ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 7667SODBA SODIŠČA (četrti senat) 
z dne 29. julija 2010*
V zadevi C-214/09 P ,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene 12. junija 2009,
Anheuser-Busch Inc. s sedežem v Saint Louisu, Misuri (Združene države Amerike), 
ki jo zastopata V. von Bomhard in B. Goebel, odvetnika,
pritožnica,
drugi stranki v postopku sta
Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) , ki ga  
zastopa A. Folliard-Monguiral, zastopnik,
tožena stranka na prvi stopnji,
* Jezik postopka: angleščina.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7668Budějovický Budvar, národní podnik s  sedežem v  Čeških Budjejovicah (Češka 
 republika), ki jo zastopa K. Čermák, odvetnik,
intervenientka na prvi stopnji,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi J.-C.  Bonichot (poročevalec), predsednik senata, C.  Toader, sodnica,  
K. Schiemann, L. Bay Larsen in J.-J. Kasel, sodniki,
generalni pravobranilec: P . Cruz Villalón, 
sodna tajnica: C. Strömholm, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 11. maja 2010,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi 
razsojeno brez sklepnih predlogov,
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 7669izreka naslednjo
Sodbo
1Dr
užba Anheuser-Busch Inc. (v nadaljevanju: Anheuser-Busch) s pritožbo predlaga 
razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (zdaj Splošno sodišče) 
z  dne 25.  marca  2009 v  zadevi Anheuser-Busch proti UUNT – Budějovický Bud-var (BUDWEISER) (T-191/07, ZOdl., str. II-691, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), 
s katero je zavrnilo njeno tožbo za razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe 
Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 20. mar -
ca 2007 (zadeva R 299/2006-2, v nadaljevanju: sporna odločba), s katero je zavrnil registracijo besedne znamke BUDWEISER in s tem ugodil ugovoru, ki ga je zoper njo vložila družba Budějovický Budvar, národní podnik (v nadaljevanju: Budvar).
Pravni okvir
Uredba (ES) št. 40/94
2Č
len  8 Uredbe Sveta (ES) št.  40/94 z  dne 20.  decembra  1993 o  znamki Skupnosti  
(UL 1994, L 11, str. 1), ki velja za spor o glavni stvari in je bila naknadno razveljavlje  - 
na in nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o bla -
govni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1), naslovljen „Relativni razlogi za zavrnitev“, 
v odstavku 1 določa:
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7670„Ob ugovoru imetnika prejšnje blagovne znamke se znamka, za katero je vložena 
 prijava, ne registrira v naslednjih primerih:
a) če je enaka prejšnji blagovni znamki in če so blago in storitve, za katere je registra -
cija zahtevana, enaki blagu ali storitvam, za katere je varovana prejšnja blagovna 
znamka;
b) če zaradi enakosti ali podobnosti s prejšnjo blagovno znamko in enakosti ali po -
dobnosti blaga ali storitev, ki jih označujejo blagovne znamke, obstaja verjetnost zmede v javnosti na ozemlju, na katerem je varovana prejšnja blagovna znamka; 
verjetnost zmede zajema verjetnost povezovanja s prejšnjo blagovno znamko. “
3Č
len 15 Uredbe št. 40/94, naslovljen „Uporaba znamk Skupnosti“, določa:
„1. Če v obdobju petih let po registraciji imetnik ni začel resno in dejansko upora -
bljati blagovne znamke Skupnosti v  Skupnosti za blago ali storitve, za katere jo je 
registriral, ali če je bila takšna uporaba prekinjena v obdobju petih zaporednih let, se 
za blagovno znamko Skupnosti uporabljajo sankcije iz te uredbe, razen če obstajajo 
upravičeni razlogi za neuporabo.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 76712. Uporaba v pomenu odstavka 1 pomeni:
a) uporabo blagovne znamke Skupnosti v obliki, ki se glede na obliko, v kateri je 
bila registrirana, razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega značaja 
bl
agovne znamke;
[…]“
4Č
len 42(3) navedene uredbe določa:
„Ugovor mora biti v  pisni obliki in navajati razloge. Ugovor se šteje za pravilno  
vloženega šele po plačilu pristojbine za ugovor. V roku, ki ga določi [UUNT], lahko vlagatelj ugovora v podporo svojemu primeru predloži dejstva, dokaze in vprašanja. “
5Č
len 43, od (1) do (3), Uredbe št. 40/94 določa:
„1. Pri preizkusu ugovora Urad pozove stranke, kolikokrat je to potrebno, da vložijo 
pripombe v roku, ki ga postavi Urad, o navedbah drugih strank ali o svojih navedbah.
2. Če tako zahteva prijavitelj, imetnik prejšnje znamke Skupnosti, ki je vložil pi -
sni ugovor, priskrbi dokaz o tem, da se je v obdobju petih let pred datumom objave 
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7672znamke Skupnosti prejšnja znamka Skupnosti resno in dejansko uporabljala v Sku -
pnosti za blago ali storitve, za katere je registrirana in ki jih imetnik navaja kot razlog 
za ugovor, ali pa da obstajajo razlogi za neuporabo pod pogojem, da je bila prejšnja 
znamka Skupnosti na ta dan registrirana vsaj pet let. Če ustreznega dokazila ni, se 
ugovor zavrne. Če se je prejšnja znamka Skupnosti uporabljala le za del blaga ali sto -
ritev, za katere je registrirana, se za namene preizkusa ugovora šteje, da je registrirana le za ta del blaga ali storitev.
3. Odstavek 2 se uporabi za prejšnje nacionalne znamke iz člena 8(2)(a), pri čemer 
se uporaba v državi članici, v kateri je prejšnja nacionalna znamka varovana, zamenja z up
orabo v Skupnosti. “
6Č
len  74, ki je v  oddelku 1, naslovljenem „Splošne določbe“, naslova  IX Uredbe 
št.  40/94 o  postopkovnih določbah in je naslovljen „Preučevanje dejstev s  strani  
Urada po uradni dolžnosti“, določa:
„1. V postopku Urad preveri dejstva po uradni dolžnosti; vendar pa je Urad v postop -
ku v zvezi z relativnimi razlogi za zavrnitev registracije pri tem preizkusu omejen na zahtevani ukrep in na dejstva, dokaze in navedbe, ki so jih podale stranke.
2. Urad lahko spregleda dejstva, na katere se stranke niso sklicevale, ali dokaze, ki jih 
zadevne stranke niso predložile v ustreznem času. “
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 76737Člen 76(1) te uredbe določa:
„Pri vsakem postopku pred Uradom se lahko dokazi dajejo ali pridobivajo na  
naslednje načine:
a) zaslišanje strank;
b) zahteva po informacijah;
c) predložitev dokumentov in posameznih dokazov;
d) zaslišanje prič;
e) izvedenska mnenja;
f) zaprisežene ali potrjene pisne izjave ali izjave, ki imajo podoben učinek po zakonu 
države, v kateri je izjava sestavljena. “
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7674Izvedbena uredba iz leta 1995
8Pra
vilo 16 Uredbe Komisije (ES) št.  2868/95 z  dne 13.  decembra  1995 za izvedbo 
Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (UL L 303, str. 1, v nadaljevanju: izvedbena uredba iz leta 
1995) določa:
„1. Vsak ugovor lahko vsebuje podrobnosti o dejstvih, dokazih in navedbah, predlo -
ženih v podporo ugovoru, ki jih spremlja ustrezna dodatna dokumentacija.
2. Če ugovor temelji na prejšnji znamki, ki ni znamka Skupnosti, ugovor po možnosti 
spremlja dokaz o registraciji ali vložitvi prijave prejšnje znamke, na primer potrdilo o r
egistraciji. […]
3. Ostali podrobni podatki o dejstvih, dokazih in navedbah ter druga dodatna doku -
mentacija iz odstavka 1 ter dokazi iz odstavka 2 se lahko, če niso predloženi skupaj z ugovorom ali naknadno, predložijo po začetku postopka o ugovoru v roku, ki ga 
določi [UUNT] v skladu s pravilom 20(2). “
9Pra
vilo 20(2) izvedbene uredbe iz leta 1995 določa:
„Če ugovor ne vsebuje ostalih podrobnih podatkov o dejstvih, dokazih in navedbah iz 
pravila 16(1) in (2), [UUNT] pozove ugovarjajočo stranko, naj ostale podrobne podat -
ke predloži v roku, ki ga določi Urad. O vsaki vložitvi ugovarjajoče stranke se obvesti 
prijavitelja, ki dobi možnost, da odgovori v roku, ki ga določi [UUNT]. “
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 767510Izvedbena uredba iz leta 1995 je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1041/2005 
z dne 29. junija 2005 (UL L 172, str. 4, v nadaljevanju: izvedbena uredba iz leta 2005), ki je začela veljati 25. julija 2005.
11Pra
vilo 18(1) izvedbene uredbe iz leta 2005 določa:
„Če je ugovor dopusten na podlagi pravila 17, [UUNT] pošlje strankam sporočilo, da 
šteje, da se je postopek ugovora začel dva meseca po prejemu obvestila. Rok se lahko 
podaljša do največ 24 mesecev, če obe stranki predložita prošnji za takšno podaljšanje pred iztekom roka. “
12Pra
vilo 19 izvedbene uredbe iz leta 2005 določa:
„1. [UUNT] omogoči stranki, ki ugovarja, da predstavi dejstva, dokaze in navedbe v pod -
krepitev ugovora ali da dopolni dejstva, dokaze ali navedbe, ki so že bili predloženi na podlagi pravila 15(3), v roku, ki ji ga določi in ki znaša najmanj 2 meseca od datuma, ki se 
šteje za začetek postopka ugovora v skladu s pravilom 18(1).
2. V roku iz odstavka 1 lahko stranka, ki ugovarja, vloži dokaz o obstoju, veljavnosti 
in obsegu varstva svoje prejšnje znamke ali prejšnje pravice, kakor tudi dokaz o upra -
v
ičenosti do vložitve ugovora. Stranka, ki ugovarja, priskrbi zlasti naslednje dokaze:
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7676a) če ugovor temelji na znamki, ki ni znamka Skupnosti, dokaz o njeni vložitvi ali 
registraciji, s predložitvijo:
 […]
 ii)  če je znamka registrirana, prepisa zadevnega potrdila o registraciji in, odvisno 
od primera, zadnjega potrdila o podaljšanju, iz katerega je razvidno, da rok 
v
arstva znamke traja čez rok iz odstavka 1 in vsako podaljšanje tega roka, ali 
enakovrednih dokumentov, ki jih je izdal organ, pri katerem je bila znamka 
registrirana;
 […]
4. [UUNT] ne upošteva pisnih stališč ali dokumentov ali njihovih delov, ki niso bili 
predloženi ali ki niso bili prevedeni v jezik postopka v roku, ki ga je določil [UUNT]. “
D
ejansko stanje
13D
ejansko stanje spora pred Splošnim sodiščem, kot je razvidno iz izpodbijane sodbe, 
je mogoče povzeti tako.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 767714Družba Anheuser-Busch je 1.  aprila  1996 pri UUNT vložila zahtevo za registraci -
jo besednega znaka „budweiser“ kot znamke Skupnosti za proizvode iz razreda 32 
v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev za -
radi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, ki ustrezajo opisu: „pivo, ale, temno pivo, alkoholne in brezalkoholne pijače s sladom“.
15Dr
užba Budvar je 28. septembra 1999 vložila ugovor zoper registracijo znamke, za 
katero je vložena prijava, za vse zadevne proizvode, pri čemer se, prvič, na podlagi člena 8(1)(a) in (b) Uredbe št. 40/94 sklicuje na obstoj treh znamk, in sicer:
– mednarodno besedno znamko BUDWEISER (R 238203) (v nadaljevanju: znamka 
R 238 203), registrirano za „pivo vseh vrst“, z učinkom v Nemčiji, Avstriji, Bene -
luk
su in v Italiji,
– mednarodno figurativno znamko, ki vsebuje besedi „Budweiser Budvar“ 
(št. 674 530) (v nadaljevanju: znamka št. 674 530), registrirano za „slad“ in „pivo“, z uč
inkom v Avstriji, Beneluksu, Franciji in Italiji, in
– mednarodno figurativno znamko, ki vsebuje besedi „Budweiser Budvar“ 
(št. 614 536) (v nadaljevanju: znamka št. 614 536), registrirano za „pivo“, z učin -
k
om v Nemčiji, Avstriji, Beneluksu, Franciji in Italiji.
16Dr
ugič, družba Budvar je na podlagi člena 8(4) Uredbe št. 40/94 navedla več označb 
porekla, ki vsebujejo izraz „budweiser“.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 767817UUNT je sprva določil 24. junij 2000 za rok, do katerega bi morala družba Budvar 
predložiti dejstva, dokaze in navedbe v podporo svojemu ugovoru. Ta rok je bil po -
zneje prestavljen na 26. februar 2002. Dokumente, ki jih je družba Budvar v ta namen 
poslala po telefaksu, je UUNT v celoti prejel 27. februarja 2002.
18Dr
užba Anheuser-Busch je 8. julija 2002 v skladu s členom 43(2) in (3) Uredbe 40/94 
zahtevala, naj družba Budvar v utemeljitev ugovora predloži dokaze o resni in dejan -
ski uporabi navedenih znamk.
19Dr
užba Budvar je na to zahtevo odgovorila z dopisom z dne 8. novembra 2002, rok, 
ki ga je za to določil UUNT v dopisu z dne 10. septembra 2002, pa naj bi se iztekel 
11. novembra 2002.
20Dr
užba Budvar se je v tem dopisu izrecno sklicevala na dokumente, ki jih je UUNT 
prejel 27.  februarja  2002, s  katerimi naj bi bila dokazana uporaba označb porekla, vključno z  besedo „budweiser“, in je menila, da so se ti dokumenti med drugim  
uporabljali za znamko R 238 203.
21P
oleg tega je družba Budvar oddelku za ugovore UUNT k  svojim stališčem z  dne 
21. januarja 2004 predložila dokument, ki ga je izdala Svetovna organizacija za inte -
lektualno lastnino (OMPI), ki potrjuje, da je bila registracija znamke R  238  203  
5. de
cembra 2000 podaljšana (v nadaljevanju: potrdilo o podaljšanju).
22O
ddelek za ugovore je s prvo odločbo z dne 10. junija 2004 ugodil ugovoru, ki ga je 
vložila družba Budvar, pri čemer je v bistvu ugotovil, da v Avstriji in Franciji obstaja verjetnost zmede glede znamke, katere registracija se zahteva, in znamke št. 674 530.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 767923Drugi odbor za pritožbe UUNT je z  odločbo z  dne 11.  julija  2005 ugodil pritožbi 
družbe Anheuser-Busch zoper odločbo z  dne 10.  junija  2004, ker je bila znamka št. 674 530 v obeh zgoraj navedenih državah članicah zaščitena šele po vložitvi prijave 
zadevne znamke Skupnosti, in zadevo vrnil oddelku za ugovore.
24O
ddelek za ugovore je z drugo odločbo, in sicer z dne 22. decembra 2005, znova ugo -
dil ugovoru, ki ga je vložila družba Budvar. Ob ugotovitvi, da dokaz o uporabi znamke 
R 238 203 ni zadosten, je preizkus omejil na znamko št. 614 536 in v zvezi s tem odlo -
čil, da bo upošteval dokumente, ki jih je družba Budvar predložila v podporo svojemu ugovoru. Nazadnje je oddelek za ugovore v  bistvu ugotovil, da v  Nemčiji, Avstriji, Beneluksu, Franciji in Italiji glede znamke, katere registracija se zahteva, in navedene 
prejšnje znamke obstaja verjetnost zmede.
25Dr
ugi odbor za pritožbe UUNT je s  sporno odločbo zavrnil pritožbo družbe  
Anheuser-Busch zoper odločbo z dne 22. decembra 2005.
26O
dbor za pritožbe je drugače kot oddelek za ugovore menil, da bi bilo znamko 
R 238 203 mogoče upoštevati, pri čemer je na podlagi dokumentov, ki jih je predlo -
žila družba Budvar, ugotovil, da je bil predložen dokaz o resni in dejanski uporabi te 
znamke.
27O
dbor za pritožbe je ugotovil, da je ugovoru za proizvode „pivo, ale, temno pivo, alko -
holne pijače s sladom“ mogoče ugoditi na podlagi člena 8(1)(a) Uredbe št. 40/94 in da je glede drugih proizvodov („brezalkoholne pijače“) ob upoštevanju enakosti znamk in očitne podobnosti med proizvodi ugovoru za te proizvode mogoče ugoditi na  
podlagi odstavka 1(b) tega člena.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7680Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
28Dr
užba Anheuser-Busch je 31.  maja  2007 v  sodnem tajništvu Splošnega sodišča 
 vložila tožbo za razveljavitev sporne odločbe.
29UUNT in družba Budvar sta predlagala, naj se tožba zavrne.
30K
er družba Anheuser-Busch v  pritožbi navaja le nekatere dele izpodbijane sodbe, 
bodo v nadaljevanju obravnavani le ti.
31Dr
užba Anheuser-Busch v  drugem tožbenem razlogu, in sicer glede kršitve čle-
na  74(2) Uredbe št.  40/94, odboru za pritožbe očita zlasti, da ni zavrnil potrdila  
o podaljšanju, ker naj bi ta dokument družba Budvar predložila 21. januarja 2004.
32S
plošno sodišče je v zvezi s tem v točkah od 63 do 71 izpodbijane sodbe razsodilo, 
prvič, da pri sporni odločbi ni mogoče ugotoviti nobene kršitve člena 74(2) Uredbe 
št. 40/94, ker iz nje ni razvidno, da je odbor za pritožbe ugotovil, da potrdilo o podalj -
šanju ni bilo predloženo v ustreznem času, in da je navedeno določbo uporabil zato,  
da bi jo bilo mogoče upoštevati, ter drugič, da je bilo navedeno potrdilo zaradi  
obrazložitve v točkah 78 in 79 izpodbijane sodbe predloženo v ustreznem času.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 768133V navedenih točkah 78 in 79 je Splošno sodišče zlasti ugotovilo, da čeprav je iz razlage 
pravila 16 v povezavi s pravilom 20 izvedbene uredbe iz leta 1995 razvidno, da ima UUNT pravico zahtevati dokaz o podaljšanju veljavnosti prejšnje znamke, če se je ta 
iztekla po datumu vložitve ugovora, drugi odstavek navedenega pravila 20 ne zavezuje 
vlagatelja ugovora, naj na lastno pobudo predloži tak dokaz niti ne določa, da mora UUNT izločiti dokument, če mu je predložen prepozno.
34S
plošno sodišče je v zvezi s pravilom 20(2) izvedbene uredbe iz leta 1995 v točki 73 iz -
podbijane sodbe prav tako razsodilo, da lahko UUNT v skladu s členom 74(2) Uredbe št. 40/94 po prostem preudarku odloči, ali bo upošteval dokaze, ki so bili predloženi po izteku roka, in da tega pravila ni mogoče razlagati tako, da bi bilo v  nasprotju  
z jasnim besedilom navedene uredbe.
35S
plošno sodišče je v točkah od 74 do 77 izpodbijane sodbe menilo, da v zvezi z na -
čelom pravne varnosti, kot je potrjeno v sodni praksi Sodišča, določb, ki so bile z iz -
vedbeno uredbo iz leta 2005 vpeljane v izvedbeno uredbo iz leta 1995, zlasti njenega pravila 19(4), v obravnavani zadevi ni mogoče uporabiti retroaktivno.
36Z
ato je Splošno sodišče drugi tožbeni razlog družbe Anheuser-Busch zavrnilo kot 
neutemeljen.
37Dr
užba Anheuser-Busch je s tretjim tožbenim razlogom, in sicer glede kršitve čle -
na 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94, trdila, da dokazi, ki jih je predložila družba Budvar, 
niso zadoščali za dokaz resne in dejanske uporabe znamke R 238 203.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 768238Splošno sodišče je po tem, ko je v točkah od 99 do 105 izpodbijane sodbe opozorilo na 
sodno prakso glede razlage pojma resne in dejanske uporabe, v točki 106 ugotovilo, da je odbor za pritožbe v obravnavani zadevi menil, da „so dokazi, ki jih je predloži -
la družba Budvar, nedvomno zadoščali za dokaz resne in dejanske uporabe znamke […] [R 238 203]“ in da se je navedeni odbor skliceval zlasti na oglase, ki prikazujejo podobe piva Budvar, ki nosi znamko BUDWEISER, na račune, naslovljene na stranke v Nemčiji in Avstriji, ter na dejstvo, da so se ti oglasi in računi nanašali na upoštevno obdobje v smislu člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94.
39N
ajprej, glede oglasov, objavljenih v  eni avstrijski in več nemških revijah, ki jih je 
družba Budvar 8. novembra 2002 predložila UUNT, je Splošno sodišče v točki 110 izpodbijane sodbe ugotovilo, da družba Anheuser-Busch ne prereka, da ti dokumenti pomenijo dokaze glede vrste proizvodov (pivo) ter glede kraja (Nemčija in Avstrija) in 
časa (leto 1995 za Avstrijo in od leta 1996 do leta 1998 za Nemčijo) uporabe izraza 
„budweiser“. Splošno sodišče je v isti točki dodalo, da družba Anheuser-Busch prav tako ne prereka, da bi se lahko uporaba izraza „budweiser“ v različnih oblikah, upo -
rabljenih v oglasih, ki jih je predložila družba Budvar, nanašala na znamko R 238 203.
40D
alje, glede oglasov in računov, ki jih je UUNT v celoti prejel 27. februarja 2002, je 
Splošno sodišče v točki 111 izpodbijane sodbe navedlo, da je družba Budvar te doku -
mente predložila, da bi dokazala uporabo označb porekla, ki vsebujejo izraz „budwei -
ser“, vendar da se je v svojem dopisu z dne 8. novembra 2002 kot odgovor na zahtevo  
družbe Anheuser-Busch, naj dokaže resno in dejansko uporabo prejšnjih znamk,  
navedenih v  utemeljitev ugovora, družba Budvar izrecno sklicevala na navedene  
dokumente in navedla, da med drugim veljajo za znamko R 238203.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 768341V zvezi s tem je Splošno sodišče v točki 112 izpodbijane sodbe menilo, da družba 
Anheuser-Busch pred Splošnim sodiščem ni izpodbijala dejstva, da so zadevni doku -
menti povezani z uporabo znamke R 238 203, in da prav tako ni izpodbijala dejstva, da 
ti dokumenti pomenijo dokaze glede kraja, časa in obsega uporabe navedene znamke, 
ki so bili po mnenju Splošnega sodišča sicer jasno razvidni iz navedenih dokumentov.
42N
azadnje, Splošno sodišče je v točki 114 izpodbijane sodbe glede trditve družbe An -
heuser-Busch, da bi se odbor za pritožbe moral opreti na druge ugotovitve, na primer na vrsto uporabe znamke R 238 203 v Nemčiji in Avstriji, razsodilo, da v zvezi s tem zadošča poudariti, da se je odbor za pritožbe skliceval na oglase, ki prikazujejo po -
dobe „piva“ Budvar, ki nosi navedeno prejšnjo znamko. Splošno sodišče je poleg tega menilo, da je vrsta uporabe te znamke, in sicer v delu, v katerem se sklicuje na pivo, 
razvidna tako iz oglasov kakor iz računov, ki jih je predložila družba Budvar, in da je 
odbor za pritožbe ob sklicevanju na račune implicitno, vendar neizogibno ugotovil isto vrsto uporabe.
43S
plošno sodišče je zato tretji tožbeni razlog družbe Anheuser-Busch zavrnilo kot 
neutemeljen.
44S
plošno sodišče je torej zavrnilo razveljavitveno tožbo v celoti.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7684Predlogi strank
45Dr
užba Anheuser-Busch v pritožbi Sodišču predlaga, naj:
– razveljavi izpodbijano sodbo,
– UUNT naloži plačilo stroškov.
46UUNT in družba Budvar predlagata, naj se pritožba zavrne in naj se družbi  
Anheuser-Busch naloži plačilo stroškov.
Pritožba
47Dr
užba Anheuser-Busch se v podporo pritožbi sklicuje na tri pritožbene razloge, in 
sicer glede kršitve, prvič, člena 42(3) Uredbe št. 40/94 v povezavi s praviloma 16(1)   
in (3) ter 20(2) izvedbene uredbe iz leta 1995, drugič, člena 74(2) Uredbe št. 40/94,  
in tretjič, člena 43(2) in (3) te uredbe.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 7685Prvi pritožbeni razlog: kršitev člena  42(3) Uredbe št.  40/94 v  povezavi s  praviloma 
16(1) in (3) ter 20(2) izvedbene uredbe iz leta 1995
Trditve strank
48Dr
užba Anheuser-Busch s prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče 
pri razlagi člena 42(3) Uredbe št. 40/94, ki jo je podalo v točkah 78 in 79 izpodbijane 
sodbe, napačno uporabilo pravo.
49P
o njenem mnenju je ta razlaga v celoti v nasprotju s prejšnjo sodno prakso Splošnega 
sodišča ter z ustaljeno dolgoletno prakso UUNT, natančneje do uzakonitve te sodne prakse in prakse s pravilom 19 izvedbene uredbe iz leta 2005.
50Iz s
odb z dne 20. aprila 2005 v zadevi Atomic Austria proti UUNT – Fabricas Agru -
p
adas de Muñecas de Onil (ATOMIC BLITZ) (T-318/03, ZOdl., str. II-1319) in z dne 
13.  septembra  2006 v  zadevi MIP Metro proti UUNT – Tesco Stores (METRO) 
 (T-191/04, ZOdl., str.  II-2855) je namreč razvidno, da je Splošno sodišče tako kot UUNT menilo, da če se od vlagatelja ugovora zahteva predložitev dejstev, dokazov in na
vedb v podporo ugovoru, jih mora predložiti v roku, ki ga določi UUNT, in da 
se ta obveznost razširja na dokaz o podaljšanju prejšnje znamke, če je bila ta medtem 
podaljšana, če ta dokaz ni razviden iz nobenega od dokumentov, priloženih ugovoru.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 768651Ustaljena praksa UUNT, ki vsebuje zahtevo, da je treba v ustreznem času predložiti 
dokaz o podaljšanju, je povzročila spremembo njegovih smernic in nato uzakonitev s pravilom 19(2)(a)(ii) izvedbene uredbe iz leta 2005.
52V t
eh okoliščinah naj bi Splošno sodišče, ki ni priznalo obveznosti družbe Budvar, da 
predloži potrdilo o podaljšanju znamke R 238 203 na dan, na katerega bi morala biti 
predložena dejstva, dokazi in navedbe v podporo ugovoru, in sicer 26. februarja 2002, 
napačno sklepalo, da je imel odbor za pritožbe pravico do proste presoje, ali je treba to prepozno predloženo potrdilo upoštevati ali ne.
53U
UNT ugovarja, da so ugotovitve Splošnega sodišča utemeljene, ker čeprav bi bil 
v skladu s praviloma 16 in 20 izvedbene uredbe iz leta 1995 UUNT ali stranka v po -
stopku z ugovorom upravičena zahtevati dokaz o podaljšanju prejšnje pravice, ki naj bi se iztekla med postopkom, to ne pomeni – kar je prav tako potrjeno s sodno prakso  
Splošnega sodišča, na katero se sklicuje družba Anheuser-Busch – da bi moral  
imetnik te prejšnje pravice predložiti potrdilo o podaljšanju na lastno pobudo.
54U
UNT poleg tega opozarja, da je bil prvotni rok, ki ga je za predložitev dokazov 
v  podporo ugovoru, vloženemu 28.  septembra  1999, določil oddelek za ugovo -
re, 24. junij 2000 in da znamke R 238 203 ne bi bilo treba podaljšati najpozneje do 5. decembra 2000. Vendar naj ne bi nobena določba izvedbene uredbe iz leta 1995 zahtevala dokaza o prihodnjem dogodku, v obravnavani zadevi dokaza o navedenem podaljšanju. Čeprav je bil prvotno določeni rok podaljšan do 26. februarja 2002, naj oddelek za ugovore ne bi izrecno zahteval, da je treba dokaz o podaljšanju predložiti 
v tem roku.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 768755Družba Budvar poudarja, da je ugovoru dodala priloge s podrobnimi utemeljitvami in 
več dokazov, med katerimi je bilo potrdilo o registraciji znamke R 238 203, s katerim je podana veljavnost te znamke na dan vložitve ugovora. Tako naj bi spoštovala obve -
znost „predložiti dejstva, dokaze in navedbe v podporo svojemu ugovoru“ in naj ne bi bila zavezana predložiti potrdila o podaljšanju po datumu vložitve ugovora.
Presoja Sodišča
56Dr
užba Anheuser-Busch s prvim pritožbenim razlogom v bistvu trdi, da je v naspro -
tju s tem, kar je Splošno sodišče razsodilo v točki 79 izpodbijane sodbe, iz razlage 
člena 42(3) Uredbe št. 40/94 v povezavi s praviloma 16(1) in (3) ter 20(2) izvedbene 
uredbe iz leta 1995 razvidno, da mora vlagatelj ugovora na lastno pobudo v roku, ki ga določi UUNT v skladu s členom 42(3) Uredbe št. 40/94, predložiti dokaz o podalj -
šanju prejšnje znamke, katere imetnik je, na katero se sklicuje na podlagi člena 8(1) Uredbe št. 40/94, z drugimi dejstvi, dokazi in navedbami, predloženimi v podporo  
ugovoru, če se tako podaljšanje zgodi po datumu vložitve ugovora, vendar pred  
iztekom tega roka.
57V z
vezi s tem je treba ugotoviti, da kot je razsodilo Splošno sodišče, niti člen 42(3) 
Uredbe št. 40/94 niti pravili 16(1) in (3) ter 20(2) izvedbene uredbe iz leta 1995 ne pojasnjujejo, kakšna dejstva, dokaze in navedbe je treba predložiti v podporo ugovoru 
v roku, določenem v skladu s členom 42(3) Uredbe št. 40/94.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 768858V navedenih določbah zlasti ni nobene navedbe v tem smislu, da bi moral vlagatelj  
ugovora na lastno pobudo in v  navedenem roku predložiti dokaz o  podaljšanju  
prejšnje znamke, ki ga navaja, če naj bi se podaljšanje zgodilo po vložitvi ugovora.
59P
oleg tega taka razlaga v  nasprotju s  trditvijo družbe Anheuser-Busch nikakor ni 
razvidna niti iz sodne prakse Splošnega sodišča, zlasti ne iz zgoraj navedenih sodb 
Atomic Austria proti UUNT – Fabricas Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC 
BLITZ) in MIP Metro proti UUNT – Tesco Stores (METRO), niti iz ustaljene prakse UUNT pred sprejetjem izvedbene uredbe iz leta 2005.
60V sp
orih, v katerih sta bili izrečeni ti sodbi Splošnega sodišča, je UUNT izrecno zah -
teval, naj vlagatelj ugovora predloži dokaz o podaljšanju prejšnjih znamk v roku, do -
ločenem v skladu s členom 42(3) Uredbe št. 40/94, če naj bi se to podaljšanje zgodilo pred iztekom navedenega roka. V teh sporih torej vprašanje ni bilo, ali mora vlagatelj 
ugovora na lastno pobudo predložiti tak dokaz. Nasprotno, to vprašanje se postavlja 
v obravnavanem sporu, ker v tej zadevi ni sporno, da UUNT vlagatelja ugovora ni izrecno pozval k predložitvi takega dokaza.
61P
oleg tega je Splošno sodišče v  zgoraj navedeni sodbi Atomic Austria proti 
UUNT –  Fabricas Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC BLITZ) odločilo, da 
tudi če obstaja izrecna zahteva za predložitev dokaza o podaljšanju prejšnje znamke na p
odlagi člena 42(3) Uredbe št. 40/94, UUNT ne bi smel zavrniti ugovora, ker tak 
dokaz ni bil predložen.
62S
plošno sodišče je v točki 40 zgoraj navedene sodbe Atomic proti UUNT – Fabricas 
Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC BLITZ) namreč razsodilo, da lahko vla -
gatelj ugovora prosto izbere dokaz, za katerega meni, da ga je primerno predložiti 
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 7689UUNT v podporo ugovoru in da mora UUNT analizirati vse predložene elemente, da 
lahko presodi, ali so dejansko dokaz o registraciji ali vložitvi prijave prejšnje znamke, pri čemer dokazov neke vrste ne sme samodejno zavrniti kot nesprejemljive zaradi 
njihove oblike. Poleg tega je v točki 46 iste sodbe menilo, da je, prvič, na podlagi izpi -
sov iz registra znamk, priloženih ugovoru, mogoče določiti datum izteka veljavnosti 
varstva prejšnjih znamk, in drugič, ugotoviti, da so bile ob izdaji odločbe odbora za pritožbe veljavne štiri od petih prejšnjih znamk.
63S
plošno sodišče je v točki 46 zgoraj navedene sodbe MIP Metro proti UUNT – Tesco 
Stores (METRO) razsodilo, da če stranka, ki vloži ugovor, ne predloži dokaza o po -
daljšanju prejšnje znamke, ki ga v skladu s členom 42(3) Uredbe št. 40/94 zahteva UUNT, je ta dvakrat napačno uporabil pravo s tem, da je menil, prvič, da ne more upoštevati prenehanja veljavnosti prejšnje znamke, preden oddelek za ugovore ne od -
loči o ugovoru, in drugič, da oddelek za ugovore ni pooblaščen zahtevati podatkov 
o podaljšanju prejšnje znamke po prvotni predložitvi dokazov.
64V 
nasprotju s trditvijo družbe Anheuser-Busch prav tako ni nikakor očitno, da je bila 
pred sprejetjem izvedbene uredbe iz leta 2005 ustaljena praksa UUNT taka, da bi mo -
ral vlagatelj ugovora na lastno pobudo predložiti dokaz o podaljšanju prejšnje znamke skupaj z drugimi dejstvi, dokazi in navedbami, ki jih je treba predložiti v podporo 
ugovoru v roku, ki ga za to določi UUNT v skladu s členom 42(3) Uredbe št. 40/94.
65V z
vezi s tem je treba ugotoviti, da je v zadevni odločbi drugega odbora za pritožbe 
UUNT z dne 9. julija 2003 v sporu, v katerem je bila izrečena zgoraj navedena sodba Atomic Austria proti UUNT – Fabricas Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC 
BLITZ), ta odbor ob ugotovitvi, da se je dokaz o podaljšanju prejšnjih znamk jasno in 
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7690nedvoumno zahteval v zaznamku, priloženem dopisu UUNT, naslovljenem na vlaga -
telja ugovora na podlagi člena 42(3) Uredbe št. 40/94, zavrnil ugovor, ker v določenem 
roku tak dokaz ni bil predložen.
66N
asprotno, ta odbor je v zadevni odločbi prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 
23. maja 2004 v sporu, v katerem je bila izrečena zgoraj navedena sodba MIP Me -
tro proti UUNT – Tesco Stores (METRO), ugodil pritožbi zoper odločbo oddelka za ugovore, s katero je bil zavrnjen ugovor, ker vlagatelj ugovora, čeprav je bil pozvan k predložitvi dokaza o podaljšanju prejšnje znamke, tega dokaza ni predložil. Odbor 
za pritožbe je menil, da je bila prejšnja pravica na dan vložitve ugovora in prav tako na 
dan, na katerega bi bilo treba predložiti dokaze, še vedno veljavna in da tako vlagatelju ugovora ni bilo treba dokazati podaljšanja registracije znamke, katere imetnik je bil.
67Iz 
tega tudi izhaja, da se v nasprotju s trditvijo družbe Anheuser-Busch niti ne zdi, da 
bi bilo mogoče v tej zadevi upoštevati določbe pravila 19(2) in (4) izvedbene uredbe iz leta 2005, saj te pomenijo le uzakonitev razlage člena  42(3) Uredbe št.  40/94  in  
pra
vil 16(1) in (3) ter 20(2) izvedbene uredbe iz leta 1995, ki jo je podalo Splošno 
 sodišče na podlagi ustaljene prakse UUNT.
68Čeprav navedene določbe izvedbene uredbe iz leta 2005 odslej v nekih mejah izrecno določajo, da mora vlagatelj ugovora predložiti dokaz o podaljšanju prejšnje znamke 
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 7691v roku iz člena 42(3) Uredbe št. 40/94, pa s tem vsekakor pojasnjujejo splošno pravilo 
iz te določbe, katere namen je okrepiti pravno varnost subjektov, vključenih v postop -
ke z ugovorom pred UUNT. V teh okoliščinah, kot je pravilno razsodilo Splošno so-
dišče v točki 76 izpodbijane sodbe, novih pravil, uveljavljenih z navedeno izvedbeno 
uredbo, v tem sporu ne bi bilo mogoče uporabiti retroaktivno.
69Z
ato je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče pravilno uporabilo pravo, ko je v toč -
ki  79 izpodbijane sodbe s  sklicevanjem med drugim na točko  41  zgoraj navedene sodbe MIP Metro proti UUNT – Tesco Stores (METRO) razsodilo, da je iz razlage pravila 16 v povezavi s pravilom 20 izvedbene uredbe iz leta 1995 razvidno, da je, prvič, UUNT upravičen zahtevati dokaz o podaljšanju prejšnje znamke, če se ta izte -
če po datumu vložitve ugovora, in da, drugič, iz teh določb ni razvidno, da bi moral 
vlagatelj ugovora tak dokaz predložiti na lastno pobudo.
70D
odati je treba, kot je med drugim razsodilo Splošno sodišče v točkah 41 in 46 zgoraj 
navedene sodbe MIP Metro proti UUNT – Tesco Stores (METRO), da pooblastilo, 
ki ga ima tako UUNT, da zahteva dokaz o podaljšanju prejšnje znamke, lahko temelji tudi na členu 76 Uredbe št. 40/94.
71Iz t
ega sledi, da je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7692Drugi pritožbeni razlog: kršitev člena 74(2) Uredbe št. 40/94
Trditve strank
72Dr
užba Anheuser-Busch z drugim pritožbenim razlogom graja presojo Splošnega so -
dišča, da lahko odbor za pritožbe upošteva potrdilo o podaljšanju, ne da bi bil dolžan 
izvrševati diskrecijsko pravico, ki mu je bila dana s členom 74(2) Uredbe št. 40/94 in priznana s sodbo z dne 13. marca 2007 v zadevi UUNT proti Kaul (C-29/05 P , ZOdl., 
str. I-2213, točka 43).
73S
plošno sodišče naj ob ugotovitvi, da je bilo potrdilo o podaljšanju predloženo v do -
ločenem roku in da se člen 74(2) Uredbe št. 40/94 ne uporablja, ne bi kršilo le po -
stopkovnih pravil glede predložitve dokazov v rokih, določenih v okviru postopkov 
z ugovorom pred UUNT, pri čemer gre za očitek, obravnavan v prvem pritožbenem razlogu, ampak tudi sam ta člen 74(2).
74U
UNT zatrjuje, da ker družba Budvar ni bila vezana na noben poseben rok za predlo -
žitev dokaza o podaljšanju registracije znamke R 238 203, člen 74(2) Uredbe št. 40/94 v okoliščinah te zadeve ni bil uporaben in odbor za pritožbe torej ne bi smel izvrševati 
diskrecijske pravice, določene v njem.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 769375Družba Budvar trdi, da ker vlagatelj ugovora ni bil zavezan predložiti potrdila o po -
daljšanju v  kakršnem koli roku, v  obravnavani zadevi ni bilo „prepozne vložitve“. 
UUNT bi moral pred odločanjem o ugovoru po uradni dolžnosti preizkusiti, ali so 
pravice, navajane v podporo ugovoru, veljavne. Tako bi bilo povsem nepomembno, 
kdaj je vlagatelj ugovora predložil potrdilo o  podaljšanju prejšnje znamke, katere  
imetnik je, in ali ga je dejansko predložil.
Presoja Sodišča
76Dr
užba Anheuser-Busch z drugim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, 
da je s tem, da je v točki 71 izpodbijane sodbe odločilo, da pri izpodbijani odločbi ni  
mogoče ugotoviti nobene kršitve člena  74(2) Uredbe št.  40/94 glede upoštevanja  
potrdila o podaljšanju, napačno uporabilo pravo.
77K
er po mnenju družbe Anheuser-Busch to potrdilo ni bilo predloženo v roku, ki ga je  
določil UUNT v skladu s členom 42(3) Uredbe št. 40/94, naj bi šlo za dokaz, ki ni bil 
predložen v ustreznem času v smislu člena 74(2) te uredbe. UUNT bi ga zato lahko  
spregledal le ob izvajanju pooblastila za izločanje prepozno predloženih dokazov,  
ki ga ima za to na podlagi iste določbe. Vendar naj UUNT v  obravnavani zadevi  
ne bi uporabil tega pooblastila, ker naj bi napačno menil, da je bil dokaz predložen 
v ustreznem času.
78V z
vezi s tem je treba opozoriti, da je iz točke 69 te sodbe razvidno, da je Splošno 
sodišče ob pravilni uporabi prava ugotovilo, da vlagatelju ugovora v tej zadevi ni bilo treba predložiti dokaza o podaljšanju znamke R 238203 v roku, določenem v skladu 
s členom 42(3) Uredbe št. 40/94.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 769479Ker je bilo potrdilo o podaljšanju predloženo v ustreznem času, je Splošno sodišče 
pravilno odločilo, da UUNT ni bil dolžan uporabiti pooblastila, ki ga ima na podlagi navedenega člena 74(2), da bi lahko upošteval ta dokaz.
80Z
ato je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.
Tretji pritožbeni razlog: kršitev člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94
Trditve strank
81Dr
užba Anheuser-Busch s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče 
s tem, da je razsodilo, da so bili dokazi o uporabi znamke R 238 203, ki jih je družba 
Budvar predložila v podporo svojemu ugovoru, zadostni, kršilo člen 43(2) in (3) Ured -
be št. 40/94.
82D
okaz o uporabi, ki ga je predložila družba Budvar, naj bi skoraj izključno dokazoval 
le uporabo druge znamke, in sicer znamke št. 674 530, ki v stilizirani obliki vsebu -
je besedi „Budweiser Budvar“. Vendar naj odbor za pritožbe niti Splošno sodišče te znamke ne bi upoštevala, ker ne pomeni prejšnje pravice glede na znamko, katere 
registracija se zahteva.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 769583Vendar naj bi bilo iz točk od 81 do 86 sodbe z dne 13. septembra 2007 v zadevi Il 
Ponte Finanziaria proti UUNT (C-234/06 P , ZOdl., str. I-7333) razvidno, da dokaz o uporabi registrirane znamke ne more biti hkrati dokaz o uporabi druge registrirane 
znamke. Splošno sodišče naj bi moralo preizkusiti uporabnost tega načela v obravna -
vani zadevi.
84Dr
užba Anheuser-Busch meni, da bi moralo Splošno sodišče ta preizkus opraviti 
zato, ker je poudarjala, da dokumenti, ki jih je družba Budvar predložila kot dokaze 
o uporabi, ne izpolnjujejo meril iz člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94, in ker je te dokaze izpodbijala zlasti glede vrste uporabe znamke, in sicer glede tega, kako se je pojavljala na samih proizvodih.
85N
apačno naj bi bilo torej, da je Splošno sodišče v točki 112 izpodbijane sodbe ugoto -
vilo, da družba Anheuser-Busch ni izpodbijala dejstva, da so bili zadevni dokumenti povezani z uporabo znamke R 238 203.
86U
UNT najprej trdi, da tretji pritožbeni razlog ni dopusten iz dveh razlogov.
87Pr
vič, šlo naj bi za nov pritožbeni razlog, ki spreminja predmet spora, kot je bil pre -
dložen Splošnemu sodišču, čeprav naj bi bila predložitev takega novega razloga pre -
povedana na podlagi členov 113(2) in 116(2) Poslovnika Sodišča, ker se njegov nadzor omejuje na odgovore Splošnega sodišča glede razlogov, ki so se navajali pred njim.
88T
o naj bi bilo toliko bolj res, ker je bila sodba Splošnega sodišča, ki je predmet pritož -
be, v kateri je bila izrečena zgoraj navedena sodba Il Ponte Finanziaria proti UUNT, že izdana, ko je bila pri Splošnem sodišču vložena tožba družbe Anheuser-Busch, tako da ni bilo nobenega razloga, zakaj ta družba v tej vlogi ne bi podala pritožbenega 
razloga v tem smislu.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 769689Drugič, iz izpodbijane sodbe naj bi bilo razvidno, da je Splošno sodišče navedlo, da 
dokazi, ki jih je predložila družba Budvar, potrjujejo uporabo besede „budweiser“ „v različnih oblikah“. Nasprotno naj Splošno sodišče ne bi nikoli navedlo, da je uporaba 
znamke R 238 203 dokazana na podlagi dokazov o uporabi znamke št. 674 530. Če 
bi to storilo, bi se poleg tega sklicevalo na uporabo člena 15(2)(a) Uredbe št. 40/94 v obravnavani zadevi.
90U
gotovitev Splošnega sodišča glede dokazov, ki jih je predložila družba Budvar, in si -
cer, da ti potrjujejo resno in dejansko uporabo znamke R 238 203, tudi v obliki besede, naj bi bila med drugim dejanska ugotovitev, ki ne more biti predmet nadzora Sodišča.
91D
alje, tudi ob predpostavki, da je ta pritožbeni razlog dopusten, UUNT trdi, da  
nikakor ni utemeljen, ker temelji na izkrivljanju dejstev.
92N
azadnje, načela, ki ga je Sodišče uporabilo v zgoraj navedeni sodbi Il Ponte Finanzi -
aria proti UUNT, naj ne bi bilo mogoče uporabiti v obravnavani zadevi, ker okoliščine te izključujejo vsako podobnost. To načelo naj bi se uporabilo le, če vlagatelj ugovora veljavno navaja različni znamki in se za obe zahteva dokaz o uporabi. Tako bi bilo le, če bi obstajalo tveganje, da bi se bilo z dokazom o uporabi znamke mogoče izogniti zavrnitvi druge znamke v okviru ugovora.
93V
endar naj v zadevnem sporu ne bi bilo tako, ker znamke št. 674 530, ki v stilizira -
ni obliki vsebuje besedi „Budweiser Budvar“, ne bi bilo mogoče navajati v postopku 
z ugovorom, ker ne pomeni prejšnje pravice.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 769794Družba Budvar trdi, da sta UUNT in Splošno sodišče potrdila, da dokazi, ki jih je  
predložila, jasno dokazujejo vrsto uporabe znamke, in sicer uporabo za pivo.
95Dr
užba Budvar trdi, da je predložila dokumente, ki dokazujejo uporabo znamke 
R 238 203, ker se je vsaj ta znamka pojavljala na upoštevnih proizvodih, in sicer na 
pivu, oglase za katero je predložila sama. Ta dejstva naj bi se jasno upoštevala v točkah 
od 110 do 115 izpodbijane sodbe.
96P
oleg tega naj se v tej zadevi ne bi bilo mogoče sklicevati na zgoraj navedeno sodbo 
Il Ponte Finanziaria proti UUNT, ker se je ta nanašala na vprašanje, ali lahko dokaz 
o uporabi znamke rabi za dokaz o uporabi druge znamke, medtem ko je v obravna-vanem sporu vlagatelj ugovora že predložil dokaz o resni in dejanski uporabi znamke R 238 203 s tem, da je predložil različne dokumente, ki dokazujejo uporabo besede „budweiser“ v povezavi s pivom.
Presoja Sodišča
97Dr
užba Anheuser-Busch s tretjim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču v bistvu 
očita, da ni razveljavilo sporne odločbe, ker glede na pogoje iz člena 43(2) in (3) Ured -
be št. 40/94 dokumenti, ki jih je predložila družba Budvar, niso zadostovali za dokaz 
resne in dejanske uporabe znamke R 238 203.
98V i
zpodbijani sodbi naj bi na tem mestu prišlo do napačne uporabe prava, ker naj 
bi zadevni dokumenti v bistvu dokazovali uporabo druge znamke, in sicer znamke 
št. 674 530, znamke, ki pa je odbor za pritožbe ni upošteval, ker ne pomeni prejšnje 
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7698znamke v smislu člena 8(1) Uredbe št. 40/94. Vendar naj bi bilo iz zgoraj navedene 
sodbe Il Ponte Finanziaria proti UUNT, in zlasti iz njene točke 86 razvidno, da dokaz o uporabi registrirane znamke ne more hkrati biti dokaz o uporabi druge registrirane 
znamke, ker naj bi bila zadnja le slaba različica prve.
99V
endar kot pravilno trdi UUNT, družba Anheuser-Busch navaja pritožbeni razlog, ki 
ni bil del tožbe, vložene pri Splošnem sodišču proti tej odločbi.
100Z
ato gre za nov razlog, ki širi predmet spora in ki ga zato ni mogoče prvič navajati šele 
med pritožbo (glej zlasti sodbo z dne 18. decembra 2008 v zadevi Les Éditions Albert 
René proti UUNT, C-16/06 P , ZOdl., str. I-10053, točka 125).
101T
reba je namreč poudariti, da je Splošno sodišče v  točkah  110  in 112 izpodbijane 
sodbe ugotovilo, da družba Anheuser-Busch ni izpodbijala dejstva, da so bili zadev -
ni dokumenti povezani z uporabo znamke R 238 203. Splošno sodišče je v točki 114 izpodbijane sodbe navedlo, da je družba Anheuser-Busch pred njim trdila, da bi se 
moral odbor za pritožbe opreti na druge ugotovitve, kot je vrsta uporabe te znamke 
v Nemčiji in Avstriji.
102Iz t
ega sledi, da je Splošno sodišče ugotovilo, da se je predmet spora, ki ga je obrav -
navalo, nanašal zgolj na vprašanje, ali zadevni dokumenti zadostujejo za dokaz resne in dejanske uporabe znamke R 238 203, zlasti glede na vrsto njene uporabe, in se ni nanašal na vprašanje, ali so bili ti dokumenti povezani z uporabo te znamke ali druge znamke, ki jo je prav tako navajal vlagatelj ugovora, vendar jo je UUNT v postopku 
z ugovorom izločil.
ANHEUSER-BUSCH PROTI UUNT
I - 7699103Zato je Splošno sodišče v točki 114 izpodbijane sodbe odgovorilo le na trditve, ki so 
mu bile podane glede prvega vprašanja, in ni obravnavalo drugega vprašanja, o kate-rem se sicer pred njim ni razpravljalo.
104V
endar je družba Anheuser-Busch pred Sodiščem zatrjevala, da je to zadnje vpraša -
nje zajeto v njeni tožbi pred Splošnim sodiščem, zlasti v njenem tretjem tožbenem razlogu.
105V
endar je iz samega besedila točk 110, 112 in 114 izpodbijane sodbe razvidno, da 
Splošno sodišče v ničemer ni narobe ocenilo obsega tega tožbenega razloga.
106P
oleg tega trditev, da se dokazi, ki jih je predložila družba Budvar nanašajo na upo-
rabo znamke, ki ni znamka, ki jo je upošteval odbor za pritožbe, ne pomeni zadostne povezave s  tretjim tožbenim razlogom, navajanim pred Splošnim sodiščem, glede 
dejstva, da ti dokazi ne izpolnjujejo potrebnih pogojev za to, da bi bilo za zadevno 
prejšnjo znamko mogoče šteti, da je bila predmet resne in dejanske uporabe, ter zato glede take trditve ni mogoče šteti, da zgolj širi tretji tožbeni razlog.
107T
a trditev se namreč nanaša na točke od 81 do 86 zgoraj navedene sodbe Il Ponte 
Finanziaria proti UUNT, ki se nanaša na tožbeni razlog glede člena 15(2)(a) Uredbe št. 40/94, medtem ko se tretji tožbeni razlog, ki ga je družba Anheuser-Busch navajala pred Splošnim sodiščem, nanaša na člen 43(2) in (3) te uredbe.
108Cilj t
e trditve je vsekakor drugačen od cilja tretjega tožbenega razloga razveljavitvene 
tožbe, ker ne zadeva izpodbijanja tega, ali se prejšnja znamka resnično uporablja na 
trgu, ampak vprašanje, ali se dokazi nanašajo na eno, in ne na drugo znamko.
SODBA Z DNE 29. 7. 2010 – ZADEVA C-214/09 P
I - 7700109Zato je treba tretji pritožbeni razlog zavreči kot nedopusten.
110Iz z
goraj navedenega je razvidno, da nobenemu od treh pritožbenih razlogov, ki jih 
družba Anheuser-Busch navaja v podporo svoji pritožbi, ni mogoče ugoditi in da je 
zato treba pritožbo v celoti zavrniti.
Stroški
111V s
kladu s členom 69(2) Poslovnika, ki velja za pritožbeni postopek na podlagi čle-
na 118 Poslovnika, se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. 
Ker sta UUNT in družba Budvar predlagala, naj se družbi Anheuser-Busch naloži 
plačilo stroškov, in ker ta s svojimi predlogi v navedenih zadevah ni uspela, se ji naloži 
plačilo stroškov.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
1. Pritožba se zavrne.
2. Družbi Anheuser-Busch Inc. se naloži plačilo stroškov.
Podpisi