33

V teh okoliščinah je Sąd Okręgowy w Gdańsku XV Wydział Cywilny (okrožno sodišče v Gdansku, XV. civilni oddelek, Poljska) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba člen 3(1) in (2) v povezavi s členom 4(1) v povezavi s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 93/13 […] razlagati tako, da mora nacionalno sodišče ugotoviti nepoštenost (v smislu člena 3(1) [te] direktive) pogoja iz pogodbe, sklenjene s potrošnikom, tudi takrat, kadar je bil v času sprejetja odločbe pogoj, ker sta stranki z aneksom spremenili pogodbo, spremenjen tako, da ni nepošten, ugotovitev nepoštenosti pogoja v njegovem prvotnem besedilu pa lahko povzroči razveljavitev (ničnost) cele pogodbe? 2. Ali je treba člen 6(1) v povezavi s členom 3(1) in (2), drugi stavek, in člen 2 Direktive 93/13 razlagati tako, da nacionalnemu sodišču dovoljuje, da ugotovi nepoštenost le nekaterih elementov pogodbenega pogoja, v katerem je določeno, da banka določi menjalni tečaj, na podlagi katerega je indeksirano potrošnikovo posojilo (tako kot v postopku v glavni stvari), in sicer tako, da odpravi določilo, v skladu s katerim banka enostransko in na nepregleden način določi maržo, ki je del menjalnega tečaja, in pusti v veljavi nedvoumno določilo glede srednjega menjalnega tečaja centralne banke (nacionalna banka Poljske), v zvezi s katerim ni potrebe po nadomestitvi odpravljene vsebine s katero koli zakonsko določbo, in kar bo vzpostavilo dejansko ravnotežje med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, čeprav bo bistvo določila glede dajatve, ki jo mora izpolniti potrošnik, spremenilo v njegovo korist? 3. Ali je treba člen 6(1) v povezavi s členom 7(1) Direktive 93/13 razlagati tako, da javni interes nasprotuje ugotovitvi nepoštenosti le nekaterih elementov pogodbenega pogoja na način, ki je opisan v drugem vprašanju, tudi kadar nacionalni zakonodajalec uvede ukrepe za preprečitev stalne uporabe nepoštenih pogodbenih pogojev, kot so ti, ki so obravnavni v postopku v glavni stvari, s sprejetjem predpisov, ki banki nalagajo obveznost, da natančno določi metode in [referenčne] datume za določitev menjalnega tečaja valut, na podlagi katerega se izračunajo znesek posojila, mesečni obroki za odplačilo glavnice in obresti, in pravila za preračun v valuto izplačila ali odplačila posojila? 4. Ali je treba to, da pogodba ne more nadalje obstajati, kar je navedeno v členu 6(1) Direktive 93/13 in kar je rezultat izključitve nepoštenih pogodbenih pogojev, opredeljenih v členu 2(a) v povezavi s členom 3 [navedene] direktive, razlagati tako, da je to sankcija, ki je lahko posledica konstitutivne odločbe sodišča, izdane na izrecni predlog potrošnika, s posledicami od sklenitve pogodbe, tj. ex tunc, in restitucijski zahtevki potrošnika in prodajalca ali ponudnika zapadejo s pravnomočnostjo sodbe? 5. Ali je treba člen 6(1) Direktive 93/13 v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 30 marca 2010 (UL 2010, C 83, str. 389) razlagati tako, da nacionalnemu sodišču nalaga obveznost, da potrošnika, ki je vložil predlog za ugotovitev ničnosti pogodbe v zvezi z odpravo nepoštenih pogojev, obvesti o pravnih učinkih take odločitve, vključno z morebitnimi restitucijskimi zahtevki prodajalca ali ponudnika (banke), čeprav v tem postopku niso bili uveljavljani, in tistimi zahtevki, katerih utemeljenost ni jasno razvidna, tudi kadar potrošnika zastopa poklicni pooblaščenec?“