ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 73/9

Sklep Sodišča z dne 10. novembra 2011 – Kalliope Agapiou Joséphidès proti Evropski komisiji in Izvajalski agenciji za izobraževanje, avdiovizualno in kulturo (EACEA)

(Zadeva C-626/10 P) (1)

(Pritožba - Dostop do dokumentov - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Člen 4(1)(b) in (2), prva alinea - Varstvo zasebnosti in integritete posameznika - Varstvo poslovnih interesov - Uredba (ES) št. 58/2003 - Izvajalske agencije - Pristojnost za obravnavo potrdilnih prošenj v zvezi s prošnjami za dostop do dokumentov - Načelo preglednosti - Pojem „javni interes“ - Večkrat napačno uporabljeno pravo)

2012/C 73/15

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Kalliope Agapiou Joséphidès (zastopnika: C. Joséphidès in H. Joséphidès, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopnika: G. Rozet in M. Owsiany-Hornung, zastopnika), Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno in kulturo (EACEA) (zastopnik: H. Monet, zastopnik)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 21. oktobra 2010 v zadevi Agapiou Joséphidès proti Komisiji in EACEA (T-439/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo pritožnice za razglasitev ničnosti, prvič, odločbe EACEA z dne 1. avgusta 2008, ki se nanaša na prošnjo za dostop do dokumentov v zvezi z dodelitvijo naziva Center odličnosti Jean Monnet Univerzi na Cipru, in, drugič, odločbe Komisije C(2007) 3749 z dne 8. avgusta 2007, ki se nanaša na odločitev o dodelitvi subvencij v posameznem primeru v okviru programa za vseživljenjsko učenje, podprogram Jean Monnet – Kršitev pravice do dostopa do dokumentov in načela preglednosti – Večkrat napačno uporabljeno pravo

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. K. Agapiou Joséphidès se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 103, 2.4.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 340/4

Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 22. junija 2011 – Agencja Wydawnicza Technopol sp. zoo proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Združeni zadevi C-54/10 P in C-55/10 P) (1)

(Pritožba - Znamka Skupnosti - Zavrnitev registracije znakov „350“, „250“, „150“, „222“, „333“ in „555“ kot znamke za revije, knjige in ugankarske revije - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 7(1)(c) - Opisnost - Obveznost UUNT, da upošteva svojo prejšnjo prakso odločanja)

2011/C 340/07

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Tožeča stranka: Agencja Wydawnicza Technopol sp. zoo (zastopnik: D. Rzążewska, radca prawny)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: D. Botis, zastopnik)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 19. novembra 2009 v združenih zadevah od T-64/07 do T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol/UUNT, s katero je to sodišče zavrnilo tri tožbe, vložene zoper odločbe četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 21. decembra 2006 (zadeve R 1033/2006-4, R 1034/2006-4 in R 1035/2006-4) in ki so se nanašale na zahteve za registracijo besednih znamk 150, 250 in 350 kot znamk Skupnosti – Kršitev členov 7(1)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146), kakor je bila nadomeščena z Uredbo Sveta št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1) – Opisnost znamk, ki so sestavljene izključno iz številk

Izrek

1. Pritožbi se zavrne.

2. Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 113, 1.5.2010.
1.

Člani zadevne javnosti v smislu členov 1(2) in 10a Direktive Sveta 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003, ter v smislu členov 2, točka 4, in 15a Direktive 96/61/ES Sveta z dne 24. septembra 1996 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/35, s tem da so bile zadnjenavedene določbe povzete v členih 2, točka 15, in 16 Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, morajo imeti možnost izpodbijanja odločbe, s katero je organ, ki je del sodne oblasti države članice, odločil o zahtevi za izdajo soglasja k posegu, ne glede na vlogo, ki so jo lahko imeli, ko so sodelovali v postopku pred tem organom, ki je obravnaval vprašanje soglasja k posegu, in mu predložili svoja stališča.
2.

Člen 4(1) Direktive 89/105 je treba razlagati tako, da je, pod pogojem, da so spoštovane zahteve iz te določbe, sprejetje ukrepov znižanja cen vseh zdravil ali nekaterih kategorij zdravil mogoče opraviti večkrat letno, in to več let.
1.

V primeru okoljskega onesnaževanja, kakršno se obravnava v postopkih v glavni stvari: — če pogoji za uporabo ratione temporis in/ali ratione materiae Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, niso izpolnjeni, se torej uporablja nacionalno pravo ob upoštevanju pravil Pogodbe in brez poseganja v druge akte sekundarnega prava; — Direktiva 2004/35 ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki pristojnemu organu, ki deluje v okviru te direktive, omogoča, da domneva obstoj vzročne zveze med izvajalci in ugotovljenim onesnaženjem, tudi pri razpršenem onesnaževanju, ker so njihove naprave blizu območja onesnaženja. Vendar mora ta organ, da bi lahko domneval tako vzročno zvezo, v skladu z načelom „plača povzročitelj obremenitve“ imeti na voljo verjetne dokaze, ki bi lahko podprli njegovo domnevo, kot sta na primer dejstvo, da so naprave izvajalca v bližini ugotovljenega onesnaženja, in povezava med ugotovljenimi onesnaževali in sestavinami, ki jih ta izvajalec uporablja pri svojih dejavnostih; — je treba člene 3(1), 4(5) in 11(2) Direktive 2004/35 razlagati tako, da pristojni organ, če odloči, da bo naložil ukrepe sanacije okoljske škode izvajalcem, katerih dejavnosti spadajo pod Prilogo III k tej direktivi, ni zavezan ugotoviti krivde, malomarnosti ali namena izvajalcev, katerih dejavnosti se štejejo za odgovorne za okoljsko škodo. Nasprotno, ta organ mora, prvič, predhodno raziskati izvor ugotovljenega onesnaženja, pri čemer ima diskrecijsko pravico glede postopkov, uporabljenih sredstev in trajanja takega raziskovanja. Drugič, ta organ mora v skladu z nacionalnimi dokaznimi pravili ugotoviti vzročno zvezo med dejavnostmi izvajalcev, na katere se nanašajo sanacijski ukrepi, in tem onesnaženjem; — mora pristojni organ, če imajo izvajalci obveznost povrnitve škode samo zaradi svojega prispevka k onesnaženju ali nevarnosti onesnaženja, brez poseganja v člen 9 Direktive 2004/35 načeloma ugotoviti višino prispevka vsakega od izvajalcev k onesnaženju, ki ga želi odpraviti, in pri izračunu stroškov sanacijskih ukrepov, naloženih navedenim izvajalcem, upoštevati prispevek vsakega od njih.
SL Uradni list Evropske unije C 205/17

Sklep Sodišča z dne 3. aprila 2009 — VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva C-387/08 P) (1)

(Pritožba - Tožba zaradi nedelovanja - Direktiva 89/665/EGS - Komisijina opustitev uvedbe popravnega mehanizma, določenega v členu 3(2) - Fizične in pravne osebe - Neposredna prizadetost - Nedopustnost)

2009/C 205/30

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeči stranki: VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein Ruhr mbH (zastopnik: C. Antweiler, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predmet

Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 25. junija 2008 v zadevi VDH Projektentwicklung in Edeka Rhein-Ruhr proti Komisiji (T-185/08), s katerim je Sodišče prve stopnje kot očitno nedopustno zavrnilo tožbo zaradi nedelovanja, s katero se predlaga ugotovitev nedelovanja Komisije, ker ta v zvezi s sklenitvijo koncesije za javna dela in podjemno pogodbo ni takoj uvedla popravnega mehanizma, določenega v členu 3 Direktive 89/665/EGS, in na Zvezno republiko Nemčijo ni naslovila uradnega obvestila iz člena 3(2) navedene direktive — Tožba fizičnih in pravnih oseb zaradi nedelovanja — Zahteva, da tožečo stranko akt, na podlagi katerega zadevni instituciji očita nedelovanje, neposredno zadeva.

Izrek

1) Pritožba se zavrne.

2) Družbi VDH Projektentwicklung GmbH in Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH nosita vsaka svoje stroške.

(1) UL C 141, 20.6.2009.
SL Uradni list Evropske unije C 141/20

Sklep Sodišča z dne 20. januarja 2009 — Mebrom NV proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva C-374/07 P) (1)

(Pritožba - Nepogodbena odgovornost Komisije - Gotova in dejanska škoda - Izkrivljanje dejstev in dokazov - Dokazno breme)

2009/C 141/35

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Mebrom NV (zastopnika: K. Van Maldegem in C. Mereu, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: X. Lewis, zastopnik)

Predmet

Pritožba zoper sodbo drugega senata Sodišča prve stopnje z dne 22. maja 2007 v zadevi Mebrom NV proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-198/05, s katero je Sodišče prve stopnje kot neutemeljeno zavrnilo tožbo zaradi povračila škode, ki naj bi jo pritožnica utrpela ker Komisija za meseca januar in februar 2005 ni vzpostavila sistema, ki bi ji v skladu s členoma 6 in 7 Uredbe (ES) št. 2037/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč (UL L 244, str. 1) dopuščal uvoz metilbromida v Evropsko unijo.

Izrek

1) Pritožba se zavrne.

2) Mebrom NV se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 247, 20.10.2007.
2.

Člen 4(1) Direktive 89/105 je treba razlagati tako, da je — če so zahteve iz te določbe izpolnjene — ukrepe znižanja cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil mogoče sprejeti večkrat v enem letu in to več let.
SL Uradni list Evropske unije C 171/11

Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 10. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Termoraggi SpA proti Comune di Monza

(Zadeva C-323/07) (1)

(Javna naročila - Javna naročila blaga in storitev - Oddaja brez javnega razpisa - Oddaja naročila podjetju, v katerem ima lokalna skupnost, ki je oddala naročilo, kapitalski delež)

(2008/C 171/19)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Termoraggi SpA

Tožena stranka: Comune di Monza

Ob udeležbi: Acqua Gas Azienda Municipale (AGAM)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Razlaga člena 6 Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL L 209, str. 1) – Področje uporabe – Nacionalne določbe, ki občinskemu podjetju brez postopkov za oddajo javnih naročil dodeljujejo upravljanje z ogrevalnimi sistemi v nekaterih občinskih stavbah.

Izrek

Direktiva Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev in Direktiva Sveta 93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil blaga se ne uporabljata za naročilo, sklenjeno med lokalno skupnostjo in osebo, ki je od nje pravno ločena, če lokalna skupnost nad zadevno osebo izvršuje nadzor, ki je podoben tistemu, ki ga izvršuje nad svojimi službami, in če ta oseba opravlja bistven del svoje dejavnosti z lokalno skupnostjo oziroma organi, katerih del je.

Člen 6 Direktive 92/50 se uporablja samo če obstajajo objavljeni predpisi, ki ponudniku priznavajo izključno pravico, ki se nanaša na predmet dodeljenega naročila.

(1) UL C 235, 6.10.2007.
SL Uradni list Evropske unije C 22/18

Sklep Sodišča z dne 25. oktobra 2007 – Bart Nijs proti Računskemu sodišču Evropskih skupnosti

(Zadeva C-495/06 P) (1)

(Pritožba - Napredovanje - Napredovalno obdobje 2003 - Karierno ocenjevalno poročilo - Odločba o dokončni sestavi poročila - Odločba o napredovanju drugega uradnika v naziv prevajalec-revizor - Odškodninski zahtevek - Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena)

(2008/C 22/35)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: Bart Nijs (zastopnik: F. Rollinger, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Računsko sodišče Evropskih skupnosti (zastopnik: T. Kennedy, zastopnik)

Predmet

Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 3. oktobra 2006 v zadevi Nijs proti Računskemu sodišču (T-171/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo – v kolikor je temeljila na drugih tožbenih razlogih in ne na neobrazložitvi – tožbo, katere predmet sta bila, prvič, razglasitev ničnosti odločbe o dokončni sestavi ocenjevalnega poročila o pritožniku za obdobje 2003, odločbe o dodelitvi točk za delovno uspešnost pritožniku za obdobje 2003 in odločbe o nenapredovanju v letu 2004 ter odločbe o zavrnitvi pritožbe zoper te odločbe in, drugič, odškodninski zahtevek.

Izrek

1) Pritožba se zavrne.

2) B. Nijs se naloži plačilo stroškov postopka.

(1) UL C 42, 24.2.2007.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 1. avgusta 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal da Relação de Évora– Portugalska) – kazenski postopek zoper TL

(Zadeva C-242/22 PPU) (1)

(Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Direktiva 2010/64/EU - Pravica do tolmačenja in prevajanja - Člen 2(1) in člen 3(1) - Pojem „bistven dokument“ - Direktiva 2012/13/EU - Pravica do obveščenosti v kazenskem postopku - Člen 3(1)(d) - Področje uporabe - Neobstoj prenosa v nacionalno pravo - Neposredni učinek - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 47 in člen 48(2) - Evropska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin - Člen 6 - Pogojna obsodba na zaporno kazen - Neizpolnitev obveznosti iz režima preizkusne dobe - Opustitev prevoda bistvenega dokumenta in nezagotovitev tolmača pri sestavi tega dokumenta - Preklic odložitve izvršitve - Neobstoj prevoda procesnih aktov v zvezi s tem preklicem - Posledice za veljavnost navedenega preklica - Kršitev postopka, ki povzroči relativno ničnost)

(2022/C 359/13)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal da Relação de Évora

Stranka kazenskega postopka v glavni stvari

TL

ob udeležbi: Ministério Público

Izrek

Člen 2(1) in člen 3(1) Direktive 2010/64/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih ter člen 3(1)(d) Direktive 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku v povezavi s členom 47 in členom 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter načelom učinkovitosti je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero se mora na kršitev pravic iz navedenih določb teh direktiv upravičenec do teh pravic sklicevati v določenem roku, sicer pride do prekluzije, kadar ta rok začne teči, še preden je bila zadevna oseba v jeziku, ki ga govori ali razume, obveščena o obstoju in obsegu svoje pravice do tolmačenja in prevajanja na eni strani ter o obstoju in vsebini zadevnega bistvenega dokumenta ter njegovih učinkih na drugi strani.

(1) UL C 257, 4.7.2022.
2.

Člen 3(8) in člen 9(1) in (2) Direktive 2016/680 ter člen 2(1) in (2) Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) je treba razlagati tako, da se ta uredba uporablja za obdelavo osebnih podatkov, ki jo državno tožilstvo države članice izvaja zaradi izvrševanja svoje pravice do obrambe v okviru tožbe za ugotovitev odgovornosti države, kadar to državno tožilstvo po eni strani pristojno sodišče obvesti o obstoju spisov, ki se nanašajo na fizično osebo, ki je stranka v postopku s to tožbo, in ki so bili odprti za namene iz člena 1(1) Direktive 2016/680, ter po drugi strani te spise posreduje temu sodišču.
1.

Člen 23(1) ter člen 46(1) in (3) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni upravni praksi, na podlagi katere upravni organ, ki je odločil o prošnji za mednarodno zaščito, zastopniku prosilca posreduje kopijo elektronskega spisa v zvezi s to prošnjo v obliki niza posameznih datotek v formatu PDF (Portable Document Format), brez neprekinjenega oštevilčenja strani, pri čemer si je strukturo tega spisa mogoče ogledati z brezplačno programsko opremo, ki je prosto dostopna na spletu, če je, prvič, s tem načinom posredovanja zagotovljen dostop do vseh informacij, ki so upoštevne za obrambo prosilca in ki so bile vložene v ta spis ter na podlagi katerih je bila sprejeta odločitev o tej prošnji, in drugič, če je s tem načinom posredovanja zagotovljen kar najbolj verodostojen prikaz strukture in kronologije navedenega spisa, s pridržkom primerov, v katerih cilji splošnega interesa nasprotujejo razkritju nekaterih informacij zastopniku prosilca.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. novembra 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy w Warszawie – Poljska) – „TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

(Zadeva C-243/21) (1)

(Predhodno odločanje - Telekomunikacije - Direktiva 2002/19/ES (Direktiva o dostopu) - Člen 8(3) - Direktiva 2014/61/EU - Člen 1(3) in (4), in člen 3(5) - Pooblastilo nacionalnega regulativnega organa, da naloži ex ante regulativne pogoje glede dostopa do fizične infrastrukture omrežnega operaterja, ki nima pomembne tržne moči - Neobstoj spora v zvezi z dostopom)

(2023/C 15/14)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Okręgowy w Warszawie

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki:„TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji

Tožena stranka: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

Ob udeležbi: Polska Izba Komunikacji Elektronicznej

Izrek

Člen 1(3) in (4) ter člen 3(5) Direktive 2014/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o ukrepih za znižanje stroškov za postavitev elektronskih komunikacijskih omrežij visokih hitrosti v povezavi s členom 1(1), členom 5(1) in členom 8(3) Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, ter s členoma 8 in 12 Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140,

je treba razlagati tako, da

ne nasprotujejo temu, da nacionalni regulativni organ, pristojen za elektronske komunikacije, omrežnemu operaterju, ki ni bil določen, kot da ima pomembno tržno moč, naloži uporabo pogojev, kot jih ex ante določi ta organ in ki urejajo podrobna pravila glede dostopa podjetij, ki so dejavna na tem področju, do fizične infrastrukture tega operaterja, vključno s pravili in postopki sklepanja pogodb in tarifami, ki se uporabijo za ta dostop, ne glede na to, ali obstaja spor glede omenjenega dostopa in ali obstaja učinkovita konkurenca.

(1) UL C 289, 19.7.2021.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. novembra 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Nürnberg – Nemčija) – A/Finanzamt M

(Zadeva C-596/21) (1)

(Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člena 167 in 168 - Pravica do odbitka vstopnega DDV - Načelo prepovedi goljufije - Dobavna veriga - Zavrnitev pravice do odbitka v primeru goljufije - Davčni zavezanec - Drugi pridobitelj blaga - Goljufija, ki se nanaša na del DDV, dolgovanega pri prvi pridobitvi - Obseg zavrnitve pravice do odbitka)

(2023/C 24/15)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Nürnberg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: A

Tožena stranka: Finanzamt M

Izrek

1. Člena 167 in 168 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, v povezavi z načelom prepovedi goljufij je treba razlagati tako, da se drugemu kupcu blaga lahko zavrne pravica do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost (DDV), če je vedel ali bi moral vedeti za obstoj goljufije na področju DDV, ki jo je pri prvi prodaji storil prvotni prodajalec, čeprav je tudi prvi pridobitelj vedel za to goljufijo.

2. Člena 167 in 168 Direktive 2006/112/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/45/EU, v povezavi z načelom prepovedi goljufij je treba razlagati tako, da je treba drugemu kupcu blaga, ki je bilo v fazi pred to pridobitvijo predmet goljufive transakcije, ki se je nanašala samo na del davka na dodano vrednost (DDV), ki ga ima država pravico pobrati, zavrniti pravico do odbitka celotnega vstopnega DDV, če je vedel ali bi moral vedeti, da je bila ta pridobitev povezana z goljufijo.

(1) UL C 513, 20.12.2021.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 10. novembra 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Romunija) – Zenith Media Communications SRL/Consiliul Concurenţei

(Zadeva C-385/21) (1)

(Predhodno odločanje - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Člen 101 PDEU - Sankcija, ki jo naloži nacionalni organ, pristojen za konkurenco - Določitev zneska globe - Upoštevanje prometa, ki je naveden v izkazu poslovnega izida - Predlog, naj nacionalni organ, pristojen za konkurenco, upošteva drugačen promet - Zavrnitev organa, pristojnega za konkurenco - Dejanski gospodarski položaj zadevnega podjetja - Načelo sorazmernosti)

(2023/C 7/09)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Zenith Media Communications SRL

Tožena stranka: Consiliul Concurenţei

Izrek

Člen 4(3) PEU in člen 101 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi ali nacionalni praksi, v skladu s katero je nacionalni organ, pristojen za konkurenco, dolžan pri izračunu globe, ki se podjetju naloži zaradi kršitve člena 101 PDEU, v vseh okoliščinah upoštevati promet tega podjetja, kot je naveden v njegovem izkazu poslovnega izida, ne da bi imel možnost, da preuči dokaze, ki jih to podjetje predloži v dokaz, da navedeni promet ne odraža dejanskega gospodarskega položaja navedenega podjetja in da je treba posledično iz naslova prometa upoštevati drug znesek, ki ta položaj odraža, če so ti dokazi natančni in dokumentirani.

(1) UL C 391, 27.9.21.
1.

Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi z načeli učinkovitosti in nevtralnosti davka na dodano vrednost (DDV) je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, na podlagi katere davčni zavezanec, za katerega je drug davčni zavezanec opravil storitev, ne more neposredno od davčne uprave zahtevati vračila zneska v višini DDV, ki mu ga je ta izvajalec neupravičeno zaračunal in ga je zadnji plačal v državno blagajno, če je izterjava tega zneska od navedenega izvajalca nemogoča ali pretirano otežena, ker je bil zadnji v likvidacijskem postopku, in če tema dvema davčnima zavezancema ni mogoče očitati nobene goljufije in zlorabe, tako da ne obstaja nevarnost izgube davčnih prihodkov za to državo članico.