Keywords

Summary



Keywords

1. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Postopki zaradi insolventnosti – Uredba št. 1346/2000 – Škodljiva dejanja – Pravo, ki se uporabi – Izjema od splošnega pravila, da se uporabi lex fori concursus – Obseg – Akt, ki je predmet izpodbojne tožbe, vložene na podlagi stvarne pravice, ki je obstajala pred začetkom postopka zaradi insolventnosti – Možnost, da se to pravico uveljavi pred začetkom tega postopka – Uporaba lex causae

(Uredba Sveta št. 1346/2000, člena 5(1) in (13))

2. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Postopki zaradi insolventnosti – Uredba št. 1346/2000 – Škodljiva dejanja – Pravo, ki se uporabi – Izjema od splošnega pravila, da se uporabi lex fori concursus – Področje uporabe – Procesni roki – Vključitev

(Uredba Sveta št. 1346/2000, člen 13)

3. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Postopki zaradi insolventnosti – Uredba št. 1346/2000 – Škodljiva dejanja – Pravo, ki se uporabi – Izjema od splošnega pravila, da se uporabi lex fori concursus – Področje uporabe – Formalne zahteve za izpodbojno tožbo – Vključitev

(Uredba Sveta št. 1346/2000, člen 13)

Summary

1. Člen 13 Uredbe Sveta št. 1346/2000 o postopkih zaradi insolventnosti je treba razlagati tako, da se uporablja, če je izplačilo – ki ga upravitelj v postopku zaradi insolventnosti izpodbija – zneska, ki je bil zarubljen pred uvedbo postopka zaradi insolventnosti, izvedeno šele po uvedbi tega postopka.

Izjemo od splošnega pravila, v skladu s katerim je pravo, ki se uporabi za postopek insolventnosti in njegove učinke, lex fori concursus iz člena 13 Uredbe št. 1346/2000, je treba razlagati ozko, pri čemer njen obseg ne sme presegati tega, kar je nujno za uresničitev tega cilja. Razlaga tega člena v smislu, da se uporablja tudi za dejanja, opravljena po uvedbi postopka zaradi insolventnosti, bi presegala to, kar je nuno za zaščito legitimnih pričakovanj in pravne varnosti v državah članicah, ki niso tiste, v katerih so bili uvedeni postopki. Ugotoviti je torej treba, da se člen 13 Uredbe št. 1346/2000 načeloma ne uporabi za dejanja, storjena po uvedbi postopka zaradi insolventnosti.

Vendar ne glede na to ugotovitev, je bilo to plačilo izvedeno na podlagi stvarne pravice in ker je ta zastavna pravica nastala pred uvedbo postopka zaradi insolventnosti proti družbi dolžnici, bi bilo lahko to dejanje v skladu s členom 5(1) Uredbe št. 1346/2000 posebej varovano. Da se upniku omogoči učinkovito sklicevanje na njegovo stvarno pravico je nujno, da ima ta upnik po uvedbi postopka zaradi insolventnosti možnost uveljavljanja te pravice, načeloma na podlagi uporabe prava lex causae .

(Glej točke od 34 do 37, 40, 43 in točko 1 izreka.)

2. Člen 13 Uredbe št. 1346/2000 je treba razlagati tako, da se izjema, ki jo določa, nanaša tudi na zastaralni rok, rok za vložitev izpodbojne tožbe in prekluzivni rok, ki ga določa pravo, ki se uporabi za dejanje, ki ga izpodbija upravitelj.

Ker ta člen 13 nikakor ne razlikuje med določbami materialnega prava in procesnimi določbami in, natančneje, ne vsebuje nobenega merila, na podlagi katerega bi bilo mogoče opredeliti, kateri izmed rokov so procesni, je treba opredelitev roka kot procesnega ali materialnega roka opraviti na podlagi lex causae . Če bi člen 13 Uredbe št. 1346/2000 tako, da so roki, ki so na podlagi lex causae opredeljeni kot procesni, izključeni iz področja uporabe tega člena, bi ta razlaga pomenila samovoljno diskriminacijo na podlagi teoretičnih modelov držav članic in bi bilo v očitnem nasprotju s splošno razlago tega člena.

(Glej točke od 47 do 49 in točko 2 izreka.)

3. Obličnostne predpise za uveljavljanje izpodbojne tožbe za namene uporabe člena 13 Uredbe št. 1346/2000 določa pravo, ki se uporabi za dejanje, ki ga izpodbija upravitelj.

Besedilo člena 13 Uredbe št. 1346/2000 ne vsebuje nobene navedbe, na podlagi kateri bi bilo mogoče obličnostna pravila izključiti iz področja uporabe te določbe. Poleg tega ta člen nikakor ne razlikuje med določbami materialnega prava in procesnega prava. Razlaga člena 13 Uredbe št. 1346/2000 v smislu, da je treba pravila, ki so na podlagi lex causae opredeljena kot formalna pravila, izključiti iz področja uporabe tega člena, bi ponovno pomenila samovoljno diskriminacijo na podlagi teoretičnih modelov držav članic, pri čemer bi bila v nasprotju s splošno razlago tega člena.

(Glej točke 51, 53, 55, 56 in točko 3 izreka.)