VEDIAL PROTI UUNT 
SODBA SODIŠČA (drugi senat) 
z dne 12. oktobra 2004 * 
V zadevi C-106/03 P, 
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, 
vložene 27. februarja 2003, 
Vedial SA, s sedežem v Ludres (Francija), ki jo zastopajo T. van Innis, G. Glas in 
F. Herbert, odvetniki, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, 
tožeča stranka, 
druga stranka v postopku je 
Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), ki ga 
zastopata O. Montalto in P. Geroulakos, zastopnika, 
tožena stranka na prvi stopnji, 
* Jezik postopka: francoščina. 
I - 9591 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 — ZADEVA C-106/03 P 
SODIŠČE (drugi senat), 
v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann in 
R. Schintgen, sodnika, F. Macken (poročevalka) in N. Colneric, sodnici, 
generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, 
sodni tajnik: R. Grass, 
na podlagi pisnega postopka, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 
15. julija 2004 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Družba Vedial SA (v nadaljevanju: družba Vedial) s pritožbo zahteva razveljavitev 
sodbe Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (četrti senat) z dne 12. decembra 
2002 v zadevi Vedial proti UUNT - France Distribution (HUBERT) (T-110/01, 
Recueil, str. II-5275, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je zavrnilo tožbo za 
razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem 
trgu (znamke in modeli) (v nadaljevanju: UUNT) z dne 9. marca 2001 (zadeva 
R 127/2000-1), s katero je ta zavrnil ugovor družbe Vedial za registracijo besedne in 
figurativne znamke „HUBERT", ki jo je zahtevala družba France Distribution (v 
nadaljevanju: sporna odločba). 
I - 9592 
VEDIAL PROTI UUNT 
Pravni okvir 
2 Člen 8(1)(b) in (2)(a)(ii) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o 
znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1) določa: 
„1. Ob ugovoru imetnika prejšnje znamke se znamka, za katero je vložena prijava, ne 
registrira v naslednjih primerih: 
[...] 
(b) če zaradi enakosti ali podobnosti s prejšnjo znamko in enakosti ali podobnosti 
blaga ali storitev, ki jih označujejo znamke, obstaja verjetnost zmede v javnosti 
na ozemlju, na katerem je varovana prejšnja znamka; verjetnost zmede zajema 
verjetnost povezovanja s prejšnjo znamko. 
2. Za namen odstavka 1 izraz .prejšnje znamke' pomeni: 
(a) znamke naslednje vrste z datumom zahtev za registracijo, ki predhodi datumu 
zahteve za registracijo znamke Skupnosti, ob upoštevanju, če je to primerno, 
predhodnih pravic, ki se zahtevajo v zvezi s to znamko; 
[...] 
(ii) znamke, registrirane v državi članici [...]" 
I - 9593 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 - ZADEVA C-106/03 P 
Dejansko stanje 
3 Družba France Distribution je 1. aprila 1996 pri UUNT vložila zahtevo za 
registracijo znamke Skupnosti, sestavljene iz besednega in figurativnega znaka, ki 
je označba „HUBERT", pisana z velikimi tiskanimi črnimi belo obrobljenimi črkami, 
nad katero je doprsje kuharja vedrega izraza z dvignjeno desno roko in vzdignjenim 
palcem. 
4 Proizvodi, za katere je bila zahtevana registracija, so iz razredov 29, 30 in 42 
Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije 
znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil revidiran in spremenjen. 
5 Družba Vedial je 6. januarja 1998 v skladu s členom 42 Uredbe št. 40/94 zoper 
prijavljeno znamko vložila ugovor za del proizvodov iz prijave za registracijo, in sicer 
za „mleko in druge mlečne izdelke" iz razreda 29 in za „kis, omake" iz razreda 30. 
I - 9594 
VEDIAL PROTI UUNT 
6 Prejšnja znamka, katere imetnik je družba Vedial, je nacionalna besedna znamka 
SAINT-HUBERT 41, registrirana v Franciji, ki označuje „piva, užitne maščobe, sire 
in vse mlečne izdelke", ki izhajajo iz razreda 29. Sestavljena je iz dveh besed, ki ju 
združuje pomišljaj in številka 41. 
7 Ker je oddelek za ugovore UUNT njen ugovor zavrnil z odločbo z dne 1. decembra 
1999, je družba Vedial v skladu z členom 59 Uredbe št. 40/94 pri UUNT vložila 
pritožbo ter predložila več dokumentov, da bi prikazala ugled svoje znamke v 
Franciji. 
8 Ta pritožba je bila s sporno odločbo zavrnjena. V tem primeru je prvi odbor za 
pritožbe UUNT ugotovil, da čeprav obstaja velika stopnja podobnosti med 
zadevnimi proizvodi in čeprav je po členu 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 mogoče 
upoštevati ugled prejšnje znamke, na katerega se je sklicevala družba Vedial, ni 
verjetnosti zmede v okviru zadevne javnosti, saj si nasprotujoči si znamki nista zelo 
podobni. 
Postopek pred Sodiščem prve stopnje in izpodbijana sodba 
9 Družba Vedial je z vlogo, vloženo v tajništvu Sodišča prve stopnje 23. maja 2001, 
vložila tožbo na razveljavitev sporne odločbe na podlagi edinega tožbenega razloga 
kršitve načela „verjetnosti zmede" v skladu s členom 8(1)(b) Uredbe št. 40/94. 
I - 9595 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 - ZADEVA C-106/03 P 
10 UUNT je pred Sodiščem prve stopnje priznal, da bi se lahko sklepalo na obstoj 
verjetnosti zmede s prijavljeno znamko, če bi se prejšnjo znamko lahko veljavno 
štelo za znamka z ugledom. Vendar je UUNT menil, da je treba, ker ugleda prejšnje 
znamke ni bilo mogoče upoštevati, zato ker družba Vedial v roku, ki ga je zato 
določil oddelek za pritožbe, ni predložila dokaza o obstoju ugleda prejšnje znamke, 
zadevo presoditi brez tega dejanskega elementa. 
11 Ob tem je UUNT menil, da bo, če Sodišče prve stopnje ugotovi, da je prevladujoč 
element prejšnje znamke ime „HUBERT", težko zanikati obstoj verjetnosti zmede 
med zadevnima znamkama. Nasprotno, če Sodišče prve stopnje ugotovi, da prejšnja 
znamka ni posebej razlikovalna in tvori celoto, katere noben del ni prevladujoč, 
morajo biti razlike med znamkama zadostne za odpravo obstoja kakršnekoli 
verjetnosti zmede. UUNT je prepustil razumni presoji Sodišča prve stopnje, da 
razreši to predloženo pravno vprašanje. 
12 Družba France Distribution, ki je bila pravna stranka v postopku pred oddelkom za 
ugovore in odborom za pritožbe, ni intervenirala v postopku pred Sodiščem prve 
stopnje. 
13 Sodišče prve stopnje je v točkah od 35 do 39 izpodbijane sodbe najprej opozorilo na 
sodno prakso Sodišča glede verjetnosti zmede med prijavljeno in prejšnjo znamko. 
14 Sodišče prve stopnje je v točkah od 40 do 59 izpodbijane sodbe nadaljevalo s 
primerjavo po eni strani zadevnih proizvodov in po drugi strani nasprotujočih si 
znamk. Tako je ugotovilo, da so „mlečni izdelki" in proizvodi „užitne maščobe", za 
katere je bila registrirana prejšnja znamka, enaki proizvodom „mleko in drugi mlečni 
izdelki" in podobni proizvodom „kis, omake" iz prijave za zadevno znamko. 
I - 9596 
VEDIAL PROTI UUNT 
Nasprotno je za prejšnjo in prijavljeno znamko presodilo, da si „vidno nista 
podobni", da sta „slišno različni" in da „[med njima] ni pojmovne podobnosti". 
15 Sodišče prve stopnje je končno v točkah od 60 do 66 izpodbijane sodbe razsodilo, da 
ni verjetnosti zmede med prejšnjo in prijavljeno znamko. V točki 63 je še posebej 
razsodilo, da „čeprav obstaja enakost in podobnost med proizvodi nasprotujočih si 
znamk, tvorijo vidna, slišna in pojmovna podobnost med znaki zadosten razlog za 
odpravo obstoja verjetnosti zmede v zaznavi ciljne javnosti", v točkah 65 in 66 pa, da 
se „v tem primeru za nasprotujoča si znaka vidno, slišno in pojmovno nikakor ne 
more ugotoviti enakost ali podobnost" in da zato „eden od nujnih pogojev za 
uporabo člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 ni izpolnjen". 
16 Zato je Sodišče prve stopnje zavrnilo zahtevo za razveljavitev sporne odločbe. 
Pritožba 
17 V svoji pritožbi, v podporo katere navaja tri pritožbene razloge, družba Vedial 
predlaga Sodišču, naj: 
— razveljavi izpodbijano sodbo; 
I - 9597 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 - ZADEVA C-106/03 P 
— dokončno odloči o zadevi, s tem da ugodi predlogom, ki so bili vloženi na prvi 
stopnji, ali podredno, naj vrne zadevo v odločanje Sodišču prve stopnje; 
— UUNT naloži plačilo stroškov. 
18 UUNT predlaga Sodišču, naj pritožbo zavrne in družbi Vedial naloži plačilo 
stroškov. 
Prvi pritožbeni razlog 
Trditve strank 
19 Družba Vedial s prvim pritožbenim razlogom navaja, da je Sodišče prve stopnje v 
izpodbijani sodbi kršilo temeljno načelo prava Skupnosti, in sicer „načelo 
dispozitivnosti", ki ga je Sodišče priznalo v sodbi z dne 14. decembra 1995 v zadevi 
Van Schijndel in Van Veen (C-430/93 in C-431/93, Recueil, str. I-4705). 
20 Izpostavlja, da lahko po tem načelu samo stranke vodijo pravna dejanja in omejujejo 
predmet spora. Sodnemu organu naj bi prepovedovalo, da začne s sporom, ki ga 
pritožbeni predlogi strank ne omenjajo. Zato, če v določeni točki ni spora med 
strankama ali če stranki izrecno priznata obstoj upoštevnega in določenega pravnega 
dejstva, sodni organ ne sme delovati na lastno pobudo, razen če je sporazum med 
strankama v določeni točki v nasprotju z javnim redom. 
I - 9598 
VEDIAL PROTI UUNT 
21 V tem primeru sta se v postopku pred Sodiščem prve stopnje družba Vedial in 
UUNT strinjala o obstoju podobnosti, vendar samo slišne, med prejšnjo in 
prijavljeno znamko, ter o obstoju verjetnosti zmede, če odboru za pritožbe ne bi 
bilo mogoče očitati, da je ugotovil, da ima prejšnja znamka veliko razlikovalno moč, 
čeprav le zaradi ugleda, ki ga je pridobila v Franciji. Po mnenju družbe Vedial ta 
omejitev spora ni bila v nasprotju z javnim redom. 
22 Zato naj bi Sodišče prve stopnje kršilo načelo dispozitivnosti, ko je v nasprotju s 
sporazumom strank v tem delu odločilo, da si nasprotujoči si znamki nista podobni. 
23 UUNT ugotavlja, da prvi pritožbeni razlog nima podlage. Navaja, da se načelo 
dispozitivnosti uporablja v civilnem pravu, medtem ko imajo spori glede znamke 
Skupnosti načeloma upraven značaj. Poleg tega pa UUNT nima ustreznega locus 
standi glede na to, da ni bil stranka v postopku pred odborom za pritožbe. Ko 
Sodišče prve stopnje odloča o tožbi, bi moralo najprej preveriti, ali je UUNT, torej 
odbor za pritožbe, ustrezno uporabil Uredbo št. 40/94, in če sklene, da je UUNT 
omenjeno Uredbo kršil, bi moralo razveljaviti odločbo. 
24 UUNT poudarja, da je družba Vedial v postopku pred Sodiščem prve stopnje 
navajala, da sporna odločba krši pojem verjetnosti zmede, in je zato od Sodišča prve 
stopnje izrecno zahtevala, naj preizkusi nasprotujoči si znamki in sklene o obstoju 
verjetnosti zmede. Zato naj bi Sodišče prve stopnje upravičeno preizkusilo ta pojem 
in uporabilo Uredbo št. 40/94. Tako naj se mu ne bi moglo očitati, da je kršilo načelo 
dispozitivnosti. 
25 UUNT poleg tega meni, da med njim in družbo Vedial v tem primeru ni bilo 
sporazuma. Po njegovem mnenju naj poleg tega, da je bilo mnenje UUNT izraženo v 
stališču odbora za pritožbe, kot je v izpodbijani sodbi razsodilo Sodišče prve stopnje, 
I - 9599 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 - ZADEVA C-106/03 P 
družba France Distribution, ki bi lahko intervenirala pred Sodiščem prve stopnje, ne 
bi z ničemer izrazila svojega soglasja k razlagi družbe Vedial o verjetnosti zmede. V 
okviru sporov na področju industrijske in tržne lastnine pa naj bi Poslovnik Sodišča 
prve stopnje intervenientu dodeljeval položaj, ki je skoraj enak položaju drugih 
strank. 
Presoja Sodišča 
26 Ob domnevi, da se načelo dispozitivnosti uporablja v postopku, kot je postopek na 
prvi stopnji, ki se nanaša na tožbo zoper odločbo odbora za pritožbe UUNT, ki je 
odločal o ugovoru registraciji znamke, utemeljenem na verjetnosti zmede s prejšnjo 
znamko, UUNT pred Sodiščem prve stopnje nikakor ne more spremeniti predmeta 
spora, kot izhaja iz zahtev in trditev prijavitelja znamke in vlagatelja ugovora. 
27 Dejansko, čeprav je po členu 133(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje UUNT tožena 
stranka v postopku pred Sodiščem prve stopnje, ima tožba pred slednjim za predmet 
rešitev spora, v katerem prijavitelj registracije nasprotuje imetniku prejšnje znamke, 
kot izhaja tudi iz naslednjih določb Uredbe št. 40/94 in omenjenega Poslovnika. 
28 Prvič, v skladu s členom 63(2) in (3) Uredbe št. 40/94 je cilj te tožbe preizkusiti 
zakonitost odločbe odbora za pritožbe, ki je odločil o sporu glede registracije 
prijavljene znamke, in v takem primeru doseči spremembo ali razveljavitev te 
odločbe. 
I - 9600 
VEDIAL PROTI UUNT 
29 Pred oddelkom za ugovore in pred odborom za pritožbe gre za spor med 
prijaviteljem registracije in vlagateljem ugovora, ne da bi v njem sodeloval UUNT. 
30 Posebej je treba omeniti, da lahko po členu 42(1)(a) Uredbe št. 40/94 samo imetniki 
prejšnje znamke vložijo ugovor zoper registracijo znamke iz razloga, navedenega v 
členu 8(1)(b) te Uredbe. Zato UUNT na podlagi tega ne more nasprotovati 
registraciji znamke. 
31 Drugič, tožbe pred Sodiščem prve stopnje zoper odločbo odbora za pritožbe, ki je 
odločil o ugovoru, ne more več vložiti UUNT. Dejansko lahko po členu 63(4) 
Uredbe št. 40/94 tožbo „vloži vsaka stranka v postopku, prizadeta z odločitvijo 
odbora za pritožbe". 
32 Nazadnje je položaj UUNT kot tožene stranke omejen, nasprotno pa je treba 
strankam v postopku pred odborom za pritožbe, ki se razlikujejo od tožeče stranke 
in v skladu s členom 134(1) Poslovnika Sodišča prve stopnje lahko sodelujejo v 
postopku pred Sodiščem prve stopnje kot intervenienti, priznati razširjene pravice, 
ki jih izenačujejo s pravimi toženimi strankami. 
33 Zato imajo v skladu s členom 134(2) tega Poslovnika „intervenienti [...] v postopku 
enake procesne pravice kot stranke". 
I - 9601 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 — ZADEVA C-106/03 P 
34 Poleg tega v nasprotju s splošnim pravilom glede intervencije iz člena 116(4), drugi 
pododstavek, (a) Poslovnika Sodišča prve stopnje člen 134(3) tega Poslovnika 
določa, da „intervenient lahko [...] predlaga razveljavitev ali spremembo odločbe 
odbora za pritožbe glede vprašanja, ki v tožbi ni navedeno, in na podlagi razlogov, ki 
v tožbi niso navedeni". Iz navedene določbe a contrario izhaja tudi, da UUNT tega 
ne more predlagati. 
35 Končno iz člena 134(4) tega Poslovnika izhaja, da se z odstopanjem od člena 122 
navedenega Poslovnika, čeprav UUNT v predpisani obliki in pravočasno ne odgovori 
na tožbo, postopek o zamudni sodbi ne bo uporabil, če stranka v postopku pred 
odborom za pritožbe, ki se razlikuje od tožeče stranke, intervenira pred Sodiščem 
prve stopnje. 
36 Zato UUNT ni dana možnost, da z morebitno delno pridružitvijo k razlagi, ki jo je 
predstavila tožeča stranka, ali celo s privolitvijo k tožbi spreminja predmet spora 
pred Sodiščem prve stopnje. Vsaka drugačna presoja bi škodila zaupanju v pravo 
stranke, ki je z zadevo uspela pred odborom za pritožbe, ker je namen postopka pred 
Sodiščem prve stopnje preizkusiti zakonitost odločbe omenjenega odbora v skladu s 
členom 63(2) Uredbe št. 40/94. 
37 V tem primeru Sodišče prve stopnje torej ni bilo vezano z domnevnim sporazumom 
med družbo Vedial in UUNT glede podobnosti ali celo verjetnosti zmede med 
nasprotujočima si znamkama. Zato je upravičeno preverilo, ali sporna odločba krši 
pojem verjetnosti zmede, kot je navajala družba Vedial v pritožbi, in uporabilo 
Uredbo št. 40/94. 
38 Zato je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti. 
I - 9602 
VEDIAL PROTI UUNT 
Drugi pritožbeni razlog 
Trditve strank 
39 S svojim drugim pritožbenim razlogom družba Vedial navaja, da je Sodišče prve 
stopnje kršilo njeno pravico do obrambe s tem, da je zlorabilo njeno zaupanje v 
pravo pri omejitvi spora, ki je izhajala iz sporazuma med strankama. Dejansko naj bi 
se omenjena družba ob upoštevanju stališča, ki ga je v odgovoru na tožbo pred 
Sodiščem prve stopnje zavzel UUNT, odrekla zahtevi za vložitev ugovora in omejila 
svojo obrambo glede na okvir, ki ga je s svojim stališčem določil UUNT. 
40 Po mnenju družbe Vedial bi moralo Sodišče prve stopnje, tudi če ga ni zavezovalo 
načelo dispozitivnosti, odrediti ponovno odprtje razprave, s tem da bi stranki 
seznanilo, da ne sprejema njunega sporazuma, kar zadeva vsaj slišno podobnost med 
nasprotujočima si znamkama. 
41 UUNT ugotavlja, da drugi pritožbeni razlog predpostavlja, da je Sodišče prve stopnje 
kršilo načelo dispozitivnosti, kar pa po njegovem mnenju ne drži. Dodaja, da je tako 
v pritožbi kot na obravnavi družba Vedial na dolgo in široko navajala svoje mnenje 
ter razlago normativnih določb in zadevno sodno prakso. 
Presoja sodišča 
42 Glede drugega pritožbenega razloga je treba, tudi če sta Vedial in UUNT soglašala, 
da sta si nasprotujoči si znamki nekoliko podobni in da celo obstaja verjetnost 
zmede, opozoriti, da po eni strani, kot izhaja iz presoje prvega pritožbenega razloga, 
I - 9603 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 — ZADEVA C-106/03 P 
Sodišče prve stopnje ni bilo vezano na takšen dogovor, ampak je bilo obvezano 
preizkusiti, ali je odbor za pritožbe s sklepanjem v sporni odločbi, da ni podobnosti 
med nasprotujočima si znamkama, kršil Uredbo št. 40/94. Po drugi strani Sodišče 
prve stopnje svoje odločbe ni utemeljilo na dejstvih ali trditvah, ki bi bile zunaj 
razprave. 
43 Zato Sodišče prve stopnje nikakor ni zlorabilo zaupanja družbe Vedial v pravo in ni 
bilo obvezano ponovno odpreti razprave, da bi družbo seznanilo, da ne bo sprejelo 
sklepa o slišni podobnosti med prejšnjo in prijavljeno znamko. 
44 Zato je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti. 
Tretji pritožbeni razlog 
Trditve strank 
45 S tretjim podrednim pritožbenim razlogom družba Vedial uveljavlja, da je Sodišče 
prve stopnje kršilo pojem „verjetnosti zmede" v smislu člena 8(1)(b) Uredbe 
št. 40/94. 
46 S prvim delom tega razloga družba Vedial trdi, da je Sodišče prve stopnje v točki 62 
izpodbijane odločbe napačno sklenilo, da ni verjetnosti zmede med prejšnjo in 
prijavljeno znamko, ne da bi preverilo, kot bi moralo, ali obstaja verjetnost, da bi 
I - 9604 
VEDIAL PROTI UUNT 
javnost lahko mislila, da zadevni proizvodi ali storitve izhajajo iz le gospodarsko 
povezanih podjetij. 
47 Z drugim delom tega razloga družba Vedial zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje v 
točki 63 izpodbijane sodbe napačno razsodilo, da vidne, slišne in pojmovne razlike 
med prejšnjo in prijavljeno znamko zadostujejo za odpravo obstoja verjetnosti 
zmede. Po mnenju družbe Vedial ne gre za vprašanje obstoja razlik med 
nasprotujočima si znamkama, temveč, ali sta znamki enaki oziroma podobni in ali 
sta, če v celoti upoštevamo enakost ali podobnost zadevnih proizvodov ali storitev, ta 
enakost ali podobnost take stopnje, da obstaja verjetnost zmede. 
48 S tretjim delom omenjenega razloga družba Vedial uveljavlja, da Sodišče prve 
stopnje ni jasno uporabilo pravila medsebojne odvisnosti. Dejansko naj bi po krivem 
spregledalo, da sta domnevno šibko podobnost med prejšnjo in prijavljeno znamko 
odtehtali močna podobnost med zadevnimi proizvodi ter močna razlikovalna moč 
prejšnje znamke. 
49 Z zadnjim delom tretjega razloga družba Vedial trdi, da je Sodišče prve stopnje v 
točki 62 izpodbijane sodbe napačno omejilo zadevno javnost na „ciljno javnost", 
torej samo na potrošnike, ki lahko kupijo zadevne proizvode. Po mnenju družbe 
Vedial je upoštevna javnost za presojo verjetnosti zmede sestavljena iz vseh oseb, ki 
se lahko seznanijo z znamko. 
50 UUNT predlaga, naj se tretji pritožbeni razlog zavrne kot neutemeljen v vseh delih. 
I - 9605 
SODBA Z DNE 12. 10. 2004 - ZADEVA C-106/03 P 
Presoja Sodišča 
51 Za namene uporabe člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 verjetnost zmede predvideva 
hkrati enakost ali podobnost prijavljene znamke in prejšnje znamke ter enakost ali 
podobnost proizvodov ali storitev iz zahteve za registracijo in tistih, za katere je bila 
registrirana prejšnja znamka. Gre za kumulativna pogoja (glej v tem smislu enake 
določbe v členu 4(1)(b) Prve Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o 
približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami 
(89/104/EGS) (UL 1989, L 40, str. 1) in sodbo z dne 29. septembra 1998 v zadevi 
Canon, C-39/97, Recueil, str. I-5507, točka 22). 
52 V nasprotju s trditvami družbe Vedial se Sodišče prve stopnje ni omejilo samo na to, 
da je ugotovilo vidne, slišne in pojmovne razlik med prejšnjo in prijavljeno znamko 
za izključitev obstoja verjetnosti zmede. 
53 Po tem, ko je v točkah od 48 do 59 izpodbijane sodbe opravilo primerjalno vidno, 
slišno in pojmovno presojo obeh znamk, je Sodišče prve stopnje v točki 65 omenjene 
sodbe sklenilo, da se za znamki nikakor ne more ugotoviti enakost ali podobnost v 
smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94. 
54 Sodišče prve stopnje je ob ugotovitvi, da ni podobnosti med prejšnjo in prijavljeno 
znamko, upravičeno sklenilo, da ne glede na ugled prejšnje znamke ali stopnjo 
enakosti oziroma podobnosti zadevnih proizvodov ali storitev ni verjetnosti zmede. 
I - 9606 
VEDIAL PROTI UUNT 
55 Zato je tretji pritožbeni razlog v vseh delih brez učinka in ga je treba zavrniti. 
56 Pritožbo je zato treba v celoti zavrniti. 
Stroški 
57 V skladu s členom 69(2) Poslovnika Sodišča, ki se na podlagi člena 118 tega 
Poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, se neuspeli stranki naloži plačilo 
stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker je UUNT predlagal, naj se družbi Vedial naloži 
plačilo stroškov, in ker ta s pritožbenimi razlogi ni uspela, se ji naloži plačilo 
stroškov. 
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo: 
1) Pritožba se zavrne. 
2) Družbi Vedial SA se naloži plačilo stroškov. 
Podpisi 
I - 9607