SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

MICHALA BOBKA,

predstavljeni 4. marca 2021 ( 1 )

Zadeva C‑379/19

DNA- Serviciul Teritorial Oradea

proti

KI,

LJ,

IG,

JH

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bihor (okrožno sodišče v Bihorju, Romunija))

„Predhodno odločanje – Odločba Komisije 2006/928/ES o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje in preverjanje (MeSP) – Pravni učinki odločbe MeSP in poročil, ki jih na njeni podlagi sestavi Komisija – Kazenski postopki v zvezi s korupcijo – Odločbe ustavnega sodišča o izločitvi dokazov, ki so jih pridobile obveščevalne službe ali so bili pridobljeni v sodelovanju z njimi – Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Neodvisnost sodstva – Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU – Primarnost prava EU – Disciplinski postopki proti sodnikom“

I. Uvod

1. Ali so odločbe nacionalnega ustavnega sodišča, s katerimi je bilo odločeno, da je sodelovanje domačih obveščevalnih služb pri izvajanju ukrepov nadzora s tehničnimi sredstvi za namene dejanj kazenske preiskave neustavno, in s katerimi se zahteva izločitev takih dokazov iz kazenskega postopka, združljive s pravom EU?

2. To je bistveno vprašanje v obravnavani zadevi. Vendar ta zadeva odpira tudi številna druga vprašanja, ki sem jih imel priložnost obravnavati v svojih prejšnjih sklepnih predlogih, predvsem v zadevi Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“ in drugi ( 2 ), ter v sklepnih predlogih, predstavljenih vzporedno z obravnavanimi, zlasti v zadevi Euro Box Promotion in drugi ( 3 ). Zato se bom za namene obravnavane zadeve oprl na analizo, ki sem jo že opravil v navedenih sklepnih predlogih.

II. Pravni okvir

A. Pravo EU

1. Primarno pravo

3. Upoštevne določbe prava EU iz Pogodbe o pristopu Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji (v nadaljevanju: Pogodba o pristopu) ( 4 ) ter Akta o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji (v nadaljevanju: Akt o pristopu) ( 5 ) so bile navedene v točkah od 5 do 8 sklepnih predlogov AFJR.

2. Sekundarno pravo

4. Odločba Komisije 2006/928/ES z dne 13. decembra 2006 o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje in preverjanje napredka Romunije pri izpolnjevanju posebej določenih meril na področjih reforme pravosodja in boja proti korupciji (v nadaljevanju: Odločba MeSP) ( 6 ) je bila sprejeta, kot izhaja iz njene uvodne izjave 5, na podlagi členov 37 in 38 Akta o pristopu.

5. V uvodni izjavi 6 Odločbe MeSP je navedeno, da „[p]reostala odprta vprašanja na področju odgovornosti in učinkovitosti pravosodnega sistema ter organov kazenskega pregona upravičujejo vzpostavitev mehanizma za sodelovanje in preverjanje napredka Romunije pri izpolnjevanju posebej določenih meril na področjih reforme pravosodja in boja proti korupciji“.

6. Člen 1 Odločbe MeSP določa, da Romunija vsako leto Komisiji predloži poročilo o svojem napredku pri izpolnjevanju posameznih meril iz Priloge k tej odločbi. V skladu s členom 2 Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu sporoči svoje pripombe in ugotovitve o poročilu, ki ga je predložila Romunija, in sicer prvič junija 2007, nato pa po potrebi in najmanj vsakih šest mesecev. Člen 3 določa, da začne Odločba MeSP „veljati le pod pogojem in z dnem začetka veljavnosti Pogodbe o pristopu“. Člen 4 določa, da je Odločba MeSP naslovljena na vse države članice.

7. Priloga k Odločbi MeSP vsebuje „[m]erila iz člena 1, ki jih mora izpolniti Romunija“. Prvo, tretje in četrto merilo, določena v Prilogi, so „zagotoviti bolj transparenten in učinkovit pravosodni postopek predvsem tako, da se okrepi usposobljenost in odgovornost vrhovnega sodniškega sveta; […]“, „utrjevati že dosežen napredek, nadaljevati z vodenjem strokovnih, nestrankarskih preiskav suma korupcije na visoki ravni“ ter „sprejeti nadaljnje ukrepe za preprečevanje in boj proti korupciji, zlasti v lokalni upravi“.

B. Romunsko pravo

1. Zakonik o kazenskem postopku

8. Člen 102(2) Legea nr. 135/2010 privind Codul de procedură penală (zakon št. 135/2010 o zakoniku o kazenskem postopku, v nadaljevanju: zakonik o kazenskem postopku) določa, da „se nezakonito pridobljeni dokazi v kazenskem postopku ne smejo uporabiti“. V skladu s tretjim odstavkom iste določbe „razveljavitev akta, s katerim je bilo odrejeno ali odobreno pridobivanje dokazov oziroma s katerim so bili ti dokazi pridobljeni, povzroči izločitev dokazov“.

9. Člen 142(1) zakonika o kazenskem postopku, v različici pred odločbo Curtea Constituțională (ustavno sodišče, Romunija, v nadaljevanju: ustavno sodišče) št. 51 z dne 16. februarja 2016 (v nadaljevanju: odločba št. 51/2016), naslovljen „Izvrševanje odredbe za nadzor s tehničnimi sredstvi“, je določal, da „tožilec opravi nadzor s tehničnimi sredstvi ali lahko odredi, da ga opravi organ za kazensko preiskavo, specializirani policisti ali drugi specializirani državni organi“.

10. Člen 142(1) zakonika o kazenskem postopku, v različici po odločbi ustavnega sodišča št. 51/2016, po spremembi z izrednim odlokom št. 6/2016 določa, da „tožilec opravi nadzor s tehničnimi sredstvi ali lahko odredi, da ga opravi organ za kazensko preiskavo ali specializirani policisti“.

11. Člen 281 zakonika o kazenskem postopku z naslovom „Absolutne bistvene kršitve postopka“ določa: „1. Kršitev določb, ki zadevajo naslednje, vedno povzroči razveljavitev: […] (b) stvarna in osebna pristojnost sodišč, kadar je sodbo izreklo sodišče, ki je hierarhično nižje od zakonsko pristojnega sodišča; […] 2. Odločba se razveljavi po uradni dolžnosti ali na predlog. 3. Na kršitev zakonskih določb iz točk od (a) do (d) prvega odstavka se je mogoče sklicevati v vsaki fazi postopka. […]“

2. Zakon št. 303/2004

12. Člen 99(ș) Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor (zakon št. 303/2004 o statusu sodnikov in tožilcev; v nadaljevanju: zakon št. 303/2004) ( 7 ) določa, da „neupoštevanje odločb [ustavnega sodišča] […]“ pomeni disciplinsko kršitev.

III. Dejansko stanje, nacionalni postopek in vprašanja za predhodno odločanje

13. Direcția Națională Anticorupție – Serviciul Teritorial Oradea (nacionalna direkcija za boj proti korupciji – območna enota Oradea, Romunija; v nadaljevanju: tožilec) je 22. avgusta 2016 začela kazenski postopek zoper štiri osebe, ki so obtoženci v postopku v glavni stvari. Tem obtožencem so bila očitana kazniva dejanja korupcije.

14. V predhodnem postopku sta prvi in drugi obtoženec preiskovalnemu sodniku med drugim predlagala, naj se v skladu z odločbo ustavnega sodišča št. 51/2016 iz dokaznega gradiva izločijo dokazi, pridobljeni iz zapisnikov o posnetkih prisluhov, saj so bili taki dokazi po njunem mnenju nezakoniti.

15. Preiskovalni sodnik pri Tribunalul Bihor (okrožno sodišče v Bihorju, Romunija) je s sklepom z dne 27. januarja 2017 navedeni predlog zavrnil. Odločil je, da so bili dokazi pridobljeni zakonito. Odredil je, da postopek napreduje v fazo glavne obravnave. Ugotovil je, da odločba št. 51/2016 za obravnavano zadevo ni upoštevna, ker je imela pravni učinek samo za naprej.

16. Curtea de Apel Oradea (pritožbeno sodišče v Oradei, Romunija) je 10. maja 2017 zavrnilo pritožbo obtožencev zoper sklep z dne 27. januarja 2017. Zadevno sodišče je ugotovilo, da odločba št. 51/2016 ni bila upoštevna za ukrepe nadzora s tehničnimi sredstvi, odrejene med obravnavanim postopkom, ker je bila objavljena v Monitorul Oficial (uradni list) po pridobitvi dokazov v fazi kazenske preiskave. To sodišče je navedlo, da so v skladu s členom 147(4) romunske ustave odločbe ustavnega sodišča zavezujoče od datuma objave in učinkujejo samo od objave naprej. Zato je odločba, sprejeta v predhodnem postopku, postala pravnomočna in izločen ni bil noben dokaz, ki je bil predložen v kazenskem postopku.

17. Na glavni obravnavi je več obtožencev sodišču predlagalo, naj preveri, ali je tožilec v fazi kazenske preiskave na podlagi protokolov, sklenjenih med Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție (državno tožilstvo pri vrhovnem kasacijskem sodišču, Romunija) in Serviciul Român de Informații (romunska obveščevalna služba; v nadaljevanju: SRI), sodeloval z zadnjenavedeno. Nekaj obtožencev je ob sklicevanju na odločbo ustavnega sodišča št. 302 z dne 4. maja 2017 (v nadaljevanju: odločba št. 302/2017) tudi predlagalo, naj se ukrepi za izvrševanje odredb za nadzor razveljavijo in naj se iz dokazov izločijo vsi zapisniki o prisluhih, ki izhajajo iz teh ukrepov nadzora.

18. Obtoženci so se sklicevali tudi na odločbo ustavnega sodišča št. 26 z dne 16. januarja 2019 (v nadaljevanju: odločba št. 26/2019), v kateri je bila ugotovljena kolizija ustavnopravne narave med državnim tožilstvom pri vrhovnem kasacijskem sodišču in romunskim parlamentom na eni strani ter Înalta Curte de Casație și Justiție (v nadaljevanju: vrhovno kasacijsko sodišče) in drugimi pravosodnimi organi na drugi strani, kar je bila posledica protokolov, sklenjenih med državnim tožilstvom pri vrhovnem kasacijskem sodišču in SRI.

19. Tožilec je na zahtevo sodišča, ki je obravnavalo zadevo, razkril, da je bilo v obravnavanem postopku devet odredb za nadzor s tehničnimi sredstvi izvršenih s tehnično podporo SRI. Dva nadaljnja naloga pa sta bila po objavi odločbe št. 51/2016 izvedena brez kakršnega koli sodelovanja SRI.

20. Predložitveno sodišče meni, da se mora pred nadaljevanjem postopka najprej izreči o predlogu za izločitev dokazov, pridobljenih v fazi kazenske preiskave. To je bistveno za zagotovitev, da se celoten kazenski postopek ne razveljavi zaradi dokazov, ki bi lahko bili nezakoniti.

21. V teh okoliščinah je Tribunalul Bihor (okrožno sodišče v Bihorju, Romunija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali so [MeSP], vzpostavljen z [Odločbo MeSP], in zahteve iz poročil, pripravljenih v okviru navedenega mehanizma, za Romunijo zavezujoči? 2. Ali je treba člen 2 [PEU] v povezavi s členom 4(3) [PEU] razlagati tako, da obveznost Romunije, da spoštuje zahteve iz poročil, pripravljenih v okviru [MeSP], vzpostavljenega z [Odločbo MeSP], izhaja iz obveznosti države članice, da spoštuje načela pravne države, tudi glede tega, da se ustavno sodišče, ki je politično-pravosodni organ, vzdrži poseganja z namenom razlaganja zakona in določitve konkretnih in obveznih načinov, kako naj ga sodišča izvajajo, kar je izključna pristojnost pravosodnih organov, in z namenom uvedbe novih zakonskih določb, kar je izključna pristojnost zakonodajne oblasti? Ali pravo Unije določa odpravo učinkov take odločbe, ki jo je sprejelo ustavno sodišče? Ali pravo Unije nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki ureja disciplinsko odgovornost sodnika, ki zavrne uporabo odločbe Curtea Constituțională (ustavno sodišče) v okviru zastavljenega vprašanja? (3) Ali načelo neodvisnosti sodišč, določeno v členu 19(1), drugi pododstavek, PEU, in členu 47 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina)], kot ga je razložilo Sodišče Evropske unije (veliki senat, sodba z dne 27. februarja 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses,C‑64/16, EU:C:2018:117), nasprotuje temu, da bi bile pristojnosti sodišč nadomeščene z odločbami [ustavnega sodišča] ([odločba št. 51/2016, odločba št. 302/2017 in odločba št. 26/2019]), s čimer bi kazenski postopek postal nepredvidljiv (retroaktivna uporaba) in s čimer bi postalo nemogoče razlagati pravo in ga uporabiti v konkretnem primeru? Ali pravo Unije nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki ureja disciplinsko odgovornost sodnika, ki zavrne uporabo odločbe [ustavnega sodišča] v okviru zastavljenega vprašanja?“

IV. Postopek pred Sodiščem

22. Predložitveno sodišče je predlagalo uporabo nujnega postopka predhodnega odločanja v skladu s členom 107 Poslovnika Sodišča in, podredno, hitri postopek v skladu s členom 105(1) Poslovnika Sodišča. Uporaba nujnega postopka predhodnega odločanja je bila zavrnjena s sklepom Sodišča z dne 13. junija 2019. S sklepom predsednika Sodišča z dne 17. junija 2019 je bila zavrnjena tudi uporaba hitrega postopka.

23. Predložitveno sodišče je z dopisom z dne 27. junija 2019 Sodišče obvestilo, da je Courtea de Apel Oradea (pritožbeno sodišče v Oradei) z odločbo z dne 18. junija 2019 ugodilo pritožbi tožilca zoper prekinitev postopka v glavni stvari, ki jo je s sklepom z dne 7. maja 2019 odredilo Tribunalul Bihor (okrožno sodišče v Bihorju) zaradi predložitve obravnavanih vprašanj v predhodno odločanje. Courtea de Apel Oradea (pritožbeno sodišče v Oradei) je z odločbo odredilo nadaljevanje postopka v delu, ki se ni nanašal na vprašanja, predložena Sodišču v predhodno odločanje.

24. Na vprašanje, ki ga je postavilo Sodišče, je Tribunalul Bihor (okrožno sodišče v Bihorju) z dopisom z dne 26. julija 2019 odgovorilo, da vztraja pri vprašanjih za predhodno odločanje. Predložitveno sodišče je pojasnilo, da čeprav postopek v glavni stvari ni več prekinjen, v skladu z nacionalnimi pravili ne bo moglo odločiti o dokazih, ki so predmet tega predloga za sprejetje predhodne odločbe, dokler Sodišče ne odgovori na predložena vprašanja za predhodno odločanje.

25. Predložitveno sodišče je v istem dopisu Sodišče tudi obvestilo, da je Inspecția Judiciară (pravosodna inšpekcija, Romunija) začela disciplinsko preiskavo zoper predložitvenega sodnika na podlagi člena 99(ș) zakona št. 303/2004, v skladu s katerim neupoštevanje odločb ustavnega sodišča pomeni disciplinsko kršitev.

26. S sklepom predsednika Sodišča z dne 18. septembra 2019 je bila za obravnavano zadevo odobrena prednostna obravnava.

27. Pisna stališča so predložili prvi in drugi obtoženec, poljska vlada in Evropska komisija.

28. Na vprašanja za pisni odgovor, ki jih je postavilo Sodišče, so odgovorili prvi in drugi obtoženec, tožilec, romunska vlada in Komisija.

V. Analiza

29. Struktura teh sklepnih predlogov je naslednja. Prvič, obravnaval bom ugovore glede dopustnosti vprašanj za predhodno odločanje, ki so jih predstavile zainteresirane stranke (A). Drugič, na kratko bom predstavil upoštevne določbe prava EU, ki se uporabljajo v obravnavani zadevi (B). Tretjič, ocenil bom vsebino vprašanj za predhodno odločanje, predloženih Sodišču (C).

A. Dopustnost predloženih vprašanj za predhodno odločanje

30. Prvi in drugi obtoženec ter poljska vlada so navedli, da vprašanja za predhodno odločanje v obravnavani zadevi niso dopustna.

31. Prvi in drugi obtoženec ob sklicevanju na sodbo v zadevi Cilfit ( 8 ) trdita, da je prvo vprašanje za predhodno odločanje nedopustno, ker je odgovor nanj očiten. Poleg tega navajata, da razlaga, za katero je Sodišče zaprošeno, nedvomno nima nobene povezave s predmetom postopka v glavni stvari. Po njunem mnenju predložitveno sodišče v resnici poziva Sodišče, naj odloči o zakonitosti spornih odločb ustavnega sodišča, da bi bilo odvezano obveznosti uporabe teh odločb. Kar zadeva tretje vprašanje za predhodno odločanje, prvi in drugi obtoženec navajata, da postavljena vprašanja niso povezana z odločbo, ki jo je treba sprejeti v postopku v glavni stvari. Po njunem mnenju je v resnici njegov namen pridobiti imuniteto za predložitvenega sodnika pred nacionalnim disciplinskim postopkom.

32. Poljska vlada, ki je predložila stališča le glede tretjega vprašanja za predhodno odločanje, meni, da je zadevno vprašanje nedopustno, ker, prvič, Unija nima nobenih pristojnosti na področju organizacije pravosodja in, drugič, ker je sporni kazenski postopek popolnoma notranjega značaja.

33. Po mojem mnenju ni mogoče podpreti nobenega od ugovorov.

34. Prvič, dejstvo, da je pravilna uporaba prava Unije morda očitna v okviru postopka v glavni stvari, res lahko vpliva na obveznost sodišč, ki odločajo na zadnji stopnji, da Sodišču predložijo vprašanje za predhodno odločanje, ( 9 ) ali – podredno – na to, na kakšen način bo vprašanje obravnavalo Sodišče. ( 10 ) Vendar v sedanjem stanju prava EU to ni upoštevno za presojo dopustnosti vprašanja za predhodno odločanje.

35. Drugič, kar zadeva povezavo med razlago prava EU, za katero je zaprosilo predložitveno sodišče, in predmetom postopka v glavni stvari, je to sodišče pojasnilo, zakaj je po njegovem mnenju odgovor Sodišča „potreben“. Predložitveno sodišče je poudarilo, da se je pred nadaljevanjem postopka in sprejetjem meritorne odločbe treba izreči o predlogu za izločitev dokazov, pridobljenih v fazi kazenske preiskave. Zato je po mnenju predložitvenega sodišča treba ugotoviti, ali so odločbe ustavnega sodišča, ki nalagajo izločitev takih dokazov, združljive z določbami prava EU, za razlago katerih je zaprošeno s predloženimi vprašanji za predhodno odločanje.

36. Tretjič, prvi in drugi obtoženec tudi trdita, da želi predložitveno sodišče dejansko pridobiti imuniteto pred disciplinskim postopkom. To trditev je mogoče razumeti kot posredno izpodbijanje dopustnosti tretjega dela drugega vprašanja za predhodno odločanje in drugega dela tretjega vprašanja za predhodno odločanje. Dejansko gre pri obeh vprašanjih za to, ali pravo EU – v posebnem okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe, predloženega Sodišču – nasprotuje določbi nacionalnega prava, v skladu s katero neupoštevanje odločb ustavnega sodišča povzroči disciplinsko odgovornost predložitvenega sodnika.

37. V zadevi Miasto Łowicz in Prokurator Generalny je Sodišče menilo, da samo dejstvo, da so bili sodniki, ki so predložili predloge za sprejetje predhodnih odločb, zaradi teh predlogov predmet predhodne disciplinske preiskave, ni bilo upoštevno za presojo dopustnosti. Spori v postopku, v zvezi s katerimi je bilo Sodišče zaprošeno za sprejetje predhodne odločbe, se niso nanašali na to dejstvo. ( 11 )

38. Vendar je do teh ugotovitev prišlo v okviru predhodnega odločanja, katerega edini cilj je bil ugotoviti združljivost določb o disciplinskem postopku s pravom EU, medtem ko postopki v glavni stvari v navedenih zadevah niso imeli nobene druge povezave s pravom EU. V teh posebnih okoliščinah je Sodišče ugotovilo, da za vprašanje za predhodno odločanje, postavljeno v takih okoliščinah, ni mogoče šteti, da je potrebno za rešitev spora pred nacionalnim sodiščem. ( 12 )

39. Ta zadeva pa je drugačna. Obravnavani predlog za sprejetje predhodne odločbe vsebuje več vprašanj za predhodno odločanje, s katerimi se prosi za razlago jasno opredeljenih virov prava EU, tako da so ta vprašanja že zaradi tega dopustna. V tem okviru, čeprav predložitveni sodnik očitno ni tisti, ki bo sprejel sodno odločbo v zvezi z lastno disciplinsko odgovornostjo, postavljena vprašanja v zvezi s tem po mojem mnenju nikakor niso neupoštevna.

40. Vprašanje morebitne disciplinske odgovornosti, pred predložitvijo predloga za sprejetje predhodne odločbe ali po tem, zaradi samega dejstva, da je bil tak predlog predložen, s čimer se potencialno posredno izpodbija pravno mnenje drugega nacionalnega akterja, zlasti hierarhično višjega sodišča, postane tesno povezano z vsebino predloga. V takem položaju so vprašanja, povezana s sistemom disciplinske odgovornosti sodnikov, ki so vložili predlog za sprejetje predhodne odločbe, po mojem mnenju „potrebna“ za razsojanje zadeve v postopku v glavni stvari zaradi precej preprostega razloga: če bi bila vložitev predlogov za sprejetje predhodne odločbe Sodišču povod za disciplinsko odgovornost nacionalnih sodnikov, ( 13 ) potem bi bilo verjetno postavljenih zelo malo vprašanj. Zato lahko odgovor Sodišča odločilno vpliva na morebitno odločitev sodnika, da vztraja pri predlogu za sprejetje predhodne odločbe ali ga umakne, in kar je še pomembneje, na poznejšo uporabo odločbe Sodišča v postopku v glavni stvari. ( 14 )

41. Poleg tega se je možnost uvedbe disciplinskega postopka, ki je daleč od zgolj teoretične, v obravnavani zadevi dejansko uresničila, kar zadeva predložitvenega sodnika, saj je pravosodna inšpekcija uvedla predhodno disciplinsko preiskavo, ki je bila neposredno povezana z obravnavanim predlogom za sprejetje predhodne odločbe. ( 15 )

42. Navedeni premisleki kažejo, da ni naloga Sodišča niti to, da razsoja o posameznih primerih sodniške discipline, niti to, da za posamezne primere splošno uporablja pravo EU. Vsekakor pa je naloga Sodišča, da presodi o strukturnih oziroma sistemskih vprašanjih nacionalnega prava, ki imajo nedvomen vpliv in posledice za nacionalne sodnike, ki želijo uporabiti posebno pravico, ki jim je neposredno podeljena s členom 267 PDEU.

43. Četrtič, kar zadeva trditev poljske vlade glede nepristojnosti Unije na področju organizacije pravosodja, je treba spomniti, da so države članice zavezane izpolniti zahteve iz člena 2 PEU in člena 19(1) PEU ter iz vseh drugih upoštevnih virov prava EU, v obravnavani zadevi pa tudi iz Odločbe MeSP. Zato zadošča ugotovitev, da se predlog za sprejetje predhodne odločbe nanaša prav na razlago prava EU, zlasti člena 2 in člena 19(1) PEU ter Odločbe MeSP, tako da je Sodišče v celoti pristojno za odločanje o zadevnem predlogu. ( 16 )

44. Zato menim, da na podlagi nobenega od predloženih argumentov ni mogoče podvomiti o pristojnosti Sodišča ali dopustnosti vprašanj, postavljenih v obravnavani zadevi.

B. Upoštevno pravo EU

45. Predložitveno sodišče je vprašanja oblikovalo tako, da se je sklicevalo na Odločbo MeSP, člen 2 in člen 19(1) PEU ter člen 47 Listine. Po mojem mnenju in v skladu s pristopom, uporabljenim v prejšnjih in vzporednih zadevah, ( 17 ) so viri EU, upoštevni za obravnavano zadevo, Odločba MeSP, ki sproža in odpira področje uporabe Listine, zlasti pa njenega člena 47.

46. Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU se uporablja, kadar nacionalni organ lahko kot sodišče odloča o vprašanjih, ki se nanašajo na uporabo ali razlago prava EU. ( 18 ) Kar zadeva navedeno določbo, je predložitveno sodišče, ki je pravosodni organ, v katerega neodvisnost bi lahko bilo poseženo s spornimi odločbami ustavnega sodišča v tej zadevi, nacionalni pravosodni organ, ki je kot sodišče lahko pozvan, da odloča o vprašanjih glede uporabe ali razlage prava EU.

47. Ni videti, da bi bilo treba za namene obravnavane zadeve opraviti ločeno analizo člena 2 PEU. Varstvo pravne države kot ene od vrednot, na katerih temelji Unija, se zagotavlja s pravico do učinkovitega sodnega varstva in temeljno pravico do poštenega sojenja, eden od njunih bistvenih in neločljivih delov pa je načelo neodvisnosti sodišč. S členom 7 Listine in členom 19(1), drugi pododstavek, PEU se natančneje konkretizira ta razsežnost vrednote pravne države, določene v členu 2 PEU. ( 19 )

48. Komisija, romunska vlada in tožilec so v odgovorih na vprašanja, ki jih je postavilo Sodišče, navedli, da je po njihovem mnenju Odločba MeSP v postopku v glavni stvari upoštevna.

49. S tem se strinjam.

50. Odločba MeSP je za namene obravnavanega postopka upoštevna zaradi (i) širokega področja uporabe meril iz Priloge k tej odločbi in (ii) področja uporabe odločb ustavnega sodišča, ki so sporne v postopku v glavni stvari, ter njihovega sistemskega učinka na učinkovitost sodnega sistema in, splošneje, na boj proti korupciji. Priloga k Odločbi MeSP dejansko vsebuje „[m]erila iz člena 1, ki jih mora izpolniti Romunija“. Prvo, tretje in četrto merilo, določena v Prilogi, so „zagotoviti bolj transparenten in učinkovit pravosodni postopek […]“, „utrjevati že dosežen napredek, nadaljevati z vodenjem strokovnih, nestrankarskih preiskav suma korupcije na visoki ravni“ ter „sprejeti nadaljnje ukrepe za preprečevanje in boj proti korupciji, zlasti v lokalni upravi“.

51. V obravnavani zadevi se obravnavajo morebitnimi učinki več odločb ustavnega sodišča, ki vodijo v izločitev nekaterih dokazov in s tem lahko vplivajo na učinkovitost sodnega postopka (merilo 1). Poleg tega postopek v glavni stvari posebej zadeva korupcijska kazniva dejanja, kar jasno kaže, da lahko odločbe tega sodišča vplivajo tudi na boj proti korupciji, kar je zajeto z merili 3 in 4 Odločbe MeSP. Obstaja torej precejšnja vsebinska povezava med predmetom obravnavane zadeve in Odločbo MeSP.

52. Dejstvo, da se obravnavana zadeva nanaša na odločbe ustavnega sodišča, in ne na akte, sprejete na izvršilni ali zakonodajni ravni, ni pomembno. Zaradi sistemske narave odločb ustavnega sodišča, ki imajo splošno veljavo in jasno določajo splošna pravila, s katerimi se spreminja zakonodajno okolje, takih odločb z vidika njihovih učinkov ni mogoče razločevati od ukrepov zakonodajalca ali drugih akterjev z regulativnimi pristojnostmi.

53. Poleg tega dejstvo, da sporne odločbe ustavnega sodišča, obravnavane v teh sklepnih predlogih, spadajo na področje uporabe MeSP, pomeni, da so hkrati primer „izvajanja“ Odločbe MeSP in s tem prava EU, za namene člena 51(1) Listine. Člen 47 Listine je za namene obravnavane zadeve najbolj specifična določba za zagotovitev, da lahko Sodišče predložitvenemu sodišču zagotovi koristen odgovor.

C. Presoja

54. Za preizkus vprašanj za predhodno odločanje, predloženih v obravnavani zadevi, bom na začetku na kratko predstavil nacionalni pravni okvir (1). Drugič, lotil se bom prvega in drugega vprašanja za predhodno odločanje, ki se nanašata na pravne učinke Odločbe MeSP in poročil (2). Tretjič, preučil bom tretje vprašanje za predhodno odločanje, ki zadeva načelo neodvisnosti sodstva (3). Četrtič in zadnjič, zaključil bom z nekaj opažanji o vplivu, ki ga ima načelo primarnosti prava EU na uporabo disciplinskih sankcij za sodnike zaradi nespoštovanja sodb ustavnega sodišča (4).

1. Nacionalni pravni okvir

55. Državno tožilstvo pri vrhovnem kasacijskem sodišču in SRI, romunska obveščevalna služba, sta 4. februarja 2009 in 8. decembra 2016 podpisala dva protokola, s katerima je bila SRI zaupana naloga izvajanja ukrepov nadzora s tehničnimi sredstvi, kot so prestrezanja komunikacij, na podlagi člena 142 zakonika o kazenskem postopku.

56. Ustavno sodišče je z odločbo št. 51/2016, s katero je razsodilo o predlogu za ugotovitev neustavnosti, izraz „ali drugi specializirani državni organi“ v členu 142 zakonika o kazenskem postopku razglasilo za neustaven. Med drugim je ugotovilo, da navedeni izraz ni jasen, natančen in predvidljiv. Na njegovi podlagi ni bilo mogoče ugotoviti, katerim organom je bilo zaupano izvajanje ukrepov, ki vključujejo visoko stopnjo poseganja v zasebno življenje posameznikov.

57. Dalje, ustavno sodišče je v skladu s členom 147(4) romunske ustave odločilo, da se odločba št. 51/2016 ne uporablja za sodbe, ki so postale pravnomočne na datum njene objave, uporabljala pa se bo za zadeve, ki še niso končane.

58. Na podlagi te odločbe je bil člen 142(1) zakonika o kazenskem postopku spremenjen z izrednim odlokom št. 6/2016. V novem besedilu zadevne določbe je opredeljeno, da tožilec opravi nadzor s tehničnimi sredstvi ali lahko odredi, da ga opravijo organ za kazensko preiskavo ali specializirani policisti, črtan pa je izraz „ali drugi specializirani državni organi“.

59. Ustavno sodišče je z odločbo št. 302/2017, s katero je razsodilo o predlogu za ugotovitev neustavnosti, ugotovilo, da je člen 281(1)(b) zakonika o kazenskem postopku neustaven, saj ta določba med primere, v katerih je treba odločbo razveljaviti, ne vključuje tistih, v katerih organ, ki je odgovoren za začetek kazenskega postopka, nima stvarne in osebne pristojnosti.

60. Ustavno sodišče je z odločbo št. 26/2019 ugotovilo obstoj kolizije ustavnopravne narave med tožilcem pri vrhovnem kasacijskem sodišču in parlamentom na eni strani ter vrhovnim kasacijskim sodiščem in drugimi sodišči na drugi. Kolizija je nastala zaradi sklenitve protokolov z dne 4. februarja 2009 in 8. decembra 2016 med državnim tožilstvom pri vrhovnem kasacijskem sodišču in SRI ter zaradi neustreznega izvrševanja parlamentarnega nadzora nad dejavnostmi SRI. To sodišče je med drugim ugotovilo, da sta bili z določbami protokolov kršeni pravica do poštenega sojenja ter pravica do zasebnega in družinskega življenja, ki ju določa romunska ustava. Z odločbo ustavnega sodišča št. 26/2019 se je od pravosodnih organov zahtevalo, da izvršijo odločbi št. 51/2006 in št. 302/2017, v nerešenih zadevah pa preverijo, ali so bila kršena pravila glede osebne in stvarne pristojnosti organa, odgovornega za kazensko preiskavo.

2. Odločba MeSP in poročila

61. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem za predhodno odločanje sprašuje, ali so Odločba MeSP in zahteve iz poročil, sprejetih na njeni podlagi, za Romunijo zavezujoče. S prvim in drugim delom drugega vprašanja za predhodno odločanje predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali člen 2 PEU v povezavi s členom 4(3) PEU Romuniji nalaga obveznost, da upošteva zahteve iz poročil MeSP, in ali ta obveznost tudi pomeni, da se mora ustavno sodišče vzdržati sprejemanja odločb, s katerimi se razlaga nacionalno pravo in ki sodnim organom nalagajo obvezna pravila za uporabo prava. Predložitveno sodišče dalje sprašuje, ali naj v teh okoliščinah odločb ustavnega sodišča ne uporabi.

62. Ta vprašanja je treba obravnavati skupaj. Imajo dva vidika. Prvič, nanašajo se na naravo in pravne učinke zadevnih instrumentov. Drugič, nanašajo se na to, ali so sporne ustavne določbe v obravnavani zadevi dejansko skladne z zadevnimi instrumenti.

63. Prvič, vprašanje narave pravnih učinkov Odločbe MeSP in poročil, sprejetih na njeni podlagi, sem podrobno obravnaval v sklepnih predlogih AFJR. ( 20 ) Navedel sem, da je Odločba MeSP za Romunijo pravno zavezujoča. Navedel sem tudi, da Odločba MeSP povzroči upoštevnost Listine: za nacionalna pravila, sprejeta in uporabljana v okviru področja uporabe Odločbe MeSP, velja, da spadajo tudi na področje uporabe člena 51(1) Listine. ( 21 )

64. Poročila MeSP in priporočila, ki jih ta vsebujejo, pa za Romunijo niso pravno zavezujoča. Kljub temu mora Romunija ta poročila ustrezno upoštevati pri prizadevanjih, da izpolni obveznosti doseganja meril iz Priloge k Odločbi MeSP, ob ustreznem upoštevanju načela lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU. ( 22 )

65. Iz zadnjenavedene ugotovitve je razvidna še ena pomembna posledica, ki je v obravnavani zadevi prav tako relevantna: ker poročila MeSP ne vsebujejo nobenih zavezujočih pravnih obveznosti, jih ni mogoče samostojno uveljavljati pred nacionalnimi sodišči. Tako se nacionalni sodniki pri neuporabi določb nacionalnega prava, za katere menijo, da so v nasprotju s takimi priporočili, ne morejo opreti na priporočila iz teh poročil s trditvijo, da gre za področje uporabe prava EU. ( 23 )

66. Drugič, če se lotimo vprašanja vsebine, ali Odločba MeSP nasprotuje sprejetju spornih ustavnih odločb? V zvezi s tem sta bili navedeni dve razlogovanji.

67. Prvič, iz besedila drugega vprašanja za predhodno odločanje izhaja, da je ustavno sodišče razložilo pravo ter določilo konkretna in obvezna pravila, kako naj ga pravosodni organi izvajajo, kar je naloga, za katero so izključno pristojni pravosodni organi. V tem vprašanju je tudi navedeno, da ustavno sodišče s svojim delovanjem uvaja nove zakonske ukrepe, kar je naloga, za katero so izključno pristojne zakonodajne oblasti. Iz tega argumenta v bistvu izhaja, da ustavno sodišče ni upoštevalo načela delitve oblasti in da njegove odločbe posegajo v posebne pravice drugih državnih akterjev, zlasti sodstva.

68. Drugič, tožilec je v odgovorih na vprašanja, ki mu jih je postavilo Sodišče, navedel, da ker so sporne odločbe ustavnega sodišča iz postopka v glavni stvari pripeljale do izločitve vseh dokazov, pridobljenih s tehnično pomočjo SRI, to negativno in pomembno vpliva na boj proti korupciji na visoki ravni. S tem je bila rednim sodiščem odvzeta možnost, da v vsaki posamični zadevi ugotavljajo, ali so bile zaradi sodelovanja SRI kršene temeljne pravice.

69. Prvi in drugi obtoženec v odgovorih, ki jih je postavilo Sodišče, navajata, da ni bilo predloženo nič, iz česar bi izhajalo, da so take odločbe ustavnega sodišča v nasprotju s cilji, določenimi v merilih iz Priloge k Odločbi MeSP.

70. Po mojem mnenju so trditve, da naj bi sporne odločbe ustavnega sodišča pomenile kršitev obveznosti, ki jih Romuniji nalaga Odločba MeSP, popolnoma neutemeljene.

71. Treba bi bilo poudariti, da država članica, čeprav je podvržena zares posebni ureditvi iz Odločbe MeSP, pri izbiri in zasnovi nacionalnih institucij in postopkov ohranja načelno institucionalno avtonomijo. Ta avtonomija vključuje tudi izbiro, kateri organi so v skladu z nacionalnim pravom upravičeni izvajati nadzor s tehničnimi sredstvi, ki ga je v kazenskem postopku mogoče uporabiti kot dokaz. To seveda vključuje tudi organizacijo in pristojnosti domačih obveščevalnih služb.

72. Dalje, Odločba MeSP in obveznosti iz Listine, ki jih ta odločba sproža, ne pomenijo le obveznega prizadevanja za (dokaj mehansko) doseganje meril iz Priloge k Odločbi MeSP. Vključujejo tudi poudarjeno potrebo po spoštovanju temeljnih pravic, ki jih zagotavlja Listina, zakonitosti in pravne države. Navsezadnje se morda lahko domneva, da država članica ne bi bila predmet posebne ureditve MeSP, če bi bilo vse v zvezi s tem že prej idealno.

73. Skratka, z Odločbo MeSP se dejansko želi pospešiti učinkovitost (sodstva) in boj proti korupciji, vendar morajo biti ti cilji doseženi znotraj (ali predvsem znotraj) delujočega sistema, ki spoštuje svoj pravni okvir in temeljne pravice zadevnih posameznikov. Nepravilno (in zelo nevarno) je razmišljati, da naj bi bil namen Odločbe MeSP samo ta, da se čim bolj poveča ena vrednota (učinkovitost, merjena s številom obsodb ( 24 )) na račun drugih, enako pomembnih vrednot. ( 25 )

74. Če bi ob upoštevanju navedenega lahko kar koli rekli o spornih ustavnih odločbah, bi lahko prej rekli, da se z njimi cilji in merila iz Priloge k Odločbi MeSP dejansko izvajajo, nikakor pa ne, da so kršeni. Preprosto povedano, ničesar spornega ne najdem v odločbi ustavnega sodišča, s katero je ugotovljeno, da domače obveščevalne službe v skladu z nacionalnim ustavnim pravom in varovalkami ne smejo sodelovati v kazenskih preiskavah.

75. Dejansko bi lahko bili glede na pretekla opažanja Komisije v zvezi s tem vprašanjem gotovo bolj zaskrbljeni, če bi domače obveščevalne službe redno sodelovale v kazenskih preiskavah. Komisija je v poročilu MeSP za leto 2018 izpostavila težave zaradi protokolov s SRI. ( 26 ) Poleg tega se je Komisija v poročilu MeSP za leto 2019 sklicevala na sporne odločbe ustavnega sodišča in je v njem poudarila, „da si je treba prizadevati za vzpostavitev okvira, ki bo omogočal ustrezen demokratični nadzor obveščevalnih služb, učinkovito preiskovanje in sankcioniranje kaznivih dejanj ob popolnem spoštovanju temeljnih pravic ter zagotavljal, da bo javnost lahko zaupala v neodvisnost sodstva“. ( 27 )

76. Tako je mogoče preprosto ponoviti, da pravo EU, vključno z dejansko precej daljnosežnim mehanizmom MeSP, nikakor ne ureja niti načina izvajanja ukrepov nadzora s tehničnimi sredstvi v okviru kazenskega postopka niti vloge in pristojnosti domačih obveščevalnih služb. V tem okviru lahko nacionalno ustavno sodišče za določene akterje ali organe seveda izključi možnost, da bi izvajali ukrepe nadzora s tehničnimi sredstvi.

77. Dejstvo, da bo imela taka ustavna odločba procesne učinke na tekoče in prihodnje kazenske postopke v zvezi s korupcijo, je potrebna in logična posledica. Sodišče se je v zadevi Dzivev strinjalo, da so take posledice neizogibne v obliki „pravila o izločitvi“ nezakonito pridobljenih dokazov celo v primerih, ki spadajo na področje uporabe člena 325(1) PDEU. ( 28 ) Potem mora enako a fortiori nujno veljati za precej bolj nedoločeno ureditev iz Odločbe MeSP.

78. Na podlagi navedenih preudarkov Sodišču predlagam, naj na prvo vprašanje za predhodno odločanje ter prvi in drugi del drugega vprašanja za predhodno odločanje odgovori: – Odločba 2006/928 je pravno zavezujoča. Poročila, ki jih je Komisija sprejela v okviru MeSP, za Romunijo niso pravno zavezujoča. Vendar mora navedena država članica ta poročila ustrezno upoštevati pri svojih prizadevanjih, da izpolni obveznosti glede doseganja meril, določenih v Prilogi k Odločbi MeSP, ob ustreznem upoštevanju načela lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU. – Obveznost Romunije, da doseže cilje, določene v Odločbi MeSP, ne nasprotuje odločbam nacionalnega ustavnega sodišča, s katerimi je izvajanje ukrepov nadzora s tehničnimi sredstvi v okviru kazenskega postopka s strani domačih obveščevalnih služb razglašeno za neustavno in s katerimi se zahteva, da se v kazenskem postopku izločijo vsi tako pridobljeni dokazi.

3. Načelo neodvisnosti sodstva

79. Predložitveno sodišče želi s prvim delom tretjega vprašanja za predhodno odločanje v bistvu izvedeti, ali je treba načelo neodvisnosti sodstva, določeno v členu 19(1), drugi pododstavek, PEU in členu 47, drugi odstavek, Listine razlagati tako, da nasprotuje odločbam ustavnega sodišča št. 51/2016, št. 302/2017 in št. 26/2019.

80. Predložitveno sodišče meni, da združeni učinki odločb ustavnega sodišča št. 51/2016, št. 302/2017 in št. 26/2019 posegajo v pristojnosti rednih sodišč. Vodijo v izločitev dokazov v primerih, v katerih je pri izvrševanju nalogov za nadzor sodelovala SRI, s čimer se rednim sodiščem odvzema možnost presoje in concreto glede na okoliščine posameznega primera. Predložitveno sodišče tudi meni, da imajo zgoraj navedene ustavne odločbe, ker nalagajo uporabo zadevne sodne prakse za nerešene zadeve, retroaktivni učinek, zaradi česar so rezultati kazenskega postopka nepredvidljivi. Po mnenju predložitvenega sodišča bi to lahko ogrozilo njegovo neodvisnost pri razsojanju.

81. Komisija je navedla, da dejstvo, da je predložitveno sodišče zavezano z odločbami ustavnega sodišča, samo po sebi ne ogroža njegove neodvisnosti, dokler samo ustavno sodišče spoštuje zahteve po neodvisnosti sodstva. Po mnenju Komisije iz ničesar ni mogoče sklepati, da ustavno sodišče, posebej pa sporne ustavne določbe, ne spoštujejo zahtev po neodvisnosti in nepristranskosti sodstva, ki izhajajo iz člena 19(1), drugi pododstavek, PDEU in člena 47 Listine.

82. Z zadnjenavedenim stališčem se strinjam.

83. Prvič, v tej ali v vzporednih zadevah ni ničesar, kar bi razkrivalo kakršne koli strukturne razloge, zakaj naj bi za nacionalno ustavno sodišče veljalo, da ni neodvisno. Zlasti v sklepnih predlogih Euro Box Promotion, na katere se sklicujem tudi za namene obravnavane zadeve, sem navedel, da v sestavi, statusu in pristojnostih ustavnega sodišča kot takega ni ničesar, kar bi zbudilo kakršne koli dvome glede neodvisnosti in nepristranskosti tega sodišča. ( 29 ) Prav tako ni bilo predstavljenih nobenih dejanskih elementov ali argumentov, ki bi razkrili manipulacijo, izkrivljanje ali zlorabo običajnih postopkov, določenih v skladu z nacionalnim pravom. ( 30 )

84. Ti preudarki veljajo tudi za obravnavane okoliščine. Obravnavani predlog za sprejetje predhodne odločbe ne vsebuje nobenih dodatnih elementov, zaradi katerih bi bilo treba navedene ugotovitve ponovno preučiti v posebnem okviru spornih odločb ustavnega sodišča iz postopka v glavni stvari.

85. Drugič, posebni pomisleki predložitvenega sodišča, iz katerih izhaja, da je ustavno sodišče tako močno poseglo v pristojnosti sodstva, da njegove odločbe ogrožajo neodvisnost rednih sodišč, se ne zdijo utemeljeni. Nič ne kaže na to, da bi ustavno sodišče s tem, ko je z odločbama št. 51/2016 in št. 302/2017 nekatere vidike nekaterih določb zakonika o kazenskem postopku razglasilo za neustavne ali ko je z odločbo št. 26/2019 ugotovilo kolizijo ustavnopravne narave, delovalo zunaj okvira svojih pristojnosti ali drugače ogrozilo neodvisnost rednih sodišč.

86. Tretjič, prav tako ni videti, da bi uporaba spornih odločb ustavnega sodišča za nerešene zadeve, čeprav so bili ukrepi nadzora izvršeni v skladu z določbami, ki so predhodno veljale za ustavne, pomenila retroaktivno uporabo sodne prakse, s čimer bi bilo ogroženo načelo zakonitosti. Kot pravilno navaja Komisija, izločitev dokazov, ki temeljijo na teh nalogih za nadzor, ne ogroža individualnih pravic. Poleg tega je dejstvo, da se nova razlaga prava, ki jo je podalo vrhovno ali ustavno sodišče, uporablja – če ni izrecno navedeno drugače – za vse prihodnje in nerešene zadeve, precej običajno. ( 31 )

87. Skratka, zdi se, da je bistvo pomislekov predložitvenega sodišča pravzaprav nestrinjanje glede nekega pravnega pristopa nacionalnega ustavnega sodišča, ki ima za posledico določene omejitve za zadevno sodišče. Vendar tega samega po sebi ni mogoče razlagati kot strukturno nevarnost za neodvisnost zadevnega sodišča. „Neodvisnosti sodstva“ ne bi smeli zamenjevati z izoliranostjo sodstva ali sodstvom, ki je nenadzorovano. Sodniki dejansko imajo privilegij neodvisnosti, da so lahko nepristranski, vendar znotraj meja prava ter ustavnih zavor in ravnovesij, ki jih izvršujejo druge državne oblasti.

88. Zgornje pa dejansko velja samo za strukture in institucije držav članic, ki tudi same ostajajo znotraj (recimo temu) „pravil igre pravne države“. Zavedam se, da takim (običajnim) pravilom ni mogoče slediti v (neobičajnih) časih, ko v nacionalnih sistemih druge institucije ne igrajo več po pravilih. Zato je spoštovanje formalne institucionalne avtoritete druge (pravosodne) institucije zagotovljeno, dokler ta institucija sama izpolnjuje strukturna jamstva neodvisnosti in nepristranskosti. ( 32 )

89. Zato je na prvi del tretjega vprašanja za predhodno odločanje treba odgovoriti, da načelo EU o neodvisnosti sodstva, določeno v členu 47, drugi odstavek, Listine in v členu 19(1), drugi pododstavek, PEU, ne nasprotuje odločbam nacionalnega ustavnega sodišča, s katerimi je izvajanje ukrepov nadzora s tehničnimi sredstvi v okviru kazenskega postopka s strani domačih obveščevalnih služb razglašeno za neustavno in s katerimi se zahteva, da se v kazenskem postopku izločijo vsi tako pridobljeni dokazi.

4. Disciplinske sankcije zaradi nespoštovanja odločb ustavnega sodišča

90. Predložitveno sodišče z drugim in tretjim vprašanjem za predhodno odločanje želi izvedeti, ali pravo EU nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki ureja disciplinsko odgovornost sodnika, ki ni upošteval odločbe ustavnega sodišča v okviru zadeve, v kateri je bil na Sodišče vložen predlog za sprejetje predhodne odločbe.

91. To vprašanje za predhodno odločanje temelji na dejstvu, da v skladu s členom 99(ș) zakona št. 303/2004 sodnikovo nespoštovanje odločbe ustavnega sodišča pomeni disciplinsko kršitev. Vendar je, v nasprotju s sklepnimi predlogi v zadevi Euro Box Promotion, v kateri je predložitveno sodišče navedlo podobno vprašanje ob predvidevanju tega, da bo treba v kasnejši fazi zagotoviti neupoštevanje morebitno neskladne nacionalne ustavne sodne prakse (ne da bi to povzročilo začetek disciplinskega postopka), ( 33 ) položaj v obravnavani zadevi v kasnejši fazi.

92. Predložitveno sodišče je z dopisom z dne 26. julija 2019 Sodišče obvestilo, da je pravosodna inšpekcija uvedla predhodno disciplinsko preiskavo zoper predložitvenega sodnika na podlagi člena 99(ș) zakona št. 303/2004. Zdi se, da je taka preiskava temeljila na vsebini predložitvene odločbe v obravnavani zadevi, s katero je predložitveno sodišče izrazilo kritično stališče glede sodne prakse ustavnega sodišča, ko je podvomilo o njegovi pristojnosti in zavezujočem značaju njegovih odločb. ( 34 )

93. V sklepnih predlogih Euro Box Promotion sem poskušal sodno prakso Sodišča o dopustnih mejah „sodne neposlušnosti“ umestiti v pravi kontekst. V bistvu sem navedel, da pravo EU odpira prostor za racionalni pravni diskurz o pravilni razlagi prava EU za vsa nacionalna sodišča (brez upoštevanja formalne pravosodne hierarhije). Po eni strani to pomeni, da mora biti vsakemu nacionalnemu sodišču omogočeno, da uporabi pravo EU, in če vidi potrebo po tem, pri Sodišču vloži predlog za sprejetje predhodne odločbe v skladu s členom 267 PDEU. Po drugi strani pa, če so ti minimalni standardi izpolnjeni, nacionalni sodnik zgolj s sklicevanjem na pravo EU ni popolnoma osvobojen vseh omejitev, ki so navadno upoštevne pri izvrševanju nacionalne sodniške funkcije, vključno z nacionalno pravosodno hierarhijo in disciplino. ( 35 )

94. Vendar, če je res, da se je zoper nacionalnega sodnika uvedel disciplinski postopek zgolj zato, ker je ta vložil predlog za sprejetje predhodne odločbe, v katerem si je dovolil podvomiti o pravnem mnenju nacionalnega ustavnega sodišča, potem se po mojem mnenju vsaka razprava o ustreznem ravnovesju med sistemskimi zahtevami nacionalnega prava in pravom EU konča. Pravo EU kategorično nasprotuje temu, da so sodniki podvrženi nacionalnemu disciplinskemu postopku zgolj zato, ker so uporabili pravico, ki jim jo daje člen 267 PDEU. ( 36 )

95. Dovolj je spomniti, da v skladu s sodno prakso Sodišča pravo EU nasprotuje določbam nacionalnega prava, ki nacionalne sodnike izpostavljajo disciplinskim postopkom, ker so pri Sodišču vložili predlog za sprejetje predhodne odločbe. ( 37 ) To pomeni, da že sama verjetnost, da se proti nekomu uvede disciplinski postopek zaradi vložitve predloga za sprejetje predhodne odločbe ali zaradi vztrajanja pri predlogu za sprejetje predhodne odločbe, po tem ko je bil vložen, lahko zadevnim nacionalnim sodnikom prepreči učinkovito izvajanje diskrecijske pravice in nalog nacionalnih sodišč v okviru člena 267 PDEU. ( 38 ) Poleg tega je to, da sodniki zaradi uporabe take diskrecijske pravice pri predložitvi zadeve Sodišču niso izpostavljeni disciplinskim postopkom ali ukrepom, tudi jamstvo, ki je bistveno za neodvisnost sodstva. ( 39 )

96. Zato Sodišču predlagam, da na tretji del drugega vprašanja in drugi del tretjega vprašanja odgovori, da člen 267 PDEU ter načelo neodvisnosti sodstva, določeno v členu 19(1), drugi pododstavek, PDEU in v členu 47 Listine, nasprotujeta temu, da se zoper sodnika disciplinski postopek uvede zgolj zato, ker je Sodišču predložil predlog za sprejetje predhodne odločbe, v katerem je izrazil dvom v zvezi s sodno prakso nacionalnega ustavnega sodišča in omenil možnost, da se ta sodna praksa ne uporabi.

VI. Predlog

97. Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Tribunalul Bihor (okrožno sodišče v Bihorju, Romunija) odgovori: – Na prvo vprašanje za predhodno odločanje ter prvi in drugi del drugega vprašanja za predhodno odločanje je treba odgovoriti: – Odločba Komisije 2006/928/ES z dne 13. decembra 2006 o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje in preverjanje napredka Romunije pri izpolnjevanju posebej določenih meril na področjih reforme pravosodja in boja proti korupciji je pravno zavezujoča. Poročila, ki jih je Evropska Komisija sprejela v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje, za Romunijo niso pravno zavezujoča. Vendar mora navedena država članica ta poročila ustrezno upoštevati pri svojih prizadevanjih, da izpolni obveznosti glede doseganja meril, določenih v Prilogi k Odločbi 2006/928, ob ustreznem upoštevanju načela lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU. – Obveznost Romunije, da doseže cilje, določene v Odločbi 2006/928, ne nasprotuje odločbam nacionalnega ustavnega sodišča, s katerimi je izvajanje ukrepov nadzora s tehničnimi sredstvi v okviru kazenskega postopka s strani domačih obveščevalnih služb razglašeno za neustavno in s katerimi se zahteva, da se v kazenskem postopku izločijo vsi tako pridobljeni dokazi. – Na prvi del tretjega vprašanja za predhodno odločanje je treba odgovoriti, da načelo EU o neodvisnosti sodstva, določeno v členu 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in v členu 19(1), drugi pododstavek, PEU, ne nasprotuje odločbam nacionalnega ustavnega sodišča, s katerimi je izvajanje ukrepov nadzora s tehničnimi sredstvi v okviru kazenskega postopka s strani domačih obveščevalnih služb razglašeno za neustavno in s katerimi se zahteva, da se v kazenskem postopku izločijo vsi tako pridobljeni dokazi. – Na tretji del drugega vprašanja za predhodno odločanje in drugi del tretjega vprašanja za predhodno odločanje je treba odgovoriti, da člen 267 PDEU ter načelo neodvisnosti sodstva, določeno v členu 19(1), drugi pododstavek, PEU in v členu 47 Listine o temeljnih pravicah, nasprotujeta temu, da se zoper sodnika disciplinski postopek uvede zgolj zato, ker je Sodišču predložil predlog za sprejetje predhodne odločbe, v katerem je izrazil dvom v zvezi s sodno prakso nacionalnega ustavnega sodišča in omenil možnost, da se ta sodna praksa ne uporabi.

( 1 ) Jezik izvirnika: angleščina.

( 2 ) C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19 in C‑355/19, EU:C:2020:746, za namene sklicevanja v nadaljevanju krajše: sklepni predlogi AFJR. Glej tudi moje sklepne predloge, predstavljene istega dne, v zadevi Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice (C‑397/19, EU:C:2020:747).

( 3 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Euro Box Promotion in drugi (združeni zadevi C‑357/19 in C‑547/19), za namene sklicevanja v nadaljevanju krajše: sklepni predlogi Euro Box Promotion. Glej tudi moje sklepne predloge, predstavljene istega dne, v zadevi FQ in drugi (združeni zadevi C‑811/19 in C‑840/19).

( 4 ) UL 2005, L 157, str. 11.

( 5 ) UL 2005, L 157, str. 203.

( 6 ) UL 2006, L 354, str. 56.

( 7 ) Monitorul Oficial al României, del I, št. 826 z dne 13. septembra 2005.

( 8 ) Glej sodbo z dne 6. oktobra 1982, Cilfit in drugi (283/81, EU:C:1982:335, točka 16).

( 9 ) Kar je potencialno povod za izjemo od obveznosti sodišč, ki odločajo na zadnji stopnji, da predložijo predlog za sprejetje predhodne odločbe, ker zaprošena razlaga prava EU ne dopušča nobenega razumnega dvoma – glej sodbo z dne 6. oktobra 1982, Cilfit in drugi (283/81, EU:C:1982:335, točke od 16 do 20).

( 10 ) Glej člen 99 Poslovnika.

( 11 ) Sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny (C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 54).

( 12 ) Sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny (C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točke od 45 do 53).

( 13 ) Nedvomno priznavam, da – tehnično gledano – „actus reus“ ali „objektivni element“ disciplinske kršitve, ki izhaja iz člena 99(ș) zakona št. 303/2004 (navedenega zgoraj v točki 12 teh sklepnih predlogov), ni „vložitev predloga za sprejetje predhodne odločbe Sodišču“, temveč „nespoštovanje odločb ustavnega sodišča“. Vendar ti dve stvari postaneta eno, ko se Sodišču predloži predlog zaradi preučitve trdnosti pravnega mnenja, vsebovanega v odločbi ustavnega sodišča.

( 14 ) Glede učinka disciplinskih sankcij na prerogative, ki jih sodiščem podeljuje člen 267 PDEU, glej sodbo z dne 5. julija 2016, Ognyanov (C‑614/14, EU:C:2016:514, točki 24 in 25).

( 15 ) Glej, nasprotno, sodbo z dne 16. julija 2020, Governo della Repubblica italiana (Status italijanskih sodnikov) (C‑658/18, EU:C:2020:572, točke od 73 do 75).

( 16 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča) (C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982, točka 74), ali z dne 9. julija 2020, Land Hessen (C‑272/19, EU:C:2020:535, točki 40 in 41).

( 17 ) Glej točke od 173 do 224 sklepnih predlogov AFJR in točke od 79 do 85 sklepnih predlogov Euro Box Promotion.

( 18 ) Sodba z dne 27. februarja 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, točka 40); z dne 24. junija 2019, Komisija/Poljska (Neodvisnost vrhovnega sodišča) (C‑619/18, EU:C:2019:531, točka 51); z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča) (C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982, točka 83), ali z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny (C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 34). Moj poudarek.

( 19 ) Glej v tem smislu sodbi z dne 24. junija 2019, Komisija/Poljska (Neodvisnost vrhovnega sodišča) (C‑619/18, EU:C:2019:531, točka 47 in navedena sodna praksa), in z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča) (C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982, točka 167).

( 20 ) Glej točke od 145 do 172 sklepnih predlogov AFJR.

( 21 ) Glej točke od 186 do 202 sklepnih predlogov AFJR in točko 85 sklepnih predlogov Euro Box Promotion.

( 22 ) Glej točke od 160 do 167 sklepnih predlogov AFJR.

( 23 ) Točka 168 sklepnih predlogov AFJR.

( 24 ) V tem okviru je mogoče le poudariti, da je je po mojem mnenju namen sodne prakse Sodišča doseči „strukturno učinkovitost“ (nemoteno delovanje zadevnega mehanizma), ne pa nujno „individualno učinkovitost“ (kar pomeni, da bi morali v vsaki zadevi za vsako ceno doseči obsodbo) – dalje, glej moje sklepne predloge v zadevi X (Evropski nalog za prijetje zoper pevca) (C‑717/18, EU:C:2019:1011, točka 86).

( 25 ) Seveda pa ta tema ni omejena le na Odločbo MeSP, temveč je zelo očitna tudi na drugih področjih prava EU, kot je člen 325(1) PDEU – za podobne preudarke v okviru uravnotežene razlage te določbe glej točke od 173 do 176 vzporednih sklepnih predlogov Euro Box Promotion.

( 26 ) Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o napredku Romunije v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje (COM(2018) 851 final, z dne 13. novembra 2018, str. 2).

( 27 ) Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o napredku Romunije v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje (COM(2019) 499 final z dne 22. oktobra 2019, str. 3). Glej tudi spremno tehnično poročilo (SWD(2019) 393 final, str. 12).

( 28 ) Sodba z dne 17. januarja 2019, Dzivev in drugi (C‑310/16, EU:C:2019:30, točke od 33 do 41).

( 29 ) Glej točke od 215 do 222 sklepnih predlogov Euro Box Promotion.

( 30 ) Glej točke od 225 do 229 sklepnih predlogov Euro Box Promotion. Glej splošneje tudi točke od 242 do 248 sklepnih predlogov AFJR.

( 31 ) Tako v kontinentalnem pravu kot v sistemu common law v Evropi je posledična retrospektivnost, ki izhaja iz dejstva, da pravna razlaga učinkuje ex tunc, dejansko splošno pravilo, medtem ko je učinkovanje za naprej izjema, ki bo morala biti izrecno določena z omejitvijo časovnih učinkov take odločbe – glej na primer poglavje Prospective Overruling v: Arden, M., Human Rights and European Law: Building New Legal Orders, Oxford University Press, 2015, str. od 267 do 272. Enako dejansko velja za postopek pred Sodiščem, v katerem bi bilo treba za omejitev časovnega učinka odločbe (in s tem omejitev veljavnosti sodbe Sodišča zgolj na prihodnje zadeve) posebej zaprositi (in je redko odobrena) – glej npr. Barents, R., Remedies and Procedures before the EU Courts, Wolters Kluwer, 2016, str. od 454 do 458.

( 32 ) Za primer, ko taka jamstva niso več izpolnjena, glej sodbo z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča) (C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982, točke od 142 do 152).

( 33 ) Glej točko 233 sklepnih predlogov Euro Box Promotion.

( 34 ) Glej točki 25 in 41 teh sklepnih predlogov zgoraj.

( 35 ) Glej točke od 235 do 243 sklepnih predlogov Euro Box Promotion.

( 36 ) Kot je že bilo navedeno v točkah od 36 do 42 teh sklepnih predlogov zgoraj, ni naloga Sodišča, da bi odločalo o posameznih primerih sodniške discipline. Pravo EU tako sicer na splošno nasprotuje uporabi nacionalnih disciplinskih postopkov na določene načine, vendar v tem stališču seveda ni upoštevana neskončna raznolikost posameznih zadev, v katerih bi lahko nacionalni sodnik vložil predlog za sprejetje predhodne odločbe, kar bi lahko privedlo do uvedbe disciplinske preiskave iz drugih razlogov. Zato nameren poudarek na besedah zgolj zato, ker. Glej tudi točki 244 in 245 sklepnih predlogov Euro Box Promotion.

( 37 ) Glej sodbo z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny (C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 58).

( 38 ) Prav tam, točki 57 in 58.

( 39 ) Sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny (C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 59). Glej v tem smislu tudi sodbo z dne 5. julija 2016, Ognyanov (C‑614/14, EU:C:2016:514, točka 25), in sklep z dne 12. februarja 2019, RH (C‑8/19 PPU, EU:C:2019:110, točka 47).