Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA(četrti senat) 
z dne 29. novembra 2018 * 
„Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006 /112/ES – 
Člen 314 – Člen 316 – Člen 322 – Posebna ureditev za umetniške predmete – Maržna ureditev – 
Obdavčljivi preprodajalci – Dobava umetniških predmetov, ki jo opravijo avtorji ali njihovi pravni 
nasledniki – Transakcije znotraj Skupnosti – Zavrnitev s strani davčnih organov, da davčni zavezanec 
uporabi maržno ureditev – Pogoji uporabe – Pravica do odbitka vstopnega davka – Umetniški izdelki, 
zbirke in starine“ 
V zadevi C-264/17, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Finanzgericht Münster (finančno sodišče v Münstru, Nemčija) z odločbo z dne 11. maja 2017 , ki je 
prispela na Sodišče 17. maja 2017 , v postopku 
Har ry Mensing 
proti 
Finanzamt Hamm, 
SODIŠČE(četrti senat), 
v sestavi T. von Danwitz, predsednik sedmega senata v funkciji predsednika četrtega senata, K. Jürimäe,  
sodnica, C. Lycourgos, E. Juhász in C. Vajda (poročevalec), sodniki,  
generalni pravobranilec: M. Szpunar,  
sodni tajnik: R. Șereș, administratorka,  
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 14. junija 2018 ,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih je predložili:  
– za H. Mensinga O.-G. Lippross, Rechtsanwalt, in H. Portheine, računovodja, 
– za nemško vlado T. Henze in R. Kanitz, agenta, 
– za Evropsko komisijo L. Lozano Palacios, F. Clotuche-Duvieusart, M. Wasmeier in R. Lyal, agenti, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 13. septembra 2018 
izreka naslednjo 
* Jezik postopka: nemščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2018 :968 1 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 316(1)(b) in člena 322(b) Direktive 
Sveta 2006 /112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006 , 
L 347, str. 1, v nadaljevanju: Direktiva o DDV). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Harryjem Mensingom, trgovcem z umetninami, in 
Finanzamt Hamm (davčni urad Hamm, Nemčija) glede zavrnitve slednjega, da prizna pravico do 
uporabe maržne ureditve za dobave umetniških predmetov, ki jih je tožeča stranka iz postopka 
v glavni stvari pridobila v drugih državah članicah. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 V uvodnih izjavah 4, 7 in 51 Direktive o DDV je navedeno: 
„(4) Uresničitev cilja o vzpostavitvi notranjega trga je pogojena z uporabo zakono daje o prometnih 
davkih v državah članicah, ki ne izkrivlja pogojev konkurence in ne ogroža prostega pretoka 
blaga in storitev. Zato je treba doseči uskladitev zakono daje o prometnih davkih s sistemom 
davka na dodano vrednost (DDV), ki bi odpravil, kolikor je mogoče, dejavnike, ki lahko 
izkrivljajo pogoje konkurence na nacionalni ravni ali na ravni Skupnosti. 
[…] 
(7) Skupni sistem DDV bi moral, kljub temu da stopnje in oprostitve niso popolnoma usklajene, voditi 
v nevtralnost konkurence, kar pomeni, da bo imelo podobno blago na ozemlju vsake države 
članice enako davčno obremenitev ne glede na število proizvodnih in distribucijskih faz. 
[…] 
(51) Da se prepreči dvojna obdavčitev in izkrivljanje konkurence med davčnimi zavezanci, je treba 
sprejeti davčni sistem Skupnosti, ki se bo uporabljal za rabljeno blago, umetniške predmete, 
starine in zbirke.“ 
4 Člen 1(2) te direktive določa: 
„Načelo skupnega sistema DDV zajema uporabo splošnega davka na potrošnjo blaga in storitev, ki je 
povsem sorazmeren s ceno blaga in storitev, ne glede na število transakcij, ki so se v proizvodnem ali 
distribucijskem procesu opravile pred fazo, v kateri se davek obračuna. 
Pri vsaki transakciji se DDV, izračunan na ceno blaga ali storitev po stopnji, ki je predpisana za to 
blago ali za te storitve, obračuna po odbitku zneska DDV, ki je neposredno vključen v razne stroškovne 
komponente. 
Skupen sistem DDV se uporablja do vključno faze prodaje na drobno.“ 
ECLI:EU:C:2018 :968 2 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
5 Člen 311(1) navedene direktive določa: 
„Za namene tega poglavja in brez vpliva na druge določbe Skupnosti imajo posamezni izrazi naslednji  
pomen:  
[…]  
(2) ‚umetniški predmeti‘ pomenijo predmete iz dela A Priloge IX;  
[…]  
(5) ‚obdavčljivi preprodajalec‘ pomeni vsakega davčnega zavezanca, ki v okviru svoje ekono mske 
dejavnosti kupuje ali pridobiva za svoje podjetje ali uvaža z namenom nadaljnje prodaje rabljeno 
blago in/ali umetniške predmete, zbirke ali starine, ne glede na to, ali ta davčni zavezanec deluje 
v svojem imenu ali za račun druge osebe v skladu s pogodbo, na podlagi katere se plača provizija 
na nakup ali prodajo; 
[…]“ 
6 Člen 314 te direktive določa: 
„Maržna ureditev se uporablja za dobave rabljenega blaga, umetniških predmetov, zbirk ali starin, ki jih 
opravi obdavčljivi preprodajalec, če mu to blago v Skupnosti dobavi ena od naslednjih oseb: 
(a) oseba, ki ni davčni zavezanec; 
(b) drug davčni zavezanec, kolikor je dobava blaga, ki jo opravi ta drug davčni zavezanec, oproščena 
v skladu s členom 136; 
(c) drug davčni zavezanec, kolikor dobava blaga, ki jo opravi ta drug davčni zavezanec, izpolnjuje 
pogoje za oprostitev za mala podjetja iz členov 282 do 292 in vključuje osnovna sredstva; 
(d) drug obdavčljiv preprodajalec, kolikor je bila dobava blaga, ki jo opravi ta drug obdavčljiv 
preprodajalec, obdavčena z DDV po tej maržni ureditvi.“ 
7 Člen 315 Direktive o DDV določa: 
„Davčna osnova za dobave blaga iz člena 314 je razlika v ceni, ki jo doseže obdavčljivi preprodajalec, 
zmanjšana za znesek DDV, ki se nanaša na razliko v ceni. 
Razlika v ceni obdavčljivega preprodajalca je enaka razliki med prodajno ceno, ki jo zaračuna 
obdavčljivi preprodajalec za blago, in nabavno ceno.“ 
8 Člen 316 te direktive določa: 
„1. Države članice omogočijo obdavčljivim preprodajalcem uporabo maržne ureditve za naslednje 
transakcije: 
(a) dobavo umetniških predmetov, zbirk ali starin, ki jih obdavčljivi preprodajalci uvozijo sami; 
(b) dobavo umetniških predmetov, ki jo za obdavčljive preprodajalce opravijo avtorji ali njihovi pravni 
nasledniki; 
ECLI:EU:C:2018 :968 3 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
(c) dobavo umetniških predmetov obdavčljivemu preprodajalcu, ki jo opravi davčni zavezanec, razen 
obdavčljivi preprodajalec, če je bila dobava obdavčena z nižjo stopnjo na podlagi člena 103. 
2. Države članice določijo natančnejša pravila za izvajanje možnosti iz odstavka 1, ki se v vsakem 
primeru izvaja v obdobju najmanj dveh koledarskih let.“ 
9 Člen 317 navedene direktive določa: 
„Če obdavčljivi preprodajalec uporablja možnost iz člena 316, se davčna osnova določi v skladu 
s členom 315. 
Za dobave umetniških predmetov, zbirk ali starin, ki jih obdavčljivi preprodajalec uvozi sam, je nabavna 
cena, ki se upošteva pri izračunu dosežene razlike v ceni, enaka davčni osnovi pri uvozu, določeni 
v skladu s členi 85 do 89, povečani za DDV, ki ga je dolžan plačati ali ga je plačal pri uvozu.“ 
10 Člen 322 te direktive določa: 
„Če se za dobave blaga, ki jih opravi obdavčljivi preprodajalec, uporablja maržna ureditev, obdavčljivi 
preprodajalec od DDV, ki ga je dolžan plačati, ne sme odbiti naslednjih zneskov: 
(a) DDV, ki ga je dolžan ali ga je plačal za umetniške predmete, zbirke ali starine, ki jih je sam uvozil; 
(b) DDV, ki ga je dolžan ali ga je plačal za umetniške predmete, ki so mu jih ali naj bi mu jih dobavili 
avtorji ali njihovi pravni nasledniki; 
(c) DDV, ki ga je dolžan ali ga je plačal za umetniške predmete, ki mu jih je ali naj bi mu jih dobavil 
davčni zavezanec, ki ni obdavčljivi preprodajalec.“ 
Nemško pravo 
11 Člen 25a Umsatzsteuergesetz (zakon o prometnem davku) (v nadaljevanju: UStG) določa: 
„(1) Dobave premičnin v smislu člena 1(1), točka 1, se obdavčijo v skladu z naslednjimi določbami 
(maržna ureditev), če so izpolnjeni ti pogoji: 
1. Podjetnik je preprodajalec. Preprodajalec je oseba, ki trguje s premičninami ali pa tako blago 
v lastnem imenu javno prodaja na dražbi. 
2 Blago je bilo preprodajalcu dobavljeno na območju Skupnosti. Za te dobave 
(a) davek na dodano vrednost ni bil dolgovan ali pa v skladu s členom 19(1) ni bil pobran oziroma 
(b) se je uporabila maržna ureditev.  
[…]  
(2) Preprodajalec lahko najpozneje ob oddaji prve davčne napovedi v koledarskem letu davčnemu 
uradu poda izjavo, da maržno ureditev od začetka tega koledarskega leta uporablja tudi za to blago: 
[…] 
2. umetniški predmeti, če je bila njemu opravljena dobava obdavčljiva in je ni opravil preprodajalec. 
Preprodajalca izjava zavezuje vsaj dve koledarski leti. 
ECLI:EU:C:2018 :968 4 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
(3) Vrednost transakcije se določi glede na znesek, za katerega prodajna cena presega nakupno ceno 
blaga […]. 
[…] 
(7) Veljajo naslednja posebna pravila: 
1. Maržna ureditev se ne uporabi 
(a) za dobave blaga, ki ga je preprodajalec kupil v Skupnosti, če se je za dobavo blaga 
preprodajalcu na drugih območjih Skupnosti uporabila oprostitev za dobave v Skupnosti, 
[…]“ 
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
12 G. Mensing je trgovec z umetninami s sedežem v Nemčiji in ima galerije v več nemških mestih. 
Leta 2014 so mu bili dobavljeni umetniški predmeti od umetnikov s sedežem v drugih državah 
članicah. Te dobave so bile v državi članici sedeža umetnikov prijavljene kot dobave blaga znotraj 
Skupnosti, ki so oproščene DDV. H. Mensing je v zvezi z njimi plačal DDV na pridobitve znotraj 
Skupnosti. 
13 H. Mensing je davčni urad Hamm zaprosil za uporabo maržne ureditve v zvezi z navedenimi dobavami. 
Ker je davčni urad Hamm njegovo prošnjo zavrnil, je moral plačati dodaten znesek DDV v višini 
19.763,31 EUR. 
14 H. Mensing svoje pravice do odbitka vstopnega davka ni uveljavljal, čeprav je po mnenju 
predložitvenega sodišča s postopkovnega vidika to možnost še vedno imel. 
15 Po zavrnitvi njegove pritožbe zoper odločbo o odmeri davka je H. Mensing vložil tožbo pri 
Finanzgericht Münster (finančno sodišče v Münstru, Nemčija). Navaja, da zadevna nacionalna ureditev 
ni v skladu s pravom Unije, in predlaga neposredno uporabo člena 316(1)(b) Direktive o DDV. 
16 Predložitveno sodišče dvomi o skladnosti člena 25a(7), točka 1(a), UStG s členom 316(1)(b) Direktive 
o DDV. Navaja, da se v skladu z nemškim pravom maržna ureditev ne uporablja za dobave blaga, ki 
ga je preprodajalec kupil v Uniji, če se je za dobavo tega blaga preprodajalcu v drugih državah 
članicah Unije uporabila oprostitev za dobave v Uniji. Vendar naj takšna izključitev iz področja 
uporabe navedene ureditve ne bi izhajala iz člena 316(1)(b) Direktive o DDV in bi lahko povzročila 
izkrivljanje konkurence. 
17 Predložitveno sodišče navaja, da po njegovem mnenju do uporabe maržne ureditve iz člena 316(1)(b) 
Direktive o DDV lahko pride le, kar zadeva dobave blaga, ki jih opravi ena od kategorij oseb iz 
člena 314 te direktive. Vendar pa naj oproščene dobave znotraj Skupnosti ne bi spadale na področje 
uporabe te zadnjenavedene določbe. Zato naj se navedena pravica ne bi uporabljala za dobave 
umetniških predmetov, ki jih je obdavčljivi preprodajalec pridobil v okviru oproščene pridobitve znotraj 
Skupnosti. 
18 Če bi bila oseba, ki je v položaju H. Mensinga, kljub temu lahko upravičena do uporabe maržne 
ureditve iz člena 316(1)(b) Direktive o DDV, si predložitveno sodišče postavlja tudi vprašanje, ali se 
takšna oseba lahko hkrati sklicuje na to ureditev in na pravico do odbitka vstopnega davka. To sodišče 
meni, da je možnost uporabe maržne ureditve in, hkrati, uveljavljanja pravice do odbitka vstopnega 
davka v nasprotju s sistemom, ki je bil uveden z Direktivo o DDV. 
ECLI:EU:C:2018 :968 5 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
19 V teh okoliščinah je Finanzgericht Münster (finančno sodišče v Münstru) prekinilo odločanje in 
Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: 
„1. Ali je treba člen 316(1)(b) Direktive [o DDV] razlagati tako, da obdavčljivi preprodajalci lahko 
uporabijo maržno ureditev tudi za dobavo umetniških predmetov, ki jo v Skupnosti za obdavčljive 
preprodajalce opravijo avtorji ali njihovi pravni nasledniki, pri katerih ne gre za osebe v smislu 
člena 314 Direktive [o DDV]? 
2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali člen 322(b) Direktive [o DDV] zahteva, da se 
preprodajalcu pri nakupu umetniških predmetov v Skupnosti ne prizna pravica do odbitka, tudi če 
noben nacionalni predpis ne vsebuje ustrezne določbe?“ 
Vprašanji za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
20 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 316(1)(b) Direktive o DDV 
razlagati tako, da lahko obdavčljivi preprodajalec uporabi maržno ureditev za dobavo umetniških 
predmetov, ki so mu bili dobavljeni v okviru oproščene dobave znotraj Skupnosti, ki so jo opravili 
avtor ali njegovi pravni nasledniki, kljub temu, da ti ne spadajo v kategorije oseb, ki so naštete 
v členu 314 te direktive. 
21 Uvodoma je treba poudariti – kar mora preveriti predložitveno sodišče – da se spor o glavni stvari 
nanaša na dobave umetniških predmetov iz člena 311(1), točka 2, Direktive o DDV obdavčljivemu 
preprodajalcu, kakor je opredeljen v členu 311(1), točka 5, te direktive. 
22 Prav tako je treba spomniti, da je obdavčitev po maržni ureditvi, ki jo je izvedel obdavčljivi 
preprodajalec pri dobavi umetniških predmetov, posebna ureditev DDV, ki pomeni odstopanje od 
splošne ureditve DDV. Zato je treba člena 314 in 316 te direktive, v katerih so našteti primeri uporabe 
te posebne ureditve, razlagati ozko (glej v tem smislu sodbo z dne 18. maja 2017 , Litdana, C-624/15, 
EU:C:2017 :389, točka 23 in navedena sodna praksa). 
23 Vendar pa zahteva po ozki razlagi ne pomeni, da je mogoče izraze, s katerimi je opredeljena navedena 
ureditev, razlagati tako, da bi bil tej ureditvi odvzet učinek. Razlaga teh izrazov mora biti namreč 
v skladu s cilji navedene ureditve in mora spoštovati zahteve po davčni nevtralnosti (glej po analogiji 
sodbo z dne 21. marca 2013 , PFC Clinic, C-91/12, EU:C:2013 :198, točka 23 in navedena sodna 
praksa). 
24 Poleg tega je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le 
njeno besedilo, ampak tudi sobesedilo in cilje, ki jih uresničuje ureditev, katere del je (sodba z dne 
21. septembra 2017 , Aviva, C-605/15, EU:C:2017 :718, točka 24 in navedena sodna praksa). 
25 Na prvem mestu, kar zadeva besedilo člena 316 Direktive o DDV, ta določa, da države članice 
obdavčljivim preprodajalcem omogočijo uporabo maržne ureditve za transakcije, ki so taksativno 
naštete v tem členu. Vendar pa iz besedila navedenega člena ne izhaja, da je uporaba te pravice izbire 
odvisna od izpolnitve pogojev iz člena 314, od (a) do (d), te direktive ali da imajo države članice, ki 
določijo podrobna pravila za uveljavljanje navedene pravice, diskrecijsko pravico glede pogojev, ki jih 
lahko določijo v zvezi s pravico obdavčljivega preprodajalca do uporabe navedene ureditve. 
ECLI:EU:C:2018 :968 6 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
26 Bilo bi torej v nasprotju s samim besedilom člena 316(1)(b) Direktive o DDV, čebi država članica 
pravico obdavčljivega preprodajalca, da uporabi maržno ureditev za dobavo, ki sledi dobavi 
umetniškega predmeta znotraj Skupnosti, v smislu te določbe, pogojevala s tem, da mora umetniški 
predmet dobaviti ena od oseb, ki so naštete v členu 314, od (a) do (d), navedene direktive. 
27 To razlago, na drugem mestu, potrjuje preučitev okvira, v katerega spada člen 316(1) Direktive o DDV. 
28 Prvič, iz te preučitve izhaja, da ima člen 316(1) Direktive o DDV samostojno in dodatno področje 
uporabe glede na področje uporabe člena 314 te direktive. Ta člen 314 namreč določa obveznost 
uporabe maržne ureditve za nekatere dobave, ki jih opravi obdavčljivi preprodajalec, medtem ko 
člen 316(1) določa le pravico do uporabe – pod nekaterimi pogoji – navedene ureditve. Vendar ta 
možnost izbire ne bi imela smisla, če bi bili za njeno izvajanje določeni isti pogoji, kot so tisti, ki so 
v navedenem členu 314 določeni za obvezno uporabo maržne ureditve. Tako, čeprav je področje 
uporabe člena 314 navedene direktive omejeno na dobave blaga v Unijo, pa taka omejitev ne velja za 
člen 316(1) te iste direktive. 
29 Drugič, povezana analiza člena 322(b) Direktive o DDV in člena 316(1) te direktive potrjuje samostojno 
in dodatno naravo zadnjenavedenega člena glede na člen 314 navedene direktive. Ta člen 322(b) 
namreč v bistvu izključuje pravico obdavčljivega preprodajalca, da od zneska davka, ki ga je dolžan 
plačati, odbije DDV, ki ga je dolžan ali ga je plačal za umetniški predmet, dobavljen v skladu 
s členom 316(1)(b) Direktive o DDV. 
30 Vendar pa takšne izključitve, ki predpostavlja obstoj pravice do odbitka in torej obstoj transakcije, ki je 
obdavčena ob vstopu, ni mogoče uporabiti v primerih iz člena 314 Direktive o DDV, v zvezi s katerimi 
se predpostavlja, da dobava umetniškega predmeta obdavčljivemu preprodajalcu ni bila predmet plačila 
DDV ali je bila plačila DDV oproščena. 
31 Tretjič, poudariti je treba, da preučitev okvira, v katerega spada člen 316 Direktive o DDV, omogoča 
tudi zavrnitev trditve nemške vlade, da maržne ureditve ni mogoče uporabiti za dobavo umetniških 
predmetov, pridobljenih od gospodarskih subjektov s sedežem v drugih državah članicah, ker naj 
obdavčljivi dogodek pri dajatvi, zlasti pridobitev znotraj Skupnosti, ne bi bil naveden v členu 316(1)(b) 
te direktive. Kot je namreč poudaril generalni pravobranilec v točki 65 sklepnih predlogov, maržna 
ureditev ne ureja obdavčitve blaga v fazi, v kateri ga obdavčljivi preprodajalec pridobi, temve č v fazi, 
v kateri ga proda, kar je potrjeno z dejstvom, da se davčna osnova v skladu s členoma 315 in 317 te 
direktive izračuna glede na prodajno ceno blaga, ki jo zaračuna obdavčljivi preprodajalec. 
32 Na tretjem mestu, kar zadeva, po eni strani, splošne cilje, ki jih uresničuje Direktiva o DDV, je iz 
uvodnih izjav 4 in 7 te direktive razvidno, da je njen namen vzpostaviti sistem DDV, ki ne izkrivlja 
pogojev konkurence in ne ogroža prostega pretoka blaga in storitev. Poleg tega iz ustaljene sodne 
prakse izhaja, da je načelo davčne nevtralnosti neločljiv element skupnega sistema DDV, ki je uveden 
z Direktivo, in da to načelo nasprotuje temu, da se gospodarski subjekti, ki opravljajo enake 
transakcije, glede plačila DDV obravnavajo različno (glej v tem smislu sodbo z dne 13. marca 2014 , 
ATP PensionService, C-464/12, EU:C:2014 :139, točki 42 in 44 ter navedena sodna praksa). 
33 Vendar pa bi razlaga, ki jo predlaga nemška vlada, v skladu s katero člena 316 Direktive o DDV ni 
mogoče uporabiti za dobave, ki sledijo transakciji znotraj Skupnosti, lahko kršila načela, na katerih 
temelji sistem DDV. Ta razlaga bi namreč med drugim vodila do diskriminacije med davčno 
ureditvijo, ki velja, po eni strani, za dobave umetniških predmetov, ki so bili predhodno predmet 
dobave znotraj ozemlja te države članice, in po drugi strani, za dobave umetniških predmetov, ki so 
bili predhodno predmet dobave znotraj Skupnosti, ki je oproščena plačila davka. Kot je na obravnavi 
priznala nemška vlada, prepoved, kakršna je ta iz člena 25a(7), točka 1(a), UStG, vodi do 
diskriminacije glede na to, ali imajo umetniški predmeti, dobavljeni obdavčljivemu preprodajalcu, 
nacionalni izvor ali izvirajo iz transakcije znotraj Skupnosti, ker obdavčljivi preprodajalec na podlagi 
nacionalne določbe ne more izbrati uporabe maržne ureditve za dobavo umetniškega predmeta, ki je 
ECLI:EU:C:2018 :968 7 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
bil predhodno predmet dobave znotraj Skupnosti, lahko pa, nasprotno, uporablja navedeno ureditev 
v zvezi z dobavo umetniškega predmeta, ki je bil predhodno predmet dobave znotraj nemškega 
ozemlja. 
34 Diskriminacija, ki izhaja iz navedene nacionalne določbe, bi poleg tega, da bi lahko ogrozila prosti 
pretok navedenih umetniških predmetov in izkrivljala konkurenco med obdavčljivimi preprodajalci 
v Uniji, lahko ogrozila tudi načelo davčne nevtralnosti, ker bi bili obdavčljivi preprodajalci, ki 
opravljajo enake transakcije, zlasti nakup in nadaljnjo prodajo umetniških predmetov, različno 
obravnavani, kar zadeva možnost uporabe maržne ureditve za navedene predmete, glede na to, ali so 
bili ti predhodno predmet dobave znotraj ozemlja države članice oziroma ali so bili predhodno 
predmet oproščene dobave znotraj Skupnosti. 
35 Po drugi strani, kar zadeva, natančneje, cilje, ki jim sledi maržna ureditev, je treba opozoriti, da je 
v skladu z uvodno izjavo 51 Direktive o DDV namen te ureditve – na področju rabljenega blaga, 
umetniških predmetov, starin in zbirk – preprečiti dvojno obdavčitev in izkrivljanje konkurence med 
davčnimi zavezanci. 
36 V zvezi s tem je treba ugotoviti, da bi bilo lahko na tem področju težko določiti, ali je bilo določeno 
blago prej obdavčeno z DDV, ker bi bilo, glede na samo naravo umetniškega predmeta, zbirke ali 
starine, blago lahko staro ali bi bilo lahko pred tem večkrat izmenjano med več subjekti, ki niso davčni 
zavezanci. Ravno ob upoštevanju teh težav pri določitvi DDV, ki je bil, če je to primerno, prej 
obračunan v zvezi s tem blagom, Direktiva o DDV določa pravico do uporabe maržne ureditve in 
izračun DDV, ki ga je treba plačati, kot je poudarjeno v točki 31 te sodbe, s sklicevanjem, v bistvu, na 
prodajno ceno tega blaga. 
37 Tetežave pa se ne bi mogle pojaviti, če umetniški predmet iz člena 316(1)(b) Direktive o DDV dobavi 
ena od oseb, ki so naštete v členu 314, od (a) do (d), te direktive, saj takšna dobava ni bila predmet 
DDV ali je bila oproščena, kot izhaja iz točke 30 te sodbe. V takem primeru cilj iz točke 35 te sodbe 
ne bi utemeljil uvedbe, v Direktivi o DDV, maržne ureditve za dobave blaga iz člena 316 te direktive. 
38 Zato iz besedila člena 316(1)(b) Direktive o DDV, pa tudi iz okvira in ciljev, ki jim sledita ta določba in 
ureditev, katere del je ta določba, izhaja, da država članica ne more zahtevati, da obdavčljivi 
preprodajalec izpolnjuje pogoje iz člena 314, od (a) do (d), Direktive o DDV, da bi lahko uporabil 
maržno ureditev. 
39 Glede na vse prej navedene preudarke je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba 
člen 316(1)(b) Direktive o DDV razlagati tako, da lahko obdavčljivi preprodajalec uporabi maržno 
ureditev za dobavo umetniških predmetov, ki so mu bili predhodno dobavljeni v okviru oproščene 
dobave znotraj Skupnosti, ki so jo opravili avtor ali njegovi pravni nasledniki, kljub temu, da ti ne 
spadajo v kategorije oseb, ki so naštete v členu 314 te direktive. 
Drugo vprašanje 
40 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se obdavčljivi preprodajalec lahko 
odloči za uporabo maržne ureditve iz člena 316(1)(b) Direktive o DDV za dobavo umetniških 
predmetov, ki so mu bili predhodno dobavljeni v okviru oproščene dobave znotraj Skupnosti, in hkrati 
uveljavlja pravico do odbitka vstopnega DDV v primerih, ko je takšna pravica izključena na podlagi 
člena 322(b) te direktive, če ta zadnjenavedena določba ni bila prenesena v nacionalno pravo. 
ECLI:EU:C:2018 :968 8 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
Dopustnost 
41 Najprej je treba preučiti trditev nemške vlade, da je drugo vprašanje za predhodno odločanje 
nedopustno. Po mnenju te vlade se to vprašanje nanaša na hipotetičen problem, ki ni odločilen za 
rešitev spora o glavni stvari, glede na to, da v zvezi z zadevnimi dobavami H. Mensing ni uveljavljal 
pravice do odbitka vstopnega DDV. 
42 V zvezi s tem je treba opozoriti, da je v okviru sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, 
določenega v členu 267 PDEU, le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti 
odgovornost za sodno odločitev, ki jo bo sprejelo, pristojno, da ob upoštevanju posebnosti zadeve 
presodi potrebo po izdaji predhodne odločbe, da bi lahko izdalo sodbo, in tudi upoštevnost vprašanj, 
ki jih predloži Sodišču. Zato kadar se postavljeno vprašanje nanaša na razlago prava Unije, mora 
Sodiščenačeloma odločiti. Zavrnitev odločanja o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga je postavilo 
nacionalno sodišče, je mogoča, samo čejeočitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze 
z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima 
na voljo pravnih in dejanskih elementov, da bi lahko na zastavljena vprašanja dalo koristne odgovore 
(sodba z dne 17. marca 2016 , Aspiro, C-40/15, EU:C:2016 :172, točka 17 in navedena sodna praksa). 
43 Čeprav ni sporno, da H. Mensing še ni uveljavljal pravice do odbitka vstopnega DDV, pa je iz 
predložitvene odločbe, kot je povzeta v točki 14 te sodbe, razvidno, da se z vidika nacionalnega 
postopkovnega prava še vedno lahko sklicuje na takšno pravico v okviru spora o glavni stvari. 
44 V teh okoliščinah za drugo vprašanje ni mogoče šteti, da nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali 
predmetom spora, in ga je torej treba razglasiti za dopustno. 
Vsebinska presoja 
45 Eno od osrednjih načel sistema DDV je to, da je pogoj za pravico do odbitka vstopnega DDV za 
pridobitev blaga ali storitev, da je izdatek za pridobitev blaga sestavni del cene izstopnih transakcij, ki 
so bile podlaga za pravico do odbitka (sodba z dne 28. novembra 2013 , MDDP , C-319/12, 
EU:C:2013 :778, točka 41). 
46 Kot je generalni pravobranilec navedel v točkah 71 in 72 sklepnih predlogov, dejstvo, da lahko 
obdavčljivi preprodajalec v primeru iz člena 322(b) Direktive o DDV odbije vstopni DDV, kadar se 
odloči za uporabo maržne ureditve iz člena 316(1)(b) te direktive, ne bi upoštevalo tega načela. Kadar 
se namreč uporabi posebna maržna ureditev, je v skladu s členoma 315 in 317 Direktive o DDV 
davčna osnova razlika v ceni, ki jo doseže obdavčljivi preprodajalec, zmanjšana za znesek DDV, ki se 
nanaša na razliko v ceni. V teh okoliščinah DDV, ki se plača v nabavni ceni, ni zajet v davku od 
prodaje in torej ne daje nobene pravice do odbitka. 
47 Zato člen 322(b) Direktive o DDV določa, da obdavčljivi preprodajalec od zneska davka, ki ga je dolžan 
plačati, ne sme odbiti DDV, ki ga je dolžan ali ga je plačal za umetniške predmete, ki so mu jih ali mu 
jih bodo dobavili avtorji ali njihovi pravni nasledniki, če se to blago uporablja za potrebe dobav, za 
katere se uporablja maržna ureditev. 
48 Z drugimi besedami, v zvezi s takšno dobavo se ni mogoče hkrati odločiti za uporabo maržne ureditve 
iz člena 316(1)(b) te direktive in zahtevati pravico do odbitka vstopnega DDV. 
49 V obravnavanem primeru je treba poudariti, da se H. Mensing neposredno sklicuje na pravico do izbire 
iz člena 316(1)(b) Direktive o DDV, ki v zadevni nacionalni zakono daji za dobave umetniških 
predmetov znotraj Skupnosti ni predvidena. Iz tega sledi, da je H. Mensing do maržne ureditve 
v skladu z navedenim členom upravičen le pod pogoji, določenimi v tej direktivi, in sicer če za te iste 
dobave ne uveljavlja pravice do odbitka vstopnega DDV. 
ECLI:EU:C:2018 :968 9 
SODBA Z DNE 29. 11. 2018 – ZADEVA C-264/17  
MENSING  
50 V teh okoliščinah je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da se obdavčljivi preprodajalec ne more hkrati 
odločiti za uporabo maržne ureditve iz člena 316(1)(b) Direktive o DDV za dobavo umetniških 
predmetov, ki so mu bili predhodno dobavljeni v okviru oproščene dobave znotraj Skupnosti, in 
uveljavljati pravice do odbitka vstopnega DDV v primerih, ko je takšna pravica izključena na podlagi 
člena 322(b) te direktive, če ta zadnjenavedena določba ni bila prenesena v nacionalno pravo. 
Stroški 
51 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče(četrti senat) razsodilo: 
1. Člen 3 1 6(1)(b) Direktive Sveta 2 0 0 6 / 1 1 2 / E S z dne 2 8. novembra 2 0 0 6 o skupnem sistemu 
davka na dodano v rednost je treba razlagati tako, da lahko obdavčljivi preprodajalec uporabi 
maržno ureditev za dobavo umetniških predmetov, ki so mu bili predhodno dobavljeni 
v okviru oproščene dobave znotraj Skupnosti, ki so jo opravili avtor ali njegovi pravni 
nasledniki, kljub temu, da ti ne spadajo v kategorije oseb, ki so naštete v členu 3 1 4 te 
direktive. 
2. Obdavčljivi preprodajalec se ne more hkrati odločiti za uporabo maržne ureditve iz 
člena 3 1 6(1)(b) Direktive 2 0 0 6 / 1 1 2  za dobavo umetniških predmetov, ki so mu bili 
predhodno dobavljeni v okviru oproščene dobave znotraj Skupnosti, in uveljavljati pravice do 
odbitka vstopnega davka na dodano v rednost v primerih, ko je takšna pravica izključena na 
podlagi člena 3 2 2(b) te direktive, če ta zadnjenavedena določba ni bila prenesena 
v nacionalno pravo. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2018 :968 10