Zadeva C‑326/12

Rita van Caster

in

Patrick van Caster

proti

Finanzamt Essen-Süd

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf)

„Predhodno odločanje — Prosti pretok kapitala — Člen 63 PDEU — Obdavčitev dohodkov iz investicijskih skladov — Obveznost investicijskega sklada, da sporoči in objavi nekatere informacije — Pavšalno obdavčenje dohodkov iz investicijskih skladov, ki ne spoštujejo obveznosti poročanja in objave“

Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. oktobra 2014

Prosti pretok kapitala in svoboda plačil – Omejitve – Davčna zakonodaja – Davek na dohodek – Obdavčitev dohodkov iz investicijskih skladov – Nacionalna ureditev, ki nalaga investicijskim skladom rezidentom in nerezidentom obveznost poročanja in objave – Pavšalna obdavčitev dohodkov iz teh skladov v primeru nespoštovanja navedenih obveznosti – Omejitev – Utemeljitev – Pogoji – Nacionalna ureditev, ki davčnim zavezancem ne omogoča, da predložijo elemente ali informacije, s katerimi bi se dokazala dejanska višina dohodkov – Nedopustnost

(člen 63 PDEU)

Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki določa, da se, če investicijski sklad nerezident ne izpolni obveznosti poročanja in objave nekaterih podatkov, ki sta določeni v tej zakonodaji in se enako uporabljata za sklade rezidente in nerezidente, dohodki davčnega zavezanca iz navedenega investicijskega sklada obdavčijo pavšalno, ker navedena zakonodaja davčnemu zavezancu ne omogoča, da predloži dokaze ali informacije, ki dokazujejo dejansko višino teh dohodkov.

Investicijski sklad, ki ni dejaven na trgu države članice obdavčitve in ki nanj ne cilja aktivno, namreč teh obveznosti zaradi njihove same narave zelo verjetno ne bo izpolnil. Ker ti skladi na splošno niso rezidenti, taka nacionalna ureditev investitorja s sedežem v zadevni državi članici lahko odvrne od vlaganja v deleže v investicijskih skladih nerezidentih, glede na to, da taka investicija lahko pomeni, da bo neugodno pavšalno obdavčen, ne da bi mu bila dana možnost, da sam predloži dokaze ali informacije, s katerimi bi lahko dokazal svoje dejanske dohodke.

Taka zakonodaja zato pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, ki jo člen 63 PDEU načeloma prepoveduje.

Res je, da sta nujnost zagotovitve učinkovitosti davčnega nadzora in nujnost zagotovitve učinkovitosti izterjave davka nujna razloga v splošnem interesu, ki lahko utemeljita omejitev.

Vendar nacionalna ureditev, ki davčnim zavezancem, ki so vložili v deleže investicijskih skladov nerezidentov, absolutno onemogoča predložitev dokazov, ki zlasti glede predložitve ustrezajo drugim merilom, kot so tista, ki so z zakonodajo prve države članice predpisana za nacionalna vlaganja, presega to, kar je nujno za zagotovitev učinkovitosti davčnega nadzora.

Ni namreč mogoče a priori izključiti, da so navedeni davčni zavezanci sposobni predložiti ustrezne dokaze, ki davčnim organom države članice, v kateri obstaja davčni dolg, omogočajo jasno in natančno preverjanje informacij, potrebnih za pravilno obdavčitev dohodkov iz investicijskih skladov. Čeprav je res, da je mogoče, da navedeni davčni zavezanci sami ne razpolagajo z vsemi zahtevanimi informacijami, ni mogoče izključiti, da lahko te informacije pridobijo pri zadevnih investicijskih skladih nerezidentih in jih posredujejo davčnim organom.

(Glej točke od 36 do 38, 46, od 49 do 51, 58 in izrek.)

Zadeva C‑326/12

Rita van Caster

in

Patrick van Caster

proti

Finanzamt Essen-Süd

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf)

„Predhodno odločanje — Prosti pretok kapitala — Člen 63 PDEU — Obdavčitev dohodkov iz investicijskih skladov — Obveznost investicijskega sklada, da sporoči in objavi nekatere informacije — Pavšalno obdavčenje dohodkov iz investicijskih skladov, ki ne spoštujejo obveznosti poročanja in objave“

Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 9. oktobra 2014

Prosti pretok kapitala in svoboda plačil — Omejitve — Davčna zakonodaja — Davek na dohodek — Obdavčitev dohodkov iz investicijskih skladov — Nacionalna ureditev, ki nalaga investicijskim skladom rezidentom in nerezidentom obveznost poročanja in objave — Pavšalna obdavčitev dohodkov iz teh skladov v primeru nespoštovanja navedenih obveznosti — Omejitev — Utemeljitev — Pogoji — Nacionalna ureditev, ki davčnim zavezancem ne omogoča, da predložijo elemente ali informacije, s katerimi bi se dokazala dejanska višina dohodkov — Nedopustnost

(člen 63 PDEU)

Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki določa, da se, če investicijski sklad nerezident ne izpolni obveznosti poročanja in objave nekaterih podatkov, ki sta določeni v tej zakonodaji in se enako uporabljata za sklade rezidente in nerezidente, dohodki davčnega zavezanca iz navedenega investicijskega sklada obdavčijo pavšalno, ker navedena zakonodaja davčnemu zavezancu ne omogoča, da predloži dokaze ali informacije, ki dokazujejo dejansko višino teh dohodkov.

Investicijski sklad, ki ni dejaven na trgu države članice obdavčitve in ki nanj ne cilja aktivno, namreč teh obveznosti zaradi njihove same narave zelo verjetno ne bo izpolnil. Ker ti skladi na splošno niso rezidenti, taka nacionalna ureditev investitorja s sedežem v zadevni državi članici lahko odvrne od vlaganja v deleže v investicijskih skladih nerezidentih, glede na to, da taka investicija lahko pomeni, da bo neugodno pavšalno obdavčen, ne da bi mu bila dana možnost, da sam predloži dokaze ali informacije, s katerimi bi lahko dokazal svoje dejanske dohodke.

Taka zakonodaja zato pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, ki jo člen 63 PDEU načeloma prepoveduje.

Res je, da sta nujnost zagotovitve učinkovitosti davčnega nadzora in nujnost zagotovitve učinkovitosti izterjave davka nujna razloga v splošnem interesu, ki lahko utemeljita omejitev.

Vendar nacionalna ureditev, ki davčnim zavezancem, ki so vložili v deleže investicijskih skladov nerezidentov, absolutno onemogoča predložitev dokazov, ki zlasti glede predložitve ustrezajo drugim merilom, kot so tista, ki so z zakonodajo prve države članice predpisana za nacionalna vlaganja, presega to, kar je nujno za zagotovitev učinkovitosti davčnega nadzora.

Ni namreč mogoče a priori izključiti, da so navedeni davčni zavezanci sposobni predložiti ustrezne dokaze, ki davčnim organom države članice, v kateri obstaja davčni dolg, omogočajo jasno in natančno preverjanje informacij, potrebnih za pravilno obdavčitev dohodkov iz investicijskih skladov. Čeprav je res, da je mogoče, da navedeni davčni zavezanci sami ne razpolagajo z vsemi zahtevanimi informacijami, ni mogoče izključiti, da lahko te informacije pridobijo pri zadevnih investicijskih skladih nerezidentih in jih posredujejo davčnim organom.

(Glej točke od 36 do 38, 46, od 49 do 51, 58 in izrek.)