C 389/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal Administrativo (Portugalska) 21. junija 2022 — Vapo Atlantic, S.A. / Entidade Nacional Para o Setor Energético E.P.E., Fundo de Eficiência Energética, Fundo Ambiental

(Zadeva C-413/22)

(2022/C 389/03)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Supremo Tribunal Administrativo

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Vapo Atlantic, S.A.

Tožene stranke: Entidade Nacional Para o Setor Energético E.P.E., Fundo de Eficiência Energética, Fundo Ambiental

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba člena 3(4) in 18 Direktive 2009/[28] (1) razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki za namene izpolnjevanja ciljev dodajanja biogoriv določa, da lahko gospodarski subjekti izpolnjevanje istih meril utemeljijo tudi tako, da (i) biogoriva fizično dodajajo fosilnim gorivom ali (ii) kupijo certifikate za biogoriva od drugih gospodarskih subjektov, ki jih imajo preveč?

2. Ali je treba člena 3(4) in 18 Direktive 2009/[28] razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki možnost fizičnega dodajanja biogoriva omejuje na proizvajalce biogoriv, ki imajo status trošarinskega skladišča za predelavo, a prepoveduje tako možnost subjektom, zavezanim k dodajanju, ki uvažajo gorivo kot registrirani prejemniki, ki lahko izkoristijo možnost nakupa certifikatov za biogoriva, sicer morajo plačati nadomestilo (ki je z materialnega vidika enakovredno globi)?

3. Ali se odgovor na prejšnje vprašanje spremeni, če v času nastanka dejanskega stanja na trgu ni bilo za prodajo na voljo nobenih certifikatov za biogoriva, tako da jih mali gospodarski subjekt ni mogel kupiti – oziroma jih je lahko kupil le s precejšnjimi težavami – in če Direção-Geral de Energia e Geologia (generalni direktorat za energijo in geologijo; v nadaljevanju: DGEG) ni organiziral ustreznih dražb, tako da mu je preostala le možnost plačila nadomestila (ki je z materialnega vidika enakovredno globi)?

4. Ali je treba člen 18(3) Direktive 2009/28 razlagati tako, da določa neodvisne revizije (v primeru nacionalne zakonodaje neodvisna preverjanja) kot pogoj za izvajanje trajnostnega sistema?

5. Ali člen 18(3) Direktive 2009/28 nasprotuje nacionalnemu sistemu preverjanja trajnostnih meril, ki kljub temu da je predvideval akreditacijo subjektov, pristojnih za preverjanje, ki naj bi neodvisno preverjali izpolnjevanje trajnostnih meril (v skladu s členom 18(3) te direktive), v praksi ni omogočil izbire teh subjektov, ker ni bilo javnega razpisa, od gospodarskih subjektov pa je zahteval, da dokažejo izpolnjevanje teh meril, ne da bi jih spremljala neodvisna revizija?

6. Ali je treba, če je odgovor na zgornja vprašanja nikalen, člen 34 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki je razložena na način, opisan v zgornjih vprašanjih?

(1) Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).