(Glej točke 31 in od 33 do 36.)

Sodišče mora zato preveriti, ali so bila postopkovna pravila, določena v navedenem členu 48(6), uporabljena in ali se sprejete spremembe nanašajo le na tretji del Pogodbe DEU, kar pomeni, da se z njimi ne spreminjajo določbe preostalih delov Pogodb, na katerih temelji Unija, in ne povečujejo njene pristojnosti.

(Glej točke 56, 57, 60, 63, 64, od 68 do 70 in 72 ter točko 1 izreka.)

Drugič, Sklep 2011/199 ne vpliva na pristojnost Unije na področju usklajevanja ekonomske politike držav članic. Ker je s členoma 2(3) PDEU in 5(1) PDEU vloga Unije na področju ekonomske politike omejena na sprejetje ukrepov usklajevanja, določbe Pogodbe EU in Pogodbe DEU Uniji namreč ne podeljujejo posebne pristojnosti za vzpostavitev mehanizma za stabilnost, kot ga določa ta sklep. Države članice, katerih valuta je euro, so zato v skladu z določbami členov 4(1) PEU in 5(2) PEU pristojne, da med seboj sklenejo sporazum o vzpostavitvi mehanizma za stabilnost, kakršnega določa člen 1 Sklepa 2011/199. Vendar te države članice ne smejo zanemariti dolžnosti spoštovanja prava Unije pri izvajanju pristojnosti na tem področju. S strogimi pogoji, ki veljajo za odobritev finančne pomoči z mehanizmom za stabilnost na podlagi odstavka 3 člena 136 PDEU, pa naj bi se zagotovilo, da bo ta mehanizem pri poslovanju spoštoval pravo Unije, vključno z ukrepi, ki jih Unija sprejme v okviru usklajevanja ekonomskih politik držav članic.

Prvič, Sklep 2011/199, ki s tem, da v členu 136 PDEU doda odstavek 3, določa vzpostavitev mehanizma za stabilnost, ne more vplivati na izključno pristojnost, ki je s členom 3(1)(c) PDEU priznana Uniji na področju monetarne politike držav članic, katerih valuta je euro. Ob upoštevanju ciljev mehanizma za stabilnost, instrumentov, ki so določeni za njihovo dosego, in tesne povezave med tem mehanizmom in določbami Pogodbe DEU o ekonomski politiki ter regulativnim okvirom za okrepitev gospodarskega upravljanja Unije, vzpostavitev navedenega mehanizma namreč spada na področje ekonomske politike. Tako se na prvem mestu cilj, ki mu sledi navedeni mehanizem, to je zaščititi stabilnost euroobmočja kot celote, jasno razlikuje od cilja ohraniti stabilnost cen, ki je temeljni cilj monetarne politike Unije. Na drugem mestu Sklep 2011/199 v zvezi s predvidenimi instrumenti za dosego tega cilja določa le, da bo mehanizem za stabilnost odobril kakršno koli potrebno finančno pomoč, ne vključuje pa nobene druge navedbe glede poslovanja tega mehanizma. Ni pa očitno, da odobritev finančne pomoči državi članici ne spada v monetarno politiko.

(Glej točke od 73 do 75 in točko 1 izreka.)

Sklep Evropskega sveta 2011/199 o spremembi člena 136 Pogodbe DEU glede mehanizma za stabilnost za države članice, katerih valuta je euro ne podeljuje nobene nove pristojnosti Uniji. Ta sprememba namreč ne ustvarja nobene pravne podlage, na podlagi katere bi Unija lahko sprejela ukrep, ki ga pred uveljavitvijo spremembe Pogodbe DEU ni mogla. Poleg tega okoliščina, da Pogodba o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost vključuje institucije Unije, predvsem Komisijo in ECB, nikakor ne more vplivati na veljavnost Sklepa 2011/199, ki določa le, da države članice vzpostavijo mehanizem za stabilnost, ne govori pa o nobeni vlogi, ki bi jo v tem okviru lahko imele institucije Unije. Iz tega sledi, da Sklep 2011/199 izpolnjuje pogoj iz člena 48(6) PEU, v skladu s katerim se s spremembo Pogodbe DEU po poenostavljenem postopku za spremembo Pogodb ne smejo povečati pristojnosti, ki so bile na Unijo prenesene s Pogodbama.

(Glej točke od 95 do 98 in točko 2 izreka.)

Dejavnosti EMS namreč ne spadajo v monetarno politiko, ki jo urejajo omenjene določbe Pogodbe DEU, saj namen tega mehanizma ni ohranjanje stabilnosti cen, temveč zadovoljitev potreb financiranja njegovih članic, torej držav članic, katerih valuta je euro in ki imajo resne finančne težave ali jim take težave grozijo, če je to nujno potrebno za zaščito finančne stabilnosti euroobmočja kot celote in njegovih držav članic. Za to EMS ne more določiti referenčne obrestne stopnje za euroobmočje ali izdati eurov, čeprav mora finančno pomoč, ki jo odobri, v celoti in ob upoštevanju člena 123(1) PDEU izplačati iz vplačanega kapitala ali z izdajo finančnih instrumentov, kot določa člen 3 Pogodbe o ustanovitvi navedenega mehanizma.

Člena 3(1)(c) PDEU in 127 PDEU ne nasprotujeta temu, da države članice, katerih valuta je euro, med seboj sklenejo in ratificirajo sporazum, kot je Pogodba o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost Pogodba EMS).

(Glej točke od 101 do 105 in točko 2 izreka.)

Čeprav na drugi strani iz uvodne izjave 1 Pogodbe o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost (Pogodba o EMS) izhaja, da bo EMS poleg drugih nalog prevzel nalogo, ki je bila do zdaj začasno podeljena Evropskemu mehanizmu za finančno stabilizacijo (EFSM), ki je bil vzpostavljen na podlagi člena 122(2) PDEU, niti ta okoliščina ne more vplivati na skupna pravila Unije ali spremeniti njihovega področja uporabe. Vzpostavitev EMS namreč ne vpliva na pristojnost Unije, da na podlagi člena 122(2) PDEU odobri posamezno finančno pomoč državi članici, kadar ugotovi, da je ta v težavah ali ji zaradi naravnih nesreč ali izjemnih okoliščin, nad katerimi nima nobenega nadzora, resno grozijo hude težave. Poleg tega, ker niti člen 122(2) PDEU niti nobena druga določba pogodb EU in DEU Uniji ne podeljuje posebne pristojnosti za vzpostavitev trajnega mehanizma za stabilnost, kot je EMS, so države članice v skladu s členoma 4(1) PEU in 5(2) PEU pristojne, da ukrepajo na tem področju.

Ker so namreč na eni strani države članice, katerih valuta je euro, evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF) vzpostavile zunaj okvira Unije, to, da naloge, dodeljene temu instrumentu, prevzame evropski mehanizem za stabilnost (EMS), ne more vplivati na skupna pravila Unije ali spremeniti njihovega področja uporabe.

(Glej točke od 109 do 114 in točko 2 izreka.)

Države članice so namreč pristojne, da med seboj sklenejo sporazum o vzpostavitvi mehanizma za stabilnost, kot je Pogodba o EMS, če so obveznosti, ki jih države članice podpisnice sprejmejo v okviru takega sporazuma, v skladu s pravom Unije. V zvezi s tem ni namen EMS usklajevanje ekonomske politike držav članic, ampak pomeni mehanizem financiranja. Čeprav na podlagi členov 3, 12(1) in 13(3), prvi pododstavek, pogodbe o tem mehanizmu za finančno pomoč v korist države članice, ki je članica navedenega mehanizma, veljajo strogi pogoji, ki ustrezajo izbranemu instrumentu finančne pomoči in se lahko določijo kot program za makroekonomsko prilagoditev, predvideni pogoji vseeno niso instrument za usklajevanje ekonomske politike držav članic, ampak naj bi zagotovili, da so dejavnosti EMS v skladu predvsem s členom 125 PDEU in ukrepi usklajevanja, ki jih sprejme Unija.

Členi 2(3) PDEU, od 119 PDEU do 121 PDEU in 126 PDEU ne nasprotujejo temu, da države članice, katerih valuta je euro, med seboj sklenejo in ratificirajo sporazum, kot je Pogodba o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost (Pogodba o EMS).

(Glej točke od 119 do 122 in točko 2 izreka.)

Člen 122 PDEU ureja zgolj finančno pomoč, ki jo odobri Unija, in ne države članice. Na izvajanje pristojnosti, ki je Uniji podeljena s to določbo Pogodbe DEU, ne vpliva vzpostavitev evropskega mehanizma za stabilnost.

Člen 123 PDEU, ki prepoveduje prekoračitve pozitivnega stanja na računu in druge oblike kreditov pri Evropski centralni banki ali pri centralnih bankah držav članic v korist institucionalnih enot in oseb javnega prava Unije in držav članic, pa tudi to, da bi ECB in nacionalne centralne banke neposredno od njih kupovale dolžniške instrumente, ne nasprotuje temu, da države članice, katerih valuta je euro, med seboj sklenejo in ratificirajo sporazum, kot je Pogodba o evropskem mehanizmu za stabilnost. Člen 123 PDEU je namreč namenjen posebej ECB in centralnim bankam držav članic. To, da država članica ali vse države članice odobrijo finančno pomoč drugi državi članici, torej ni zajeto s to prepovedjo.

(Glej točke 130, 136, 143 in od 145 do 147 ter točko 2 izreka.)

Na drugem mestu je pomoč za stabilnost mogoče odobriti le, če je taka pomoč nujno potrebna za zaščito finančne stabilnosti euroobmočja kot celote in njegovih držav članic in če za odobritev te pomoči veljajo strogi pogoji, ki ustrezajo izbranemu instrumentu finančne pomoči, katerim se poskuša predvsem zagotoviti, da države članice vodijo učinkovito proračunsko politiko.

Čeprav 125 PDEU namreč prepoveduje Uniji in državam članicam, da odobrijo finančno pomoč, ki bi lahko škodovala spodbudi, da država članica, ki prejme to pomoč, vodi učinkovito proračunsko politiko, pa ta določba ne prepoveduje, da ena ali več držav članic odobrijo tako pomoč državi članici, ki je še naprej odgovorna za svoje obveznosti do upnikov, če lahko pogoji za tako pomoč to državo članico spodbudijo k izvajanju učinkovite proračunske politike.

Člen 125 PDEU, v skladu s katerim Unija ali država članica „ne jamči za obveznosti“ druge države članice in „jih ne prevzema“, ne nasprotuje temu, da države članice, katerih valuta je euro, med seboj sklenejo in ratificirajo sporazum, kot je Pogodba o evropskem mehanizmu za stabilnost (Pogodba EMS).

Člen 13(2) PEU, ki določa, da vsaka institucija deluje v mejah pristojnosti, ki so ji dodeljene s Pogodbama, in v skladu s postopki, pogoji in cilji, ki jih določata Pogodbi, ne nasprotuje temu, da države članice, katerih valuta je euro, med seboj sklenejo in ratificirajo sporazum, kot je Pogodba o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost (Pogodba o EMS), saj je podelitev novih nalog Komisiji, Evropski centralni banki in Sodišču so s Pogodbo o EMS skladna z njihovimi pristojnostmi, kot so opredeljene v Pogodbah.

Države članice lahko namreč na področjih, na katerih Unija nima izključne pristojnosti, zunaj okvira Unije prenesejo na institucije naloge, kot so usklajevanje skupnih ukrepov, ki jih sprejmejo države članice, ali upravljanje finančne pomoči, če te naloge ne izkrivljajo pristojnosti, ki jih tem institucijam podeljujeta Pogodba EU in Pogodba DEU. Naloge, ki so Komisiji in Evropski centralni banki zaupane v Pogodbi o EMS, so take naloge.

Te naloge, ki so jima zaupane v okviru EMS, ne zajemajo nobene prave pristojnosti za odločanje, ker Komisija v skladu s členom 17(1) PEU spodbuja splošni interes Unije, Evropska centralna banka pa v skladu s členom 282(2) PDEU podpira splošno politiko v Uniji.

Kar zadeva podelitev pristojnosti Sodišču s členom 37(3) Pogodbe o EMS, ta podelitev temelji neposredno na členu 273 PDEU. Ta določa, da je Sodišče pristojno v vseh sporih med državami članicami, ki se nanašajo na predmet Pogodb, če je bil spor predložen Sodišču v skladu s posebnim sporazumom med strankami. Čeprav je po členu 273 PDEU pristojnost Sodišča res odvisna od obstoja posebnega sporazuma med strankami, pa glede na cilj iz te določbe nič ne nasprotuje temu, da bi bilo tako soglasje dano vnaprej za vse vrste prej opredeljenih sporov, in to na podlagi klavzule, kot je člen 37(3) Pogodbe o EMS. Poleg tega se lahko spor, povezan z razlago ali uporabo Pogodbe o EMS, nanaša tudi na razlago ali uporabo določb prava Unije. Nazadnje, čeprav je v skladu s členom 273 PDEU pristojnost Sodišča odvisna od tega, da so stranke v sporu, ki mu je predložen, izključno države članice, pa je zato, ker EMS sestavljajo samo države članice, spor, v katerem je EMS stranka, mogoče šteti za spor med državami članicami v smislu člena 273 PDEU.

(Glej točke 153, od 158 do 165, 171, 172 in od 174 do 177 ter točko 2 izreka.)