Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Razlogi

(člena 81 ES in 253 ES)

2. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev

(Uredba Sveta št. 17, člena 15(2) in 17)

3. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

4. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Upoštevni promet

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

5. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Znižanje globe zaradi sodelovanja obdolženega podjetja

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 96/C 207/04)

Summary

1. Odločbo Komisije, s katero je naložena sankcija in ki je naslovljena na različna podjetja, ki so sodelovala pri nezakonitem omejevalnem sporazumu, čeprav je sestavljena v obliki ene same odločbe, je treba presojati kot vrsto posameznih odločb o ugotovitvi kršitve ali kršitev s strani vsakega podjetja naslovnika in o naložitvi globe.

Zato, če eden od naslovnikov odločbe vloži ničnostno tožbo, s katero izpodbija globo, ki mu je bila naložena, sodišče Skupnosti odloča le o elementih odločbe, ki ga zadevajo. Nasprotno pa neizpodbijani elementi, ki zadevajo druge naslovnike, ne spadajo v predmet spora, o katerem bi moralo odločati sodišče Skupnosti.

Zato se ta naslovnik ne more sklicevati na neobstoj ali nezadostnost obrazložitev v zvezi s tem, da je bila kršitev pripisana določenim drugim podjetjem naslovnikom, ki niso vložila tožbe, in ne njihovim družbam materam, ki niso bile sankcionirane in katerih položaj ni povezan s sporom, o katerem odloča sodišče.

(Glej točke od 59 do 62.)

2. Komisija ima pri določitvi zneska posamezne globe, ki je naložena zaradi kršitve pravil Skupnosti o konkurenci, pooblastilo za odločanje po prostem preudarku in zato ni dolžna uporabiti natančne matematične formule. Vendar mora presojati v skladu s pravom Skupnosti, ki ne zajema le pogodbenih določb, temveč tudi splošna pravna načela.

Presoja sorazmernosti naložene globe glede na merili teže in trajanja kršitve, ki sta določeni v členu 15(2) Uredbe št. 17, spada v okvir neomejenega sodnega nadzora, ki na podlagi člena 17 iste uredbe pripada Sodišču prve stopnje.

Glede upoštevanja pomena podjetja na zadevnem trgu Komisija pri določitvi zneska glob glede na težo in trajanje zadevne kršitve, če se globe naložijo več podjetjem, vpletenim v isto kršitev, ni dolžna zagotoviti, da končni zneski glob, naloženi zadevnim podjetjem, ki jih določi z izračunom, izražajo vse razlike med njimi glede njihovega celotnega ali upoštevnega prometa.

Končni znesek globe ne ustreza a priori opredelitvi morebitne nesorazmernosti globe glede na pomen udeležencev omejevalnega sporazuma. Navedeni končni znesek je treba namreč določiti zlasti na podlagi različnih okoliščin, ki se nanašajo na posamezno ravnanje zadevnega podjetja, kot so trajanje kršitve, obstoj oteževalnih ali olajševalnih okoliščin in stopnja sodelovanja navedenega podjetja, ne pa na njegov tržni delež ali promet. Po drugi strani pa lahko izhodiščni znesek globe v tem primeru pomeni upoštevni dejavnik za presojo morebitne nesorazmernosti globe glede na pomen udeležencev v omejevalnem sporazumu.

Tako na podlagi dejstva, da končni znesek globe, naložene tožeči stranki, pomeni skoraj 50 % vseh glob, ki jih je naložila Komisija vsem podjetjem, ki so sodelovala v omejevalnem sporazumu, ni mogoče sklepati o nesorazmernosti navedenega zneska, čeprav je izhodiščni znesek njene globe utemeljen glede na merilo, ki ga je sprejela Komisija za presojo pomena vsakega izmed podjetij na upoštevnem trgu.

(Glej točke 68, 69, od 84 do 86 in 93.)

3. Če Komisija pri uporabi Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členoma 15(2) Uredbe št. 17 in 65(5) Pogodbe ESPJ ni naredila napake v zvezi z višino upoštevnega prometa, ji podjetje ne more očitati, da ga je diskriminirala zaradi tega, ker mu je bila, čeprav se je to podjetje znašlo v enakem položaju glede teže in trajanja kršitve kot drugo podjetje, ki je sodelovalo pri tej kršitvi, naložena globa, ki se je ne glede na isto izhodiščno točko na koncu izkazala kot bistveno višja, ker ta razlika, poleg tega da upošteva različno stopnjo sodelovanja, ki se ne izpodbija, izvira v glavnem iz uporabe – za katero Komisija nima proste presoje – zgornje meje 10 % upoštevnega prometa, ki jo določa zgoraj navedeni člen 15(2).

(Glej točke od 100 do 112.)

4. Načelo individualizacije kazni in sankcij, v skladu s katerim se sme podjetje sankcionirati samo zaradi dejstev, ki se mu individualno očitajo, velja za vsak upravni postopek, v katerem se lahko na podlagi pravil Skupnosti o konkurenci izrečejo sankcije. Zato se ravnanje hčerinske družbe lahko očita družbi materi, le če hčerinska družba ni neodvisno določila svojega obnašanja na trgu, temveč je v glavnem uporabila navodila, ki ji jih je določila družba mati.

Če ne gre za to, torej če je treba kršitev pravil o konkurenci pripisati zgolj hčerinski družbi, je treba za določitev zneska globe upoštevati le njen promet, in to neodvisno od dejstva, da je bila – ker je hčerinska družba pravno prenehala obstajati do dneva sprejetja odločbe, s katero je bila naložena sankcija – ta odločba naslovljena na družbo mater, ki je sprejela odgovornost za nekdanjo hčerinsko družbo in s tem sankcijo za njeno ravnanje.

(Glej točke 117, 118 in od 120 do 122.)

5. Pristop Komisije pri določitvi zneska glob na področju konkurence, v skladu s katerim je dejavnik v zvezi s sodelovanjem upoštevan po uporabi zgornje meje 10 % prometa zadevnega podjetja, ki je določena v členu 15(2) Uredbe št. 17 in ki ima torej neposreden vpliv na znesek globe, zagotavlja, da ima lahko obvestilo o nenalaganju glob ali zmanjševanju njihovega zneska v primerih kartelov polni učinek. Če bi namreč osnovni znesek močno presegal mejo 10 % pred uporabo navedenega obvestila, ne da bi bilo mogoče to mejo uporabiti neposredno, bi bilo spodbujanje zadevnega podjetja k sodelovanju s Komisijo veliko šibkejše, ker bi bila višina končne globe v vsakem primeru, s sodelovanjem ali brez, znižana na 10 %.

(Glej točko 123.)