ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1

Ali je treba, prvič, pojem nepredvidljivih okoliščin kot vzroka za izgubo pod režimom odloga plačila trošarine v smislu člena 7(4) Direktive št. 2008/118/ES (1), enako kot pojem višje sile razlagati tako, da se nanaša na okoliščine, ki niso odvisne od imetnika trošarinskega skladišča, ter so neobičajne in nepredvidljive, hkrati pa se jim imetnik kljub vsej skrbnosti ne more izogniti, ker objektivno niso pod njegovim nadzorom?
1.

Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom,, ki je razdeljen na dva očitka, trdi, da Splošno sodišče ni zadostno vsebinsko preučilo razlogov, navedenih v ničnostni tožbi, ker se je omejilo na preveritev, ali je Komisija sploh obravnavala posebna vprašanja, in ni sámo preučilo, ali so bili uporabljeni dokazi zanesljivi in pravilno razlagani ter ali so bile ugotovitve Komisije pravilne in zadostno dokazane tudi po mnenju Splošnega sodišča. Pritožnica trdi, da Splošno sodišče v nasprotju s prejšnjima sodbama z dne 10. julija 2018, Bertelsmann in Sony Corporation of America/Impala (C-413/06 P, EU:C:2008:392), ter z dne 28. maja 2020, CK Telecoms UK Investments/Komisija (T-399/16, EU:T:2020:217), ni uporabilo pravilnega vsebinskega preizkusa za ugotovitev zadostne verjetnosti bistvenega oviranja učinkovite konkurence, do katerega bi prišlo po združitvi na trgih proizvodov, ki jih je preučila Komisija.
1.

Ali je treba merilo za določitev varne izvorne države v smislu člena 37(1) [Direktive] (1), ki je določeno v Prilogi I, točka (b), k tej direktivi – da zadevna država zagotavlja zaščito pred preganjanjem ali zlorabami s spoštovanjem pravic in svoboščin, določenih v Konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, zlasti pravic, od katerih ni dovoljeno odstopati v skladu s členom 15(2) te konvencije – razlagati tako, da če država, ki v primeru izrednega stanja v smislu člena 15 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin opusti izvajanje svojih obveznosti, ki izhajajo iz te konvencije, ne izpolnjuje več tega merila, na podlagi katerega bi jo bilo mogoče šteti za varno izvorno državo?
—

ugotovi, da Kraljevina Nizozemska ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 45, 65 in 63 PDEU s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi pogoje za prenos pokojninskih sredstev, vsebovanih v členu 19a(1)(d) in členu 19b(1) in (2) Wet op de Loonbelasting 1964 (zakon o davku na plače iz leta 1964), v členu 40c Uitvoeringsregeling Invorderingswet (odlok o izvajanju zakona o pobiranju davkov), in členu 10d(3) Uitvoeringsbesluit Loonbelasting 1965 (uredba za izvajanje zakona o davku na plačila za delo iz leta 1965) ter v Bijlage IV bij besluit DGB2012/7010M inzake internationale aspecten van pensioenen (priloga IV k odloku DGB2012/7010M o mednarodnih vidikih pokojnine);
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 31. maja 2022 – NM/Autoridade Tributária e Aduaneira

(Zadeva C-349/22)

(2022/C 359/27)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: NM

Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je v nasprotju s členom 110 PDEU, da nacionalna določba, kot je člen 8(1)(d) CISV (Código do Imposto Sobre Veículos (zakonik o davku na vozila)), ki za osebna vozila, ki izpolnjujejo določena okoljska merila, določa olajšavo v obliki 25-odstotnega znižanja zneska davka na dajanje motornih vozil v promet (ISV), ostaja veljavna in se uporablja v različici, veljavni od 1. januarja 2021 – in bolj omejujoči, kot je bila dotedanja – tako za nova nacionalna vozila kot tudi za rabljena vozila, ki izvirajo iz drugih držav članic Evropske unije, ki so bila od tega datuma prvič registrirana na Portugalskem, ter ta vozila enako davčno obravnava, vendar ustvarja položaj, ki se lahko šteje za neenako obravnavanje rabljenih vozil z enakim obdobjem uporabe, ki izpolnjujejo manj zahtevna in predhodno veljavna okoljska merila, vendar niso v skladu z merili iz novega zakona glede na to, ali (a) so bila dana v promet in registrirana prvotno na Portugalskem pred datumom začetka veljavnosti nove različice zakona in so v tem primeru upravičena do olajšave v obliki 25-odstotnega znižanja zneska davka, kar se bo odrazilo v nakupni ceni rabljenih vozil, oziroma glede na to, ali (b) so bila med veljavnostjo prejšnje različice zakona registrirana v drugi državi članici in so bila dana v promet na Portugalskem po tem datumu ter so v tem primeru obdavčena s 100-odstotno stopnjo davka?
1.

Ali je treba v okoliščinah, v katerih se v skladu s pravom države članice obresti od zneska presežka odbitnega [DDV] (v nadaljevanju: obresti od DDV), ki ne bi smel biti pobran zaradi „pogoja plačanih pridobitev“, izračunajo po obrestni meri, ki nesporno pokriva obresti na kratkoročne kredite denarnega trga in ki se določi na podlagi temeljne obrestne mere centralne banke, povečane za dve odstotni točki, v zvezi z obdobjem obračuna DDV, tako da te obresti zapadejo naslednji dan po dnevu predložitve obrazca za obračun DDV, v katerem je davčni zavezanec navedel presežek DDV, ki ga je treba prenesti v naslednje obračunsko obdobje zaradi pogoja „plačanih pridobitev“, do zadnjega dne predložitve naslednjega obrazca za obračun DDV, pravo Unije, zlasti člen 183 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) (v nadaljevanju: Direktiva o DDV), načela učinkovitosti in enakovrednosti, neposrednega učinka in sorazmernosti, in sodba Sodišča, izdana 23. aprila 2020 v združenih zadevah Sole-Mizo in Dalmandi Mezőgazdasági (C-13/18 in C-126/18) (v nadaljevanju: sodba Sole-Mizo in Dalmandi Mezőgazdasági), razlagati tako, da je v nasprotju s tem pravom praksa države članice, kakršna se obravnava v tej zadevi, ki ne dopušča, da se poleg obresti od DDV obračunajo obresti, katerih namen je povrniti davčnemu zavezancu škodo, nastalo zaradi znižanja denarne vrednosti zadevnega zneska, povzročenega s potekom časa po omenjenem obračunskem obdobju do dejanskega plačila obresti?
C 359/50

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 11. julija 2022 – BM/LO

(Zadeva C-462/22)

(2022/C 359/59)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: BM

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: LO

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se za vlagatelja obdobje mirovanja enega leta oziroma šestih mesecev v skladu s členom 3(1)(a), peta in šesta alinea, Uredbe (ES) št. 2201/2003 (1) začne šele z ugotovitvijo njegovega običajnega prebivališča v državi članici sodišča, ki odloča o zadevi, ali pa zadostuje, če je ob začetku upoštevnega obdobja mirovanja sprva podano zgolj prebivanje vlagatelja v državi sodišča, ki odloča o zadevi, in se njegovo prebivanje šele potem, v obdobju do vložitve predloga, ustali v običajno prebivališče?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 20. junija 2022 – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance/Bricolage Investissement France SA

(Zadeva C-408/22)

(2022/C 340/27)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagatelj kasacijske pritožbe: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Bricolage Investissement France SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije nasprotuje zakonodaji države članice o ureditvi davčnih povezav, v skladu s katero matična družba, ki je vključena v povezano skupino, lahko uveljavlja nevtralizacijo ponovno vključenega deleža stroškov in izdatkov do višine dividend, ki jih prejme od družb rezidentk, vključenih v povezano skupino, in zaradi upoštevanja sodbe z dne 2. septembra 2015, Groupe Steria SCA (C-386/14), do višine dividend, ki jih prejme od hčerinskih družb s sedežem v drugi državi članici, ki bi bile, če bi bile rezidentke, do ureditve davčnih povezav objektivno upravičene, če bi tako izbrale, vendar v skladu s katero se ta nevtralizacija ne priznava matični družbi rezidentki, ki se kljub obstoju kapitalskih povezav z drugimi subjekti rezidenti, ki omogočajo oblikovanje povezane davčne skupine, ni odločila biti del take skupine, do višine tako dividend, ki ji jih izplačajo njene hčerinske družbe rezidentke, kot dividend, ki prihajajo od hčerinskih družb s sedežem v drugih državah članicah, ki izpolnjujejo merila glede upravičenosti, ki niso rezidentstvo?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Belgija) 25. aprila 2022 – vzw Kinderrechtencoalitie Vlaanderen, vzw Liga voor Mensenrechten/Belgischer Staat

(Zadeva C-280/22)

(2022/C 318/31)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Kinderrechtencoalitie Vlaanderen, vzw Liga voor Mensenrechten

Tožena stranka: Belgischer Staat

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sta člen 3(5) in (6) ter člen 14 Uredbe (EU) 2019/1157 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019„o okrepitvi varnosti osebnih izkaznic državljanov Unije in dokumentov za prebivanje, izdanih državljanom Unije in njihovim družinskim članom, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja“ v povezavi z Izvedbenim sklepom Komisije C(2018) 7767 z dne 30. novembra 2018„o določitvi tehničnih specifikacij za enotno obliko dovoljenja za prebivanje za državljane tretjih držav in razveljavitvi Sklepa C(2002) 3069“ veljavna in skladna s členom 16 PDEU in – glede člena 3(5) in (6) – s členom 21 PDEU ter s členi 7, 8 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s:

— členi 1, 2, 3, 4, 5, 6, 9, 25, 32, 35 in 36 Uredbe (EU) 2016/679 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016„o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES“,

— členi 1, 2, 3, 4, 8, 9, 10, 27 in 28 Direktive (EU) 2016/680 (3) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016„o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ“,

— členi 1, 2, 3, 4, 5, 10, 28 in 42 Uredbe (EU) 2018/1725 (4) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018„o varstvu fizičnih oseb pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES“

v delu, v katerem je s členom 3(5) in (6) Uredbe (EU) 2019/1157 naloženo shranjevanje dveh prstnih odtisov imetnika izkaznice v interoperabilni digitalni obliki na pomnilniškem mediju, ki ga vključuje osebna izkaznica,

in v delu, v katerem je s členom 3(5) in (6) ter členom 14 Uredbe (EU) 2019/1157 v povezavi s prilogo III k navedenemu Izvedbenemu sklepu Komisije C(2018) 7767 z dne 30. novembra 2018 naloženo shranjevanje podatkov o prstnih odtisih na osebnih izkaznicah in dokumentih za prebivanje iz člena 2(a) in (c) v obliki digitalne slike prstnih odtisov na elektronskem mikročipu, ki uporablja radiofrekvenčno identifikacijo in ki ga je mogoče brezžično/brezstično prebrati?

(1) UL 2019, L 188, str. 67.

(2) UL 2016, L 119, str. 1.

(3) UL 2016, L 119, str. 89.

(4) UL 2018, L 295, str. 39.
1.

Ali je treba člen 47, [prvi odstavek, Listine] v povezavi s členom 19, [(1), drugi odstavek, PEU] in člen 2(4) v povezavi s členom 9(3) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, podpisane v Aarhusu (Danska) 25. junija 1998, ki je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (1), razlagati tako, da je s pojmom „javnost“ zajet tudi pravni subjekt, kakršen je civilno poklicno združenje odvetnikov, ki ne navaja kršitve nobene pravice ali interesa tega pravnega subjekta, ampak kršitev pravic in interesov fizičnih oseb, in sicer odvetnikov, ki tvorijo to poklicno organizacijo, [in] ali tak subjekt v skladu s členom 2(4) Konvencije ustreza skupini fizičnih oseb, ki delujejo prek združenja ali organizacije?
C 284/18

Pritožba, ki jo je 3. maja 2022 vložila United Parcel Service, Inc. zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 23. februarja 2022 v zadevi T-834/17, United Parcel Service/Komisija

(Zadeva C-297/22 P)

(2022/C 284/21)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: United Parcel Service, Inc. (zastopniki: A. Ryan, Solicitor, W. Knibbeler, F. Roscam Abbing, A. Pliego Selie in T. C. van Helfteren, advocaten, ter F. Hoseinian, advokat)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča, kot se to zahteva v pritožbi;

— izda končno sodbo, s katero se pritožnici dodeli odškodnina, povečana za obresti, ki se uporabijo za nastalo škodo, kot je bilo to zahtevano na prvi stopnji, v skladu s členom 340 PDEU, ali, podredno, vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči v skladu s sodbo Sodišča; in

— Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da resna postopkovna napaka, ki jo je storila Komisija v zvezi z ekonometričnim modelom (kot tudi vsebinske nepravilnosti, ki so bile dopuščene), ni bila zadostna za ugotovitev obstoja vzročne zveze, in s tem, da vsebinskih nepravilnosti, ki so bile storjene v zvezi z ekonometričnim modelom, ni opredelilo kot dovolj resne nepravilnosti, ki vzpostavlja odgovornost.

Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da nadomestila zaradi prekinitve ni mogoče povrniti, ker je bilo sklenjeno „svobodno“.

Pritožnica s tretjim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da izgube sinergij ni mogoče povrniti.

Pritožnica s četrtim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da ima Komisija diskrecijsko pravico za upoštevanje učinkovitosti, tako da ni storila dovolj resne kršitve v zvezi z presojo učinkovitosti.

Pritožnica s petim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da družba UPS pri pooblaščencu za zaslišanje ni vložila potrebne zahteve za dokumente družbe FedEx.

Pritožnica s šestim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je škoda, ki je posledica izgube priložnosti, nova vrsta škoda, ki naj ne bi bila dopustna.
C 303/22

Pritožba, ki sta jo 9. junija 2022 vložili LATAM Airlines Group SA, Lan Cargo SA zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 30. marca 2022 v zadevi T-344/17, Latam Airlines Group in Lan Cargo/Komisija

(Zadeva C-375/22 P)

(2022/C 303/29)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: LATAM Airlines Group SA, Lan Cargo SA (zastopniki: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, Rechtsanwalt, in W. Sparks, advocaat)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena ničnostna tožba;

— Sklep Komisije C(2017) 1742 final z dne 17. marca 2017 v zvezi s postopkom izvajanja člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu (zadeva AT.39258 – letalski tovorni prevoz) (v nadaljevanju: sklep) razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na pritožnici. Podredno, sklep razglasi za delno ničen in zmanjša globo, naloženo pritožnicama, na tak znesek, ki se Sodišču zdi ustrezen;

— podredno, če Sodišče ne bi moglo dokončno razsoditi, zadevo vrne Splošnemu sodišču; in

— Komisiji naloži, naj plača vse stroške postopka pred Sodiščem in Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici v utemeljitev sodbe navajata naslednje pritožbene razloge:

Prvi pritožbeni razlog: očitno napačna uporaba prava pri določitvi pravnih posledic sprejetja prvega tožbenega razloga. Splošno sodišče je, namesto da bi sklep v celoti razglasilo za ničen, tega razglasilo le za delno ničnega, ne do bi presodilo, ali so elementi, za katere je bilo ugotovljeno, da tožeča stranka zanje ni odgovorna, ločljivi, čeprav jasna sodna praksa določa, da je to upoštevno merilo.

Drugi pritožbeni razlog: očitno napačna uporaba prava, ko je Splošno sodišče zavrnilo šesti tožbeni razlog glede pravice do obrambe v zvezi z tem, da Komisija ni podala obrazložitve, zakaj ni uveljavljala kršitve zoper druge letalske družbe in ponudnika storitev. Poleg tega je Splošno sodišče izkrivilo jasen pomen dokazov pri presoji elektronskega sporočila z dne 22. julija 2005, ne da bi upoštevalo, da so bili ključni elementi, na katere se je oprlo Splošno sodišče, dejanja letalskih prevoznikov, proti katerim je Komisija po obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah umaknila obtožbe.

Tretji pritožbeni razlog; očitna napačna uporaba prava pri zavrnitvi tretjega dela četrtega tožbenega razloga (prvi očitek) v zvezi z jurisdikcijo Komisije za podajanje določenih ugotovitev.

Četrti pritožbeni razlog: očitno napačna uporaba prava pri zavrnitvi tretjega dela četrtega tožbenega razloga (drugi očitek) v zvezi z dvoumnostjo sklepa glede geografske razsežnosti kršitve.
2.

Ali so, če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, člen 1(2) in (3) ter člena 3 in 4 Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ skladni s členoma 7 in 24(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, z upoštevanjem tudi sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice v zvezi s členom 8 EKČP in skupnih ustavnih tradicij držav članic, v kolikor določajo predajo matere tako, da se pretrgajo vezi z mladoletnimi otroki, s katerimi biva, brez upoštevanja koristi otroka?
3.

Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, člen 2, člen 4(3) in člen 6(3) PEU v povezavi s členom 47 Listine in členom 267 PDEU razlagati tako, da splošno sodišče, ki izpolnjuje zahteve za sodišče v smislu določb prava Unije, ni vezano na sodbo sodišča zadnje stopnje – v sestavi katerega so člani, ki so bili na sodniško mesto imenovani z grobo kršitvijo nacionalnega prava, ki ureja postopek imenovanja na sodniško mesto pri Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska), zaradi česar to sodišče ne izpolnjuje zahteve po neodvisnem, nepristranskem in z zakonom predhodno ustanovljenem sodišču, ki posameznikom zagotavlja učinkovito pravno varstvo –, ki je bila izdana na podlagi izrednega pravnega sredstva (izredna pritožba) in s katero je bila razveljavljena pravnomočna odločba ter je bila zadeva vrnjena splošnemu sodišču v ponovno odločanje?
1.

Ugotovi da Republika Slovenija, s tem ko ni zagotovila ustreznih kanalizacijskih sistemov za komunalne odpadne vode — v skladu s členom 4 Direktive Sveta 91/271/EGS (1) za aglomeracije Kočevje, Trbovlje, Loka in Ljubljana; — v skladu s členom 5 Direktive Sveta 91/271/EGS za aglomeracije Kočevje, Trbovlje, Loka; ter — v skladu s členom 15 ter Prilogo I(B) in (D) Direktive Sveta 91/271/EGS za aglomeraciji Ljubljana in Ptuj, ni izpolnila svojih ustreznih obveznosti iz členov 4, 5 in 15 ter Priloge I(B) in (D) k Direktivi Sveta 91/271/EGS o čiščenju komunalne odpadne vode.
2.

Ali je z določbami evropskega prava skladna ureditev, ki izhaja iz razlagalnega dela določbe člena 7(b) Orden Ministerial n.o 199/94 (ministrski odlok št. 199/94) v povezavi s členom 26 tega ministrskega odloka, v skladu s katerim upravičencu pripada delno izplačilo premij, če pride do škodljivih podnebnih razmer po ocenitvi uspešnosti (ki se opravi eno leto po ponovnem sajenju sadik), vendar pa v celoti izgubi pravico do prejemanja premij, če do enakih rezultatov, ki so posledica enakih škodljivih podnebnih razmer, pride prej kot v enem letu po ponovnem sajenju sadik?
Pritožba, ki jo je 12. aprila 2022 vložila Pilatus Bank plc zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 2. februarja 2022 v zadevi T-27/19, Pilatus Bank in Pilatus Holding/ECB

(Zadeva C-256/22 P)

(2022/C 237/53)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Pilatus Bank plc (zastopnik: O. Behrends, Rechtsanwalt)

Druge stranke v postopku: Evropska centralna banka (ECB), Evropska komisija, Pilatus Holding ltd.

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi;

— odločbo ECB z dne 2. novembra 2018, s katero je bilo banki Pilatus Bank odvzeto dovoljenje, v skladu s členom 264 PDEU razglasi za nično;

— zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o ničnostni tožbi, če Sodišče ne more odločiti o utemeljenosti zahtevka;

— ECB naloži plačilo stroškov pritožnice in stroškov pritožbenega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja štiri razloge.

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno domnevalo, da je pravno pomembno, ali je ECB odgovorna za predhodni dejanski odvzem dovoljenja in, natančneje, ali je bila ECB dolžna preprečiti dejanski odvzem dovoljenja tako, da je posredovala v skladu s členom 6(5)(c) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora. (1)

Drugi pritožbeni razlog: to, da je Splošno sodišče zavrnilo drugi tožbeni razlog, temelji na napačnem stališču Splošnega sodišča, da pojma ugleda iz člena 23 Direktive o kapitalskih zahtevah (CRD IV) (2) ni treba nujno razlagati v skladu s pravnim redom Evropske unije, tako da lahko obtožni akt v tretji državi škoduje ugledu delničarja, tudi če zadevno ravnanje v pravnem redu Evropske unije ni nezakonito in tudi če je ravnanje zajeto z aktom o blokiranju.

Tretji pritožbeni razlog: izpodbijana sodba temelji na več drugih napakah, ki vključujejo, da je Splošno sodišče napačno razlagalo pojem sorazmernosti, ker ni upoštevalo, da mora analiza sorazmernosti temeljiti na razlogih, na katerih temelji odločba.

Četrti pritožbeni razlog: kršitev procesnih pravic pritožnice.

(1) Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL 2013, L 287, str. 63).

(2) Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES (UL 2013, L 176, str. 338).
—

posledično naj se ugodi predlogom pritožnice na prvi stopnji in, zato naj se: — sklep EIB z dne 11. oktobra 2018, s katerim je bila tožeči stranki odvzeta pravica do družinskih dodatkov (vključno z med drugim stroški za vrtec in CPE, ki jih je EIB neupravičeno odbijala od plače tožeče stranke do novembra 2019) in izvedene finančne pravice (vključno z med drugim davčnimi olajšavami in povračilom zdravstvenih stroškov za otroke, ki jih vzdržuje tožeča stranka), razglasi za ničen; — po potrebi za ničen razglasi dopis/sklep z dne 7. januarja 2019, s katerim so bile zavrnjene vse zahteve tožeče stranke; — po potrebi za ničen razglasi sklep EIB z dne 30. julija 2020, s katerim je bilo ugotovljeno, da ni bilo poravnave in potrjen sklep z dne 11. oktobra 2018 — naloži povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka;