Keywords

Summary



Keywords

1. Skupna trgovinska politika – Menjava s tretjimi državami – Načelo skupnostnega preferenciala – Pomen

2. Skupna trgovinska politika – Menjava s tretjimi državami – Sprejetje tarifnih ukrepov – Predpostavka neobstoja vsakršnega učinka, ki bi zapostavljal proizvajalce Skupnosti – Nedopustnost

3. Ničnostna tožba – Pritožbeni razlogi – Kršitev varstva legitimnih pričakovanj gospodarskih subjektov, na katero se sklicuje država članica – Dopustnost

4. Skupna trgovinska politika – Ureditev, ki jo določijo institucije Skupnosti – Pravica do proste presoje – Legitimno pričakovanje gospodarskih subjektov, da bo obstoječi položaj ostal nespremenjen – Neobstoj

(Uredba Sveta št. 975/2003)

5. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Uredbe

(člen 253 ES)

6. Ničnostna tožba – Pritožbeni razlogi – Zloraba pooblastil – Pojem

Summary

1. Tudi če je „skupnostni preferencial“ eden izmed elementov politične narave, na katere so se institucije Skupnosti oprle pri sprejetju režimov menjave s tretjimi državami, pa navedeni preferencial nikakor ne pomeni pravne zahteve, katere neupoštevanje bi lahko povzročilo ničnost zadevnega akta.

(Glej točki 18 in 19.)

2. Pravo Skupnosti ne prepoveduje sprejetja tarifnih ukrepov, katerih morebitni učinki na konkurenco bi bili omejeni na zmanjšanje naročil za proizvodnjo in na neenakost v pogojih konkurence, ki je posledica razlik v socialnih stroških, varstvu okolja in nadzoru nad kakovostjo proizvodov med zadevnimi tretjimi državami in Skupnostjo.

Taka prepoved bi Skupnosti onemogočala njen prispevek k postopnemu odpravljanju omejitev v mednarodni trgovini. Vsako zmanjšanje carin ima namreč lahko določene posledice za konkurenco med proizvodi, uvoženimi iz tretjih držav, in enakovrednimi proizvodi iz Skupnosti, v škodo proizvajalcev iz Skupnosti. Nasprotna razlaga bi pomenila, da Skupnost nikoli ne bi mogla zmanjšati carin na uvoženo blago.

(Glej točki 24 in 25.)

3. Čeprav je možnost sklicevanja na varstvo legitimnih pričakovanj dana vsakemu gospodarskemu subjektu, pri katerem je institucija ustvarila utemeljena pričakovanja, nič ne nasprotuje temu, da bi se država članica v okviru ničnostne tožbe sklicevala na to, da akt institucije krši legitimna pričakovanja določenih gospodarskih subjektov.

(Glej točko 47.)

4. Na načelo varstva legitimnih pričakovanj se ni moč sklicevati, kadar ti gospodarski subjekti lahko predvidijo sprejetje skupnostnega ukrepa, ki vpliva na njihove interese.

Glede skupne trgovinske politike gospodarski subjekti, ker imajo institucije Skupnosti pri izbiri ukrepov, potrebnih za izvajanje, v določeni meri pravico do proste presoje, ne morejo legitimno pričakovati, da bo obstoječi položaj ostal nespremenjen.

(Glej točki 48 in 49.)

5. Iz obrazložitve skupnostnih uredb, ki jo zahteva člen 253 ES, mora biti jasno in nedvoumno razvidno sklepanje institucije, ki je avtor akta, tako da se zadevne osebe lahko seznanijo z razlogi sprejetih ukrepov oziroma jih Sodišče lahko preizkusi.

Kadar gre za akt splošne uporabe, se obrazložitev lahko omeji na navedbo, na eni strani, celote okoliščin, ki so pripeljale do njegovega sprejetja, in na drugi strani splošnih ciljev, ki jih želi doseči.

(Glej točki 54 in 55.)

6. O aktu, pri katerem so bila zlorabljena pooblastila, lahko govorimo le, kadar je na podlagi objektivnih, upoštevnih in skladnih dejstev mogoče sklepati, da je bil njegov izključni ali vsaj odločilni namen doseči drugačne cilje, kot so tisti, ki jih navaja, ali izogniti se postopku, ki je posebej predviden s Pogodbo za obravnavanje okoliščin predmetne zadeve.

(Glej točko 64.)