ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zadeva C‑156/16

Tigers GmbH

proti

Hauptzollamt Landshut

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München)

„Predhodno odločanje – Izvedbena uredba (EU) št. 412/2013 – Člen 1(3) – Carinski zakonik Skupnosti – Člen 78 – Pravilo, ki uporabo individualnih stopenj protidampinške dajatve pogojuje s predložitvijo veljavnega računa – Dopustnost predložitve veljavnega trgovinskega računa po carinski deklaraciji – Zavrnitev vračila“

Povzetek – Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 12. oktobra 2017

Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Uvedba protidampinških dajatev – Uredba št. 412/2013 – Pogoji uporabe – Predložitev veljavnega računa – Predložitev po carinski deklaraciji – Dopustnost – Pogoji

(uredbi Sveta št. 2913/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2700/2000, člen 78, in št. 412/2013, člen 1(3))

Člen 1(3) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 412/2013 z dne 13. maja 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz keramične namizne in kuhinjske posode s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, je treba razlagati tako, da dopušča, da se za določitev dokončne protidampinške dajatve predloži veljaven trgovinski račun po carinski deklaraciji, ko so izpolnjeni vsi drugi potrebni pogoji za uporabo stopnje protidampinške dajatve, določene za posamezno podjetje, in kadar je zagotovljeno spoštovanje pravilne uporabe protidampinških dajatev, kar mora preveriti predložitveno sodišče. Tako iz celotnega člena 78 Carinskega zakonika izhaja, da je dovoljeno predložiti nove elemente, ki bi jih carinski organi lahko upoštevali, in to po carinski deklaraciji. Sistematika navedenega člena je namreč v uskladitvi carinskega postopka z dejanskim položajem (glej v tem smislu sodbo z dne 10. decembra 2015, Veloserviss,C‑427/14, EU:C:2015:803, točka 26 in navedena sodna praksa).

(Glej točki 31 in 39 ter izrek.)
Zadeva C‑248/16

Austria Asphalt GmbH & Co OG

proti

Bundeskartellanwalt

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof)

„Predhodno odločanje – Konkurenca – Koncentracije podjetij – Uredba (ES) št. 139/2004 – Člen 3(1)(b) in (4) – Področje uporabe – Pojem ‚koncentracija‘ – Sprememba vrste nadzora nad obstoječim podjetjem z izključnega na skupni nadzor – Ustanovitev skupnega podjetja, ki trajno opravlja vse funkcije samostojnega gospodarskega subjekta“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. septembra 2017

Koncentracije med podjetji – Pojem – Preoblikovanje podjetja pod izključnim nadzorom v skupno podjetje – Vključitev – Pogoji – Skupno podjetje, ki trajno opravlja vse funkcije samostojnega gospodarskega subjekta

(Uredba Sveta št. 139/2004, člen 3)

Glede ciljev, ki jih uresničuje Uredba št. 139/2004, je iz njenih uvodnih izjav 5, 6 in 8 razvidno, da je njen namen zagotoviti, da reorganizacija podjetij ne povzroča trajne škode konkurenci. Tako je treba, kot je razvidno iz uvodne izjave 20 navedene uredbe, pojem koncentracije opredeliti tako, da zajema transakcije, ki povzročijo trajno spremembo nadzora udeleženih podjetij in s tem strukture trga. Tudi skupna podjetja je treba zajeti s področjem uporabe te uredbe, če trajno opravljajo vse funkcije samostojne gospodarske enote.

V zvezi s tem, kot je generalna pravobranilka navedla v točki 28 sklepnih predlogov, v uvodnih izjavah Uredbe št. 139/2004 ni nikakršnega razlikovanja glede na to, ali gre za novo zadevno podjetje, ustanovljeno z obravnavano transakcijo, ali za že obstoječe podjetje, ki ga je do zdaj izključno nadzoroval en koncern, nato pa ga je skupno nadzorovalo več podjetij. Ta neobstoj razlikovanja je v celoti utemeljen s tem, da če mora Komisija opraviti nadzor glede tega, kako ustanovitev skupnega podjetja učinkuje na strukturo trga, je nastanek takega učinka odvisen od tega, da se tako skupno podjetje, to je podjetje, ki trajno opravlja vse funkcije samostojne gospodarske enote, na trgu dejansko pojavi. Člen 3 navedene uredbe torej zajema skupna podjetja, zgolj če zaradi njihove ustanovitve nastane trajni učinek na strukturo trga.

Ob upoštevanju zgornjih preudarkov je treba na vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3 Uredbe št. 139/2004 razlagati tako, da se šteje, da je po spremembi vrste nadzora, ki se izvaja nad obstoječim podjetjem, in sicer s predhodnega izključnega na skupni nadzor, nastala koncentracija, le če skupno podjetje, ki izhaja iz take transakcije, trajno opravlja vse funkcije samostojnega gospodarskega subjekta.

(Glej točke od 21 do 25 in 35.)
Zadeva C‑74/16

Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania

proti

Ayuntamiento de Getafe

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid)

„Predhodno odločanje – Državne pomoči – Člen 107(1) PDEU – Pojem ‚državna pomoč‘ – Pojma ‚podjetje‘ in ‚gospodarska dejavnost‘ – Drugi pogoji za uporabo člena 107(1) PDEU – Člen 108(1) in (3) PDEU – Pojma ‚obstoječe pomoči‘ in ‚nove pomoči‘ – Sporazum med Kraljevino Španijo in Svetim sedežem z dne 3. januarja 1979 – Davek na gradnje, inštalacije in gradbena dela – Oprostitev za nepremičnine Katoliške cerkve“

Povzetek – Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 27. junija 2017

Konkurenca–Pravila Unije–Podjetje–Pojem–Opravljanje gospodarske dejavnosti–Pojem–Verska ustanova, ki izvaja pedagoške dejavnosti–Izobraževalne dejavnosti, ki so del javnega izobraževanja in se financirajo iz javnih sredstev–Izključitev–Izobraževalne dejavnosti, ki jih organizira ustanova sama in jih država ne subvencionira–Vključitev (člen 107(1) PDEU) Konkurenca–Pravila Unije–Podjetje–Pojem–Opravljanje gospodarske dejavnosti–Verska ustanova, ki izvaja gospodarske in negospodarske dejavnosti–Negospodarske dejavnosti, ki se financirajo iz javnih sredstev–Obveznost ločenega računovodstva zaradi izključitve navzkrižnega subvencioniranja (člen 107(1) PDEU) Konkurenca–Pravila Unije–Podjetje–Pojem–Opravljanje gospodarske dejavnosti–Verska ustanova, ki izvaja gospodarske in negospodarske dejavnosti–Davčna oprostitev za nepremičnine navedene ustanove–Davčna oprostitev, ki spada na področje uporabe pravil o konkurenci–Zahteva–Nepremičnine, ki so vsaj delno namenjene izvajanju gospodarskih dejavnosti (člen 107(1) PDEU) Pomoči, ki jih dodelijo države–Pojem–Dodelitev prednosti prejemnikom–Poseg države, s katerim se zmanjšajo stroški, ki običajno bremenijo proračun podjetja–Vključitev (člen 107(1) PDEU) Pomoči, ki jih dodelijo države–Pojem–Dodelitev prednosti iz državnih sredstev, ki jo je mogoče pripisati državi–Davčna oprostitev, ki jo določa nacionalna zakonodaja–Vključitev (člen 107(1) PDEU) Pomoči, ki jih dodelijo države–Vpliv na trgovino med državami članicami–Škodovanje konkurenci–Merila presoje–Pomoči majhnega pomena (člen 107(1) PDEU; Uredba Komisije št. 1998/2006, člen 2) Pomoči, ki jih dodelijo države–Obstoječe pomoči in nove pomoči–Pojem (člen 108(1) in (3) PDEU) Pomoči, ki jih dodelijo države–Pojem–Podelitev davčne oprostitve nekaterim podjetjem s strani javnih organov–Oprostitev davka na gradnje, inštalacije in gradbena dela za nepremičnine Katoliške cerkve–Vključitev–Pogoji (člen 107(1) PDEU)
Člen 1(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da je položaj, v katerem občinsko podjetje, katerega edini delničar je občina in ki preneha delovati po odločitvi izvršilnega organa te občine ter katerega dejavnosti so delno prenesene na to občino, da bi jih ta neposredno opravljala, delno pa na drugo občinsko podjetje, preoblikovano v ta namen in katerega edini delničar je tudi ista občina, zajet s področjem uporabe navedene direktive, če je po prenosu identiteta zadevnega podjetja ohranjena, kar pa mora ugotoviti predložitveno sodišče.

(Glej točko 46 in točko 1 izreka.)
(Glej točke od 21 do 23 in 25.)

Določbe Direktive Sveta 76/207/EGS z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002, je treba razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, s katero je za pristop kandidatov k natečaju za vpis na policijsko akademijo te države članice določen pogoj minimalne višine 1,70 m ne glede na njihov spol, ker se s to ureditvijo postavlja v manj ugoden položaj veliko večje število žensk kot moških ter ker navedena ureditev ni ustrezna in potrebna za uresničitev zakonitega cilja, ki mu sledi, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

Čeprav lahko opravljanje nalog policije v zvezi z varovanjem oseb in premoženja, prijetjem in pridržanjem storilcev kaznivih dejanj ter preventivnim patruljiranjem zahteva uporabo fizične moči in s tem posebno fizično sposobnost, pa za nekatere naloge policije, kot na primer pomoč državljanom ali urejanje prometa, očitno ni potreben velik fizični napor (glej v tem smislu sodbo z dne 13. novembra 2014, Vital Pérez, C‑416/13, EU:C:2014:2371, točki 39 in 40).

Poleg tega, tudi če bi bila za vse naloge, ki jih opravlja grška policija, potrebna posebna fizična sposobnost, ni očitno, da bi bila ta sposobnost nujno vezana na minimalno telesno višino in da je osebe, ki te višine ne dosegajo, naravno ne premorejo.

Vsekakor bi bilo mogoče cilj, ki mu sledi ureditev iz postopka v glavni stvari, doseči z ukrepi, ki bi bili za ženske manj neugodni, kot je na primer predizbor kandidatov za natečaj za vpis na akademijo za policijske uradnike in policiste, ki bi temeljil na posebnih preizkusih, s katerimi bi se preverile njihove telesne sposobnosti.

(Glej točke 38, 39, 42 in 44 ter izrek.)
Če Komisija po razglasitvi delne ničnosti odločbe o naložitvi globe zaradi kršitve člena 81 ES in člena 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru sprejme sklep o spremembi prvotne odločbe, s katerim se zadevnemu podjetju naloži drugačen znesek globe, se za preverjanje spoštovanja pravice navedenega podjetja do obrambe v postopku, v katerem je bil sprejet sklep o spremembi, lahko upošteva vsebina obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, saj razglasitev delne ničnosti prvotne odločbe ni vplivala na veljavnost prvotnega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.

Ker namreč razglasitev ničnosti akta Unije ne vpliva nujno na pripravljalne akte, se postopek za nadomestitev akta, razglašenega za ničnega, načeloma lahko nadaljuje prav od tam, kjer je nastala nezakonitost. Razglasitev ničnosti akta načeloma ne vpliva na veljavnost pripravljalnih ukrepov v zvezi s tem aktom, ki so se izvajali pred fazo, v kateri je bila ta napaka ugotovljena. Če se ugotovi, da razglasitev ničnosti ne vpliva na veljavnost predhodnih postopkovnih aktov, Komisija zgolj zaradi te razglasitve ničnosti zadevnim podjetjem ni dolžna poslati novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.

Poleg tega, čeprav je Komisija s tem, da je poslala dopis o ugotovljenih dejstvih, želela zadevnemu podjetju podati pojasnila o novih elementih metode določitve višine njene globe, za katere je Komisija menila, da jih je treba navesti po razglasitvi delne ničnosti prvotne odločbe, in čeprav ni sporno, da se je imelo zadevno podjetje do teh elementov priložnost opredeliti tako pisno, kot na sestanku, pa to še ne pomeni, da ti elementi, zaradi njihove narave, ne bi mogli biti predmet novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.

(Glej točke 23, 24, 28 in 34.)
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča(šesti senat) z dne 2 6. julija 2 0 1 7 –  
Staatlic he Por zellan-Manufaktur Meissen/ EUIPO  
(Zadeva C-4 7 1 / 1 6 P) 1 
„Pritožba –Znamka Evropske unije –Postopek z ugovorom –Zahteva za registracijo figurativne 
znamke z besednim elementom ‚meissen‘–Zavrnitev ugovora –Prvič predloženi dokazi – 
Izkrivljanje –Resna in dejanska uporaba prejšnjih znamk –Uredba (ES) št. 207/2009 –Člen 7(3) – 
Člen 8(5) –Povezava med znamkama, ki ju je treba primerjati“ 
1. Znamka Evropske unije – Tožbeni postopek – Tožba pri sodišču Unije – Pristojnost Splošnega 
sodišča – Ponovni preizkus dejanskega stanja ob upoštevanju dokazov, ki so bili prvič predloženi 
pred njim – Izključitev 
(Uredba Sveta št. 207/2009 , člen 65) 
(Glej točki 24 in 25.) 
2. Sodni postopek – Obrazložitev sodb – Obseg 
(Statut Sodišča, člena 36 in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 117) 
(Glej točko 28.) 
3. Pritožba – Razlogi – Neobstoj natančne kritike dela razlogovanja Splošnega sodišča in pravnih 
trditev v utemeljitev pritožbe – Nedopustnost 
(člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, 
člena 168(1)(d) in 169(2)) 
(Glej točki 34 in 35.) 
4. Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za 
zavrnitev – Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom – Varstvo prejšnje 
ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni – Pogoji – Povezava med 
znamkami – Merila presoje 
(Uredba Sveta št. 207/2009 , člen 8(5)) 
1 UL C 454, 5.12.2016 . 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :602 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
(Glej točke od 50 do 53.) 
Iz rek 
1. Pritožba se zavrne. 
2. Družbi Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH se naloži plačilo stroškov. 
ECLI:EU:C:2017 :602 2
Člen 138(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, dobava blaga, ki jo opravi davčni zavezanec s sedežem v prvi državi članici, ni oproščena davka na dodano vrednost na podlagi te določbe, če pridobitelj, identificiran za namene davka na dodano vrednost v drugi državi članici, pred sklenitvijo te transakcije dobave obvesti dobavitelja o svoji nameri takojšnje prodaje blaga pred njegovim prevozom iz prve države članice davčnemu zavezancu s sedežem v tretji državi članici, kateremu bo to blago tudi odpeljal, če je bila ta druga dobava dejansko opravljena in je bilo blago nato prepeljano iz prve države članice v državo članico tretjega davčnega zavezanca. Identifikacija za namene davka na dodano vrednost prvega pridobitelja v državi, ki ni država prve dobave ali država končnega pridobitelja, ni merilo za opredelitev transakcije znotraj Skupnosti, niti ni sama po sebi zadosten dokaz za to, da gre za transakcijo znotraj Skupnosti.

Glede transakcij, ki so, kot te iz postopka v glavni stvari, veriga dveh zaporednih dobav, ki pomenita en sam prevoz znotraj Skupnosti, iz sodne prakse Sodišča na eni strani izhaja, da se prevoz znotraj Skupnosti pripiše samo eni od dveh dobav, ki bo zato edina oproščena davka na podlagi člena 138(1) Direktive o DDV (glej v tem smislu sodbo z dne 6. aprila 2006, EMAG Handel Eder, C‑245/04, EU:C:2006:232, točka 45).

Na drugi strani je treba za namen ugotovitve, kateri od teh dveh dobav je treba pripisati prevoz znotraj Skupnosti, opraviti celovito presojo vseh posebnih okoliščin zadeve (glej v tem smislu sodbi z dne 16. decembra 2010, Euro Tyre Holding, C‑430/09, EU:C:2010:786, točka 27, in z dne 27. septembra 2012, VSTR, C‑587/10, EU:C:2012:592, točka 32).

Na podlagi te presoje je treba ugotoviti, kdaj je prišlo do drugega prenosa pravice do razpolaganja z blagom kot lastnik na končnega pridobitelja. Če je namreč drugi prenos te pravice, torej druga dobava, nastopil pred prevozom znotraj Skupnosti, tega prevoza ni mogoče pripisati prvi dobavi, ki je bila opravljena v korist prvega pridobitelja (glej v tem smislu sodbo z dne 27. septembra 2012, VSTR, C‑587/10, EU:C:2012:592, točka 32 in navedena sodna praksa).

V primeru dveh zaporednih dobav, ki sta pomenili en sam prevoz znotraj Skupnosti, je za določitev, kateri od teh dveh dobav se pripiše ta prevoz, treba ugotoviti, ali je do tega prevoza prišlo po drugi dobavi. Če je tako, bi bilo treba le drugo dobavo opredeliti kot dobavo znotraj Skupnosti, ki je v danem primeru oproščena davka na podlagi člena 138(1) Direktive o DDV.

(Glej točke od 34 do 37 in 44 ter točko 1 izreka.)
Kot izhaja iz člena 6(3) Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, ta člen za vsak načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben in ki bi lahko nanj pomembno vplival, določa mehanizem okoljskega varstva. V zvezi s tem dejstvo, da projekt gradnje elektrarne ne poteka na območjih Natura 2000, ampak je od njih precej oddaljen, nikakor ne izključuje uporabe zahtev, navedenih v členu 6(3) Direktive 92/43.

Pristojni nacionalni organi dejavnost, za katero se zahteva presoja v smislu člena 6(3) Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, dovolijo, le če so se prepričali, da ta dejavnost nima škodljivih vplivov na celovitost tega območja. To je podano, kadar z znanstvenega stališča ni nobenega razumnega dvoma o neobstoju teh učinkov. V zvezi s tem uporaba previdnostnega načela v okviru izvajanja te določbe od pristojnih nacionalnih organov zahteva, da med drugim upoštevajo varstvene ukrepe, ki jih vsebuje navedeni projekt in s katerimi se želi izogniti morebitnim škodljivim učinkom, ki se neposredno povzročijo za to območje, ali jih zmanjšati, da bi se zagotovilo, da ta projekt ne škodi celovitosti zaščitenega območja.

Na dan sprejetja odločbe, s katero se dovoli izvedba projekta, z znanstvenega stališča ne sme biti nobenega razumnega dvoma o neobstoju škodljivih vplivov na celovitost zadevnega območja. Zato država članica s tem, da je dala soglasje za projekt za zgraditev elektrarne na podlagi presoje posledic, s katero je bil ugotovljen neobstoj škodljivega vpliva na celovitost območij Natura 2000, ne izpolnjuje obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 6(3) Direktive 92/43, ker ta presoja ne vsebuje končnih ugotovitev glede učinkovitosti varstvenega ukrepa, ki ga vsebuje ta projekt, ampak je v njej navedeno le, da bi bilo to učinkovitost mogoče potrditi le po več letih spremljanja.

(Glej točke 33, 34, 37, 42 in 45.)
2.

Promet — Cestni promet — Uredba št. 1071/2009 — Skupna pravila glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika — Nacionalni elektronski register podjetij cestnega prevoza — Nevzpostavitev takega registra in neobstoj medsebojne povezanosti z nacionalnimi elektronskimi registri drugih držav članic — Neizpolnitev obveznosti (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1071/2009, člen 16(1) in (5)) (glej odstavke od 18 do 22 in 29 ter izrek)
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Zadeva C-1 0 0 / 1 6 P  
Ellinikos Ch rysos AE Metalleion kai Viomic hanias Ch rysou  
proti  
E v ropski komisiji  
„Pritožba – Državne pomoči – Prenos rudnikov po ceni, nižji od dejanske tržne vrednosti – 
Oprostitev davka na transakcijo prenosa – Ocena zneska dodeljene prednosti“ 
Povzetek – Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 9. marca 2017 
1. Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Dodelitev prednosti prejemnikom – 
Zapletena gospodarska presoja – Sodni nadzor – Meje 
(člen 107(1) PDEU) 
2. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad 
presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju 
(člen 256(1), drugi pododstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) 
3. Pritožba – Razlogi – Pomanjkljiva obrazložitev – Implicitna obrazložitev Splošnega sodišča – 
Dopustnost – Pogoji 
(Statut Sodišča, člena 36 in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 117) 
4. Pritožba – Razlogi – Pomanjkljiva obrazložitev – Obseg obveznosti obrazložitve – 
Razveljavitev izpodbijane sodbe zaradi kršitve obveznosti obrazložitve 
(Statut Sodišča, člena 36 in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 117) 
1. Komisija mora za oceno vrednosti pomoči v smislu člena 107 PDEU opraviti zapleteno gospodarsko 
presojo V teh okoliščinah je nadzor, ki ga sodišče Unije opravi nad tako transakcijo, nujno omejen. To 
sodišče se omeji na preverjanje spoštovanja postopkovnih pravil in pravil glede obrazložitve, pravilnosti 
ugotovljenega dejanskega stanja ter neobstoja očitne napake pri presoji in zlorabe pooblastil. 
Natančneje, Sodišče Unije v okviru tega nadzora s svojo gospodarsko presojo ne more nadomestiti 
presoje Komisije. 
(Glej točke od 18 do 20.) 
2. Glej besedilo odločbe. 
(Glej točki 21 in 45.) 
3. Glej besedilo odločbe. 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :194 1 
Povzetek – Zadeva C-100/16 P 
ELLINIKOS CHRYSOS/KOMISIJA 
(Glej točki 31 in 32.) 
4. Glej besedilo odločbe. 
(Glej točko 34.) 
ECLI:EU:C:2017 :194 2
2.

Usklajevanje davčne zakonodaje–Skupni sistem davka na dodano vrednost–Cilji in sistematika–Boj proti davčnim utajam, davčnemu izogibanju in morebitnim zlorabam–Spoštovanje načela sorazmernosti (Direktiva Sveta 2006/112) (Glej točki 26 in 27.)
5

Člen 3b zakona o davku na registracijo določa: „1. Carinski in davčni organi lahko na podlagi vloge dovolijo, da se lahko davek, ki je dolgovan na vozila, ki se morajo registrirati in ki so vzeta na lizing ter so registrirana za začasno uporabo na Danskem, plača v skladu z odstavkoma 2 in 3, kadar vozilo pripada družbi ali poslovni enoti s sedežem na Danskem ali v tujini in kadar je vozilo na podlagi pisne pogodbe dano v lizing za določen čas fizičnim osebam, ki imajo na Danskem stalno prebivališče, ali pravnim osebam, ki imajo sedež na Danskem. V pogodbi mora biti natančno navedeno dogovorjeno obdobje lizinga. Vlogo mora predložiti lizinška družba ali oseba, ki vzame vozilo v lizing. 2. Davek se plača na vozila, ki morajo v skladu z zakonom o registraciji vozil biti registrirana. Obveznost registracije in posledično obveznost plačila ustreznega davka nastane na datum, ko na Danskem rezident uporabi vozilo. Davek se pobere za celotno obdobje lizinga, ki je bilo določeno v pogodbi. Davek znaša 1. za vozila, stara 3 mesece ali manj na datum prve registracije ali datum začetka uporabe v prometu na Danskem ali v tujini: 2 odstotka davka na registracijo, računano za vsak začeti mesec po prvi registraciji ali začetku uporabe v prometu v času prvih treh mesecev; 2. za vozila, ki so na datum nastanka obveznosti registracije starejša od 3 mesecev, računano od prve registracije ali datuma začetka uporabe v prometu na Danskem ali v tujini: 1 odstotek davka na registracijo, računano za vsak začeti mesec v naslednjih 33 mesecih; 3. za vozila, ki so na datum nastanka obveznosti registracije starejša od 36 mesecev, računano od prve registracije ali datuma začetka uporabe v prometu na Danskem ali v tujini: 1/2 odstotka davka na registracijo, računano za vsak začeti mesec za nadaljnje mesece. 3. Ob plačilu se zaračunajo tudi obresti na delež neplačanega odmerjenega davka na registracijo. Te obresti se izračunajo po povprečni obrestni meri za posojila, ki jih bančne ustanove dajo nefinančnim družbam, in ki je upoštevna na datum izračuna davka, objavi pa jo Danmarks Statistik 1. januarja oziroma 1. julija. […] 9. Za vozila, vzeta na lizing, za katera je treba plačati davek v skladu z odstavkoma 2 in 3, mora biti sklenjena pisna pogodba o lizingu. V pogodbi mora biti opredeljeno vozilo v obliki, v kakršni se daje v najem, ter vsebovati podrobne informacije, ki omogočajo identifikacijo vozila, ime in naslov družbe lizingodajalke in lizingojemalca ter znesek lizinga. V pogodbi mora biti navedeno, ali je bila dogovorjena pravica do odkupa oziroma obveznost do odkupa, in če je bila, pod kakšnimi pogoji. V pogodbi o lizingu mora biti natančno določeno obdobje lizinga. V pogodbi o lizingu morajo biti navedeni vsi uporabniki. Pogodbi mora biti priložen opis narave in opreme vozila.“