Zadeva C‑286/14

Evropski parlament

proti

Evropski komisiji

„Ničnostna tožba — Člen 290 PDEU — Pojma ‚sprememba‘ in ‚dopolnitev‘ — Uredba (EU) št. 1316/2013 — Člen 21(3) — Obseg pooblastila, prenesenega na Evropsko komisijo — Nujnost sprejetja ločenega normativnega akta — Delegirana uredba (EU) št. 275/2014“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. marca 2016

(člen 264, drugi odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1316/2013, člen 17 in Priloga I; Uredba Komisije št. 275/2014)

(člen 290(1) PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1316/2013, člen 21 (3) in Priloga I, del VI; Uredba Komisije št. 275/2014, člen 1)

(člen 290 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1316/2013, člen 21 od (1) do (3), (5) in (6) in Priloga I, deli I in od III do V)

Pri nadzoru zakonitosti iz člena 263 PDEU sta Sodišče in Splošno sodišče Evropske unije pristojni, da odločata o tožbah zaradi nepristojnosti, bistvenih kršitev postopka, kršitve Pogodbe DEU ali katerega koli pravnega pravila v zvezi z njeno uporabo oziroma zaradi zlorabe pooblastil. Tožbeni razlog, ki se nanaša na domnevno kršitev določbe uredbe, ki zadeva obseg prenosa pooblastila, ki je Komisiji dano za sprejemanje delegiranih aktov na podlagi te določbe, je vsebinsko vprašanje in torej dopusten. (Glej točki 17 in 18.)

Iz člena 290(1) PDEU je razvidno, da se lahko v zakonodajnem aktu na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje nezakonodajnih aktov, ki se splošno uporabljajo in dopolnjujejo ali spreminjajo nekatere nebistvene elemente zakonodajnega akta. V zvezi s tem je iz besedne zveze „dopolnjujejo ali spreminjajo“ razvidno, da se skupini delegiranih pooblastil iz člena 290(1) PDEU jasno razlikujeta. Prenos pooblastila za dopolnjevanje zakonodajnega akta namreč dovoljuje le Komisiji, da konkretizira ta akt. Pri izvrševanju takega pooblastila je njena naloga omejena na to, da ob upoštevanju celotnega zakonodajnega akta, ki ga je sprejel zakonodajalec, podrobno opredeli nebistvene elemente zadevnega predpisa, ki jih zakonodajalec ni opredelil. Nasprotno pa se s prenosom pooblastila za spreminjanje zakonodajnega akta Komisiji dovoljuje, da spremeni ali razveljavi nebistvene elemente, ki jih je v tem aktu določil zakonodajalec. Kadar Komisija izvršuje tako pooblastilo, ni zavezana ravnati v skladu z elementi, katerih sprememba je ravno cilj podeljenega pooblastila. Razlike, ugotovljene v predhodnih točkah, med dvema skupinama delegiranih pooblastil, določenima v členu 290(1) PDEU, nasprotujejo temu, da bi se Komisiji lahko priznalo pooblastilo, da sama določi naravo delegiranega pooblastila, ki je preneseno nanjo. V teh okoliščinah in da bi se zagotovila preglednost zakonodajnega postopka, ta določba zahteva, da zakonodajalec določi naravo pooblastila, ki ga namerava prenesti na Komisijo. (Glej točke 30, od 40 do 42 in 46.)

Pooblastilo, preneseno na Komisijo s členom 21(3) Uredbe št. 1316/2013 o vzpostavitvi Instrumenta za povezovanje Evrope, s tem, da Komisiji daje pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, v katerih podrobno navede prednostno financiranje v prometnem sektorju, dovoljuje Komisiji, da dopolnjuje to uredbo v smislu člena 290 PDEU. Zakonodajalec je namreč sam v delih I in od III do V Priloge I k navedeni uredbi sprejel seznam predhodno določenih projektov v jedrnem omrežju v prometnem sektorju, pogoje in postopke za finančne instrumente Instrumenta za povezovanje Evrope, okvirne odstotke za posamezne specifične prometne cilje in seznam splošnih usmeritev, ki se upoštevajo pri določanju meril za dodelitev, pri tem pa je Komisiji v členu 21(1), (2), (5) in (6) iste uredbe izrecno dano pooblastilo za spreminjanje teh elementov. Vendar drugače kot pri navedenih elementih prednostnega financiranja, ki se odraža v delovnih programih iz člena 17 Uredbe št. 1316/2013, ni določil sam zakonodajalec v tej uredbi. S tem, da tega vprašanja v navedeni uredbi ni uredil, je Komisiji poveril nalogo, da te prednosti podrobno navede v delegiranem aktu. (Glej točke od 47 do 49.)

Iz razlogov normativne jasnosti in preglednosti zakonodajnega postopka Komisija v okviru izvrševanja pooblastila za spreminjanje zakonodajnega akta v smislu člena 290(1) PDEU ne more dodati elementa v samo besedilo tega akta. Tako dodajanje bi namreč lahko povzročilo zmedo glede pravne podlage tega elementa, ker bi samo besedilo zakonodajnega akta tako vsebovalo element, ki temelji na izvajanju – s strani Komisije – delegiranega pooblastila, na podlagi katerega ji ni dovoljeno spreminjati ali razveljaviti tega akta. Podobno, elementa, ki ga je Komisija sprejela v okviru izvrševanja pooblastila za dopolnitev zakonodajnega akta in ki je kljub vsemu sestavni del tega akta, nato ni mogoče nadomestiti ali odpraviti v okviru izvrševanja tega pooblastila, ki je pripeljalo do njegovega sprejetja, ker se za tako ravnanje zahteva pooblastilo za spremembo navedenega akta v smislu člena 290(1) PDEU. Kadar pa Komisija dopolni zakonodajni akt s sprejetjem ločenega akta, lahko po potrebi ta akt spremeni, ne da bi bila zavezana spremeniti sam zakonodajni akt. Zato je glede pooblastila, ki je Komisiji podeljeno s členom 21(3) Uredbe št. 1316/2013 o vzpostavitvi Instrumenta za povezovanje Evrope za dopolnitev te uredbe, v smislu člena 290 PDEU, Komisija morala v okviru izvrševanja tega pooblastila sprejeti akt, ki je ločen od uredbe. Komisija je s tem, da je s členom 1 Uredbe št. 275/2014 dodala del VI k Prilogi I Uredbe št. 1316/2013, to obveznost kršila, saj tako ni upoštevala razlike med dvema skupinama delegiranih pooblastil, določenih v členu 290(1) PDEU. Taka kršitev povzroči razglasitev ničnosti Uredbe št. 275/2014. (Glej točke 53, 55, 56, 59 in 61.)