ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
52.

Sodišče je 16. septembra 2008 izdalo sodbo Sot. Lélos Kai Sia. ( 29 ) Odločilo je, da čeprav se člen 82 ES uporablja za prakso farmacevtskega podjetja s prevladujočim položajem, s katero se poskuša izogniti vsem vzporednim izvozom iz države članice v drugo državo članico, mora biti to podjetje vseeno sposobno sprejeti ukrepe, ki so razumni in sorazmerni s potrebo po varstvu lastnih trgovskih interesov. ( 30 ) Treba je poudariti, da je Sodišče v sodbi Loendersloot (ki se seveda ni nanašala na farmacevtske izdelke) razsodilo, da če se dokaže, da je imetnik blagovne znamke uporabil identifikacijske številke za embalažo ali etiketiranje svojih proizvodov z blagovno znamko za namene, ki so legitimni z vidika prava Skupnosti (kot so na primer izpolnjevanje pravne obveznosti, olajšanje odpoklica proizvodov z napako ali boj proti ponarejanju), vendar pa jih uporablja tudi, da lahko odkrije pomanjkljivosti v svoji organizaciji prodaje in se s tem bori proti vzporedni trgovini s svojimi proizvodi, morajo tisti, ki se ukvarjajo z vzporedno trgovino, na podlagi določb Pogodbe o konkurenci zahtevati varstvo proti takšnim dejanjem. ( 31 )
Člen 17 Uredbe št. 178/2002 z naslovom „Pristojnosti“ določa:

„(1) Nosilci živilske dejavnosti in dejavnosti proizvodnje krme v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije v podjetjih pod njihovim nadzorom zagotavljajo, da živila in krma izpolnjujejo zahteve živilske zakonodaje, ki veljajo za njihove dejavnosti[,] in preverjajo izpolnjevanje teh zahtev.

(2) Države članice zagotovijo izvajanje živilske zakonodaje in spremljajo ter preverjajo, da nosilci živilske dejavnosti in dejavnosti proizvodnje krme v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije izpolnjujejo ustrezne zahteve živilske zakonodaje.

Za to vzdržujejo sistem uradnega nadzora in izvajajo druge okoliščinam primerne ukrepe, vključno s seznanjanjem javnosti o varnosti in zdravstveni ustreznosti živil in krme, nadzorom varnosti živil in krme in drugimi ukrepi spremljanja in nadzora, ki zajemajo vse faze pridelave, predelave in distribucije.

Države članice določijo tudi predpise za ukrepe in sankcije pri kršitvah zakonodaje o živilih in krmi. Predvideni ukrepi in sankcije morajo biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni.“
Komisija je podala naslednjo razlago gospodarskih razlogov za ureditev javnega posojanja v travaux préparatoires: ( 31 )

„Če si je področje dejavnosti trgovin za izposojo in javnih knjižnic podobno, so si te ustanove konkurenčne. Glede na nižjo izposojevalnino bi morale biti javne knjižnice na splošno bistveno privlačnejše. Dejansko je razvoj sistema javnih knjižnic v začetku tega stoletja pripeljal do prenehanja obratovanja veliko komercialnih trgovin za izposojo knjig, ki so takrat obstajale. Ker javne knjižnice vse bolj izposojajo ne samo knjige, pač pa tudi druge medije, še zlasti fonograme in videograme, ki so bili do zdaj na voljo v trgovinah za izposojo, ni mogoče izključiti podobnega razvoja tudi v primeru teh medijev.

Če naj bi se torej urejalo samo dajanje v najem, ne pa tudi posojanje, bi obstajalo tveganje, da bi bila takšna zakonodaja […] negirana v meri, v kateri bi posojanje nadomestilo dajanje v najem. Poleg tega glede na to, da ima dejavnost javnih knjižnic po svoji naravi bolj kulturno dimenzijo kot trgovine za izposojo, bi ureditev zgolj pravice dajanja v najem pomenila neupravičeno neupoštevanje gospodarskega položaja avtorjev posebej dragocenih kulturnih dobrin in širšega položaja na tem področju takšnih storitev. Pravice dajanja v najem torej ni mogoče obravnavati celovito, če se ne obravnava tudi pravica posojanja.

Poleg tega dejstvo, da pravica javnega posojanja trenutno obstaja le v štirih državah članicah, povzroča izkrivljanje konkurence med avtorji in imetniki sorodnih pravic iz različnih držav članic. Tem je treba omogočiti, da svoje dejavnosti in storitve oblikujejo na podlagi enotnih pogojev v vsej Skupnosti. Poleg tega je treba načeloma ustvariti podobne gospodarske in socialne pogoje za avtorje in imetnike sorodnih pravic. Na notranjem trgu je nesprejemljivo, da avtorji in imetniki sorodnih pravic dobijo nadomestilo za uporabo njihovih del in dosežkov na enem delu trga, na primer v eni državi članici, kar jim daje določeno gospodarsko podlago za prihodnje stvaritve, ne pa tudi na drugih delih tega trga.“ ( 32 )
4.

Davčna osnova za nacionalne transakcije je urejena v členu 11(A) Šeste direktive, katere odlomki se glasijo: „(1) Davčna osnova: a) pri dobavah blaga in storitev, razen tistih iz (b), (c) in (d) tega odstavka, je vse, kar predstavlja plačilo, ki ga je prejel ali ga bo prejel dobavitelj ali izvajalec od kupca, naročnika ali tretje osebe za te dobave, vključno s subvencijami, ki so neposredno povezane s ceno takšnih dobav; […] (2) Davčna osnova vključuje: a) davke, dajatve, prelevmane in takse, razen davka na dodano vrednost; b) dodatne stroške, kot so provizije, stroški pakiranja, prevoza in zavarovanja, ki jih dobavitelj ali izvajalec zaračuna kupcu ali naročniku. Stroške, ki so predmet posebnega dogovora, lahko države članice štejejo za dodatne stroške. (3) Davčna osnova ne vključuje: […] c) zneskov, ki jih davčni zavezanec prejme od svojega kupca ali naročnika kot povračilo za stroške, ki jih je plačal v imenu in za račun kupca ali naročnika in ki jih je v svojih knjigah knjižil na prehodnem kontu. Davčni zavezanec mora predložiti dokazilo o dejanskem znesku teh izdatkov in ne sme odbiti nobenega davka, ki je bil lahko obračunan od teh transakcij.“
2.

Postopek vknjižbe in naknadne izterjave carinskega dolga je urejen v členu 868 in naslednjih Uredbe št. 2454/93. Glede določb, ki so pomembne za to zadevo, naj spomnim, da se lahko nacionalni organi v skladu s členom 869 te uredbe v različici, ki se je uporabljala ratione temporis za dejansko stanje spora o glavni stvari, ( 3 ) samostojno odločijo, da ne bodo naknadno izterjali nepobranih dajatev, če te znašajo manj kot 2000 EUR. Če so zneski višji, pa je treba uporabiti člen 871, v katerem je – prav tako v različici, upoštevni za zadevno dejansko stanje – določeno: „Če carinski organi, razen v primerih iz člena 869, ocenjujejo, da so pogoji iz člena 220(2)(b) zakonika izpolnjeni, ali dvomijo v doseg kriterijev te določbe v zadevnem primeru, ti organi posredujejo primer Komisiji, da se uredi v skladu s postopki iz členov 872 do 876. Primer, ki se predloži Komisiji, mora vsebovati vse podatke, pomembne za popolno preverjanje predloženega primera […]“.
1.

Pritožba – Razlogi – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred Splošnim sodiščem – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Nedopustnost (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člena 168(1)(d) in 169(2)) (Glej točke od 4 [4, 5, 7] in 5.)
2.

Sodni postopek – Intervencija – Osebe, ki imajo upravičen interes – Spor med državo članico in Komisijo v zvezi z veljavnostjo odločbe na področju državnih pomoči – Predlog za intervencijo, ki ga vloži podjetje, ki se je pri Komisiji pritožilo glede pomoči, ki je predmet izpodbijane odločbe – Nedopustnost – Spoštovanje pravice do učinkovitega sodnega varstva – Zavrnitev nacionalnega sodišča na zadnji stopnji, da Sodišču predloži vprašanje za predhodno odločanje v zvezi z zadevno pomočjo – Pravica podjetja pritožnika do intervencije pred sodišči Unije v zvezi s to odločitvijo nacionalnega sodišča – Neobstoj (Člen 267 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Statut Sodišča, člen 40, drugi odstavek) (Glej točke od 17 do 24.)
10

OF je to odločbo izpodbijal pred Tribunal Administrativo e Fiscal de Almada (upravno in davčno sodišče v Almadi, Portugalska), ki je s sodbo z dne 27. junija 2018 ugodilo njegovi tožbi in navedeno odločbo odpravilo, ker je menilo, da je pregon zastaral, saj poročilo o pregledu iz postopka v glavni stvari ni pretrgalo štiriletnega zastaralnega roka za pregon iz člena 3(1) Uredbe št. 2988/95. IFAP je zoper to sodbo vložil pritožbo pri Tribunal Central Administrativo Sul (osrednje upravno sodišče, jug, Portugalska), ki je to sodbo razveljavilo, ker je bil ta rok, ki je začel teči z nakazilom navedene premije OF 2. februarja 2010, pretrgan tako 14. julija 2011, ko je bilo OF vročeno poročilo o pregledu iz postopka v glavni stvari, kot 6. aprila 2015 z dopisom iz prejšnje točke ter ker zato pravica IFAP, da zahteva vračilo neupravičeno prejetih zneskov, ni zastarala.
13

V skladu s členom 40, drugi odstavek, prvi stavek, tega statuta imajo pravico do intervencije v sporu, ki je predložen Sodišču, „organi, uradi in agencije Unije ter osebe“, ki lahko izkažejo upravičen „interes za rešitev […] zadeve“. Drugi stavek tega odstavka izključuje intervencijo „fizičnih in pravnih oseb“ v zadevah med državami članicami, med institucijami Unije ali med državami članicami na eni strani, in institucijami Unije na drugi strani. Na podlagi besedila in sistematike zadnjenavedene določbe je treba ugotoviti, da se taka izključitev ne uporablja za „organe, urade in agencije Unije“ (sklep predsednika Sodišča z dne 17. septembra 2021, Parlament/Komisija, C‑144/21, EU:C:2021:757, točke od 6 do 8).
9

V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba pojem „interes za rešitev zadeve“ v smislu te določbe opredeliti glede na predmet spora ter ga razumeti kot neposredni in dejanski interes glede odločitve o samih predlogih, ne pa kot interes v zvezi z navedenimi razlogi ali trditvami. Izraz „rešitev zadeve“ se namreč nanaša na predlagano končno odločitev, kot bi bila navedena v izreku sodbe, ki jo je treba sprejeti (glej zlasti sklep predsednika Sodišča z dne 5. julija 2018, Uniwersytet Wrocławski in Poljska/REA (C‑515/17 P in C‑561/17 P, neobjavljen, EU:C:2018:553, točka 7). Načeloma je interes za rešitev zadeve mogoče šteti za dovolj neposreden samo, če lahko ta rešitev spremeni pravni položaj vložnika predloga za intervencijo (sklep predsednika Sodišča z dne 30. aprila 2020, Komisija/HSBC Holdings in drugi, C‑806/19 P, neobjavljen, EU:C:2020:364, točka 8 in navedena sodna praksa).
3

Člen 1 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL 2008, L 348, str. 98) določa: „Ta direktiva določa skupne standarde in postopke, ki se uporabljajo v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, v skladu s temeljnimi pravicami kot splošnimi načeli prava Skupnosti in mednarodnega prava, vključno z obveznostmi, ki se nanašajo na zaščito beguncev in človekove pravice.“
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 17. maja 2022 –

Estaleiros Navais de Peniche

(Zadeva C‑787/21)

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Revizijski postopki oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje – Direktiva 89/665/EGS – Člen 1(3) – Pravni interes – Dostop do revizijskih postopkov – Ponudnik, izključen z odločbo naročnika, ki je postala dokončna, ker ni izpodbijal vseh razlogov za zavrnitev njegove ponudbe – Neobstoj pravnega interesa“

Približevanje zakonodaj – Revizijski postopki oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje – Direktiva 89/665/EGS – Dolžnost držav članic določiti revizijski postopek – Dostop do revizijskih postopkov – Nemožnost za ponudnika, ki je bil izključen z odločbo naročnika, ki je postala dokončna, da vloži revizijo za ugotovitev nezakonitosti odločitve o oddaji naročila – Neobstoj pravnega interesa – Dopustnost

(Direktiva Sveta 89/665, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66, člen 1(3))

(Glej točke od 21 do 27, 30 ter izrek.)

Izrek

Člen 1(3) Direktive Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2007/66/ES z dne 11. decembra 2007, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi ponudnik, ki je bil iz postopka oddaje javnega naročila izločen z odločbo naročnika, ki je postala dokončna, odločbo o oddaji tega naročila lahko izpodbijal. Pri tem ni pomembno, da neuspešni ponudnik zatrjuje, da bi mu naročilo eventualno lahko bilo oddano, če bi se naročnik po razveljavitvi te odločbe odločil, da začne nov postopek oddaje naročila.
1.

Pritožba – Razlogi – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred Splošnim sodiščem – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Nedopustnost (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člena 168(1)(d) in 169(2)) (Glej točke od 27 do 32 in 39.)
3.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Finančna škoda – Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe – Obveznost predložitve konkretnih in natančnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi – Presoja glede na položaj skupine, h kateri spada podjetje, in njene lastniške strukture (člena 278 in 279 PDEU) (Glej točke od 41 do 44.)
3.

Sodni postopek – Roki za vložitev tožbe – Prekluzija – Stroga uporaba pravil Unije – Kršitev pravice do učinkovitega sodnega varstva – Neobstoj (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47) (Glej točke 36, 37 in od 44 do 48.)
60

Pritožnica nazadnje trdi, da je Splošno sodišče tako sámo kršilo načelo audi alteram partem s tem, da ji ni omogočilo, da predstavi svoje stališče o upoštevnosti točke 12 sodbe z dne 30. junija 1993, Parlament/Svet in Komisija (C‑181/91 in C 248/91, EU:C:1993:271), na katero se sklicuje točka 34 izpodbijanega sklepa, in sklepa podpredsednice Sodišča z dne 10. septembra 2020, Predstavniki vlad držav članic/Sharpston (C‑424/20 P(R), neobjavljen, EU:C:2020:705), na katero se sklicujeta točki 35 in 36 izpodbijanega sklepa. Splošno sodišče naj bi s tem neupravičeno „razširilo“ in „podaljšalo“ ne samo pravni učinek, ampak tudi kršitve postopka v tem sklepu podpredsednice Sodišča.
1

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 22 in 75 Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (UL 2012, L 201, str. 107, v nadaljevanju: Uredba o dedovanju).
Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 18. januarja 2022 – Madžarska/Komisija

(Zadeva C‑185/20 P) ( 1 )

„Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Ničnostna tožba – EKJS in EKSRP – Odhodki, izključeni iz financiranja Evropske unije – Odhodki Madžarske“

Kmetijstvo – Financiranje s strani EKJS in EKSRP – Potrditev obračuna – Omejitev zavrnitve financiranja – Rok 24 mesecev – Nepovezanost s pristojnostjo Komisije, da sprejme odločitev o izključitvi plačila

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1306/2013, člen 52(4)(b) in (c))

(Glej točko 50.)

Izrek

1. Pritožba se deloma zavrže kot očitno nedopustna in deloma zavrne kot očitno neutemeljena

2. Madžarski se naloži plačilo stroškov.

( 1 ) UL C 262, 10.8.2020.
Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 26. aprila 2022 – VD

(Zadeva C-654/20) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 53(2) Poslovnika Sodišča – Prevozi – Direktiva 2006/126/ES – Vozniško dovoljenje – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 49 – Načeli zakonitosti in sorazmernosti kaznivih dejanj in kazni – Vožnja vozila v obdobju začasnega odvzema vozniškega dovoljenja – Sankcije – Dejanski okvir spora o glavni stvari – Razlogi, zaradi katerih je potreben odgovor na vprašanja za predhodno odločanje – Neobstoj zadostnih pojasnil – Očitna nedopustnost“

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Predlog, iz katerega niso razvidni razlogi za utemeljitev predložitve Sodišču – Očitna nedopustnost

(člen 267 PDEU; Statut Sodišča, člen 23; Poslovnik Sodišča, člena 53(2) in 94(c))

(Glej točke od 22 do 25 in od 35 do 38 ter izrek.)

Izrek

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je z odločbo z dne 9. novembra 2020 vložil Apelativen sad Sofia (pritožbeno sodišče v Sofiji, Bolgarija), je očitno nedopusten.

( 1 ) UL C 79, 8.3.2021.
Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 10. junija 2021 – X Bank

(Zadeva C-198/20) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Varstvo potrošnikov – Direktiva 93/13/EGS – Člen 2(b) – Pojem ‚potrošnik‘ – Hipotekarni kredit v tuji valuti – Člena 3 in 4 – Presoja nepoštenosti pogodbenega pogoja“

1. Varstvo potrošnikov – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13 – Pojem potrošnika – Omejitev na povprečnega potrošnika, ki je običajno obveščen ter razumno pozoren in preudaren – Neobstoj (Direktiva Sveta 93/13, člen 2(b)) (Glej točke 24, 25, 27, 33 in izrek.)

2. Približevanje zakonodaj – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13 – Obveznost nacionalnega sodišča, da po uradni dolžnosti preizkusi nepoštenost pogoja iz pogodbe, ki mu je predložena v presojo – Obseg (Direktiva Sveta 93/13, člena 3 in 4) (Glej točke od 28 do 30.)

3. Varstvo potrošnikov – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13 – Področje uporabe – Pogoji, ki opredeljujejo glavni predmet pogodbe ali se nanašajo na ceno ali plačilo in na izmenjane storitve ali blago – Izključitev – Pogoji – Obveznost zadostitve zahtevam razumljivosti in preglednosti – Obseg (Direktiva Sveta 93/13, člen 4(2)) (Glej točki 31 in 32.)

Izrek

Do varstva, ki je določeno z Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah, je upravičen vsak potrošnik in ne zgolj tisti, ki ga je mogoče šteti za „povprečnega potrošnika, ki je običajno obveščen ter razumno pozoren in preudaren“.

( 1 ) UL C 304, 14.9.2020.
1.

Uradniki – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoji za dodelitev – Neobstoj običajnega prebivališča ali glavne poklicne dejavnosti v državi članici zaposlitve v referenčnem obdobju – Pojem običajnega prebivališča – Občasna in kratkotrajna odsotnost iz navedene države – Okoliščina, ki ne vpliva na običajnost prebivališča – Prebivanje kot študent – Neodločilna okoliščina (Kadrovski predpisi, Priloga VII, člen 4(1)(a)) (Glej točke od 3 do 5, 20 in 21.)
3.

Pritožba – Ureditev predhodne dopustitve – Vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev (Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a in 170b) (Glej točki 15 in 17.)
4.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Pogoji dopustnosti – Interes tožeče stranke za dosego zaprošenega odloga – Člen uredbe, ki določa začetek veljavnosti te uredbe – Zatrjevana škoda, ki ni posledica začetka veljavnosti uredbe – Odlog, ki ne more preprečiti zatrjevane resne in nepopravljive škode – Neobstoj pravnega interesa (člen 278 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2020/1054) (Glej točke od 30 do 36.)
2.

Pritožba – Ureditev predhodne dopustitve – Predlog za dopustitev pritožbe – Zahteve obličnosti – Obseg (Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a in 170b) (Glej točke od 12 do 14 in 21.)
1.

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Nujnost predložitve dovolj pojasnil Sodišču o dejanskem in pravnem okviru – Obseg – Vprašanje, postavljeno v zvezi s sporom, ki ne spada na področje uporabe prava Unije – Nenavedba navezne okoliščine, zaradi katere je treba za rešitev spora podati zahtevano razlago – Očitna nedopustnost (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člena 53(2) in 94) (Glej točke od 21 do 25 in od 29 do 32.)
Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 28. oktobra 2020 – Repsol Comercial de Productos Petrolíferos

(Zadeva C‑716/19) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča – Konkurenca – Dokončna odločba nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco, v kateri je ugotovljeno ravnanje, ki omejuje konkurenco – Obseg in dokazna vrednost preverjenih in ugotovljenih dejstev – Neobstoj zadostnih navedb v zvezi s dejanskim in pravnim kontekstom spora o glavni stvari in neobstoj razlogov, ki bi utemeljevali nujnost pridobitve odgovora na vprašanja za predhodno odločanje – Očitna nedopustnost“

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Nujnost predložitve dovolj pojasnil Sodišču o dejanskem in pravnem okviru – Obseg obveznosti na področju konkurence – Nezadostna pojasnila v tem okviru – Očitna nedopustnost

(člen 267 PDEU; Statut Sodišča, člen 23; Poslovnik Sodišča, člen 53(2) in 94)

(Glej točke od 13 do 29 in 31 ter izrek.)

Izrek

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (sodišče za gospodarske spore št. 2 v Madridu, Španija) vložilo z odločbo z dne 29. julija 2019 je očitno nedopusten.

( 1 ) UL C 423, 16. 12. 2019.
1.

Člen 6(1) Direktive Sveta 93/13 z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da je pogoj v pogodbi, sklenjeni med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, katerega nepoštenost se lahko sodno ugotovi, lahko predmet pogodbe o novaciji med tem prodajalcem ali ponudnikom in tem potrošnikom, pod pogojem, da je bil potrošnik ob sklenitvi te pogodbe o novaciji seznanjen glede nezavezujoče narave tega pogoja in glede posledic, ki iz tega izhajajo, tako da njegov pristop k tej pogodbi o novaciji izhaja iz svobodne in jasne privolitve, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.
1.

Sodni postopek – Intervencija – Pogoji dopustnosti – Interes za rešitev spora – Pojem – Zahteva po neposrednem in dejanskem interesu – Spor o zakonitosti sklepa Komisije na področju državnih pomoči – Podjetje, ki je prejemnik pomoči in ki je izpostavljeno tveganju, da nacionalno sodišče naloži njeno vračilo – Obstoj neposrednega in dejanskega interesa za rešitev spora (člen 108(2) in (3) PDEU; Statut Sodišča, člen 40, drugi odstavek) (Glej točke od 28 do 30 in od 41 do 43.)
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 3 1. oktobra 2 0 1 9 –  
Hoc hmann Marketing/Svet  
(Zadeva C-4 0 6 / 1 9 P)  
„Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Dopis Sveta Evropske unije o njegovi nepristojnosti za 
spremem bo Poslovnika Sodišča – Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva – Očitna nedopustnost 
tožbe na prvi stopnji – Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena“ 
1. Pritožba – Razlogi – Očitno nedopustni ali očitno neutemeljeni pritožbeni razlogi – Zavrnitev 
z obrazloženim sklepom brez ustnega postopka kadar koli 
(Poslovnik Sodišča, člen 181)  
(Glej točki 10 in 11.)  
2. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – 
Dopis Sveta Evropske unije o njegovi nepristojnosti za spremembo Poslovnika Sodišča – Izključitev 
(Člen 253, šesti odstavek, PDEU)  
(Glej točko 18.)  
3. Pritožba – Razlogi – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred Splošnim sodiščem – 
Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Očitna nedopustnost 
(Glej točke od 20 do 22.) 
4. Pritožba – Razlogi – Nezadostna obrazložitev – Implicitna obrazložitev Splošnega sodišča – 
Dopustnost – Pogoji 
(Statut Sodišča, člena 36 in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, členi 117, 119 in 126) 
(Glej točki 23 in 24.) 
5. Sodni postopek – Odločba, sprejeta z obrazloženim sklepom – Možnost odločanja brez ustnega 
postopka – Očitno nedopustna tožba 
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 126) 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :946 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
(Glej točke od 25 do 28.) 
Iz rek 
1. Pritožba se kot delno očitno nedopustna zavrže in kot delno očitno neutemeljena zavrne. 
2. Družba Hochmann Marketing GmbH nosi svoje stroške. 
ECLI:EU:C:2019 :946 2
2.

Pomoči, ki jih dodelijo države – Določbe Pogodbe – Področje uporabe – Davki z oprostitvami, ki se obravnavajo kot pomoči – Vključitev – Nacionalne kazenske sankcije, naložene zaradi neizpolnitev obveznosti v zvezi z davčno oprostitvijo – Neobstoj možnosti, da se davčni zavezanci sklicujejo na to, da oprostitve pomenijo davčne pomoči – Izjeme – Davki in oprostitve, ki so sestavni del ukrepa pomoči – Davek in pomoč, ki sta neločljiva elementa istega davčnega ukrepa – Neobstoj (člen 107(1) PDEU) (Glej točke od 21 do 28 ter izrek.)