ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ali predstavlja Sklep Komisije 2013/448/EU kršitev člena 10a(5)(a) direktive o trgovanju z emisijami v delu, v katerem Komisija pri določitvi zgornje meje za industrijo ni upoštevala: (i) dela preverjenih emisij iz obdobja od 2005 do 2007 pri dejavnostih in napravah, ki so bile za obdobje od 2008 do 2012 vključene v področje uporabe Direktive o trgovanju z emisijami, vendar zanje v obdobju od 2005 do 2007 preverjanje ni bilo obvezno in zato niso bile registrirane v sistemu CITL, (ii) novih dejavnosti, ki so bile vključene v področje uporabe Direktive o trgovanju z emisijami v obdobjih od 2008 do 2012 in od 2013 do 2020, v delu, v katerem v obdobju od 2005 do 2007 niso bile vključene v področje uporabe te direktive, izvajale pa so se v napravah, ki so bile že v letih od 2005 do 2007 vključene v področje uporabe direktive o trgovanju z emisijami, (iii) emisij iz naprav, ki so bile zaprte pred 30. junijem 2011, čeprav obstajajo v obdobju od 2005 do 2007 in deloma tudi v obdobju od 2008 do 2012 preverjene emisije teh naprav? Če je odgovor na drugo vprašanje, točke od (i) do (iii), v nekaterih točkah pritrdilen, ali je Sklep Komisije 2013/448/EU glede uporabe medsektorskega korekcijskega faktorja neveljaven, tako da se ga ne sme uporabiti?
1.

Ali pravo Evropske unije, zlasti člen 45 Direktive 2004/18/ES (1), nasprotuje določbi, kot je člen 1(17) zakona št. 190/2012, ki naročnikom dovoljuje, da kot upravičen razlog za izključitev podjetij, ki sodelujejo pri napovedanem razpisu za oddajo javnega naročila, navedejo to, da ta podjetja niso privolila oziroma ni dokazil, da so privolila v obveznosti iz tako imenovanih „protokolov zakonitosti“ in, bolj na splošno, iz sporazumov med naročniki in sodelujočimi podjetji o boju proti infiltraciji organiziranega kriminala v sektor oddaje javnih naročil?
SL Uradni list Evropske unije C 26/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curte de Apel Oradea (Romunija) 4. novembra 2014 – – SC Max Boegl România SRL in drugi/RA Aeroportul Oradea in drugi

(Zadeva C-488/14)

(2015/C 026/12)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curte de Apel Oradea

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA

Tožene stranke: RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft, SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 1(1), (2) in (3) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (1) in člena 1(1), (2) in (3) Direktive Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju (2), kakor sta bili spremenjeni z Direktivo 2007/66/ES (3) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi Direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil, razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi, ki dostop do revizijskih postopkov proti odločbam naročnikov pogojuje z obveznostjo predhodne predložitve „varščine za dobro ravnanje“, kakršno določata člena 271a in 271b OUG št. 34/2006?

(1) UL L 395, str. 33.

(2) UL L 76, str. 14.

(3) Direktiva 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL L 335, str. 31).
2.

Ali je treba člene 49 in naslednje PDEU ter 56 in naslednje PDEU ob upoštevanju načel, ki jih je Sodišče Evropske unije potrdilo v sodbi z dne 16. februarja 2012, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da zahteva po časovni uskladitvi prenehanja koncesij pomeni ustrezno utemeljitev krajšega trajanja koncesij, ki so predmet javnega razpisa, od tistih, ki so bile dodeljene v preteklosti?
1.

Ali pravo Unije, zlasti določbe člena 78(a) Direktive 2006/112/ES (1), nasprotuje temu, da se […] dajatev za uporabo podtalja, ki jo plača distributer plina, prevali na končnega potrošnika, brez dodatnih zneskov in neodvisno od cene, ki jo ta plača za porabljen plin, to pomeni brez vključitve te dajatve v to ceno? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, se postavlja še to vprašanje:
6.

Napačna razlaga pogojev spornih pogodb, napačna uporaba grškega prava in neupoštevanje navedbe glede utemeljenosti zahtevka: — v skladu s členi II, 19.1 pogodb FP6, II.16 pogodb e-Ten in II 20.1 pogodb CIP, se lahko revizija opravlja zgolj v zvezi s knjiženjem stroškov in prihodkov, ki se nanašajo na izvajanje spornih projektov in ne na druge dokumente; — kršitev načela, ki izhaja iz sodne prakse, o samostojnosti pojma finančnega obdobja v grškem pravu na področju računovodskega in davčnega prava; — Splošno sodišče ni upoštevalo in ni opravilo presoje v zvezi z utemeljenostjo tožbenega razloga, ki ga je tožeča stranka navedla v točkah 61 in 64 tožbe.
SL Uradni list Evropske unije C 421/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal du travail de Bruxelles (Belgija) 28. avgusta 2014 – Aliny Wojciechowski proti Office national des pensions (ONP)

(Zadeva C-408/14)

2014/C 421/27

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal du travail de Bruxelles

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Aliny Wojciechowski

Tožena stranka: Office national des pensions (ONP)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo lojalnega sodelovanja in člen 4(3) PEU po eni strani ter člen 34(1) Listine o temeljnih pravicah po drugi strani, nasprotujejo temu, da država članica zmanjša ali zavrne starostno pokojnino, ki jo zaposleni osebi dolguje na podlagi delovne dobe, dopolnjene v skladu z zakonodajo te države članice, če seštevek let delovne dobe, dopolnjene v tej državi članici in v evropskih institucijah, presega enoto delovne dobe 45 let iz člena 10a kraljevega odloka z dne 24. oktobra 1967 o starostni pokojnini in družinski pokojnini za zaposlene osebe?
2.

Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava pri obrazložitvi izpodbijane sodbe v delu, v katerem je bila zavrnjena trditev pritožnic iz tožbe, vložene pri Splošnem sodišču, v zvezi s kršitvijo Pogodbe – načela sorazmernosti. — Iz člena 85 Uredbe št. 2342/2002 je razvidno, da če so izpolnjene zahteve in pogoji iz navedenega člena, mora tisti, ki je na ravni Skupnosti pristojen za odločitev, (v obravnavanem primeru računovodja) preučiti prošnjo podjetja, ki želi plačilo opraviti v dodatnem roku, in tej prošnji ugoditi, če so zahteve in pogoji, določeni za tako odobritev, izpolnjeni. — „Široka diskrecijska pravica“, ki jo ima računovodja Komisije v skladu s členom 85 Uredbe, se nanaša na preučitev prošnje podjetja, ki želi plačilo opraviti v dodatnem roku, in odobritev te prošnje, in ne na vrsto bančne garancije, za katero računovodja Komisije meni, da je sprejemljiva, zaradi česar za nadzor nad izpodbijanim aktom ni dovolj presoditi, ali ta ni očitno neprimeren za doseganje zasledovanih ciljev, kot se je napačno menilo v izpodbijani sodbi. — Garancija na poziv v skladu z modelom, ki ga zahteva Komisija, ki ga izda kreditna institucija, je sorazmeren in primeren način za zagotovitev plačila dolgovanih zneskov. Zato cel portugalski sodni sistem (in na splošno tudi sodni sistemi drugih držav članic Evropske unije) za različne namene sprejemajo predložitev bančne garancije, vključno za namen odložitve izvršitve sodnih odločb, med drugim morebitne izvršitve, ki jo pri nacionalnih sodiščih zahteva Komisija, da bi dobila neplačano globo. — V konkretnem primeru bi garancijo, ki sta jo predlagali pritožnici (in ki jo Komisija ni sprejela) izdala Banco Comercial Português, S.A., ki je kreditna institucija s sedežem v Evropski uniji in z katero veljajo pravila o nadzoru in konsolidaciji, ki jih določijo institucije Skupnosti. Tako se zdi, da nič ne upravičuje tega, da se za varstvo pravic Skupnosti zavrne možnost predložitve garancije, ki jo izda navedena banka, in se zahteva, da garancijo izda banka z dolgoročno bonitetno oceno „AA“. — K temu je treba dodati še gospodarske okoliščine, ki so splošno znane, da je sprememba bonitetne ocene Portugalske republike vplivala na bonitetne ocene portugalskih bank. Tako da ni banke s sedežem na Portugalskem, ki bi izpolnila merilo bonitetne ocene (dolgoročna bonitetna ocena „AA“), zahtevane v odločbi Komisije. Te okoliščine so bile v izpodbijani sodbi ugotovljene pod naslovom „Dejansko stanje“, vendar pri obrazložitvi navedene sodbe niso bile upoštevane. — Odločba Komisije tako ne izpolnjuje merila nujnosti (ki je pomemben vidik načela sorazmernosti), saj je Komisija med možnimi ukrepi izbrala tistega, ki je v takratnem gospodarskem položaju najbolj posegel v interese pritožnic. — Tako je jasno razvidna nesorazmernost med zahtevo Komisije (garancija, ki jo izda evropska banka z dolgoročno bonitetno oceno „AA“) in zasledovanim ciljem (varstvo pravice Komisije do pobiranja zneskov), zaradi česar je v izpodbijani sodbi napačno ugotovljeno, da izpodbijani akt ne krši načela sorazmernosti.
1.

kako je treba razlagati pojem „kraj, v katerem škoda nastane“ v smislu člena 4(1) Uredbe (ES) št. 864/2007 v zvezi z zahtevo po nadomestilu za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki jo uveljavljajo svojci osebe, preminule za posledicami prometne nesreče v državi sodišča, če imajo ti svojci prebivališče v drugi državi članici Evropske unije in so tam utrpeli to škodo;
1.

Ali je treba člena 15 in 16 Direktive 2008/115/ES (1), ob upoštevanju načel lojalnega sodelovanja, polnega učinka za doseganje ciljev direktiv, sorazmernosti, primernosti in ustreznosti kazni, razlagati tako, da dopuščata vložitev obtožnice zoper nezakonito prebivajočega državljana tretje države, zoper katerega so bili neuspešno uvedeni prisilni ukrepi vrnitve in ki je bil pridržan v obdobju, daljšem od 18 mesecev, ker ni imel potnega lista in ker zaradi strahu, da bi ga v Iranu organi preganjali, ne sodeluje z organi, pristojnimi za izdajo potnega lista prek veleposlaništva, na podlagi zakonodaje posamezne države, pred prenosom zakonodaje Skupnosti (člen 19[(1)(f) in (i) zakona o tujcih in priseljevanju (poglavje 105)])?
—

Prvi razlog: družba Toshiba navaja, da je Splošno sodišče uporabilo napačno pravno merilo, ko je menilo, da so japonski proizvajalci transformatorjev potencialni konkurenti na trgu EGP (1) na podlagi tega, da ovire za vstop na trg EGP niso nepremostljive, in (2) na podlagi obstoja neformalnega prijateljskega sporazuma, namesto tega pa bi moralo preveriti, ali imajo japonski proizvajalci resnične možnosti za vstop na trg EGP in ali je tak vstop ekonomsko uspešna strategija. Glede na neobstoj potencialne konkurence med japonskimi in evropskimi proizvajalci naj neformalni prijateljski sporazum ne bi mogel kršiti člena 81 ES, Komisija pa naj ne bi imela pristojnosti za sprožitev postopka. Po mnenju družbe Toshiba bi bilo torej treba izpodbijano sodbo razveljaviti, izpodbijano odločbo pa razglasiti za nično.
—

sprejme končno sodbo in razglasi ničnost Odločbe Komisije 2009/609/ES z dne 4. junija 2008 o državni pomoči C 41/05, ki jo je Madžarska dodelila v obliki sporazumov o nakupu električne energije, v delu, v katerem je bil sporazum o nakupu električne energije razglašen za nezakonito in nezdružljivo državno pomoč, ali, podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču, in
1.

Ali znesek upravne denarne kazni, naložene na podlagi člena 5/A zakona XLVIII iz leta 2007 o izvedbi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1889/2005 z dne 26. oktobra 2005 o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje (1) (v nadaljevanju: nacionalni zakon o izvedbi), ustreza zahtevi iz člena 9(1) te uredbe, v skladu s katero morajo biti kazni, določene v nacionalnem pravu, učinkovite, odvračilne in obenem sorazmerne [...] (ni prevedeno) s storjeno pravno kršitvijo in ciljem, ki se skuša doseči?
SL Uradni list Evropske unije C 303/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemčija) 16. maja 2014 – Roman Bukovansky proti Finanzamt Lörrach

(Zadeva C-241/14)

2014/C 303/11

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Baden-Württemberg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Roman Bukovansky

Tožena stranka: Finanzamt Lörrach

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani o prostem pretoku oseb (1) z dne 21. junija 1999 (BGBl. II 2001, str. 810 in naslednje), ki ga je državni zbor (Bundestag) 2. septembra 2001 sprejel kot zakon (BGBl. II 2001, str. 810) in ki velja od 1. junija 2002 (FZA oziroma sporazum o prostem pretoku oseb), zlasti njegovo preambulo, člene 1, 2, 21 ter člene 7, 9 Priloge I k temu sporazumu, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da je delavec, ki se je iz nacionalnega ozemlja preselil v Švico, ki nima švicarskega državljanstva, in ki je od priselitve v Švico t. i. obratni obmejni delavec v smislu člena 15a(1) SIDO-Švica 1971/2002, na podlagi člena 4(4) SIDO-Švica, v povezavi s členom 15a(1), četrti stavek, SIDO-Švica 1971/2002, obdavčen v Nemčiji?

(1) UL L 114, str. 6.
1.

Ali je treba upoštevno pravo Unije, zlasti člen 1(1)(a) Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji ali praksi, ki člana uprave kapitalske družbe, četudi svojo dejavnost opravlja pod vodstvom in nadzorom drugega organa te družbe, če za to dejavnost prejema plačilo in nima deležev v tej družbi, izključuje iz izračuna števila zaposlenih delavcev, predvidenega v tej določbi?
SL Uradni list Evropske unije C 282/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 4. junija 2014 – LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) proti Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

(Zadeva C-271/14)

2014/C 282/28

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)

Toženi stranki: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določbe člena 6, točka 5, Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (1) (89/105/EGS) zahtevajo obrazložitev odločitve o izločitvi zdravila s seznama zdravil, ki se izdajajo pacientom, ki se bolnišnično zdravijo v javnih zdravstvenih ustanovah, in ki so lahko krita iz sistema obveznega zdravstvenega zavarovanja poleg storitev bolnišničnega zdravljenja, kritih v okviru pavšalnih zneskov za bivanje in oskrbo, določenih po homogenih skupinah bolnikov?

(1) UL L 40, str. 8.
SL Uradni list Evropske unije C 253/22

Pritožba, ki jo je Helenska republika vložila 13. junija 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 9. aprila 2014 v zadevi T-150/12, Grčija proti Komisiji

(Zadeva C-296/14 P)

2014/C 253/29

Jezik postopka: grščina

Stranki

Pritožnica: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in A. Vasilopoulou)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— ugodi naj se pritožbi, v celoti razveljavi sodba Splošnega sodišča Evropske unije iz posebej navedenih razlogov, ugodi tožbi Helenske republike, razglasi ničnost izpodbijanega sklepa Evropske unije in Komisiji naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Helenska republika s pritožbenim razlogom zatrjuje kršitev prava Evropske unije, ker je Splošno sodišče napačno razlagalo in uporabilo člen 107(1) in (3)(b) PDEU v zvezi z obstojem izrednih okoliščin, ki so bile značilne za grško gospodarstvo v času dejanskega stanja.

Natančneje, s prvim delom navedenega razloga oporeka dejstvu, da je Splošno sodišče z napačno razlago in uporabo člena 107(1) PDEU presodilo, da sporni ukrepi pomenijo selektivno gospodarsko korist za prejemnike v takšnem obsegu, da je izkrivljala konkurenco in prizadela trgovino med državami članicami glede na izredne okoliščine, ki so bile značilne za grško gospodarstvo v času dejanskega stanja, medtem ko z drugim delom razloga oporeka dejstvu, da je Splošno sodišče z napačno razlago in uporabo člena 107(3)(b) PDEU omejilo področje uporabe te določbe na pogoje iz obvestila o Okviru podpore Skupnosti kljub izrednim okoliščinam, ki so bile značilne za grško gospodarstvo v času dejanskega stanja.
1.

Ali je treba določbe členov 2(1) in 10(2) Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 (1) razlagati tako, da pavšalni znesek, ki se izračuna kot odstotek letnega prometa, ustvarjenega na progah, s katerimi se upravlja na podlagi franšizne pogodbe, in ki ga letalska družba, ki je za račun druge letalske družbe izdala vozovnice, ki jim je potekla veljavnost, plača tej drugi letalski družbi, pomeni neobdavčeno odškodnino, ki se plača zadnjenavedeni družbi in s katero se povrne škoda, ki je tej družbi nastala zaradi nepotrebne mobilizacije njenih prevoznih sredstev, ali da predstavlja plačilo za vozovnice, ki so bile izdane, vendar niso bile uporabljene?
SL Uradni list Evropske unije C 235/7

Pritožba, ki jo je H vložil 7. maja 2014 zoper sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 27. februarja 2014 v zadevi T-490/13, GJ proti Sodišču

(Zadeva C-221/14 P)

2014/C 235/10

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: H (zastopnik: S. Sagias, Δικηγόρος)

Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije

Predlog

— Izpodbijani sklep naj se razveljavi;

— zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, tako da bo pred tem sodiščem zadeva obravnavana na prvi stopnji, ali pa naj se predlogom, podanim na prvi stopnji, v celoti ugodi;

— toženi stranki na prvi stopnji naj se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in tega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik v utemeljitev svoje pritožbe navaja tri pritožbene razloge zoper sklep Splošnega sodišča z dne 27. februarja 2014.

S prvim pritožbenim razlogom pritožnik trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo člen 263 PDEU ter člena 90 in 91 Kadrovskih predpisov za uradnike (1) ter člena 2 in 35 Skupnih pravil o zdravstvenem zavarovanju uradnikov Evropskih skupnosti. Na eni strani pritožnik meni, da je Splošno sodišče v izpodbijanem sklepu pravo napačno uporabilo s tem, da je presodilo, da tožbe nekdanjih članov Sodišča zoper akte, ki posegajo v njihov položaj, na področju kritja v okviru skupnega sistema zdravstvenega zavarovanja, spadajo zgolj pod člen 263 PDEU in jih je treba vložiti v dvomesečnem roku iz te določbe. Na drugi strani naj bi Splošno sodišče pravo napačno uporabilo s tem, da je presodilo, da se člen 90(2) Kadrovskih predpisov za uradnike ne uporablja za člane in nekdanje člane Sodišča.

Z drugim pritožbenim razlogom pritožnik dalje trdi, da je Splošno sodišče pravo napačno uporabilo z zavrnitvijo uporabe sodne prakse o opravičljivi zmoti.

S tretjim pritožbenim razlogom pritožnik nazadnje trdi, da je Splošno sodišče člen 111 Poslovnika Splošnega sodišča napačno uporabilo in da gre pri tem za kršitev postopka. Pritožnik v bistvu izpodbija to, da je bila tožba, vložena pri Splošnem sodišču, opredeljena za „očitno“ nedopustno, zaradi česar mu je bilo preprečeno izreči se o zadevnem razlogu za nedopustnost. Splošno sodišče naj bi tudi kršilo pravico pritožnika do poštenega sojenja, njegovo pravico do obrambe in zlasti pravico do izjave ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva v nasprotju s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

(1) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 723/2004 z dne 22. marca 2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 2, str. 130).
SL Uradni list Evropske unije C 194/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 3. aprila 2014 – Tamoil Italia proti Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

(Zadeva C-156/14)

2014/C 194/18

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Tamoil Italia

Tožena stranka: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela Evropske unije na področju okolja, določena v členu 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije in v Direktivi 2004/35/ES (1) z dne 21. aprila 2004 (člena 1 in 8(3), uvodni izjavi 13 in 24), zlasti načelo „plača povzročitelj obremenitve“, previdnostno in preventivno načelo ter načelo prednostnega odpravljanja okoljske škode pri viru, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kot so členi 244, 245 in 253 zakonske uredbe št. 152 z dne 3. aprila 2006, ki v primeru, da se ugotovi onesnaženje zemljišča in ni mogoče določiti osebe, ki je odgovorna za onesnaženje, ali od nje ni mogoče doseči sanacije, upravnemu organu ne omogoča, da bi odredil izvedbo nujnih zavarovalnih ukrepov in sanacije lastniku, ki ni odgovoren za onesnaženje, in za slednjega predvideva le premoženjsko odgovornost, ki je omejena na vrednost zemljišča po sanaciji?

(1) Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 8, str. 357).
1.

Ali je treba člen 15(3) in (6) Direktive 2008/115/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav v povezavi s členoma 6 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter s pravico do sodnega nadzora in učinkovitega [sodnega varstva] razlagati tako, da: a) če mora upravni organ na podlagi nacionalnega prava države članice vsak mesec pregledati pridržanje, ne da bi pri tem izrecno obstajala dolžnost odreditve upravnega ukrepa, in sodišču po uradni dolžnosti predložiti seznam državljanov tretjih držav, katerih pridržanje zaradi ovir za odstranitev traja dlje od zakonitega trajanja začetnega pridržanja, mora ob izteku obdobja, določenega v individualni odločbi o začetnem pridržanju, odrediti izrecni ukrep pregleda pridržanja glede na razloge za podaljšanje pridržanja, določene s pravom Unije, ali pa zadevno osebo izpustiti? b) če lahko sodišče na podlagi nacionalnega prava države članice po izteku z nacionalnim pravom določenega najdaljšega trajanja začetnega pridržanja z namenom odstranitve odredi podaljšanje pridržanja, njegovo nadomestitev z milejšim ukrepom ali izpustitev državljana tretje države članice, mora v primeru, kot je ta iz postopka v glavni stvari, izvršiti nadzor nad zakonitostjo ukrepa pregleda pridržanja, pri katerem so bili navedeni pravni in dejanski razlogi za nujnost podaljšanja pridržanja in njegovo trajanje, tako da po vsebini odloči o nadaljevanju pridržanja, njegovi nadomestitvi ali izpustitvi zadevne osebe? c) lahko sodišče na podlagi nacionalnega prava države članice nadzor nad zakonitostjo ukrepa pregleda pridržanja, pri katerem so bili navedeni le razlogi, iz katerih ni mogoče izvršiti odločbe o odstranitvi državljana tretje države, opravi glede na razloge za podaljšanje pridržanja, določene s pravom Unije, tako da v sporu po vsebini odloči – z odreditvijo nadaljevanja pridržanja, njegove nadomestitve ali izpustitve zadevne osebe – le na podlagi dejstev in dokazov, ki jih je navedel oziroma predložil upravni organ, ter ugovorov in dejstev, ki jih je podal oziroma navedel državljan tretje države?