SL Uradni list Evropske unije C 328/22

Pritožba, ki jo je 27. septembra 2010 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 7. julija 2010 v zadevi T-111/07, Agrofert Holding a.s. proti Evropski komisiji

(Zadeva C-477/10 P)

()

2010/C 328/39

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: B. Smulders, P. Costa de Oliveira, V. Bottka, zastopniki)

Druge stranke v postopku: Agrofert Holding a.s., Kraljevina Švedska, Republika Finska, Kraljevina Danska, Polski Koncern Naftowy Orlen SA

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 7. julija 2010 v zadevi T-111/07 Agrofert Holding a.s. proti Komisiji;

— dokončno odloči o predmetu te pritožbe; in

— tožeči stranki v zadevi T-111/07 naloži plačilo stroškov Komisije, ki so nastali zaradi te zadeve in zaradi te pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

— Ta pritožba se nanaša na razlago izjem glede pravice dostopa do dokumentov v zvezi z (i) varstvom namena inšpekcij, preiskav in revizij (v nadaljevanju: izjema „zaradi preiskav“), (ii) varstvom poslovnih interesov fizičnih ali pravnih oseb (v nadaljevanju: izjema „zaradi poslovnih interesov“), (iii) varstvom postopka odločanja Komisije (v nadaljevanju: izjema „zaradi postopka odločanja“) in, (iv) varstvom pravnega nasveta (v nadaljevanju: izjema „zaradi pravnega nasveta“). Te izjeme so določene v členu 4(2), tretja alinea, v členu 4(2), prva alinea, členu 4(3), drugi pododstavek, in v členu 4(2), druga alinea, Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (1) (v nadaljevanju: Uredba 1049/2001).

Natančneje, ta pritožba se nanaša na uporabo teh izjem za dokumente v spisu Komisije o postopku nadzora združitve, v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 139/2004 (2) (v nadaljevanju: Uredba o združitvi).

Komisija meni, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo pri razlagi zgorajnavedenih izjem, s tem da ni upoštevalo posebnosti postopkov konkurenčnega prava in zagotovil, ki jih Uredba o združitvi daje podjetjem, ki sodelujejo v združitvenih postopkih. Splošno sodišče v sodbi predvsem ni skušalo ugotoviti naravno in skladno ravnotežje med dvema veljavnima zakonskima ureditvama v tej zadevi. Namesto tega je napačno razlagalo pravila o dostopu do dokumentov in je s tem onemogočilo uporabo pravil o združitvi.

Prvo vprašanje, predloženo v obravnavo Sodišču, se nanaša na obseg obveznosti poslovne skrivnosti, kot je določena v Uredbi o združitvi in v členu 339 PDEU, za namene razlage izjem glede pravice dostopa, zlasti izjem „zaradi preiskav“ in „poslovnih interesov“.

Drugo vprašanje, predloženo Sodišču, se nanaša na ugotovitev Splošnega sodišča, da v obravnavanem primeru ni bilo posebnih okoliščin, ki bi vodile k zavrnitvi dostopa do dokumentov, ne da bi bilo nujno, da Komisija konkretno in posamično preuči vsak zahtevan dokument in da podrobno utemelji zavrnitev v zvezi z vsebino vsakega zahtevanega dokumenta.

Tretje vprašanje se nanaša na ozko razlago izjeme „zaradi preiskav“, zaradi katere te izjeme ni mogoče uporabiti po sprejetju odločitve Komisije o končanju upravnega postopka nadzora združitve.

Četrto vprašanje, predloženo Sodišču, se nanaša na obseg obveznosti, da se navede razloge za dokazovanje tveganja razkritja, zlasti za varstvo „poslovnih interesov“, „postopka odločanja“ in „pravnega nasveta“.

Nazadnje, peto vprašanje za Sodišče se nanaša na razlago pravil o delnem dostopu. Komisija meni, da mora za učinkovito vodenje preiskav o združitvah upoštevati obveznosti, ki so ji naložene z Uredbo o združitvi, zlasti tiste, povezane s poslovno skrivnostjo, ne glede na to, da je njena odločitev postala dokončna. Poleg tega, kadar postopkovna pravila, ki urejajo posebno področje dejavnosti, kot se to razlaga v sodni praksi, nudijo varstvo za nekatere dokumente, kot so notranji dokumenti Komisije, je treba priznati, da za take dokumente na podlagi Uredbe 1094/2001 velja splošna predpostavka nedostopnosti. S sodbo Splošnega sodišča je bil izražen dvom glede obsega sposobnosti Komisije za vodenje svojih preiskav v zvezi s tem ter glede pravic strank, ki so ji predložile dokumente, cilj te pritožbe pa je omogočiti Sodišču, da pojasni pravilen pristop.

Komisija je torej vložila to pritožbo z namenom, da bi Sodišče odločilo o temeljnih vprašanjih, ki so se pokazala v sodbi Splošnega sodišča, in da določi dosledno in skladno razlago zadevnih dveh pravnih instrumentov.

(1) UL L 145, str. 43.

(2) Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL L 24, str. 1).