S tem ko uprava ugotovitev iz upravne preiskave ne sporoči uradniku pred njegovim zaslišanjem – katerega namen je prav to, da se uradnik zasliši glede navedenih ugotovitev, in med katerim je bila sprejeta odločba o sankcioniranju, ne da bi mu bilo omogočeno, da pripravi svojo obrambo – krši obveznosti, ki so ji naložene na podlagi členov 2, 3 in 11 Priloge IX h Kadrovskim predpisom.

Poleg tega, da pravica do izjave, ki jo zagotavlja člen 11 Priloge IX h Kadrovskim predpisom, dobi polni učinek, mora uprava, če namerava naložiti sankcijo pisnega opozorila ali opomina, zadevnemu uradniku ali uslužbencu omogočiti, da pripravi svojo obrambo, kar pomeni, da ima ta pravočasno na voljo vse informacije v zvezi z njim, ki so navedene v spisu v smislu člena 3(1) Priloge IX h Kadrovskim predpisom. Posledično pomeni, če se uprava odloči za začetek disciplinskega postopka in nato naložitev sankcije po enem samem zaslišanju, neizpolnjevanje zahtev iz členov 2 in 3 Priloge IX h Kadrovskim predpisom kršitev pravice do izjave, kot je zagotovljena s členom 11 Priloge IX h Kadrovskim predpisom.

Toda v okoliščinah, ko se uprava odloči za začetek disciplinskega postopka in nato naložitev sankcije po enem samem zaslišanju, ne da bi zadevnemu uradniku sporočila ugotovitve iz upravne preiskave, bi trditev, da bi uprava sprejela enako odločbo, kot je bila sprejeta, tudi po zaslišanju zadevne osebe o ugotovitvah iz navedenega poročila in o načrtovani sankciji, zgolj odvzela bistvo temeljni pravici do izjave, ker sama vsebina te pravice predpostavlja, da ima zadevna oseba možnost vplivati na zadevni postopek odločanja.

Da pa bi lahko zaradi kršitve pravice do izjave razglasili ničnost odločbe, s katero je naložena disciplinska sankcija, je treba še preučiti, ali bi bil izid postopka lahko drugačen, če te nepravilnosti ne bi bilo. V zvezi s tem mora organ za imenovanja, ki je sprejel odločbo o sankcioniranju in ki zato najbolje pozna elemente, na podlagi katerih je bila ta odločba sprejeta, ob upoštevanju temeljne narave spoštovanja pravice do izjave, kot jo določa člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, dokazati, da ne bi mogel sprejeti drugačne odločbe, tudi če bi bila zadevna oseba redno zaslišana.

Na disciplinskem področju te preiskave ni mogoče šteti za nezakonito na podlagi okoliščine, da je agencija Unije upravno preiskavo vodila, ne da bi ta pred tem sprejela splošne določbe za izvajanje člena 2 Priloge IX h Kadrovskim predpisom in tako opredelila postopkovni okvir preiskave. Člen 2(3) Priloge IX h Kadrovskim predpisom organu za imenovanja vsake institucije sicer nalaga, da sprejme splošne določbe za izvajanje navedenega člena v skladu s členom 110 Kadrovskih predpisov. Vendar pa nesprejetje takih določb samo po sebi ne preprečuje začetka in izvedbe upravne preiskave, ki jo je vsekakor treba izvesti ob spoštovanju določb Priloge IX h Kadrovskim predpisom in splošnih pravnih načel, kot je spoštovanje pravice do obrambe.

Kar zadeva odločbo o odpovedi pogodbe o zaposlitvi začasnega uslužbenca, ki je bila sprejeta, ne da bi uprava pred njenim sprejetjem zadevno osebo izrecno obvestila, da načrtuje to možnost, in jo pozvala, naj predloži kakršne koli pripombe v zvezi s tem, ni mogoče veljavno trditi, da je bila zadevna oseba ustrezno zaslišana, ker je že poznala dejstva, ki so ji bila očitana, in je imela priložnost, da ustrezno predstavi svoje stališče o incidentih, ki so privedli do sprejetja odločbe o odpovedi pogodbe o zaposlitvi. S pravico do izjave zadevni osebi namreč ni treba omogočiti le, da razloži svoje ravnanje in vzroke zanj, temveč tudi prav to, da navede argumente v zvezi z ukrepom, ki se načrtuje zoper njo.

V teh okoliščinah mora uprava dokazati, da bi bila odločba o odpovedi pogodbe o zaposlitvi sprejeta tudi, če bi se spoštovala pravica do izjave. V zvezi s tem zgolj na podlagi argumenta, ki izhaja iz izgube zaupanja v zadevno osebo, nikakor ni mogoče izključiti, da bi morebitna pojasnila zadevne osebe – če uprava ne bi kršila njene pravice do izjave – zadevno upravo prepričala, da ne bi odpovedala pogodbe o zaposlitvi zadevne osebe.

Poleg tega ima odločba o odpovedi zaposlitve zelo resne posledice za zadevnega uslužbenca, ki tako postane brezposeln in čigar kariera bi lahko bila prizadeta več let. Poleg dejstva, da je pravica do izjave, preden se zoper navedenega uslužbenca sprejme posamični ukrep, ki bi ga prizadel, temeljna pravica tega uslužbenca, gre pri tem, da zadnjenavedeni izvrši pravico do učinkovite opredelitve glede načrtovane odločbe o odpovedi pogodbe o zaposlitvi, za odgovornost organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, to odgovornost pa mora slednji dosledno izpolniti.

(Glej točke 90, 91, 93 in 95.)