SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

L. A. GEELHOEDA,

predstavljeni 18. novembra 2004( )

Zadeva C-335/03

Portugalska republika

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/364/ES z dne 15. maja 2003, s katero so iz financiranja Skupnosti izključeni določeni izdatki, ki jih iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) plačajo države članice (UL L 124, str. 45) – Pavšalni popravki izdatkov, ki jih je Portugalska priglasila za finančno leto 1999 – Premija za krave dojilje in posebna premija za proizvajalce govejega in telečjega mesa“

I – Uvod

1. V tej zadevi Portugalska republika zahteva razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/364/ES z dne 15. maja 2003, s katero so iz financiranja Skupnosti izključeni določeni izdatki, ki jih iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) plačajo države članice.( ) Ta tožba zadeva dejstvo, da je Komisija zavrnila, da se Portugalski republiki povrne skupni znesek v višini 2.446.684,20 eura.

II – Pravni okvir

2. Pravni okvir, ki se nanaša na financiranje skupne kmetijske politike in odobritev obračunov EKUJS, je bil že večkrat izčrpno obravnavan v več sklepnih predlogih in sodbah. Za podrobno obrazložitev tega pravnega okvira se sklicujem zlasti na sklepne predloge generalnega pravobranilca Jacobsa z dne 22. januarja 2004 in tudi na sodbo Nemčija proti Komisiji.( )

III – Dejansko stanje in predhodni postopek

3. Od 18. do 22. septembra 2000 je Komisija opravila več nadzorov na Portugalskem, da bi preverila, ali so se upoštevale veljavne določbe Skupnosti. Ti nadzori so bili opravljeni na različnih gospodarstvih za rejo v regiji Alentejo.

4. Na podlagi teh nadzorov je Komisija z dopisom z dne 20. marca 2001 portugalske organe obvestila, da je začela preiskavo na podlagi člena 8(1) Uredbe (ES) št. 1663/95( ), ker določbe uredb (EGS) št. 805/68( ), 3886/92( ), 3508/92( ) in 3887/92( ) ter tudi uredb (ES) št. 1254/1999( ) in 2342/1999( ) v sektorju govejega in telečjega mesa niso bile v celoti upoštevane.

5. Komisija je prišla do tega stališča na podlagi naslednjih ugotovitev. Najprej, delež pregledov na kraju samem v obdobju obvezne reje je znašal 4,4 %, medtem ko je pravo Skupnosti na podlagi člena 6 Uredbe št. 3887/92( ) zahtevalo najmanj 5 % pregledov na kraju samem v zadevnem obdobju. Poleg tega so portugalski proizvajalci uporabljali različne identifikacijske oznake. Tako so bile uporabljene običajne oranžne ušesne znamke, stare kovinske ušesne znamke, rumene ušesne znamke in zelene ušesne znamke iz programa Komisije (IDEA), ki uporablja elektronsko označevanje za registracijo in sledljivost živali v Skupnosti. Poleg tega so bile nekatere živali ožigosane in/ali tetovirane na bokih. Veliko živali ni bilo označenih z uradno razposlanimi ušesnimi znamkami, temveč z ročno napisanimi ušesnimi znamkami, ki so jih namestili proizvajalci sami.

6. Z dopisom z dne 28. maja 2001 so portugalski organi izpodbijali ugotovljene nepravilnosti. Prvič, portugalska vlada je trdila, da je v zadevnem letu upoštevala zahtevani minimalni 5-odstotni delež pregledov. Drugič, navedla je podrobnosti glede različnih uporabljenih ušesnih znamk. Stare kovinske znamke so bile uporabljene za živali, označene pred septembrom ali oktobrom 1998, in niso bile zamenjane. Rumene znamke so nekateri proizvajalci uporabljali za potrebe upravljanja. Živali, ožigosane in/ali tetovirane na bokih, so biki za bikoborbo. Identifikacijske oznake teh živali morajo biti čitljive z velike razdalje. Po mnenju portugalskih organov so bile ročno napisane znamke uporabljene zaradi izgube izvirnih ušesnih znamk; kljub temu naj bi imele isto vrednost kot uradne identifikacijske številke.

7. Nadalje je Komisija z dopisom z dne 31 oktobra 2001 pozvala portugalske organe na dvostransko srečanje. Dodala je, da namerava uporabiti 2‑odstotni pavšalni popravek za izdatke, ki jih je Portugalska priglasila za finančno leto 1999 v zvezi s premijami za krave dojilje, in tudi 5-odstotni pavšalni popravek za izdatke, ki jih je Portugalska priglasila za isto finančno leto v zvezi s posebnimi premijami za proizvajalce govejega in telečjega mesa.

8. Dvostransko srečanje je bilo 21. novembra 2001 v Bruslju. Komisija je v uradnem sporočilu z dne 20. februarja 2002 Portugalski republiki poslala svoje sklepe o dvostranskem srečanju. Z dopisom z dne 30. maja 2002 je nato Komisija portugalskim organom uradno sporočila svoje sklepe, pri čemer se je sklicevala na Odločbo 94/442/ES( ). Portugalski organi so nato zahtevali sprožitev spravnega postopka. Vendar ta postopek ni omogočil, da bi stranke uskladile stališča. Po neuspehu tega postopka je Komisija 15. maja 2003 sprejela izpodbijano odločbo.

9. Komisija je z Odločbo 2003/364/ES nekatere izdatke držav članic izključila od financiranja iz naslova EKUJS. Kot izhaja iz člena 1 zadevne odločbe in njenih prilog, so za finančno leto 1999 in v zvezi s Portugalsko republiko od financiranja izključeni ti izdatki:

– 909.773,86 eura v zvezi s premijo za kravo dojiljo, vključno z dodatno premijo;

– 1.087.047,53 eura v zvezi s posebno premijo za goveje in telečje meso;

– 376.870,71 eura v zvezi z ekstenzifikacijsko premijo in

– 72.992,11 eura v zvezi z neposrednimi plačili proizvajalcem Poseima.

10. S tožbo, vloženo v sodnem tajništvu Sodišča 31. julija 2003, je Portugalska republika na podlagi člena 230(1) ES zahtevala razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe in naložitev plačila stroškov toženi stranki. Komisija predlaga, naj Sodišče zavrne tožbo in tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

IV – Tožba

11. Tožeča stranka se v podporo svoji tožbi sklicuje na tri tožbene razloge, in sicer na nepravilno uporabo prava pri uporabi pravne ureditve iz člena 6(5) Uredbe (EGS) št. 3887/92, napačno presojo dejanskega stanja v zvezi z izdatki, ki so jih portugalski organi priglasili za finančno leto 1999 v zvezi s premijo za vzdrževanje čred krav dojilj, in kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 253 ES.

A – Prvi tožbeni razlog: nepravilna uporaba prava pri uporabi pravne ureditve iz člena 6(5) Uredbe št. 3887/92

Stališča strank

12. Portugalska vlada trdi, da je v zadevnem letu zadostila minimalnemu deležu pregledov, predvidenem v členu 6(5) Uredbe št. 3887/92. Ta določba namreč omenja „minimalno število pregledov živali“. Po mnenju portugalske vlade je treba zahtevke za pomoč za „živali“ in ustrezne preglede razlagati ter ovrednotiti z vidika enotnosti gospodarstva oziroma, z drugimi besedami, ob upoštevanju vseh programov pomoči za „živali“ skupaj. Zato v nasprotju s trditvijo Komisije člen 6(5) Uredbe ne pomeni, da je treba nadzirati vsak program posebej.

13. Portugalski organi so se odločili za pristop, po katerem gospodarstva vložijo skupni zahtevek za različne programe pomoči za „živali“, ki so na voljo v okviru Jamstvenega oddelka EKUJS, v okviru katerega se izvajajo pregledi. V tem okviru se je v navedenem letu upoštevala minimalna zakonska raven nadzorov zahtevkov, opravljenih na kraju samem v obdobju obvezne reje na gospodarstvu.

14. Portugalska vlada meni, da člen 6(5) Uredbe v različici, ki je veljala ob nastanku dejanskega stanja, ni razlikoval med različnimi programi pomoči glede 5‑odstotne obveznosti nadzora zahtevkov za pomoč za „živali“ v obdobju obvezne reje na gospodarstvu, tako da je bilo – v nasprotju s trditvijo Komisije – ravnanje portugalskih organov skladno z zgoraj navedeno določbo. Portugalska vlada se sklicuje tudi na člen 6(5) Uredbe, kot je bila spremenjena z Uredbo (EGS) št. 1678/98( ), ki določa, da se „pregledi na kraju samem na podlagi te uredbe lahko izvedejo skupaj z vsakim drugim inšpekcijskim pregledom, predvidenim v zakonodaji Skupnosti“( ).

15. Portugalska vlada trdi, da delež nadzorov skupnih zahtevkov za pomoč za „živali“ presega 5 %. Res je, da je bil delež pregledov v zvezi s shemami premij v sektorju govejega in telečjega mesa v obdobju obvezne reje 4,4-odstoten; vendar če upoštevamo povprečje pregledov v zvezi s shemami premij v sektorju govejega in telečjega mesa, premije za vzdrževanje čred krav dojilj ter premije za proizvajalce ovčjega in kozjega mesa, je delež pregledov 6,3-odstoten.

16. Portugalska vlada navaja tudi člen 6(5) Uredbe št. 3887/92 v poznejši različici, kot izhaja iz Uredbe (EGS) št. 2801/99.( ) Ta določba določa: „[...] Pregledi na kraju samem v zvezi s premijami za „živali“ se nanašajo na vse živali, ki jih je treba pregledati v okviru programa pomoči. Najmanj 50 % minimalnega števila pregledov živali se opravi v obdobju obvezne reje. [...] Če je to primerno, se pregledi na kraju samem, opravljeni na podlagi te Uredbe, lahko opravijo skupaj s pregledi, predvidenimi v okviru drugih predpisov Skupnosti.“ Ta poznejša različica člena 6(5) Uredbe št. 3887/92 jasno razlikuje med različnimi programi pomoči, vendar je začela veljati šele 1. januarja 2000.

17. Posledično je Komisija po mnenju portugalske vlade, s tem ko je v tem primeru uporabila člen 6(5) Uredbe št. 3887/92, vendar ne v različici, ki je veljala ob nastanku dejanskega stanja, temveč v poznejši različici, ki izhaja iz Uredbe št. 2801/99, nov standard uporabila retroaktivno, kar pomeni kršitev splošnih pravnih načel, ki so skupna državam članicam.

18. Komisija meni, da trditev portugalske vlade daje nenatančen obseg členu 6(3) in (5) Uredbe št. 3887/92 z vidika vsebine in besedila določb. Ta trditev popolnoma nasprotuje zastavljenemu cilju. Člen 6(1) Uredbe natančno določa: „Upravni pregledi in pregledi na kraju samem se opravijo tako, da zagotovijo učinkovito preverjanje skladnosti s pogoji, pod katerimi se dodelijo pomoči in premije.“ Če bi sprejeli trditev portugalske vlade, bi to pomenilo, da za državo članico zadostovalo, da pregleda 10 % zahtevkov za pomoči v zvezi s premijami za vzdrževanje čred krav dojilj ter tudi 10 % zahtevkov za pomoč v zvezi s shemami premij za proizvajalce ovčjega in kozjega mesa. Tako bi dosegli 6,66‑odstotno stopnjo pregleda, ne da bi pregledali en zahtevek za pomoč v zvezi s shemo premij v sektorju govejega in telečjega mesa.

19. Takšna razlaga je popolnoma v nasprotju z besedilom člena 7 Uredbe št. 3508/92, ki izrecno določa, da „integrirani nadzorni sistem zajema vse predložene zahtevke za pomoč, zlasti glede upravnega nadzora, nadzora na kraju samem in preverjanja z daljinskim zaznavanjem z uporabo letalskih ali satelitskih posnetkov, če je to primerno“.

Presoja

20. Člen 6(3) Uredbe št. 3887/92 natančno določa: „Pregledi na kraju samem se nanašajo na najmanj en značilen vzorec zahtevkov. Ta vzorec mora predstavljati najmanj: – 10 % zahtevkov za pomoč za ,živali‘ ali izjav o udeležbi […]“ Odstavek 5 istega člena določa: „Najmanj 50 % minimalnega števila pregledov živali se opravi v obdobju obvezne reje.“ Iz teh določb izhaja, da mora biti pregledov v obdobju obvezne reje najmanj 5 %.

21. Stranke se ne strinjajo glede obsega izraza „minimalno število pregledov živali“. Portugalska vlada meni, da je treba upoštevati vse preglede v zvezi z vsemi programi pomoči za „žival“ skupaj. Povprečno število pregledov je torej odločilno za to, da vemo, ali je bila minimalna 5‑odstotna zahteva, določena v členu 6(3) in (5) Uredbe št. 3887/92, izpolnjena. Komisija zagovarja drugo razlago. Po njenem mnenju je treba upoštevati minimalno 5‑odstotno zahtevo za vsak program posebej.

22. Zdi se mi, da bi bilo treba izraz „minimalno število pregledov živali“ razlagati tako, da mora biti za vsak program pomoči izpolnjen minimalni delež, predpisan v členu 6(3) in (5) Uredbe št. 3887/92. Če bi sprejeli obrazložitev portugalske vlade, bi to resno vplivalo na polni učinek te določbe. Vsaka drugačna razlaga člena 6(3) in (5) Uredbe bi pomenila, da bi portugalski vladi zadostovalo, da pregleda samo zahtevke za pomoč v zvezi s shemo premij za vzdrževanje čred krav dojilj ter zahtevke v zvezi s shemo premij za proizvajalce ovčjega in kozjega mesa. Iz tega bi sledilo, da ne bi bilo treba pregledati nobenega zahtevka za pomoč v zvezi s shemo premij v sektorju govejega in telečjega mesa. Zato takšne razlage člena 6(3) in (5) Uredbe št. 3887/92 ni mogoče sprejeti.

23. Ob upoštevanju dejstva, da je delež pregledov v zvezi s shemo premij v sektorju govejega in telečjega mesa v obdobju obvezne reje znašal 4,4 % ter da je mogoče člen 6(3) in (5) Uredbe št. 3887/92 razlagati na samo en način, je treba ugotoviti, da portugalska vlada ni izpolnila minimalne 5‑odstotne zahteve pregledov, določene v Uredbi št. 3887/92.

24. Zato po mojem mnenju prvi tožbeni razlog portugalske vlade ni utemeljen.

B – Drugi tožbeni razlog: napačna presoja dejanskega stanja glede izdatkov, ki so jih portugalski organi priglasili za finančno leto 1999 v zvezi s premijo za vzdrževanje čred krav dojilj

Stališča strank

25. Drugi tožbeni razlog portugalskih organov ima tri dele. Prvi del zadeva datum, na kateri so bile ugotovljene nepravilnosti, drugi upoštevnost teh ugotovitev in tretji reprezentativnost vzorčenja.

26. Glede prvega dela portugalska vlada meni, da z zatrjevanimi nepravilnostmi pri identifikaciji živali, za katere Komisija trdi, da jih je ugotovila med preverjanji na gospodarstvih v regiji Alentejo septembra 2000, ni mogoče upravičiti pavšalnih popravkov izdatkov v zvezi s finančnim letom 1999. Komisija je na Portugalskem med 18. in 22. septembrom 2000 opravila več pregledov, tako da je treba njihove rezultate upoštevati za tržno leto 2000 in ne za leto 1999.

27. Komisija v odgovoru na tožbo navaja člen 5(2)(c) Uredbe Sveta št. 729/70/EGS o financiranju skupne kmetijske politike v različici, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1287/95/ES( ), ki določa, da se „zavrnitev financiranja ne more nanašati na odhodke, ki se izvedejo prej kot 24 mesecev pred pisnim obvestilom Komisije zadevni državi članici o rezultatih njenih preverjanj [...]“

28. Portugalski organi to izpodbijajo in poudarjajo, da Komisija ne razlikuje med različnima vprašanjema. Prvo vprašanje zadeva rok, v katerem je treba sporočiti posledice rezultatov preverjanj, ki jih je opravila Komisija, drugo vprašanje pa zadeva finančno leto, na katero se nanašajo ta preverjanja.

29. V drugem delu tožbenega razloga portugalska vlada izpodbija upoštevnost nepravilnosti, ki jih je ugotovila Komisija. Portugalska je izpolnila in še vedno izpolnjuje pogoje sistema identifikacije govedi( ) tudi glede ročno napisanih identifikacijskih številk. Te številke so samo začasen ukrep. Ta začasna rešitev se uporablja, da bi bile živali, ki nosijo uradne identifikacijske številke, označene do dneva, ko pristojni organ namesti nadomestne ušesne znamke. Portugalska vlada poudarja, da imajo ročno napisane identifikacijske številke isto vrednost kot uradne identifikacijske številke, navedene v potnem listu zadevnih živali, tako da ne more biti nobenih težav v zvezi z njihovo identifikacijo.

30. Komisija to zavrača in se sklicuje na zbirno poročilo, ki našteva pomanjkljivosti v zvezi z identifikacijo živali. Lokalni inšpektorji bi brez težav sprejeli ročno napisane identifikacijske številke. Takšna praksa ni v skladu s členom 6(1) Uredbe št. 3887/92( ), ki določa, da se „upravni pregledi in pregledi na kraju samem opravijo tako, da zagotovijo učinkovito preverjanje skladnosti s pogoji, pod katerimi se dodelijo pomoči in premije“.

31. V tretjem delu tožbenega razloga portugalska vlada očita Komisiji, da ni pravilno presodila upoštevnih dejstev, ker naj ne bi upoštevala konkretnih okoliščin primera. Komisija kot podlago za uporabo finančnega popravka navaja dejstvo, da so nekatere živali nosile ušesne znamke, ki jih je namestil proizvajalec, ter so bile opremljene z identifikacijsko številko, ki jo uporablja zadnjenavedeni in se razlikuje od številke, ki so jo dodelili pristojni organi. Meni, da takšna praksa povečuje tveganje plačila več kot ene premije za isto žival. Po mnenju portugalske vlade bi morala Komisija upoštevati tudi okoliščine, v katerih se je izvajala ta praksa. Šlo je za samo šest proizvajalcev iz iste regije. Ta regija naj bi imela nekaj posebnih značilnosti, zaradi katerih se razlikuje od ostale države. Reja v regiji Alentejo je ekstenzivna, kar naj bi pomenilo, da imajo proizvajalci več težav z nadziranjem živali. Vzorčenje naj torej ne bi bilo reprezentativno.

32. Komisija trdi, da ima neka regija gotovo lahko nekaj posebnih značilnosti, vendar pa je kljub temu treba upoštevati standarde Skupnosti.

Presoja

33. S prvim delom drugega tožbenega razloga portugalska vlada postavlja vprašanje o letu, na katero se nanašajo pavšalni popravki. Po mnenju vlade je treba rezultate opravljenih pregledov upoštevati za tržno leto 2000 in ne za leto 1999.

34. V nasprotju s tem, kar trdi portugalska vlada, člen 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 omogoča Komisiji, da zavrne financiranje za izdatke, ki se izvedejo prej kot 24 mesecev pred pisnim obvestilom Komisije državi članici o rezultatih njenih preverjanj. Zato bi Komisija rezultate opravljenih preverjanj lahko upoštevala za tržno leto 1999.

35. Poleg tega portugalska vlada v tožbi in repliki ni zavrnila dejstva, da je bilo več živali označenih samo z ročno napisanimi identifikacijskimi številkami. Takšna praksa je v nasprotju s členom 4(1) Uredbe št. 820/97. Ta določba določa, da je treba „vse živali na gospodarstvu, ki se skotijo po 1. januarju 1998 ali so po tem datumu namenjene za trgovino med državami članicami Skupnosti, označiti z ušesno znamko, ki jo odobrijo pristojni organi in se namesti na vsako od ušes“. Menim, da utemeljitev, ki jo je podala portugalska vlada, in sicer da je ročno napisana identifikacijska številka le začasna rešitev, ne dokazuje prepričljivo, da je bila identifikacija živali dejansko izvedena pravno zadostno.

36. Poleg tega portugalska vlada trdi, da pomanjkljivosti, ugotovljene v regiji Alentejo, zadevajo samo zadnjenavedeno in jih ni mogoče prenesti na druge regije.

37. V skladu z ustaljeno sodno prakso Komisiji, da dokaže obstoj kršitve pravil o skupni ureditvi kmetijskih trgov, ni treba izčrpno dokazati nezadostnost pregledov, ki jih izvedejo državni organi, ali nepravilnost številk, ki jih ti organi posredujejo, temveč predložiti dokaz o resnem in razumnem dvomu, ki ga ima glede teh pregledov ali številk. Razlog za to ublažitev zahteve po predložitvi dokaza za Komisijo je, da je država članica najprimernejša za zbiranje in preverjanje podatkov, potrebnih za potrditev obračunov EKUJS, ter mora zato predložiti najpodrobnejši in najpopolnejši dokaz o stvarnosti svojih pregledov ali številk ter po potrebi nepravilnosti trditev Komisije.( )

38. Države članice osebno odgovarjajo za kršitve pravil o skupni ureditvi kmetijskih trgov, kot izhaja iz člena 8(1) Uredbe št. 729/70, ki jim nalaga splošno obveznost, da sprejmejo potrebne ukrepe za zagotavljanje stvarnosti in pravilnosti dejavnosti, ki jih financira Sklad, ter da preprečujejo in preganjajo nepravilnosti ter tudi izterjajo vsote, izgubljene zaradi nepravilnosti ali malomarnosti.

39. Ekstrapolacija podatkov ene regije na druge regije torej načeloma ni prepovedana. Vendar mora biti vedno upravičena z dejstvi.

40. V zvezi s tem je treba poudariti, da portugalska vlada ni zadostno pravno zavrnila ugotovitev Komisije glede pomanjkljivosti v zvezi z identifikacijo živali. Torej mora portugalska vlada na podlagi zgoraj navedene sodne prakse predložiti najpodrobnejši in najpopolnejši dokaz o stvarnosti svojih pregledov ali številk, da bi dokazala, da dvomi Komisije niso utemeljeni. Samo sklicevanje na dejstvo, da naj bi bil položaj v vsaki regiji drugačen, ne more biti dovolj.

41. Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev menim, da ni treba podpreti trditev tožeče stranke glede zavrnitve nekaterih izdatkov, izvršenih iz naslova premije za vzdrževanje čred krav dojilj.

C – Tretji tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 253 ES

42. Portugalska vlada očita Komisiji, da v odločbi ni navedla, za katera ravnanja portugalskih organov je štela, da so v nasprotju s pravom Skupnosti, niti kateri pravni standardi naj bi bili kršeni zaradi zadevnih ravnanj. Po mnenju portugalskih organov naj torej odločba ne bi izpolnjevala minimalnih pogojev, ki se zahtevajo glede obveznosti obrazložitve. Ti minimalni pogoji so še strožji, kadar gre za odločbe, ki nalagajo sankcije ali imajo kot v tem primeru za prejemnike negativne posledice, zlasti finančne. V takšnih okoliščinah je spoštovanje obveznosti obrazložitve bistveno za zagotavljanje pravice do obrambe osebe ali organa, ki je deležen negativnih posledic sprejetega akta.

43. Po mnenju Komisije obsežna korespondenca, ki jo je izmenjala s Portugalsko republiko, kaže, da očitek zadnjenavedene ni utemeljen. Izpodbijana odločba poleg tega navaja tudi pravne podlage in razloge. Poleg tega lahko v sedmi uvodni izjavi preberemo, da je „v primerih, na katere se nanaša ta odločba, Komisija oceno zneskov, ki bodo izključeni, ker ne ustrezajo predpisom Skupnosti, državam članicam sporočila v zbirnem poročilu“. Navedeno zbirno poročilo podrobno navaja razloge, zaradi katerih je Komisija določila pavšalne popravke.

Presoja

44. Tretjega tožbenega razloga, ki ga navaja portugalska vlada in izhaja iz nezadostnosti obrazložitve, prav tako ni mogoče sprejeti. Sodišče je že razsodilo, da je treba „v posebnem okviru priprave odločb o potrditvi obračunov obrazložitev neke odločbe šteti za zadostno, če je država prejemnica tesno sodelovala v procesu priprave te odločbe in je poznala razloge, zaradi katerih je Komisija menila, da sporne vsote ne bi smela naložiti EKUJS“.( )

45. Portugalski organi so tesno sodelovali v procesu priprave izpodbijane odločbe. Razlogi, na podlagi katerih je bila odločba sprejeta, so bili navedeni v korespondenci, ki jo je Komisija poslala portugalskim organom, in v zgoraj navedenem zbirnem poročilu, poleg tega jih je Komisija portugalski vladi pojasnila med spravnim postopkom. Menim, da je treba zadnji tožbeni razlog zato zavrniti.

V – Predlog

46. Iz teh razlogov predlagam Sodišču, naj:

1. tožbo zavrne;

2. Portugalski republiki naloži plačilo stroškov.