Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil – Direktiva 90/232

(Direktiva Sveta 90/232, člen 1)

2. Približevanje zakonodaj – Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil – Direktive 72/166, 84/5 in 90/232

(Direktive Sveta 72/166, 84/5 in 90/232, člen 1)

3. Akti institucij – Direktive – Neposredni učinek

(člen 249, tretji odstavek, ES; Direktiva Sveta 90/232, člen 1)

Summary

1. Člen 1 Tretje direktive 90/232 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere obvezno zavarovanje civilne odgovornosti ne krije odgovornosti za telesne poškodbe posameznikom, ki potujejo v delu motornega vozila, ki ni bil zasnovan in izdelan s sedeži za potnike.

Ker, prvič, pravo Skupnosti opredeljuje in omejuje možnost odstopanja zaščite žrtev nesreč in, drugič, ker se za uresničitev ciljev ureditve Skupnosti zahteva enoten pristop pri kritju zavarovanja potnikov, države članice ne smejo uvesti dodatne omejitve v obvezno zavarovanje za potnike.

(Glej točki 29 in 36 ter točko 1 izreka.)

2. Namen direktiv 72/166, 84/5 in 90/232 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil ni uskladitev ureditev civilne odgovornosti držav članic in v trenutnem stanju prava Skupnosti te ostanejo proste pri določitvi ureditve civilne odgovornosti, ki velja za nesreče, ki so nastale zaradi vožnje vozil. Vendar pa so države članice zavezane zagotoviti, da zavarovanje, ki je skladno z določbami treh zgoraj omenjenih direktiv, krije civilno odgovornost, ki velja po nacionalnem pravu.

Poleg tega morajo države članice na tem področju izvajati svoje pristojnosti ob spoštovanju prava Skupnosti in zlasti člena 1 Tretje direktive, nacionalne določbe, ki urejajo odškodnino za nesreče, ki so nastale zaradi vožnje vozil, pa temu členu ne morejo odtegniti polnega učinka.

Zato nacionalna ureditev, določena s splošnimi in abstraktnimi merili, ne more zavrniti ali omejiti odškodnine v nesorazmernem obsegu potniku samo na podlagi njegovega prispevka k nastanku škode. Namreč samo v izjemnih okoliščinah se lahko na podlagi individualne presoje in ob spoštovanju prava Skupnosti zmanjša obseg take odškodnine.

(Glej točke od 33 do 35.)

3. Člen 1 Tretje direktive 90/232 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil izpolnjuje vse zahtevane pogoje za neposredni učinek in zato podeljuje pravice, na katere se lahko posamezniki sklicujejo neposredno pred nacionalnimi sodišči. Vendar mora nacionalno sodišče preveriti, ali se zoper organ, kot je Motor Insurers Bureau of Ireland, lahko sklicuje na to določbo.

Zoper posameznike se namreč ni mogoče sklicevati na direktivo, medtem ko se zoper državo lahko, ne glede na status, v katerem deluje, torej kot delodajalec ali javni organ. Med subjekti, zoper katere bi se bilo mogoče sklicevati na določbe direktive, ki bi lahko imele neposredni učinek, je organ, ki je bil, ne glede na pravno obliko, odgovoren, da na podlagi akta javnega organa pod njegovim nadzorom zagotovi storitev javnega pomena, in ki s tem namenom razpolaga s čezmernimi pristojnostmi v primerjavi z običajnimi pravili, ki se uporabljajo pri razmerjih med posamezniki.

(Glej točki 40 in 44 ter točko 2 izreka.)