SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (peti senat)

z dne 10. junija 2004

Zadeva T-276/01

Mély Garroni

proti

Evropskemu parlamentu

„Uradniki – Pomožni uslužbenec – Konferenčni tolmač – Člen 74 PZDU – Prenehanje delovnega razmerja“

Celotno besedilo v francoskem jeziku II - 0000

Predmet: Tožba zaradi predloga za razglasitev ničnosti odločbe glede prenehanja zaposlovanja konferenčnih tolmačev, ki so dosegli starost 65 let, in zaradi odškodninskega zahtevka.

Odločitev: Odločba Parlamenta z dne 24. januarja 2001 in odločba Parlamenta z dne 20. julija 2001, s katerima je bil zavrnjen ugovor tožeče stranke, sta razglašeni za nični. V preostalem delu se tožbe zavrne. Parlament nosi vse stroške.

Povzetek

1. Uradniki – Tožba – Akt, ki posega v položaj – Pojem – Opredelitev glede na presojo sodnega organa

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 91)

2. Uradniki – Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev – Pomožni uslužbenci – Tolmači svobodni delavci, za katere velja člen 78 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev – Določba o starostni meji ni nujna, kadar gre za pogodbo, ki je omejena na določene dni – Neuporabnost člena 74 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev

(Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člena 74 in 78)

3. Uradniki – Tožba – Odškodninska tožba, vložena, kadar predhodni postopek ni v skladu s Kadrovskimi predpisi – Nedopustnost

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

4. Uradniki – Nepogodbena odgovornost institucij – Napaka službe – Nenatančna razlaga določb Kadrovskih predpisov, ki sama po sebi ni napaka službe

5. Uradniki – Tožba – Odškodninska tožba – Razglasitev ničnosti nezakonitega izpodbijanega akta – Ustrezno povračilo nepremoženjske škode

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 91)

1. Akti ali odločbe, ki so lahko predmet ničnostne tožbe, so edini ukrepi, ki imajo obvezne pravne učinke, ki lahko neposredno in takoj vplivajo na interese tožeče stranke tako, da značilno spremenijo pravni položaj te stranke.

Natančna pravna kvalifikacija dopisa ali note izhaja le iz presoje Sodišča prve stopnje in ne iz volje strank.

(Glej točki 52 in 53.)

Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 11. maj 1992, Whitehead proti Komisiji, T‑34/91, Recueil, str. II-1723, točka 22; Sodišče prve stopnje, 15. julij 1993, Hogan proti Parlamentu, T-115/92, Recueil, str. II-895, točka 36; Sodišče prve stopnje, 20. avgust 1998, Collins proti Odboru regij, T-132/97, RecFP, str. I‑A‑469 in II‑1379, točka 13; Sodišče prve stopnje, 13. julij 2000, Hendrickx proti Cedefopu, T-87/99, RecFP, str. I-A-147 in II-679, točka 37.

2. Iz povezanega branja prvega in tretjega pododstavka člena 78 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev izhaja, da se določbe iz Naslova III teh pogojev uporabljajo za pomožne uslužbence, ki so zaposleni kot konferenčni tolmači, ki so nastopili delo na podlagi tega člena, le če ustvarjajo pogoje, ki niso pokriti s pogoji zaposlovanja in plačil, določene s sporazumom, sklenjenim po prvem pododstavku.

Glede na to, da gre za pogodbo, ki je omejena na določene dni, je prenehanje delovnega razmerja značilen in nepogrešljiv pogoj pri zaposlovanju tolmača, ki ni povezan s tem. Iz tega izhaja, da člen 74 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev glede predpostavk, v katerih preneha delovno razmerje začasnega uslužbenca, nujno pomeni eno od določb Naslova III teh pogojev, od katerih odstopa ureditev, ki se uporablja za pomožne tolmače za zasedanje.

Upoštevajoč posebnost zaposlovanja teh tolmačev, naj njihova leta ne bi bila upošteven dejavnik za opravljanje njihove službe tako, da bi njihovo zaposlovanje moralo imeti starostno mejo, kar naj bi bilo, ker ni bilo izrecno predpisano, določeno z določbami zgoraj navedenega člena 74.

(Glej točke 89, 90, od 92 do 94 in 97.)

3. V sistemu pravnih sredstev, ki jih določata člena 90 in 91 Kadrovskih predpisov, je odškodninska tožba, ki je v primerjavi z ničnostno tožbo samostojno pravno sredstvo, dopustna le, če je bil pred njo opravljen predhodni postopek v skladu z določbami Kadrovskih predpisov. Ta postopek se razlikuje glede na to, ali škoda, katere povrnitev se zahteva, izhaja iz akta, ki posega v položaj v smislu člena 90(2) Kadrovskih predpisov, ali ravnanja uprave, ki nima značaja odločbe.

V prvem primeru mora stranka v določenih rokih pri organu, pristojnem za imenovanja, vložiti pritožbo zoper zadevni akt. Nasprotno je treba v drugem primeru upravni postopek začeti z vložitvijo zahtevka za odškodnino po členu 90(1) Kadrovskih predpisov in nadaljevati, glede na okoliščine primera, s pritožbo zoper odločbo, s katero je bil zahtevek zavrnjen.

Če obstaja neposredna zveza med ničnostno tožbo in odškodninsko tožbo, je zadnja dopustna, če je del ničnostne tožbe, ne da bi pred njo morala obstajati zahtevek, naj organ, pristojen za imenovanja, povrne domnevno utrpelo škodo, in pritožba zoper utemeljenost zavrnitve zahteve z molkom ali pisno.

Če nasprotno zatrjevana škoda ne izhaja iz akta, za katerega se zahteva ničnost, temveč iz več napak in opustitev, ki jih je domnevno zagrešila uprava, je treba predhodni postopek obvezno začeti z zahtevkom, ki organ, pristojen za imenovanja, poziva, naj povrne to škodo.

(Glej točke 110, 111 in 113.)

Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 15. julij 1993, Camara Alloisio in drugi proti Komisiji, T-17/90, T-28/91 in T-17/92, Recueil, str. II-841, točka 46; Sodišče prve stopnje, 28. junij 1996, Y proti Sodišču, T-500/93, RecFP, str. I-A-335 in II‑977, točki 64 in 66.

4. Dejstvo, da je uprava sprejela nenatančno razlago določbe Kadrovskih predpisov in po analogiji Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, samo po sebi ni napaka službe.

(Glej točko 117.)

Napotitev na: Sodišče, 13. julij 1972, Heinemann proti Komisiji, 79/71, Recueil, str. 579, točka 11; Sodišče prve stopnje, 9. junij 1994, X proti Komisiji, T-94/92, RecFP, str. I-A-149 in II-481, točka 52.

5. Razglasitev ničnosti izpodbijanega akta je lahko sama po sebi primerna odškodnina in načeloma zadostuje za vso nematerialno škodo, ki jo je lahko utrpela tožeča stranka. Tako je treba razglasitev ničnosti odločbe institucije, da se ne zaposluje več konferenčnih tolmačev pomožnih uslužbencev, ki imajo več kot 65 let, v kateri ni nobene negativne ocene glede sposobnosti tožeče stranke, obravnavati kot primerno povračilo nepremoženjske škode, ki jo je lahko ta utrpela.

(Glej točko 118.)

Napotitev na: Sodišče, 7. februar 1990, Culin proti Komisiji, C-343/87, Recueil, str. I-225, točke od 25 do 29; Sodišče prve stopnje, 26. januar 1995, Pierrat proti Sodišču, T-60/94, RecFP, str. I-A-23 in II-77, točka 62.