Zadeva T-48/04

Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Konkurenca — Koncentracije — Trg cestnih telematskih sistemov — Odločba o združljivosti koncentracije s skupnim trgom — Zaveze — Očitna napaka pri presoji — Zloraba pooblastil — Obveznost obrazložitve“

Sodba Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 19. junija 2009 II ‐ 2033

Povzetek sodbe

Kadar je treba odločbo Komisije objaviti v Uradnem listu Evropske unije, kot je določeno z Uredbo št. 4064/89 o nadzoru koncentracij podjetij, Komisija – če o tej odločbi neposredno obvesti osebe, ki niso naslovniki, izrecno navedeni v odločbi – za te tretje osebe ne sme uporabiti roka za vložitev ničnostne tožbe, kot je določen za naslovnike akta, ki je bil predmet uradne obvestitve, namesto roka, ki teče za akte, ki morajo biti objavljeni. Komisija si namreč z razlago, da se pravna varnost najhitreje zagotovi s tem, da se možnost izpodbijanja odločbe omeji, ne more dodeliti diskrecijske pravice, da med tretjimi, ki niso naslovniki odločbe, označi osebe, za katere naj bi možnost vložitve tožbe hitro prenehala, s čimer bi bila kršena enakost obravnavanja. (Glej točke od 46 do 50.)

Iz besedila člena 230, peti odstavek, ES je razvidno, da je merilo datuma, ko se stranka seznani z izpodbijanim aktom, kot izhodišče roka za vložitev tožbe manj pomembno od merila objave akta ali uradnega obvestila. (Glej točko 55.)

Komisija ima v okviru člena 8(2) Uredbe št. 4064/89 o koncentracijah podjetij pooblastilo, da koncentracijo, ki zajema zaveze, razglasi za združljivo s skupnim trgom, le če ji te zaveze omogočajo ugotovitev, da koncentracija ne ustvarja ali krepi prevladujočega položaja, katerega posledica bo resno oviranje učinkovite konkurence na skupnem trgu. Komisiji zato ni treba presoditi, ali je zaradi zavez mogoče omejiti konkurenčni učinek koncentracije. Komisija mora v odločbi o združljivosti koncentracije s skupnim trgom z zadostno verjetnostjo dokazati, da ta koncentracija, kot je bila spremenjena z zavezami, ki so jih predlagale stranke koncentracije, ne bo ustvarila ali krepila prevladujočega položaja, katerega posledica bo resno oviranje učinkovite konkurence na skupnem trgu ali na njegovem znatnem delu. Dokazno breme, ki ga tako nosi Komisija, pa ne posega v njeno diskrecijsko pravico, ki se nanaša na zapleteno ekonomsko presojo. Zainteresirane tretje osebe, ki vložijo ničnostno tožbo zoper odločbo o združljivosti koncentracije s skupnim trgom, ki vsebuje zaveze, morajo torej dokazati, da je Komisija napačno presodila te zaveze, in sicer tako, da se podvomi o združljivosti koncentracije s skupnim trgom. (Glej točke 89, 90 in 112.)

Osnovna pravila Uredbe št. 4064/89 o koncentracijah podjetij, zlasti njen člen 2, Komisiji predvsem pri presojah ekonomske narave dajejo nekaj proste presoje. Zato je treba nadzor sodnih organov Skupnosti nad izvajanjem te proste presoje, ki je bistvena za opredelitev pravil glede koncentracij, opraviti ob upoštevanju polja proste presoje, ki posredno izhaja iz določb ekonomske narave, ki so del pravil o koncentracijah. Čeprav je Sodišče Komisiji priznalo polje proste presoje zlasti glede ekonomskih zadev, to ne pomeni, da se mora sodišče Skupnosti vzdržati nadzora nad razlago podatkov ekonomske narave, ki jo opravi Komisija. Sodišča Skupnosti morajo namreč ob vsebinski pravilnosti navedenih dokazov, njihovi zanesljivosti in doslednosti preveriti tudi, ali ti dokazi vsebujejo vse upoštevne podatke, ki jih je treba upoštevati pri presoji zapletene okoliščine, in ali lahko utemeljijo iz njih izvedene sklepe. (Glej točki 91 in 92.)

Pojem zlorabe pooblastil se nanaša na dejstvo, da je upravni organ uporabil svoja pooblastila za drug namen od tistega, za katerega so mu bila dana. Za odločbo, pri kateri so bila zlorabljena pooblastila, gre le, če se na podlagi objektivnih, upoštevnih in skladnih indicev izkaže, da je bila sprejeta izključno zato ali vsaj z odločilnim namenom, da doseže drugačne cilje od predvidenih. Če se z odločbo sledi več ciljem in čeprav ob veljavnih razlogih obstaja neutemeljen razlog, pri odločbi ne gre za zlorabo pooblastil, če bistveni cilj ni opuščen. (Glej točko 161.)