ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
57.

Zdi se mi, da v okoliščinah, v katerih zaradi zakonsko določenih tehničnih in okoljskih omejitev za novega izvajalca s poslovnega vidika ni smiselno, da bi prevzel materialna sredstva starega izvajalca, nacionalno sodišče pravilno ravna takrat, ko se ne ozira na to, kaj se je zgodilo z materialnimi sredstvi, in se pri presoji, ali je bil izveden prenos podjetja, ki spada na področje uporabe Direktive 2001/23, osredotoči na druge elemente transakcije. Kot je Sodišče navedlo v sodbi Liikenne ( 53 ) in ob zapisu sklicevanja na „opredmetena sredstva“ v oglati oklepaj, „[d]a bi bilo mogoče ugotoviti, ali je so pogoji za prenos gospodarske enote izpolnjeni, je treba upoštevati vse dejanske okoliščine, ki opredeljujejo zadevni posel, med katerimi so zlasti vrsta zadevnega podjetja ali obrata, [to, ali je bil opravljen prenos opredmetenih sredstev, kot so nepremičnine in premičnine,] vrednost neopredmetenih sredstev ob prenosu, to, ali je novi delodajalec prevzel večino zaposlenih, morebitni prenos strank ter stopnja podobnosti dejavnosti, ki se opravljajo pred prenosom in po njem, in trajanje morebitne prekinitve teh dejavnosti. Vendar ti elementi pomenijo le delne vidike potrebne celostne presoje in jih zato ni mogoče presojati ločeno (glej zlasti sodbi Spijkers[ ( 54 )], točka 13, in Süzen ( 55 ), točka 14).“
9.

Člen 52 Uredbe (ES) št. 1107/2009, naslovljen „Vzporedno trgovanje“, določa: „1. Fitofarmacevtsko sredstvo, registrirano v eni državi članici (država članica izvora), se lahko ob odobritvi dovoljenja za vzporedno trgovanje vnese, da v promet ali uporablja v drugi državi članici (država članica vnosa), če ta država članica določi, da je fitofarmacevtsko sredstvo po sestavi identično fitofarmacevtskemu sredstvu, ki je bilo na njenem območju že registrirano (referenčno sredstvo). Vloga se predloži pristojnemu organu v državi članici vnosa. 2. Po prejemu popolne vloge se dovoljenje za vzporedno trgovanje izda v poenostavljenem postopku v 45 delovnih dneh, če je fitofarmacevtsko sredstvo, ki se bo vneslo, identično v skladu z odstavkom 3. Države članice na zahtevo druga drugi zagotovijo podatke, potrebne za oceno, ali gre za identična sredstva, v roku 10 delovnih dni po prejetju vloge. Postopek za izdajo dovoljenja za vzporedno trgovanje se prekine od dne, ko je bila pristojnemu organu v državi članici izvora poslana zahteva za podatke, do dne, ko so bili zahtevani podatki v celoti dostavljeni pristojnemu organu. 3. Šteje se, da so fitofarmacevtska sredstva identična referenčnim sredstvom, če: (a) jih je proizvedla ista družba ali povezano podjetje ali so bili proizvedeni v okviru licence v skladu z istim proizvodnim postopkom; (b) so identična po specifikaciji in vsebini aktivnih snovi, varoval in sinergistov ter po vrsti formulacije; ter (c) so enaka ali ekvivalentna glede vsebovanih dodatkov in velikosti, materiala ali oblike embalaže v smislu možnega škodljivega vpliva na varnost izdelka za zdravje ljudi ali živali ali za okolje. […] 6. Dovoljenje za vzporedno trgovanje je veljavno do poteka registracije referenčnega sredstva. Če imetnik registracije referenčnega sredstva zahteva preklic registracije v skladu s členom 45(1) in so zahteve iz člena 29 še vedno izpolnjene, veljavnost dovoljenja za vzporedno trgovanje poteče na dan, ko bi registracija referenčnega sredstva normalno potekla. 7. Brez poseganja v posebne določbe tega člena se členi 44, 45, 46 in 55 ter člen 56(4) in poglavja VI do X ustrezno uporabljajo za fitofarmacevtska sredstva, s katerimi se vzporedno trguje. 8. Brez poseganja v člen 44 se dovoljenje za vzporedno trgovanje lahko prekliče, če se zaradi varnosti ali učinkovitosti v državi članici izvora prekliče registracija vnesenega fitofarmacevtskega sredstva. 9. Če sredstvo v smislu odstavka 3 ni identično referenčnemu sredstvu, lahko država članica vnosa izda le registracijo, ki je potrebna za dajanje v promet in uporabo v skladu s členom 29. […]“.
80.

Na podlagi navedenega Sodišču predlagam, naj na predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je predložilo Vredegerecht te Antwerpen (mirovno sodišče v Antwerpnu, Belgija), odgovori: Direktiva 93/13/EGS ne ureja pogojev za nastanek pogodbe, določbe o nepoštenih pogodbenih pogojih, ki jih navedena direktiva vsebuje, pa se načeloma uporabljajo zgolj za pogodbena pravna razmerja, ki jih mora kot taka opredeliti nacionalno sodišče na podlagi nacionalnega prava. V primeru potnika, ki uporablja storitev prevoza brez vozovnice in ki mora zaradi svojega ravnanja poleg cene vozovnice plačati tudi doplačilo, bo moralo nacionalno sodišče na podlagi nacionalnega prava oceniti, ali gre pri tem za pogodbeno razmerje, in presoditi, ali je mogoče določbe o nepoštenih pogodbenih pogojih uporabiti za katero koli razmerje med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, torej tudi za razmerja, ki niso pogodbena. Dalje, presojo nepoštenosti pogoja, v skladu s katerim mora potnik, ki predhodno ni kupil vozovnice in te pomanjkljivosti v nadaljevanju ni odpravil, poleg cene vozovnice plačati tudi doplačilo, kot to določajo splošni prevozni pogoji, bo treba opraviti tako, da se v skladu s členom 3 Direktive 93/13 ugotovi, da je prišlo do znatnega neravnotežja med strankama, tudi z vidika dejstva, da gre v takšnem primeru za prepletanje zasebnih in javnih interesov, ter ob upoštevanju vseh okoliščin konkretnega primera, zlasti pa protipravnosti potrošnikovega ravnanja.
21.

Skatteministeriet (dansko ministrstvo za davke) je 9. marca 2016 zoper odločbo Landsskatteretten vložilo tožbo pri Retten i Herning (sodišče v Herningu, Danska), to pa je zadevo predalo Vestre Landsret (višje sodišče za zahodno regijo, Danska). Navedeno sodišče je zaradi dvomov o pravilni razlagi nekaterih določb Direktive o DDV s sklepom z dne 15. maja 2017 prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali je to, da država članica v okoliščinah, kot so te iz postopka v glavni stvari, dobavo zemljišča, na katerem je v času dobave objekt, obravnava kot prodajo gradbenega zemljišča, za katero se obračunava [DDV], kadar je namen strank objekt v celoti ali delno porušiti, da se zagotovi prostor za nov objekt, po eni strani združljivo s členom 135(1)(j) in členom 12(1)(a) in (2) ter po drugi s členom 135(1)(k) in členom 12(1)(b) in (3) Direktive o DDV?“
5.

J. N. Esteban in EUIPO nosita svoje stroške in skupaj v enakih delih stroške, ki so nastali družbi Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret v postopkih pred odborom za pritožbe, Splošnim sodiščem in Sodiščem.
46.

S tega vidika se mi zdi, da ta določba ne more vplivati na izračun zneska družinskih dajatev, vsaj ne v tej zadevi. Tu je treba opozoriti, da je v uvodni izjavi 10 Uredbe št. 883/2004 izrecno navedeno, da „načelo, da se nekatera dejstva ali dogodki, ki so nastopili na ozemlju druge države članice, obravnavajo, kakor da so nastopili na ozemlju države članice, katere zakonodaja se uporablja, ne sme posegati v načelo seštevanja zavarovalnih dob, dob zaposlitve, samozaposlitve ali stalnega prebivanja, dopolnjenih po zakonodaji druge države članice, in dob, dopolnjenih po zakonodaji pristojne države članice“. ( 11 ) Ravno to načelo, določeno v členu 72 Uredbe št. 1408/71, je Sodišče uporabilo v sodbi z dne 15. decembra 2011, Bergström (C‑257/10, EU:C:2011:839, točka 52), in je zdaj v členu 6 Uredbe št. 883/2004.
11.

Priloga VI k Direktivi o odpadni električni in elektronski opremi vsebuje minimalne zahteve za pošiljke. V točki 1 so določene obveznosti glede zagotavljanja dokumentov: „Da bi se v primerih, ko imetnik predmeta trdi, da namerava pošiljati ali pošilja [rabljeno električno in elektronsko opremo] in ne [odpadno električno in elektronsko opremo], razlikovalo med [rabljeno električno in elektronsko opremo] in [odpadno električno in elektronsko opremo], države članice zahtevajo, da mora imeti imetnik naslednja dokazila: (a) kopijo računa in pogodbe v zvezi s prodajo in/ali prenosom lastništva [električne in elektronske opreme], ki navaja, da je oprema namenjena za neposredno ponovno uporabo in deluje brezhibno; (b) dokaz o ocenjevanju ali testiranju v obliki kopije zapisov (potrdilo o testiranju, dokazilo o uporabnosti) za vsak predmet v pošiljki ter protokol, ki vsebuje vse zapisane informacije iz točke 3; (c) izjavo imetnika, ki organizira prevoz [električne in elektronske opreme], da pri nobenem od materialov ali opreme v pošiljki ne gre za odpadek, kakor je opredeljen v členu 3(1) [Direktive o odpadkih], ter (d) ustrezno zaščito pred škodo, ki bi lahko nastala med prevozom, natovarjanjem in raztovarjanjem, predvsem z dovolj embalažnega materiala in ustreznim nalaganjem tovora.“
Člen 8 navedene direktive, naslovljen „Zaščitna klavzula“, določa:

„1. Če kaka država članica ugotovi, da lahko pripomočki iz druge alinee člena 4(1) in (2) pri predvidenem namenu in ob pravilni namestitvi, vzdrževanju in uporabi škodljivo vplivajo na zdravje in/ali varnost bolnikov, uporabnikov in, če to pride v poštev, drugih oseb, sprejme ustrezne začasne ukrepe za umik takih pripomočkov s trga ali za prepoved ali omejitev njihovega dajanja na trg ali v uporabo. Država članica nemudoma obvesti Komisijo o vseh takih ukrepih z navedbo razlogov za tako odločitev in še posebej, ali je neskladnost s to direktivo posledica:

(a) neizpolnjevanja bistvenih zahtev iz člena 3;

(b) nepravilne uporabe standardov iz člena 5, če se zatrjuje, da so bili ti standardi uporabljeni;

(c) pomanjkljivosti standardov samih.

2. Komisija se nemudoma posvetuje z zadevnimi stranmi. Če Komisija po teh posvetovanjih ugotovi, da:

– so ukrepi upravičeni, o tem nemudoma obvesti državo članico, ki je dala pobudo, in druge države članice; če je odločitev iz odstavka 1, utemeljena na pomanjkljivostih standardov in če država, ki je ukrep uvedla, namerava pri njem vztrajati, Komisija po posvetovanju z zadevnimi stranmi v dveh mesecih predloži zadevo odboru iz člena 6(1), ter začne postopek iz člena 6,

– ukrepi niso upravičeni, o tem nemudoma obvesti državo članico, ki je dala pobudo, in proizvajalca ali njegovega pooblaščenega zastopnika s sedežem v [Evropski uniji].

3. Če pripomoček, ki ni v skladu s temi zahtevami, nosi oznako CE, pristojna država članica sproži ustrezne ukrepe proti osebi/osebam, ki so pritrdile oznako, in o tem obvesti Komisijo in druge države članice.

4. Komisija zagotavlja, da so države članice seznanjene z napredovanjem in izidom tega postopka.“
Člen 2 navedene uredbe vsebuje te opredelitve:

„[…]

7. ‚starševska odgovornost‘ pomeni vse pravice in dolžnosti v zvezi z osebnostjo ali s premoženjem otroka, ki so fizični ali pravni osebi podeljene s sodno odločbo, po samem zakonu ali s pravno veljavnim dogovorom. Izraz zajema pravice do varstva in vzgoje otroka in pravice do stikov z otrokom;

8. ‚nosilec starševske odgovornosti‘ pomeni osebo, ki ima starševsko odgovornost do otroka;

9. ‚pravice do varstva in vzgoje‘ vključujejo pravice in dolžnosti, ki se nanašajo na skrb za otrokovo osebnost in zlasti pravico določitve kraja otrokovega prebivališča;

[…]

11. ‚neupravičena premestitev ali zadržanje‘ pomeni premestitev ali zadržanje otroka, kadar:

(a) je to kršitev pravic do varstva in vzgoje, pridobljenih s sodno odločbo ali po samem zakonu ali z dogovorom, ki ima pravno veljavo v skladu z zakonodajo države članice, v kateri je imel otrok običajno prebivališče neposredno pred premestitvijo ali zadržanjem; in
61.

Nič bolj me ne prepričajo presoje iz točk od 70 do 74 in od 76 do 79 izpodbijane sodbe, v katerih je Splošno sodišče zavrnilo trditve Sveta in Komisije v zvezi z ugotovitvijo, do katere je to sodišče prišlo v točki 67 navedene sodbe.
9.

Člen 28a Ustawa o transporcie kolejowym (zakon o železniškem prometu) z dne 28. marca 2003, ki se je uporabljal v upoštevnem času, je vseboval določbe o ustanovitvi in delovanju preiskovalnega organa, poimenovanega Państwowa Komisja Badania Wypadków Kolejowych (nacionalna komisija za preiskovanje železniških nesreč) (v nadaljevanju: PKBWK), se glasi: „1. Stalna nacionalna komisija za preiskovanje železniških nesreč [PKBWK], ki je v pristojnosti ministra za promet, neodvisno opravlja svoje dejavnosti, to je, vodi preiskave v zvezi z resnimi nesrečami, nesrečami in incidenti […]. 2. PKBWK svoje dejavnosti opravlja v imenu ministra za promet. 3. PKBWK sestavljajo štirje stalni člani, med katerimi so direktor, namestnik direktorja in tajnik. 4. PKBWK lahko sestavljajo tudi ad hoc člani, ki jih s seznama, ki ga zagotovi minister za promet, izbere direktor PKBWK, da sodelujejo v postopku. […] 6. Direktorja PKBWK imenuje in razreši minister za promet. 7. Namestnika direktorja in tajnika imenuje in razreši minister za promet na zahtevo direktorja PKBWK. 8. Člane PKBWK imenuje in razreši minister za promet na predlog direktorja PKBWK. 9. Minister za promet lahko na zahtevo PKBWK, za katero je glasovala absolutna večina, razreši člane PKBWK. 10. Vsaka oseba, ki: 1. je poljski državljan in v celoti uživa državljanske pravice; 2. je v celoti poslovno sposobna; 3. ni bila obsojena zaradi namerne storitve kaznivega dejanja ter 4. izpolnjuje zahteve glede izobraževanja in usposabljanja, je lahko član PKBWK. 11. Članstvo osebe v PKBWK se konča, če zadevna oseba umre, če ne izpolnjuje obveznosti, določenih v členu 28a(10), ali če poda odstop pri ministru za promet. 12. PKBWK je lahko sestavljena iz strokovnjakov z naslednjih področij: 1. delovanje železniškega omrežja; 2. načrtovanje, izgradnja in vzdrževanje železniških prog, križišč in postaj; 3. varnostne in krmilne naprave za železniško omrežje in komunikacije; 4. železniška vozila; 5. električna energija za železnice; 6. prevoz nevarnega tovora po železnici. 13. Kot strokovnjaki na posameznem področju se obravnavajo osebe z visokošolsko izobrazbo, ustreznimi kvalifikacijami in vsaj petletnimi izkušnjami na posameznem področju. 14. Člani PKBWK pri sprejemanju sklepov […] delujejo po načelu svobodne presoje dokazov in jih ne zavezujejo nobena navodila glede vsebine sprejetih sklepov. 15. Ko PKBWK preiskuje resno nesrečo, nesrečo ali incident, v to komisijo niso vključeni ad hoc člani, ki jih zaposlujejo agencije, katerih infrastruktura, delavci ali vozila so bili vpleteni v dogodek, ki se preiskuje. 16. Ad hoc člani PKBWK so upravičeni do plačila na podlagi civilnopravne pogodbe. 17. Član PKBWK ne more delovati kot sodni izvedenec v zadevah, predloženih PKBWK. 18. Če je to primerno, pri delu PKBWK sodelujejo izvedenci in operativno osebje. 19. Izvedenci, ki sodelujejo pri delu PKBWK in zagotavljajo mnenja ali izvedenska mnenja, so upravičeni do plačila na podlagi civilnopravne pogodbe.“
29.

V teh okoliščinah je Najvyšší súd Slovenskej republiky (vrhovno sodišče Slovaške republike) Sodišču predložilo ta vprašanja za predhodno odločanje: „1. Ali je treba Direktivo 2008/9 in pravico do vračila davka razlagati tako, da morata biti za uveljavljanje pravice do vračila DDV kumulativno izpolnjena dva pogoja: (i) dobava blaga ali opravljanje storitev in (ii) obračun DDV na računu dobavitelja? Drugače povedano, ali davčni zavezanec, ki mu ni bil obračunan DDV z računom, lahko zahteva vračilo davka? 2. Ali je v skladu z načelom sorazmernosti ali nevtralnosti DDV, da se rok za vračilo davka računa od trenutka, od katerega niso izpolnjeni vsi vsebinski pogoji za uveljavljanje pravice do vračila davka? 3. Ali je treba z vidika načela davčne nevtralnosti določbe členov 167 in 178(a) Direktive o DDV razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, in če so izpolnjeni drugi vsebinski in postopkovni pogoji za uveljavljanje pravice do odbitka davka, nasprotujejo pristopu davčnih organov, s katerim je davčnemu zavezancu zavrnjena pravica za vračilo davka, uveljavljana v roku, določenem z Direktivo 2008/9, če mu je davek obračunal dobavitelj na računu in ga je slednji plačal pred iztekom prekluzivnega roka, določenega v nacionalni zakonodaji? 4. Ali so slovaški davčni organi z vidika načel nevtralnosti in sorazmernosti, ki sta temeljni načeli skupnega sistema DDV, presegli meje potrebnega za dosego cilja, določenega z Direktivo o DDV, če so davčnemu zavezancu zavrnili pravico do vračila plačanega davka, ker je potekel prekluzivni rok, določen z nacionalno zakonodajo, tudi če davčni zavezanec v tem obdobju ni mogel uveljavljati pravice do vračila in čeprav je bil davek ustrezno pobran, tveganje za davčno utajo ali neplačilo pa v celoti izključeno? 5. Ali je mogoče načela pravne varnosti, legitimnih pričakovanj in pravice do dobrega upravljanja v smislu člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujejo razlagi določb nacionalne zakonodaje, na podlagi katere je v zvezi z upoštevanjem roka za vračilo davka odločilen trenutek sprejetja odločbe javnega organa glede vračila davka in ne trenutek, ko davčni zavezanec uveljavlja pravico do njegovega vračila?“
Člen 12(1) in (2) Direktive 91/477 določa:

„1. Če se ne postopa po postopku iz člena 11, se posedovanja strelnega orožja med potovanjem skozi dve ali več držav članic ne dovoli, razen če si je zadevna oseba pridobila dovoljenje vsake od teh držav članic.

Države članice lahko izdajo takšno dovoljenje za eno ali več potovanj za največ eno leto z možnostjo podaljšanja. Takšna dovoljenja se vpišejo na […] dovoljenje […], ki ga mora predložiti potnik, kadar to od njega zahtevajo organi držav članic.

2. Ne glede na odstavek 1 lahko lovci v zvezi z razredoma C in D in športni strelci v zvezi z razredi B, C in D brez predhodnega dovoljenja posedujejo eno ali več strelnih orožij, razvrščenih v te razrede, med potovanjem skozi dve ali več držav članic z namenom, da ga uporabijo pri svojih dejavnostih, če imajo […] dovoljenje […], v katerem je našteto takšno orožje, in če lahko utemeljijo razloge za svoje potovanje, zlasti s predložitvijo povabila ali drugega dokazila za lov ali streljanje v tarčo v ciljni državi članici.

Države članice ne smejo pogojevati priznavanja […] dovoljenja […] s plačilom kakršnih koli pristojbin ali dajatev.

Vendar to odstopanje ne velja za potovanja v državo članico, ki prepoveduje nabavo in posedovanje zadevnega strelnega orožja ali v kateri je treba po členu 8(3) za to pridobiti dovoljenje. V tem primeru se vpiše izrecna izjava v zvezi s tem v […] dovoljenje […].

[…]“
Člen 24 Direktive 2004/38 in člen 4 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 988/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009, je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero so državljani drugih držav članic – ki so v položaju, navedenem v členu 14(4)(b) Direktive 2004/38 – izključeni od prejemanja nekaterih „posebnih denarnih dajatev, za katere se ne plačujejo prispevki“ v smislu člena 70(2) Uredbe št. 883/2004, ki so hkrati „socialna pomoč“ v smislu člena 24(2) Direktive 2004/38, medtem ko so te dajatve zagotovljene državljanom te države članice, ki so v enakem položaju.

Nasprotno, člen 45(2) PDEU in člen 4 Uredbe št. 883/2004, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 988/2009, je treba razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero so od prejemanja dodatka za iskalce zaposlitve (ki je „posebna denarna dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki“ v smislu člena 70 Uredbe št. 883/2004, ne ustreza pa opredelitvi „socialne pomoči“ v smislu člena 24(2) Direktive 2004/38) izključeni državljani drugih držav članic, ki so dejansko povezani s trgom dela v tej državi in tega nimajo priložnosti dokazati.
54.

HX tako navaja, da le prenehanje veljavnosti Sklepa iz leta 2015 ne more odpraviti učinkov, ki jih je ta pravni akt povzročil v času, ko je veljal. V njegovo pravico do zasebnega in družinskega življenja in njegovo dobro ime naj bi namreč posegli ter v njegovi okolici povzročili nezaupanje ne le njegov vpis na seznam oseb, zoper katere so bili s Sklepom iz leta 2013 naloženi omejevalni ukrepi, z Izvedbenim sklepom iz leta 2014, temveč tudi njegova ohranitev na tem seznamu s Sklepom iz leta 2015. To naj bi bilo storjeno s tem, da je bil označen kot oseba, ki škoduje miroljubnemu sirskemu civilnemu prebivalstvu. Z razglasitvijo ničnosti Sklepa iz leta 2015 naj bi bilo tako mogoče povrniti njegovo dobro ime in dobro ime njegove družine in tako na nek način popraviti njemu nastalo nepremoženjsko škodo.
S prvo uredbo o spremembi se je področje uporabe izvedbene uredbe razširilo na nekatere živali iz ribogojstva ( 8 ), vanjo pa so bila vključena tudi posebna pravila za gojenje zadevnih živali, in sicer je bilo pod naslov II vstavljeno poglavje 2a z naslovom „Gojenje živali iz ribogojstva“. V členu 25e navedenega poglavja z naslovom „Izvor in upravljanje neekološko gojenih živali iz ribogojstva“ so bili opredeljeni izredni pogoji, pod katerimi se lahko v postopek gojenja vključijo neekološko gojene živali iz ribogojstva. Zlasti je bila v členu 25e(3) predvidena možnost uporabe degresivnega deleža neekološko gojenih nedoraslih organizmov iz ribogojstva: 80 % do konca leta 2011, 50 % do konca leta 2013 in 0 % do konca leta 2015 (v nadaljevanju se to imenuje pravilo o degresivni uporabi neekološko gojenih nedoraslih organizmov iz ribogojstva). Člen 25e(4) je določal omejevalne pogoje, pod katerimi je bilo dovoljeno zbiranje prostorastočih nedoraslih organizmov iz ribogojstva. Besedilo člena 25e je v izvirni različici določalo:

„1. Za namene gojenja ali izboljšanja genetskega staleža in kadar ekološko gojenih živali iz ribogojstva ni na voljo, se lahko na kmetijsko gospodarstvo pripeljejo prostoživeče ali neekološko gojene živali iz ribogojstva. Te živali se v okviru ekološkega upravljanja vzdržujejo vsaj tri mesece, preden se lahko uporabijo za gojenje.

2. Za namene nadaljnjega gojenja in kadar ekološko gojenih nedoraslih organizmov iz ribogojstva ni na voljo, se lahko na kmetijsko gospodarstvo pripeljejo neekološko gojeni nedorasli organizmi iz ribogojstva. Vsaj zadnji dve tretjini ciklusa gojenja morata potekati v okviru ekološkega upravljanja.

3. Najvišji delež neekološko gojenih nedoraslih organizmov iz ribogojstva, ki se pripeljejo na kmetijsko gospodarstvo, je: 80 % do 31. decembra 2011, 50 % do 31. decembra 2013 in 0 % do 31. decembra 2015.

4. Za namene nadaljnjega gojenja je zbiranje prostorastočih nedoraslih organizmov iz ribogojstva omejeno na naslednje posebne primere:

(a) naravno povečanje števila ličink rib ali rakov in nedoraslih organizmov pri polnjenju ribnikov, zaprtih sistemov ali ograjenih prostorov;