ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tožba, vložena 30. septembra 2019 – Irish Wind Farmers' Association in drugi/Komisija

(Zadeva T-680/19)

(2019/C 423/77)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Irish Wind Farmers' Association Clg (Kilkenny, Irska), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irska), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irska), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irska) (zastopnika: M. Segura Catalán in M. Clayton, lawyers)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— Sklep Komisije C(2019) 5257 final z dne 9. julija 2019 - SA.44671 (2019/NN) – Ireland, ki se nanaša na nezakonito državno pomoč sektorju fosilnih goriv v obliki znižanih poslovnih dajatev;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v podporo toži navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da Komisija kljub dvomom o obstoju pomoči ni začela formalnega postopka preiskave v skladu s členom 108(2) PDEU in členom 4(4) Postopkovne uredbe (1), s čimer je kršila procesne pravice tožečih strank.

(1) Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015 L 248, str. 9).
—

Uredbo Evropskega parlamenta in sveta z dne 20. junija 2019 (referenci 2018/0104 (COD) in Lex 1939/PE-CONS 70/19) o okrepitvi varnosti osebnih izkaznic državljanov Unije in dokumentov za prebivanje, izdanih državljanom Unije in njihovim družinskim članom, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja (1), razglasi za nično;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 64 in 65 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi), načela enakega obravnavanja in očitna napaka pri presoji. Tožeče stranke navajajo, da korekcijski količniki, ki so se uporabili za njihovo plačo in so poleg tega v nasprotju s tistimi, ki jih določa Organizacija združenih narodov, niso zagotovili enakovrednosti njihove kupne moči.
2.

Drugi tožbeni razlog: nezakonitost odločbe z dne 16. maja 2000 in člena 6 obvestila o zaposlitvi, v delu, v katerem ne spoštujeta načel dobrega upravljanja, pravne varnosti in prepovedi diskriminacije ter kršita člen 27 Kadrovskih predpisov Evropske unije. Vsekakor je postopek zaposlovanja v obravnavanem primeru nezakonit iz istih razlogov. — prvič, OPI, ko moral sprejeti odločbo o imenovanju in torej opraviti izbiro, ni bil seznanjen s celotnim obvestilom odbora glede prednosti kandidatov. To v nadaljevanju pomeni, da teh prednosti niti odbor niti OPI nista ocenila objektivno in pregledno na podlagi vnaprej določenih in a fortiori objavljenih meril. — drugič, priporočilo k poročilu o razgovoru ni drugače določeno. Odbor le izdela poročilo o razgovoru, vendar odločba z dne 16. maja 2000 ne določa, da odbor v času razgovorov primerja prednosti. Odločba z dne 16. maja 2000 prav tako ne določa, da mora predsedstvo kot OPI v ta namen določiti merila, zlasti zato, ker kot se izkaže, nima dostopa do meril, ki jih je določil odbor, če ta obstajajo, kar sicer ne. — tretjič, v odločbi z dne 16. maja 2000 ni določeno, da OPI razpolaga z vsemi spisi kandidatov. Čeprav tožena stranka trdi, da so imeli člani predsedstva na razpolago osebne spise kandidatov, pa ne trdi, da so ti člani te spise, in zlasti spis tožeče stranke, dejansko pregledali. — četrtič, odločba z dne 16. maja 2000 ne določa, da se kandidate obvesti o merilih, ki jih je določil odbor in OPI za njihovo presojo in primerjavo prednosti.
Tožba, vložena 24. septembra 2019 – Chemours Netherlands/ECHA

(Zadeva T-636/19)

(2019/C 399/98)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Chemours Netherlands BV (Dordrecht, Nizozemska) (zastopniki: R. Cana, E. Mullier in F. Mattioli, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi tožbo za dopustno in utemeljeno;

— razglasi za ničen izpodbijani sklep v delu, v katerem je vključena 2,3,3,3-tetrafluoro-2-(heptafluoropropoxy) propionska kislina, njene soli in njeni acil halogenidi (ki vključujejo katerikoli njihov izomer ali kombinacije teh) na seznam kandidatnih snovi, ki vzbujajo veliko zaskrbljenost kot snov, ki vzbuja enakovredno zaskrbljenost za človeško zdravje, in/ali v delu, v katerem je vključena 2,3,3,3-tetrafluoro-2-(heptafluoropropoxy) propionska kislina, njene soli in njeni acil halogenidi (ki vključujejo katerikoli njihov izomer ali kombinacije teh) na seznam kandidatnih snovi, ki vzbujajo enakovredno zaskrbljenost za okolje;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka; in

— sprejme katerikoli drug potreben ukrep.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

1. V okviru prvega tožbenega razloga se zatrjuje, da je Agencija kršila člen 57(f) Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (1) in prekoračila svoja pooblastila, ki jih ima na podlagi te določbe, ter storila očitno napako pri presoji.

2. V okviru drugega tožbenega razloga se zatrjuje, da je v izpodbijanem sklepu kršeno načelo sorazmernosti, ker sklep ni potreben ali ustrezen.

(1) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, 2006, str. 1).
Tožba, vložena 10. septembra 2019 – UPL Europe in Aceto Agricultural Chemical/Komisija

(Zadeva T-612/19)

(2019/C 399/90)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Združeno kraljestvo) in Aceto Agricultural Chemical Corp. Ltd (Port Washington, Združene države) (zastopnika: C. Mereu in P. Sellar, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— za nično razglasi Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/989 z dne 17. junija 2019; (1)

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata štiri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: izpodbijana uredba je bila sprejeta na podlagi očitnih napak pri presoji.

2. Drugi tožbeni razlog: izpodbijana uredba je bila sprejeta v postopku, v katerem ni bila spoštovana pravica tožečih strank do obrambe.

3. Tretji tožbeni razlog: izpodbijana uredba je bila sprejeta v nasprotju z načelom sorazmernosti.

4. Četrti tožbeni razlog: izpodbijana uredba je bila sprejeta v nasprotju s previdnostnim načelom.

(1) Izvedbena uredba Komisije (EU) 2019/989 z dne 17. junija 2019 o neobnovitvi odobritve aktivne snovi klorprofam v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (UL 2019, L 160, str. 11).
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 160 in 167 ter točk 18.2 in 18.4 Priloge I k zgoraj omenjeni Uredbi 2018/1046, prekoračitev pooblastil in očitna napaka pri presoji, kršitev splošnih načel konkurence, pregledenosti, sorazmernosti, enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije na področju javnega naročanja, ker reference, ki so se od ponudnikov zahtevale v razpisnih pogojih z namenom dokazovanja njihove tehnične in poklicne usposobljenosti za izvajanje sklopa 1, niso povezane s predmetom javnega naročila, niso sorazmerne in so nejasne in nenatančne. Tožeča stranka navaja, da morajo biti izbirna merila povezana in sorazmerna s predmetom javnega naročila, da ne pride do izkrivljanja konkurence, in da morajo biti jasna in natančna.
—

„kemični proizvodi za industrijo; sredstva za konzerviranje in impregnacijo pred vlago v gradbeništvu, strešna opeka, cement in beton, z izjemo barv in olj; smola, sintetična smola in nepredelana umetna smola; [kemična] topila; pleskarsko barvarska polnila (če niso zajeta v drugih razredih)“ razreda 1,
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti, pravičnosti in dobre vere v zvezi s pogodbo, kot je določeno v členu 5(4) PEU, ker tožena stranka s takojšnjo izdajo naloga za izterjavo, ne da bi tožeči stranki dala možnost, da poda ustrezno pojasnilo glede izpodbijanih ugotovitev revizije z obširno razloženim odgovorom poslovodstva in predlaganimi sestanki, ni ravnala v dobri veri in je prekoračila meje primernega in potrebnega, medtem ko bi na prvi stopnji lahko zadostovala ustrezna sporazumna rešitev, kot je določeno s Splošnimi pogoji sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev. Zato ni bilo niti potrebno niti bistveno za izjavo tožene stranke o razlogih za njeno odločitev o spregledu prošnje tožeče stranke, da najprej poskušajo doseči sporazumno rešitev. To je popolnoma v nasprotju z načelom sorazmernosti, ki določa, da je treba, če obstaja več ustreznih ukrepov – kot v obravnavani zadevi – izbrati tiste, ki so najmanj invazivni in obremenjujoči (quod non).
3.

Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep nasprotuje splošnim načelom prava Unije, zlasti načeloma varstva zaupanja v pravo in sorazmernosti, in krši pravico do obrambe — Komisija je v izpodbijanem sklepu nepravilno in s kršitvijo načela zaupanja v pravo ugotovila, da je posojilo za nabavo opreme, ki je bilo dodeljeno HKL-Bussiliikenne, pomoč, ker je pojem obstoječe pomoči razlagala ožje kot v stališču, o katerem je bila Finska obveščena pred tem. — Odredba o vračilu, ki jo je Komisija sprejela z izpodbijanim sklepom, očitno presega to, kar je potrebno za prenehanje neupravičene tržne prednosti, ki naj bi bila povzročena z domnevno državno pomočjo. Za poslovno dejavnost HelB plačana končna nabavna cena naj bi bila običajna v tržnih pogojih. Pridobitelj poslovne dejavnosti ni pridobil nobene prednosti, ker je bila pomoč upoštevana v nakupni ceni. Razširitev odredbe o vračilu na pridobitelja zato nasprotuje načelu sorazmernosti.
2.

Drugi tožbeni razlog: na eni strani naj z izpodbijanim sklepom ne bi bili spoštovani pogoji iz člena 42c Kadrovskih predpisov in Sporočila zaposlenim 71/15 z dne 23. oktobra 2015, zaradi česar naj bi bilo kršeno načelo, ki upravi nalaga, da sprejme odločbo samo na podlagi dokazov, ki so dopustni v skladu z zakonom, torej ki so upoštevni in pri katerih ni bila storjena očitna napaka pri presoji, ni bilo napačno ugotovljeno dejansko stanje ali pravo ni bilo napačno uporabljeno, na drugi strani pa naj bi bilo podano izkrivljanje postopka. Tožeča stranka glede tega meni, da je OI s sprejetjem izpodbijanega sklepa v teh okoliščinah očitno napačno uporabil in razlagal zgoraj navedene določbe Kadrovskih predpisov in Sporočila zaposlenim, ker je svojo odločitev utemeljil na razlogih, ki so pravno in dejansko netočni. Meni, da Svet ni upravičil interesa službe, ki naj bi mu sledil z uporabo člena 42c za tožečo stranko, niti ni opredelil dejanskih organizacijskih potreb, ki bi zahtevale zatrjevano pridobitev novih znanj, ki jih tožeča stranka ne more pridobiti, poleg tega pa naj bi OI očitno uporabil člen 42c namesto disciplinskega postopka.
—

toženi stranki naloži, da tožeči stranki plača stroške, povezane in nastale s to tožbo, vključno s stroški, ki jih je tožeča stranka imela pred odborom za pritožbe; ali, v primeru, da druga stranka v izpodbijani odločbi nastopi kot intervenientka, toženi stranki in drugi stranki v izpodbijani odločbi naloži solidarno plačilo stroškov, povezanih in nastalih s to tožbo, vključno s stroški, ki jih je tožeča stranka imela pred odborom za pritožbe.
3.

S tretjim tožbenim razlogom se graja, da naj bi Komisija pri sprejetju Sklepa očitno kršila pravico tožeče stranke do obvestitve in izjave, ki izhaja iz člena 7(1) in člena 8(1) Uredbe št. 773/2004 ter iz člena 47 Listine o temeljnih pravicah, ker tožeča stranka ni bila obveščena o tem, da naj bi Komisija zavrnitev pritožbe tožeče stranke v zvezi z jamalskim plinovodom utemeljila zgolj z nacionalnim pravom Ruske federacije, in ker tožeči stranki niso bili posredovani vsi dokumenti, ki so v zvezi s tem bistveni, kar naj bi pomenilo bistveno kršitev postopka.
1.

S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev pridobljenih pravic, ki izhajajo iz evropskega državljanstva na podlagi Uredbe (EU) 2019/592. Prvič, tožeče stranke menijo, da sta Parlament in Svet kršila njihovo pravico do zasebnega in družinskega življenja, saj več kot 15 let živijo v drugi državi članici Unije, v državi, s katero imajo tesne vezi: nekatere imajo zakonca in otroke, ki so državljani druge države članice, ali so lastniki nepremičnine tam. Drugič, tožeče stranke menijo, da izpodbijana uredba krši načelo enakosti, saj priznava prenehanje pravic, ki jih imajo na podlagi njihovega evropskega državljanstva, ne da bi razlikovala med državljani, za katere velja pravilo prenehanja njihove volilne pravice po petnajstih letih prebivanja zunaj Združenega kraljestva, in drugimi.
—

posledično presodi, da je tožeča stranka še naprej upravičena do zadevne doživljenjske pokojnine do višine pridobljenih zneskov, ker je bil zahtevek do pokojnine pridobljen in obstaja na podlagi predpisov, ki so veljali pred sklepom št. 14/2018, ki ga je izdal urad predsedstva poslanske zbornice (Italija) in/ali sklepom št. 6/2018, ki ga je sprejel svet predsedstva senata (Italija), Evropskemu parlamentu pa naloži, naj ji izplača vse neupravičeno zadržane zneske, povečane za revaloriziran znesek in zakonite obresti od datuma zadržanja, do izplačila, kot tudi
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev procesnih jamstev na področju upravnih in disciplinskih preiskav, kršitev pravice do obrambe in kršitev domneve nedolžnosti.
—

Tožeča stranka dalje trdi, da je Svet napačno razlagal in napačno uporabil člen 4(2), druga alinea, Uredbe 1049/2001 s tem, ko v utemeljitev nerazkritja ni upošteval določb primarnega prava EU, povzetih v prijavi in načela, da so zakonodajni dokumenti EU predmet čim širšega dostopa, ob sklicevanju na ohlapne in subjektivne pojme, ki niso vsebovani v pravu EU.
1.

Prvi tožbeni razlog je kršitev člena 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije (JO 2010, C 83, str. 266), člena 5(1) in (5) Poslovnika Evropskega parlamenta (UL 2005, L 44, str. 1) in obvestil poslancem št. 11/2003 in 11/2016.
—

izpodbijana akta Komisije, in sicer Sklep C(2018) 6777 final z dne 10. oktobra 2018 v delu, v katerem so bile z njim zavrnjene pritožbe, vložene pri Komisiji v zadevi SA.41794, natančneje zgolj točke od 111 do 121 tega sklepa, in poznejši sklep z dne 8.2.2019 (B.2 VI/MJ/mkl D*2019/019026), razglasi za nična;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 20 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, pri čemer zlasti trdi: — da je tožeča stranka pred nekdanjim Sodiščem za uslužbence in Splošnim sodiščem vložila tožbi proti svojemu nekdanjemu delodajalcu; — da so bili procesni dokumenti objavljeni s poimensko navedbo tožeče stranke in da so na svetovnem spletu dostopni prek iskalnikov, kot je Google; — da lahko zaradi dostopnosti takim iskalnikom identiteto tožeče stranke ugotovi vsak uporabnik interneta, vključno s sedanjim in morebitnimi prihodnjimi delodajalci; — da lahko zaradi take ugotovitve identitete nastane nevarnost diskriminacije zoper tožečo stranko; — da je Sodišče Evropske unije odločilo, da se samodejno anonimizirajo procesni dokumenti vseh predlogov za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanašajo na fizične osebe in ki so prispeli po 1. juliju 2018; — da je anonimizacija objavljenih procesnih dokumentov v vseh drugih tožbenih postopkih v skladu s Pogodbama v popolni diskreciji sodišča Evropske unije, — da fizične osebe, ki so navedene v predlogih za sprejetje predhodne odločbe, ki so bili Sodišču predloženi po1. juliju 2018, in tožeča stranka niso obravnavane enako.
Tožba, vložena 31. januarja 2019 – Othman/Svet

(Zadeva T-58/19)

(2019/C 139/65)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Razan Othman (Damask, Sirija) (zastopnik: E. Ruchat, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je tožba tožeče stranke dopustna in utemeljena;

— zato Evropski uniji naloži povračilo celotne škode, ki je nastala tožeči stranki v znesku, ki ga Splošno sodišče pravično določi;

— Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja glavni in podredni razlog, ki se nanašata na škodo, ki ji je nastala, in za katero je odgovoren Svet Evropske unije.

Glavni tožbeni razlog se nanaša na to, da so sporni omejevalni ukrepi, in sicer Sklep Sveta (SZVP) 2018/778 z dne 28. maja 2018 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji in njegovi nadaljnji izvedbeni akti nezakoniti. Prvič, kršili naj bi obveznost obrazložitve kot je določena v členu 296 PDEU in členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in, drugič, posegali naj bi v lastninsko pravico tožeče stranke in pravico do spoštovanja njenega ugleda. Ta kršitev naj bi bila neposredni razlog za njeno veliko nepremoženjsko in premoženjsko škodo, ki obsega krnitev njenega ugleda na eni strani in odpoved pogodb, premoženjsko izgubo in izgubo prihodkov na drugi strani, v zvezi s čimer naj bi imela pravico do povračila.

Podredni tožbeni razlog se nanaša na obstoj ureditve objektivne odgovornosti Evropske unije.
3.

Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep krši načeli enakega obravnavanja in enakosti orožij. Tožeči stranki navajata, da je tožena stranka s tem, da je drugim strankam razkrila dokumente v zvezi s pogovori tožečih strank o poravnavi s toženo stranko, kršila načelo enakega obravnavanja, saj je stranke, ki so sklenile poravnavo, postavila v slabši položaj kot stranke, ki so odstopile od pogovorov o poravnavi. Neupravičena razširitev dostopa strank, ki niso del poravnave, do spisa, naj bi ravno tako kršila načelo enakosti orožij s tem, da jim daje prednost v nujno antagonističnem odnosu med osumljenimi sostorilci kršitve kar zadeva bodoče odškodninske zahtevke.
—

kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
1.

Nespoštovanje monetarnega sporazuma, sklenjenega med Evropsko unijo in Kneževino Andora, in to, da je Kneževina Andora nepravilno prenesla Direktivo 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) kar je Komisija odobrila. Konkretno Komisija: — ni izpolnila svoje obveznosti, da preizkusi „delen“, prezgoden, namenski in pomanjkljiv prenos Direktive 2014/59/EU, ki ga je izvedla Kneževina Andora, ki namenoma ni vključila pravic in jamstev delničarjev in vlagateljev, ki jih ureditev Skupnosti nalaga kot protiutež, ki je potrebna v tovrstnih postopkih intervencije in je celo vključila dodatne ukrepe, ki so diskriminatorni glede drugih delničarjev; in — ni izpolnila obveznosti, da mešanemu odboru ali po potrebi Sodišču Evropske unije prijavi nespoštovanje sporazuma s strani Kneževine Andora z omenjenim nezakonitim prenosom Direktive 2014/59/EU, ki tožeče stranke ščiti pred odvzemom imetništva delnic, in to brez najmanjše utemeljitve javnega interesa brez spoštovanja temeljnih načel kot je načelo sorazmernosti in ne da bi se določila kakršna koli odškodnina ali kompenzacija v skladu s pravno določenimi pogoji. Vse to pomeni grobo kršitev višjih načel sistema in/ali pravne države in temeljnih pravic. Komisija očitno ni (niti do danes) priglasila neizpolnitve Kneževine Andora za namene razdrtja sporazuma.
1.

Tožeči stranki v okviru prvega tožbenega razloga, ki se nanaša na zadevo SA.49336 (2017/N), zatrjujeta, da Komisija, ki je sprejela izpodbijani sklep, ni začela formalnega postopka preiskave iz člena 108(2) PDEU ter členov 4(4) in 6 Uredbe (EU) št. 2015/1589 (2) kljub resnim težavam, ki so se pokazale v predhodnem postopku preverjanja glede združljivosti priglašene posamične pomoči v zvezi z italijanskim cestninskim operaterjem (Autostrade per l'Italia SpA) z notranjim trgom. Tožeči stranki navajata, da je Komisija s tem kršila člen 108(3) PDEU in člen 4(3) Uredbe 2015/1589.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je storila očitno napako pri presoji in napačno uporabila pravo s tem, da je menila, da izkoriščanje nekaterih oglaševalskih površin, zajetih s pogodbo z dne 16. julija 1984, po preteku roka, določenega za njihovo izkoriščanje, pomeni prednost. — Komisija je napačno ugotovila, da gre za ekonomsko prednost, kljub mehanizmu nadomestil, ki ga je izvajalo mesto Bruselj v skladu s svojo obveznostjo ohranjanja ekonomskega ravnotežja pogodbe. — Komisija je storila očitno napako pri presoji in napačno uporabila pravo s tem, da je menila, da je tožeča stranka imela korist v obliki prihrankov pri najemninah in davkih, ki pomenijo prednost. — Pogodbi z dne 16. julija 1984 in z dne 14. oktobra 1999 nista ‚izključno komercialni‘in v obravnavani zadevi so izpolnjena merila iz sodne prakse Altmark.
Tožba, vložena 10. januarja 2019 – Activos e Inversiones Monterroso/SRB

(Zadeva T-16/19)

(2019/C 72/58)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Activos e Inversiones Monterroso, SL (Pantoja, Španija) (zastopnik: S. Rodríguez Bajón, odvetnik)

Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj tožbo za razglasitev ničnosti sklepa, ki ga je Enotni odbora za reševanje sprejel 31. oktobra 2018 v okviru tega postopka [Ares (2017) 6199530], sprejme v obravnavo ter po opravljenem ustreznem postopku izda odločbo, s katero se sklep z dne 31. oktobra 2018 razglasi za ničen in se ugodi tožbenim predlogom, tako da se dovoli dostop do vseh dokumentov v zadevnem upravnem spisu.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka se v utemeljitev tožbe sklicuje na kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 4 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (1).

— V zvezi s tem se zatrjuje, da se v tem primeru varstvo javnega interesa v zvezi z monetarno ali gospodarsko politiko Unije ali države članice, varstvo poslovnih interesov fizične ali pravne osebe, varstvo zasebnosti in integritete posameznika, varstvo cilja preiskave ali nasprotovanje tistega, od koga informacija izvira, ne uporabljajo kot izjeme od razkritja dokumentov.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331.
—

za ničen razglasi izpodbijani sklep Komisije z dne 9. avgusta 2018 o ukrepih za nekatere grške igralnice SA.28973 – C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009),
—

Tožeča stranka v okviru četrtega tožbenega razloga navaja očitek, da je bila kršena pravica tožeče stranke do izjave, ki izhaja iz splošnih načel, ki se nanašajo na pravico do obrambe, in zahtev člena 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Tožena stranke je dopustila izmenjavo stališč v zvezi s pravnim položajem, vendar pa je v nadaljevanju izdala izpodbijani sklep.
—

podredno, sklep Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018 v zvezi z Az. C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim za leti 2012 in 2013 naloženo povračilo za osnovne potrošnike z najmanj 7 000 ur letne porabe več kot 20 %, za osnovne potrošnike z najmanj 7 500 ur letne porabe povračilo višje od 15 % in za osnovne potrošnike z najmanj 8 000 ur letne porabe povračilo več kot 10 % objavljene omrežnine;