SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(drugi senat)

z dne 28. februarja 2013

Zadeva F‑51/11

Dimitrios Pachtitis

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Javni natečaj – Razglasitev ničnosti odločbe o nepripustitvi kandidata k nadaljnji fazi natečaja – Izvršitev sodbe – Odločba o ponovni izvedbi javnega natečaja in povabilo nezakonito izločenemu kandidatu k ponovnemu opravljanju pristopnih testov“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE na podlagi njenega člena 106a, s katero D. Pachtitis predlaga razglasitev ničnosti odločb Evropskega urada za izbor osebja (EPSO) o ponovni izvedbi postopka javnega natečaja EPSO/AD/77/06 in o povabilu tožeči stranki, naj ponovno opravi pristopne teste za navedeni natečaj.

Odločitev: Tožba se zavrne. Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.

Povzetek

Pritožbe uradnikov – Ničnostna sodba – Učinki – Obveznost sprejetja izvedbenih ukrepov – Obseg – Upoštevanje obrazložitve in izreka sodbe – Razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije o nepripustitvi kandidata k nadaljnji fazi natečaja – Ponovna izvedba natečaja le glede tožeče stranke – Primeren način izvršitve

(člen 266 PDEU; Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije, člen 27)

Tožena institucija mora po ničnostni sodbi v skladu s členom 266, prvi odstavek, PDEU sprejeti ukrepe, potrebne za odpravo učinkov ugotovljenih nezakonitosti, kar lahko pri aktu, ki je bil že izvršen, pomeni vrnitev tožeče stranke v pravni položaj, v katerem je bila pred aktom.

Institucija, ki je izdala akt, ki je bil razglašen za ničnega, mora za to upoštevati ne le izrek ničnostne sodbe, pač pa tudi njeno obrazložitev, ki predstavlja njeno bistveno podlago, kolikor je potrebna za določitev točnega pomena izreka sodbe. Prav v obrazložitvi je namreč po eni strani natančno opredeljena določba, ki se šteje za nezakonito, po drugi strani pa so v njej navedeni natančni razlogi za nezakonitost, ki je ugotovljena v izreku in jo mora zadevna institucija upoštevati, ko nadomesti akt, ki je bil razglašen za ničen.

Čeprav mora zadevna institucija določiti, katere ukrepe je treba sprejeti za izvršitev ničnostne sodbe, je poleg tega njena diskrecijska pravica omejena z nujnostjo spoštovanja tako izreka in obrazložitve navedene sodbe, kakor tudi določb prava Unije. Tako mora tožena institucija zlasti preprečiti, da bi bile v zvezi s sprejetimi ukrepi storjene enake nepravilnosti, kot so tiste, ki so bile ugotovljene v ničnostni sodbi.

Če so bile v zvezi s tem nepravilnosti storjene pri preizkusih javnega natečaja, ki se izvaja za pripravo rezervnega seznama za zaposlovanje, so pravice kandidata enako varovane, če organ, pristojen za imenovanja, glede njega ponovno izvede natečaj z namenom priprave rezervnega seznama, saj taka ponovna izvedba pomeni vzpostavitev položaja, kakršen je bil pred nastankom okoliščin, ki jih je grajalo sodišče.

Natečajna komisija pa ne more sprejeti rešitve, da pripusti tožečo stranko k drugemu delu natečaja brez ponovnega opravljanja pristopnih testov, ne da bi s tem kršila ne le načelo enakega obravnavanja, načelo objektivnosti ocenjevanja in obvestilo o natečaju, temveč tudi člen 27 Kadrovskih predpisov.

(Glej točke od 43 do 45, 48 in 49.)

Napotitev na:

Sodišče: 13. julija 2000, Gómez de Enterría y Sanchez/Parlament, C‑8/99 P, točka 22;

Sodišče prve stopnje: 13. september 2005, Recalde Langarica/Komisija, T‑283/03, točka 51; 5. december 2002, Hoyer/Komisija, T‑119/99, točka 37 in navedena sodna praksa;

Sodišče za uslužbence: 20. junij 2012, Menidiatis/Komisija, F‑79/11, točka 30 in navedena sodna praksa; 13. december 2012, Honnefelder/Komisija, F‑42/11, točke 45, 46, 50 in 52 in navedena sodna praksa.