4.

V davčnem obračunu je SPÖ v zvezi z „zunanjim oglaševanjem“ prijavila različne vsote kot obdavčljiv promet in zahtevala odbitek ustreznega vstopnega davka. Med SPÖ in davčnim organom je nastal spor glede vprašanja, ali je treba v skladu s Šesto direktivo o DDV pritožnico pri izvajanju dejavnosti „zunanjega oglaševanja“ za podrejene skupine šteti za davčnega zavezanca, ki je v tem kontekstu upravičen do odbitka vstopnega davka. Finanzamt Klagenfurt (davčni urad v Celovcu) je zavzel stališče, da za namene Direktive SPÖ ni mogoče šteti za davčnega zavezanca. SPÖ se je pritožila na Unabhängiger Finanzsenat (neodvisni senat za finančne zadeve), Celovec, ki je Sodišču ES predložil osem vprašanj: „1. Ali je treba člen 4(1) Šeste direktive Sveta št. 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (v nadaljevanju: Šesta direktiva) razlagati tako, da je ‚zunanje oglaševanje‘ pravno samostojne deželne organizacije neke politične stranke v obliki stikov z javnostjo, obveščanja, izvajanja strankarskih prireditev, dobavljanja reklamnega gradiva okrajnim organizacijam in organizacije ter prirejanja vsakoletnega plesa (SPÖ-Ball) treba obravnavati kot gospodarsko dejavnost, če se pri tem z (deloma) nadaljnjim zaračunavanjem izdatkov za ‚zunanje oglaševanje‘ prav tako pravno samostojnim organizacijskim enotam stranke (okrajne organizacije itd.) in z vstopninami, pobranimi pri izvedbi plesa, ustvarijo prihodki? 2. Ali se v okviru presoje ‚gospodarske dejavnosti‘ v smislu člena 4(1) in (2) Šeste direktive izkaže za škodljivo, če se dejavnosti, navedene v vprašanju 1, ‚odražajo‘ tudi na deželnih organizacijah in so tako tudi njim v korist? V naravi stvari je, da se v okviru teh dejavnosti tako politična stranka kot tudi njeni politični cilji in nazori, čeprav morda ne na prvi pogled, zato pa kot nujna stranska posledica, neprenehoma oglašujejo. 3. Ali je mogoče govoriti o ‚gospodarski dejavnosti‘ v prej omenjenem smislu, če izdatki za ‚zunanje oglaševanje‘ stalno večkratno presegajo prihodke iz omenjenih dejavnosti, ki izvirajo iz nadaljnjega zaračunavanja izdatkov in iz prireditve plesa? 4. Ali gre za ‚gospodarsko dejavnost‘, tudi če se izdatkov nadalje ne zaračunava v skladu z neposredno prepoznavnimi gospodarskimi merili (na primer: obračun stroškov glede na povzročitev ali uporabo) in je v bistvenem delu prepuščeno podorganizacijam, ali in v kolikšni meri bodo krile izdatke deželnih organizacij? 5. Ali gre za ‚gospodarsko dejavnost‘, tudi če se podorganizacijam zaračunava oglaševalske storitve v obliki prispevka, katerega višina je po eni strani odvisna od števila članov zadevne podorganizacije, po drugi strani pa od števila poslancev, ki jih je delegirala? 6. Ali je treba javne subvencije, ki niso obdavčene (kot, denimo, financiranje strank v skladu s koroškim Parteienförderungsgesetz (zakonom o financiranju strank)), pri vprašanju, ali gre za gospodarsko dejavnost, prav tako obravnavati kot gospodarsko korist? 7. Če bi se v ločeni obravnavi ‚zunanjega oglaševanja‘ izkazalo, da gre za gospodarsko dejavnost v smislu člena 4(1) in (2) Šeste direktive: ali je okoliščina, da stiki z javnostjo in volilna kampanja spadajo k osnovnim dejavnostim političnih strank in so conditio sine qua non za dosego političnih ciljev in ustvarjanje vsebin, v nasprotju z uvrstitvijo teh dejavnosti med ‚gospodarske dejavnosti‘? 8. Ali so dejavnosti, ki jih opravlja pritožnica in so označene kot ‚zunanje oglaševanje‘, takšne, da jih je mogoče v smislu priloge D (številka 10) Šeste direktive primerjati z dejavnostmi, ki jih opravljajo oglaševalske agencije, oziroma da ustrezajo vsebini v skladu z njimi? Če je odgovor na vprašanje pritrdilen, ali se lahko obseg izvedenih dejavnosti v primeru obravnavane strukture prihodkov in izdatkov v obdobju, upoštevnem za pritožbo, lahko označi kot ‚ne nepomemben‘?“