ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 290/4

Pritožba, ki jo je 22. julija 2011 vložila Région Nord-Pas-de-Calais zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 12. maja 2011 v združenih zadevah T-267/08 in T-279/08, Région Nord-Pas-de-Calais in Communauté d'Agglomération du Douaisis proti Komisiji

(Zadeva C-389/11 P)

2011/C 290/06

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Région Nord-Pas-de-Calais (zastopnika: M. Cliquennois in F. Cavedon, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Communauté d'Agglomération du Douaisis, Evropska komisija

Predlogi

— sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 12. maja 2011 v združenih zadevah T-267/08 in T-279/08 naj se razveljavi;

— predlogom, ki jih je na prvi stopnji predlagala Région Nord-Pas-de-Calais naj se ugodi;

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v pritožbi navaja dva pritožbena razloga.

S prvim pritožbenim razlogom Région Nord-Pas-de-Calais očita Splošnemu sodišču, da ni preučilo očitkov, ki jih je navedla zoper odločbo Komisije C(2008) 1089 konč. z dne 2. aprila 2008, ki je bila umaknjena in nadomeščena z odločbo Komisije C(2010) 4112 konč. z dne 23. junija 2010, obe odločbi sta se nanašali na isto državno pomoč C 38/2007 (prej NN 45/2007). Pritožnica je navedla, da je nova odločba v resnici ustrezala predlogom, ki jih je predstavila v okviru svoje tožbe pred Splošnim sodiščem, ni pa ji bila dana možnost, da bi se v novem predhodnem upravnem postopku izjavila o dejstvih in okoliščinah, ki so pomembne za odločbo.

V drugem pritožbenem razlogu pritožnica navaja kršitev pravice do obrambe in načela kontradiktornosti v upravnem postopku, ker naj bi Komisija ob sprejetju nove odločbe prekršila obveznost spoštovanja pravil postopka glede sprejetja nove odločbe. Spremenila naj bi namreč analizo glede zadevnega državnega ukrepa in revidirala metodo izračuna referenčnih obrestnih mer, ki so veljale v času dodelitve državne pomoči, ki je bila odobrena družbi Arbel Fauvet Rail SA.
2.

Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 21(1)(a) Uredbe Komisije (ES) št. 874/2004 z dne 28. aprila 2004 o pravilih javnega reda v zvezi z izvajanjem in funkcijami domene.eu najvišje ravni ter načelih, ki urejajo registracijo razlagati tako, da „pravica ali legitimen interes“ obstaja tudi, če je „pridobitelj licenc prednostnih pravic“ registriral domensko ime.eu v svojem imenu, toda za račun imetnika blagovne znamke, kadar zadnji do tega na podlagi člena 4(2)(b) Uredbe (ES) št. 733/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. aprila 2002 o izvajanju domene.eu najvišje ravni (2) ni upravičen?
—

Ugotovi naj se, da Slovaška republika ni izpolnila obveznosti iz člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (1) s tem, da je odobrila delovanje deponije odpadkov Žilina – Považský Chlmec brez načrta prilagoditve in ne da bi izdala končno odločbo o tem ali ta deponija lahko nadaljuje s svojim delovanjem na podlagi odobrenega načrta prilagoditve;
(b)

in da je državi članici prepovedano, da temu dovoljenju s sklicevanjem na nacionalne predpise o odvisnosti delovnega dovoljenja od dovoljenja za prebivanje, ki so veljali ob njegovi izdaji, a priori odreče kakršenkoli učinek v zvezi z njegovim položajem glede pravice do prebivanja (navezovanje na sodbi Sodišča z dne 2. marca 1999 v zadevi El-Yassini, C-416/96, Recueil, str. I-1209, povzetek 3, točke od 62 do 65, glede dometa člena 40(1) Sporazuma med EGS in Marokom, in z dne 14. decembra 2006 v zadevi Gattoussi, C-97/05, ZOdl., str. I-11917, povzetek 2, točke od 36 do 43, glede dometa člena 64(1) Evro–mediteranskega sporazuma o pridružitvi med ES in Tunizijo)?
4.

Ali sta Uredba Sveta (ES) št. 710/95 z dne 27. marca 1995 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve za uvoz barvnih televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Malezije, Ljudske republike Kitajske, Republike Koreje, Singapurja in Tajske (2) in Uredba Sveta št. 2584/98 z dne 27. novembra 1998 (3) o spremembi navedene uredbe neveljavni, ker uporaba ničelne nastavitve pri izračunu tehtane povprečne stopnje dampinga ni bila omenjena niti v uvodnih izjavah teh uredb niti v uvodnih izjavah prejšnje uredbe, to je Uredbe Komisije (ES) št. 2376/94 z dne 27. septembra 1994 o uvedbi začasne protidampinške dajatve za uvoz barvnih televizijskih sprejemnikov s poreklom iz Malezije, Ljudske republike Kitajske, Republike Koreje, Singapurja in Tajske (4)?
SL Uradni list Evropske unije C 252/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Združeno kraljestvo) 17. junija 2011 – ZZ proti Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-300/11)

2011/C 252/37

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ZZ

Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo učinkovitega sodnega varstva, ki ga določa člen 30(2) Direktive 2004/38 (1) in ki se razlaga ob upoštevanju člena 346(1)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zahteva, da sodni organ, ki odloča o pritožbi zoper odločbo o prepovedi vstopa državljanu Evropske unije v državo članico iz razlogov javnega reda in javne varnosti v skladu s poglavjem VI Direktive 2004/38, zagotovi, da je zadevni državljan Evropske unije obveščen o bistvu obremenilnih razlogov, ne glede na to, da so organi države članice in zadevno nacionalno sodišče po preučitvi vseh dokazov zoper državljana Evropske unije, na katere se organi države članice sklicujejo, ugotovili, da bi bilo razkritje bistva obremenilnih razlogov v nasprotju z interesi državne varnosti?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (UL L 158, str. 77).
SL Uradni list Evropske unije C 269/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 3. junija 2011 – GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH proti Finanzamt Bayreuth

(Zadeva C-275/11)

2011/C 269/45

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH

Tožena stranka: Finanzamt Bayreuth

Vprašanje za predhodno odločanje

V zvezi z razlago „upravljanja posebnih investicijskih skladov“ v smislu člena 13(B)(d), točka 6, Direktive 77/388/EGS (1):

Ali je storitev tretjega upravljavca posebnih investicijskih skladov dovolj specifična in zato oproščena, le če

(a) ta upravljavec izvaja dejavnost upravljanja, in ne le svetovanja, ali če

(b) se storitev po naravi zaradi posebnosti, ki je značilna za davčne oprostitve v skladu s to določbo, razlikuje od drugih storitev, ali če

(c) ta upravljavec dejavnost opravlja na podlagi prenosa nalog v skladu s členom 5g Direktive 85/611/EGS (2), kakor je bila spremenjena?

(1) Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL L 145, str. 1).

(2) Direktiva 2001/107/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. januarja 2002 o spremembi Direktive Sveta 85/611/EGS o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), z namenom zakonsko urediti družbe za upravljanje in izvlečke prospektov (UL L 41, str. 20).
1.

Ali člen 50 Direktive 2002/83/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju, ki v odstavku 1 določa, da je brez poseganja v kakršno koli poznejše usklajevanje vsaka zavarovalna pogodba predmet izključno posrednih davkov in davkom podobnih dajatev na zavarovalne premije v državi članici obveznosti, in ki v odstavku 3 določa, da do nadaljnje uskladitve vsaka država članica za tiste zavarovalnice, ki krijejo obveznosti, ki so na njenem ozemlju, uporablja lastne nacionalne določbe za ukrepe, ki zagotavljajo pobiranje posrednih davkov in davkom podobnih dajatev, zapadlih v skladu z odstavkom 1, nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz členov 173 in 175/3 belgijskega zakona o raznih dajatvah in davkih, v skladu s katero se od zavarovalnih pogodb (vključno z življenjskimi zavarovanji) plača letni davek, če je nevarnost v Belgiji, zlasti če ima zavarovalec stalno prebivališče v Belgiji ali, kadar je zavarovalec pravna oseba, če je sedež te pravne osebe, na katero se pogodba nanaša, v Belgiji, ne da bi bilo pri tem upoštevno prebivališče zavarovalca ob sklenitvi pogodbe?
SL Uradni list Evropske unije C 252/18

Pritožba, ki jo je Comap SA vložila 9. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. marca 2011 v zadevi T-377/06, Comap proti Komisiji

(Zadeva C-290/11 P)

2011/C 252/32

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Comap SA (zastopnika: A. Wachsmann in S. de Guigné, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— primarno, — sodba Splošnega sodišča z dne 24. marca 2011 v zadevi Comap proti Komisiji (T-377/06) naj se na podlagi člena 256 PDEU in člena 56 Protokola št. 3 o Statutu Sodišča Evropske unije v celoti razveljavi; — predlogom, ki jih je podjetje Comap SA podalo v postopku na prvi stopnji pred Splošnim Sodiščem, naj se ugodi; — posledično, — odločba Evropske komisije C(2006) 4180 konč. z dne 20. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva št. COMP/F-1/38.121 – Pribor (fitingi)) naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na podjetje Comap SA, prav tako pa naj se razglasijo za nične razlogi, s katerimi je utemeljen njen izrek v delu, v katerem je s to odločbo podjetju Comap SA naložena globa;

— podredno, — globa v znesku 18,56 milijonov EUR, ki je bila naložena podjetju Comap SA v členu 2(g) zgoraj navedene odločbe Evropske komisije, naj se na podlagi člena 261 PDEU razveljavi ali na podlagi člena 261 PDEU ustrezno zmanjša;

— vsekakor naj se Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški, ki so podjetju Comap SA nastali v postopku pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja 4 razloge za pritožbo.

S prvim pritožbenim razlogom se podjetje Comap sklicuje na kršitev pravice do neodvisnega in nepristranskega sodišča, ker je bil nadzor Splošnega sodišča nad odločbo Komisije – institucije, ki izvaja naloge preiskovanja in sankcioniranja – omejen na očitno napačno uporabo prava in očitno napačno ugotovljeno dejansko stanje, ne da bi bil opravljen neomejen sodni nadzor, ki bi temeljil na celotnem preizkusu dejanskega stanja zadeve in zlasti na predloženih dokazih.

Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica Splošnemu sodišču očita, da je zanjo uporabilo preveč strogo razumevanje pojma „javno distanciranje“, ki pomeni kršitev zahtev v zvezi z načelom ozke razlage v kazenskem pravu, opredeljenim v členu 7(1) EKČP, ki določa, da se kazensko pravo ne uporablja široko v škodo obtoženca. S takim razumevanjem je kršeno tudi načelo, da je treba dvom razlagati v korist podjetja, na katerega je odločba naslovljena, in ki ga je treba upoštevati v okviru načela domneve nedolžnosti.

S tretjim pritožbenim razlogom se podjetje Comap sklicuje na izkrivljanje več dokazov, ki naj bi privedlo do napačne pravne kvalifikacije nekaterih dvostranskih stikov med pritožnico in eno od njenih konkurentk po pregledih Komisije.

S četrtim in zadnjim pritožbenim razlogom pritožnica nazadnje Splošnemu sodišču očita, da ni izpolnilo svoje obveznosti obrazložitve, ker je menilo, da je Komisija pravno zadostno dokazala, da je podjetje Comap sodelovalo pri enotni in trajajoči kršitvi po marcu 2001.
2.

Zadevni predpis državi članici nalaga splošno obveznost, da sprejme primerne ukrepe, da se hendikepiranim osebam omogoči dostop do zaposlitve, opravljanja poklica, poklicnega napredovanja in udeležbe pri izobraževanju in nadaljnjem izobraževanju. Ti ukrepi bi se morali - ob upoštevanju načela sorazmernosti in glede na konkretne okoliščine – nanašati na vse hendikepirane osebe, vse različne vidike delovnega razmerja in vse delodajalce.
1.

Ali je treba člen 5 Uredbe (ES) št. 1931/2006/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 (Uredba o obmejnem prometu), ki določa, da lahko najdaljše neprekinjeno bivanje traja tri mesece, predvsem ob upoštevanju členov 2(a) in 3(3) navedene uredbe razlagati tako, da ta uredba na podlagi dvostranskih sporazumov med državami članicami in tretjimi državami v smislu člena 13 te uredbe dopušča večkratni vstop in izstop ter najdaljše neprekinjeno bivanje treh mesecev, tako da lahko obmejni prebivalec z dovoljenjem za obmejni promet pred potekom treh mesecev bivanja prekine neprekinjeno bivanje ter je po ponovnem prečkanju meje upravičen do ponovnega trimesečnega neprekinjenega bivanja?
SL Uradni list Evropske unije C 226/13

Tožba, vložena 19. maja 2011 – Francoska republika proti Evropskemu parlamentu

(Zadeva C-238/11)

2011/C 226/25

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues in A. Adam, zastopniki)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predlog tožeče stranke

— Razglasitev ničnosti sklepa Evropskega parlamenta z dne 9. marca 2011 o razporedu zasedanj Parlamenta za leto 2013;

— naložitev stroškov Evropskemu parlamentu.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se po eni strani nanaša na kršitev Protokola št. 6 o določitvi sedežev institucij ter nekaterih organov, uradov, agencij in služb Evropske unije, priloženega k PEU in PDEU, in Protokola št. 3 o določitvi sedežev institucij ter nekaterih organov, uradov, agencij in služb Evropske unije, priloženega Pogodbi ESAE, po drugi strani pa na nespoštovanje sodbe Sodišča z dne 1. oktobra 1997 v zadevi Francija proti Parlamentu (C-345/95, Recueil, str. I-5235).

Po mnenju francoske vlade se je Evropski parlament z določitvijo, da bosta dve od dvanajstih mesečnih plenarnih zasedanj, ki morajo vsako leto potekati v Strasbourgu, s štirih skrajšani na dva dni in bosta leta 2013 potekali isti teden v mesecu oktobru, želel izogniti uporabi pravila, da mora 12 mesečnih plenarnih zasedanj, vključno s proračunskim, potekati v Strasbourgu. Z izpodbijanim sklepom se dejansko ukinja eno od dvanajstih mesečnih plenarnih zasedanj, ki morajo vsako leto potekati v Strasbourgu. Tako naj bi bil njen edini cilj skrajšati prisotnost evropskih poslancev na sedežu Evropskega parlamenta, ne da bi bilo to obrazloženo z zahtevo po notranji organizaciji dela te institucije.
1.

Ali je fizična oseba, ki je kupila blago (gozd) za lastne potrebe in ki blago dobavi za lajšanje posledic višje sile (na primer neurja), davčni zavezanec za davek na dodano vrednost v smislu člena 9(1) Direktive 2006/112/ES (1) in člena 4(1) in (2) Šeste direktive 77/388/EGS (2), ki je zavezan k plačilu davka na dodano vrednost? Z drugimi besedami, ali pomeni takšna dobava blaga v smislu omenjenih določb prava Evropske unije gospodarsko dejavnost?
SL Uradni list Evropske unije C 211/18

Pritožba, ki jo je 19. maja 2011 vložila World Wide Tobacco España, S.A. zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 8. marca 2011 v zadevi World Wide Tobacco España proti Komisiji, T-37/05

(Zadeva C-240/11 P)

2011/C 211/35

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: World Wide Tobacco España, S.A. (zastopnika: M. Odriozola in A. Vide, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča v zadevi T-37/05 naj se delno razveljavi.

— Znesek globe, naložene pritožnici, naj se zniža.

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvič, pritožnica meni, da je Komisija s tem, ko je za družbo WWTE (World Wide Tobacco España, S.A.) uporabila strožji odvračilni količnik kot za druge predelovalne družbe, kršila načelo enakega obravnavanja. Komisija je za družbo WWTE uporabila odvračilni količnik, ker spada v večnacionalno skupino z veliko gospodarsko in finančno močjo. Dejstvo, da je WWTE ravnala – quod non – pod odločilnim vplivom svojih matičnih družb, je bilo upoštevano le kot dodaten dejavnik.

Drugič, podredno, Sodišče mora preračunati množitelj v delu, v katerem ocenjuje, da katera od matičnih družb ni odgovorna za ravnanje družbe WWTE. Splošno sodišče ne bi smelo zavrniti trditev družbe WWTE zato, ker v tožbo ni vključila trditev svojih matičnih družb, saj je naloga matičnih družb – in ne hčerinske družbe –, da odvrnejo pripisano odgovornost, ki jim je pripisana. Sodbe, ki so že bile izdane in ki še bodo izdane na podlagi pravnih sredstev matičnih družb, vključno s sodbo v zadevi T-24/05, imajo v vsakem primeru učinek pravnomočnosti med solidarnimi zavezanci.

Tretjič, Splošno sodišče ne bi smelo trditve pritožnice, da ji je Komisija zaradi neobstoja odgovornosti matičnih družb naložila globo, s katero je prekršila zgornjo mejo 10 % prometa, razglasiti za nedopustno zaradi nejasnosti. Razlogi so enaki tistim, ki so opisani v prejšnjem odstavku: samo matične družbe imajo sposobnost braniti se pred odgovornostjo in sprejeta sodba ima učinek pravnomočnosti med solidarnimi zavezanci.

Nazadnje, Komisija s tem, da ne upošteva, da WWTE v letih 1996 in 1997 ni izpolnjevala dogovorov, krši Smernice za izračun glob. Tožeča stranka ravno tako meni, da Komisija zato, ker se v izpodbijani odločbi ni izrecno sklicevala na to olajševalno okoliščino, tudi ne more trditi, da jo je upoštevala.
1.

(a) Ali je člen 20 PDEU treba razlagati tako, da državi članici prepoveduje, da državljanu tretje države, čigar zakonec in mladoletni otroci so državljani Unije, zavrne stalno prebivanje v državi članici stalnega prebivališča zakonca in otrok, katere državljani so, in to tudi, če ti državljani Unije za preživljanje niso odvisni od državljana tretje države? (opomba: pritožnik Dereci) (b) Ali je člen 20 PDEU treba razlagati tako, da državi članici prepoveduje, da državljanu tretje države, čigar zakonec je državljan Unije, zavrne stalno prebivanje v državi članici stalnega prebivališča zakonca, katere državljan je, in to tudi, če ta državljan Unije za preživljanje ni odvisen od državljana tretje države? (opomba: pritožnika Heiml in Maduike) (c) Ali je člen 20 PDEU treba razlagati tako, da državi članici prepoveduje, da polnoletnemu državljanu tretje države, čigar mati je državljanka Unije, zavrne stalno prebivanje v državi članici stalnega prebivališča matere, katere državljanka je, in to tudi, če sicer državljanka Unije za preživljanje ni odvisna od državljana tretje države, državljan tretje države pa je za preživljanje odvisen od državljanke Unije? (opomba: pritožnik Kokollari) (d) Ali je člen 20 PDEU treba razlagati tako, da državi članici prepoveduje, da polnoletni državljanki tretje države, katere oče je državljan Unije, zavrne stalno prebivanje v državi članici stalnega prebivališča očeta, katere državljan je, in to tudi, če sicer državljan Unije za preživljanje ni odvisen od državljanke tretje države, državljanka tretje države pa prejema preživnino od državljana Unije? (opomba: pritožnica Stevic)
2.

Ali je treba člen 39 zgoraj navedene direktive, če se razlaga v povezavi z uvodno izjavo 27 in členom 267 PDEU, razlagati tako, da je v nacionalnem pravu učinkovito pravno sredstvo, ki se zahteva v tej določbi, določeno, če je revizija ali pritožba v zvezi z odločbo o prošnjah na prvi stopnji na podlagi zakona dodeljena Tribunalu, ustanovljenim na podlagi zakona in je pristojen za sprejetje zavezujočih odločb – v korist prosilcev za azil – o pravnih in dejanskih vprašanjih, ki so upoštevna za prošnjo za azil, ne glede na obstoj upravne ali organizacijske ureditve, za katero velja nekaj ali pa vse značilnosti: — vladni minister obdrži preostanek diskrecijske pravice za razveljavitev zavrnilne odločbe o prošnji za azil; — med organi, pristojnimi za odločbo na prvi stopnji, in organi, ki odločajo o pritožbah, obstajajo organizacijske in upravne povezave; — minister imenuje člane Tribunala, ki sprejemajo odločitve, delajo za krajši delovni čas, in sicer za triletno obdobje, plačani pa so za vsak posamezen primer; — minister obdrži pooblastilo za dajanje takih navodil, kot so opredeljena v členih 12, 16(2B)(b) in 16(11) zgoraj navedenega zakona?
1.

ugotovi, — da Portugalska republika s tem, da ni objavila nacionalnih in mednarodnih načrtov upravljanja povodij, ni izpolnila obveznosti iz odstavka 6 v povezavi z odstavkoma 1 in 2 člena 13 Direktive 2000/60/ES (1); — da Portugalska republika s tem, da osnutkov načrtov upravljanja povodij ni objavila in omogočila zbiranja pripomb javnosti, vključno z uporabniki, ni izpolnila obveznosti iz člena 14(1)(c) Direktive 2000/60/ES; — da Portugalska republika s tem, da Komisiji ni poslala kopije načrtov upravljanja povodij, ni izpolnila obveznosti iz člena 15(1) Direktive 2000/60/ES;
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija: — z uporabo posebne ureditve za potovalne agencije v primerih, ko so bile storitve potovanja prodane osebi, ki ni potnik; — z izključitvijo iz uporabe te posebne ureditve prodaj potovanj, ki jih organizirajo agencije grosistke, s strani agencij minoristk, ki delujejo v svojem imenu; — z dovoljenjem potovalnim agencijam, da pod določenimi pogoji na račun navedejo skupni znesek DDV, ki ni v povezavi z dejanskim DDV, ki ga plača stranka, in z dovoljenjem tej stranki, če je davčni zavezanec, da ta skupni znesek DDV odbije; in — z dovoljenjem potovalnim agencijam, da, kolikor uporabijo posebno ureditev, določijo skupno davčno osnovo za vsako davčno obdobje, ni izpolnila obveznosti iz členov od 306 do 310, 226, 168, 169 in 73 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost.
1.

Če stranka podatke iz baze podatkov, ki so zaščiteni s pravico sui generis na podlagi Direktive 96/9/ES (1) (Direktiva o bazah podatkov), prenese v svoj spletni strežnik, ki je v državi članici A, in na zahtevo uporabnika v državi članici B spletni strežnik take podatke pošlje v uporabnikov računalnik, tako da so podatki shranjeni v pomnilniku tega računalnika in prikazani na njegovem zaslonu: (a) ali je dejanje pošiljanja podatkov „jemanje izvlečkov“ ali „ponovna uporaba“ s strani te stranke; (b) ali kakršno koli dejanje jemanja izvlečkov in/ali ponovne uporabe s strani te stranke nastane: (i) le v državi članici A; (ii) le v državi članici B; ali (iii) v obeh državah članicah, A in B?
1.

Ali je treba člen 15(1) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1) o blagovni znamki Skupnosti razlagati tako, da za obstoj resne in dejanske uporabe znamke Skupnosti zadošča, da se znamka uporablja v eni sami državi članici, če bi se ta uporaba – v primeru nacionalne znamke – v zadevni državi članici štela za resno in dejansko uporabo (glej Skupno izjavo št. 10 k členu 15 Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (2) z dne 20. decembra 1993 in Smernice o postopku z ugovorom pri UUNT)?