Zadeva C‑334/13

Nordex Food A/S

proti

Hauptzollamt Hamburg-Jonas

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof)

„Predhodno odločanje — Kmetijstvo — Uredba (ES) št. 800/1999 — Izvozna nadomestila — Uredba (ES) št. 1291/2000 — Sistem izvoznih dovoljenj — Izvozna deklaracija, vložena brez izvoznega dovoljenja — Rok, ki ga odobri carinski urad izvoza — Carinski dokumenti o prispetju izvoznega blaga v namembno državo — Ponarejeni dokumenti — Odprava nepravilnosti — Uporaba kazni iz člena 51 Uredbe (ES) št. 800/1999“

Povzetek – Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 16. oktobra 2014

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Izvozna nadomestila – Pogoji za dodelitev – Predložitev izvozne deklaracije za blago, preden to zapusti carinsko območje – Izvoznik, ki na datum, ko je bila sprejeta deklaracija, nima veljavnega izvoznega dovoljenja – Predložitev dovoljenja v dodatnem roku, ki ga odobri pristojni organ – Pravica do nadomestila

Člen 4(1) Uredbe št. 800/1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2299/2001, v povezavi s členom 24 Uredbe št. 1291/2000 o določitvi skupnih podrobnih pravil za uporabo sistema uvoznih in izvoznih dovoljenj in potrdil o vnaprejšnji določitvi za kmetijske proizvode je treba razlagati tako, da ne nasprotuje dodelitvi izvoznega nadomestila v posebnih okoliščinah, ko se je izvoz izvršil brez izvoznega dovoljenja, pri čemer pa je bilo ugotovljeno, da je to dovoljenje obstajalo v trenutku izvozne deklaracije in ga je izvoznik predložil v dodatnem roku enega tedna, ki ga je za to odobril pristojni carinski urad. Čeprav je predložitev izvoznega dovoljenja sestavni del sistema preverjanja zahtevkov za nadomestilo, njegova predložitev ob sprejetju deklaracije, ki se nanaša na izvoz, namreč ni v vseh primerih nujen pogoj za dodelitev izvoznega nadomestila, če seveda cilji ureditve Unije na področju izvoznih nadomestil niso ogroženi in če so pristojni organi lahko izvršili fizične preglede. (Glej točke 33, 39, 43 in točko 1 izreka.)

Carinske predpise Unije je treba razlagati tako, da je carinski urad, ki je pristojen za izplačilo izvoznega nadomestila, vezan na odločbo carinskega urada izvoza, če ta odločba izpolnjuje vse formalne in materialne pogoje odločbe, ki so določeni tako v členu 4, točka 5, Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti kot tudi v ustreznih določbah zadevnega nacionalnega prava. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali so v obravnavani odločbi ti pogoji izpolnjeni. (Glej točki 41 in 42.)

Člena 49 in 50 Uredbe št. 800/1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2299/2001, je treba razlagati tako, da razen v primerih višje sile izvoznik, ki je o prispetju izvoznega blaga v namembno državo predložil carinske dokumente, ki so se pozneje izkazali za ponarejene, po poteku rokov, določenih v teh členih, ne sme predložiti veljavnih carinskih dokumentov v sodnem postopku o dodelitvi izvoznega nadomestila, ki teče, tudi če je pri tej dodelitvi nastala zamuda iz razlogov, ki niso tisti, ki se nanašajo na dokazilo o prispetju tega blaga. Nadomestilo se namreč ne odobri, če se ne upošteva rok za izvoz ali za predložitev zahtevanega dokazila za pridobitev plačila nadomestila. V zvezi s tem lahko nespoštovanje postopkovnih pravil, določenih v ureditvi, povzroči zmanjšanje ali celo izgubo pravic do izvoznega nadomestila, kar se zgodi zlasti, če izvoznik predloži zahtevana dokazila za pridobitev izvoznega nadomestila šele po poteku rokov iz členov 49(2) in 50(2) Uredbe št. 800/1999. Tega sklepa ne izpodbija okoliščina, da prepozna predložitev dokazila o prispetju izvoznega blaga v namembno državo nikakor ni vplivala na potek postopka za dodelitev izvoznega nadomestila, v katerem je nastala zamuda iz razlogov, ki niso tisti, ki se nanašajo na dokazilo o tem prispetju. Poleg tega trajanje preiskav, ki jih opravljajo pristojni nacionalni organi in s katerimi je bilo mogoče ugotoviti, da so dokumenti, ki potrjujejo prispetje izvoznega blaga v namembno državo, ponarejeni, ni mogoče pripisati višji sili v smislu člena 49(2) Uredbe št. 800/1999, saj bi bile lahko zamude nacionalnih organov višja sila, če gre za upravne zamude, na katere izvoznik ni mogel vplivati. Čeprav lahko kršitev ali napaka sopogodbenika izvoznika pomeni okoliščino, na katero izvoznik nima vpliva, pa ta spada pod običajno poslovno tveganje in je v okviru trgovskih poslov ni mogoče šteti za nepredvidljivo. Izvoznik je prost pri izbiri svojih sopogodbenikov in mora biti ustrezno previden, tako da vključi ustrezne klavzule v zvezi s tem v pogodbe, ki jih sklepa s sopogodbeniki, ali pa za to sklene posebno zavarovanje. (Glej točke 52, 53, od 55 do 57 in točko 2 izreka.)