Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Tožbeni razlogi – Neobstoj ali nezadostnost obrazložitve – Tožbeni razlog, ki se razlikuje od razloga, ki se nanaša na vsebinsko zakonitost

(člena 230 ES in 253 ES)

2. Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Davčni ukrep razbremenitve z zmanjšanjem davkov ali odlogom njihovega plačila za določene operacije bančnega prestrukturiranja – Vključitev

(člen 87(1) ES)

3. Pomoči, ki jih dodelijo države – Preizkus, ki ga opravi Komisija – Preizkus sistema pomoči na splošno – Dopustnost – Posledica

(člen 87(1) ES)

4. Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Selektivnost ukrepa – Davčni ukrep, od katerega imajo korist samo podjetja iz bančnega sektorja, ki opravljajo določene operacije – Vključitev

(člen 87(1) ES)

5. Pomoči, ki jih dodelijo države – Vpliv na trgovino med državami članicami – Izkrivljanje konkurence – Merila za presojo

(člen 87(1) ES)

6. Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Pomoči, ki prispevajo k realizaciji pomembnega projekta skupnega interesa – Pomoči za razvoj sektorja gospodarske dejavnosti – Diskrecijska pravica Komisije – Sodni nadzor – Meje

(člen 87(3)(b) in (c) ES)

Summary

1. V okviru ničnostne tožbe vprašanje utemeljenosti obrazložitve akta zadeva njegovo vsebinsko zakonitost. Zato izpodbijanja utemeljenosti te obrazložitve ni mogoče obravnavati v okviru nadzora spoštovanja obveznosti, ki ga določa člen 253 ES.

(Glej točki 26 in 55.)

2. Pojem državne pomoči je splošnejši od pojma subvencije, ker zajema ne le aktivna ravnanja, kot so same subvencije, ampak tudi ukrepe, ki v različnih oblikah zmanjšujejo obremenitve, ki jih običajno nosijo podjetja in ki so torej, ne da bi bile subvencije v strogem smislu besede, enake narave in imajo enake učinke. Iz tega izhaja, da ukrep, s katerim javni organi priznajo določenim podjetjem davčno oprostitev, čeprav ne zajema prenosa državnih sredstev, upravičence postavlja v ugodnejši finančni položaj kot druge davčne zavezance in pomeni državno pomoč v smislu člena 87(1) ES. Enako lahko pomeni državno pomoč ukrep, ki določenim podjetjem priznava znižanje davka ali odlog plačila normalno zapadlega davka.

To velja v primeru davčne ureditve za operacije bančnega prestrukturiranja, pri čemer ukrepi prinašajo bodisi davčno znižanje, ki je vezano na uporabo nižje stopnje ali na nadomestitev fiksnega davka z normalno dolgovanimi davki, bodisi davčno oprostitev v primeru dejanske povečane vrednosti pri povratnem prenosu sredstev, ki niso nujno potrebna za uresničevanje cilja družbe, iz banke na bančni sklad, ki je nanjo predhodno prenesel ta sredstva, oziroma pri prenosu deležev, ki jih ima banka v centralni banki države članice, na bančni sklad, ki je nanjo predhodno prenesel te deleže, še posebej, če je te deleže prvotno pridobila neodplačno in jih je na sklad prenesla odplačno ali pa so se ponovno ovrednotili.

Tega sklepa glede ukrepov, ki predvidevajo davčno nevtralnost operacij povratnega prenosa, ne omaja trditev, da je plačilo davka, ki se običajno dolguje, samo odloženo na datum morebitne poznejše realizacije istega premoženja. Državno pomoč lahko namreč pomeni ne le odlog plačila davčnega dolga, ampak predvsem povratni prenos, kot je ta v tem primeru, s katerim se izvrši prenos lastništva sredstev z enega pravnega subjekta na drugega, tako da je za bančno družbo, ki izvede povratni prenos v korist bančnega sklada, oprostitev dokončna.

(Glej točke od 77 do 82.)

3. V primeru sistema pomoči se lahko Komisija za to, da preveri, ali ta sistem vsebuje elemente pomoči, omeji le na preveritev splošnih značilnosti obravnavanega sistema in ni dolžna obravnavati vsakega posameznega primera uporabe. Zato v primeru, da je ugotovljeno, da sistem pomoči koristi določenim podjetjem, okoliščina, da koristi, glede na okoliščine primera, tudi upravičencem, ki niso podjetja, ne more omajati te ugotovitve, ki zadošča, da se uporabi člen 87(1) ES.

(Glej točki 91 in 92.)

4. Člen 87(1) ES prepoveduje pomoči „z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“, to so selektivne pomoči. Pomoč je lahko selektivna v smislu te določbe tudi takrat, kadar zadeva celoten gospodarski sektor.

Tako je v primeru davčnih ukrepov, ki zajemajo bodisi znižanje davkov ali davčno oprostitev, bodisi odlog plačila, in veljajo le za bančni sektor ter znotraj njega koristijo le podjetjem, ki izvajajo določene operacije. Ker ukrepi ne veljajo za vse gospodarske subjekte in dejansko odstopajo od davčne ureditve splošnega prava, jih ni mogoče šteti za splošne ukrepe davčne ali gospodarske politike.

Taki davčni ukrepi so torej prepovedani s členom 87(1) ES, ker ne pomenijo prilagoditve splošnega sistema posebnim značilnostim bančnih podjetij, ampak so bili predvideni kot sredstvo za povečanje konkurenčnosti določenih podjetij v danem trenutku razvoja sektorja.

(Glej točke od 94 do 101.)

5. Člen 87(1) ES prepoveduje pomoči, ki prizadenejo trgovino med državami članicami in izkrivljajo ali bi lahko izkrivljale konkurenco. V okviru presoje teh dveh pogojev Komisija ni dolžna ugotavljati dejanskega vpliva pomoči na trgovino med državami članicami niti dejanskega izkrivljanja konkurence, ampak je dolžna le preučiti, ali lahko te pomoči vplivajo na to trgovino in na izkrivljanje konkurence.

Nezdružljivost pomoči s skupnim trgom je torej treba ugotoviti, kadar pomoč vpliva ali bi lahko vplivala na trgovino znotraj Skupnosti oziroma kadar izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco v tem okviru. Zlasti kadar pomoč države članice okrepi položaj enega podjetja v razmerju do drugih konkurenčnih podjetij v trgovini znotraj Skupnosti, se šteje, da pomoč na ta podjetja vpliva. V zvezi s tem okoliščina, da se je gospodarski sektor liberaliziral na ravni Skupnosti, lahko poveča dejanski ali potencialni učinek pomoči na konkurenco in njihov učinek na trgovino med državami članicami. Poleg tega ni treba, da je samo upravičeno podjetje del trgovine znotraj Skupnosti. Kadar namreč država članica odobri pomoč podjetju, lahko s tem ohrani ali poveča njegovo notranjo dejavnost s tem, da zmanjša možnosti podjetij s sedežem v drugih državah članicah, da vstopijo na trg te države članice. Dalje lahko okrepitev podjetja, ki doslej ni bilo del trgovine znotraj Skupnosti, temu omogoči, da se lahko vključi na trg druge države članice.

Zato mora biti znižanje davka, ki krepi položaj upravičenih podjetij v razmerju do podjetij, ki so dejavna v trgovini znotraj Skupnosti, prepovedano, zlasti v kontekstu pomembnega procesa liberalizacije na ravni Skupnosti, ki se je odvil v sektorju finančnih storitev in zaostril konkurenco, ki je lahko izhajala že iz prostega pretoka kapitala, določenega s Pogodbo.

(Glej točke 110, 111 in od 114 do 119.)

6. Komisija ima pri uporabi člena 87(3) ES široko diskrecijsko pravico, ki vsebuje gospodarsko in družbeno oceno, ki jo je treba izvesti v okviru Skupnosti. Sodišče Skupnosti pri nadzoru zakonitosti izvajanja take pravice presoje pristojnega organa ne sme nadomestiti s svojo presojo zadeve, ampak se mora omejiti na preizkus, ali vsebuje presoja pristojnega organa kakšno očitno napako ali zlorabo pooblastil.

Ko za določene davčne ukrepe, katerih namen je, v bistvu, da se z izboljšanjem konkurenčnega položaja subjektov s sedežem v državi članici poveča njihova konkurenčnost na notranjem trgu, ni sprejela kvalifikacije „projekt skupnega evropskega interesa“, v smislu člena 87(3)(b) ES, Komisija ni kršila pooblastila za odločanje po prostem preudarku. Zoper njene ugotovitve se ni mogoče uspešno sklicevati na to, da sodijo sporni ukrepi v okvir zaključevanja procesa lastninjenja, ki ga izpelje država članica, saj takega procesa samega po sebi ni mogoče šteti za projekt skupnega evropskega interesa.

Prav tako ne krši pooblastila za odločanje po prostem preudarku, če šteje, da ukrep, katerega učinek je izboljšanje konkurenčnosti upravičencev v sektorju, ki ga zaznamuje močna mednarodna konkurenca, in je dejansko namenjen okrepitvi položaja prejemnikov pomoči glede na konkurente, ki je niso prejeli, ne ustreza pogoju, da tak ukrep ne sme spreminjati trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi, pogoju, ki ga morajo izpolnjevati vse pomoči za pospeševanje razvoja določenih dejavnosti v smislu člena 87(3)(c) ES.

(Glej točke 135, od 138 do 140, 142, 144 in od 147 do 149.)