Zadeva C-16/06 P

Les Éditions Albert René Sàrl

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člena 8 in 63 — Besedna znamka MOBILIX — Ugovor imetnika besedne znamke Skupnosti in nacionalne znamke OBELIX — Delna zavrnitev ugovora — Reformatio in pejus — Teorija ‚nevtralizacije‘ — Sprememba predmeta spora — Dokumenti, vključeni v prilogo k tožbi pred Sodiščem prve stopnje kot novi dokazi“

Sklepni predlogi generalne pravobranilke V. Trstenjak, predstavljeni 29. novembra 2007 I ‐ 10058

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. decembra 2008 I ‐ 10093

Povzetek sodbe

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen v primeru izkrivljanja

Sodišče prve stopnje lahko v okviru člena 63 Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, kot ga razlaga Sodišče, opravi popoln nadzor zakonitosti odločb odborov za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu, če je potrebno tudi tako, da razišče, ali so ti odbori pravilno pravno opredelili dejansko stanje oziroma ali je bila presoja dejanskih elementov, ki so bili predloženi navedenim odborom, pravilna. Ker je stranka izpodbijala presojo odbora za pritožbe o verjetnosti zmede na podlagi medsebojne odvisnosti med upoštevanimi dejavniki in zlasti podobnosti znamk ter podobnosti med proizvodi in storitvami, ki jih pokriva znamka, je bilo Sodišče prve stopnje pristojno za obravnavanje presoje navedenega odbora za pritožbe o podobnosti zadevnih znakov. Kadar je Sodišče prve stopnje pozvano, naj presodi o zakonitosti odločbe odbora za pritožbe Urada, ga ne zavezuje napačna presoja tega odbora o dejstvih, ker je namreč navedena presoja del ugotovitev, katerih zakonitost se izpodbija pred Sodiščem prve stopnje. (Glej točke 39, 47 in 48.)

Razlikovalni učinek prejšnje znamke in zlasti njen ugled je treba upoštevati pri presojanju, ali podobnost proizvodov in storitev, ki jih označujeta prejšnja in prijavljena znamka, zadostujeta, da nastane verjetnost zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti. Vendar je treba pri presoji enakosti ali podobnosti med navedenimi proizvodi ali storitvami upoštevati vse pomembne dejavnike, ki označujejo razmerje med temi proizvodi ali storitvami. Ti dejavniki vključujejo zlasti njihovo naravo, namen, uporabo in konkurenčni ali dopolnilni značaj. Zato Sodišče prve stopnje prava ne uporabi napačno pri primerjavi navedenih proizvodov in storitev, ne da bi se zato oprlo na domnevo, da sta nasprotujoči si znamki enaki in da ima prejšnja znamka razlikovalni učinek. (Glej točke 64, 65 in 67.)

V skladu s členom 225(1) ES in členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča je pritožba omejena na pravna vprašanja. Sodišče prve stopnje je namreč pristojno le za ugotavljanje in presojo upoštevnih dejstev ter presojo dokazov. Presoja dejstev in dokazov, razen v primeru njihovega izkrivljanja, ni pravno vprašanje, ki je kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe. Na tako izkrivljanje morajo očitno kazati listine iz spisa, ne da bi bilo treba ponovno presojati dejstva in dokaze. (Glej točki 68 in 69.)

Celovita presoja verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti pomeni, da lahko pojmovne razlike med znakoma nevtralizirajo slušne in vidne podobnosti med njima, če ima vsaj eden od teh znakov z vidika upoštevne javnosti jasen in določen pomen, tako da bi ga ta javnost lahko neposredno razumela. (Glej točko 98.)

Če ugovor temelji na več znamkah, katerih skupne značilnosti jih uvrščajo v isto skupino ali serijo znamk, je treba pri presoji obstoja verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti upoštevati dejstvo, da pri skupini ali seriji znamk taka nevarnost izhaja iz dejstva, da se potrošnik lahko moti glede izvora ali porekla proizvodov ali storitev, ki jih zajema znamka, za katero se zahteva registracija, in napačno meni, da je ta del te skupine ali serije znamk. (Glej točko 101.)

Res je, da kadar pritožnik izpodbija razlago ali uporabo prava Skupnosti s strani Sodišča prve stopnje, se lahko pravne točke, ki se jih je preučilo na prvi stopnji, na novo obravnavajo v pritožbenem postopku. Če namreč pritožnik ne bi mogel na ta način utemeljiti pritožbe z razlogi in s trditvami, ki jih je že uporabil pred Sodiščem prve stopnje, bi bil temu postopku delno odvzet smisel. Vendar iz člena 225 ES, člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča in člena 112(1), prvi pododstavek, točka c Poslovnika Sodišča izhaja, da mora pritožba natančno določati izpodbijane navedbe sodbe, katere razveljavitev se zahteva, in obsegati tudi pravne trditve, posebej predložene v podporo pritožbi. Te zahteve ne izpolnjuje pritožba, ki le ponovi ali obnovi besedilo tožbenih razlogov ali trditev, ki so bili že predstavljeni pred Sodiščem prve stopnje, ne da bi vsebovala posebno obrazložitev o pravni napaki, zaradi katere bi bila razveljavljena izpodbijana sodba. (Glej točki 110 in 111.)