ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 175/46

Tožba, vložena 7. marca 2014 – ANKO proti Komisiji

(Zadeva T-155/14)

2014/C 175/64

Jezik postopka: grščina

Stranki

Tožeča stranka: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atene, Grčija) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da celoten znesek 325 823,16 EUR, ki ga Komisija zahteva iz naslova neupravičenih izdatkov, in ki je že bil izplačan tožeči stranki za projekt PERSONA, in celoten znesek 280 747,45 EUR, ki ga Komisija zahteva iz naslova neupravičenih izdatkov in ki je že bil izplačan za projekt TERREGOV, predstavljata upravičene izdatke;

— ugotovi, da znesek 6 752,74 EUR predstavlja upravičene izdatke družbe ANKO v okviru projekta PERSONA in da ga mora zato Komisija izplačati družbi ANKO;

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba je vložena zoper Komisijo na podlagi člena 272 PDEU v zvezi s pogodbama št. 045 459 in št. 507 749, ki sta namenjeni izvedbi projekta PERSONA in projekta TERREGOV.

Tožeča stranka zlasti navaja, da čeprav je izpolnila svoje pogodbene obveznosti, Komisija s kršitvijo zgoraj navedenih pogodb, načela dobre vere, prepovedi zlorabe pravic in načela sorazmernosti iz naslova neupravičenih izdatkov zahteva vračilo zneskov, ki so bili izplačani družbi ANKO. V zvezi s tem tožeča stranka navaja, prvič, da Komisija s tem, da zavrača upravičenost skoraj vseh izdatkov, ki jih je družbi ANKO izplačala za projekta PERSONA in TERREGOV in zahteva zadevne zneske, ker naj bi bili neupravičeno izplačani, ravna v nasprotju s svojimi pogodbenimi obveznostmi do družbe ANKO. Drugič, tožeča stranka navaja, da je zahteva za vračilo vseh teh zneskov nesorazmerna in predstavlja zlorabo pravic.
—

podredno, odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. januarja 2014 v zadevi R 2156/2012-4 razveljavi glede proizvodov iz razreda 6: „Železni trakovi za gradnjo“ in razreda 7: „Podnapetostni trakovi“ in izpodbijana odločba spremeni tako, da se zahteva za ugotovitev ničnosti zavrne;
SL Uradni list Evropske unije C 151/29

Tožba, vložena 20. marca 2014 – Nürburgring proti UUNT – Biedermann (Nordschleife)

(Zadeva T-181/14)

2014/C 151/37

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Nürburgring GmbH (Nürburg, Nemčija) (zastopnika: M. Viefhues in C. Giersdorf, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Lutz Biedermann (Villingen-Schwenningen, Nemčija)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi odločbo R 163/2013-4 četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. januarja 2014;

— toženi stranki in, če je to mogoče, drugim strankam se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Nordschleife“ za storitve in proizvode iz razredov od 2 do 4, 6, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 21, 22, od 24 do 30, od 32 do 34, 39, 41 in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 7 379 399

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Lutz Biedermann

Navajana znamka ali znak: besedna znamka „Management by Nordschleife“ za proizvode in storitve iz razredov 6, 9, 16, 25, 28 in 41

Odločba oddelka za ugovore: ugovoru se delno ugodi

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009
1.

Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije in člena 26(1) in (4) Priloge XIII k navedenim predpisom, na nespoštovanje pridobljenih pravic, na kršitev načel pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti ter na neobstoj obrazložitve. Pritožnica navaja, da: — je Sodišče za uslužbence splošnim predpisom za izvajanje členov 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom v zvezi s prenosom pokojninskih pravic, sprejetih leta 2011, dalo retroaktivni učinek s tem, da je presodilo, da je OPI za določitev števila let pokojninske dobe, ki v skladu s pokojninskim sistemom Skupnosti ustrezajo aktuarskemu ekvivalentu pokojninskih pravic pritožnice v belgijskem pokojninskem sistemu, lahko uporabilo splošna pravila za izvajanje iz leta 2011, ker ob začetku veljavnosti teh pravil tožeča stranka ni bila v „v celoti vzpostavljenem“ položaju na podlagi splošnih pravil za izvajanje iz leta 2004, ker ni sprejela predloga izračuna, ki ji je bil predhodno predložen, to pa kljub temu, da je bila prošnja za prenos pokojninskih pravic vložena novembra 2009, da so bile pravice tožeče stranke torej dokončno vzpostavljene na ta datum in da bi zato morale biti določene na podlagi splošnih pravil za izvajanje iz leta 2004; — Sodišče za uslužbence ni pravno utemeljilo svoje analize in ni pojasnilo, zakaj je treba v obravnavanem primeru odstopiti od določb Kadrovskih predpisov, na katere se je sklicevala tožeča stranka v tožbi na prvi stopnji, in od načel, na katera se te določbe nanašajo.
—

razglasi člena 1 in 4 Uredbe Sveta (EU) št. 1387/2013 (1) z dne 17. decembra 2013 o opustitvi avtonomnih dajatev skupne carinske tarife za določene kmetijske in industrijske proizvode in o razveljavitvi Uredbe (EU) št. 1344/2011 za nična v delu, v katerem je z njima tožeči stranki odvzeta upravičenost do treh opustitev dajatev pod nekdanjimi oznakami TARIC 2918 2900 80, 3811 2900 10 in 3811 9000 30, ker naj bi vsebovala očitne pravne in vsebinske napake ter naj bi bila sprejeta v nasprotju z bistvenimi postopkovnimi zahtevami in jamstvi;
3.

Tretji, četrti, peti in šesti tožbeni razlog se nanašajo na i) napačno uporabo prava, ii) napačno presojo dejanskega stanja in očitno napako pri presoji, iii) kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva in iv) kršitev načela sorazmernosti.
—

kršitev člena 57(2) in (3) UZS in člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009;
SL Uradni list Evropske unije C 135/57

Tožba, vložena 3. marca 2014 – EE proti UUNT – (Device of a yellowy pattern)

(Zadeva T-143/14)

2014/C 135/74

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: EE Ltd (Hatfield, Združeno kraljestvo) (zastopnik: P. Brownlow, Solicitor)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. novembra 2013 v zadevi R 703/2013-2.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki predstavlja napravo za rumenkast vzorec za proizvode in storitve iz razredov 7, 9, 16, 25, od 35 do 39, 41, 42 in 45 – prijava znamke Skupnosti št. 11 388 311

Odločba preizkuševalca: prijavljena znamka ne izpolnjuje pogojev za registracijo

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.
—

razglasi za nično Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1194/2013 z dne 19. novembra 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz biodizla s poreklom iz Argentine in Indonezije (UL L 315, str. 2), v delu v katerem se nanaša na tožečo stranko, in
SL Uradni list Evropske unije C 129/30

Tožba, vložena 7. februarja 2014 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines in drugi proti Svetu

(Zadeva T-87/14)

2014/C 129/37

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran); Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran); Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Iran); IRISL Europe GmbH (Hamburg, Nemčija); IRISL Marine Services and Engineering Co. (Qeshm Island, Iran); Irano Misr Shipping Co. (Teheran); Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran); Shipping Computer Services Co. (Teheran); Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teheran); South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teheran) in Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teheran) (zastopniki: F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister, in M. Taher, Solicitor)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— Sklep Sveta 2013/685/SZVP z dne 26. novembra 2013 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 316, str. 46) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1203/2013 z dne 26. novembra 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 316, str. 1) razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožeče stranke;

— Sklep Sveta 2013/497/SZVP z dne 10. oktobra 2013 o spremembi Sklepa Sveta 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 272, str. 46) in Uredbo Sveta (EU) št. 971/2013 z dne 10. oktobra 2013 o spremembi Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 272, str. 1) razglasi za neuporabljiva;

— Svetu naloži plačilo stroškov tožečih strank.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke podajajo „ugovor nezakonitosti“ in zahtevajo, naj se ukrepi iz meseca oktobra razglasijo za nezakonite, ker: nimajo ustrezne pravne podlage, kršijo legitimna pričakovanja tožečih strank in načela pravnomočnosti, pravne varnosti, ne bis in idem in res iudicata, so diskriminatorni v razmerju do IRISL ter neupravičeno in nesorazmerno kršijo njene temeljne pravice, kršijo pravico tožečih strank do obrambe in pomenijo zlorabo pooblastil Sveta.

Tožeče stranke v utemeljitev ničnosti izpodbijanih ukrepov navajajo te tožbene razloge:

1. V okviru prvega tožbenega razloga zatrjujejo neobstoj ustrezne pravne podlage za izpodbijane ukrepe.

2. V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujejo očitno napačno ravnanje Sveta, da v sklepa vključi vse tožeče stranke.

3. V okviru tretjega tožbenega razloga zatrjujejo, da je Svet kršil pravice tožečih strank do obrambe.

4. V okviru četrtega tožbenega razloga zatrjujejo, da izpodbijani ukrepi kršijo legitimna pričakovanja tožečih strank ter načela pravnomočnosti, pravne varnosti, res judicata, ne bis in idem in načelo prepovedi diskriminacije.
—

odločbo četrtega odbora Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. novembra 2013 v zadevi R 2292/2012-4 razveljavi in zahtevo za ugotovitev ničnosti besedne znamke Skupnosti LUCEO št. 8 554 974 zavrne; podredno, izpodbijano odločbo razveljavi in zadevo vrne v odločanje odboru za pritožbe;
—

za nične razglasi določbe, med drugim člen 7 (potovalni čas) Priloge V h Kadrovskim predpisom in člen 8 (potni stroški) Priloge VII h Kadrovskim predpisom, ki so bili spremenjeni z Uredbo (EU, Euratom) št. 1023/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, ki je bila objavljena v Uradnem listu št. L 287 z dne 29. oktobra 2013, ker je pravica do potnih stroškov in do potovalnega časa povezana z izselitvenim dodatkom ali z nadomestilom za prebivanje v tujini;
SL Uradni list Evropske unije C 78/14

Tožba, vložena 20. januarja 2014 – Sales & Solutions proti UUNT – Wattline (WATTLINE)

(Zadeva T-46/14)

2014/C 78/29

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Sales & Solutions Frankfurt na Majni, Nemčija) (zastopnica: K. Gründig-Schnelle, odvetnica)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Wattline GmbH (Runderting, Nemčija)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

— izpodbijana odločba četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18.11.2013 v zadevi R 1668/2012-4 naj se spremeni tako, da se ugovoru v celoti ugodi in naj se prijava znamke Skupnosti zavrne;

— naj se drugi stranki pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov postopka vključno s stroški postopka s pritožbo.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: Wattline GmbH

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „WATTLINE“ za storitve iz razredov 35, 36 in 42 – prijava znamke Skupunosti št. 8 908 345

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Navajana znamka ali znak: nemška besedna in figurativna znamka „Watt“ za storitve iz razredov 35, 39 in 42

Odločba oddelka za ugovore: ugovoru naj se deloma ugodi

Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev ugovora

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in odstavka 4 Uredbe (ES) št. 207/2009 in kršitev pravila 20(7)(c) in pravila 50 Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95.
1.

V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka navaja, da je Svet Evropske unije, s tem ko je odredil, naj se dokončno poberejo začasne dajatve, ki so bile naložene tožeči stranki, kršil (i) člene 1(1), 7(2) in 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51) in (ii) načela dobrega upravljanja, sorazmernosti in prepovedi diskriminacije, ker: — na podlagi člena 1(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 protidampinških ukrepov ni mogoče naložiti izvoznikom, kakšen je tožeča stranka, za katere se ugotovi, da njihovi proizvodi niso dampinški. Zato ni pravne podlage za uvedbo začasne protidampinške dajatve zoper tožečo stranko in še manj za odreditev, naj se take dajatve poberejo; — je Svet kršil člen 7(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009, s tem da je tožeči stranki naložil in dokončno pobral začasno dajatev v višini 2,8%, ki presega pravilno začasno stopnjo dampinga; — člen 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 Komisiji prepoveduje uvedbo začasnih dajatev kjer je začasna stopnja dampinga manjša kot 2 %. Svet je s tem, da je odredil, naj se dokončno poberejo začasne dajatve, ki so bile naložene tožeči stranki, kršil člen 9(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009; — glede na napake, ki jih je storila Evropska komisija pri izračunu začasne stopnje dampinga tožeče stranke, bi moral Svet ugotoviti, da Komisija ni skrbno in nepristransko preučila vseh okoliščin zadeve. S to opustitvijo je bilo kršeno načelo dobrega upravljanja; — se morajo dejanja Sveta, s katerimi je ta od tožeče stranke dokončno pobral nepravilno uvedene začasne dajatve, šteti za nesorazmerna glede na cilj Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 in posledično za kršitev načela sorazmernosti; — je Svet s tem, da je zahteval, naj se dokončno poberejo začasne dampinške dajatve, ki so bile napačno izračunane tožeči stranki, in s tem da od družbe P.T. Cilandra Perkasa ni zahteval plačila začasnih dampinških dajatev, razlikoval dve podjetji, ki sta v primerljivih položajih. Zato tožeča stranka trdi, da je Svet kršil načelo prepovedi diskriminacije.
3.

Zloraba postopka, saj se pri na novo določenem merilu za delitev tveganja v sistemu obračunavanja pristojbin ni sledilo postopku iz člena 5(3) Uredbe (ES) št. 549/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2004 o določitvi okvira za oblikovanje enotnega evropskega neba na katerega napotuje člen 15(4) Uredbe (ES) št. 550/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2004 o izvajanju navigacijskih služb zračnega prometa na enotnem evropskem nebu. Po mnenju tožeče stranke ta člena določata, da Komisija sprejme izvedbene ukrepe za določitev sistema obračunavanja pristojbin skupaj z Odborom za enotno evropsko nebo ter da se uporablja postopek iz člena 5 Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije. Podredno tožeča stranka uveljavlja tudi kršitev obveznosti obrazložitve aktov ter člena 16 Uredbe (ES) št. 550/2004, ker se Komisija ni predhodno posvetovala z Odborom za enotno evropsko nebo ali je stališče Španije v skladu z načeli in normami za obračunavanja pristojbin.
C 71/25

Tožba, vložena 7. januarja 2014 – Madžarska proti Komisiji

(Zadeva T-13/14)

(2014/C 71/48)

Jezik postopka: madžarščina

Stranki

Tožeča stranka: Madžarska (zastopnika: M. Z. Fehér in K. Szíjjártó, agenta)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— za ničnega razglasi Izvedbeni sklep Komisije C(2013) 7136 final z dne 31. oktobra 2013 o delnem povračilu nacionalne finančne pomoči, dodeljene organizacijam proizvajalcev za operativne programe, izvedene leta 2011 na Madžarskem;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja, da je Komisija prekoračila svoje pristojnosti in kršila upoštevne določbe prava Unije ko je določila znesek, ki Madžarski pripada iz naslova delnega povračila nacionalne finančne pomoči, ki je bila leta 2011 dodeljena organizacijam proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave.

Po mnenju tožeče stranke pravo Unije ne predvideva, da Komisija v svojem sklepu o delnem skupnostnem povračilu nacionalne finančne pomoči, ki je bila v skladu s členom 103e Uredbe Sveta (ES) št.o 1234/2007 (1) dodeljena organizacijam proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave, odobri samo povračilo do zneskov za katere je v prošnji za odobritev dodelitve nacionalne pomoči Madžarska navedla, da so „ocenjeni“ ali „predvidljivi“.

Tožeča stranka meni, da se v skladu s členom 103e Uredbe št.o 1234/2007, odobritev nacionalne pomoči s strani Komisije nanaša na dodelitev pomoči, Komisija pa ne sme določiti maksimalnega zneska pomoči, ki se lahko dodeli. Po mnenju tožeče stranke je ta zgornja meja nedvoumno določena v Uredbi št.o 1234/2007, ki predpisuje, da nacionalna pomoč ne sme presegati 80 % finančnih prispevkov operativnim skladom s strani članov ali organizacij proizvajalcev. Pravila o delnem skupnostnem povračilu nacionalne pomoči tudi ne omogočajo, da Komisija v okviru odobritve delnega povračila, kot zgornjo mejo povračila določi znesek, ki ga je država članica tej instituciji sporočila v svoji prošnji za odobritev kot celotni znesek pomoči ali kot znesek pomoči, ki ga predvidevajo nekatere organizacije proizvajalcev, predvsem zato ker je v omenjeni prošnji vlada Madžarske zadevne zneske predstavila zgolj kot načrtovane ali ocenjene.

Tožeča stranka tudi trdi, da ima Komisija pravico preveriti, da dejansko dodeljena pomoč ni prekoračila prej navedene zgornje meje 80 % in da zaprošeno povračilo ne preseže 60 % dodeljene pomoči, nima pa pravice, da kot zgornjo mejo za povračilo določi zneske, navedene v prošnji za odobritev, zlasti kadar je v tej prošnji poudarjena okvirnost podatkov oziroma da gre za oceno. Kadar se iz različnih razlogov tekom leta spremeni znesek nacionalne pomoči, dodeljene katerikoli organizaciji proizvajalcev, je treba delno skupnostno povračilo določiti od dejansko dodeljene pomoči, pod pogojem da so izpolnjene tozadevne zahteve iz prava Unije.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL L 299, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 112/37

Tožba, vložena 20. decembra 2013 – Harrys Pubar proti UUNT – Harry’s New York Bar (HARRY’S BAR)

(Zadeva T-711/13)

2014/C 112/49

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švedska) (zastopnik: L.-E. Ström, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Harry's New York Bar SA (Pariz, Francija)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

— naj se odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. oktobra 2013 v združenih zadevah R 946/2012-1 in R 995/2012-1 razveljavi;

— naj toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „HARRY’S BAR“ za proizvode in storitve iz razredov 25, 29, 30, 32, 33 in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 3 378 031

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Navajana znamka ali znak: švedske prijave znamke št. 356 009, 320 026, 315 142 in 55 6513-1066 za proizvode in storitve iz razredov 25 in 42

Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: ugoditev dela pritožbe v zadevi R 995/2012-1 in zavrnitev pritožbe v zadevi R 946/2012-1

Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b) in 4 Uredbe Sveta št. 207/2009
SL Uradni list Evropske unije C 52/45

Pritožba, ki jo je Luigi Marcuccio 30. decembra 2013 vložil zoper sklep, ki ga je 17. oktobra 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-145/12, Marcuccio proti Komisiji

(Zadeva T-699/13 P)

2014/C 52/86

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— v celoti in brez vsakršne izjeme razveljavi izpodbijani sklep;

— zadevo vrne Sodišču za uslužbence.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot tisti, ki so navedeni v zadevi Marcuccio proti Komisiji, T-698/13.
SL Uradni list Evropske unije C 45/36

Tožba, vložena 25. novembra 2013 – Oracle America proti UUNT – Aava Mobile (AAVA CORE)

(Zadeva T-618/13)

2014/C 45/63

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Oracle America, Inc. (Wilmington, Združene države) (zastopnik: T. Heydn, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Aava Mobile Oy (Oulu, Finska)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. septembra 2013 v zadevi R 1369/2012-2 razveljavi;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „AAVA CORE“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 38 in 42 – prijava znamke Skupnosti št. 9 712 811

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Navajana znamka ali znak: registracija znamke Skupnosti št. 6 551 626 besedne znamke „JAVA“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 in 45; znana blagovna znamka „JAVA“ v vseh članicah Evropske unije za proizvode in storitve iz razredov 9, 38 in 42

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in (5) UZS.
2.

Drugi tožbeni razlog: Kršitev člena 167 PDEU in izvedbenih določb, vključno s finančno uredbo ter točk 3 in 4 razpisa za zbiranje predlogov EACEA/21/12. — V zvezi s tem tožeča stranka zatrjuje očitno napako pri obrazložitvi v izpodbijani odločbi. V zvezi s tem tožeča stranka, da je iz izreka izpodbijane odločbe razvidno, da je EACEA napačno in samovoljno kot podizvajanje opredelila pogodbeno razmerje med tožečo stranko in Rai Cinema. Iz istega dopisa naj bi tudi izhajalo, da EACEA izenačuje podizvajanje in pogodbo o tem, da bo tretji opravljal dejavnost fizične distribucije („physical distribution“).