ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zadeva C‑470/16

North East Pylon Pressure Campaign Ltd in Maura Sheehy

proti

An Bord Pleanála in drugim

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska))

„Predhodno odločanje – Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje – Direktiva 2011/92/EU – Pravica članov zadevne javnosti do revizijskega postopka – Prezgodaj vloženo pravno sredstvo – Pojma ne nedopustno dragih postopkov in odločitev, dejanj ali opustitev, za katere veljajo določbe te direktive o sodelovanju javnosti – Uporaba Aarhuške konvencije“

Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. marca 2018

Okolje–Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje–Direktiva 2011/92–Pravica članov zadevne javnosti do revizijskega postopka–Zahteva po ne nedopustno dragem postopku–Obseg–Predlog za dopustitev sodnega nadzora, vložen v postopku, ki bi lahko privedel do izdaje soglasja za izvedbo–Vključitev (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2011/92, člen 11(4))

Okolje–Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje–Direktiva 2011/92–Pravica članov zadevne javnosti do revizijskega postopka–Zahteva po ne nedopustno dragem postopku–Obseg–Zahteva, omejena na stroške, ki se nanašajo na del revizijskega postopka, ki temelji na kršitvi pravil o sodelovanju javnosti v skladu z navedeno direktivo–Posledice (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2011/92, člen 11(4))

Vprašanja za predhodno odločanje–Pristojnost Sodišča–Razlaga mednarodnega sporazuma, ki so ga Skupnost in države članice sklenile na podlagi deljene pristojnosti–Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuška konvencija)–Vključitev (Člen 267 PDEU; Aarhuška konvencija; Sklep Sveta 2005/370)

Mednarodni sporazumi–Sporazumi Unije–Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuška konvencija)–Določbe te konvencije o dostopu do pravnega varstva–Zahteva po ne nedopustno dragem postopku–Obseg–Predlog za dopustitev sodnega nadzora, vložen v postopku, ki bi lahko privedel do izdaje soglasja za izvedbo–Vključitev (Aarhuška konvencija, člen 9(3) in (4); Sklep Sveta 2005/370)

Mednarodni sporazumi–Sporazumi Unije–Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuška konvencija)–Določbe te konvencije o dostopu do pravnega varstva–Zahteva po ne nedopustno dragem postopku–Obseg–Stroški, ki se nanašajo na del revizijskega postopka, ki temelji na nacionalnem okoljskem pravu–Vključitev (Aarhuška konvencija, člen 9(3) in (4); Sklep Sveta 2005/370)
Člen 2(1)(a) in člen 14(2)(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da prenos lastninske pravice na nepremičnini, ki je v lasti zavezanca za davek na dodano vrednost, v korist državne blagajne države članice, na podlagi zakona in proti plačilu odškodnine, v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem ista oseba hkrati zastopa organ, ki razlašča, in razlaščeno občino, in v katerem ta v praksi nadaljuje z upravljanjem zadevne nepremičnine, čeprav je bila odškodnina plačana zgolj v obliki interne preknjižbe znotraj občinskega proračuna, šteje za transakcijo, ki je predmet obdavčitve z davkom na dodano vrednost.

(Glej točko 51 in izrek.)
V ta namen se je treba za razlago standarda EN 1090-1:2009+A1:2011, prvič, opreti na vsebino navedenega standarda, vključno z njegovimi prilogami, ki se nanašajo na njegovo področje uporabe.

Drugič, harmonizirani standard je treba razlagati ob upoštevanju mandata, na podlagi katerega je pripravljen. V skladu s členom 17(1) Uredbe št. 305/2011 namreč harmonizirane standarde pripravijo evropski organi za standardizacijo, ki so našteti v Prilogi I k Direktivi 98/34, na podlagi zahtev, ki jih poda Komisija. Vendar pa Komisija na podlagi člena 17(5) te uredbe oceni skladnost harmoniziranih standardov, ki jih pripravijo ti evropski organi za standardizacijo z ustreznimi mandati. Iz tega sledi, da področja uporabe določenega harmoniziranega standarda ni mogoče razlagati širše od področja uporabe mandata, na podlagi katerega je pripravljen.

Tretjič, če lahko neki proizvod spada na področje uporabe več harmoniziranih tehničnih specifikacij, kot v okviru spora o glavni stvari, je treba najprej preveriti, ali zaradi novejšega standarda ni bil razveljavljen starejši standard. Ker torej v harmoniziranem standardu ni izrecno navedeno, da bo nadomestil drugi harmonizirani standard ali eno ali več evropskih tehničnih ocen, navedene harmonizirane tehnične specifikacije še naprej veljajo in tvorijo posebne predpise o odstopanju.

Četrtič, kar zadeva smernice, ki so jih objavili nacionalni in mednarodni organi za standardizacijo, je treba opozoriti, da tudi če so ti dokumenti namenjeni pojasnitvi področja uporabe harmoniziranih standardov ter sklicev na te standarde, ki jih je objavila Komisija, pa še vedno velja, da ti v pravnem redu Unije ne morejo pomeniti pravno zavezujočih aktov. Iz tega sledi, da te smernice ne vplivajo na razlago harmoniziranega standarda in niti niso zavezujoče za nacionalna sodišča, čeprav so lahko koristno vodilo za izvrševanje tega standarda.

(Glej točke od 34 do 36, 38, 40 in 44.)
Kar zadeva razlago člena 18(1) Uredbe št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, ki institucijam Unije omogoča, da za sprejetje začasnih ali dokončnih ugotovitev, bodisi pozitivnih bodisi negativnih, če katera koli stranka ne dovoli dostopa do informacij ali na kak drug način ne predloži potrebnih informacij v rokih, ki jih navaja ta uredba, uporabijo dostopna dejstva, je treba za to, da se ugotovi obseg te določbe, hkrati upoštevati njegovo besedilo, kontekst in namen. V zvezi s tem se, kar zadeva pojem „potrebne informacije“, s tem pojmom napotuje na informacije, s katerimi razpolagajo zainteresirane stranke, katerih predložitev institucije Unije od njih zahtevajo za sprejetje ugotovitev, ki jih je treba sprejeti v okviru protidampinške preiskave.

Poleg tega morajo – ker je breme dokazovanja obstoja dampinga, škode in vzročne zveze med uvozom, ki je predmet dampinga, in to škodo naloženo institucijam Unije – prav tako te institucije dokazati potrebnost informacije za sprejetje ugotovitev, ki jih je treba sprejeti v okviru protidampinške preiskave.

(Glej točke 45, 46, 57 in 65.)
Člen 101(1) PDEU je treba razlagati tako, da je sistem selektivne distribucije luksuznih izdelkov, s katerim se primarno ohranja luksuzna podoba teh izdelkov, skladen s to določbo, če so prodajalci na drobno izbrani na podlagi objektivnih meril v zvezi s kakovostjo, ki so določena enotno za vse potencialne prodajalce na drobno in se uporabljajo nediskriminatorno, ter določena merila ne presegajo tega, kar je nujno potrebno.

(Glej točko 36 in točko 1 izreka.)
2.

Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd in Schenker International (H.K.) Ltd poleg svojih stroškov nosijo stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.
Člen 27(1) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva v povezavi z uvodno izjavo 19 te uredbe in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da mora sodni nadzor nad odločbo o predaji temeljiti na dejanskem položaju, ki obstaja v času zadnje obravnave pred sodiščem, ki odloča, ali če te obravnave ni, v času, ko to sodišče odloči o tožbi.

Člen 27(1) Uredbe Dublin III določa, da ima prosilec za mednarodno zaščito pravico do učinkovitega pravnega sredstva v obliki pritožbe zoper odločitev o predaji ali v obliki ponovnega dejanskega in zakonskega pregleda te odločitve pred sodiščem ali razsodiščem. Poleg tega je iz sodne prakse Sodišča v zvezi s členom 29 Uredbe Dublin III razvidno, da mora imeti prosilec glede na, prvič, cilj iz uvodne izjave 19 te uredbe, da se v skladu s členom 47 Listine o temeljnih pravicah zagotovi učinkovita zaščita pravic zadevnih oseb, in drugič, cilj, da se omogoči hitra določitev države članice, odgovorne za obravnavo prošnje za mednarodno zaščito, naveden v uvodni izjavi 5 te uredbe, na voljo učinkovito in hitro pravno sredstvo, ki mu omogoča, da se lahko sklicuje na okoliščine, nastale po sprejetju odločbe o predaji, sprejete glede njega, če je njihovo upoštevanje odločilno za pravilno uporabo te uredbe (glej v tem smislu sodbo z dne 25. oktobra 2017, Shiri,C‑201/16, EU:C:2017:805, točka 44). Zakonodaja, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki prosilcu za mednarodno zaščito dopušča, da se sklicuje na okoliščine, nastale po sprejetju odločbe o predaji, v okviru pravnega sredstva zoper to odločbo, izpolnjuje to obveznost po določitvi učinkovitega in hitrega pravnega sredstva (glej po analogiji sodbo z dne 25. oktobra 2017, Shiri,C‑201/16, EU:C:2017:805, točka 45).

V zvezi s tem člena 27(1) Uredbe Dublin III ni mogoče razlagati tako, da takšni zakonodaji nasprotuje že samo zaradi tega, da lahko na njeni podlagi sodišče, pri katerem je vložena tožba zoper odločbo o predaji, v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, upošteva okoliščine, nastale ne le po sprejetju te odločbe, temveč tudi po predaji zadevne osebe v skladu z navedeno odločbo. Res je, da take okoliščine ne morejo biti upoštevne za uporabo pravil iz te uredbe, ki kot pravila iz njenega člena 29(1) in (2) urejajo potek postopka za ponovni sprejem pred predajo. Izvršitev predaje, ki pomeni le konkretno izvršitev odločbe o predaji, pa ne more kot taka dokončno vzpostaviti odgovornosti države članice, v katero je bila zadevna oseba predana.

(Glej točke 29, od 31 do 35, 40 in točko 1 izreka.)
Zadeva C‑383/16

Vion Livestock BV

proti

Staatssecretaris van Economische Zaken

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven)

„Predhodno odločanje – Skupna ureditev trgov – Zaščita živali med prevozom – Izvozna nadomestila – Uredba (EU) št. 817/2010 – Uredba (ES) št. 1/2005 – Obveznost posodabljanja kopije dnevnika vožnje do prispetja živali v kraj prvega iztovarjanja v tretji državi končnega namembnega kraja – Izterjava preplačanih zneskov“

Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. oktobra 2017

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Izvozna nadomestila – Pogoji za dodelitev – Spoštovanje predpisov Unije v zvezi z dobrim počutjem živega goveda med prevozom – Obveznost posodabljanja kopije dnevnika vožnje do prispetja živali v kraj prvega iztovarjanja v tretji državi končnega namembnega kraja – Nespoštovanje – Posledice – Vračilo neupravičeno prejetih zneskov

(Uredba Sveta št. 1/2005, Priloga II, točke 3, 7 in 8; Uredba Komisije št. 817/2010, členi 2(2), 3(1) in (2) in 7)

Člen 7 Uredbe Komisije (EU) št. 817/2010 z dne 16. septembra 2010 o določitvi podrobnih pravilih v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 glede zahtev za odobritev izvoznih nadomestil v zvezi z dobrim počutjem živega goveda med prevozom v povezavi s členom 3(1) in (2) ter členom 2(2) Uredbe št. 817/2010 ter točkami 3, 7 in 8 Priloge II k Uredbi Sveta (ES) št. 1/2005 z dne 22. decembra 2004 o zaščiti živali med prevozom in postopki, povezanimi z njim, in o spremembi Direktiv 64/432/EGS in 93/119/ES ter Uredbe (ES) 1255/97 je treba razlagati tako, da je mogoče zahtevati vračilo izvoznih nadomestil na podlagi Uredbe št. 817/2010, kadar prevoznik goveda ni vodil kopije dnevnika vožnje iz Priloge II k Uredbi št. 1/2005 do kraja prvega iztovarjanja v tretji državi končnega namembnega kraja.

(Glej točko 49 in izrek.)
Zadeva C‑522/16

A

proti

Staatssecretaris van Financiën

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden)

„Predhodno odločanje – Carinska unija in skupna carinska tarifa – Uredba (EGS) št. 2913/92 – Člen 201(3), drugi pododstavek, in člen 221(3) in (4) – Uredba (EGS) št. 2777/75 – Uredba (ES) št. 1484/95 – Dodatne uvozne dajatve – Umetna struktura, namenjena izognitvi plačilu dolgovanih dodatnih dajatev – Napačnost podatkov, na katerih temelji carinska deklaracija – Osebe, ki bi jih bilo mogoče šteti za odgovorne za plačilo carinskega dolga – Zastaralni rok“

Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. oktobra 2017

(Uredba Sveta št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2700/2000, člena 201(1) in 221(3) in (4))

Carinska unija–Nastanek in izterjava carinskega dolga–Sporočitev zneska dajatev dolžniku v roku treh let od datuma nastanka carinskega dolga–Izjema–Dejanje, ki se kazensko preganja–Pojem–Nastanek carinskega dolga pri uvozu s sprostitvijo v prosti promet blaga, zavezanega uvoznim dajatvam–Vključitev

V okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, je treba člen 201(3), drugi pododstavek, Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000, razlagati tako, da dokumenti, katerih predložitev se zahteva s členom 3(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1484/95 z dne 28. junija 1995 o podrobnih pravilih za izvajanje sistema dodatnih uvoznih dajatev in o določitvi dodatnih uvoznih dajatev v sektorjih perutninskega mesa in jajc ter za albumine iz jajc in o razveljavitvi Uredbe št. 163/67/EGS, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 684/1999 z dne 29. marca 1999, pomenijo podatke, potrebne za izdelavo carinske deklaracije, v smislu te določbe. (Glej točko 42 in točko 1 izreka.)

Člen 201(3), drugi pododstavek, Uredbe št. 2913/1992, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2700/2000, je treba razlagati tako, da je s pojmom „dolžnik“ za plačilo carinskega dolga v smislu te določbe zajeta fizična oseba, ki je tesno in zavestno sodelovala pri snovanju in umetni vzpostavitvi strukture poslovnih transakcij, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, katere učinek je bilo zmanjšanje zneska zakonsko dolgovanih uvoznih dajatev, čeprav ni sama zagotovila napačnih podatkov, ki so pomenili podlago za izdelavo carinske deklaracije, če je iz okoliščin razvidno, da je ta oseba vedela ali bi morala vedeti, da transakcije, na katere se je nanašala ta struktura, niso bile izvedene v okviru običajnih poslovnih transakcij, ampak samo za nezakonito pridobitev ugodnosti, določenih s pravom Unije. Okoliščina, da je navedena oseba to strukturo zasnovala in umetno vzpostavila šele po tem, ko je od strokovnjakov za carinsko pravo prejela zagotovilo, da je ta struktura zakonita, glede tega ni pomembna. (Glej točko 53 in točko 2 izreka.)
Zadeva C‑287/16

Fidelidade-Companhia de Seguros SA

proti

Caisse Suisse de Compensation in drugi

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça)

„Predhodno odločanje – Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil – Direktiva 72/166/EGS – Člen 3(1) – Druga direktiva 84/5/EGS – Člen 2(1) – Zavarovalna pogodba, sklenjena na podlagi lažnih izjav o lastništvu motornega vozila in identiteti njegovega običajnega voznika – Zavarovanec – Neobstoj ekonomskega interesa za sklenitev te pogodbe – Absolutna ničnost zavarovalne pogodbe – Uveljavljanje proti oškodovancem“

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 20. julija 2017

Približevanje zakonodaj – Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil – Obseg jamstva v korist tretje osebe, ki ga zagotavlja obvezno zavarovanje – Nacionalna ureditev, ki določa, da se lahko proti oškodovancem uveljavlja ničnost zavarovalnih pogodb, sklenjenih na podlagi lažnih izjav zavarovalca – Nedopustnost

(Direktivi Sveta 72/166, člen 3(1) in 84/5, člen 2(1))

Člen 3(1) Direktive Sveta z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (72/166/EGS) in člen 2(1) Druge direktive Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (84/5/EGS) je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, v skladu s katero je mogoče v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, proti oškodovancem uveljavljati ničnost zavarovalne pogodbe za civilno odgovornost pri uporabi motornih vozil zaradi začetno navedenih lažnih izjav sklenitelja zavarovanja o identiteti lastnika in običajnega voznika zadevnega vozila ali zaradi okoliščine, da oseba, za katero ali v imenu katere je bila sklenjena zavarovalna pogodba, za sklenitev navedene pogodbe ni imela ekonomskega interesa.

(Glej točko 37 in izrek.)
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Zadeva C-6 4 1 / 1 6  
Tünkers F rance  
in  
Tünkers Masc hinenbau GmbH  
proti  
Expert F rancija  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija))  
„Predhodno odločanje – Postopki zaradi insolventnosti – Uredba (ES) št. 1346 /2000 –  
Pristojno sodišče – Tožba zaradi nelojalne konkurence, vložena v okviru postopka zaradi  
insolventnosti – Tožba, ki jo družba s sedežem v drugi državi članici vloži zoper pridobitelja veje  
dejavnosti družbe, ki je v postopku zaradi insolventnosti – Tožba, ki ni povezana s postopkom zaradi  
insolventnosti, in tožba, ki izhaja neposredno iz tega postopka ter je z njim tesno povezana“  
Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. novembra 2017  
1. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in 
gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001 – Področje uporabe – Izvzeta področja – Stečaji, 
postopki v zvezi z likvidacijo plačilno nesposobnih podjetij ali drugih pravnih oseb, postopki 
prisilne poravnave in podobni postopki – Pojem – Tožbe, ki izhajajo neposredno iz postopka 
zaradi insolventnosti, in so z njim tesno povezane – Uporaba Uredbe št. 1346 /2000 
(Uredbi Sveta št. 1346 /2000 in št. 44/2001 , člen 1(2)(b)) 
2. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Postopki zaradi insolventnosti – Uredba 
št. 1346 /2000 – Področje uporabe – Odškodninska tožba zaradi nelojalne konkurence, vložena 
proti pridobitelju dela dejavnosti, pridobljenega v okviru postopka zaradi insolventnosti – 
Izključitev 
(Uredba Sveta št. 1346 /2000 , člen 3(1)) 
1. Glej besedilo odločbe. 
(Glej točki 19 in 20.) 
2. Člen 3(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1346 /2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru 
insolventnosti je treba razlagati tako, da odškodninska tožba zaradi nelojalne konkurence, s katero se 
pridobitelju veje dejavnosti, pridobljene v okviru postopka zaradi insolventnosti, očita, da se je 
neupravičeno predstavljal kot izključni distributer izdelkov, ki jih proizvaja dolžnik, ne spada 
v pristojnost sodišča, ki je uvedlo postopek zaradi insolventnosti. 
(Glej točko 31 in izrek.) 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :847 1
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 2 6. julija 2 0 1 7 –  
Continental Reifen Deutsc hland/Compagnie générale des établissements Mic helin  
(Zadeva C-8 4 / 1 6 P) 1 
„Pritožba –Znamka Evropske unije –Uredba št. 207/2009 –Člen 8(1)(b) –Figurativna znamka  
z besednim elementom ‚XKING‘–Ugovor imetnika nacionalnih znamk in mednarodne registracije  
z besednim elementom ‚X‘–Zavrnitev ugovora s strani odbora za pritožbe –Verjetnost zmede –  
Izkrivljanje dokazov“  
1. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad 
presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju 
(člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) 
(Glej točke 36 in od 61 do 63.) 
2. Pritožba – Razlogi – Obrazložitev sodbe, pri kateri je podana kršitev prava Unije – Izrek, 
utemeljen iz drugih pravnih razlogov – Zavrnitev 
(Glej točki 44 in 101.) 
3. Pritožba – Razlogi – Pomanjkljiva obrazložitev – Implicitna obrazložitev Splošnega sodišča – 
Dopustnost – Pogoji 
(Statut Sodišča, člena 36 in 53, prvi odstavek) 
(Glej točko 83.) 
4. Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za 
zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne 
proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Merila presoje 
(Uredba Sveta št. 207/2009 , člen 8(1)(b)) 
(Glej točke od 95 do 97.) 
1 UL C 211, 13.6.2016 . 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :596 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
5. Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za 
zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne 
proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Majhen razlikovalni učinek 
prejšnje znamke – Vpliv 
(Uredba Sveta št. 207/2009 , člen 8(1)(b)) 
(Glej točke od 98 do 100.) 
Iz rek 
1. Pritožba se zavrne. 
2. Družbi Continental Reifen Deutschland GmbH se poleg plačila njenih stroškov naloži plačilo 
stroškov družbe Compagnie générale des établissements Michelin. 
3. Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) nosi svoje stroške. 
ECLI:EU:C:2017 :596 2
Zadeva C‑143/16

Abercrombie & Fitch Italia Srl

proti

Antoninu Bordonaru

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione)

„Predhodno odločanje – Socialna politika – Direktiva 2000/78/ES – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Člen 2(1) – Člen 2(2)(a) – Člen 6(1) – Diskriminacija na podlagi starosti – Pogodba o občasnem delu, ki se lahko sklene z osebami, mlajšimi od 25 let – Samodejno prenehanje pogodbe o zaposlitvi, ko delavec dopolni 25 let“

Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. julija 2017

Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Nacionalna določba, ki delodajalcu omogoča, da z delavcem, mlajšim od 25 let sklene pogodbo o občasnem delu in mu to pogodbo odpove, ko dopolni to starost – Utemeljenost, ki izhaja iz zasledovanja legitimnega cilja – Sorazmernost glede na zasledovani cilj – Dopustnost

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 21; Direktiva Sveta 2000/78, člena 2 in 6(1))

Člen 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člen 2(1), člen 2(2)(a) in člen 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo določbi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki delodajalcu omogoča, da z delavcem, mlajšim od 25 let, ne glede na naravo storitev, ki jih je treba opraviti, sklene pogodbo o občasnem delu in mu to pogodbo odpove, ko dopolni 25 let, saj se s to določbo uresničuje legitimen cilj politike zaposlovanja in trga dela, načini, določeni za uresničevanje tega cilja, pa so primerni in nujni.

Spomniti je treba, da lahko v skladu s členom 6(1), drugi pododstavek, točka (a), Direktive 2000/78 različno obravnavanje pomeni „določitev posebnih pogojev glede dostopnosti zaposlitve in poklicnega usposabljanja, zaposlitve in dela, vključno s pogoji glede odpustitve in plačila, za mlade osebe, starejše delavce in osebe, ki so dolžne skrbeti za druge, zato da se spodbuja njihova poklicna vključenost ali se jim zagotavlja varstvo“.

Poleg tega je treba navesti, da je spodbujanje zaposlovanja nedvomno legitimen cilj socialne politike ali politike zaposlovanja držav članic, zlasti če gre za olajšanje dostopa mladih do nekega poklica (sodba z dne 21. julija 2011, Fuchs in Köhler, C‑159/10 in C‑160/10, EU:C:2011:508, točka 49 in navedena sodna praksa).

Prav tako je Sodišče razsodilo, da je cilj izboljšanja položaja mladih na trgu dela zaradi spodbujanja njihove poklicne vključenosti ali zagotavljanja njihovega varstva mogoče šteti za legitimen cilj v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78 (sodba z dne 10. novembra 2016, de Lange, C‑548/15, EU:C:2016:850, točka 27). Razsodilo je tudi že, da je spodbujanje zaposlovanja mladih delavcev s povečanjem prožnosti upravljanja zaposlenih med drugim legitimen cilj (glej v tem smislu sodbo z dne 19. januarja 2010, Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, točki 35 in 36).

(Glej točke od 36 do 38 in 47 ter izrek.)