ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Čeprav je načelo svobode izražanja izrecno določeno v členu 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950, in pomeni osnovni temelj demokratične družbe, je iz odstavka 2 tega člena razvidno, da za to svobodo lahko veljajo neke omejitve, ki jih upravičujejo cilji splošnega interesa, če jih določa zakon, če sledijo enemu legitimnemu cilju ali več v smislu te določbe in če so nujne v demokratični družbi, to je če so utemeljene z nujno družbeno potrebo ter zlasti če so sorazmerne z zastavljenim legitimnim ciljem (glej sodbo z dne 25. marca 2004 v zadevi Karner, C-71/02, Recueil, str. I-3025, točka 50).
57

Glede tega je treba ugotoviti, da v nasprotju s trditvami nizozemske vlade in Komisije zgolj število in vrsta izhodov, s katerimi so opremljeni taki monitorji, kakršni se obravnavajo v postopku v glavni stvari, ne more biti odločilno merilo za tarifno uvrstitev takih monitorjev in da je treba pri tej uvrstitvi, tudi glede na druga merila in glede na objektivne značilnosti in lastnosti teh monitorjev, presoditi tako stopnjo, do katere lahko opravljajo več funkcij, kakor raven učinkovitosti, ki jo dosegajo pri opravljanju teh funkcij.
1)

Portugalska republika s tem, da v nasprotju z določbami členov 5(1) in (2) ter 25(1) in (3) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) v praksi ni vsem končnim uporabnikom dala na voljo vsaj enega izčrpnega imenika in vsaj ene izčrpne imeniške službe, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
6

Uvodne izjave od 2 do 4 in 7 Direktive 2004/27 se glasijo: „(2) Do sedaj sprejeta zakonodaja Skupnosti je pomembno prispevala k doseganju cilja prostega in varnega pretoka zdravil za uporabo v humani medicini ter odpravljanju ovir za trgovanje s takimi izdelki. Vendar je v luči pridobljenih izkušenj postalo jasno, da so potrebni novi ukrepi za odpravo preostalih ovir za prost pretok. (3) Zato je treba uskladiti nacionalne zakone in druge predpise, ki se med seboj razlikujejo glede osnovnih načel, da se spodbudi delovanje notranjega trga ob zagotavljanju visoke ravni varovanja zdravja ljudi. (4) Glavni namen vseh predpisov o proizvodnji in prometu z zdravili za uporabo v humani medicini mora biti varovanje javnega zdravja. Ta namen pa je treba doseči s sredstvi, ki ne ovirajo razvoja farmacevtske industrije ali trgovanja z zdravili v Skupnosti. […] (7) Predvsem zaradi znanstvenega in tehničnega napredka je treba pojasniti opredelitve in obseg Direktive 2001/83/ES, da so izpolnjeni visoki standardi kakovosti, varnosti in učinkovitosti zdravil za uporabo v humani medicini. Zaradi upoštevanja pojava novih terapij kot tudi zaradi rastočega števila tako imenovanih ‚mejnih‘ izdelkov, ki se uvrščajo vmes med področje zdravil in druga področja, je treba spremeniti opredelitev izraza ‚zdravilo‘, da bi se izognili vsakemu dvomu glede veljavne zakonodaje, kadar izdelek, ki popolnoma ustreza opredelitvi zdravila, obenem sodi tudi v opredelitev drugih reguliranih izdelkov. Ta opredelitev bi morala določiti način delovanja, ki ga zdravilo lahko ima na fiziološke funkcije. Taka navedba načinov delovanja bo lahko zajela tudi zdravila, ki so namenjena genski terapiji, radiofarmacevtska zdravila in nekatera zdravila za topikalno uporabo. Glede na značilnosti farmacevtske zakonodaje je tudi treba predvideti določbe za uporabo take zakonodaje. Če zadevni izdelek sodi v opredelitev zdravila, vendar bi lahko sodil tudi v opredelitev drugih reguliranih izdelkov, je prav tako zaradi razjasnitve situacije treba v primeru dvoma in zaradi zagotavljanja pravne varnosti izrecno navesti, katere določbe mora izdelek izpolnjevati. Kadar se izdelek jasno uvršča v opredelitev kategorij drugih izdelkov, zlasti hrane, prehranskih dopolnil, medicinskih pripomočkov, biocidov ali kozmetike, se ta direktiva ne uporablja. Primerno je tudi izboljšati doslednost terminologije v farmacevtski zakonodaji.“
4

Uredba v členu 3, naslovljenem „Skupni ukrepi in področje uporabe“, določa: „1. Države članice začnejo v zvezi z mednarodnim ladijskim prometom do 1. julija 2004 v celoti uporabljati posebne ukrepe za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS in dela A Kodeksa ISPS v skladu s pogoji in v zvezi z ladjami, družbami in pristanišči, navedenimi v teh besedilih. 2. Države članice začnejo v zvezi z notranjim ladijskim prometom do 1. julija 2005 uporabljati posebne ukrepe za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS in dela A Kodeksa ISPS v zvezi [s] potniškimi ladjami razreda A v smislu člena 4 Direktive Sveta 98/18/ES z dne 17. marca 1998 o varnostnih predpisih in standardih za potniške ladje [UL L 144, str. 1, kot je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 2003/75/ES z dne 29. julija 2003 (UL L 190, str. 6)] in njihovimi družbami, kot so opredeljene v pravilu IX-1 Konvencije SOLAS, ter pristanišči, ki jih uporabljajo. 3. Države članice se, po obvezni varnostni oceni tveganja, odločijo, v kakšnem obsegu bodo do 1. julija 2007 začele uporabljati določbe te uredbe v zvezi z različnimi kategorijami ladij, ki opravljajo notranje prevoze in niso navedene v odstavku 2, njihovimi družbami in pristanišči, ki jih uporabljajo. Skupna stopnja zaščite ne sme biti ogrožena zaradi takšne odločitve. […] 4. Pri izvajanju določb, ki so obvezne v skladu z odstavki 1, 2 in 3, države članice v celoti upoštevajo smernice iz dela B Kodeksa ISPS. 5. Države članice ravnajo v skladu z naslednjimi odstavki dela B Kodeksa ISPS, kot da so obvezni: […].“
16

V teh okoliščinah Hof van beroep te Gent meni, da je stališče družbe Santurel in L. Gysbrechtsa, da zadevna prepoved pomeni neupravičeno oviro za prosti pretok blaga v Skupnosti, upravičeno. Navedeno sodišče je zato prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali belgijski zakon z dne 14. julija 1991 o poslovnih običajih ter o obveščanju in varstvu potrošnikov pomeni ukrep z enakovrednim učinkom, prepovedan s členi od 28 [ES] do 30 ES, ker ta nacionalni zakon v členu 80(3) prepoveduje od potrošnika zahtevati kakršno koli predplačilo ali plačilo med trajanjem obveznega roka za odstop od pogodbe in ker ta zakon zato nima istega dejanskega vpliva na nacionalno blagovno trgovino kot na trgovino s prebivalci druge države članice, tako da ta položaj povzroča dejansko oviro za prosti pretok blaga, torej za načelo, določeno v členu 23 ES?“
31

Svoboda ustanavljanja, ki jo člen 52 Pogodbe priznava državljanom Skupnosti in ki zajema pravico začeti in opravljati dejavnost kot samozaposlena oseba ter pravico do ustanovitve in vodenja podjetij pod enakimi pogoji, kot jih za svoje državljane določa zakonodaja države članice, v kateri se taka ustanovitev izvede, zajema v skladu s členom 58 Pogodbe za družbe, ustanovljene v skladu z zakonodajo države članice in ki imajo statutarni sedež, glavno upravo ali glavni kraj poslovanja v Skupnosti, pravico opravljati dejavnost v zadevni državi članici prek odvisne družbe, podružnice ali agencije (glej sodbo z dne 16. julija 1998 v zadevi ICI, C-264/96, Recueil, str. I-4695, točka 20, in zgoraj navedene sodbe Saint-Gobain ZN, točka 35; Cadbury Schweppes in Cadbury Schweppes Overseas, točka 41; Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, točka 42, in Denkavit Internationaal in Denkavit France, točka 20).
5

Prve štiri in deveta uvodna izjava Direktive 90/434 določajo: „ker so lahko združitve, delitve, prenosi sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic potrebne, da se v Skupnosti ustvarijo pogoji, podobni tistim na notranjem trgu, in da se s tem zagotovi oblikovanje in dejansko delovanje skupnega trga; ker teh operacij ne smejo ovirati omejitve, pomanjkljivosti in izkrivljanja, ki izhajajo predvsem iz davčnih predpisov držav članic; ker je treba za te operacije zato uvesti davčna pravila, ki so s stališča konkurence nevtralna, in podjetjem omogočiti, da se prilagodijo zahtevam skupnega trga, povečajo produktivnost in izboljšajo svojo konkurenčno moč na mednarodni ravni; ker so te operacije zaradi davčnih predpisov v slabšem položaju v primerjavi z operacijami, ki se nanašajo na družbe iz iste države članice; ker je treba ta neugodni položaj odpraviti; ker tega cilja ni mogoče doseči z razširitvijo sistemov, veljavnih v državah članicah, na raven Skupnosti, saj lahko razlike med temi sistemi ustvarijo izkrivljanja; ker lahko ustrezno rešitev zagotovi le skupni davčni sistem; ker je skupni davčni sistem odpravil obdavčitev v zvezi z združitvami, delitvami, prenosi sredstev ali zamenjavo kapitalskih deležev ter hkrati zavaroval finančne interese države, v kateri je prenosna družba ali prevzeta družba; […] ker je treba dati državam članicam možnost, da zavrnejo uporabo te direktive, kadar je namen združitve, delitve, prenosa sredstev ali zamenjave kapitalskih deležev davčna utaja ali izogibanje plačilu davka […]“
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2008 – Komisija proti Italiji

(Zadeva C-174/07)

„Neizpolnitev obveznosti države – Člen 10 ES – Direktiva 2006/112/ES – Šesta direktiva o DDV – Obveznosti po notranjem sistemu – Preverjanje obdavčljivih transakcij – Davčna amnestija“

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Obveznosti zavezancev (člen 10 ES; direktivi Sveta 77/388, člena 2 in 22, ter 2006/112, členi 2(1)(a), (c) in (d) ter od 193 do 273) (Glej točke od 34 do 37 in izrek.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 2 in 22 Direktive 77/388/EGS: Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1), ki sta bila s 1. januarjem 2007 nadomeščena z Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Obveznosti po notranjem sistemu – Nacionalni zakon, ki opušča preverjanje obdavčljivih transakcij, opravljenih v več davčnih obdobjih

Izrek

1) Italijanska republika s tem, da je v členu 2(44) zakona št. 350 z dne 24. decembra 2003 o pravilih o oblikovanju letnega in večletnega državnega proračuna (finančni zakon za leto 2004) (legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)) podaljšala v leto 2002 davčno amnestijo, ki jo določata člena 8 in 9 zakona št. 289 z dne 27. decembra 2002 o pravilih o oblikovanju letnega in večletnega državnega proračuna (finančni zakon za leto 2003) (legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)) ter splošno in nerazlikovalno določila opustitev preverjanja obdavčljivih transakcij, opravljenih v davčnem letu 2002, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1)(a), (c) in (d) ter členov od 193 do 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, s katerimi sta bila 1. januarja 2007 razveljavljena in nadomeščena člena 2 in 22 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, in iz člena 10 Pogodbe ES.

2) Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.
66

Da bi se odgovorilo na vprašanje, je treba spomniti, da ker učinki zgoraj navedene sodbe Bidar niso bili časovno omejeni, lahko in morajo nacionalna sodišča razlago člena 12 ES, kot izhaja iz te sodbe, uporabiti za pravna razmerja, ki so nastala in so bila vzpostavljena pred to sodbo, če so poleg tega pogoji, ki omogočajo predložitev spora glede uporabe te določbe pristojnim sodiščem, izpolnjeni (glej v tem smislu sodbo z dne 27. marca 1980 v zadevi Denkavit italiana, 61/79, Recueil, str. 1205, točka 16, in zgoraj navedeno sodbo Bidar, točka 66).
16

Potem ko je Helsingin hovioikeus (pritožbeno sodišče v Helsinkih) to odločbo potrdilo, se je M. Juuri pritožila na Korkein oikeus. V utemeljitev svoje pritožbe je navedla, da je cilj Direktive 2001/23 vzpostaviti odgovornost delodajalca do delavca v primeru, ko je delovno razmerje prekinjeno zaradi bistvenih sprememb, tudi če je delodajalec, kot je v zadevi v glavni stvari, v smislu člena 3(3) te direktive do dneva izteka veljavnosti kolektivne pogodbe, ki je zavezovala odsvojitelja in s katero so bili delavcu zagotovljeni boljši delovni pogoji, to pogodbo spoštoval.
8

V skladu s členom 21, točka 1(b), Šeste direktive so DDV dolžni plačati „davčni zavezanci, katerim so opravljene storitve iz člena 9(2)(e), ali osebe, ki so identificirane za namene davka na dodano vrednost na ozemlju države, ki so jim storitve iz člena 28b, naslovi C, D, E in F, opravljene, če storitve opravi davčni zavezanec s sedežem v tujini; države članice pa lahko zahtevajo, da izvajalec storitev solidarno odgovarja za plačilo davka na dodano vrednost.“
6

Člen 8 te direktive, naslovljen „Ukrepi za območja, kjer so ravni onesnaženosti zunanjega zraka višje od mejne vrednosti“, določa: „1. Države članice pripravijo seznam območij in strnjenih naselij, kjer so ravni enega ali več onesnaževal višje od vsote mejne vrednosti in sprejemljivega preseganja. Če sprejemljivo preseganje za posamezno onesnaževalo ni določeno, je treba območja in strnjena naselja, v katerih raven takega onesnaževala presega mejne vrednosti, obravnavati enako kakor območja in strnjena naselja, na katera se nanaša prvi pododstavek, zanje pa se uporabljajo odstavki 3, 4 in 5. 2. Države članice pripravijo seznam območij in strnjenih naselij, v katerih so ravni enega ali več onesnaževal v razponu med mejno vrednostjo in vsoto mejne vrednosti in sprejemljivega preseganja. 3. Države članice za območja in strnjena naselja iz odstavka 1 sprejmejo ukrepe in tako zagotovijo, da se pripravi ali izvaja načrt ali program, s katerim se v določenem roku doseže mejna vrednost. Omenjeni načrt ali program, ki mora biti dostopen javnosti, vsebuje najmanj informacije, naštete v Prilogi IV. 4. Države članice za območja in strnjena naselja iz odstavka 1, v katerih je raven več kot enega onesnaževala višja od mejne vrednosti, pripravijo celovit načrt za vsa ta onesnaževala. […]“
Turški državljan, ki je kot otrok zaradi združitve družine smel vstopiti v državo članico in je na podlagi člena 7, prvi odstavek, druga alinea, Sklepa št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve, ki ga je sprejel Pridružitveni svet, ustanovljen s sporazumom med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo pridobil pravico do prostega dostopa do zaposlitve po svoji izbiri, ne sme izgubiti s to pravico povezane pravice do bivanja, tudi če v starosti 23 let od končanja šolanja v starosti 16 let ni bil zaposlen in je sodeloval v državnih programih, namenjenih pomoči pri zaposlitvi, ki jih ni končal.
43

Predložitveno sodišče mora preveriti: — ali izdelava in poznejše spremembe nacionalnega seznama vrst sesalcev, katerih imetništvo je dovoljeno, temeljijo na objektivnih in ne diskriminatornih merilih; — ali je postopek, ki zainteresiranim omogoča, da dosežejo vpis vrst sesalcev na ta seznam, predviden in enostavno dostopen in se ga lahko konča v razumnem roku, če pa se konča z zavrnitvijo vpisa – ki mora biti obrazložena – pa mora biti predvidena možnost vložitve pritožbe pri sodišču; — ali lahko prošnjo za vpis vrste sesalcev na naveden seznam ali za posamično odstopanje glede imetništva osebkov vrst, ki niso navedene na njem, pristojni upravni organi zavrnejo samo, če imetništvo osebkov te vrste pomeni dejansko tveganje za varstvo zgorajnavedenih interesov in zahtev, in — ali so pogoji, določeni za imetništvo osebkov iz vrst sesalcev, ki niso navedene na tem seznamu, kot so pogoj iz člena 3a(2), točki 3(b) in 6, zakona o dobrem počutju živali objektivno utemeljeni in ne presegajo tistega, kar je nujno potrebno za zagotovitev cilja nacionalne ureditve v celoti.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. aprila 2008 – Ferrero Deutschland proti UUNT

(Zadeva C-108/07 P)

„Pritožba – Znamka Skupnosti – Uredba (ES) št. 40/94 – Člen 8(1)(b) – Verjetnost zmede – Prijava besedne znamke Skupnosti FERRO – Ugovor imetnika prejšnje nacionalne besedne znamke FERRERO – Dokaz o velikem razlikovalnem učinku prejšnje znamke“

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 35 do 37.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 57 do 59.)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 15. decembra 2006 v zadevi Ferrero Deutschland proti UUNT in Cornu (T-310/04) v zvezi s tožbo zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. marca 2004 (zadeva R 540/2002-4) v postopku z ugovorom med Ferrero OHG mbH in Cornu SA Fontain – Razlaga člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 (UL L 1994, str. 1) – Verjetnost zmede med znamkama – Srednja stopnja podobnosti med znamkama – Šibka stopnja podobnosti med proizvodi – Razlikovalni učinek prejšnje znamke.

Izrek

1) Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 15. decembra 2006 v zadevi Ferrero Deutschland proti UUNT – Cornu (FERRO) (T-310/04) se razveljavi.

2) Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 17. marca 2004 (zadeva R 540/2002-4) se razveljavi.

3) Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in družbi Cornu SA Fontain se naloži plačilo stroškov v zvezi s pritožbo.

4) Družba Ferrero Deutschland GmbH nosi svoje stroške v zvezi s postopkom na prvi stopnji, razen stroškov v zvezi z intervencijo družbe Cornu SA Fontain.

5) Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) nosi svoje stroške v zvezi s postopkom na prvi stopnji, razen stroškov v zvezi z intervencijo družbe Cornu SA Fontain.

6) Družba Cornu SA Fontain nosi svoje stroške in stroške v zvezi z njeno intervencijo, ki sta jih priglasila družba Ferrero Deutschland GmbH 5) in Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT).
Kraljevina Švedska, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2005/51/ES z dne 7. septembra 2005 o spremembi Priloge XX k Direktivi 2004/17/ES in Priloge VIII k Direktivi 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta o javnih naročilih, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
12

Uvodoma ugotovimo, da je v prvi uvodni izjavi okvirne direktive določeno, da je bil novi regulativni okvir za telekomunikacije, in sicer okvirne direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (direktiva o odobritvi) (UL L 108, str. 21), 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, str. 51) in 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (direktiva o dostopu) (UL L 108, str. 7), sprejet, čeprav so bile s prejšnjim regulativnim okvirom za telekomunikacije ustvarjene razmere za učinkovito konkurenco v telekomunikacijskem sektorju v času prehoda z monopola na popolno konkurenco.
Kraljevina Švedska, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Neizpolnitev obveznosti države – Neposredovanje poročila o informacijah, določenih s členom 3(2) Odločbe št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola, v predpisanem roku – Informacije o nacionalnih projekcijah emisij toplogrednih plinov in sprejetih ukrepov za omejitev in/ali zmanjšanje teh emisij.
V skladu s členom 230, četrti odstavek, ES fizična ali pravna oseba ne more vložiti tožbe zoper na drugo osebo naslovljeno odločbo, razen če jo ta zadeva neposredno in posamično.

V zvezi z drugim pogojem, ki ga določa navedeni člen 230 ES, dejstvo, da je sporna določba po svoji naravi in obsegu splošna, ker se uporablja za zadevne gospodarske subjekte na splošno, ne izključuje možnosti, da nekatere med njimi zadeva posamično.

Vendar fizična ali pravna oseba lahko trdi, da jo sporna odločba posamično zadeva le, če nanjo vpliva zaradi njenih posebnih lastnosti ali dejanskega stanja, ki jo razlikuje od drugih oseb. Kajti podjetje praviloma ne more izpodbijati odločbe Komisije, ki prepoveduje sektorsko shemo pomoči, če ga ta odločba zadeva samo zaradi njegove pripadnosti zadevnemu sektorju in statusa morebitnega upravičenca do navedene sheme. Taka odločba je namreč za tožeče podjetje splošni ukrep, ki se uporablja za objektivno določene položaje in ima pravne učinke za skupino oseb, ki so določene splošno in abstraktno.

Nasprotno, kadar izpodbijani akt zadeva skupino oseb, ki so bile prepoznane ali prepoznavne ob njegovem sprejetju in z merili, lastnimi članom skupine, bi lahko te osebe navedeni akt posamično zadeval, ker so del omejenega kroga gospodarskih subjektov.

(Glej točke 47 in od 51 do 54.)