SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEJA,

predstavljeni 28. julija 2016 ( 1 )

Zadeva C‑411/15 P

Timab Industries,

Cie financière et de participations Roullier (CFPR)

proti

Evropski komisiji

„Pritožba — Omejevalni sporazumi — Evropski trg fosfatov za krmo — Umik pritožnic iz postopka poravnave — Redni upravni postopek — Neuporaba razpona verjetnih glob, sporočenega v postopku poravnave — Obseg neomejene pristojnosti, priznane Splošnemu sodišču Evropske unije — Spoštovanje načel varstva legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja“

I – Uvod

1. Predmet te zadeve je pritožba, ki sta jo družba Timab Industries in družba Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (v nadaljevanju: skupaj: Timab in drugi) vložili zoper sodbo z dne 20. maja 2015, Timab Industries in CFPR/Komisija (T‑456/10, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), ( 2 ) s katero je Splošno sodišče Evropske unije zavrnilo njuno tožbo za razglasitev ničnosti Sklepa C(2010) 5001 final, ki ga je sprejela Evropska komisija ( 3 ) (v nadaljevanju: sporni sklep), in njun podredni predlog za znižanje globe, ki jima je bila naložena s tem sklepom.

2. V izpodbijani sodbi sta dve pomembni posebnosti, saj se je Splošno sodišče v njej prvikrat izreklo, prvič, o postopku poravnave v kartelnih zadevah, ki je bil uveden z Uredbo (ES) št. 622/2008, ( 4 ) in drugič, o „mešanem“ ( 5 ) primeru, v katerem imata sklepa Komisije, s katerima so naložene globe za enotno kršitev, različne naslovnike in temeljita na dveh različnih postopkih. Za položaj, ki je predmet spora, je namreč značilno to, da je Komisija sprejela dva sklepa z enakim datumom, ki zadevata isto kršitev, pri čemer je bil eden vročen podjetjem, ki so do konca sodelovala v postopku poravnave, drugi pa je bil vročen podjetjema – in sicer družbi Timab in drugim – ki sta se iz tega postopka umaknili in se odločili za redni upravni postopek. Zaradi te nove dvojne narave tožbe, ki je bila vložena pred Splošnim sodiščem, je to sodišče, ki je odločalo v razširjenem senatu, v tej sodbi podalo pomembne uvodne ugotovitve v zvezi s postopkom poravnave. ( 6 )

3. V skladu z zahtevo Sodišča bom v teh sklepnih predlogih analiziral le tretji in četrti pritožbeni razlog. Z njima se v bistvu postavlja predvsem vprašanje v zvezi z obsegom neomejene pristojnosti, ki je priznana Splošnemu sodišču, in vprašanje v zvezi s spoštovanjem načel varstva legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja v posebnih okoliščinah mešanega položaja, v katerem sta hkrati potekala postopek poravnave in redni postopek. Naj že uvodoma povem, da Splošno sodišče iz razlogov, ki jih bom navedel v nadaljevanju, po mojem mnenju ni kršilo navedenega obsega, navedenih načel in pravil, ki urejajo navedene postopke, zato pritožbi na podlagi teh dveh pritožbenih razlogov ni mogoče ugoditi.

II – Dejansko stanje in postopek pred Splošnim sodiščem

4. Dejansko stanje tega spora je bilo natančno predstavljeno v izpodbijani sodbi, na katero se nanaša. ( 7 ) Elementi, ki so bistveni in potrebni za razumevanje teh sklepnih predlogov, so povzeti v nadaljevanju.

5. Po inšpekcijskih pregledih leta 2004 je Komisija menila, da je šest podjetij, ki delujejo na področju fosfatov za krmo (v nadaljevanju: FK), med drugim družba Timab in drugi, sodelovalo pri kartelu, ki bi lahko pomenil enotno in trajajočo kršitev v nasprotju s členom 101 PDEU in členom 53 Sporazuma EGP. ( 8 )

6. Komisija je z dopisi z dne 19. februarja 2009 vse udeležence kartela obvestila o začetku upravnega postopka za izdajo sklepa na podlagi Uredbe (ES) št. 1/2003 ( 9 ) in jih pozvala, naj predložijo izjavo o pripravljenosti za sodelovanje v pogovorih o poravnavi v smislu člena 10a Uredbe št. 773/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 622/2008.

7. Vsa zadevna podjetja so se vključila v postopek poravnave. Komisija je družbo Timab in druge v okviru pogovorov o poravnavi obvestila, ( 10 ) da jima namerava solidarno naložiti globo v znesku med 41 in 44 milijoni EUR za njuno sodelovanje pri enotni in trajajoči kršitvi od 31. decembra 1978 do 10. februarja 2004. Pojasnila je, da ta znesek vključuje, ( 11 ) poleg 10‑odstotnega znižanja za poravnavo, ( 12 ) 35‑odstotno znižanje zaradi olajševalnih okoliščin na podlagi veljavnih smernic – ( 13 ) ki je bilo zadevnima osebama odobreno, ker sta Komisiji dovolili, da podaljša trajanje njunega sodelovanja v kartelu – in 17‑odstotno znižanje iz naslova programa prizanesljivosti. ( 14 )

8. V nasprotju z drugimi zadevnimi podjetji sta se družba Timab in drugi odločili za umik iz postopka poravnave in sta zato vključeni v redni upravni postopek. Po tem umiku leta 2009 sta lahko dostopali do spisa, 2. februarja 2010 sta odgovorili na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, prav tako pa sta se udeležili obravnave, ki je potekala 24. februarja 2010.

9. Komisija je 20. julija 2010 sprejela dva sklepa, ki se nanašata na isto zadevo, in sicer, prvič, sklep, katerega naslovniki so bili udeleženci kartela, ki so do konca sodelovali v postopku poravnave, ( 15 ) in drugič, sporni sklep, ki je bil vročen družbi Timab in drugim. Komisija je v tem zadnjenavedenem sklepu ugotovila, da sta pritožnici pri zadevni kršitvi sodelovali od 16. septembra 1993 do 10. februarja 2004, in jima solidarno naložila globo v višini 59.850.000 EUR, ki je bila znižana le za 5 % iz naslova prizanesljivosti. ( 16 )

10. Družba Timab in drugi sta 1. oktobra 2010 pri Splošnem sodišču vložili tožbo za razglasitev popolne ali vsaj delne ničnosti spornega sklepa in, podredno, za znižanje globe, ki jim je bila naložena na podlagi tega sklepa. ( 17 ) Pritožnici sta primarno trdili, da Komisija ni zakonito kaznovala njunega umika iz postopka poravnave, ker jima je naložila globo, ki znatno presega najvišji razpon, dogovorjen med pogovori o poravnavi. ( 18 )

11. Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo zavrnilo tri skupine tožbenih razlogov, ( 19 ) ki sta jih družba Timab in drugi predstavili v utemeljitev svojih predlogov za razglasitev ničnosti in za spremembo, ter jima naložilo plačilo stroškov.

III – Postopek pred Sodiščem in predlogi strank

12. Družba Timab in drugi sta 27. julija 2015 v sodnem tajništvu Sodišča vložili pritožbo, s katero Sodišču predlagata, naj razveljavi izpodbijano sodbo in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da se ustrezno zniža znesek sporne globe. Podredno, predlagata, naj se ugotovi, da je Splošno sodišče kršilo njuno pravico do poštenega sojenja zaradi nerazumno dolgega sodnega postopka. Nazadnje, zahtevata, naj se Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

13. Komisija Sodišče poziva, naj, prvič, zavrne pritožbo, ker naj bi bilo pet pritožbenih razlogov, ki jih družba Timab in drugi uveljavljata primarno, in pritožbeni razlog, ki ga uveljavljata podredno, v celoti brezpredmetnih, nedopustnih ali neutemeljenih, in drugič, naj pritožnicama naloži plačilo stroškov.

14. Obravnave ni bilo.

IV – Analiza

15. Tretji in četrti pritožbeni razlog, ki sta skupaj predmet teh ciljno usmerjenih sklepnih predlogov, se nanašata na razmerje med postopkom poravnave, uvedenim z Uredbo št. 622/2008, ( 20 ) za katerega prekinitev sta se odločili družba Timab in drugi, in rednim upravnim postopkom, ki ga urejajo splošne določbe Uredbe št. 773/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 622/2008, v katerega sta bili zaradi te izbire vključeni zadnjenavedeni.

16. S tema pritožbenima razlogoma pritožnici trdita, da je Splošno sodišče s potrditvijo spornega sklepa kršilo obseg svoje neomejene pristojnosti in da je v tem okviru obrazložitev sodbe protislovna. Poleg tega se Splošnemu sodišču s četrtim pritožbenim razlogom očita, da je kršilo načeli legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja. Nazadnje, družba Timab in drugi Splošnemu sodišču s tem istim pritožbenim razlogom očitata, da je pri uporabi postopka poravnave napačno uporabilo pravo. Navedena pritožbena razloga bom analiziral s teh treh vidikov.

A – Domnevna kršitev neomejene pristojnosti, ki je priznana Splošnemu sodišču (tretji pritožbeni razlog in drugi poddel prvega dela četrtega pritožbenega razloga)

17. Najprej bom preučil bistvene očitke, ki jih družba Timab in drugi navajata v zvezi s tem, da je Splošno sodišče uporabilo svojo neomejeno pristojnost, nato pa bom – prav tako z vidika te pristojnosti – bolj jedrnato obravnaval protislovnost obrazložitve, ki je navedena v tretjem in četrtem pritožbenem razlogu.

1. Izvrševanje neomejene pristojnosti Splošnega sodišča

18. Pritožnici v bistvu trdita, da Splošno sodišče ni izpolnilo svojih obveznosti sodnega nadzora, ker ni zadostno preverilo vseh elementov globe, ki jima je bila naložena s spornim sklepom, in zlasti znižanj, ki sta jih želeli doseči.

19. Družba Timab in drugi v tretjem pritožbenem razlogu trdita, da Splošno sodišče ni ustrezno izvršilo svoje neomejene pristojnosti, „ker je menilo, da so domnevne ‚nove informacije‘ Komisiji po umiku tožečih strank iz postopka poravnave omogočile, da za kršitev, ki je trajala bistveno manj časa, naloži precej višjo globo“, ne da bi preverilo resničnost elementov, na katere se ta institucija sklicuje. ( 21 ) Trdita, da v spis po navedenem umiku ni bilo dodano nobeno novo dejstvo in da je bil edini nov element – če ta sploh obstaja – povezan s tem, da je Komisija podrobneje preučila položaj, zaradi česar je priznala, da pritožnici pri zadevni kršitvi nista sodelovali od leta 1978, ( 22 ) čeprav bi morala to ugotoviti že v fazi poravnave.

20. Komisija primarno trdi, da bi bilo treba ta pritožbeni razlog zavrniti kot brezpredmeten, saj temelji na neupoštevni primerjavi položaja v postopku poravnave s položajem, ki je privedel do sprejetja spornega sklepa, medtem ko – kot naj bi pravilno navedlo Splošno sodišče – bi bilo treba sklep, sprejet ob koncu rednega postopka, po opustitvi poravnave presojati zgolj glede na okoliščine tega postopka. Dodaja, da sta pritožnici v predstavitvi izpodbijane sodbe popačili navedbe Splošnega sodišča. ( 23 ) Komisija podredno trdi, da zadevni pritožbeni razlog ni dopusten, saj je Splošno sodišče opravilo nadzor zakonitosti spornega sklepa tako, da je preverilo vse elemente, ki so se upoštevali pri izračunu globe, zoper njegovo presojo dejstev pa se ni mogoče pritožiti.

21. Naj spomnim, da iz ustaljene sodne prakse izhaja – kot je navedeno v izpodbijani sodbi – da je v zvezi s sodnim nadzorom nad sklepi Komisije, s katerimi se podjetjem zaradi kršitve pravil prava Unije na področju konkurence naložijo globe, nadzor zakonitosti dopolnjen z neomejeno pristojnostjo, ki je sodišču Unije priznana v členu 31 Uredbe št. 1/2003 v povezavi s členom 261 PDEU. Splošno sodišče, ki odloča na podlagi navedene pristojnosti, mora preučiti, ali je znesek takih glob ustrezen, in ga po potrebi odpraviti, znižati ali zvišati. ( 24 )

22. Ko mora Sodišče v okviru pritožbe odločati na tem področju, ne more iz razlogov pravičnosti s svojo presojo nadomestiti presoje Splošnega sodišča, katere namen je preveriti, kako je Komisija v vsakem posameznem primeru presodila težo nezakonitih ravnanj. ( 25 ) Splošno sodišče je namreč edino pristojno za ugotavljanje in presojo dejstev, ki so mu predložena, ta presoja pa razen v primeru izkrivljanja navedenih dejstev ni pravno vprašanje, ki bi bilo predmet nadzora Sodišča. ( 26 ) Ker je ta nadzor omejen na očitne napake, ( 27 ) lahko Sodišče ugotovi, da je Splošno sodišče v zvezi s tem napačno uporabilo pravo, in razveljavi izpodbijano sodbo, le če meni, da višina naložene kazni ni le neprimerna, ampak tudi tako pretirana, da ni sorazmerna. ( 28 )

23. Komisija v obravnavani zadevi upravičeno opozarja, da vprašanje, ki se je postavilo pred Splošnim sodiščem, ni bilo toliko povezano s tem, ali je bilo upravičeno naložiti višjo globo za kršitev, ki je trajala manj časa, ( 29 ) kot v bistvu trdita pritožnici, temveč bolj s tem, ali je ta institucija pravilno obrazložila izračun globe, naložene s spornim sklepom, in je v ta namen res upoštevala vse elemente, ki jih je imela ob sprejetju tega sklepa.

24. Menim, da je Splošno sodišče v celoti izvršilo svojo neomejeno pristojnost, saj je opravilo poglobljen nadzor zakonitosti spornega sklepa in ustreznosti zneska globe iz tega sklepa. ( 30 ) Tako je ustrezno preverilo utemeljenost analize, ki jo je opravila Komisija, glede na vse okoliščine ob sprejetju tega sklepa in zlasti ob upoštevanju obsega sodelovanja družbe Timab in drugih po njunem umiku iz poravnave, torej med rednim postopkom. ( 31 ) Sodišče v okviru te pritožbe ne more opraviti nadzora nad to dejansko presojo, če ni dokazano izkrivljanje dejstev.

25. Poleg tega menim, da Splošno sodišče ni napačno uporabilo prava, zlasti ker je pravilno potrdilo pristop Komisije, v skladu s katerim je zaradi umika družbe Timab in drugih iz postopka poravnave zoper njiju ponovno začela redni upravni postopek, kot je določeno v točki 19 obvestila o poravnavi. ( 32 ) Prav zaradi te spremembe procesnega položaja sta lahko pritožnici dobili polni dostop do spisa, ( 33 ) prejeli celovito obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, nanj odgovorili in se udeležili obravnave, ( 34 ) med katero sta lahko v fazi odgovorov prvič uradno zanikali svoje sodelovanje pri kršitvi, ki se očita za obdobje pred letom 1993. Družba Timab in drugi zaradi tega pristopa, pri katerem so se upoštevali elementi, ki se štejejo za nove in so takrat obstajali, torej nikakor nista bili pravno oškodovani.

26. Nazadnje je treba ugotoviti, da pritožnici nista dokazali, kako naj bi bila globa, ki jima je bila naložena, „tako pretirana, da ni sorazmerna“ v smislu navedene sodne prakse. ( 35 )

27. Ker izkrivljanje dejstev ali napačna uporaba prava ni bila dokazana, bi bilo treba ta tretji pritožbeni razlog po mojem mnenju zavreči kot nedopusten ali vsekakor zavrniti kot neutemeljen.

28. Družba Timab in drugi v drugem poddelu prvega dela četrtega pritožbenega razloga trdita, da je Splošno sodišče kršilo svojo neomejeno pristojnost tudi zato, ker ni ovrglo napak, protislovij ( 36 ) ali neskladij, ( 37 ) ki naj bi bila navedena v presoji kršitve, ki jo je opravila Komisija. Očitata mu, da je tako napačno potrdilo skoraj popolno odpravo znižanj globe, ki se odobrijo na podlagi programa prizanesljivosti, ali znižanj, ki jih je mogoče odobriti zunaj tega programa.

29. Najprej naj podobno kot Komisija opozorim, da je Splošno sodišče v dolgih odlomkih sodbe sistematično preverilo elemente, ki jih je Komisija uporabila za izračun zneska globe, naložene s spornim sklepom. ( 38 ) Predvsem je opravilo poglobljen nadzor nad tem, kako je Komisija upoštevala dejavnike, ki omogočajo odobritev ali neodobritev znižanj te globe v korist pritožnic iz naslova prizanesljivosti ( 39 ) in zaradi sodelovanja „zunaj prizanesljivosti“. ( 40 ) Ob upoštevanju obsežnih preudarkov Splošnega sodišča menim, da to v zvezi s tem nikakor ni kršilo obsega svoje neomejene pristojnosti.

30. Zdi se mi, da družba Timab in drugi pod pretvezo domnevno napačne uporabe prava Splošnemu sodišču v resnici očitata, da je v celoti potrdilo analizo dejstev, ki jo je opravila Komisija, in Sodišču predlagata, naj izvede novo dejansko presojo, kar pa v skladu z navedeno sodno prakso ni v njegovi pristojnosti. ( 41 ) Zato menim, da bi bilo treba ugotoviti, da vsi očitki, ki v četrtem pritožbenem razlogu temeljijo na tej podlagi, niso dopustni.

31. Glede vsebinske presoje bom zgolj opozoril, da sta Komisija in Splošno sodišče ( 42 ) štela za upravičeno to, da načelo in stopnja znižanj glob, ki jih je mogoče odobriti zaradi sodelovanja v okviru prizanesljivosti ali „zunaj prizanesljivosti“, nista določena samo glede na trajanje očitane kršitve, temveč sta odvisna od kakovosti sodelovanja in dodane vrednosti informacij, ki so jih predložila zadevna podjetja, Komisija pa bi morala pod dejanskim nadzorom Splošnega sodišča ta doprinos oceniti ob sprejemanju končne odločbe, torej ob končanju rednega postopka v zvezi z družbo Timab in drugimi. Podredno torej menim, da navedeni očitki vsekakor niso utemeljeni.

2. Protislovja v obrazložitvi, na katera se sklicujeta pritožnici

32. Družba Timab in drugi v pritožbi in repliki trdita, da je Splošno sodišče pri izvrševanju neomejene pristojnosti v obrazložitvi sodbe zakrivilo več notranjih protislovij. ( 43 ) Vendar se po mojem mnenju nobeno od teh ni izkazalo za resnično.

33. Na prvem mestu pritožnici Splošnemu sodišču očitata to, da je menilo, da je njun umik iz postopka poravnave privedel do položaja tabula rasa, ki prekinja vezi s preteklostjo, obenem pa kljub temu ugotovilo, da sta v odgovoru na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah spremenili stališče, ki sta ga zavzeli med rednim postopkom. ( 44 ) Menita, da Splošno sodišče ob kršitvi njunih temeljnih pravic ( 45 ) ne bi smelo sprejeti trditve Komisije, da se je v fazi navedenega odgovora pojavil „nov element“ in da upravičuje preizkus zneska globe.

34. Vendar naj podobno kot Komisija poudarim, da se družba Timab in drugi sklicujeta na domnevno protislovje med dvema sklopoma točk izpodbijane sodbe, čeprav zadnjenavedene zadevajo različni pravni vprašanji, saj se ene nanašajo na postopek poravnave, druge pa na morebitne nagrade iz naslova prizanesljivosti. ( 46 ) Pravila o poravnavi in pravila, povezana s prizanesljivostjo, namreč niso enaka, saj imajo, kot je spomnilo Splošno sodišče, zelo različne cilje. ( 47 ) Poleg tega sta v izpodbijani sodbi upravičeno ločena potek postopka poravnave, ki v obravnavani zadevi ni bil dokončan, in potek rednega upravnega postopka, ki je privedel do spornega sklepa. Ta prvi očitek torej ni utemeljen.

35. Na drugem mestu družba Timab in drugi trdita, da je točka 96 izpodbijane sodbe, v kateri je Splošno sodišče po mojem mnenju popolnoma upravičeno menilo, da „Komisija ni [bila] vezana na razpon, sporočen med pogovori [, ki so potekali] v okviru postopka poravnave“, v nasprotju s točko 91 te sodbe, v kateri je Splošno sodišče po trditvah pritožnic navedlo preprosto „prilagoditev metode izračuna globe“ na podlagi tega istega razpona.

36. Primarno menim, da ta očitek ni dopusten, ker ne izpolnjuje zahtev za pritožbo, kot izhajajo zlasti iz člena 168(1)(d) Poslovnika Sodišča in sodne prakse na tem področju. ( 48 ) Družba Timab in drugi namreč navajata le navedene odlomke izpodbijane sodbe, ne da bi predstavili kakršno koli pravno trditev v utemeljitev domnevnega protislovja v obrazložitvi.

37. Podredno, kar zadeva morebitno vsebinsko presojo navedenega očitka, se strinjam z analizo Komisije, da sta pritožnici izkrivljeno predstavili navedbe Splošnega sodišča, saj sta izraz „prilagoditev metode izračuna globe“ iz točke 91 izpodbijane sodbe neupravičeno vzeli iz konteksta. Iz celovitega branja te točke in točk okoli nje je namreč razvidno, da je Splošno sodišče ugotovilo, da je Komisija upoštevala spremembo stališča pritožnic v zvezi s trajanjem njunega sodelovanja pri kršitvi in zato opravila „ponovno preučitev“ zneska globe, določenega na podlagi pravil iz Obvestila o ugodni obravnavi in smernic iz leta 2006, vendar je uporabila enako metodologijo kot za razpon glob, sporočen družbi Timab in drugim.

38. Nazadnje, pritožnici sta v repliki prvič navedli nadaljnje domnevno protislovje v obrazložitvi, ki sta ga vključili v tretji pritožbeni razlog njune pritožbe, ne da bi sploh pojasnili, na katere odlomke izpodbijane sodbe se sklicujeta, ( 49 ) v nasprotju z zahtevami člena 169(2) Poslovnika Sodišča. ( 50 ) Ta trditev očitno ni dopustna, saj je nova ( 51 ) in ni popolna, prav tako pa ni pravno podkrepljena.

39. Vse zgoraj preučene očitke, ki so vključeni v tretji pritožbeni razlog in drugi poddel prvega dela četrtega pritožbenega razloga, je treba torej zavrniti.

B – Domnevna kršitev načel legitimnih pričakovanj in enakega obravnavanja (prvi poddel prvega dela četrtega pritožbenega razloga)

40. Pritožnici na začetku četrtega pritožbenega razloga trdita, da je Splošno sodišče „s tem, da je potrdilo skoraj popolno odpravo znižanj za sodelovanje, česar [sami] v takem obsegu ne bi mogli razumno predvideti“, kršilo načelo varstva legitimnih pričakovanj in načelo enakega obravnavanja. V zvezi s tem bi že v tej fazi rad navedel, da udeleženci kartela, ki se odločijo umakniti iz postopka poravnave, po mojem mnenju tako izgubijo ugodnost v zvezi s pozitivnimi učinki, ki jih je mogoče odobriti strankam, ki v postopku ostanejo do konca, iz česar izhaja, da sklicevanje na ti načeli po mojem mnenju ni upoštevno. ( 52 )

1. Načelo varstva legitimnih pričakovanj

41. Družba Timab in drugi navajata kršitev načela legitimnih pričakovanj pri določitvi globe, ki jima je bila naložena, ker v nasprotju z navedbami Splošnega sodišča naj ne bi mogli „razumno predvideti“, ( 53 ) da bodo z njunim umikom iz postopka poravnave znižanja zaradi sodelovanja prešla z 52 % v okviru postopka poravnave na 5 % v spornem sklepu. Menita, da je Komisija naredila „preobrat“, ki je imel „paradoksalni“ učinek, saj se je znesek globe znatno povečal, čeprav je bilo trajanje kršitve hkrati bistveno zmanjšano.

42. Pritožnici trdita, da taka odločitev ni bila upravičena, saj, prvič, bi bilo treba v rednem postopku in postopku poravnave uporabiti enak dokazni standard ( 54 ) in enako „splošno metodologijo“ ( 55 ) izračuna globe, drugič, v spis po njunem umiku iz poravnave ni bil dodan noben nov element, in nazadnje, učinki drugih mehanizmov, kot je postopek prizanesljivosti, bi se morali ohraniti ne glede na ta umik. Menita, da se v teh okoliščinah nista mogli odločati „[ob celotnem poznavanju zadeve]“, ( 56 ) ali se bosta poravnali ali ne.

43. Komisija trdi, da so trditve družbe Timab in drugih brezpredmetne. Odgovarja jima, da novi znesek globe, ki je bil sprejet v spornem sklepu, ni posledica tega, da sta se pritožnici odločili umakniti iz poravnave, temveč je zgolj posledica obrambe, ki sta jo razvili v odgovoru na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v katerem sta odtlej zanikali sodelovanje v kartelu pred letom 1993. Komisija dodaja, da bi lahko družba Timab in drugi predvideli, da bo ta globa ponovno ocenjena, ker je naloženi znesek izhajal iz stroge uporabe pravil za izračun, ki so bila upoštevna glede na elemente, ki so obstajali ob sprejetju navedenega sklepa. Trdi, da če sta zadevni osebi napačno ocenili posledice njunih stališč, lahko za napako krivita le sebe in je ne moreta pripisati nikakršnemu pomanjkanju informacij.

44. Zadevnega očitka družbe Timab in drugih po mojem mnenju ni mogoče sprejeti, ker se mi zdi vsaj neutemeljen, če ne nedopusten, razlogi za to pa so navedeni v nadaljevanju.

45. Komisija upravičeno poudarja, da pritožnici Splošnemu sodišču ne moreta veljavno očitati, da ni preverilo, ali sta se lahko iz postopka poravnave umaknili „ob celotnem poznavanju zadeve“, saj je iz izpodbijane sodbe razvidno, da je to sodišče to dejansko preverilo. ( 57 ) Ker je Splošno sodišče opravilo poglobljen nadzor nad spoštovanjem načela varstva legitimnih pričakovanj v obravnavani zadevi, ( 58 ) se Sodišče s tem očitkom v resnici poziva, naj ponovno preuči dejansko presojo, ki jo je opravilo to sodišče in v kateri ni bila dokazana napačna uporaba prava ali izkrivljanje, da se doseže sprememba sporne globe, za kar pa Sodišče v okviru pritožbe ni pristojno. ( 59 ) Zato bi bilo treba po mojem mnenju ugotoviti, da ta trditev ni dopustna.

46. Zaradi izčrpnosti naj glede vsebinske presoje spomnim, da je načelo varstva legitimnih pričakovanj v skladu z ustaljeno sodno prakso eno od temeljnih načel Unije in da se nanj lahko sklicuje vsak gospodarski subjekt, ki mu je pristojni organ vzbudil utemeljena pričakovanja s tem, da mu je dal natančna, brezpogojna in skladna zagotovila. ( 60 )

47. Vendar je Sodišče na področju kartelov, ki so v nasprotju s pravom Unije, že menilo, da Komisija v fazi postopka, ki poteka pred sprejetjem končne odločbe, ne more dati natančnega zagotovila v zvezi z upravičenjem do kakršnega koli znižanja globe ali imunitete pred njo in da udeleženci takega kartela v zvezi s tem torej ne morejo imeti legitimnih pričakovanj. ( 61 ) Gospodarski subjekt s sklicevanjem na tako pričakovanje namreč ne more zahtevati določene višine globe, ki jo je treba izračunati v trenutku, ko se zadevna oseba odloči, da izvrši svojo namero o sodelovanju s Komisijo, ( 62 ) ob upoštevanju vseh dejanskih in pravnih okoliščin obravnavane zadeve v tem trenutku. ( 63 )

48. Družba Timab in drugi se v obravnavani zadevi nista mogli sklicevati na nikakršna „legitimna pričakovanja“ pri ohranitvi ocen, ki jima jih je v postopku poravnave sporočila Komisija, v obliki „razpona verjetnih glob“, ki so bile določene glede na „že upoštevane elemente“, ( 64 ) in sicer za takrat upoštevano obdobje sodelovanja pri kršitvi od 1978 do 2004. ( 65 )

49. Tudi če bi pritožnici poravnavo dokončali, bi bil lahko navedeni razpon v končni odločbi prilagojen zaradi upoštevanja elementov, s katerimi se je Komisija seznanila po svojih ocenah, saj je ta razpon zgolj okviren in ni zavezujoč, kot po mojem mnenju jasno izhaja iz določb, ki se uporabljajo na tem področju. ( 66 ) Ta neobstoj „utemeljenih pričakovanj“ je še toliko pomembnejši, ker sta zadevni osebi po umiku iz postopka poravnave v rednem postopku prvič uveljavljali elemente za skrajšanje trajanja njunega sodelovanja pri očitani kršitvi, to pa so nove okoliščine, zaradi katerih je ta institucija ponovno pregledala vso prvotno analizo. ( 67 )

50. Poleg tega podobno kot Komisija ugotavljam, da sta pritožnici ob umiku iz poravnave razpolagali z vsemi elementi, na podlagi katerih bi lahko predvideli, da bo zanikanje njune udeležbe v kartelu pred letom 1993 nujno vplivalo na znižanja, ki bi jima lahko bila odobrena iz naslova „prizanesljivosti“ in „zunaj prizanesljivosti“, ( 68 ) saj sta vedeli, da se je njuno sodelovanje, ki ga je mogoče nadgraditi, nanašalo predvsem na to obdobje. ( 69 ) Splošnemu sodišču torej nikakor ne moreta očitati, da je kršilo načelo varstva legitimnih pričakovanj.

51. Nazadnje, naj poudarim, da če bi Sodišče sprejelo trditev, ki jo zagovarjata družba Timab in drugi, bi bila posledica tega v praksi to, da bi se podjetja, zoper katera poteka postopek, najprej odločila za postopek poravnave, v katerem se predpostavlja predvsem priznanje njihove odgovornosti pri kršitvi, ( 70 ) zgolj zato, da bi pridobila informacije o tem, kar se jim očita, in zagotovitev zgornje meje globe na podlagi navedenega razpona, nato pa bi se umaknila, da bi lahko v rednem postopku imela popoln dostop do dokazov Komisije in pravico do zaslišanja, na katerem bi lahko zanikala kršitev, ( 71 ) pri čemer niti v novih okoliščinah ne bi tvegala višje globe.

52. Pritožnici tako želita kopičiti ugodnosti, ki jih ponujata obe vrsti postopkov, ne da bi v zameno prevzeli obveznosti, tako ravnanje pa se mi zdi v nasprotju s cilji Uredbe št. 773/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 622/2008, predvsem kar zadeva poenostavitev in učinkovitost pregona. ( 72 ) Kadar se nekatera podjetja, ki so bila udeležena v kartelu, v nasprotju z drugimi udeleženci odločijo, da ne bodo dokončala postopka poravnave, je namreč naloga Komisije kompleksnejša, saj mora v takem mešanem primeru vzporedno voditi dva postopka in izdati dva različna sklepa za eno in isto kršitev. ( 73 )

2. Načelo enakega obravnavanja

53. Družba Timab in drugi v pritožbi trdita, da je Splošno sodišče kršilo načelo enakega obravnavanja, pri čemer navajata le, da „ker se iz postopka poravnave nista mogli umakniti ‚ob celotnem poznavanju zadeve‘ in sta se soočili z rezultatom, ki je bil vsaj ‚paradoksalen‘, je bila njuna obravnava manj ugodna v primerjavi z drugimi strankami, ki so lahko predvidele znesek globe, ki jim bo naložena, in so se strinjale, da vložijo vlogo za poravnavo“.

54. Komisija nasprotno trdi, da iz navedb v spornem sklepu izhaja, da med pritožnicama in drugimi udeleženci v kartelu ni bilo diskriminacije, ker so se za določitev vseh glob uporabili enaki parametri, edina razlika pa je 10‑odstotno znižanje za podjetja, ki so se poravnala. ( 74 )

55. Naj opozorim, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je načelo enakega obravnavanja splošno načelo prava Unije, ki je določeno v členih 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, njegovo spoštovanje pa Sodišče in Splošno sodišče zagotavljata med drugim tudi na področju glob za kršitve konkurenčnega prava. ( 75 ) To načelo zahteva, da se primerljivi položaji ne obravnavajo različno in da se različni položaji ne obravnavajo enako, razen če je tako obravnavanje objektivno utemeljeno. ( 76 )

56. Pritožnici pa v utemeljitev očitka, ki se nanaša na kršitev navedenega načela, nikakor nista dokazali, da so zgoraj navedeni pogoji za uporabo v obravnavani zadevi izpolnjeni. Predvsem pred Sodiščem nista dokazali ne tega, da sta v primerljivem položaju z drugimi udeleženci kartela, ki so se odločili za dokončanje postopka poravnave, ne tega, da sta bili obravnavani manj ugodno od zadnjenavedenih ( 77 ) in da ta domnevna diskriminacija ni bila upravičena z objektivnimi razlogi. To trditev bi bilo zato treba v skladu z navedeno sodno prakso Sodišča ( 78 ) po mojem mnenju šteti za nedopustno.

57. Podredno naj glede vsebinske presoje poudarim, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi pojasnilo, da se tudi v mešanih primerih, kakršen je v obravnavani zadevi, v katerih sta bila po dveh različnih postopkih – postopek poravnave in redni postopek – sprejeta dva sklepa z različnimi naslovniki, uporablja načelo enakega obravnavanja, ker gre za udeležence v enem in istem kartelu. Iz tega je pravilno sklepalo, da se smernice iz leta 2006 v celoti uporabljajo v teh okoliščinah ter da je treba uporabiti enaka merila in metode za izračun globe brez razlikovanja med udeleženci v kartelu, ( 79 ) razen kar zadeva posebna pravila v zvezi s postopkom poravnave, kot je pravica do 10‑odstotnega znižanja za stranke, ki so se poravnale. ( 80 ) Splošno sodišče je v skladu s temi predpisi ustrezno opravilo nadzor nad dejstvom, da je Komisija v spornem sklepu res spoštovala navedeno načelo, in to z več vidikov v skladu s predlogi družbe Timab in drugih, ki sta jih podali pred tem sodiščem. ( 81 )

58. Če povzamem, po mojem mnenju je treba ugotoviti, da očitki iz prvega poddela prvega dela četrtega pritožbenega razloga niso dopustni ali vsekakor niso utemeljeni.

C – Domnevno napačna uporaba prava pri uporabi pravil o postopku poravnave (drugi del četrtega pritožbenega razloga)

59. Na prvem mestu družba Timab in drugi trdita, da je Splošno sodišče zaradi napačne uporabe prava ugotovilo, da ju je Komisija obvestila o posledicah njunega umika iz postopka poravnave. Po njunem mnenju je Splošno sodišče v točki 125 izpodbijane sodbe ( 82 ) pravno nepravilno predstavilo vsebino izmenjav iz obravnave 24. februarja 2010, na kateri je Komisija navedla, da bo pri izračunu globe upoštevala stališče družbe Timab in drugih, da sta se kartelu pridružili šele leta 1993. Pritožnici trdita, da Komisija v nasprotju s tem, kar bi bilo mogoče razumeti iz splošnega izraza „sodelovanje“, ( 83 ) ki se uporablja v tem delu sodbe, med rednim postopkom ni nikoli izrecno navedla odprave 35‑odstotnega znižanja za sodelovanje „zunaj prizanesljivosti“ in da se bo pojem „prizanesljivost“, naveden na tej obravnavi, nanašal zgolj na 17‑odstotno znižanje, ki je bilo načrtovano med postopkom poravnave. ( 84 )

60. Komisija meni, da je ta prvi očitek brezpredmeten. Po mojem mnenju upravičeno navaja, da se v njem neutemeljeno mešajo, prvič, učinki umika iz poravnave, za katerega sta se odločili družba Timab in drugi, in drugič, možne posledice spremembe stališča v zvezi s trajanjem njunega sodelovanja pri kršitvi, ki sta ga zadevni osebi zavzeli v odgovoru z dne 2. februarja 2010 po obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Zdi pa se mi, da je v odlomku izpodbijane sodbe, na katerega se sklicujeta pritožnici, navedeno zgolj opozorilo, ki jima ga je Komisija na obravnavi 24. februarja 2010 podala zaradi navedene spremembe stališča, in ne zaradi njunega umika iz postopka poravnave, kot trdita zadnjenavedeni. ( 85 ) Zato je treba ugotoviti, da ta očitek, ki temelji na napačni premisi, ni utemeljen.

61. Na drugem mestu pritožnici trdita, da bi morala Komisija že v fazi poravnave razkriti elemente, ki jih je štela za „nove“, in sicer nezmožnost dokazati enotno in trajajočo kršitev od leta 1978. Trdita, da je Splošno sodišče kršilo svojo neomejeno pristojnost, ker ni ugotovilo napak, ki jih je po njunem mnenju Komisija storila pri presoji kršitve v fazi postopka poravnave, in ker je tako potrdilo skoraj popolno odpravo znižanj globe.

62. Kot ugovarja Komisija, gre v tem primeru zgolj za ponovitev očitka, ki je bil naveden že v okviru tretjega pritožbenega razloga. Zato ga je treba zavrniti iz enakih razlogov, ( 86 ) saj želita pritožnici pod pretvezo trditev v zvezi z napačno uporabo prava Splošnega sodišča v resnici izpodbijati dejansko presojo, ki jo je opravila Komisija in nato to sodišče, ta presoja pa ni predmet nadzora Sodišča. ( 87 ) Ta očitek zato ni dopusten.

63. Ker v elementih izpodbijane sodbe, na katere se nanaša drugi del četrtega pritožbenega razloga, ni napačne uporabe prava, navedenemu pritožbenemu razlogu na podlagi tega po mojem mnenju ni mogoče ugoditi.

64. Zato menim, da je treba vse očitke iz tretjega in četrtega pritožbenega razloga razglasiti za delno nedopustne in jih vsaj delno, če ne v celoti, zavrniti kot neutemeljene.

V – Predlog

65. Ob upoštevanju navedenega in brez poseganja v vprašanje utemeljenosti drugih pritožbenih razlogov Sodišču predlagam, naj tretji pritožbeni razlog zavrže kot nedopusten ali ga podredno zavrne kot neutemeljen, četrti pritožbeni razlog pa naj zavrže kot delno nedopusten in zavrne kot delno neutemeljen ali pa naj ga podredno zavrne kot v celoti neutemeljen. Odločitev o stroških se pridrži.

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) EU:T:2015:296.

( 3 ) Sklep z dne 20. julija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 EGP (zadeva COMP/38.886 – Fosfati za krmo).

( 4 ) Uredba Komisije z dne 30. junija 2008 o spremembi Uredbe (ES) št. 773/2004 glede vodenja postopkov poravnave v kartelnih zadevah (UL 2008, L 171, str. 3). Uredba Komisije št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 je povezana z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe ES [zdaj člena 101 PDEU in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81), pri čemer je treba pojasniti, da obravnavano zadevo ureja pravo, ki se je začelo uporabljati po začetku veljavnosti Lizbonske pogodbe, to je 1. decembra 2009, saj je bil sporni sklep sprejet po tem datumu.

( 5 ) Oznaka, ki se uporablja v točki 72 izpodbijane sodbe.

( 6 ) Glej točke od 58 do 74 izpodbijane sodbe.

( 7 ) Glej točke od 1 do 28 izpodbijane sodbe. V spornem sklepu (točka 5 in naslednje) je še podrobneje opisano navedeno dejansko stanje in zlasti elementi kršitve, ki se očitajo družbi Timab in drugim.

( 8 ) V skladu s spornim sklepom (predvsem str. 6, točka 3, in str. 107, člen 1) se je ugotovljena kršitev nanašala na delitev velikega dela evropskega trga FK z dodelitvijo prodajnih kvot in strank udeležencem kartela ter na usklajevanje cen in prodajnih pogojev.

( 9 ) Uredba Sveta z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 [Pogodbe ES] in 82 Pogodbe [ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).

( 10 ) V skladu s členom 10a(2) Uredbe št. 773/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 622/2008. Glej tudi točko 16 Obvestila Komisije o vodenju postopkov poravnave za sprejetje odločb v skladu s členoma 7 in 23 Uredbe št. 1/2003 v kartelnih zadevah (UL 2008, C 167, str. 1, v nadaljevanju: obvestilo o poravnavi), pri čemer se ta člena nanašata na „[u]gotavljanje in odpravo kršitev“ in „[g]lobe“.

( 11 ) Glej točko 79 izpodbijane sodbe.

( 12 ) V točkah od 20 do 22 in od 31 do 33 obvestila o poravnavi je navedeno, da lahko Komisija stranko za sodelovanje pri hitri obravnavi zadeve zaradi končanja postopka poravnave nagradi tako, da znesek globe, ki ji grozi, zniža za 10 %.

( 13 ) Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL 2006, C 210, str. 2, v nadaljevanju: smernice iz leta 2006). Glej točke 10, 11 in 29 navedenih smernic.

( 14 ) Glej točke od 20 do 27 Obvestila Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 155, v nadaljevanju: Obvestilo o ugodni obravnavi).

( 15 ) Sklep Komisije C(2010) 5004 final v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.886 – Fosfati za krmo), ki se nanaša na skupino Kemira (Yara Phosphates Oy, Yara Suomi Oy in Kemira Oy), družbo Tessenderlo Chemie, skupino Ercros (Ercros SA in Ercros Industriel SA), skupino FMC (FMC Foret SA, FMC Netherlands BV in FMC Corporation) in družbo Quimitécnica.com‑Comércia e Indústria Química in njeno matično družbo José de Mello SGPS.

( 16 ) Glej str. 83, točka 303, str. 96, točka 340, in str. 102, točka 359, spornega sklepa ter točko 80 izpodbijane sodbe.

( 17 ) Glej točke 29, 41, 44 in naslednje ter točko 214 in naslednje izpodbijane sodbe.

( 18 ) Glej zlasti točke od 45 do 57 izpodbijane sodbe.

( 19 ) V skladu s točko 43 izpodbijane sodbe se „[p]rva skupina tožbenih razlogov […] nanaša na postopek poravnave, predvsem na dejstvo, da sta se tožeči stranki iz tega postopka umaknili [glej točko 44 in naslednje izpodbijane sodbe]; druga skupina tožbenih razlogov se nanaša na nekatere prakse, ki sestavljajo zadevni kartel, in sicer na mehanizem izravnave in prodajne pogoje [točka 128 in naslednje]; in nazadnje tretja skupina tožbenih razlogov se nanaša na več vidikov izračuna zneska globe [točka 142 in naslednje]“. Prva skupina teh tožbenih razlogov je najbolj upoštevna glede na ciljno usmerjeni predmet teh sklepnih predlogov.

( 20 ) Poleg celovite predstavitve Splošnega sodišča v izpodbijani sodbi (točke od 58 do 74) je navedeni postopek predstavljen v številnih pravnoteoretičnih virih, med drugim v tistih, ki jih navajata Hauviller, M., in Perret, G., „La procédure de transaction en droit de la concurrence: Bilan de la pratique décisionnelle de la Commission européenne (mai 2010‑mai 2015)“, Concurrences, 2015, št. 3, str. 241. Glej zlasti tabelo iz Ledoux, V., in Roda, J.‑C., „Adoption par la Commission européenne d’une procédure de ‚transaction‘ en matière d’ententes“, Contrats Concurrence Consommation, 2008, št. 8‑9, študija 10, in shematski pregled iz Petit, N., „Aperçu de la procédure communautaire de transaction“, Concurrences, 2009, št. 1, str. 233. V teh sklepnih predlogih zato ne bom predstavil podrobnih stališč o tem postopku.

( 21 ) V zvezi s tem se pritožnici izrecno sklicujeta na točki 78 in 90 izpodbijane sodbe.

( 22 ) Pritožnici v zvezi s tem navajata točko 318 spornega sklepa.

( 23 ) Nov element iz točke 90 izpodbijane sodbe se po mnenju Komisije ne nanaša na novo analizo položaja, ki naj bi jo ta institucija opravila na lastno pobudo, temveč na drugačna pojasnila, ki sta jih družba Timab in drugi prvič navedli v odgovor na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki je namenjeno prav temu, da lahko podjetja predstavijo svoje stališče, zato da se zagotovi spoštovanje kontradiktornosti v rednem postopku (v zvezi z zadnjim vidikom glej sklepne predloge generalnega pravobranilca N. Jääskinena v zadevi Galp Energía España in drugi/Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2015:482, točka 50 in navedena sodna praksa).

( 24 ) Glej izpodbijano sodbo (točka 215 in navedena sodna praksa) in sodbo z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija (C‑603/13 P, EU:C:2016:38, točka 75 in navedena sodna praksa).

( 25 ) Zlasti sodba z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija (C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točki 244 in 245).

( 26 ) Zlasti sodba z dne 16. junija 2016, SKW Stahl-Metallurgie in SKW Stahl-Metallurgie Holding/Komisija (C‑154/14 P, EU:C:2016:445, točka 33).

( 27 ) Generalna pravobranilka J. Kokott je v sklepnih predlogih v zadevi Pilkington Group in drugi/Komisija (C‑101/15 P, EU:C:2016:258, točka 112 in navedena sodna praksa) poudarila, da se domneva, da „je prišlo do takih napak, […] prvič, če Splošno sodišče ne upošteva obsega svojih pristojnosti na podlagi člena 261 PDEU, drugič, če se ni izčrpno ukvarjalo z vsemi upoštevnimi vidiki, in tretjič, če ni uporabilo ustreznih pravnih meril, tudi glede na načeli enakega obravnavanja in sorazmernosti“.

( 28 ) Zlasti sodbi z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija (C‑247/11 P in C‑253/11 P, EU:C:2014:257, točka 177), in z dne 10. julija 2014, Telefónica in Telefónica de España/Komisija (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, točka 205 in navedena sodna praksa).

( 29 ) Splošno sodišče je kljub temu odgovorilo na vse trditve, ki sta jih pred njim v tem smislu navedli družba Timab in drugi (glej točko 75 in naslednje izpodbijane sodbe o očitkih, povezanih z „zvišanjem zneska globe glede na sporočen razpon“), in sicer ob upoštevanju načela učinkovitega izvajanja sodne oblasti (glej v tem smislu Barennes, M., „L’arrêt du Tribunal Timab c/Commission ou comment une transaction en matière de cartels aurait mieux valu qu’un bon procès …“, Revue Lamy de la Concurrence, 2015, št. 45, str. 58).

( 30 ) Glej točke od 43 do 220 izpodbijane sodbe.

( 31 ) Glej zlasti točke od 90 do 107 izpodbijane sodbe.

( 32 ) Glej točki 76 in 104 izpodbijane sodbe. Naj spomnim, da je v točki 19 obvestila o poravnavi navedeno, da „[č]e zadevne stranke ne predložijo vloge za poravnavo, bo postopek za sprejetje končne odločbe Komisije potekal v skladu s splošnimi določbami, zlasti člena 10(2), člena 12(1) in člena 15(1) Uredbe [št. 773/2004], in ne v skladu z določbami, ki urejajo postopek poravnave“. Sodišča Unije sicer niso vezana na okvirna pravila, ki jih je v tem obvestilu in v smernicah iz leta 2006 določila Komisija, vendar jih lahko ta pravila vodijo pri izvrševanju njihove neomejene pristojnosti (sodba z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, točka 90).

( 33 ) V zvezi z dejstvom, da je dostop do spisa med postopkom poravnave omejen, glej zlasti Bernardeau, L., in Christienne, J.‑P., Les amendes en droit de la concurrence, Pratique décisionnelle et contrôle juridictionnel du droit de l’Union, Larcier, Bruselj, 2013, točka I.716.

( 34 ) Za primerjalno tabelo poteka postopka poravnave in poteka rednega upravnega postopka glej Barbier de la Serre, E., „Le dispositif communautaire en matière de transactions“, Revue Lamy de la Concurrence, 2008, št. 17, str. 95.

( 35 ) Glej točko 22 teh sklepnih predlogov.

( 36 ) Po mnenju pritožnic bi moralo Splošno sodišče ugotoviti protislovje med dupliko, ki jo je Komisija predložila temu sodišču, v kateri naj bi bilo navedeno, da bo sodelovanje družbe Timab in drugih nagrajeno s 35‑odstotnim znižanjem zaradi sodelovanja „zunaj prizanesljivosti“ za obdobje 1978–2004, ter točkama 94 in 95 izpodbijane sodbe, v katerih se upošteva le obdobje 1978–1992.

( 37 ) Neskladno naj bi bilo predvsem to, da je bilo znižanje iz naslova prizanesljivosti na koncu zmanjšano na 5 % za obdobje 1993–2004, medtem ko je bilo sprva določeno na 17 % za obdobje 1978–2004.

( 38 ) Glej točke od 142 do 220 izpodbijane sodbe.

( 39 ) Glej zlasti točke od 170 do 195 izpodbijane sodbe.

( 40 ) Kar zadeva olajševalne okoliščine, ki bi lahko privedle do znižanja in so določene v točki 29 smernic iz leta 2006, glej predvsem točke 95, 188 in 189 izpodbijane sodbe.

( 41 ) Glej točko 22 teh sklepnih predlogov.

( 42 ) Glej točke od 90 do 95 izpodbijane sodbe.

( 43 ) In sicer protislovja, ki zadevajo obrazložitev izpodbijane sodbe, v nasprotju z navedenimi protislovji, ki po mnenju pritožnic izhajajo iz tega, da je Splošno sodišče potrdilo neskladja, na podlagi katerih bi bilo mogoče ovreči razlogovanje Komisije v spornem sklepu (glej točko 28 in naslednje teh sklepnih predlogov).

( 44 ) Družba Timab in drugi se v zvezi s tem sklicujeta predvsem na točki 104 in 105 izpodbijane sodbe v nasprotju s točkami 90, 96, 122 in 179 te sodbe. Menita, da če bi položaj tabula rasa obstajal, bi se morale z njim retroaktivno izbrisati njune morebitne navedbe med poravnavo, ki torej ne bi mogle pomeniti predhodnega stališča.

( 45 ) Pritožnici trdita, da so protislovja, ki jih navajata, ogrozila njuno pravico do prostega pogovora s Komisijo v postopku poravnave in do njunega prav tako prostega umika iz teh pogovorov, ogrozila pa so tudi njuno pravico do obrambe v rednem postopku, ne da bi bili vezani na tako imenovano „stališče“, ki sta ga sprejeli pred tem.

( 46 ) Družba Timab in drugi v pritožbi tako po mojem mnenju napačno primerjata točki 104 in 105 s točko 122 te sodbe, saj se prvi dve točki nanašata na elemente, sporočene med postopkom poravnave – zlasti razpon verjetnih glob – medtem ko je v tretji od teh točk naveden vpliv, ki ga je na prizanesljivost imelo dejstvo, da se del obdobja kršitve zaradi navedb pritožnic ni več upošteval.

( 47 ) Splošno sodišče je v točki 65 izpodbijane sodbe poudarilo, da „medtem ko je cilj politike prizanesljivosti razkrivanje kartelov in olajšanje opravljanja nalog Komisije v zvezi s tem, pa politika poravnav služi bolj učinkovitosti postopka na področju kartelov [zaradi] poenostavljene[ga] postopk[a]“, ki je opisan v točki 60 in naslednjih te sodbe. Glej tudi točko 1 obvestila o poravnavi.

( 48 ) Iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da je treba v pritožbi jasno navesti izpodbijane dele sodbe, katere razveljavitev se predlaga, in pravne trditve, ki posebej utemeljujejo ta predlog, sicer pritožba oziroma zadevni razlog nista dopustna (glej zlasti sodbo z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, točka 43 in navedena sodna praksa).

( 49 ) Družba Timab in drugi v navedeni repliki na kratko trdita, da „Splošno sodišče ne bi smelo, prvič, potrditi, da se v skladu z obvestilom o poravnavi ‚Komisija ne pogaja o vprašanju obstoja kršitve‘, in drugič, neuradnim pogovorom pripisati vrednosti pogajanj, v katerih se tožeči stranki domnevno strinjata o tem, da sta pri kršitvi sodelovali pred letom 1993“.

( 50 ) V tej določbi je izrecno predpisano, da se „[v] okviru navajanih pravnih razlogov in trditev […] natančno opredelijo izpodbijani deli obrazložitve odločbe Splošnega sodišča“. Glej tudi sodbo z dne 10. julija 2014, Telefónica in Telefónica de España/Komisija (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, točke 29, 30 in 78 ter navedena sodna praksa).

( 51 ) V sodbi z dne 22. junija 2016, DK Recycling und Roheisen/Komisija (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, točka 62 in naslednje), je navedeno, da v skladu s Poslovnikom Sodišča „navajanje novih razlogov med postopkom ni dovoljeno, razen če ti izhajajo iz pravnih in dejanskih okoliščin, ki so se pojavile med postopkom“. Pogoji za uporabo te izjeme pa v obravnavani zadevi niso izpolnjeni.

( 52 ) Menim namreč, da stranke, ki se podredijo posebni ureditvi, kot je poravnava, prvič, ne morejo trditi, da so imele legitimna pričakovanja v morebitne učinke pravne ureditve, ki so se ji izognile, in drugič, ne morejo pričakovati popolnoma enakega obravnavanja kot stranke, ki so ostale pri tej ureditvi.

( 53 ) Pritožnici ta izraz povzemata iz uvodne izjave 2 Uredbe št. 622/2008 o spremembi Uredbe št. 773/2004, ki določa, da bodo „[s]tranke postopka […] morda pripravljene priznati sodelovanje v kartelu […], če lahko razumno predvidijo ugotovitve Komisije glede svojega sodelovanja v kršitvi in višine morebitnih glob ter z navedenimi ugotovitvami soglašajo“ (moj poudarek).

( 54 ) Družba Timab in drugi s sklicevanjem na točko 318 spornega sklepa trdita, da je Komisija prav zato, ker ni uporabila enakega dokaznega standarda pred in po njunem umiku iz postopka poravnave, na koncu priznala, da ne more šteti, da sta pri enotni in trajajoči kršitvi sodelovali od leta 1978.

( 55 ) Pritožnici ta izraz povzemata iz točke 37 smernic iz leta 2006, da bi ponovno grajali točko 91 izpodbijane sodbe, v kateri je Splošno sodišče navedlo „prilagoditev metode izračuna globe“, ki jo je opravila Komisija. Vendar naj takoj poudarim, da Splošno sodišče nikakor ni zanikalo tega, da se smernice iz leta 2006 uporabljajo v obeh vrstah postopkov, kot je potrjeno zlasti v točkah 74 in 82 navedene sodbe.

( 56 ) Pritožnici se tukaj sklicujeta na točko 16 obvestila o poravnavi, ki določa, da „[bodo lahko stranke] [n]a podlagi takega zgodnjega razkritja v okviru pogovorov o poravnavi […] obveščene o bistvenih, že upoštevanih elementih, kot so […] teža in trajanje domnevnega kartela, […] ocena razpona verjetnih glob […]. Tako bodo lahko stranke dejansko izrazile svoja mnenja o morebitnih očitkih proti njim in [se odločale, ob celotnem poznavanju zadeve,] ali bodo poravnavo sklenile ali ne“ (moj poudarek).

( 57 ) V zvezi s tem se Komisija sklicuje na točko 122 izpodbijane sodbe, v kateri je Splošno sodišče menilo, da „se predvideva ponovna preučitev nagrade iz naslova prizanesljivosti, kadar se izjava v okviru prošnje za prizanesljivost deloma nanaša na obdobje, ki se ni upoštevalo. Ker je bilo na podlagi izjave tožečih strank mogoče podaljšati trajanje njunega sodelovanja, je tudi prvotno predvideno znižanje ‚zunaj prizanesljivosti‘ postalo nepomembno“ (moj poudarek).

( 58 ) Glej točki 52 in 57 ter točki 123 in 124 izpodbijane sodbe.

( 59 ) Zlasti sodbi z dne 30. maja 2013, Quinn Barlo in drugi/Komisija (C‑70/12 P, neobjavljena, EU:C:2013:351, točka 26), in z dne 19. decembra 2013, Koninklijke Wegenbouw Stevin/Komisija (C‑586/12 P, neobjavljena, EU:C:2013:863, točka 26).

( 60 ) Zlasti sodbi z dne 24. oktobra 2013, Kone in drugi/Komisija (C‑510/11 P, neobjavljena, EU:C:2013:696, točka 76), in z dne 14. junija 2016, Marchiani/Parlament (C‑566/14 P, EU:C:2016:437, točka 77), ter sodna praksa Splošnega sodišča, navedena v točki 123 izpodbijane sodbe.

( 61 ) Zlasti sodba z dne 24. oktobra 2013, Kone in drugi/Komisija (C‑510/11 P, neobjavljena, EU:C:2013:696, točka 78 in navedena sodna praksa). V zvezi z možnostjo Komisije, da prejšnjo prakso glede glob prilagodi zaradi upoštevanja sprememb v položaju, ki so povezane zlasti s pogostostjo, kompleksnostjo in težo kršitev, glej po analogiji sodbo z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija (C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točke 169, 191 in 227), in sklepne predloge generalne pravobranilke J. Kokott v zadevi Schindler Holding in drugi/Komisija (C‑501/11 P, EU:C:2013:248, točke od 169 do 174 in navedena sodna praksa).

( 62 ) Zlasti sodba z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija (C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točka 188).

( 63 ) V točki 37 smernic iz leta 2006, na katero se sklicujeta pritožnici, je sicer izrecno navedeno, da „lahko Komisija zaradi posebnosti posamezne zadeve ali potrebe po zagotavljanju odvračilnega učinka v posamezni zadevi utemeljeno odstopi od te […] [splošne] metodologije“, ki je predstavljena v teh smernicah.

( 64 ) Izrazi iz točke 16 obvestila o poravnavi, ki je navedena v opombi 56 teh sklepnih predlogov (moj poudarek).

( 65 ) Naj spomnim, da družba Timab in drugi med postopkom poravnave nista zanikali svojega sodelovanja v obdobju 1978–1993, zanikali pa sta ga po umiku iz tega postopka.

( 66 ) V uvodni izjavi 4 Uredbe št. 622/2008, členu 10a Uredbe št. 773/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 622/2008, ter točkah 5, od 20 do 22 in od 27 do 32 obvestila o poravnavi je navedeno, da se lahko podjetja sicer svobodno umaknejo iz postopka poravnave, vendar ima Komisija široko polje proste presoje, zlasti za spreminjanje zneska globe ali za prekinitev tega postopka ob upoštevanju novih elementov, dokler se ne sprejme končna odločba (glej zlasti Bernardeau, L., in Christienne, J.‑P., op. cit., točki I.738 in I.749).

( 67 ) Kot je v točkah 96, 123 in 124 izpodbijane sodbe pravilno presodilo Splošno sodišče.

( 68 ) Komisija poudarja, da sta družba Timab in drugi v postopku poravnave prejeli podrobnosti v zvezi z njenim izračunom načrtovanega razpona glob, vključno z elementi, povezanimi z morebitnimi znižanji.

( 69 ) Iz točke 82 in naslednjih izpodbijane sodbe izhaja, da je povišanje končnega zneska globe povezano tudi z določitvijo njene osnove, saj se je vrednost prodaj družbe Timab in drugih znatno zvišala med obdobjem, ki se je edino upoštevalo v spornem sklepu (glej Idot, L., „Cartels et procédure de transaction“, Europe, 2015, št. 7, komentar 267, točka 1).

( 70 ) Popuščanja strank, ki se odločijo za poravnavo, vključujejo priznanje očitkov, sprejetje zgornje meje globe, priznanje, da so lahko predstavile stališča, ter odpoved širšemu dostopu do spisa in do zaslišanja (glej člen 10a Uredbe št. 773/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 622/2008, in točko 20 obvestila o poravnavi).

( 71 ) Glej točko 19 in po analogiji točko 29 obvestila o poravnavi.

( 72 ) Glej uvodno izjavo 4 Uredbe št. 622/2008.

( 73 ) V tem smislu glej Idot, L., op. cit., točka 1, in Idot, L., „Le Tribunal de l’Union se prononce pour la première fois sur la procédure de transaction“, Revue des contrats, 2015, št. 4, str. 928.

( 74 ) Komisija v zvezi s tem napotuje na točko 320 in naslednje spornega sklepa, ki so povzete v točkah od 17 do 26 izpodbijane sodbe, v katerih so za vse udeležence kartela navedena podrobna pravila za izračun njihovih glob in podrobnosti v zvezi z zneski v vsaki fazi.

( 75 ) Zlasti sodbi z dne 10. aprila 2014, Komisija in drugi/Siemens Österreich in drugi (od C‑231/11 P do C‑233/11 P, EU:C:2014:256, točka 105), in z dne 12. junija 2014, Deltafina/Komisija (C‑578/11 P, EU:C:2014:1742, točka 75).

( 76 ) Zlasti sodbi z dne 10. aprila 2014, Komisija in drugi/Siemens Österreich in drugi (od C‑231/11 P do C‑233/11 P, EU:C:2014:256, točka 106), in z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija (C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, točka 51), ter sodno prakso, navedeno v točkah 72 in 201 izpodbijane sodbe.

( 77 ) Predvsem ne vidim razloga, iz katerega družba Timab in drugi trdita, da je bila obravnava strank, ki so se odločile poravnati, ugodnejša, ker naj bi zadnjenavedene tako rekoč bolje „lahko predvidele znesek globe, ki jim bo naložena“.

( 78 ) Glej opombo 48 teh sklepnih predlogov.

( 79 ) Kot je v zadevi Pilkington Group in drugi/Komisija (C‑101/15 P, EU:C:2016:258, točka 96 in navedena sodna praksa) navedla generalna pravobranilka J. Kokott, „je pri kaznovanju kršitev predpisov o omejevalnih sporazumih načelu enakega obravnavanja zadoščeno, če se vsi udeleženci kartela obravnavajo po enakih merilih pri izračunu glob, ki se naložijo, tako da se iste kršitve predpisov o omejevalnih sporazumih kvalitativno ne meri z dvema meriloma“. Upoštevanje enakih parametrov za izračun pa Komisiji ne preprečuje, da pri znesku globe upošteva oteževalne ali olajševalne okoliščine, ki so značilne za kogar koli od udeležencev.

( 80 ) Glej točke od 71 do 74 izpodbijane sodbe in v istem smislu točko 216 te sodbe.

( 81 ) Glej točke od 160 do 164 in od 201 do 206 izpodbijane sodbe. Splošno sodišče je v tem zadnjem delu sodbe upravičeno menilo, da znižanje zneska globe, ki je bilo odobreno drugi udeleženki kartela, in neznižanje globe, naložene pritožnicam, izhaja iz objektivne analize, ki jo je Komisija opravila v skladu s točko 35 smernic iz leta 2006, saj plačilna sposobnost pritožnic ni bila primerljiva s plačilno sposobnostjo te druge udeleženke.

( 82 ) Izrecno se sklicujeta na ta odlomek iz navedene točke: „na obravnavi 24. februarja 2010, [je Komisija] od njiju zahtevala, da pojasnita razmerje med njuno prošnjo za prizanesljivost in dejstvi pred letom 1993, ter je navedla, da bi lahko nova kvalifikacija kršitve vplivala na izračun glob in predvsem na dodano vrednost sodelovanja družbe Timab [in drugi]“ (poudarek v pritožbi).

( 83 ) Družba Timab in drugi trdita, da pojem „sodelovanje“ zajema tako znižanja, ki so odobrena na podlagi pravil v zvezi s prizanesljivostjo, kot znižanja, ki so odobrena zunaj tega okvira. Splošno sodišče v točkah 92 in 93 izpodbijane sodbe opozarja, da Komisija v skladu s sodno prakso, navedeno v tej sodbi, ni dolžna nagraditi tega sodelovanja, če to sodelovanje ne olajša preiskave – tako, da omogoča lažjo ugotovitev kršitve in glede na okoliščine primera njeno odpravo – in to v skladu z Obvestilom o ugodni obravnavi (ki ga Splošno sodišče imenuje „obvestilo o prizanesljivosti“) in iz naslova sodelovanja „zunaj prizanesljivosti“.

( 84 ) V zvezi z znižanji, ki jih je v postopku poravnave načrtovala Komisija, glej točko 7 teh sklepnih predlogov.

( 85 ) Komisija dodaja, da bi bili vplivi tega zanikanja na izračun globe, na katere je opozorila družbo Timab in druge, poleg tega povsem enaki, če ne bi prišlo do poskusa poravnave ali če bi zadevni osebi v okviru poravnave v tej fazi uspešno zanikali njuno sodelovanje pri kršitvi pred letom 1993.

( 86 ) Glej po analogiji sodbo z dne 14. junija 2016, Marchiani/Parlament (C‑566/14 P, EU:C:2016:437, točka 113).

( 87 ) Glej točko 19 in naslednje teh sklepnih predlogov.