ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Komisija četrti pritožbeni razlog utemeljuje na pomanjkljivi obrazložitvi in na protislovjih v izpodbijani sodbi. Četrti pritožbeni razlog je podrejen prvemu in se nanaša na to, da je treba sodbo razveljaviti, tudi če Splošno sodišče ni odločilo ultra petita, ker so v njej razlogi za delno razglasitev ničnosti pomanjkljivi in nejasni (pomanjkljiva obrazložitev). Izpodbijana sodba ni jasna v vsaj dveh pomembnih točkah. — Prvič, pri opisu izjeme od sodne prakse v zadevi AssiDomän, za katero Splošno sodišče meni, da je potrebna, so pogoji za tak odstop nejasni in protislovni. — Drugo neskladje ali nejasnost v razlogovanju Splošnega sodišča pomeni dejstvo, da se v točki 57 izpodbijane sodbe glede množitelja zaradi odvračanja od Komisije zahteva, da mora „v skladu s členom 266 PDEU sprejeti ustrezne ukrepe v zvezi s to napako in solidarno odgovornostjo za plačilo globe glede tožeče stranke“. Vendar pa Splošno sodišče v točki 59 izvaja svojo neomejeno pristojnost glede glob in določi znesek globe za družbo Tomkins. V izreku izpodbijane sodbe je ponovno naveden končni znesek globe, brez kakršnihkoli navedb o potrebi po nadaljnji spremembi tega zneska. Ne glede na natančni pomen točke 57 Komisija meni, da razveljavitev množitelja zaradi odvračanja v zadevi Pegler proti Komisiji (T-386/06) ne bi smela vplivati na množitelja za družbo Tomkins.
—

Ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da ni prenesla ali je nepravilno prenesla določbe členov 2(a), (b), (d), (e) in (f), 3(3), 4(3), od 6 do 8, 9(1) in (2)(a), 10(3) in (4), 18(1), drugi pododstavek, (3) in (4) Direktive 2009/41/ES Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi gensko spremenjenih mikroorganizmov v zaprtih sistemih ter del A, četrta alinea, del B, prva alinea, in del C, prva alinea, Priloge V k tej direktivi, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
3.

Če je odgovor na to vprašanje, da zadošča, da ima nadzorno osebje pet let izkušenj v zvezi s posebnimi nalogami, ki so jim dodeljene, ali je nacionalna določba, kakršna je ta v obravnavani zadevi, na podlagi katere morajo imeti inšpektorji za plovnost (Airworthiness and Avionics Inspectors), ki so odgovorni za nadzor in pregled instrumentov letenja, potrjevanje organizacij za vzdrževanje in letalskih družb v skladu z navodili iz Priročnika ICAO doc. 9760, vsaj pet let izkušenj v vzdrževalni delavnici za zrakoplove, pri čemer so te tudi vzdrževali, v skladu z določbo M.B.902(b)(1) poglavja I, oddelek B, Priloge I k Uredbi št. 2042/2003, na podlagi katere mora imeti nadzorno osebje „vsaj petletne izkušnje s stalno plovnostjo“?
SL Uradni list Evropske unije C 226/18

Tožba, vložena 1. junija 2011 – Evropska komisija proti Irski

(Zadeva C-279/11)

2011/C 226/35

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: P. Oliver, zastopnik)

Tožena stranka: Irska

Predlogi tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Irska, ker ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi C-66/06 Komisija proti Irski, ni izpolnila obveznosti iz člena 260 PDEU;

— Irski naj se naloži, da Komisiji plača pavšalni znesek 4 174,80 EUR množen s številom dni, ki bodo potekli od dne razglasitve sodbe v zadevi C-66/06 bodisi do dne ko bo Irska izvršila to sodbo bodisi do razglasitve sodbe v tej zadevi, kar bo prej;

— Irski naj se naloži, da Komisiji plačuje periodično denarno kazen 33 080,32 EUR od dne razglasitve sodbe v tej zadevi do dne, ko bo Irska izvršila sodbo v zadevi C-66/06, in

— Irski naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Približno dve in pol leti po sodbi Sodišča z dne 20. novembra 2008 v zadevi C-66/06, s katero je bilo ugotovljeno, da Irska ni sprejela ukrepov za popoln prenos členov 2(1) in 4 od (2) do (4) Direktive Sveta 85/337/EGS (1), Irska še vedno ni sprejela ukrepov, ki so potrebni za izvršitev te sodbe. Zato Komisija predlaga, da se Irski naloži plačilo globe in periodične denarne kazni, ki odražata resnost te kršitve in njen vpliv na doseganje ciljev, ki jih ima zakonodaja Skupnosti.

(1) Direktiva Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (85/337/EGS) (UL L 175, str. 40).
SL Uradni list Evropske unije C 226/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Oviedo (Španija) 27. aprila 2011 – Susana Natividad Martinez Álvarez proti Consejeria de Presidencia, Justicia e Igualidad del Principado de Asturias

(Zadeva C-194/11)

2011/C 226/19

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Oviedo

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Susana Natividad Martinez Álvarez

Tožena stranka: Consejeria de Presidencia, Justicia e Igualidad del Principado de Asturias

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 7(1) Direktive 2003/88/ES (1) Evropskega sveta in Parlamenta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa v povezavi s členom 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji (kot je člen 502(4) Ley Orgánica del Poder Judicial 6/1985 (sistemski zakon o sodiščih 6/1985) z dne 1. julija 1985), ki določa, da se v primeru, da delavec po nastopu dopusta postane začasno nezmožen za delo, dopust šteje za prekinjen samo, kadar nezmožnost za delo zajema bolnišnično zdravljenje, s čimer so izključeni vsi drugi primeri začasne nezmožnosti za delo, v katerih delavec tako nima pravice do poznejšega izkoriščanja dopusta?

(1) UL L 299, str. 9.
SL Uradni list Evropske unije C 219/11

Pritožba, ki jo je Portugalska republika vložila 23. maja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 3. marca 2011 v zadevi T-387/07, Portugalska proti Komisiji

(Zadeva C-246/11 P)

2011/C 219/14

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Pritožnica: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues in A. Gattini)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Portugalska republika Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi T-387/07 in posledično:

— vrne zadevo Splošnemu sodišču Evropske unije v novo odločanje o predlogu za razglasitev ničnosti člena 1 Odločbe C(2007) 3772 z dne 31. julija 2007 (1) na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije in v skladu z utemeljitvijo v tožbi;

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka in stroškov pritožnice.

ali alternativno v skladu s členom 61 Statuta Sodišča Evropske Unije in členom 113 Poslovnika Sodišča Evropske unije razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi T-387/07 in dokončno odloči o sporu tako, da ugodi predlogom Portugalske republike s prve stopnje, in sicer

— na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije in v skladu z utemeljitvijo iz tožbe razglasi člen 1 Odločbe C(2007) 3772 za ničen; in

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka in stroškov pritožnice.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Odločba C(2007) 3772 – katere obrazložitev krši načela zakonitosti, sorazmernosti, zaupanja v pravo in pravne varnosti, saj je bila odločba SGAIA izvršena v skladu s pravnim okvirom, ki je zanjo veljal in ki je bil posebej določen v sporazumu, ki sta ga sklenili Evropska komisija (ES) in družba Caixa Geral de Depósitos (CGD) – se nanaša neposredno na Portugalsko republiko.

Tako Portugalska republika vlaga to pritožbo zaradi kršitve prava Evropske unije iz teh razlogov:

I. pomanjkljiva ali napačna obrazložitev;

II. pravilnosti pri opravljanju izdatkov ter kršitev člena 21(1) Uredbe (ES) št. 4253/88 (2) in sporazuma

(1) Odločba Komisije C(2007) 3772 z dne 31. julija 2007 o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) glede globalnih nepovratnih sredstev za pomoč lokalnim investicijam na Portugalskem, dodeljenih z Odločbo Komisije C(95) 1769 z dne 28. julija 1995.

(2) Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih Strukturnih skladov med seboj na eni strani in z aktivnostmi Evropske investicijske banke in drugih obstoječih finančnih instrumentov na drugi strani (UL L 374, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 219/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republika Poljska) 9. maja 2011 – Fortuna Sp z o.o. proti Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

(Zadeva C-213/11)

2011/C 219/06

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Fortuna Sp z o.o.

Tožena stranka: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1, točka 11, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (1) razlagati tako, da med „tehnične predpise“, katerih osnutke je treba v skladu s členom 8(1) te direktive sporočiti Komisiji, spada taka zakonska določba, s katero se prepove spreminjanje dovoljenj za opravljanje dejavnosti na področju iger na igralnih avtomatih z nizkimi dobitki, v delu, ki se nanaša na spremembo mesta prirejanja igre?

(1) Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL L 204, str. 37) v različici kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in sveta z dne 20. julija 1998 o spremembi Direktive 98/34/ES o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL 217, str. 18).
—

naj se ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni zavarovala vseh prostoživečih vrst ptic, naravno prisotnih na evropskem ozemlju držav članic, katerih varstvo je predvideno v Direktivi 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (1), in ni pravilno opredelila pogojev za določitev odstopanj od prepovedi, določenih v tej direktivi, ni izpolnila obveznosti iz členov 1, 5 in 9(1) in (2) te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 211/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de Cassation (Francija) 16. maja 2011 – Expedia Inc. proti Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV

(Zadeva C-226/11)

2011/C 211/32

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de Cassation

Stranke v postopku v glavni stvari

Vložnica kasacijske pritožbe: Expedia Inc.

Nasprotne stranke v postopku s kasacijsko pritožbo: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 101(1) PDEU in člen 3(2) Uredbe št. 1/2003 razlagati tako, da nasprotujeta temu, da nacionalni organ, pristojen za konkurenco, tako na podlagi člena 101(1) PDEU kot nacionalnega prava o konkurenci zoper sporazume, sklepe podjetniških združenj ali usklajena ravnanja, ki bi lahko prizadeli trgovino med državami članicami, ne dosegajo pa pragov, ki jih je Evropska komisija določila v Obvestilu z dne 22. decembra 2001 o sporazumih manjšega pomena, ki neznatno omejujejo konkurenco po členu 81(1) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (de minimis) (UL ES, C 368, str.13), uvede postopek in jih sankcionira?
SL Uradni list Evropske unije C 204/18

Pritožba, ki jo je Siemens Transmission & Distribution Ltd vložila 3. marca 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. maja 2011 v združenih zadevah od T-122/07 do T-124/07, Siemens AG Österreich in drugi proti Komisiji

(Zadeva C-232/11 P)

2011/C 204/32

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Siemens Transmission & Distribution Ltd (zastopnika: H. Wollmann, F. Urlesberger, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA, Evropska komisija

Predlogi pritožnice

— Izpodbijana sodba naj se v točki 3, četrta alinea, izreka spremeni tako, da se globa, ki je naložena družbi Reyrolle, zniža za najmanj 7 400 000 EUR;

— podredno naj se točka 3 izreka izpodbijane sodbe razveljavi v delu, v katerem se nanaša na družbo Reyrolle, zadeva pa naj se vrne Splošnemu sodišču;

— v vsakem primeru naj se toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da je prišlo do kršitve temeljnega načela individualne določitve kazni in sankcij. Splošno sodišče naj bi pri izvajanju svoje neomejene sodne pristojnosti nepravilno uporabilo člen 23(3) Uredbe 1/2003, saj podjetja Rolls-Royce/Reyrolle za obdobje od 1988 do 1998 ni kaznovalo glede na razmere v tem podjetju, temveč se je namesto tega oprlo na gospodarsko moč gospodarske enote, ki je nastala šele precej let po tem (ko je bila družba Reyrolle prodana družbi VA Technologie).

Poleg tega pritožnica navaja, da je prišlo do kršitve v sodni praksi dobro opredeljenih načel enakega obravnavanja in sorazmernosti. V okviru člena 31 Uredbe 1/2003 naj bi Sodišče sistematično uporabljalo različne metode za izračun, s katerimi je bila pritožnica v primerjavi z drugimi naslovniki glob postavljena v občutno slabši položaj. Objektivni razlogi za tako neenako obravnavanje naj ne bi bili podani.
1.

Ali je treba določbo člena 288 Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členom 58 Akta o pristopu ob upoštevanju sodne prakse Sodišča (sodbe z dne 11. decembra 2007 v zadevi Skoma-Lux, C-161/06, ZOdl., str. I-10841; z dne 4. junija 2009 v zadevi Balbiino, C-560/07, ZOdl., str. I-4447, in z dne 29. oktobra 2009 v zadevi Rakvere Lihakombinaat, C-140/08, ZOdl., str. I-10533) razlagati tako, da je od posameznika mogoče zahtevati, da izpolni obveznost, ki izhaja iz Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003, a) kljub temu, da ta uredba 1. maja 2004 v Uradnem listu Evropske unije še ni bila objavljena v estonskem jeziku, b) in kljub temu, da zakonodajalec zadevne države članice v Uredbi določenega pojma kmetijskih proizvodov v aktu nacionalnega prava pojma ni ponovno opredelil, ampak se je omejil na sklicevanje na člen 4(5) navedene uredbe, ki ni bila pravilno objavljena, c) če je posameznik izpolnil eno od obveznosti, ki izhajajo iz te uredbe (prijavil je zalogo skladno s pravilno tarifno oznako), in tej obveznosti ni oporekal, d) in če mu je pristojni organ države članice odmeril dajatev na datum, ko je Uredba št. 1972/2003 v Uradnem listu Evropske unije že bila objavljena v estonskem jeziku?
SL Uradni list Evropske unije C 173/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. februarja 2011 vložilo Bundespatentgericht (Nemčija) – Alfred Strigl proti Deutsches Patent- und Markenamt

(Zadeva C-90/11)

2011/C 173/05

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundespatentgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Alfred Strigl

Tožena stranka: Deutsches Patent- und Markenamt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba razlog za zavrnitev iz člena 3(1)(b) in/ali (c) Direktive (1) uporabiti tudi za besedni znak, ki ga sestavljata kombinacija opisne besedne zveze in neopisnega zaporedja črk, če javnost to zaporedje črk dojema kot okrajšavo opisnih besed, ker je sestavljeno iz njihovih začetnih črk, in je tako treba znamko kot celoto razumeti kot kombinacijo opisnih označb ali okrajšav, ki druga drugo pojasnjujejo?

(1) Direktiva 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (Kodificirana različica) (UL L 299, str. 25).
(a)

se uporabi Uredba št. 1612/68 (1) skupaj z razlago Sodišča v sodbah z dne 17. septembra 2002 v zadevi Baumbast in R proti Secretary of State for the Home Departament (C-413/99 Recueil, str. I-7091), z dne 23. februarja v zadevi London Brough of Harrow proti Ibrahim (C-310/08, še neobjavljena v ZOdl.) in z dne 23 februarja 2010 v zadevi Teixeira proti London Brough of Lambeth (C-480/08, še neobjavljena v ZOdl.);
2.

Kakšno pomembnost naj predložitveno sodišče pripiše načelu davčne nevtralnosti pri odločanju v okviru odgovora na vprašanje 1(a) glede tega, ali gre za eno nedeljivo gospodarsko storitev? Zlasti: (a) Ali je odgovor odvisen od tega, ali davčni zavezanec tudi ločeno zagotavlja storitve parkiranja ali prevoza drugim skupinam strank? (b) Ali je odgovor odvisen od tega, kako so druge storitve prevoza na letališča in z njih, ki jih ne zagotavljajo upravljavci parkirišč, obravnavane po nacionalnem pravu? (c) Ali je odgovor odvisen od tega, ali se drugi primeri, v katerih davčni zavezanci zagotavljajo storitve parkiranja in prevoza (ki ne vključujejo prevoza na letališče in z njega), po nacionalnem pravu obravnavajo kot dve različni storitvi, ena obdavčena, druga pa z ničelno davčno stopnjo? (d) Ali je odgovor odvisen od tega, ali lahko davčni zavezanec dokaže, da storitve, ki jih zagotavlja, konkurirajo drugim podobnim storitvam, ki vključujejo tako element parkiranja kot element prevoza in jih zagotavlja bodisi isti ponudnik bodisi različna ponudnika? Zlasti, ali je odgovor odvisen od tega, ali lahko davčni zavezanec dokaže, da si potrošniki, ki želijo za del poti do letališča uporabiti svoje avtomobile, parkiranje in prevoz do letališča lahko zagotovijo od posameznih in ločenih ponudnikov, na primer tako, da parkirajo blizu železniške postaje in se od tam do letališča peljejo z vlakom ali pa parkirajo blizu letališča in do letališča uporabijo drugo vrsto prevoza? (e) Kako naj predložitveno sodišče upošteva ugotovitve Sodišča v zadevi Komisija proti Franciji (C-94/09) v zvezi z načelom davčne nevtralnosti in storitvami prevoza v navedeni zadevi?
(b)

Kršitev člena 25, odstavek 1, točka c, Uredbe Sveta o modelih Skupnosti v povezavi s členom 6 te uredbe: (i) Splošno sodišče je pri presoji, ali med seboj primerjani modeli pri seznanjenem uporabniku naredijo različen celostni vtis, uporabilo napačno merilo. Pravo je bilo napačno uporabljeno, ker je Splošno sodišče preverjalo, če bi seznanjen uporabnik podobnosti in razlike „ohranil v spominu“ (glej točki 22 in 23 izpodbijane sodbe). Vendar pa primerjava ne more temeljiti na spominu uporabnika. Ker gre za modele – in ne za znamke –, pravilno merilo sestoji iz ugotovitve, ali obstoječe podobnosti in razlike med modeli vodijo k različnemu splošnemu vtisu, ko seznanjeni uporabnik neposredno primerja modele. (ii) Splošno sodišče je izvedlo analizo vtisa zgolj enega dela upoštevne javnosti, ni pa z ničemer obrazložilo vtisa tistega dela javnosti, ki so uporabniki dela zadevnih proizvodov, in sicer „tiskovin, vključno z reklamnim materialom“.
2.

Ali je treba člen 5, stavek 1, Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah in člen 3(3), četrti stavek, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 (2) o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom razlagati tako, da ne gre za „jasno in razumljivo določbo“ oz. ni zagotovljena „visoka raven varstva potrošnikov, zlasti glede preglednosti splošnih pogodbenih pogojev“, če namerava ponudnik ali prodajalec utemeljiti enostransko pravico do spremembe cen s tem, da se v svojih splošnih pogodbenih pogojih sklicuje na uredbo, ki je bila sprejeta za drugo skupino potrošnikov in drug tip pogodbe in pri tem merodajna norma za pravico do spremembe cene ne ustreza načelu preglednosti?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska s tem, da določa, da lahko podjetnik, če potrošnik uveljavlja pravico do odstopa od pogodbe, zahteva ne le, da potrošnik plača tisti del finančne storitve, ki je bil že opravljen, temveč lahko zahteva tudi plačilo razumnih stroškov za storitve, ki se nanašajo na čas, preden je podjetnik prejel potrošnikovo potrditev, da odstopa od pogodbe, ni izpolnila obveznosti iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES (1) z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES, in
2.

Kršitev členov 36 in 53 Statuta Sodišča zaradi nezadostne obrazložitve sodbe, ker bistvena trditev Kraljevine Španije, predstavljena na ustni obravnavi v zvezi z določitvijo „dies ad quem“ roka štiriindvajsetih mesecev, predvidenega v členu 5(2)(c) Uredbe 729/70 (3) in členu 7 Uredbe 1258/1999 (4), sploh ni omenjena in zato tudi ni bila presojana.
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali sta člena 5 in 9 neveljavna, kolikor kršita načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije, načelo „pravičnega ravnotežja interesov“, kot izhaja iz Montrealske konvencije, in člena 16 in 17 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije?
SL Uradni list Evropske unije C 89/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 14. decembra 2010 – Littlewoods Retail Ltd in drugi proti Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Zadeva C-591/10)

2011/C 89/12

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Littlewoods Retail Ltd in drugi

Tožena stranka: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je pravno sredstvo, ki ga določa država članica – če je ta od davčnega zavezanca pobrala DDV v nasprotju z zahtevami zakonodaje EU o DDV in ga je davčni zavezanec tako preplačal – v skladu s pravom EU, če se z njim zahtevajo le (a) vračilo preveč plačane glavnice in (b) navadne obresti na to glavnico v skladu z nacionalno zakonodajo, kot je določeno v členu 78 zakona o davku na dodano vrednost iz leta 1994?

2. Če to ni tako, ali pravo EU zahteva, da bi moralo biti s pravnim sredstvom, ki ga določa država članica, mogoče zahtevati (a) vračilo preveč plačane glavnice in (b) plačilo obrestnih obresti kot ukrep zaradi rabe preveč plačanih zneskov, s katerimi je razpolagala država članica, in/ali zaradi izgube pri rabi denarja, s katerim je razpolagal davčni zavezanec?

3. Če je odgovor na prvo in drugo vprašanje nikalen, kaj mora pravno sredstvo, ki ga od države članice zahteva pravo EU, poleg vračila preveč plačane glavnice še vključevati glede na rabo preplačila in/ali obresti?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali člen 78(1) in (3) carinskega zakonika (2) dopušča ponovni pregled izvozne deklaracije zaradi spremembe izvoznika v polju 2 izvozne deklaracije in ali so carinski organi v primeru, kot je ta iz postopka v glavni stvari, zavezani urediti položaj in izvozniku odobriti izvozno nadomestilo?
3.

V primeru pritrdilnega odgovora na drugo vprašanje, katere lastnosti proizvoda povzročajo, da je proizvod enake vrste – v smislu člena 110 PDEU – kot motorno vozilo, ki ima vse te lastnosti: (a) je novo (oziroma je razvidno, da je bilo predhodno prodano le z namenom nadaljnje prodaje ali dobave in da zato ni bilo nikoli registrirano) ali rabljeno in je bilo registrirano v državi članici Evropske unije med vključno 15. decembrom 2008 in 31. decembrom 2009; (b) je bilo načrtovano in narejeno za prevoz potnikov in ima poleg voznikovega sedeža največ osem sedežev (vozila kategorije M1 v skladu z romunskimi predpisi) ali je bilo načrtovano in narejeno za prevoz blaga z največjo težo 3,5 tone (vozila kategorije N1 v skladu z romunskimi predpisi); (c) spada v razred onesnaževanja Euro 4; (d) ima delovno prostornino motorja največ 2 000 cm3 (lastnost, ki jo je treba upoštevati samo pri vozilih kategorije M1)?