ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Drugi subjekti, ki niso naslovniki odločbe, lahko uveljavljajo, da jih odločba posamično zadeva, le če nanje vpliva zaradi nekaterih njihovih posebnih značilnosti ali zaradi dejanskega položaja, zaradi katerega se razlikujejo od vseh drugih oseb, in jih zato posamično opredeli enako, kot bi posamično opredelila naslovnika take odločbe. Lahko se šteje, da se končni sklep Komisije s področja državnih pomoči posamično nanaša na združenje, ki je odgovorno za varstvo kolektivnih interesov svojih članov, v dveh primerih, in sicer, prvič, če lahko uveljavlja lastni interes, zlasti zato, ker se je poseglo v njegov položaj pogajalca z aktom, katerega razglasitev ničnosti se zahteva, ali pa, drugič, če imajo njegovi člani oziroma nekateri izmed njih posamično procesno upravičenje.

Pojem predpisov, ki ne potrebujejo izvedbenih ukrepov, v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU, je treba razlagati glede na cilj te določbe, ki je, kot je razvidno iz ozadja njenega nastanka, preprečevanje tega, da bi moral posameznik kršiti pravo, da bi imel dostop do sodišča. Če ima predpis neposredne učinke na pravni položaj fizične ali pravne osebe, ne da bi potreboval izvedbene ukrepe, bi bila lahko ta oseba prikrajšana za učinkovito sodno varstvo, če pred sodiščem Unije ne bi imela neposrednega pravnega sredstva za izpodbijanje zakonitosti navedenega predpisa. Fizična ali pravna oseba, čeprav bi se zadevni akt neposredno nanašal nanjo, bi sodni nadzor nad tem aktom dosegla šele po tem, ko bi kršila določbe navedenega akta, in sicer s sklicevanjem na njihovo nezakonitost v okviru postopkov, sproženih zoper njo pred nacionalnimi sodišči.

Sodna presoja pa je zagotovljena, kadar predpis zajema izvedbene ukrepe. Če so za izvajanje takih aktov pristojne institucije, organi, uradi ali agencije Unije, lahko fizične ali pravne osebe pri sodiščih Unije zoper izvedbene akte vložijo direktno tožbo pod pogoji iz člena 263, četrti odstavek, PDEU in se na podlagi člena 277 PDEU v utemeljitev te tožbe sklicujejo na nezakonitost zadevnega osnovnega akta. Če so za to izvajanje pristojne države članice, lahko slednje pred nacionalnim sodiščem izpodbijajo veljavnost nacionalnih izvedbenih ukrepov in se v okviru tega postopka izpodbijajo veljavnost osnovnega akta, in potencialno dosežejo, da to sodišče Sodišču predloži vprašanja za predhodno odločanje na podlagi člena 267 PDEU.

(Glej točke od 38 do 41.)
Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 23. maja 2016 –

Pari Pharma/EMA

(Zadeva T‑235/15 R)

„Začasna odredba — Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Dokumenti, ki jih ima EMA in ki vsebujejo informacije, ki jih je predložilo podjetje v okviru vloge za pridobitev dovoljenja za promet z zdravilom — Sklep, s katerim je bil odobren odlog izvršitve odločbe o odobritvi dostopa do dokumentov tretji osebi — Zahteva za preklic — Neobstoj spremembe okoliščin — Člen 159 Poslovnika Splošnega sodišča“

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Sprememba ali razveljavitev — Zahteva — Sprememba okoliščin — Pojem (Poslovnik Splošnega sodišča, člen 159) (Glej točki 27, 28.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 159 Poslovnika splošnega sodišča, ki se nanaša na odobritev preklica sklepa z dne 1. septembra 2015, Pari Pharma/EMA (T‑235/15 R, EU:T:2015:587), s katerim je bil odobren odlog izvršitve odločbe EMA/271043/2015 z dne 24. aprila 2015 , s katero je bil tretji osebi na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) odobren dostop do nekaterih dokumentov, ki vsebujejo informacije, posredovane v okviru prošnje za dovoljenje dajanja zdravila Vantobra na trg.

Izrek

1. Prošnja za preklic sklepa z dne 1. septembra 2015, Pari Pharma/EMA (T‑235/15 R, EU:T:2015:587) se zavrne.
1.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Zavrnitev zahteve — Možnost vložitve novega predloga — Zahteva — Nova dejstva — Pojem (Člen 278 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 160) (Glej točke od 18 do 20 in od 24 do 31.)
1.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Posamično nanašanje — Merila — Uredba Komisije o opredelitvi aktivne snovi za kandidatko za zamenjavo na podlagi Uredbe št. 1107/2009 — Tožba uvoznika zadevne snovi — Neobstoj posamičnega nanašanja — Nedopustnost (člen 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 80(7), in Priloga II, točka 4; Uredba Komisije 2015/408, uvodna izjava 2 in člen 1; Direktiva Sveta 91/414, Priloga I) (Glej točke 21, od 23 do 26 in 28.)
3.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji za oddajo — Fumus boni juris — Prima facie preizkus razlogov, navedenih v utemeljitev tožbe v glavni stvari — Tožba zoper odločbo Komisije o zavrnitvi ponudbe ponudnika v okviru javnega naročila in o oddaji naročila drugemu ponudniku — Razlog, ki se nanaša na napake, storjene pri tehnični in finančni oceni ponudbe zadevnega ponudnika — Razlog, ki se nanaša nesporočitev podatkov v zvezi s finančno oceno ponudb — Na prvi pogled neutemeljeni razlogi (člena 278 PDEU in 296 PDEU; Uredba Evropskega Parlamenta in Sveta št. 966/2012, člena 97(1) in 113(2); Uredba Komisije št. 1268/2012, člen 161(3)) (Glej točke 29 in od 31 do 105.)
4.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za izdajo — Nujnost — Resna in nepopravljiva škoda — Dokazno breme — Finančna škoda — Obveznost predložitve konkretnih in jasnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi — Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe (člen. 278 PDEU in člen 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(3)) (Glej točke od 35 do 37 in 40.)
3.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za izdajo — Nujnost — Resna in nepopravljiva škoda — Dokazno breme — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev ter prepoved vstopa na ozemlje Unije in tranzita prek njega — Nujnost zagotovitve resnične in celovite slike položaja osebe, na katero se nanašajo omejevalni ukrepi (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke od 15 do 17.)
Ko gre na področju začasnih odredb za predlog za odlog izvršitve sklepa Komisije, da se tretji osebi odobri dostop do dokumentov, ki izvirajo iz države članice, se s členom 4(5) Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije državam članicam podeljuje privilegiran status v primerjavi z drugimi imetniki dokumentov, s tem ko je v njem določeno, da ima v nasprotju z njimi vsaka država članica možnost institucijo zaprositi, naj ne razkrije dokumenta, ki izvira iz te države članice, brez njenega predhodnega soglasja. Glede obsega in intenzivnosti nadzora, ki ga institucija opravi nad razlogi za nerazkritje, ki jih navede država članica, mora zadevna institucija preveriti, ali nasprotovanje države članice temelji na vsebinskih izjemah, ki jih določa člen 4, od (1) do (3), Uredbe št. 1049/2001, in ali je ta glede tega ustrezno obrazložila svoje stališče.

Ker mora sodnik za začasne odredbe opraviti prima facie nadzor nad sklepom Komisije, s katerim je bil tretji osebi odobren dostop do dokumentov, ki izvirajo iz države članice, ki je nasprotovala takemu razkritju, in v katerem je Komisija prav tako opravila prima facie proučitev utemeljenosti razlogov, ki jih je navedla ta država članica, presoja tega problema vključuje obseg nadzora, ki je dvojno omejen. Iz tega sledi, da bi bilo mogoče obstoj fumus boni juris izključiti le v primeru, da bi bila neuporaba izjem, na kateri se je sklicevala država članica, tako jasna in očitna, da bi bilo sklicevanje nanju enakovredno zlorabi postopka s strani države članice.

(Glej točke 26, 29 in 38.)
20

V obravnavani zadevi Splošno sodišče v zvezi z urno postavko 275 EUR, ki jo je postavil odvetnik intervenienta, meni, da je previsoka in jo je treba po njegovem mnenju znižati na 250 EUR, saj se je taka postavka obravnavala kot razumna za spore take vrste, kot je tisti iz obravnavane zadeve (glej v tem smislu sklep z dne 15. septembra 2016, Giuntoli/EUIPO – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA), T‑256/14 DEP, neobjavljen, EU:T:2016:549, točka 13 in navedena sodna praksa). Vendar je treba k temu dodati, da se lahko ta postavka obravnava kot ustrezna le za plačilo storitev posebej izkušenega strokovnjaka, ki lahko dela zelo učinkovito in hitro. Poleg tega upoštevanje tako visokega plačila obvezno zahteva strogo presojo skupnega števila delovnih ur, nujnih za namene sodnega postopka (glej v tem smislu sklep z dne 18. septembra 2015, Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība in drugi/Komisija, od T‑414/08 DEP do T‑420/08 DEP in T‑442/08 DEP, neobjavljen, EU:T:2015:726, točka 51 in navedena sodna praksa).
Kadar je prenehanje neizpolnitve obveznosti odvisno od sprejetja nacionalnega ukrepa, kot je ukrep razveljavitve, je treba upoštevati datum začetka veljavnosti tega ukrepa za določitev datuma prenehanja neizpolnitve obveznosti. V primeru neizpolnitve obveznosti, ki je bila ugotovljena s sodbo Sodišča in zajema obstoj zakonodaje, nezdružljive s pravom Unije, navedena neizpolnitev obveznosti preneha, ko nacionalni zakon, ki razveljavlja to nezdružljivo zakonodajo, začne veljati. Komisija zato utemeljeno meni, da iz take sodbe izhaja, da je treba zadevni državi članici naložiti denarno kazen od izreka navedene sodbe za obdobje, v katerem je zakonodaja, nezdružljiva s pravom Unije, ostala v veljavi.

Komisija je kot odredbodajalec in računovodja proračuna Unije načeloma pristojna za izterjavo zneskov, ki jih dolgujejo države članice, kadar jim Sodišče naloži denarno kazen na podlagi člena 260(2) PDEU. Ta pristojnost pomeni, da lahko Komisija presodi, ali so pogoji, ki jih Sodišče določi v sodbi, s katero se izreče denarna kazen, izpolnjeni, da določi datum prenehanja zadevne neizpolnitve obveznosti. Ta pristojnost pa ne vključuje možnosti, da Komisija presodi skladnost predpisa ali ravnanja države članice s pravom Unije, do katere Sodišče ni predhodno sprejelo stališča.

Kadar neizpolnitev obveznosti, ki jo je ugotovilo Sodišče, zajema neobstoj razveljavitve nacionalne zakonodaje, nezdružljive s pravom Unije, Komisije ne more preseči preverjanja resničnosti te razveljavitve. Ne more torej ugotoviti, da razveljavitev nezdružljive nacionalne zakonodaje ni zadostna, in skleniti, da lahko ta nezdružljivost preneha le z novo zakonodajo. S tem Komisija namreč presoja skladnost nove ureditve s pravom Unije, čeprav Sodišče ni imelo možnosti izreči se o tem vprašanju.

Komisija pa ostane v mejah načelne pristojnosti, ki jo ima na področju izvrševanja proračuna Unije, kadar izračuna denarno kazen, ne da bi opravila samostojno analizo skladnosti nove zakonodaje s pravom Unije, in zgolj ugotovi datum začetka veljavnosti nacionalnega predpisa, ki razveljavlja nezdružljivo zakonodajo, za kar je Sodišče pojasnilo, da zadostuje za prenehanje ugotovljene neizpolnitve obveznosti.

(Glej točke od 40 do 42.)
Sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 1. decembra 2015 –

Banco Espírito Santo/Komisija

(Zadeva T‑814/14)

„Ničnostna tožba — Državne pomoči — Pomoč portugalskih organov pri reševanju finančne ustanove Banco Espírito Santo, SA — Ustanovitev premostitvene banke — Odločba o nenasprotovanju — Zaveze, ki so jih predstavili portugalski organi — Nadzor spoštovanja teh zavez s strani pooblaščenca — Plačilo pooblaščencu s strani slabe banke — Predlog za razglasitev delne ničnosti — Nedopustnost“

Ničnostna tožba — Predmet — Razglasitev delne ničnosti — Zahteva — Ločljivost izpodbijanih določb — Neizpolnjen pogoj — Odločba Komisije o nenasprotovanju glede priglašene pomoči in njena hkratna ugotovitev zavez, ki jih sprejme država članica — Neločljivost zavez, ki jih navede država članica, in priglašenega ukrepa — Predlog za razglasitev ničnosti nekaterih zavez — Nedopustnost (glej točke od 24 do 34)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti točk 9 in 18 priloge II k Sklepu Komisije C(2014) 5682 final z dne 3. avgusta 2014, državna pomoč SA.39250 (2014/N) – Portugalska, reševanje Banco Espírito Santo, SA v delu, v katerem nalagata oziroma se lahko razlagata tako, da nalagata tožeči stranki, da poskrbi za plačilo ali druge stroške pooblaščenca, ki skrbi za spoštovanje zavez Portugalske republike.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.

2. O predlogu za intervencijo Portugalske republike ni treba odločati.

3. Banco Espírito Santo, SA nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.
Če se namreč sodišče Unije izreče za pristojno za odločanje o ničnosti aktov, ki spadajo v popolnoma pogodbeni okvir, bi tvegalo ne samo, da člen 272 PDEU, ki omogoča vzpostavitev sodne pristojnosti Unije na podlagi arbitražne klavzule, izgubi smisel, ampak tudi da v primerih, v katerih pogodba ne vsebuje take klavzule, razširi svoje sodne pristojnosti prek meja, ki jih določa člen 274 PDEU, ki nacionalnim sodiščem podeljuje splošno pristojnost za odločanje v sporih, v katerih je Unija stranka. Iz tega sledi, da če je pogodba sklenjena med tožečo stranko in eno od institucij, lahko sodišča Unije o tožbi na podlagi člena 263 PDEU odločajo samo, če izpodbijani akt ustvarja zavezujoče pravne učinke, ki presegajo tiste iz pogodbenih razmerij, ki vežejo pogodbeni stranki, in ki pomenijo izvajanje prerogativ javne oblasti, ki so instituciji podeljene kot upravnemu organu.

Pogodbene določbe pogodbe, sklenjene med institucijo Unije in udeležencem, so skupaj s pravom, ki se uporablja za pogodbo, in v njegovem okviru, del pravil, ki urejajo pogodbeno razmerje, razlaga pogodbe z vidika določb prava, ki se uporablja, pa je upravičena le, če obstaja dvom o vsebini pogodbe ali pomenu nekaterih njenih določb.

Opomina, ki ga je izdala Komisija v zvezi z zneski, dolgovanimi na podlagi sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev, ni mogoče opredeliti kot dokončni akt, zoper katerega je mogoče vložiti ničnostno tožbo zato, ker vsebuje pojasnila v zvezi z obrestmi, ki bodo začele teči, če nesporna terjatev ne bo plačana v roku, morebitno izterjavo s pobotom ali unovčitvijo morebitne predhodno predložene garancije in možnostmi prisilne izvršbe ter vpisom v zbirko podatkov, dostopno odredbodajalcem proračuna Unije, tudi če so sestavljena tako, da dajejo vtis, da gre za dokončni akt Komisije. Takšna pojasnila bi v vsakem primeru in po njihovi naravi lahko bila samo pripravljalna za akt Komisije, ki se nanaša na izvršbo ugotovljene terjatve, ker Komisija v opominu ne sprejme stališča o sredstvih, ki jih namerava uporabiti za izterjavo navedene terjatve, povečane za zamudne obresti od končnega datuma plačila, določenega v opominu. Enako velja za pojasnila o možnih načinih izterjave.

Iz tega izhaja, da pri sodišču Unije ni mogoče veljavno vložiti te tožbe na podlagi člena 263 PDEU, saj opomin spada v povsem pogodben okvir, s katerim je neločljivo povezan, in nima zavezujočih pravnih učinkov, ki bi presegali tiste, ki izhajajo iz sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev, in ki bi vključevali izvrševanje prerogativ javne oblasti, ki so podeljene Komisiji kot upravnemu organu. Poleg tega nedopustnost te tožbe kot ničnostne tožbe pogodbeni stranki ne odvzema pravice do učinkovitega pravnega sredstva, ker mora, če meni, da je to utemeljeno, svoje stališče zagovarjati v okviru tožbe, vložene na pogodbeni podlagi v skladu s členom 272 PDEU.

(Glej točke 46, 47, 49 in 52.)
5.

Približevanje zakonodaj — Prehranske in zdravstvene trditve na živilih — Uredba št. 1924/2006 — Pogoji za uporabo navedenih trditev — Uporaba prehodnih ukrepov za trditve, ki so ob začetku veljavnosti Uredbe št. 1924/2006 v postopku ocenjevanja (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1924/2006, člena 13(1) in 28(5) in (6)) (Glej točke od 35 do 38.)
Sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 14. julija 2015 –

Pro Asyl/EASO

(Zadeva T‑617/14)

„Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Operativni načrt za vzpostavitev podporne ekipe za azil na ozemlju Bolgarije — Zavrnitev dostopa — Ustavitev postopka — Tožba za razglasitev ničnosti — Elektronski register dokumentov — Očitna delna nedopustnost“

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Pravni interes — Nujnost obstoječega in dejanskega interesa — Tožba zoper odločbo Evropskega azilnega podpornega urada o zavrnitvi dostopa do operativnega načrta in do elektronskega registra dokumentov — Izguba pravnega interesa — Ustavitev postopka (člen 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 11) (Glej točke od 39 do 44 in 54.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti dopisa Evropskega azilnega podpornega urada EASO/ED/2014/134 z dne 10. junija 2014.

Izrek

1. Postopek v zvezi s tožbo se v delu, v katerem se nanaša na razglasitev ničnosti dopisa Evropskega azilnega podpornega urada (EASO) EASO/ED/2014/134 z dne 10. junija 2014 o zavrnitvi dostopa do operativnega načrta za vzpostavitev podporne ekipe Evropske unije v Bolgariji, ustavi.

2. V preostalem se tožba zavrže kot očitno nedopustna.
1.

Ničnostna tožba — Tožba, ki se dejansko nanaša na pogodbeni spor — Predlog za razglasitev ničnosti sklepa o prenehanju sporazuma o financiranju — Nepristojnost sodišča Unije — Nedopustnost (člena 263 PDEU in 288 PDEU) (Glej točke od 28 do 30, 33 in 35.)
1.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Normativen akt — Uredba o spremembi Kadrovskih predpisov na področju povračila potnih stroškov in potovalnega časa — Tožba uradnika, ki temelji na pravici do sodelovanja v postopkih spremembe Kadrovskih predpisov in pripadanja omejenemu krogu uradnikov, v položaj katerih ta akt posega — Neobstoj posamičnega nanašanja — Nedopustnost (člena 263, četrti odstavek, in 336 PDEU; Listina o temeljnih pravicah Evropske unije, člena 27 in 28; Kadrovski predpisi za uradnike, člen 10, Priloga V, člen 7; Priloga VII, člen 8; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1023/2013) (Glej točke 24, 31, 32, 37, 41 in od 45 do 48.)
1.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za izdajo — Fumus boni juris — Nujnost — Resna in nepopravljiva škoda — Kumulativnost — Tehtanje vseh zadevnih interesov — Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke od 10 do 12.)
2.

Začasna odredba — Formalne zahteve — Vložitev predlogov — Kratek povzetek navajanih razlogov — Neobstoj zadostne razlage konstitutivnih razlogov za fumus boni juris — Splošno sklicevanje na druga pisanja — Nedopustnost (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2) in (3)) (Glej točke od 9 do 11 in od 14 do 16.)
Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 – Walter Klein proti Komisiji

(Zadeva T‑297/14 R)

„Začasna odredba — Državne pomoči — Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije — Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris“

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji za dodelitev — Fumus boni juris — Preizkus prima facie tožbenih razlogov v utemeljitev glavne tožbe — Tožba zoper odločbo Komisije o začetku uradnega postopka preiskave nacionalnega ukrepa, ki je bil začasno opredeljen za novo pomoč — Ukrep, ki določa zgornjo mejo dajatve na porabo električne energije — Izterjava dajatve v okviru diskrecijske pravice zasebnih podjetij, dobaviteljev elektrike — Začasna opredelitev kot ukrep, ki daje ugodnost , ki se pripiše državi — Očitna napaka pri presoji s strani Komisije — Neobstoj prima facie preizkusa (členi 107(1), 108(2), in 278 PDEU) (Glej točke 14 in od 19 do 23.)

Predmet

Predlog za odlog pravnih učinkov sklepa Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči v zvezi z nemškim zakonom o obnovljivih virih energije.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

2. Odločitev o stroških se pridrži.

Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 – Walter Klein proti Komisiji

(Zadeva T‑297/14 R)

„Začasna odredba — Državne pomoči — Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije — Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris“

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji za dodelitev — Fumus boni juris — Preizkus prima facie tožbenih razlogov v utemeljitev glavne tožbe — Tožba zoper odločbo Komisije o začetku uradnega postopka preiskave nacionalnega ukrepa, ki je bil začasno opredeljen za novo pomoč — Ukrep, ki določa zgornjo mejo dajatve na porabo električne energije — Izterjava dajatve v okviru diskrecijske pravice zasebnih podjetij, dobaviteljev elektrike — Začasna opredelitev kot ukrep, ki daje ugodnost , ki se pripiše državi — Očitna napaka pri presoji s strani Komisije — Neobstoj prima facie preizkusa (členi 107(1), 108(2), in 278 PDEU) (Glej točke 14 in od 19 do 23.)

Predmet

Predlog za odlog pravnih učinkov sklepa Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči v zvezi z nemškim zakonom o obnovljivih virih energije.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.
51

Poleg tega se negotovost na trgu in dojemanja drugih gospodarskih subjektov v zvezi s položajem prejemnika koristi ukrepa pomoči, kakršen je tožeča stranka v tem primeru, ne morejo obravnavati kot zavezujoči pravni učinki, saj gre zgolj za dejanske posledice in ne pravne učinke, ki naj bi jih imela odločba o začetku formalnega postopka preiskave (glej v tem smislu in po analogiji sklep z dne 7. julija 1981, IBM/Komisija, 60/81 R in 190/81 R, Recueil, EU:C:1981:165, točka 19; ter sodbi z dne 1. decembra 2005, Italija/Komisija, C‑301/03, ZOdl., EU:C:2005:727, točka 30, in z dne 20. maja 2010, Nemčija/Komisija, T‑258/06, ZOdl., EU:T:2010:214, točka 151).