ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi pritožbeni razlog: izkrivljanje dejstev (točke od 64 do 71 izpodbijane sodbe) V skladu z ustaljeno sodno prakso je izkrivljanje v pristojnosti nadzora Sodišča, kadar je presoja obstoječih dokazov očitno napačna. Tako izkrivljanje mora očitno izhajati iz listin iz spisa. V prvem delu tega pritožbenega razloga Komisija trdi, da ugotovitvi Splošnega sodišča, da je organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, osebi UG določil prekratek rok za odpravo nezadostne strokovnosti, nasprotujejo dokazne listine iz spisa. Organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, ni zahteval, da oseba UG izpolni vse cilje, zastavljene v ocenjevalnem poročilu za leto 2015, in da v roku treh mesecev vzpostavi razmerje zaupanja s svojimi sodelavci. V drugem delu tega pritožbenega razloga se zatrjuje, da je Splošno sodišče svoj preizkus napačno osredotočilo na vprašanje neupravičenih odsotnosti in da ni upoštevalo, da je bilo več elementov nezadostne strokovnosti, ugotovljenih v sklepu z dne 17. oktobra 2016 in dopisu z dne 8. septembra 2016, ponavljajočih.
C 320/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Hamburg (Nemčija) 28. julija 2020 – UW/Ryanair DAC

(Zadeva C-346/20)

(2020/C 320/14)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Hamburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: UW

Tožena stranka: Ryanair DAC

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da so „vzrok“ za veliko zamudo leta izredne razmere tudi takrat, kadar te razmere nastanejo dan prej, na prejšnjem letu z načrtovanim letalom?

Zadeva je bila s sklepom Sodišča z dne 6. avgusta 2020 izbrisana iz vpisnika Sodišča.

(1) UL 2004, L 46, str. 1.
1.

Ali je v skladu s pravom [Evropske unije] in pravilno razlago uvodnih izjav 14 in 32 ter členoma 12 in 18 Direktive 24/2014/EU (1) in členom 30 Direktive 23/2014/EU (2), tudi vezano na člen 107 PDEU, da je treba pri določitvi minimalne meje 30-odstotne udeležbe zasebnega družbenika v mešani javno-zasebni družbi, ki jo nacionalni zakonodajalec šteje za primerno v skladu z načeli [prava Evropske unije], ki so na tem področju določena s sodno prakso Skupnosti, treba upoštevati izključno formalno sestavo/sestavo na papirju navedenega družbenika ali lahko – oziroma mora – organ, ki vodi postopek oddaje javnega naročila, upoštevati njegovo posredno udeležbo v konkurenčni zasebni družbi?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Appeals Service Northern Ireland (Združeno kraljestvo) 7. aprila 2020 – VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Zadeva C-247/20)

(2020/C 313/11)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Appeals Service Northern Ireland

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: VI

Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali mora imeti otrok z dovoljenjem za stalno prebivanje v EGP celovito zavarovalno kritje za primer bolezni, zato da obdrži pravico do prebivanja, kot bi jo obdržal kot ekonomsko samozadostna oseba v skladu s členom 4(1) uredbe iz leta 2016?

2. Ali je zahteva iz člena 4(3)(b) uredbe iz leta 2016 o priseljevanju (Evropski gospodarski prostor) – v skladu s katero je zahteva po celovitem zavarovalnem kritju za primer bolezni v Združenem kraljestvu v primeru študenta ali ekonomsko samozadostne osebe glede na člena 16(2)(b)(ii) uredbe iz leta 2016 izpolnjena le, če to kritje krije tako to osebo kot tudi vse njene upoštevne družinske člane – glede na člen 7(1) Direktive 2004/38 (1) in sodno prakso Sodišča Evropske unije iz točke 70 sodbe Teixiera, C-480/08 na podlagi prava Unije nezakonita?

3. Ali se glede na odločitev iz točke 53 sodbe Ahmad proti Secretary of State for the Home Department [2014] EWCA Civ 988 šteje, da so sporazumi o recipročnosti, ki se nanašajo na skupno potovalno območje, sklenjeni glede kritja zdravstvenega zavarovanja med Združenim kraljestvom in Republiko Irsko, „sporazumi o recipročnosti“ in zato pomenijo celovito zavarovalno kritje za primer bolezni za namene člena 4(1) uredbe iz leta 2016? F

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL 2004, L 158, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 05 zvezek 005 str. 46 – 61).
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: 2. a) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki za ponujanje kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa obvezno naložitev globe na igralni avtomat brez absolutne zgornje omejitve za skupni znesek naloženih glob? 2. b) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki za ponujanje kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa obvezno naložitev najnižje globe v višini 3 000 EUR na igralni avtomat? 2. c) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki za ponujanje kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa izrek nadomestne kazni odvzema prostosti na igralni avtomat brez absolutne zgornje omejitve za skupno izrečeno nadomestno kazen odvzema prostosti? 2. d) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki v primeru kaznovanja zaradi ponujanja kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa naložitev plačila prispevka za stroške kazenskega postopka v višini 10 % naloženih glob?
2.

Če zgoraj navedeno pravo [Evropske unije] ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, navedeni v prvem vprašanju, ali je mogoče določbe iz člena 4(1)(a) in (c) ter člena 9(1) Uredbe (EU) št. 1307 z dne 17. decembra 2013 razlagati tako, da se za „aktivnega kmeta“ lahko šteje pravna oseba, ki je sklenila pogodbo o koncesiji v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, in ki razpolaga z živalmi na podlagi posodbenih pogodb, sklenjenih s fizičnimi osebami, to je pogodb, s katerimi posodniki izposojevalcem brezplačno predajo živali v svoji lasti z namenom uporabe za pašo na pašnih površinah, ki so jih dali na razpolago izposojevalci, in sicer za dogovorjeno časovno obdobje?
C 279/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 5. maja 2020 – Laudamotion GmbH/Verein für Konsumenteninformation

(Zadeva C-189/20)

(2020/C 279/35)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Revidentka in tožena stranka: Laudamotion GmbH

Nasprotna stranka v revizijskem postopku in tožeča stranka: Verein für Konsumenteninformation

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba določbe Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1), zlasti člene 25, 17(3) in 19, morebiti tudi glede na člen 67, razlagati tako, da nasprotujejo nadzoru nepoštenosti pogojev v dogovorih o mednarodni pristojnosti v skladu z Direktivo 93/13/EGS (2) oziroma v skladu z ustreznimi nacionalnimi določbami za prenos?

2. Ali je treba zadnji del prvega stavka člena 25(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 („razen če je po pravu navedene države članice materialna veljavnost dogovora nična“) razlagati tako, da ta omogoča vsebinski nadzor v skladu z nacionalnim pravom države članice, katere sodišče je pristojno na podlagi dogovora o pristojnosti, ki lahko tudi presega usklajeno pravno področje?

3. Če je odgovor na prvo in drugo vprašanje nikalen: Ali se nacionalne določbe za prenos, ki jih je treba uporabiti za nadzor nepoštenosti pogojev v skladu z Direktivo 93/13/EGS, določajo po pravu države članice, katere sodišče je pristojno na podlagi dogovora o pristojnosti, ali po lex causae države članice, pred sodiščem katere se je začel postopek?

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).

(2) Direktiva Sveta z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL 1993, L 95, str. 29).
2.

Zlasti: (a) Ali je člen 3, točka 9, Direktive PNR v povezavi s Prilogo II k Direktivi PNR, v delu, v katerem je v njem določeno, da pojem „hudo kaznivo dejanje“ v smislu Direktive PNR pomeni kazniva dejanja, ki so navedena v Prilogi II k Direktivi PNR in ki se po nacionalnem pravu države članice kaznujejo z zaporno kaznijo oziroma ukrepom odvzema prostosti z najvišjo zagroženo kaznijo najmanj treh let, z vidika zadostne določnosti in zahteve po sorazmernosti skladen s členoma 7 in 8 Listine? (b) Ali so podatki iz evidence podatkov o potnikih, ki jih je treba prenesti (v nadaljevanju: podatki PNR), v delu, v katerem se nanašajo na prenos imen (člen 8(1), prvi stavek, v povezavi s Prilogo I, točka 4, k Direktivi PNR), informacije v zvezi s programi za pogoste potnike (člen 8(1), prvi stavek, v povezavi s Prilogo I, točka 8, k Direktivi PNR) in izpolnitev polja za prosti vnos splošnih opomb (člen 8(1), prvi stavek, v povezavi s Prilogo I, točka 12, k Direktivi PNR), dovolj natančno določeni, da je mogoče z njimi upravičiti poseg v pravice iz členov 7 in 8 Listine? (c) Ali je to, da se poleg podatkov o potnikih evidentirajo tudi podatki o tretjih osebah, kot so potovalna agencija/potovalni agent (Priloga I, točka 9, k Direktivi PNR), skrbniki mladoletnikov (Priloga I, točka 12, k Direktivi PNR) in sopotniki (Priloga I, točka 17, k Direktivi PNR), skladno s členoma 7 in 8 Listine in cilji Direktive PNR? (d) Ali je Direktiva PNR v delu, v katerem določa, da se prenašajo, obdelujejo in hranijo podatki PNR o mladoletnih potnikih, skladna s členi 7, 8 in 24 Listine? (e) Ali je člen 8(2) Direktive PNR v povezavi s Prilogo I, točka 18, k Direktivi PNR, v skladu s katerim letalski prevozniki podatke API, tudi če so enaki podatkom PNR, posredujejo enotam držav članic za informacije o potnikih, ob upoštevanju načela najmanjšega obsega podatkov skladen s členoma 8 in 52 Listine? (f) Ali je člen 6(4) Direktive PNR kot pravna podlaga za določitev meril, na podlagi katerih se primerjajo evidence podatkov (tako imenovani vzorci), zadostna legitimna podlaga, določena z zakonom, v smislu člena 8(2) in člena 52 Listine ter člena 16(2) PDEU? (g) Ali člen 12 Direktive PNR, če se posredovani podatki pri enotah držav članic za informacije o potnikih hranijo pet let, še omejuje poseganje v člena 7 in 8 Listine na tisto, kar je nujno potrebno? (h) Ali je posledica depersonalizacije na podlagi člena 12(2) Direktive PNR zmanjšanje osebnih podatkov na to, kar je v skladu s členoma 8 in 52 Listine potrebno, če pri tem ne gre za nič drugega kot psevdonimizacijo, ki jo je mogoče kadarkoli spet odpraviti? (i) Ali je treba člene 7, 8 in 47 Listine razlagati tako, da je treba v skladu z njimi potnike, katerih podatki se v okviru obdelave podatkov o potnikih ponovno razkrijejo (člen 12(3) Direktive PNR), o tem obvestiti in jim tako omogočiti, da o njihovi zadevi odloča sodišče?
—

Naj se ugotovi, da Kraljevina Španija s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi člen 32, od (3) do (6), člen 34(1), drugi pododstavek, Ley 40/2015 (zakon 40/2015) in člen 67(1), tretji pododstavek, Ley 39/2015 (zakon 39/2015), ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi načel učinkovitosti in enakovrednosti kot meja avtonomije držav članic pri določanju vsebinskih in postopkovnih pogojev, s katerimi je urejena njihova odgovornost za škodo, povzročeno posameznikom s kršitvijo prava Unije;
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje nikalen: ali je treba pojem „surovi“ v smislu tarifne podštevilke 1521 9091 kombinirane nomenklature razlagati tako, da je treba čebelji vosek, ki je bil stopljen v državi izvoznici in iz katerega so bili med topljenjem mehansko izločeni tujki, pri čemer čebelji vosek še vedno vsebuje tujke, uvrstiti pod to tarifno podštevilko?
1.

Ali je treba člen 30(6)(a) Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 (1) razlagati tako, da so šotišča v celoti izključena iz plačil v okviru Nature 2000?
3.

Ali je treba člen 10(2)(s) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, (a) da je treba v kreditni pogodbi navesti tudi pravice pogodbenih strank do odstopa od kreditne pogodbe, ki jih ureja nacionalno pravo, zlasti tudi pravico posojilojemalca do odstopa od kreditne pogodbe, sklenjene za določen čas, iz pomembnega razloga v skladu s členom 314 BGB? (b) (če je odgovor na predhodno vprašanje (a) nikalen) da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere je navedba posebne nacionalne pravice do odstopa informacija, ki se mora vključiti, v smislu člena 10(2)(s) Direktive 2008/48/ES? (c) da je treba v kreditni pogodbi pri vseh pravicah strank kreditne pogodbe do odstopa opozoriti na rok in obliko obvestila o odstopu, ki sta predpisana za uveljavljanje pravice do odstopa od pogodbe?
5.

Ali sme nacionalno sodišče – če mora skleniti, da nacionalni ukrep ni skladen z določbami člena 15 Direktive 2002/58/ES, kot se razlaga ob upoštevanju Listine – omejiti časovni učinek take ugotovitve, če je prepričano, da bi neomejitev pripeljala do „posledičnega nereda in škodljivih posledic za javni interes“ (v skladu s pristopom iz, na primer, zadeve R (National Council for Civil Liberties) proti Secretary of State for Home Department and Secretary of State for Foreign Affairs [2018] EWHC 975, točka 46)?
Pritožba, ki jo je 30. januarja 2020 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. novembra 2019 v zadevi T-502/16, Stefano Missir Mamachi di Lusignano in drugi/Komisija

(Zadeva C-54/20 P)

(2020/C 209/05)

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: B. Schima, T.S. Bohr, G. Gattinara, agenti)

Druge stranke v postopku: Stefano Missir Mamachi di Lusignano kot dedič Livia Missirja Mamachija di Lusignana, Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin kot dedinja Livia Missirja Mamachija di Lusignana, Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano kot dedinja Livia Missirja Mamachija di Lusignana, Carlo Amedeo Missir Mamachi di Lusignano, Giustina Missir Mamachi di Lusignano, Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, Filiberto Missir Mamachi di Lusignano

Predlog

— Izpodbijana sodba naj se razveljavi v delu, v katerem je Splošno sodišče zaradi smrti Alessandra Missirja Komisiji naložilo povrnitev nepremoženjske škode Marii Letizii Missir in Stefanu Missirju;

— Sodišče naj samo odloči o zadevi in tožbo na prvi stopnji zavrže kot nedopustno;

— Stefanu Missirju in Marii Letizii naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka na prvi stopnji.

Pritožbena razloga in bistvene trditve

Evropska komisija v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga.

Prvi pritožbeni razlog ima dva dela; s prvim delom se očita napačna uporaba prava pri razlagi pojma oseba „za katero veljajo“ Kadrovski predpisi; ta prvi del je usmerjen proti točkam od 48 do 64 izpodbijane sodbe; v okviru drugega dela se podredno uveljavlja napačna uporaba prava pri priznanju pravice do povračila nepremoženjske škode v korist brata in sestre pokojnega uradnika na podlagi Kadrovskih predpisov; ta del je usmerjen proti točkama 134 in 135 izpodbijane sodbe.

V okviru drugega pritožbenega razloga se zatrjuje kršitev obveznosti obrazložitve glede tega, da je bilo Komisiji naloženo povračilo nepremoženjske škode, ki je nastala bratu in sestri pokojnega uradnika iz naslova njegove smrti; ta drugi tožbeni razlog je usmerjen proti točkam od 154 do 168 in od 171 do 172 in 181 izpodbijane sodbe.
1.

Ali lahko pride do umetne delitve trgov v smislu sodne prakse Sodišča Evropske unije, če lahko vzporedni distributer zaščitne elemente izvirne zunanje ovojnine/izvirne ovojnine, določene v skladu s členoma 54, točka (o), in 47a Direktive 2001/83/ES (1), pri ohranitvi te izvirne ovojnine ob upoštevanju člena 47a(1)(b) Direktive 2001/83/ES nadomesti samo tako, da ostanejo vidne sledi odpiranja, potem ko so bili prvotni zaščitni elementi delno ali popolnoma odstranjeni in/ali prekriti?
C 209/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 26. februarja 2020 – XY/Hauptzollamt B

(Zadeva C-100/20)

(2020/C 209/11)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in vlagateljica revizije: XY

Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Hauptzollamt B

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se na podlagi pravice do povračila neupravičeno odmerjenega davka na električno energijo v skladu s pravom Unije plačajo obresti, če je nižji znesek davka na električno energijo temeljil na neobveznem znižanju davka v skladu s členom 17(1)(a) Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (1) in je bil previsok davek odmerjen izključno zaradi tega, ker je bil v obravnavani zadevi napačno uporabljen nacionalni predpis, ki je bil sprejet za izvajanje člena 17(1)(a) Direktive 2003/96/ES?

(1) UL 2003, L 283, str. 51.
1.

Ali se določbe poglavja III Direktive 2006/123/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (v nadaljevanju: Direktiva o storitvah), zlasti člen 10(6) te direktive, uporabijo za postopek v zvezi z disciplinsko odgovornostjo odvetnikov in tujih pravnikov, ki so vpisani v imenik odvetnikov, na podlagi katere se odvetniku lahko zlasti naloži denarna kazen, začasno prepove opravljanje poklica ali odvzame pravica opravljati odvetniški poklic, tujemu pravniku pa se lahko zlasti naloži denarna kazen, začasno odvzame pravica do zagotavljanja pravne pomoči v Republiki Poljski ali prepove zagotavljanje pravne pomoči v Republiki Poljski? Če je odgovor pritrdilen, ali se za zgoraj omenjeni postopek, ki pred odvetniškimi sodišči teče v zadevah, v katerih zoper odločbe teh sodišč ni mogoče vložiti pravnega sredstva pri sodiščih države ali v katerih je zoper take odločbe mogoče vložiti le izredno pravno sredstvo, kakršno je kasacijska pritožba pri Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), določbe Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), zlasti njen člen 47, uporabijo tudi v primerih, ko so vsi bistveni elementi omejeni na eno državo članico?
C 201/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Nemčija) 27. februarja 2020 – HR/Finanzamt Wilmersdorf

(Zadeva C-108/20)

(2020/C 201/21)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Berlin-Brandenburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: HR

Tožena stranka: Finanzamt Wilmersdorf

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 167 in 168(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) razlagati tako, da nasprotujeta uporabi nacionalnega prava, v skladu s katero se odbitek vstopnega davka na dodano vrednost zavrne tudi, če je bila utaja DDV storjena prej v prodajni verigi in je davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti za to utajo, pri čemer s transakcijo, ki mu je bila opravljena, ni niti sodeloval pri davčni utaji niti ni bil njen del, storjene davčne utaje pa tudi ni spodbujal ali podpiral?

(1) UL 2006, L 347, str. 1.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španija) 22. januarja 2020 – RH/AB Volvo in drugi

(Zadeva C-30/20)

(2020/C 161/33)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: RH

Tožene stranke: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB y Volvo Group España S.A.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, ki določa, da je lahko oseba s stalnim prebivališčem v eni državi članici tožena v drugi državi članici: „[…] v zadevah v zvezi z delikti ali kvazidelikti pred sodišči v kraju, kjer je prišlo ali lahko pride do škodnega dogodka“, razlagati tako, da določa samo mednarodno pristojnost sodišč države članice, kjer je navedeni kraj, tako da se za konkretno določitev nacionalnega sodišča, ki je krajevno pristojno znotraj te države, uporabijo nacionalne procesne določbe, ali pa ga je treba razlagati kot mešano določbo, ki torej neposredno določa tako mednarodno pristojnost kot tudi nacionalno krajevno pristojnost, brez potrebe po uporabi nacionalne zakonodaje?

(1) UL 2012, L 351, str. 1.
2.

Ali so s kraljevim odlokom z dne 20. julija 1971 o uvedbi zavarovanja za nadomestila in zavarovanja za materinstvo za samozaposlene delavce in zakonce pomočnike kršeni člena 21 in 23 Listine o temeljnih pravicah, Direktiva Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo, Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano), Direktiva Sveta 86/613/EGS z dne 11. decembra 1986 o uporabi načela enakega obravnavanja moških in žensk, ki se ukvarjajo z dejavnostjo, vključno s kmetijstvom, ali pa so samozaposleni, ter o varstvu samozaposlenih žensk med nosečnostjo in materinstvom ter Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom, ki se izvaja z Direktivo Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o delu s krajšim delovnim časom, ker v okviru porodniškega dopusta za delavko, ki v polnem delovnim času združuje dejavnost iz zaposlitve in dejavnost iz samozaposlitve, ne določa ustreznega nadomestila, medtem ko samozaposlena delavka, ki dela s polnim delovnim časom, prejme celoten znesek materinskega dodatka?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 13. februarja 2020 – „Lifosa“ AB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Zadeva C-75/20)

(2020/C 137/52)

Jezik postopka: litovščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in vlagateljica pritožbe:„Lifosa“ AB

Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 29(1) in 32(1)(e)(i) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti ter člena 70(1) in 71(1)(e)(i) Uredbe (EU) št. 952/2013 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije razlagati tako, da se mora transakcijska (carinska) vrednost prilagoditi, da se vključijo vsi stroški, ki so prodajalcu (proizvajalcu) dejansko nastali pri prevozu blaga do kraja, kjer je bilo blago vneseno na carinsko območje Evropske unije (Skupnosti), kadar, kot v obravnavani zadevi, (1) je v skladu z dobavnimi pogoji (Incoterms 2000 – DAF) obveznost za pokritje teh stroškov nosil prodajalec (proizvajalec) ter (2) so ti stroški prevoza presegali dogovorjeno ceno in jih je dejansko plačal (jih je moral plačati) kupec (uvoznik), vendar (3) je dejanska cena, ki jo plačal (jo je moral plačati) kupec (uvoznik), ustrezala realni vrednosti blaga, čeprav ni zadoščala za pokritje vseh stroškov prevoza, ki so nastali prodajalcu (proizvajalcu)?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, srt. 307.

(2) UL 2013, L 269, str. 1.