ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Člen 4(5) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih in njeno prilogo D, točka 2, je treba razlagati tako, da spada individualna priključitev, ki zajema, kot v zadevi v postopku v glavni stvari, položitev napeljave, ki omogoča priključitev hidravlične inštalacije stavbe na fiksna vodovodna distribucijska omrežja, v okvir dobave vode iz navedene priloge, ker je namen člena 4(5), tretji pododstavek, Šeste direktive, da se zaradi statusa javne osebe ponudnika storitev vrste pomembnih gospodarskih dejavnosti, navedenih v prilogi D, med katerimi je dobava vode, ne izognejo plačilu davka na dodano vrednost, in po drugi strani, ker je dobava vode oskrba prebivalstva z vodo in ker je individualna priključitev nujna za to oskrbo z vodo. Zato ima oseba javnega prava, ki deluje kot organ oblasti, za navedeno priključitev status davčnega zavezanca.

(Glej točki 35 in 37 ter točko 1 izreka.)
Če se sprejme razlaga členov 60 ES in 301 ES, da zadostuje, da se zadevni omejevalni ukrepi, ki so določeni v Resoluciji 1390(2002) Varnostnega sveta Združenih narodov in ki jih izvaja Uredba št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida in talibani, nanašajo na posameznike ali subjekte, ki so v tretji državi oziroma so z njo v drugačni zvezi, se tem določbam da preširok obseg in se sploh ne upošteva zahteva, ki izhaja iz izrazov teh določb, da je treba ukrepe, določene na podlagi teh določb, sprejeti zoper tretje države.

Po eni strani bi razlaga člena 301 ES, v skladu s katero ta vzpostavlja postopkovni most med Skupnostjo in Evropsko unijo, tako da bi ga bilo treba razlagati tako široko kot zadevne pristojnosti Skupnosti, med njimi tiste, ki se nanašajo na skupno trgovinsko politiko in prosti pretok kapitala, lahko dejansko zožila področje uporabe in posledično njegov polni učinek, kajti ta določba, z vidika njenega besedila, predvideva sprejetje potencialno zelo različnih ukrepov, ki posegajo v gospodarske odnose s tretjimi državami in torej a priori ne smejo biti omejeni na področja, ki izhajajo iz drugih materialnih pristojnosti Skupnosti, kot so pristojnosti na področju skupne trgovinske politike Skupnosti ali prostega pretoka kapitala. Ta razlaga sicer nima podpore v besedilu člena 301 ES, ker daje ta Skupnosti materialno pristojnost, katere obseg je načeloma neodvisen glede na druge pristojnosti Skupnosti.

Po drugi strani, ob upoštevanju cilja in vsebine te uredbe ni mogoče šteti, da se ta uredba posebej nanaša na mednarodno menjavo, ker bi bila v bistvu namenjena spodbujanju, olajšanju ali urejanju trgovinske menjave in je ne bi mogli utemeljiti s pristojnostjo Skupnosti na področju skupne trgovinske politike. Akt Skupnosti dejansko spada v pristojnost na področju skupne trgovinske politike iz člena 133 ES le, če se posebej nanaša na mednarodno menjavo, tako da je v bistvu namenjen spodbujanju, olajšanju ali urejanju gospodarske menjave ter ima neposredni in takojšnji učinek na trgovino ali menjavo z zadevnimi proizvodi. Prav tako ni mogoče trditi, da ta uredba spada na področje uporabe določb Pogodbe ES v zvezi s prostim pretokom kapitala in plačil, ker prepoveduje prenos gospodarskih sredstev posameznikom v tretjih državah. Najprej je treba glede člena 57(2) ES ugotoviti, da zadevni omejevalni ukrepi, ki jih določa izpodbijana uredba, ne spadajo v eno izmed kategorij ukrepov, ki so našteti v tej določbi. Glede člena 60(1) ES je treba dalje navesti, da se s to določbo prav tako ne more utemeljiti zadevna uredba, ker je njeno področje uporabe določeno s členom 301 ES. Glede člena 60(2) ES je treba nazadnje ugotoviti, da ta določba ne vključuje pristojnosti Skupnosti v ta namen, saj je omejena na to, da državam članicam v določenih izjemnih okoliščinah omogoča sprejetje enostranskih ukrepov proti tretji državi v zvezi s pretokom kapitala in plačili, s pridržkom pristojnosti Sveta, da državi članici naloži, da takšne ukrepe spremeni ali odpravi.

(Glej točke 168, od 176 do 178, 183, 185, od 187 do 191 in 193.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora

(člen 226 ES)

2. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Omejitve – Nacionalna ureditev opravljanja poklicev v zdravstvu

(člena 12 ES in 43 ES)

Summary

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti, ki se nanaša na prehodne določbe, ki omogočajo opravljanje dejavnosti v obliki koncesije le za psihoterapevte, ki so opravljali dejavnost v regiji v državi članici v okviru zdravstvenih zavarovanj te države članice v referenčnem obdobju, in te možnosti ne dajejo psihoterapevtom, ki so opravljali dejavnost v istem obdobju zunaj te države članice v okviru zdravstvenih zavarovanj druge države članice, je dopustna, če nezmožnost slednjih, da so upravičeni do prehodnih določb, ni časovno omejena, ampak je trajne narave in naj bi trajala do izteka roka, določenega v obrazloženem mnenju.

(Glej točke od 17 do 20.)

2. Država članica, s tem ko je pridržala prehodne določbe ali „pridobljene pravice“, ki psihoterapevtom omogočajo pridobitev dovoljenja ali odobritve, izdane neodvisno od veljavnih pravil o koncesiji v zdravstvu, le za psihoterapevte, ki so opravljali poklic v regiji v tej državi članici v okviru obveznega nacionalnega zdravstvenega zavarovanja, tako da ni upoštevala primerljivih ali podobnih poklicnih dejavnosti, ki so jih opravljali psihoterapevti v drugih državah članicah, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 ES. Pogoj, da je opravljal dejavnost psihoterapevta v okviru koncesije v regiji v zadevni državi članici, namreč, čeprav se nejasno uporablja, za dodelitev pravice zahteva, da je izpolnjen pogoj bivališča v regiji te države članice in tako postavlja v ugodnejši položaj nacionalne državljane pred državljani drugih držav članic, kar je v nasprotju z načelom prepovedi diskriminacije, določenem v členu 12 ES.

Take omejitve svobode ustanavljanja fizičnih oseb ni mogoče upravičiti s ciljem varstva pridobljene pravice, in sicer pridobitev bolnikov po več letih poklicne dejavnosti, če ta prekorači okvire, ki so potrebni za doseganje tega cilja.

(Glej točke 56, 57, 63, 65, 73, 76 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Izkrivljanje dejstev – Nepravilno ugotovljeno dejansko stanje, ki izhaja iz listin v spisu – Dopustnost

(člen 225 ES)

2. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Izkrivljanje dejstev – Pojem – Očitna napaka pri presoji navedenih dejstev

3. Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet – Direktiva 91/414

(Direktiva Sveta 91/414, člen 19 in Priloga I)

Summary

1. V zvezi s tem je treba opozoriti, da so v skladu s sodno prakso Sodišča očitki glede dejanskih ugotovitev in njihove presoje v izpodbijani odločbi v fazi pritožbe dopustni, če pritožnik trdi, da je Sodišče prve stopnje podalo ugotovitve, katerih vsebinska netočnost izhaja iz listin v spisu, ali je izkrivilo dokaze, ki so mu bili predloženi.

(Glej točko 57.)

2. Izkrivljanje dokazov je podano, če se zdi presoja obstoječih dokazov, ki jo opravi Sodišče, ne da bi bilo treba poseči po novih dokazih, očitno napačna. Za to gre predvsem takrat, kadar sklepi, ki jih je Sodišče prve stopnje potegnilo iz omenjenih dopisov, niso skladni s smislom in vsebino teh dokumentov, branih v celoti.

(Glej točki 60 in 63.)

3. Tako kot izhaja iz pete, šeste in devete uvodne izjave, Direktiva 91/414 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet meri na odpravo ovir za trgovanje s temi snovmi znotraj Skupnosti, hkrati pa ohranja visoko raven varovanja okolja in zdravja ljudi in živali. Komisiji se mora v zvezi s tem in ob upoštevanju zapletenih tehničnih ocenjevanj, ki jih mora opraviti, priznati široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, da lahko učinkovito sledi cilju, ki ji je bil določen.

Vendar pa izvrševanje tega pooblastila ni izvzeto iz sodnega nadzora. Pravzaprav mora sodišče Skupnosti v okviru tega nadzora preveriti spoštovanje pravil postopka, pravilnost dejstev, ki jih je ugotovila Komisija, da niso podane očitne napake pri presoji teh dejstev ali zloraba pooblastil.

Zlasti kadar ena stranka zatrjuje očitno napako pri presoji, ki naj bi jo storila pristojna institucija, mora sodišče Skupnosti preveriti, ali je ta institucija skrbno in nepristransko preučila vse upoštevne okoliščine primera, okoliščine, na katere se opirajo sklepi, ki iz njih izhajajo.

(Glej točke od 74 do 77.)
V primeru omejevalnega sporazuma, ki je umeščen v mednarodni kontekst, za katerega je značilno zlasti posredovanje pravnih redov tretjih držav na njihovem ozemlju, mora izvajanje pooblastil, ki so za varstvo svobodne konkurence zaupana organom teh držav v okviru njihove teritorialne pristojnosti, zadostiti zahtevam teh držav. Elementi, ki so podlaga pravnih redov drugih držav na področju konkurence, namreč ne zajemajo le posebnih namenov in ciljev, temveč vodijo tudi do sprejetja posebnih materialnopravnih predpisov ter do popolnoma različnih pravnih posledic na področju upravnega, kazenskega ali civilnega prava, če so organi navedenih držav ugotovili, da je podana kršitev pravil o konkurenci.

Iz tega izhaja, da Komisija pri sankcioniranju protipravnega ravnanja podjetja zaradi varstva svobodne konkurence na skupnem trgu, ki je v skladu s členom 3 (1)(g) ES temeljni cilj Skupnosti, ukrepa tudi takrat, kadar to ravnanje izhaja iz mednarodnega omejevalnega sporazuma. Zaradi posebne narave pravne dobrine, varovane na ravni Skupnosti, lahko presoja, ki jo je opravila Komisija na podlagi zadevnih pooblastil, znatno odstopa od presoje organov tretjih držav.

Zato načelo ne bis in idem iz člena 4 Protokola št. 7 Evropske konvencije o človekovih pravicah ne velja za dejanska stanja, v katerih so imeli v okviru lastnih pristojnosti vlogo pravni redi in organi tretjih držav, pristojni za konkurenco.

(Glej točke od 24 do 30.)
Keywords

Summary



Keywords

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Izvozna nadomestila

(Uredba Komisije št. 3665/87, člen 11(3), prvi pododstavek, 47(2) in 48(2)(a))

Summary

Izvozno nadomestilo se ne more opredeliti kot „neupravičeno izplačano“ v smislu člena 11(3), prvi pododstavek, prvi stavek, Uredbe Komisije (EGS) št. 3665/87 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 604/98, če je v okviru postopka za izterjavo tega nadomestila upravičenec predložil zahtevana dokazila za utemeljitev svoje pravice do tega nadomestila. Pristojni nacionalni organi morajo določiti razumen rok, ki upravičencu omogoči predložitev teh dokazil.

Ker se roki iz členov 47(2) in 48(2)(a) zgoraj navedene uredbe ne uporabljajo v postopku za izterjavo in ker ni posebnih pravil prava Skupnosti, s katerimi bi se predpisovali roki za predložitev dodatnih dokazil v okviru postopka za izterjavo, morajo pristojni nacionalni organi v skladu z nacionalnim pravom in v skladu z omejitvami, ki jih določa pravo Skupnosti, določiti dodatni rok glede na posebne okoliščine vsakega primera. Določeni rok mora biti razumen, da se izvozniku omogoči pridobiti in predložiti zahtevano dokumentacijo, upoštevati pa je treba zlasti morebitne vplive ravnanja pristojnega organa na izvoznika.

(Glej točki 27, 28 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka

(Direktiva Sveta 77/388, člen 17(2))

Summary

Člen 17(2) Šeste direktive Sveta 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da stroški svetovalnih storitev, ki jih je davčni zavezanec prejel zato, da bi se ugotovil znesek terjatve, ki je del premoženja njegovega podjetja in je povezana s prodajo delnic, ki se je opravila, preden je postal zavezanec za plačilo davka na dodano vrednost, nimajo – ob neobstoju dejstev, ki bi dokazala, da je izključni razlog za omenjene storitve v gospodarski dejavnosti v smislu navedene direktive, ki jo opravlja davčni zavezanec – neposredne in takojšnje povezave s to dejavnostjo in zato ne dajejo pravice do odbitka davka na dodano vrednost, ki je bil v zvezi z njimi obračunan.

(Glej točko 38 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom

(člena 28 ES in 30 ES)

Summary

Država članica, ki od osebe, ki dejansko biva v tej državi in želi uvoziti vozilo, ki je bilo zakonito registrirano v drugi državi članici, zahteva, naj zaprosi za izdajo dovoljenja za prevoz za namen uporabe tega vozila v prometu pred njegovo registracijo v tej državi in pred plačilom davka na motorna vozila, ni izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 30 ES.

Tak sistem dovoljenja za prevoz namreč glede na formalnosti, ki jih nalaga, omejuje trgovino z avtomobili v Skupnosti in lahko ovira dostop do trga proizvodov, ki so zakonito izdelani in/ali se prodajajo v drugih državah članicah, zlasti če mora imetnik tistega avtomobila, ki izvira iz druge države članice, preden lahko to vozilo zakonito uporablja, opraviti nekatere ukrepe, če za izdajo dovoljenja za prevoz ne velja noben rok, ki bi začel teči od vložitve zahteve za pridobitev tega dovoljenja, in to dovoljenje ne pomeni nobene obveznosti za zadevno upravo, ter nazadnje, če je zadevni dokument veljaven le kratek čas.

Sledenje cilju prometne varnosti, ki naj bi omogočil natančno identifikacijo vozil z izdajanjem informacij, ne more upravičiti postopka za izdajo dovoljenja za prevoz, ker se med čakanjem na dokončno registracijo vozil v zadevni državi članici tehnične značilnosti vozil lahko določijo ne glede na to, v kateri državi so bila registrirana, če imajo vse države članice sistem registracije vozil.

Poleg tega, če lahko zadevna država članica legitimno uvede postopke nadzora, ki omogočajo preverjanje, katera so tista vozila, ki so lahko začasno oproščena od plačila davka na motorna vozila, tudi nujnost zagotavljanja učinkovitega davčnega nadzora ne more upravičiti takega sistema, če se ne dokaže, da bi manj restriktivni ukrepi, kot je uvedba sistema obvezne deklaracije o uporabi v prometu, skupaj s primernimi kaznimi lahko zagotovili podoben rezultat.

(Glej točke 29, od 32 do 34, 37, 40, od 42 do 44, 46 in 47 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosto gibanje oseb – Pravica do vstopa in bivanja državljanov držav članic – Državljan tretje države, družinski član državljana Skupnosti

(Direktiva Sveta 73/148)

2. Prosto gibanje oseb – Pravica do vstopa in bivanja državljanov držav članic – Državljan tretje države, družinski član državljana Skupnosti

(člen 43 ES; Direktiva Sveta 73/148, člena 1(1)(d) in 6(b))

Summary

1. Pravo Skupnosti državam članicam ne nalaga, naj dodelitev pravice do bivanja državljanu tretje države, ki je družinski član državljana Skupnosti, ki je uporabil pravico do prostega gibanja, pogojijo s tem, da je ta družinski član pred tem zakonito bival v drugi državi članici.

(Glej točko 33 in točko 1 izreka.)

2. Člen 1(1)(d) Direktive 73/148 o odpravi omejitev gibanja in bivanja v Skupnosti za državljane držav članic v zvezi z ustanavljanjem in opravljanjem storitev je treba razlagati tako, da se besedna zveza „ki jih [državljan] vzdržuje“ nanaša na dejstvo, da družinski član državljana Skupnosti s stalnim prebivališčem v drugi državi članici v smislu člena 43 ES potrebuje finančno pomoč tega državljana ali njegovega zakonca, da bi zadovoljil svoje temeljne potrebe v državi izvora ali državi, iz katere je prišel, ko je zaprosil za to, da se pridruži temu državljanu. Člen 6(b) iste direktive je treba razlagati tako, da se lahko potreba po finančni pomoči dokaže z vsemi primernimi sredstvi, medtem ko lahko zgolj pripravljenost državljana Skupnosti ali njegovega zakonca, da skrbita za družinskega člana, ne zadostuje za dokaz, da je družinski član dejansko vzdrževana oseba.

(Glej točko 43 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna politika – Obveščanje in posvetovanje z delavci – Direktiva 2002/14

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/14, člen 3(1))

2. Socialna politika – Približevanje zakonodaj – Kolektivni odpusti – Direktiva 98/59

(Direktiva Sveta 98/59, člen 1(1)(a))

Summary

1. Člen 3(1) Direktive 2002/14 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti, ki določa, da morajo države članice določiti podrobna pravila za izračun praga zaposlenih delavcev, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določeno skupino delavcev izključuje, čeprav le začasno, iz izračuna števila zaposlenih delavcev v smislu te določbe. Ta določba se namreč nanaša na določitev podrobnih pravil za izračun praga delavcev, in ne na opredelitev pojma delavca.

(Glej točki 33, 41 in točko 1 izreka.)

2. Člen 1(1)(a) Direktive 98/59 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določeno skupino delavcev izključuje, čeprav le začasno, iz izračuna števila zaposlenih delavcev, predvidenega v tej določbi.

Te direktive, katere namen je vzpostaviti minimalno varstvo v zvezi z obveščanjem in posvetovanjem z delavci v primeru kolektivnih odpustov, ni mogoče razlagati tako, da o podrobnih pravilih za izračun teh pragov in tako o samih navedenih pragih odločajo države članice, ker bi taka razlaga tem omogočala, da spremenijo področje uporabe navedene direktive in ji odvzamejo polni učinek.

(Glej točke 44, 47, 49 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba (ES) št. 44/2001

(Uredba Sveta št. 44/2001, člen 34, točka 2)

Summary

Člen 34, točka 2, Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da je toženec „imel možnost“ izpodbijati zamudno sodno odločbo, izrečeno proti njemu, le če je bil s pravočasno vročitvijo dejansko seznanjen z njeno vsebino, da se je lahko branil pred sodiščem države izvora.

Možnost toženca, da uporabi učinkovito pravno sredstvo namreč zahteva, naj mu je omogočeno, da se seznani z razlogi zamudne sodne odločbe, da jih lahko učinkovito izpodbija, pri čemer v ta namen ne zadostuje zgolj dejstvo, da je vedel za obstoj te odločbe.

Vendar pravilna vročitev zamudne sodne odločbe, namreč s spoštovanjem vseh pravil, ki veljajo za te formalnosti, ni nujni pogoj za to, da se šteje, da je toženec imel možnost izpodbijati sodno odločbo. Glede tega ureditev Uredbe št. 44/2001 ne zahteva strožjih pogojev za vročitev zamudne sodne odločbe, kot so predpisani pogoji za vročitev akta o začetku postopka. Pravočasna vročitev pisanja o začetku postopka in zamudne sodne odločbe na način, ki tožencu omogoča obrambo, mu namreč dajeta enakovredno možnost nadzora nad spoštovanjem njegovih pravic pred sodiščem države izvora. Glede akta o začetku postopka pa člen 34, točka 2, Uredbe 44/2001 odpravlja nujni pogoj formalne pravilnosti iz člena 27, točka 2, Bruseljske konvencije. Zato ena sama formalna nepravilnost, ki ne ogroža pravic obrambe, ne zadošča za izključitev uporabe izjeme glede razloga, ki upravičuje nepriznavanje ali neizvršitev.

(Glej točke 34, 35, 41, od 43 do 47, 49 in izrek.)
1.

Republika Avstrija s tem, da v predpisanem roku ni prenesla: — določb Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, v nacionalni zakon o strelnem orožju in eksplozivih ter v zakon dežele Salzburg o elektriki, — člena 11 Direktive 96/82 v deželah Salzburška, Štajerska in Tirolska, — člena 12 Direktive 96/82 v deželi Zgornja Avstrija, — člena 8(2)(b) Direktive 96/82 v deželah Zgornja Avstrija, Salzburška in Tirolska, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Zadeva C-344/05 P

Komisija Evropskih skupnosti

proti

Joëlu De Bryju

„Pritožba — Uradnik — Ocenjevanje — Karierno ocenjevalno poročilo — Ocenjevalno obdobje 2001/2002 — Pravica do obrambe — Člen 26, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura, predstavljeni 13. julija 2006 I - 10917

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. novembra 2006 I - 10933

Povzetek sodbe

Uradniki – Ocenjevanje – Spoštovanje pravice do obrambe

(Kadrovski predpisi, člena 26, prvi in drugi odstavek, in 43)

Temeljno načelo spoštovanja pravice do obrambe kot procesno jamstvo na področju ocenjevanja uslužbencev Evropskih skupnosti se ne more razlagati, kot da določa obveznost predhodnega opozorila pred postopkom, ki vodi k takemu ocenjevanju. To načelo mora zainteresirani osebi med postopkom ocenjevanja omogočiti, da se brani pred trditvami, ki se lahko uporabijo zoper njo, ni pa njegov namen omogočiti tej osebi, da v prihodnje prilagodi svoje vedenje, da bi preprečila dejansko uporabo ugotovljenih dejstev zoper njo. Izboljšanje vedenja v službi pomeni cilj, ki presega obseg spoštovanja pravice do obrambe, kajti enakemu cilju je dejansko namenjeno samo ocenjevalno poročilo.

Poleg tega se določbe člena 26, prvi in drugi odstavek, Kadrovskih predpisov, katerih cilj je zagotoviti pravico uradnika do obrambe, nanašajo na že obstoječe dokumente in preprečujejo, da bi se taki dokumenti med ocenjevalnim postopkom uporabili proti uradniku, ki se ocenjuje, ne da bi bil z njimi seznanjen pred vložitvijo v njegov osebni spis; ne zahtevajo pa predhodne priprave dokumentov, ki formalizirajo vsako trditev, ki se očita zainteresirani osebi.

Iz tega izhaja, da niti temeljno načelo spoštovanja pravice do obrambe niti člen 26, prvi in drugi odstavek, Kadrovskih predpisov, ne pogojujeta možnosti, da se očitano dejstvo upošteva v kariernem ocenjevalnem poročilu uradnika, s tem, da se pred postopkom, ki vodi k izdaji tega poročila, zainteresirano osebo pisno opozori in seznani s tem dejstvom.

(Glej točke 39, 41, 43, 44, 52.)
Zadeva C-300/05

Hauptzollamt Hamburg-Jonas

proti

ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof)

„Direktiva 91/628/EGS — Zaščita živali med prevozom — Presledki za napajanje in krmljenje, čas na poti in čas počitka — Pojem ‚prevoz‘ (‚Transportdauer‘) — Upoštevanje časa za natovarjanje in raztovarjanje živali“

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 23. novembra 2006 I - 11171

Povzetek sodbe

Kmetijstvo – Približevanje zakonodaj – Zaščita živali med prevozom – Direktiva 91/628

(Direktiva Sveta 91/628, Priloga, točka 48(4)(d))

Pojem „prevoz“ v točki 48(4)(d) priloge k Direktivi 91/628 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425 in 91/496, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/29, je treba razlagati tako, da vključuje natovarjanje in raztovarjanje živali.

Ta opredelitev ustreza ciljem Direktive 91/628, kot so razvidni zlasti iz njene druge in osme uvodne izjave v prvotni različici, in sicer zagotovitev zadovoljive stopnje zaščite živali in zaradi njihovega dobrega počutja čim večje skrajšanje prevoza na daljše razdalje. Poleg tega se čas natovarjanja in raztovarjanja, če se točka 48(4)(d) priloge k Direktivi 91/628 razlaga tako, da se ta čas ne všteje v čas prevoza, ker navedena direktiva ne vsebuje nobene omejitve glede časa natovarjanja in raztovarjanja živali, nikakor ne upošteva, kar pa bi odvzelo polni učinek omenjeni določbi.

(Glej točke 19, 20, 24 in izrek.)