SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

z dne 26. maja 2011

Zadeva F-83/09

Andreas Kalmár

proti

Evropskemu policijskemu uradu (Europol)

„Javni uslužbenci – Uslužbenci Europola – Odpoved pogodbe o zaposlitvi s strani delodajalca – Predlog za razglasitev ničnosti – Izplačilo osebnih prejemkov – Učinek sodbe o razglasitvi ničnosti“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 40(3) Konvencije, pripravljene na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji, o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu) in člena 93(1) Kadrovskih predpisov Europola, s katero A. Kalmár predlaga razglasitev ničnosti odločbe direktorja Europola z dne 4. februarja 2009 o odpovedi njegove pogodbe o zaposlitvi za določen čas in odločbe z dne 24. februarja 2009 o oprostitvi obveznosti izpolnitve njegovega odpovednega roka. Tožeča stranka Sodišču za uslužbence predlaga tudi, naj odredi njeno ponovno vključitev in Europolu naloži, naj ji izplača njeno plačo od odpovedi pogodbe o zaposlitvi in znesek v višini 25.000 EUR kot nadomestilo za nepremoženjsko škodo.

Odločitev: Odločba z dne 4. februarja 2009, s katero je direktor Europola odpovedal pogodbo o zaposlitvi za določen čas tožeče stranke, odločba z dne 24. februarja 2009, s katero je direktor Europola tožečo stranko oprostil obveznosti izpolnitve odpovednega roka, in odločba z dne 18. julija 2009, s katero je bila zavrnjena njena pritožba, se razglasijo za nične. Europolu se naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino v višini 5000 EUR. V preostalem se tožba zavrne. Europol poleg svojih stroškov nosi stroške tožeče stranke.

Povzetek

1. Uradniki – Pravno sredstvo – Akt, ki posega v položaj – Odločba o zavrnitvi pritožbe – Odločba, sprejeta po ponovni preučitvi predhodne odločbe – Dopustnost – Meje

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

2. Uradniki – Pravno sredstvo – Predmet – Navodilo upravi – Nedopustnost

(Kadrovski predpisi Europola, člen 93)

3. Uradniki – Uslužbenci Europola – Odločba, ki vpliva na upravni status uslužbenca – Predčasna odpoved pogodbe o zaposlitvi za določen čas s strani delodajalca – Zakonitost – Pogoji

(Kadrovski predpisi Europola, člen 94(1)(b))

4. Uradniki – Pravno sredstvo – Odškodninska tožba – Razglasitev ničnosti izpodbijanega akta, ki ne zagotavlja ustreznega nadomestila nepremoženjske škode – Nezakonita odpoved pogodbe o zaposlitvi uslužbenca s strani delodajalca v posebnih okoliščinah

(Kadrovski predpisi Europola, člena 93 in 94)

5. Uradniki – Uslužbenci Europola – Pravno sredstvo – Odškodninska tožba – Pogoji dopustnosti

(Kadrovski predpisi Europola, člen 92(1))

6. Uradniki – Pravno sredstvo – Neomejena sodna pristojnost – Spor finančne narave v smislu člena 93(1) Kadrovskih predpisov Europola – Pojem

(Kadrovski predpisi Europola, člen 93(1))

7. Uradniki – Pravno sredstvo – Sodba o razglasitvi ničnosti – Učinki – Obveznost sprejetja izvedbenih ukrepov – Razglasitev ničnosti odločbe o odpovedi pogodbe o zaposlitvi uslužbenca s strani delodajalca zaradi postopkovne napake – Sprejetje odločbe, s katero je popravljena napaka – Retroaktivnost nove odločbe – Dopustnost – Pogoji

(člen 266 PDEU)

1. Odločba o zavrnitvi pritožbe, v kateri so samo podrobno navedeni razlogi za potrditev predhodne odločbe in ki vsebuje samo dodatna pojasnila, ni akt, ki posega v položaj, zato mora konkretna opredelitev razlogov uprave izhajati iz skupnega branja prvotne odločbe in odločbe o zavrnitvi pritožbe.

(Glej točko 33.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 10. junij 2004, Eveillard proti Komisiji, T-258/01, točka 31; 7. junij 2005, Cavallaro proti Komisiji, T-375/02, točka 65.

2. Sodišče v okviru tožbe, vložene na podlagi člena 93 Kadrovskih predpisov Europola, ne more niti dajati načelnih izjav ali ugotovitev niti naslavljati odredb na Europol, ne da bi s tem posegalo v posebne pristojnosti upravnega organa.

(Glej točko 35.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 27. junij 1991, Valverde Mordt proti Sodišču, T-156/89, točka 150;

Sodišče za uslužbence: 30. april 2009, Aayhan in drugi proti Parlamentu, F-65/07, točka 52.

3. Ukrep zoper uradnika je mogoče zakonito sprejeti samo glede na dejstva, katerih resničnost je bila predhodno ugotovljena. Poleg tega mora vsak organ odločiti ob polnem poznavanju dejstev in po podrobni preučitvi vseh upoštevnih elementov, tako da je treba to preučitev izvesti skrbno in nepristransko. Te zahteve veljajo tudi za organ, pooblaščen za sklepanje pogodb, ko izvaja pooblastilo iz člena 94(1)(b) Kadrovskih predpisov Europola za predčasno odpoved pogodbe o zaposlitvi uslužbenca za določen čas.

Zato je treba, kadar Sodišče za uslužbence ugodi tožbenemu razlogu, ki se nanaša na napake pri ugotovitvi dejstev, ki se v celoti upoštevajo za utemeljitev ukrepa zoper uradnika ali uslužbenca, odločbo, s katero je naložen ta ukrep, glede na njeno enotno in neločljivo naravo v celoti razglasiti za nično.

(Glej točke 63, 64 in 76.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 30. november 1993, Perakis proti Parlamentu, T-78/92, točki 15 in 16; 16. oktober 1998, V proti Komisiji, T-40/95, točka 49; 8. maj 2001, Caravelis proti Parlamentu, T-182/99, točka 32; 30. junij 2005, Branco proti Komisiji, T-347/03, točka 108; 13. julij 2006, Shandong Reipu Biochemicals proti Svetu, T-413/03, točka 63.

4. Razglasitev ničnosti nezakonitega akta je lahko sama po sebi primerno in načeloma zadostno povračilo nepremoženjske škode, ki jo je ta akt lahko povzročil. Čeprav je v zvezi s tem vsaka odpoved pogodbe o zaposlitvi po naravi taka, da lahko pri osebi, ki je bila odpuščena, povzroči občutke zavrnitve, razočaranja in negotovosti za prihodnost, je samo v posebnih okoliščinah mogoče ugotoviti, da je nezakonito ravnanje delodajalca uslužbenca moralno prizadelo bolj, kot odpuščena oseba običajno občuti, in da ima ta pravico do odškodnine za nepremoženjsko škodo.

(Glej točko 81.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: 9. december 2010, Schuerings proti ETF, F-87/08, točka 73, predmet pritožbenega postopka, ki teče pred Splošnim sodiščem Evropske unije, zadeva T-107/11 P, in Vandeuren proti ETF, F-88/08, točka 73, predmet pritožbenega postopka, ki teče pred Splošnim sodiščem Evropske unije, zadeva T-108/11 P.

5. Ker želi uslužbenec Europola svoje odškodninske zahtevke opreti na ravnanje, ki je ločeno od izpodbijanih odločb, bi moral v tem primeru pred svojo pritožbo vložiti odškodninski zahtevek na podlagi člena 92(1) Kadrovskih predpisov Europola.

(Glej točko 84.)

6. Zahtevek, naj Europol enemu od svojih uslužbencev izplača znesek, ki mu ga po njegovem mnenju dolguje na podlagi Kadrovskih predpisov Europola, spada pod pojem sporov finančne narave v smislu člena 93(1) navedenih kadrovskih predpisov, ki se razlikuje od odškodninskih tožb, ki jih uslužbenci vložijo zoper Europol za pridobitev odškodnine.

(Glej točko 87.)

Napotitev na:

Sodišče: 18. december 2007, Weißenfels proti Parlamentu, C-135/06 P, točke 65, 67 in 68;

Sodišče za uslužbence: 2. julij 2009, Giannini proti Komisiji, F-49/08, točke od 39 do 42.

7. Ko sodišče Unije razglasi ničnost odločbe o odpovedi pogodbe o zaposlitvi s strani delodajalca, mora tožena institucija sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe, pri čemer mora v primeru razglasitve ničnosti z retroaktivnim učinkom izhajati iz datuma, ko je bila sprejeta odločba o odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke.

V zvezi s tem bi morala ponovna vzpostavitev pravnega položaja tožeče stranke, vezane s pogodbo o zaposlitvi za določen čas, načeloma privesti do tega, da ji institucija izplača razliko med zneskom osebnih prejemkov, ki bi ga lahko zahtevala, če bi ostala na svojem delovnem mestu, in osebnimi prejemki ali nadomestili za brezposelnost, ki bi jih sicer dejansko prejela od datuma odpovedi pogodbe o zaposlitvi do datuma, ko bi pogodba veljavno prenehala.

Vendar v primeru, v katerem je bila odločba o odpovedi pogodbe o zaposlitvi razglašena za nično, ker institucija ni skrbno opravila celovite in podrobne preučitve dejstev, nikakor ni mogoče izključiti, da institucija meni, da lahko znova sprejme odločbo o odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke po celoviti in podrobni preučitvi spisa ob upoštevanju razlogov sodbe o razglasitvi ničnosti. Poleg tega, ker je sprejeti očitek podoben postopkovni napaki, tudi ni mogoče povsem izključiti, da bo institucija svoji novi odločbi dala retroaktivni učinek, ker naj bi bila ta retroaktivnost nujna za uresničitev cilja, zastavljenega z zadevnim ukrepom, in ker naj ne bi kršila upravičenega pričakovanja zadevne stranke.

Zato sodišče Unije, ki presoje institucije ne more nadomestiti s svojo presojo, tej ne more naložiti, naj tožeči stranki izplača plačo od datuma, ko je bila njena pogodba o zaposlitvi neupravičeno odpovedana, sicer bi vnaprej odločilo o tem, kako bo ravnala institucija.

(Glej točke od 89 do 93.)

Napotitev na:

Sodišče: 30. september 1982, Amylum proti Svetu, 108/81, točke od 4 do 17;

Sodišče prve stopnje: 17. oktober 1991, de Compte proti Parlamentu, T-26/89, točka 66; 2. maj 2006, O2 (Nemčija) proti Komisiji, T-328/03, točka 48; 9. september 2008, Bayer CropScience in drugi proti Komisiji, T-75/06, točka 63; 23. oktober 2008, People’s Mojahedin Organization of Iran proti Svetu, T-256/07, točka 65;

Sodišče za uslužbence: 5. maj 2009, Simões Dos Santos proti UUNT, F-27/08, točki 100 in 101.