2. Odgovora Sodiš ča na drugo in četrto vprašanje, ki sta bili posta ­
vljeni v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 12. decembra 
2006 v zadevi Test Claimants in the FII Group Litigation 
(C-446/04), veljata tudi, če: 
— davka od dohodkov tujih pravnih oseb, s katerim je bil 
obdav čen dobi ček, iz katerega se razdelijo dividende, ni pla čala 
družba nerezidentka, ki je razdelila navedene dividende družbi 
rezidentki, oziroma ga ni pla čala v celoti, ampak ga je pla čala 
družba rezidentka, ki je neposredno ali posredno odvisna 
družba prve družbe rezidentke v državi članici,  
— akontacije davka od dohodkov pravnih oseb ni pla čala družba 
rezidentka, ki je prejela dividende od družbe nerezidentke, 
ampak jo je pla čala njena obvladujo ča družba rezidentka v 
okviru sistema obdav čevanja skupine.  
3. Pravo Unije je treba razlagati tako, da obvladujo ča družba, ki je 
rezidentka države članice in ki je bila v okviru sistema obdav če­
vanja skupine, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v nasprotju 
s pravnimi pravili Unije prisiljena pla čati akontacijo davka od 
dohodkov pravnih oseb od dela dobi čka, ki izhaja iz tujih dividend, 
lahko vloži tožbo za vra čilo tega neupravi čeno odmerjenega davka, 
če je ta višji od dodatne obdav čitve, ki jo je bila država članica 
upravi čena naložiti za izravnavo nominalne dav čne stopnje, po 
kateri je bil obdav čen dobi ček, iz katerega se razdelijo tuje divi ­
dende, in ki je nižja od nominalne dav čne stopnje, po kateri je bil 
obdav čen dobi ček obvladujo če družbe rezidentke.  
4. Pravo Unije je treba razlagati tako, da se družba rezidentka države 
članice, ki ima v družbi rezidentki tretje države delež, ki ji omogo ča 
odlo čilno vplivati na odlo čitve zadnjenavedene družbe in odlo čanje 
o njenih dejavnostih, lahko sklicuje na člen 63 PDEU, zato da bi 
izpodbijala skladnost zakonodaje navedene države članice o 
dav čnem obravnavanju dividend tretjih držav, ki se ne uporablja 
izklju čno za primere, v katerih obvladujo ča družba izvršuje odlo ­ 
čujo č vpliv na družbo razdeljevalko dividend, s to dolo čbo. 
5. Odgovor, ki ga je Sodiš če podalo na tretje vprašanje, postavljeno v 
zadevi, v kateri je bila izdana zgoraj navedena sodba Test Clai ­
mants in the FII Group Litigation, ne velja, če odvisne družbe, 
ustanovljene v drugih državah članicah, na katere ni mogo če 
prenesti nobene akontacije davka od dohodkov pravnih oseb, niso 
zavezane za pla čilo davka v državi članici obvladujo če družbe.  
( 1 ) UL C 103, 2.4.2011.  Sodba Sodiš ča (tretji senat) z dne 8. novembra 2012 
(predlog za sprejetje predhodne odlo čbe Verwaltungs ­
gerichtshof Baden-Württemberg – Nem čija) – Yoshikazu 
Iida proti Stadt Ulm  
(Zadeva C-40/11)  ( 1 ) 
(Člena 20 PDEU in 21 PDEU — Listina Evropske unije o 
temeljnih pravicah — Člen 51 — Direktiva 2003/109/ES — 
Državljani tretjih držav — Pravica do prebivanja v državi 
članici — Direktiva 2004/38/ES — Državljani tretjih držav, 
ki so člani družine državljanov Unije — Državljani tretjih 
držav, ki se ne pridružijo in ne spremljajo državljana Unije 
v državi članici gostiteljici ter prebivajo v državi članici izvora 
državljana Unije — Pravica državljana tretje države do prebi ­
vanja v državi članici izvora državljana Unije, ki prebiva v 
drugi državi članici — Državljanstvo Unije — Temeljne 
pravice)  
(2013/C 9/14)  
Jezik postopka: nemš čina 
Predložitveno sodiš če 
Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg  
Stranki v postopku v glavni stvari  
Tože ča stranka:  Yoshikazu Iida  
Tožena stranka:  Stadt Ulm  
Predmet  
Vprašanje za predhodno odlo čanje – Verwaltungsgerichtshof 
Baden-Württemberg – Razlaga člena 21(1) PDEU ter člena 
2(2)(d), 3(1), 7(2) in 10(1) Direktive Evropskega parlamenta in 
Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov 
Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in 
prebivanja na ozemlju držav članic glede na dolo čbo členov 7 
in 24 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 8 
Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih 
svoboš čin (UL L 158, str. 77) – Razlaga člena 6(1) in (3) PEU 
ter členov 24(3), 45(1) in 51(1), prvi stavek Listine Evropske 
unije o temeljnih pravicah – Mladoletni otrok, državljan države 
članice, ki je skupaj z materjo svoje stalno bivališ če izbral v 
drugi državi članici – Pravica o četovega prebivanja v državi 
otrokovega porekla, pri čemer je o če državljan tretje države in 
izvršuje roditeljsko pravico – Podro čje uporabe Listine Evropske 
unije o temeljnih pravicah – Pojem „izvajanje prava Unije“SL C 9/10 Uradni list Evropske unije 12.1.2013
Izrek  
V primerih, ki jih ne ureja Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 
2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in 
njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na 
ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in 
razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 
73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/ 
EGS in 93/96/EEC, in če ni nobene druge navezne okoliš čine z 
dolo čbami prava Unije glede državljanstva, državljan tretje države ne 
more zahtevati pravice do prebivanja, izpeljane iz pravice do prebiva ­
nja, ki jo ima državljan Unije.  
( 1 ) UL C 145, 14.5.2011.  
Sodba Sodiš ča (prvi senat) z dne 15. novembra 2012 
(predlog za sprejetje predhodne odlo čbe Oberlandesgericht 
Düsseldorf – Nem čija) – Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein- 
Main e.G. proti Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH  
(Zadeva C-56/11)  ( 1 ) 
(Žlahtniteljske pravice v Skupnosti — Uredba (ES) 
št. 2100/94 — Predelava — Obveznost predelovalca, da 
posreduje informacije imetniku žlahtniteljske pravice v Skup ­
nosti — Zahteve glede trenutka vložitve in vsebine zahteve za 
informacije)  
(2013/C 9/15)  
Jezik postopka: nemš čina 
Predložitveno sodiš če 
Oberlandesgericht Düsseldorf  
Stranki v postopku v glavni stvari  
Pritožnica:  Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G.  
Druga stranka:  Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH  
Predmet  
Predlog za sprejetje predhodne odlo čbe – Oberlandesgericht 
Düsseldorf – Razlaga člena 14(3), šesta alinea, Uredbe Sveta 
(ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah 
v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenš čini, poglavje 3, 
zvezek 16, str. 390) in člena 9(2) in (3) Uredbe Komisije (ES) 
št. 1768/95 z dne 24. julija 1995 o izvajanju pravil o kmetijski 
izjemi, predvideni v členu 14(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 
o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL, posebna izdaja v 
slovenš čini, poglavje 3, zvezek 18, str. 63) – Obveznost prede ­
lovalca, da posreduje informacije imetniku žlahtniteljske pravice v Skupnosti – Zahteve glede trenutka vložitve in vsebine 
zahteve za informacije, ki lahko utemelji obveznost posredo ­
vanja informacij  
Izrek  
1. Člen 9(3) Uredbe Komisije (ES) št. 1768/95 z dne 24. julija 
1995 o izvajanju pravil o kmetijski izjemi, predvideni v členu 
14(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 o žlahtniteljskih pravicah 
v Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 
2605/98 z dne 3. decembra 1998, je treba razlagati tako, da 
obveznost predelovalca, da poda informacije v zvezi z zavarovanimi 
sortami, nastane, če zahtevo za informacije v zvezi z dolo čenim 
tržnim letom prejme pred iztekom tržnega leta, na katero se ta 
zahteva nanaša. Vendar lahko taka obveznost obstaja v zvezi z 
informacijami, ki se nanašajo na zadnja tri predhodna tržna leta, 
če je imetnik žlahtniteljske pravice v Skupnosti prvo zahtevo glede 
istih sort istemu predelovalcu predložil v prvem letu od predhodnih 
tržnih let, na katere se zahteva nanaša.  
2. Dolo čbe člena 14(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. 
julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti v povezavi s 
členom 9 Uredbe št. 1768/95, kakor je bila spremenjena z 
Uredbo št. 2605/98, je treba razlagati tako, da ni treba, da 
zahteva za informacije, ki jo imetnik žlahtniteljske pravice v Skup ­
nosti predloži predelovalcu, vsebuje dokaze za indice, ki se nava ­
jajo. Poleg tega okoliš čina, da je nek kmet opravil pogodbeno 
sajenje zavarovane sorte, še ne pomeni indica, da je predelovalec 
pridelek, pridobljen s sajenjem semenskega materiala navedene 
sorte, predelal za njegovo sajenje ali ga namerava predelati. Vendar 
lahko to glede na ostale okoliš čine primera omogo ča sklep o 
obstoju takega indica, kar pa mora predložitveno sodiš če preveriti 
v sporu, o katerem odlo ča. 
( 1 ) UL C 145, 14.5.2011.  
Sodba Sodiš ča (prvi senat) z dne 15. novembra 2012 
(predlog za sprejetje predhodne odlo čbe Finanzgericht 
Düsseldorf – Nem čija) – Pfeifer & Langen KG proti 
Hauptzollamt Aachen  
(Zadeva C-131/11)  ( 1 ) 
(Kmetijstvo — Uredba (EGS) št. 1443/82 — Člen 3(4) — 
Uporaba sistema kvot v sektorju sladkorja — Presežna koli ­ 
čina sladkorja, ki so jo organi države članice ugotovili pri 
naknadnem pregledu pri proizvajalcu — Upoštevanje tega 
presežka pri dolo čitvi kon čne proizvodnje v tržnem letu, v 
katerem je ugotovljena razlika)  
(2013/C 9/16)  
Jezik postopka: nemš čina 
Predložitveno sodiš če 
Finanzgericht DüsseldorfSL 12.1.2013 Uradni list Evropske unije C 9/11