p ri 
Sodišču ne vloži predloga za sprejetje predhodne odločbe.
98. K temu pretiranemu zanašanju na ustaljenost sodne prakse Sodišča v zvezi s pojmom p renosa 
obrata je treba dodati nepopolno u poštevanje te sodne prakse, zaradi č esar je Su premo Tribunal de 
Justiça napačno ra zložilo ta pojem.
62
63
64
65
66
62—
63—
64—
65—
66—
ECLI:EU:C:2015 :390 15SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
99. V položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem o bstaja sodna praksa Sodišča 
o pojmu, ki g a je treba razložiti, ima nacionalno s odišče, ki n ačeloma mora vložiti predlog za sprejetje 
predhodne odločbe in ki me ni, da s e v sporu, o katerem o dloča, postavlja vp rašanje o razlagi prava 
Unije, na izbiro dve m ožnosti. Bodisi pri Sodišču vloži predlog za sprejetje predhodne odločbe 
z namenom p ridobitve d odatnih pojasnil glede na spor, ki g a obravnava, bodisi se odloči, da n e bo 
izvršilo svoje obveznosti o vložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe, vendar m ora v tem 
primeru sprejeti in uporabiti odgovor, ki g a je Sodišče že da lo. Če se ne odloči za no beno o d teh dveh 
možnosti in sprejme dr ugačno ra zlago zadevnega pojma iz prava Unije, to sodišče stori kr šitev tega 
prava, ki j o je treba obravnavati ko t dovolj resno. 
Glej Pertek, J., „Renvoi préjudiciel en interprétation,“ Juris Classeur Eu rope Traité, zvezek 361, 2010 , točka 97. T o izhaja iz ustaljene sodne prakse, v skladu 
s katero je kr šitev p rava Unije dovolj resna, kadar j e bila storjena z očitnim n eupoštevanjem s odne 
prakse Sodišča v zadevi. 
Glej zlasti sodbi Traghetti del M editerraneo (C-173/03, EU:C:2006 :391, točka 43 in n avedena sodna praksa) in F uß (C-429/09, 
EU:C:2010 :717, točka 52 in navedena sodna praksa).100. Če povzamem , če bi Supremo Tribunal de Justiça dosledno in v celoti upoštevalo sodno p rakso 
Sodišča, tudi najnovejšo, ne bi moglo biti tako p repričano o uporabi prava Unije, kot jo je izvedlo.
101. Pomem bno je, da S odišče sprejme s trogo stališče v zvezi z opozorilom gl ede obveznosti vložitve 
predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki j o imajo nacionalna sodišča, zoper odločitve ka terih po 
nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva. Kot je namreč generalni pravobranilec P. Léger opozoril 
v svojih sklepnih predlogih v zadevi Traghetti del Mediterraneo 
C-173/03, EU:C:2005 :602. in ko t je razvidno i z obravnavane 
zadeve, „z opustitvijo takšne dolžnosti zadevno s odišče lahko stori napako […]; napako p ri ra zlagi prava 
[Unije], ki s e uporabi, ali napako p ri izpeljavi posledic, ki i zhajajo iz tega prava za skladno ra zlago 
nacionalnega prava ali za presojo združljivosti tega s pravom [Unije]“. 
Točka 66.102. Sicer pa opozarjam na to, da č e nacionalna sodišča, zoper odločitve ka terih po nacionalnem p ravu 
ni pravnega sredstva, ne spoštujejo svoje obveznosti glede vložitve p redloga za sprejetje predhodne 
odločbe, Sodišče ne more opravljati svoje temeljne naloge v skladu s členom 19(1), prvi pododstavek, 
PEU, in sicer da z agotavlja „upoštevanje prava pri ra zlagi in uporabi Pogodb.“
103. Nazadnje, iz spisa je ra zvidno, da s o imela v okviru obravnavane zadeve p ortugalska s odišča 
različna stališča glede razlage pojma prenos obrata. Menim, da n asprotujoča si stališča nacionalnih 
sodišč sicer ne morejo zadostovati za sprožitev o bveznosti vložitve p redloga za sprejetje predhodne 
odločbe iz člena 267, tretji pododstavek, PD EU, vendar p a gre za element iz kon teksta, s katerim se 
podkrepi ugotovitev, da b i Supremo Tribunal de Justiça moralo biti previdnejše in pri Sodišču vložiti 
predlog za sprejetje predhodne odločbe.
104. Iz navedenega izhaja, da j e treba po mojem m nenju člen 267, tretji pododstavek, PD EU ra zlagati 
tako, da b i nacionalno s odišče, ko t je Su premo Tribunal de Justiça, zoper odločitve ka terega po 
nacionalnem p ravu ni pravnega sredstva, glede na dejansko stanje, kot je tisto iz zadeve v glavni stvari, 
pri Sodišču moralo vložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe.
C – Tretje vprašanje
105. Predložitveno s odišče s tretjim vp rašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba pravo Unije, zlasti sodno 
prakso na podlagi sodbe Köbler, 
C-224/01, EU:C:2003 :513. ra zlagati tako, da n asprotuje nacionalni ureditvi o odgovornosti 
države, ki p ravico do odškodnine pogojuje s predhodno ra zveljavitvijo odločbe, s katero je bila 
povzročena škoda.
67
68
69
70
71
67—
68—
69—
70—
71—
16 ECLI:EU:C:2015 :390SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
106. Opozarjam, da m ora v skladu s členom 13(2) RR CEE „[o]dškodninski zahtevek […] temeljiti na 
predhodni razveljavitvi odločbe, s katero je pristojno s odišče povzročilo škodo“.
107. Pri ugotavljanju, ali je ta pogoj skladen s pravom U nije, je treba uvodoma opozoriti na to, da j e 
načelo odgovornosti države za škodo, povzročeno p osameznikom zaradi kr šitev p rava Unije, za ka tere 
odgovarja ta država, vsebovano v sistemu Pogodbe. 
Glej zlasti sodbo Ogieriakhi (C-244/13, EU:C:2014 :2068 , točka 49 in navedena sodna praksa).108. Kar z adeva odgovornost dr žave z aradi kr šitve p rava Unije, ki j o je m ogoče pripisati odločbi 
nacionalnega sodišča, ki o dloča na zadnji stopnji, je Sodišče pojasnilo, da o b upoštevanju posebnosti 
sodne funkcije in legitimne zahteve p o pravni varnosti odgovornost dr žave v takem p rimeru ni 
neomejena. Kot je Sodišče presodilo, bi se ta odgovornost lahko v zpostavila samo v izjemnem 
primeru, ko b i nacionalno s odišče, ki o dloča na zadnji stopnji, očitno kr šilo upoštevno p ravo. 
Nacionalni sodnik, ki o dloča o odškodninski tožbi, mora – da b i ugotovil, ali je navedeni pogoj 
izpolnjen – upoštevati vse posebnosti situacije, o kateri odloča, in predvsem s topnjo jasnosti in 
natančnosti kr šenega pravila, namernost kr šitve, opravičljivost oziroma neopravičljivost napačno 
uporabljenega prava, stališče, ki g a, odvisno o d primera, sprejme i nstitucija Unije, in neizpolnitev 
obveznosti zadevnega sodišča, da n a podlagi člena 267, tretji odstavek, PD EU poda p redlog za sprejetje 
predhodne odločbe. 
Glej zlasti sodbo Traghetti del Mediterraneo (C-173/03, EU:C:2006 :391, točka 32 in navedena sodna praksa).109. Kot sem ž e navedel, se ta očitna kršitev d omneva, če je zadevna odločba sprejeta ob očitni kršitvi 
sodne prakse Sodišča s tega področja. 
Ibidem (točka 43 in navedena sodna praksa). Glej tudi sodbo Fuß (C-429/09, EU:C:2010 :717, točka 52 in navedena sodna praksa).110. Pravica do odškodnine bo torej – če je ta pogoj očitni kršitvi veljavnega prava Unije izpolnjen – 
nastala takoj, ko s e ugotovi, da kr šeno p ravno p ravilo posameznikom p odeljuje pravice in da me d 
zatrjevano o čitno kr šitvijo in škodo, nastalo prizadeti osebi, obstaja neposredna vzročna zveza. 
Navedeni trije pogoji so namreč potrebni in zadostni za to, da p osamezniki p ridobijo pravico do 
odškodnine, čeprav to ne pomeni, da dr žava ne more odgovarjati pod manj strogimi pogoji na podlagi 
nacionalnega prava. 
Glej zlasti sodbo Traghetti del Mediterraneo (C-173/03, EU:C:2006 :391, točka 45 in navedena sodna praksa).111. Sodišče je pojasnilo tudi, da m ora dr žava – ra zen pri pravici do odškodnine, katere neposredna 
podlaga je pravo U nije – če so izpolnjeni omenjeni pogoji, posledice povzročene škode odpraviti 
v okviru nacionalnih predpisov o odgovornosti, pogoji, ki s o jih določile nacionalne zakono daje na 
področju povrnitve š kode, pa ne smejo biti manj ugodni od pogojev z a podobne zahtevke, ki s o 
nacionalnega značaja (načelo enakovrednosti), niti ne smejo biti oblikovani tako, da v praksi 
onemogočijo ali preveč otežijo pridobitev odškodnine (načelo učinkovitosti). 
Glej zlasti sodbo Fuß (C-429/09, EU:C:2010 :717, točka 62 in navedena sodna praksa).112. Menim, da j e treba prav na podlagi načela učinkovitosti preizkusiti postopkovno z ahtevo iz 
člena 13(2) RR CEE. Zato je treba ugotoviti, ali oškodovani posameznik zaradi t ake p ostopkovne zahteve 
v praksi in v okoliščinah, ko t so tiste v zadevi v glavni stvari, sploh ne more pridobiti odškodnine ali jo 
lahko p ridobi pretirano težko.
113. Ključno vp rašanje je, ali ima ta posameznik na voljo pravna sredstva zoper sodbo Su premo 
Tribunal de Justiça, s katero je oškodovan. Portugalska v lada j e na vp rašanje o tem n a obravnavi 
najprej odgovorila nikalno, nato pa neprepričljivo svoj odgovor spremenila. Stanje svojega prava glede 
tega bo moralo preveriti predložitveno s odišče. Če bi to sodišče ugotovilo, da o škodovani posameznik 
nima na voljo pravnega sredstva zoper sodbo Su premo Tribunal de Justiça, s katero je oškodovan, bi 
moralo u gotoviti, da j e postopkovna zahteva iz člena 13(2) RR CEE, v nasprotju z načelom 
učinkovitosti, ker ta posameznik zaradi n je sploh ne more pridobiti odškodnine.
72
73
—
—
—
—
72—
73—
ECLI:EU:C:2015 :390 17SKLEPNIPREDLOGIY. BOTA–ZADEVAC-160/14
FERREIRADA SILVAEBRITO IN DRU GI
114. V vsakem p rimeru me nim, da i z razprav pred Sodiščem i zhaja, da t udi če bi tako p ravno s redstvo 
zoper sodbo Su premo Tribunal de Justiça obstajalo, bi bilo precej teoretično in težko izvedljivo. 
Poleg tega je portugalska v lada n a obravnavi navedla, da n e pozna primera, v katerem b i se člen 696(f) no vega portugalskega zakonika 
o civilnem p ostopku u porabil v položaju nezdružljivosti sodbe Su premo Tribunal de Justiça s pravom U nije. Zato 
bi bilo po mojem m nenju še vedno v nasprotju z načelom učinkovitosti, ker bi postopkovna zahteva iz 
člena 13(2) RR CEE v tem p rimeru za oškodovanega posameznika p omenila resno o viro za pridobitev 
odškodnine. Taka p ostopkovna zahteva bi namreč temu posamezniku p retirano o težila pridobitev 
odškodnine.
115. Sklenem l ahko t orej, da j e treba v okoliščinah, ka kršne so tiste v zadevi v glavni stvari, pravo 
Unije, zlasti sodno p rakso na podlagi sodbe Köbler, 
C-224/01, EU:C:2003 :513. ra zlagati tako, da n asprotuje nacionalni ureditvi 
o odgovornosti dr žave, ki p ravico do odškodnine pogojuje s predhodno ra zveljavitvijo odločbe, 
s katero je bila povzročena škoda.
IV – Predlog
116. Glede na zgornje navedbe je treba na vp rašanja za predhodno o dločanje, ki j ih je predložilo Varas 
Cíveis de Lisboa, odgovoriti tako:
1. Člen 1(1) Direktive S veta 2001 /23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakono daje dr žav 
članic v zvezi z ohranjanjem p ravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov 
podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da p ojem p renos obrata zajema položaj, v katerem 
podjetje, ki d eluje na trgu čarterskih poletov, preneha na podlagi odločitve ve činskega delničarja, 
prav tako p odjetja, ki d eluje v letalskem s ektorju in ki v okviru likvidacije prvega podjetja:
prevzame p oložaj družbe, ki j e prenehala, v pogodbah o najemu letal in ve ljavnih pogodbah 
o čarterskih poletih, sklenjenih z organizatorji potovanj;
opravlja dejavnost, ki j o je prej opravljala družba, ki j e prenehala;
dopusti vrnitev n ekaterih delavcev, ki s o bili dotlej zaposleni pri dr užbi, ki j e prenehala, na 
delo in jih določi za izvrševanje enakih nalog, in
od dr užbe, ki j e prenehala, prejme m anjšo opremo.
2. Člen 267, tretji pododstavek, PD EU je treba ra zlagati tako, da b i nacionalno s odišče, kot je 
Supremo T ribunal de Justiça (vrhovno s odišče, Portugalska), zoper odločitve ka terega po 
nacionalnem p ravu ni sodnega pravnega sredstva, v okoliščinah, ko t so te iz zadeve v glavni 
stvari, pri Sodišču moralo vložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe.
3. Pravo Unije, zlasti sodno p rakso na podlagi sodbe Köbler (C-224/01, EU:C:2003 :513), je treba 
v okoliščinah, ka kršne so te v zadevi v glavni stvari, razlagati tako, da n asprotuje nacionalni 
ureditvi o odgovornosti države, ki p ravico do odškodnine pogojuje s predhodno ra zveljavitvijo 
odločbe, s katero je bila povzročena škoda.