SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILC A
PAOLA MENGOZZIJA ,
predstavljeni 21. januarja 2009 1
I –Uvod 
1. Sodi šče ima v okviru tega postopka 
možnost, da pojasni dolo čene vidike zakono -
daje Skupnosti s podro čja kolektivnih odpu -
stov. Z glavnim vpra šanjem, na katerega je
treba odgovoriti, se zlasti zahteva opredelitev,
ali so z Direktivo 98/59/ES delavcem nepo -
sredno podeljene pravice in –če je odgovor 
pritrdilen –ali so te pravice individualne ali 
kolektivne. Poleg tega je treba preveriti, ali
navedena direktiva dopu šča, da so z nacio -
nalno zakonodajo omejeni primeri, v katerih
je mogo če izpodbijati kolektivni odpust zaradi
morebitnih kr šitev zahtev, dolo čenih v Direk -
tivi. Nazadnje bo treba upo števati tudi more -
bitne omejitve, ki lahko na zadevnem 
podro čju neposredno izhajajo iz splo šnih 
načel prava Skupnosti in zlasti iz pravice do 
učinkovitega sodnega varstva. 
2. Sodi šče je dobilo prilo žnost, da poda 
navedena pojasnila, na podlagi vpra šanj za 
predhodno odlo čanje, ki jih je predlo žilo Cour 
du travail de Liège, ki mora odlo čiti o ve čtožbah delavcev, odpu ščenih v okviru kolek -
tivnega odpusta. 
II –Pravni okvir 
A –Pravo Skupnosti 
3. Pravo Skupnosti, ki je predmet tega 
postopka, je vsebovano v Direktivi Sveta 
98/59/ES z dne 20. julija 1998 o pribli ževanju 
zakonodaje dr žav članic v zvezi s kolektivnimi 
odpusti (v nadaljevanju: Direktiva). 2 
4. V uvodnih izjavah 1 in 2 Direktive je 
zapisano: 
„(1) ker je zaradi jasnosti in racionalnosti
treba konsolidirati Direktivo Sveta 
75/129/EGS z dne 17. februarja 1975 
1 –Jezik izvirnika: italijan ščina . 2 –UL L 225, str. 16. 
I - 6656 
MONO CAR STYLING 
o pribli ževanju zakonodaje dr žav drugim na prezaposlitev ali preusposabljanje
članic v zvezi s kolektivnimi odpusti; odpu ščenih delavcev. 
(2) ker je pomembno delavcem v primeru
kolektivnih odpustov zagotoviti bolj še 
varstvo ter pri tem upo števati potrebe 
po uravnote ženem ekonomskem in 
socialnem razvoju v Skupnosti “. 
5. V členu 2 Direktive je dolo čeno: 
„1. Kadar delodajalec predvideva kolektivno
odpu ščanje delavcev, mora pravo časno za četi 
posvetovanja s predstavniki delavcev, zato da
dose že sporazum. 
2. Posvetovanja morajo zajeti vsaj mo žnosti 
in na čine, kako se izogniti kolektivnim odpu -
stom ali zmanj šati število prizadetih delavcev 
in kako ubla žiti posledice, tako da se uporabijo 
spremljajo či socialni ukrepi, usmerjeni med Države članice lahko dolo čijo, da imajo
predstavniki delavcev pravico do strokovnih
storitev, skladno z nacionalno zakonodajo in/
ali prakso. 
3. Da delodajalec predstavnikom delavcev 
omogo či dajanje konstruktivnih predlogov,
jim mora med pogajanji pravo časno: 
(a)zagotoviti vse relevantne podatke in 
(b) jih v vsakem primeru pisno obvestiti o: 
(i)razlogih za na črtovano odpu ščanje; 
(ii)številu kategorij delavcev, ki jih bo
odpustil; 
I - 6657 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
(iii) številu in kategorijah obi čajno zapo -
slenih delavcev; 
(iv) obdobju, v katerem bo izvedel na čr-
tovane odpuste; 
(v) predlagani h merilih za izbor 
delavcev, ki jih bo odpustil, če ima 
po nacionalni zakonodaji in/ali 
praksi to pristojnost; 
(vi) načinu izra čunavanja odpravnin, ki 
niso dolo čene v nacionalni zakono -
daji in/ali praksi. 
Delodajalec predlo ži pristojnim organom 
javne oblasti kopijo pisnega obvestila, ki 
vsebuje vsaj podatke iz prvega pododstavka,
točke (b) podto čke (i) do (v). 
[…]“. 6. V členih od 3 do 6 Direktive je dolo čeno: 
„Člen 3 
1. Delodajalci morajo uradno pisno obvestiti
pristojni organ javne oblasti o na črtovanih 
kolektivnih odpustih. 
[…] 
2. Delodajalec vro či kopijo uradnega obve -
stila iz odstavka 1 predstavnikom delavcev. 
Predstavniki delavcev lahko pristojnemu 
organu javne oblasti po šljejo morebitne 
pripombe. 
Člen 4 
1. Načrtovani kolektivni odpusti, o katerih je
uradno obve ščen pristojni organ javne oblasti, 
I - 6658 
MONO CAR STYLING 
se lahko izvedejo šele po preteku 30 dni od
uradnega obvestila iz člena 3(1), brez vpliva na 
katera koli dolo čila, ki urejajo individualne
pravice glede pisne odpovedi zaposlitve. 
Države članice lahko pooblastijo pristojni 
organ, da skraj ša obdobje iz prej šnjega 
pododstavka. 
[…] 
Člen 5 
Ta direktiva ne vpliva na pravico dr žav članic, 
da uporabijo ali sprejmejo zakone in druge
predpise, ki so za delavce ugodnej še, ali da 
spodbujajo ali omogo čajo uporabo kolek -
tivnih pogodb, ki so za delavca ugodnej še. 
Člen 6 
Države članice zagotovijo, da so sodni in/ali
upravni postopki za uveljavljanje obveznosti iz te direktive dostopni predstavnikom delavcev
in/ali delavcem. “
B –Nacionalna ureditev 
7. Dolo čbe Direktive 75/129 (in posledi čno 
Direktive 98/59) so bile v pravni red Belgije
prenesene s kolektivno pogodbo št. 24 z dne 
2. oktobra 1975, ki je postala zavezujo ča 
s kraljevim odlokom z dne 21. januarja 1976
(v nadaljevanju: kolektivna pogodba št. 24). 
V členu 6 kolektivne pogodbe št. 24 je 
dolo čeno: 
„Kadar delodajalec predvideva kolektivni 
odpust, mora o tem predhodno obvestiti 
predstavnike delavcev in se z njimi posveto -
vati; ti podatki se posredujejo svetu delavcev,
če pa tega ni, predstavnikom sindikatov [ …]. 
Kadar sveta delavcev ali sindikata ni, se ti 
podatki posredujejo zaposlenim ali njihovim
predstavnikom. 
I - 6659 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
Posvetovanja se nana šajo na mo žnosti, kako 
se izogniti kolektivnim odpustom ali zmanj -
šati število prizadetih delavcev in kako ubla žiti 
posledice z uporabo spremljajo čih socialnih 
ukrepov, usmerjenih predvsem na prezapo -
slitev ali preusposabljanje odpu ščenih 
delavcev. 
Delodajalec mora zato predstavnikom
delavcev zagotoviti vse ustrezne podatke in
jih v vsakem primeru pisno obvestiti o razlogih 
za na črtovano odpu ščanje, predlaganih
merilih za izbor delavcev, ki jih bo odpustil,
številu in kategorijah delavcev, ki jih bo 
odpustil, številu in kategorijah obi čajno zapo -
slenih delavcev ter na činu izra čunavanja 
morebitnih odpravnin, ki niso dolo čene 
v zakonodaji ali kolektivni pogodbi [ter] 
o obdobju, v katerem bo izvr šil na črtovane 
odpuste, da predstavnikom delavcev omogo či, 
da pripravijo stali šča in predloge, tako da so ti 
lahko upo števani “. o ukrepih v korist zaposlovanja, v katerega
členih od 66 do 69 je dolo čeno: 
„Člen 66 
1. Delodajalec, ki na črtuje kolektivni odpust, 
mora spo štovati postopek obve ščanja in 
posvetovanja, ki velja za podro čje kolektivnih 
odpustov in je dolo čen v kolektivni pogodbi, 
sklenjeni v okviru nacionalnega sveta 
delavcev. 
Delodajalec mora v zvezi s tem izpolniti 
naslednje pogoje: 
1.svetu delavcev podjetja ali, če tega ni, 
predstavnikom sindikata ali, če teh ni, 
delavcem mora predlo žiti pisno poro čilo, 
s katerim jih obvesti o nameravanem 
kolektivnem odpustu; 
2.dokazati mora, da je v zvezi z namera -
vanim kolektivnim odpustom sklical svet
8. Nadaljnje dolo čbe v zvezi z varstvom delavcev ali, če tega ni, da se je sestal 
delavcev pri kolektivnih odpustih so v Belgiji s predstavniki sindikata ali, če teh ni, 
vsebovane v zakonu z dne 13. februarja 1998 z delavci; 
I - 6660 
MONO CAR STYLING 
3.predstavnikom zaposlenih v svetu 
delavcev ali, če tega ni, članom predstav -
nikov sindikata ali, če teh ni, delavcem 
mora omogo čiti, da postavijo vpra šanja 
v zvezi z na črtovanim kolektivnim odpu -
stom in da glede tega navajajo trditve ali
predlo žijo nasprotne predloge; 
4.preu čiti mora vpra šanja, trditve in 
nasprotne predloge iz pododstavka 3 in
nanje odgovoriti. 
Delodajalec mora dokazati, da je izpolnil 
zahteve iz prej šnjega pododstavka. 
2. Delodajalec mora o nameravanem kolek -
tivnem odpustu obvestiti uradnika, ki ga 
imenuje kralj. V tem obvestilu mora biti 
potrjeno, da so izpolnjeni pogoji iz odstav -
ka 1, drugi pododstavek. Kopija obvestila se še 
istega dne, ko je to poslano uradniku iz prvega
pododstavka, predlo ži svetu delavcev ali, če 
tega ni, predstavnikom sindikata in objavi
v podjetju. Poleg tega se ena kopija na dan objave s priporo čeno po šiljko po šlje delavcem, 
ki naj bi bili kolektivno odpu ščeni in katerih 
pogodba o zaposlitvi je prenehala z dnevom
objave. 
Člen 67 
Odpu ščeni delavec lahko nespo štovanje 
postopka obve ščanja in posvetovanja
uveljavlja le zato, ker delodajalec ni izpolnil
pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek. 
Odpu ščeni delavec ne more ve čuveljavljati 
nespo štovanja postopka obve ščanja in posve -
tovanja, če predstavniki zaposlenih v svetu
delavcev ali, če tega ni, predstavniki sindikata 
ali, če teh ni, delavci, ki morajo biti obve ščeni 
in s katerimi se je treba posvetovati, deloda -
jalcu v 30 dneh od datuma objave iz 
člena 66(2), drugi pododstavek, niso predlo žili 
ugovorov glede spo štovanja enega ali ve č
pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek. 
Odpu ščeni delavec mora v roku 30 dni od 
dneva odpovedi njegovega delovnega
razmerja ali od dneva, na katerega so odpo -
vedi delovnih razmerij pridobile lastnosti 
kolektivnega odpusta, delodajalca s priporo -
čeno po šiljko obvestiti, da uveljavlja nespo -
štovanje postopka obve ščanja in posveto -
vanja. 
I - 6661 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
Člen 68 
1. Če je odpovedni rok, dolo čen za odpu šče-
nega delavca, ki uveljavlja nespo štovanja 
postopka obve ščanja in posvetovanja, že 
začel te či ali mora šele za četi te či, se ta 
odpovedni rok prekine, če je ugovor uteme -
ljen, in sicer tretji delovni dan po dnevu, ko je
bila v skladu s členom 67, tretji pododstavek, 
poslana priporo čena po šiljka. 
[…] 
Člen 69 
1. Če je pogodba o zaposlitvi, sklenjena 
z odpu ščenim delavcem, ki uveljavlja nespo -
štovanje postopka obve ščanja in posveto -
vanja, že prenehala, mora delavec poleg tega 
v priporo čeni po šiljki iz člena 67, tretji 
pododstavek, podati zahtevo za vrnitev na 
delovno mesto. 
[…]“. III –Dejansko stanje, postopek v glavni
stvari in vpra šanja za predhodno odlo čanje 
9. Dejansko stanje, iz katerega izvira obrav -
navani spor, je izjemno natan čno opisano 
v dolgi predlo žitveni odlo čbi. Brez spu ščanja 
v podrobnosti ga je mogo če povzeti tako. 
10. Za dru žbo Mono Car Styling (v nadalje -
vanju: dru žba Mono Car), ki opravlja dejav -
nost na podro čju proizvodnje avtomobilskih
delov, je bilo leto 2004 zlasti te žko obdobje 
zaradi velikega upada naro čil. V teh okoli š-
činah se je njeno vodstvo odlo čilo za zmanj -
šanje števila zaposlenih in torej za kolektivni
odpust delavcev. 
11. Družba je v zvezi s tem dosegla sporazum 
s predstavniki delavcev: v njem je bilo 
dolo čeno, da bo odpu ščenih 30 zaposlenih, 
opredeljeni pa so bili tudi posebni ukrepi 
glede nadomestil in podpore, namenjenih 
odpu ščenim delavcem. Predstavniki delavcev 
in lokalni zavodi za zaposlovanje so potrdili,
da je dru žba spo štovala postopke obve ščanja 
in posvetovanja, dolo čene z zakonodajo 
s podro čja kolektivnih odpustov. 
12. Postopek v glavni stvari se je za čel s to žbo, 
ki jo je individualno vlo žilo 21 delavcev, ki jim 
I - 6662 
MONO CAR STYLING 
je delovno razmerje prenehalo v okviru kolek -
tivnega odpusta. V utemeljitev to žbe so 
navajali, da je dru žba Mono Car kr šila 
nekatere postopkovne obveznosti, dolo čene 
v zakonodaji o kolektivnih odpustih. Menim,
da lahko podrobnosti o čitkov, predstavljenih 
pred nacionalnim sodi ščem, na tem mestu 
izpustimo, saj za odgovor na vpra šanja, 
zastavljena Sodi šču, niso neposredno 
pomembne. 
13. Predlo žitveno sodi šče mora v vsakem 
primeru odlo čiti o prito žbi, ki jo je vlo žila 
družba Mono Car, potem ko so delavci 
v sodnem postopku na predhodni stopnji 
uspeli z zahtevo po (denarni) od škodnini za 
škodo, ki so jo utrpeli zaradi nepravilno 
izpeljanega postopka odpusta. 
14. Predlo žitveno sodi šče, ki je menilo, da je 
mogo če spor re šiti le na podlagi predhodnega
odgovora na dolo čena vpra šanja glede razlage 
prava Skupnosti, je Sodi šču v predhodno 
odlo čanje predlo žilo ta vpra šanja: 
„1.Ali je treba člen 6 Direktive [98/59]
razlagati tako, da nasprotuje nacionalni
dolo čbi, kakr šen je člen 67 zakona z dne 
13. februarja 1998 [ …], ker dolo ča, da 
delavec ne more ve čizpodbijati zakoni -tosti postopka obve ščanja in posveto -
vanja, 
– razen z utemeljitvijo, da delodajalec
ni spo štoval pogojev iz člena 66(1),
drugi pododstavek, istega zakona, 
– in če so predstavniki zaposlenih 
v svetu delavcev ali, če tega ni, 
predstavniki sindikata ali, če teh ni, 
delavci, ki bi morali biti obve ščeni in 
bi se moralo z njimi posvetovati, 
delodajalca obvestili o ugovorih 
glede nespo štovanja enega ali ve č
pogojev iz člena 66(1), drugi 
pododstavek, v tridesetih dneh od 
dneva objave iz člena 66(2), drugi 
pododstavek, 
– in če je odpu ščeni delavec deloda -
jalca [v tridesetdnevnem roku od 
dneva odpovedi njegovega delov -
nega razmerja] ali od dneva, ko so
odpovedi delovnih razmerij prido -
bile zna čilnosti kolektivnega 
odpusta, s priporo čeno pisemsko 
pošiljko obvestil, da izpodbija zako -
nitost postopka obve ščanja in posve -
tovanja in da zahteva vrnitev na 
delovno mesto? 
I - 6663 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
2.Če se člen 6 Direktive Sveta 98/59/ES 
z dne 20. julija 1998 o pribli ževanju 
zakonodaje dr žav članic v zvezi s kolek -
tivnimi odpusti lahko razlaga tako, da 
državi članici dopu šča sprejetje nacio -
nalne dolo čbe, kakr šen je člen 67 zakona 
z dne 13. februarja 1998 [ …], ki dolo ča, da 
odpu ščeni delavec ne more ve čizpodbi -
jati zakonitosti postopka obve ščanja in 
posvetovanja razen z utemeljitvijo, da 
delodajalec ni spo štoval pogojev iz 
člena 66(1), drugi pododstavek, istega
zakona, in če so predstavniki zaposlenih 
v svetu delavcev ali, če tega ni, pred -
stavniki sindikata ali, če teh ni, delavci, ki 
bi morali biti obve ščeni in bi se moralo 
z njimi posvetovati, v roku tridesetih dni
od dneva objave iz člena 66(2), drugi 
pododstavek, delodajalca obvestili 
o ugovorih glede spo štovanja enega ali 
večpogojev iz člena 66(1), drugi 
pododstavek, ter če je odpu ščeni 
delavec delodajalca s priporo čeno 
pisemsko po šiljko obvestil, da izpodbija
zakonitost postopka obve ščanja in posve -
tovanja, in da je zahteval vrnitev na delo,
in to v tridesetdnevnem roku od dneva 
odpovedi njegovega delovnega razmerja
ali od dneva, ko so odpovedi delovnih
razmerij pridobile zna čilnosti kolektiv -
nega odpusta, 
ali je taka ureditev skladna s temeljnimi
pravicami posameznikov, ki so sestavni
del splo šnih pravnih na čel, katerih 
spoštovanje zagotavlja sodi šče Skup -
nosti, še posebej s členom 6 Evropske 
konvencije o varstvu človekovih pravic in 
temeljnih svobo ščin? 3.Ali lahko nacionalno sodi šče, ki odlo ča 
o sporu med posameznikoma, v obravna -
vani zadevi med delavcem in njegovim
nekdanjim delodajalcem, odstopi od 
uporabe dolo čbe nacionalnega prava, ki 
je v nasprotju z direktivo Skupnosti, 
kakr šen je člen 67 zakona z dne 13. febru -
arja 1998 [ …], da bi lahko uporabilo 
druge dolo čbe nacionalnega prava,
v katere je domnevno pravilno prenesena
direktiva Skupnosti, kakr šne so dolo čbe 
kolektivne pogodbe št. 24 z dne 
2. oktobra 1975, ki je postala zavezujo ča 
s kraljevim odlokom z dne 21. janu -
arja 1976, vendar njeno dejansko 
uporabo prepre čuje dolo čba nacional -
nega prava, ki je v nasprotju z dolo čbami 
direktive Skupnosti, v obravnavani zadevi
člen 67 zakona z dne 13. februarja 1998? 
4.1. Ali je treba člen 2 Direktive [98/59], 
zlasti njegove odstavke 1, 2 in 3, 
razlagati tako, da nasprotuje nacio -
nalni dolo čbi, kakr šen je člen 66(1)
zakona z dne 13. februarja 1998 [ …], 
ker dolo ča, da mora delodajalec, ki
namerava izpolniti obveznosti, ki so 
mu nalo žene v okviru kolektivnega
odpusta, dokazati samo, da je izpolnil
naslednje pogoje, in sicer: 
a)svetu delavcev ali, če tega ni, 
predstavnikom sindikata ali, če 
teh ni, delavcem je moral pred -
ložiti pisno poro čilo, v katerem jih
je obvestil o nameravanem kolek -
tivnem odpustu; 
I - 6664 
MONO CAR STYLING 
b)dokazati mora, da je v zvezi člena 66(1), drugi pododstavek, nave -
z nameravanim kolektivnim denih v to čki 1 tega vpra šanja? “
odpustom sklical svet delavcev 
ali, če tega ni, da se je sestal 
s predstavniki sindikata ali, če teh 
ni, z delavci; 
c)članom, ki predstavljajo zapo -
slene v svetu delavcev ali, če tega
ni, predstavnikom sindikata ali, če 
teh ni, delavcem je moral omogo -
čiti, da postavijo vpra šanja glede 
nameravanega kolektivnega 
odpusta in da v zvezi s tem 
navajajo trditve oziroma 
nasprotne predloge; 
d)preu čiti je moral vpra šanja,
trditve in nasprotne predloge iz
točke c) in nanje odgovoriti? 
4.2. Ali je treba isto dolo čbo [direktive]
razumeti tako, da nasprotuje nacio -
nalni dolo čbi, kakr šen je člen 67, drugi 
odstavek, zakona z dne 13. febru -
arja 1998 [ …], ker dolo ča, da lahko 
odpu ščeni delavec zakonitost 
postopka obve ščanja in posvetovanja
izpodbija le z utemeljitvijo, da delo -
dajalec ni izpolnil pogojev iz IV –Razlaga nacionalnega prava in 
dopustnost vpra šanj za predhodno odlo -
čanje 
15. Menim, da je treba pred preu čitvijo 
vprašanj za predhodno odlo čanje obravnavati
razlago nacionalnega prava in s tem povezano 
vprašanje glede dopustnosti predloga za 
sprejetje predhodne odlo čbe. 
16. Kot namre čizhaja iz predlo žitvene 
odlo čbe in iz stali ščstrank, je mogo če 
člen 67 zakona iz leta 1998, v katerem je 
dolo čenih ve čomejitev za pravico posamez -
nega delavca, da izpodbija kolektivni odpust,
razlagati na dva povsem druga čna na čina. 
17. V skladu s prvo razlago naj bi se omejitve 
za mo žnost individualnega izpodbijanja, ki so 
dolo čene v navedenem členu 67, uporabljale 
le za pravni sredstvi, vlo ženi z namenom 
uveljavljanja posebnih ukrepov, ki sta za 
nezakoniti kolektivni odpust predvideni
v zakonu iz leta 1998: povedano druga če, te 
omejitve naj bi se uporabljale le, kadar gre za 
I - 6665 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
pravna sredstva, s katerimi želi delavec dose či 
vrnitev na delovno mesto ali prekinitev
odpovednega roka. Tak sklep naj bi podpiralo
dejstvo, da sta navedena ukrepa specifi čna za 
zakon iz leta 1998. 3 
18. V skladu z drugo razlago pa naj se 
omejitve za mo žnost individualnega izpodbi -
janja, vsebovane v členu 67 zakona 1998, ne bi 
uporabljale le v zvezi s posebnima ukrepoma,
dolo čenima v tem zakonu, ampak na splo šno 
za vsa individualna pravna sredstva delavcev,
vložena za izpodbijanje kolektivnega odpusta, 
s katerimi ti uveljavljajo kr šitev postopka 
obve ščanja in posvetovanja. Predvsem naj bi
se v skladu s to razlago omejitve iz navedenega
člena 67 uporabljale tudi za to žbe posameznih 
delavcev, s katerimi želijo ti dose či, na primer, 
povrnitev škode. Zdi se, da daje predlo žitveno 
sodišče, čeprav povsem jasnega stali šča ni 
sprejelo, prednost drugi razlagi. 
19. Ni dvoma, da bi bil ta postopek pred -
hodnega odlo čanja, če bi sprejeli prvo razlago,
povsem brezpredmeten. Če bi namre čsledili 
tej razlagi, bi lahko omejitve, dolo čene 
v členu 67 zakona iz leta 1998, delavcu 
kvečjemu onemogo čile uveljavljanje posebnih
ukrepov, nikakor pa mu ne bi prepre čile, da 
sproži sodni postopek, v katerem bi izpodbijal
kolektivni odpust na podlagi predpisov, 
druga čnih od zakona iz leta 1998, in da 
dose že morebitno zado ščenje, na primer 
v obliki od škodnine. Zato je povsem o čitno, 
3 –Poleg tega naj opozorim, da je namen ukrepov prekinitve
odpovednega roka in vrnitve na delovno mesto, ki sta na prvi
pogled dokaj drasti čna, dejansko le zagotoviti trajanje (ali 
vnovi čno vzpostavitev) delovnega razmerja, dokler niso 
pravilno izpeljani vsi postopki kolektivnega odpusta. Glej 
predlo žitveno odlo čbo, to čka 22. da ne bi bilo mogo če opredeliti morebitnih
elementov, ki bi bili v nasprotju s členom 6 Di -
rektive 98/59 ali z na čelom pravice do 
učinkovitega sodnega varstva in z Evropsko
konvencijo o varstvu človekovih pravic in 
temeljnih svobo ščin. S temi dolo čbami se 
namre čzahteva, da se zagotovijo ustrezni 
instrumenti varstva in ne poseben ukrep. 
20. Prvi razlagi sledi vsaj del belgijske sodne
prakse: takšno je na primer tudi stali šče 
sodišča, ki je o obravnavanem sporu odlo čalo 
na prvi stopnji, katerega sodba se izpodbija
pred predlo žitvenim sodi ščem. Celo Cour du 
travail de Liège, čeprav v druga čni sestavi, je 
30. aprila 2007 odlo čilo v tem smislu, pri 
čemer je navedlo zlasti, da bi razlaga, v skladu
s katero se pogoji, dolo čeni v členu 67 zakona 
iz leta 1998, uporabljajo za vsa pravna sredstva
in ne le za tista, vlo žena z namenom uvelja -
vitve posebnih dodatnih ukrepov, uvedenih
s tem zakonom, „pripeljala do [ …] bistvenega
omejevanja pravic in pravnih sredstev, ki jih
imajo delavci na podlagi kolektivne pogodbe
št. 24 “.4 
21. Poleg tega iz spisa obravnavanega primera
izhaja, pa tudi na obravnavi je bilo potrjeno, da
pred predlo žitvenim sodi ščem vpra šanje 
morebitne vrnitve na delovno mesto za 
odpu ščene delavce dru žbe Mono Car sploh 
4 – „constituerait [ …] un vertigineux recul des droits et actions que
les travailleurs puisent dans la C.C.T. no 24“. Cour du travail de 
Liège, sodba z dne 30. aprila 2007, R.G. 32.872/04, str. 34. 
I - 6666 
MONO CAR STYLING 
ni bilo zastavljeno, tako da bi bila vsa 
vprašanja, ki jih je zastavilo nacionalno 
sodišče, dvojno brezpredmetna, če bi sledili 
prvi razlagi. 
22. Čeprav razlaga nacionalnega prava ne 
sodi med naloge Sodi šča, moram priznati, da 
težko razumem, zakaj je nacionalno sodi šče 
dalo prednost stro žji razlagi člena 67. Zlasti ob 
upoštevanju dejstva, na katerega so stranke
opozorile tudi na obravnavi, da je bil zakon iz
leta 1998, ki vsebuje navedeni člen, sprejet po 
travmati čnem kolektivnem odpustu delavcev 
enega od Renaultovih obratov, in sicer 
z namenom izbolj šanja varstva delavcev ob
kolektivnih odpustih. Že samo iz tega razloga 
se zdi te žko sprejeti mo žnost, da bi zakon, ki je 
bil oblikovan v takšnih okoli ščinah, dejansko 
lahko povzro čil zmanj ševanje pravic, 
priznanih odpu ščenim delavcem. 
23. Poleg tega ugotavljam, da se člena 68 in 69 
zakona iz leta 1998 omejujeta na ureditev 
ukrepov prekinitve odpovednega roka 
(člen 68) in zahteve za vrnitev na delovno
mesto ( člen 69). Glede na sistem zakona iz leta
1998 se zdi, da sodita v okvir ukrepov, na
katere se ta zakon nana ša, izklju čno ti dve 
možnosti, kar naj bi potrjevalo dejstvo, da je
podro čje uporabe zakona iz leta 1998 
omejeno le na ta posebna in izjemoma 
priznana ukrepa (prekinitev odpovednega
roka in vrnitev na delovno mesto). Poudariti
je namre čtreba, da se v skladu s členom 68 
prekinitev odpovednega roka upo števa samo -
dejno, če pa za to niso podani pogoji, se 
uporabi člen 69, na podlagi katerega mora
delavec zahtevati vrnitev na delovno mesto: 
„poleg tega [mora delavec] podati zahtevo za
vrnitev na delovno mesto “. 24. Zlasti belgijska vlada v pisnih stali ščih 
zatrjuje, da so vpra šanja za predhodno odlo -
čanje nedopustna, saj naj člen 67 zakona iz 
leta 1998 za obravnavani primer ne bi bil 
upošteven. 
25. Priznati je namre čtreba, da argumenti, ki
jim je sledilo nacionalno sodi šče pri odlo čitvi, 
da bo za pojasnilo prosilo Sodi šče, niso 
izpeljani povsem brez napak. To sodi šče je 
namre č, potem ko je predstavilo mo žni razlagi
nacionalnega prava in ne da bi sprejelo jasno
stališče, kateri od obeh daje prednost, na 
Sodi šče naslovilo ve čvprašanj, ki so smiselna 
le, če upo števamo samo eno do razlag. 
Posledi čno je Sodi šče pozvano, naj odlo či 
o problemu, ki bi lahko bil v celoti brez -
predmeten, če bi nacionalno sodi šče sklenilo, 
da bo sledilo drugi razlagi notranjega prava. 
26. Vendar tudi ob upo števanju zgornjih
ugotovitev menim, da ta predlog za sprejetje
predhodne odlo čbe ne izpolnjuje razmeroma 
strogih pogojev, ki morajo biti v skladu 
s sodno prakso Sodi šča nujno podani, da se
lahko odkloni odgovor na vpra šanja nacional -
nega sodi šča. 
I - 6667 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
27. Po eni strani je namre čSodi šče ve čkrat dolo čeni dejavniki, ki so zanjo zna čilni, bo 
pojasnilo, da je za presojo konteksta notra- namre člažje odgovoriti na vpra šanja. 
njega prava in ustreznosti razlage Sodi šča za 
rešitev nacionalnega spora pristojno nacio -
nalno sodi šče. 5 
28. Po drugi strani pa menim, da je mogo če 
vprašanja, ki jih zastavlja Cour du travail de
Liège, vseeno razumeti kot splo šen predlog 
Sodi šču, naj pojasni dolo čene vidike Direk -
tive 98/59, tako da bo nacionalnemu sodi šču 
omogo čeno, da notranje pravo razlo ži na 
način, ki ne bo v nasprotju z dolo čbami 
prava Skupnosti. 
29. Zato menim, da ugovora nedopustnosti
Kraljevine Belgije ni mogo če sprejeti. 
V –Direktiva 98/59 
30. Preden se posvetim preu čitvi posameznih 
vprašanj za predhodno odlo čanje, se mi zdi 
primerno izpeljati nekaj splo šnih ugotovitev 
glede Direktive 98/59. Ko bodo pojasnjeni 
5 –Glej na primer sodbo z dne 17. julija 2008 v zadevi Corporación
Dermoestética (C-500/06, ZOdl., str. I-5785, to čka 23 in 
navedena sodna praksa). A –Nastanek, cilji in lastnosti direktive 
31. Prvi pravni akt Skupnosti, ki je obrav -
naval kolektivne odpuste, je bila Direk -
tiva 75/129/EGS. 6 K sprejetju navedene di -
rektive je odlo čilno prispevala ugotovitev, da
so velike industrijske skupine ob kolektivnih
odpustih odpu ščale predvsem delavce, zapo -
slene v tistih dr žavah članicah Skupnosti, 
v katerih je bilo varstvo pred odpovedjo 
delovnega razmerja izrazito šibko. 
32. Dejansko je bila za zakonodajo Skupnosti
s podro čja odpovedi delovnega razmerja vse
od njenega za četka zna čilna dvojnost. Po eni 
strani je namre čzakonodajalec takoj opozoril 
na to, da so socialni cilji temelj sistema 
Skupnosti, in navedel, da je potreba, da 
se delavcem zagotovi „bolj še varstvo “, odlo -
čilna spodbuda za sprejetje Direk -
tive 75/129. 7 Vendar je bila po drugi strani 
Direktiva sprejeta na pravni podlagi zdaj š-
njega člena 94 (prej člen 100) Pogodbe, 
6 –Direktiva Sveta 75/129/EGS z dne 17. februarja 1975 o pribli -
ževanju zakonodaje dr žav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti 
(UL L 48, str. 29). 
7 –Prva uvodna izjava Direktive 75/129. 
I - 6668 
MONO CAR STYLING 
v katerem je bilo dolo čeno, da se izdajo 
direktive za pribli ževanje tistih nacionalnih 
dolo čb, „ki neposredno vplivajo na vzposta -
vitev ali delovanje skupnega trga “. 
33. Ta dvojnost je dobro razvidna iz uvodnih
izjav Direktive 75/129. V prvi se, kot že 
navedeno, zatrjuje, da je treba izbolj šati 
varstvo delavcev; v drugi je ugotovljeno, da
se predpisi dr žav članic s podro čja kolektivnih 
odpustov še vedno razlikujejo; v tretji pa je, 
nazadnje, navedeno, da „lahko te razlike 
neposredno vplivajo na delovanje notranjega
trga “. 
34. Direktiva 75/129 je bila prvi čspreme -
njena z Direktivo 92/56. 8 Po tej spremembi, 
čeprav ne koreniti, je postala obravnavana 
ureditev (vsaj teoreti čno) bolj „socialna “, kot 
je med drugim poudarjeno v prvi uvodni izjavi
direktive iz leta 1992, ki se sklicuje na Listino
Skupnosti o temeljnih pravicah delavcev, 
sprejeto leta 1989. 
35. Direktiva 98/59 je, kot je pojasnjeno 
v njeni prvi uvodni izjavi, konsolidirala 
Direktivo 75/129 in je torej v bistvu konsoli -
8 –Direktiva Sveta 92/56/EGS z dne 24. junija 1992 o spremembah
Direktive 75/129/EGS o pribli ževanju zakonodaje dr žav članic 
v zvezi s kolektivnimi odpusti (UL L 245, str. 3). dirana razli čica besedila direktive, kot je bila
spremenjena z Direktivo 92/56. 
36. Direktivo 98/59 je torej mogo če glede 
vseh u činkov šteti za trenutno veljavno 
različico Direktive 75/129. To pa nam zlasti 
omogo ča, da se sklicujemo tudi na sodno 
prakso v zvezi s to direktivo, zato jo bom, ko
bo to ustrezno, v nadaljevanju navajal, ne da bi
ponavljal ugotovitev, da se formalno nana ša 
na Direktivo 75/129. 
37. Namen Direktive 98/59 je predvsem 
dolo čiti vrsto postopkovnih omejitev pri 
kolektivnih odpustih. Povedano druga če, 
z Direktivo se ne namerava omejevati –
z vsebinskega vidika –odlo čitev, ki jih lahko 
sprejme podjetnik v okviru upravljanja 
podjetja. Natan čneje, kot je bilo poudarjeno
v sodni praksi, Direktiva ne posega v svobodno
odlo čitev podjetnika v zvezi z odpu ščanjem 
delavcev 9 in, splo šneje, v njegovo pravico, da
organizira poslovanje tako, kot meni, da je
najbolj ustrezno. 10 
38. Jasno je tudi, kot izhaja zlasti iz člena 5 
Direktive, da gre za usklajevalni predpis, ki
dolo ča minimalne standarde in dr žavam 
9 –Sodbi z dne 12. februarja 1985 v zadevi Nielsen & Søn (284/83,
Recueil, str. 553, to čka 10) in z dne 7. septembra 2006 
v zdru ženih zadevah Agorastoudis in drugi (od C-187/05 do
C-190/05, ZOdl., str. I-7775, to čka 35). 
10 –Sodba z dne 7. decembra 1995 v zadevi Rockfon (C-449/93,
Recueil, str. I-4291, to čka 21). 
I - 6669 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
članicam dopu šča svobodo, da uporabijo ali 
sprejmejo dolo čbe, ki so za delavca ugod -
nejše. 11 Zato je usklajevanje dolo čb s podro čja 
kolektivnih odpustov le delno in omejeno. 12 
39. Poleg tega je pomembno, da se je sodna
praksa Sodi šča, ki se nana ša na obravnavano 
zakonodajo, osredoto čila predvsem na njeno 
podro čje uporabe. Predmet preu čitve so bili 
predvsem pojem podjetja 13 in pojem 
odpusta 14 ter upo števnost direktive pri 
dokon čnem prenehanju dejavnosti podjetja 15 
in pri delodajalcih, ki opravljajo nepridobitno
dejavnost. 16 Po istem vrstnem redu se je 
Sodi šče ukvarjalo z razlago odstopanj od 
pravil, ki dolo čajo podro čje uporabe direkti -
ve, 17 z izra čunom pragov za njeno uporabo 18 
in z opredelitvijo trenutka, s katerim se šteje, 
da se je zgodil odpust. 19 
11 –Glej tudi sodbo z dne 8. junija 1982 v zadevi Komisija proti
Italiji (91/81, Recueil, str. 2133, to čka 11). 
12 –Glej tudi sodbo z dne 8. junija 1994 v zadevi Komisija proti
Zdru ženemu kraljestvu (C-383/92, Recueil, str. I-2479, 
točka 25). 
13 –Sodba Rockfon, navedena v opombi 10, in sodba z dne 
15. februarja 2007 v zadevi Athinaïki Chartopoïïa AE 
(C-270/05, ZOdl., str. I-1499). 
14 –Sodba Nielsen & Søn, navedena v opombi 9, in sodba z dne
12. oktobra 2004 v zadevi Komisija proti Portugalski (C-55/02,
ZOdl., str. I-9387). 
15 –Sodba z dne 28. marca 1985 v zadevi Komisija proti Belgiji
(215/83, Recueil, str. 1039) in sodba Agorastoudis in drugi,
navedena v opombi 9. 
16 –Sodba z dne 16. oktobra 2003 v zadevi Komisija proti Italiji
(C-32/02, Recueil, str. I-12063). 
17 –Sodba z dne 17. decembra 1998 v zadevi Lauge in drugi
(C-250/97, Recueil, str. I-8737) ter sodba Agorastoudis in
drugi, navedena v opombi 9 (to čka 29). 
18–Sodba z dne 18. januarja 2007 v zadevi Confédération générale
du travail in drugi (C-385/05, ZOdl., str. I-611). 
19 –Sodba z dne 27. januarja 2005 v zadevi Junk (C-188/03, ZOdl.,
str. I-885). 
I - 6670 B –Ali Direktiva podeljuje pravice? 
40. Posebno vpra šanje, ki ga je treba prav tako
obravnavati predhodno, se nana ša na oprede -
litev, ali Direktiva podeljuje pravice in –če je 
odgovor pritrdilen –ali so te pravice indivi -
dualne (to je, ali so priznane delavcem kot
posameznikom) ali kolektivne (to je, ali so
priznane predstavnikom delavcev). 
41. V obravnavanem primeru odpu ščeni 
delavci iz razlogov, ki jih ni te žko razkriti, 
zatrjujejo, da priznava Direktiva pravice 
vsakemu posameznemu delavcu, odpu šče-
nemu v okviru kolektivnega odpusta. Komi -
sija pa nasprotno ugotavlja, da priznava
Direktiva 98/59 le pravice, ki jih je mo žno 
uveljavljati kolektivno. 
42. Menim, da je to vpra šanje, kot je pred -
stavljeno v okviru stali ščzgoraj navedenih 
strank, slabo zastavljeno. 
43. Direktiva namre čsama po sebi ne dolo ča 
in ne podeljuje pravic, in sicer niti indivi -
dualnih niti kolektivnih. V njej je predvideno,
da morajo dr žave članice pri kolektivnih 
odpustih zagotoviti dolo čena postopkovna
jamstva. Poleg tega je zlasti v njenem členu 6 
MONO CAR STYLING 
dolo čeno, da morajo dr žave članice zagotoviti 
dostopnost ustreznih instrumentov „za 
uveljavljanje obveznosti iz te direktive “(moj 
poudarek). 
44. Kot je razvidno iz edinega člena, name -
njenega ureditvi postopkov, ki naj zagotovijo
dejansko u činkovitost dolo čb direktive, se je 
zakonodajalec Skupnosti izognil izrazu 
„pravice “in je raje uporabil izraz „obveznosti “. 
Iz tega izhaja, da je cilj Direktive bolj kot
k temu, da bi se subjektom, prizadetim zaradi
kolektivnega odpusta, priznalo razli čne 
pravice, usmerjen k opredelitvi ve čobveznosti 
za delodajalce, ki tak odpust na črtujejo. 
45.Če ta ugotovitev prav gotovo lahko pri ča 
o namerah zakonodajalca, ki je poleg tega na
podro čju, kakr šno je podro čje kolektivnih 
odpustov, ki je že po definiciji zelo ob čutljivo 
in za katerega je zna čilno izjemno razhajanje
med nacionalnimi ureditvami, posku šal uskla -
diti med seboj zelo razli čna stali šča, pa je treba 
zaradi logi čne doslednosti vendarle upo števati 
dejstvo, da je z vsako obveznostjo povezana
tudi dolo čena pravica. Posledi čno se zastavlja 
vprašanje, kdo je v skladu s členom 6 Direktive 
upravi čenec, to je imetnik pravice? 
46. Po mojem mnenju ta subjekt v sami 
Direktivi ni naveden, ampak je opredelitev 
prepu ščena svobodni izbiri dr žav članic. 
Natan čneje, v zvezi s tem je treba opozoriti 
na besedilo navedenega člena 6. Iz njega 
izhaja, da morajo dr žave članice zagotoviti, 
da „so sodni in/ali upravni postopki za uveljavljanje obveznosti iz te direktive 
dostopni predstavnikom delavcev in/ali 
delavcem “(moj poudarek). 
47. Besedilo člena 6 je torej jasno. Dr žave 
članice lahko ob polnem spo štovanju člena 6 
dolo čijo pravico do pravnega sredstva pri 
kolektivnih odpustih: (a) le predstavnikom
delavcev; (b) le delavcem kot posameznikom;
(c) tako predstavnikom delavcev kot posa -
meznim delavcem. 20 
48. Menim, da ugotovitve v zvezi z izvorom in
lastnostmi Direktive 98/59 v celoti upravi ču-
jejo tako razlago člena 6 direktive, ki tesno 
sovpada z njegovim besedilom. Predvsem se
mi zdi povsem neupravi čena in nepotrebna
uporaba dodatnih razlagalnih meril, s katerimi
se sku ša iz dolo čbe na silo razbrati ve č, kot je 
želel dolo čiti zakonodajalec. Jasno je namre č, 
da je nameraval zakonodajalec na tem 
20 –Iz primerjave razli čnih jezikovnih razli čic izhaja, da med njimi 
ni razlik. Podrobneje, glede prvega dela povedi, ki je 
v obravnavanih okoli ščinah najpomembnej ši, glej na primer 
francosko razli čico: „les représentants des travailleurs et/ou 
les travailleurs “; angle ško: „the workers' representatives and/ 
or workers “; nem ško: „Arbeitnehmervertreter und/oder ( …)
Arbeitnehmer “; nizozemsko: „de vertegenwoordigers van de 
werknemers en/of de werknemers “. Izjema je španska 
različica, v kateri je uporabljen le veznik „ali“in ki predvideva 
priznanje pravice v korist „los representantes de los trabaja -
dores o los trabajadores “. Poleg tega menim, da je mogo če tudi 
na podlagi le španske razli čice brez te žav priznati pravico do 
pravnega sredstva tako delavcem kot posameznikom kot 
njihovim predstavnikom: glej sodbo z dne 12. julija 2005
v zadevi Komisija proti Franciji (C-304/02, ZOdl., str. I-6263,
točka 83). 
I - 6671 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
podro čju dr žavam članicam dopustiti široko 
polje proste presoje: prizadeval si je le za to, da
bodo pri kolektivnih odpustih zagotovljena 
učinkovita pravna sredstva ne glede na to, ali 
je to dose ženo s podelitvijo, dr žav članic, 
individualne, kolektivne ali me šane pravice do 
uveljavljanja teh sredstev. 
49. Poleg tega je prav v Listini o temeljnih
pravicah Evropske unije, razgla šeni v Nici 
7. decembra 2000, 21 v členu 27 dolo čeno, da 
„[d]elavcem ali njihovim predstavnikom se 
morajo na ustreznih ravneh pravo časno zago -
toviti informacije in mo žnost posvetovanja
v primerih in pod pogoji, dolo čenimi s pravom
Skupnosti ter nacionalnimi zakonodajami in
običaji“(moj poudarek). Tudi ob tej prilo ž-
nosti je torej zakonodajalec z uporabo veznika 
„ali“potrdil mo žnost, da je lahko pravica do 
obve ščanja in posvetovanja priznana na 
kolektivni ravni in ne nujno na individualni. 
50. V skladu s temi usmeritvami so tudi 
v Direktivi 2002/14 22 o dolo čitvi splo šnega 
okvira za obve ščanje in posvetovanje z delavci,
ki v skladu s svojim členom 9 ni vplivala na 
21 –UL L 364, str. 1 .
22 –Direktiva 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dn e
11. marca 2002 o dolo čitvi splo šnega okvira za obve ščanje in
posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti (UL L 80, str. 29). dolo čbe Direktive 98/59, predstavniki 
delavcev šteti kot edini subjekti, ki so dejansko 
vklju čeni v postopek obve ščanja in posveto -
vanja, v njeni petnajsti uvodni izjavi pa je 
pojasnjeno, da „[t]a direktiva ne vpliva na 
nacionalne sisteme v zvezi z uresni čevanjem
te pravice v praksi, kadar morajo tisti, ki so
upravi čeni do uresni čevanja te pravice, svoje 
želje navesti kolektivno “. 
51. Poleg tega je treba, nazadnje, opozoriti, da 
se vse ugotovitve, izpeljane v teh sklepnih 
predlogih, nana šajo izklju čno na morebitne 
kršitve edine materialne pravice, za katero je 
mogo če šteti, da izhaja iz Direktive 98/59, to je
pravice do obve ščanja in posvetovanja. Katera
koli druga pravica, morebiti priznana v okviru
nacionalnih ureditev delavcem in/ali njihovim
predstavnikom, z obravnavanim primerom ni 
povezana. 
52. Po teh predhodnih pojasnilih bom v nada -
ljevanju preu čil vpra šanja, ki jih je zastavilo 
predlo žitveno sodi šče. 
I - 6672 
MONO CAR STYLING 
VI–Vpra šanja za predhodno odlo čanje 
A –Prvo in četrto vpra šanje za predhodno 
odlo čanje 
1. Individualnost ali kolektivnost pravice 
(prvo vpra šanje, prvi del) 
53. Prvo vpra šanje, ki ga predlo žitveno 
sodišče zastavlja Sodi šču, se v bistvu nana ša 
na skladnost nacionalne dolo čbe s členom 6 
Direktive 98/59, če je v njej dolo čeno, da je
pravica posameznega delavca do izpodbijanja
kolektivnega odpusta odvisna: 
a)od tega, ali so o čitane posebej dolo čene 
kršitve (nespo štovanje pogojev iz člena 66 
belgijskega zakona iz leta 1998); 
b)in predvsem od tega, ali so zatrjevane 
kršitve delodajalcu predhodno formalno 
očitali predstavniki delavcev. 
54. Stranke so se v okviru obravnave prvega 
vprašanja osredoto čile predvsem na problem, naveden v podto čki b) zgornje to čke, to je na 
vprašanje o individualnosti ali kolektivnosti
pravice do izpodbijanja kolektivnega odpusta.
Zato se bom najprej posvetil temu prvemu
vidiku. Razpravo o omejitvah mo žnosti izpod -
bijanja, povezanih z zahtevo, da se uveljavljajo
le dolo čene posebne kr šitve (podto čka a) 
zgornje to čke), pa bom preu čil skupaj 
s četrtim vpra šanjem za predhodno odlo čanje. 
a) Stali šča strank 
55. D. Odemis in drugi, to je delavci, odpu -
ščeni v okviru kolektivnega odpusta, trdijo
predvsem, da razlaga belgijske zakonodaje 
s podro čja kolektivnih odpustov, ki jo je 
upoštevalo predlo žitveno sodi šče pri obliko -
vanju prvega vpra šanja za predhodno odlo -
čanje, nikakor ni nesporna. Natan čneje, kot 
sem poudaril že zgoraj, obstaja tudi druga čna 
razlaga, ki je, kot se zdi, bolj zvesta duhu 
zakona iz leta 1998, v skladu s katero nespo -
štovanje pogojev iz člena 67 tega zakona 
delavcem kot posameznikom onemogo ča le, 
da bi zahtevali vrnitev na delovno mesto ali 
prekinitev odpovednega roka, medtem ko jim
nikakor ne prepre čuje, da bi spro žili postopek 
z namenom, na primer, dose či povra čilo 
škode, ki so jo utrpeli zaradi kr šitve postopka 
obve ščanja in posvetovanja. 23 
23 –Glej zgornjo to čko 17. 
I - 6673 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
56. Posledi čno je re šitev, ki jo te stranke 
zagovarjajo v zvezi s prvim vpra šanjem za 
predhodno odlo čanje, v dolo čenem smislu 
predlagana skoraj podredno, saj se zdi, da je
prvi razlog, ki ga delavci navajajo v obrambo,
čeprav ga ni mogo če neposredno uporabiti 
pred Sodi ščem, ta, da je treba upo števati 
zgoraj navedeno razlago belgijske zakonodaje.
Vsekakor te stranke trdijo, da dolo ča Direktiva 
pravico do obve ščanja in posvetovanja, ki se 
nana ša tudi na delavce kot posameznike in ne
le na njihove predstavnike: posledi čno naj bi 
bilo treba na podlagi člena 6 Direktive pravico 
do izpodbijanja priznati tudi delavcem kot 
posameznikom. 
57. Kraljevina Belgija, ki vpra šanja za pred -
hodno odlo čanje vsebinsko obravnava le 
podredno, saj prvenstveno zatrjuje, da ta 
niso dopustna, 24 meni, da sodi odlo čitev 
o sredstvih za zagotavljanje pravic, ki izhajajo
iz zakonodaje Skupnosti, v polje proste 
presoje, priznano posameznim dr žavam 
članicam. Če torej izbrani ukrepi omogo čajo 
učinkovito zagotavljanje varstva pravic, odlo -
čitev dr žave članice glede teh instrumentov ne
more biti predmet o čitkov. Posledi čno –ker je 
v belgijskem pravu predvidenih ve čukrepov,
ki zagotavljajo ustrezno varstvo pravic in s tem 
spoštovanje dolo čb Direktive 98/59 –naj
belgijsko pravo ne bi bilo v nasprotju z Direk -
tivo. 58. Komisija trdi, da priznava Direktiva 98/59
kolektivne in ne individualne pravice: posle -
dično po njenem mnenju ni nobenih te žav, 
povezanih s skladnostjo z zadevno direktivo. 
59. Končno, vlada Zdru ženega kraljestva 
opozarja, da lo čitvene lastnosti zveze „in/ali “, 
vsebovane v členu 6 Direktive 98/59, ni 
mogo če prese či z razlago, in sicer tudi zato,
ker bi bilo v nasprotnem primeru delovanje
sistema Direktive bistveno ovirano. 
b) Presoja 
60. Logi čna posledica zgoraj izpeljanih 
ugotovitev v zvezi s splo šno lastnostjo Direk -
tive 98/59 25 je sklep, da Direktiva sama po sebi
ne nalaga, naj bodo delavcem kot posamez -
nikom podeljene avtonomne pravice do 
izpodbijanja kolektivnega odpusta pri kr šitvah 
pravice do obve ščanja in posvetovanja. 
24 –Glej zgornjo to čko 24. 25 –Glej zgornjo to čko 30 in naslednje. 
I - 6674 
MONO CAR STYLING 
61. To še posebej jasno izhaja iz besedila 
člena 6 Direktive, v katerem je zahtevano, naj
države članice zagotovijo, da so „predstav -
nikom delavcev in/ali delavcem “dostopni 
ustrezni sodni in/ali upravni postopki za 
uveljavljanje obveznosti, dolo čenih v Direk -
tivi. 
62. Belgijski zakon iz leta 1998 –če ga 
razlagamo tako, kot se zdi, da ga želi razlagati 
predlo žitveno sodi šče –je uvedel poseben 
model, v katerem je ohranjena mo žnost 
uveljavljanja individualne pravice do izpodbi -
janja, priznane delavcu kot posamezniku, ki 
pa je odvisna od predhodnega „ugovora “
predstavnikov delavcev zoper kolektivni 
odpust. Belgijski zakonodajalec je torej s tem
v praksi predvidel kolektivno pravico in ne
individualne. Zaradi okoli ščine, da je mogo če 
pravno sredstvo vlo žiti individualno, namre č
še ni mogo če spregledati dejstva, da so kljub 
temu predstavniki delavcev tisti, ki jim 
pripada pravica glede temeljne odlo čitve, ali 
bodo kolektivnemu odpustu ugovarjali ali ne.
To pa ni v nasprotju z Direktivo 98/59, saj so
v tej prav predstavniki delavcev, poleg posa -
meznih delavcev, opredeljeni kot sogovorniki
delodajalca, ki na črtuje kolektivni odpust (glej 
na primer člen 2 Direktive). 
63. Posledi čno obravnavani zakon ni 
v nasprotju s členom 6 Direktive, ki dopu šča 
možnost, da dr žava članica pravico do obve -
ščanja in posvetovanja pri kolektivnih odpu -
stih opredeli kot kolektivno pravico. 64. Sodi šče je že ob neki drugi prilo žnosti, 
čeprav v zvezi z druga čnim vpra šanjem, 
zavrnilo teleolo ško razlago Direktive o kolek -
tivnih odpustih in je dosledno sledilo jezikovni
razlagi njenih dolo čb. 26 
65. Med drugim se mi zdi jezikovna razlaga 
člena 6 Direktive 98/59 tudi popolnoma 
v skladu z njeno zna čilnostjo, to je z vzposta -
vitvijo kompromisne ureditve, ki naj 
pripomore k doseganju ravnote žja med 
razhajajo čimi se interesi delodajalcev in 
delavcev ter med razli čnimi ureditvami, ki 
veljajo v dr žavah članicah Skupnosti na 
podro čju odnosov s sindikati. 
2. Skladnost omejevanja mo žnosti izpodbi -
janja le na primere posebej dolo čenih kr šitev 
z Direktivo (prvo vpra šanje, drugi del, in 
četrto vpra šanje) 
66. Glede drugega vidika, na katerega je 
predlo žitveno sodi šče opozorilo v prvem 
vprašanju za predhodno odlo čanje, ki se 
nana ša na vpra šanje, ali je nacionalna 
ureditev, ki omejuje mo žnost izpodbijanja 
kolektivnega odpusta samo na primere 
posebej dolo čenih kr šitev, v skladu 
s členom 6 Direktive 98/59, gre za problem, 
26 –Sodba Nielsen & Søn, navedena v opombi 9, to čke od 8 do 10. 
I - 6675 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
povezan s četrtim vpra šanjem za predhodno 
odlo čanje v zvezi s skladnostjo med členom 2 
Direktive 98/59 in členoma 66 ter 67 belgij -
skega zakona iz leta 1998. 
67. Podrobneje, preveriti je treba, ali je 
z Direktivo 98/59 (tako z njenim členom 2 
kot s členom 6) lahko skladen tisti sistem, ki
pri kolektivnih odpustih dejansko omejuje 
obveznosti delodajalca in mu nalaga le 
spoštovanje dolo čenih pogojev, s katerimi pa 
ni iz črpan obseg obveznosti, dolo čenih 
v Direktivi 98/59. Enako je treba ugotoviti,
ali dejstvo, da je mogo če kolektivni odpust 
izpodbijati le, če so kr šeni navedeni pogoji, 
povzro ča te žave glede skladnosti z navedeno 
Direktivo. 
68. V obravnavanem primeru izvira te žava iz 
dejstva, da –kot navedeno zgoraj –člena 66 in 
67 belgijskega zakona iz leta 1998 vzpostav -
ljata sistem, znotraj katerega je delodajalec
dolžan dokazati le, da je spo štoval vse štiri 
pogoje, na štete v drugem pododstavku 
odstavka 1 člena 66: to je, da je sestavil pisno 
poro čilo za predstavnike delavcev, da je sklical
njihove predstavnike, da jim je omogo čil 
zastaviti vpra šanja in oblikovati predloge ter 
da je na morebitna vpra šanja in predloge 
odgovoril. V skladu s členom 67 navedenega 
zakona je poleg tega mogo če kolektivni 
odpust izpodbijati le, če je domnevno kr šen 
eden izmed teh štirih pogojev. 
69. Kot v zvezi s prvim vpra šanjem za 
predhodno odlo čanje tudi tu poudarjam, da je razlaga, za katero se zdi, da ji daje prednost
predlo žitveno sodi šče, sporna. Če bi se 
namre č, kot je pravilno opozorila belgijska 
vlada v pisnih stali ščih tudi v zvezi s četrtim 
vprašanjem za predhodno odlo čanje, upo šte-
vala tista razlaga, oblikovana v sodni praksi,
v skladu s katero se dolo čbe, ki omejujejo 
možnost izpodbijanja kolektivnega odpusta,
vsebovane v zakonu iz leta 1998, nana šajo le
na uveljavljanje zahtev za vrnitev na delovno
mesto in za prekinitev odpovednega roka, bi
težave, povezane s skladnostjo belgijskega
prava z Direktivo 98/59, izginile, saj omejitev
ne bi vplivala na mo žnost uporabe vseh drugih 
pravnih sredstev, dolo čenih v belgijski 
delavski zakonodaji, zlasti od škodninske 
tožbe. 27 
70. Ni sporno, da je bila v belgijsko pravo
skupina obveznosti, dolo čenih v Direk -
tivi 98/59 za delodajalca, pravilno prenesena
s kolektivno pogodbo št. 24. Če bi torej sprejeli
razlago, da je zakon iz leta 1998 le instrument, 
s katerim je želel zakonodajalec izbolj šati 
polo žaj delavcev, bi bilo treba o čitno skleniti, 
da so predpisi kolektivne pogodbe št. 24, ker 
so ostali v veljavi, pravilen prenos Direktive. 
71. Čeprav je treba tudi v zvezi s tem nalogo
razlage notranjega prava dr žave članice 
prepustiti nacionalnemu sodi šču, moramo 
vprašanje preu čiti s stali šča razlage, ki ji, kot
se zdi, daje prednost predlo žitveno sodi šče in 
v skladu s katero se omejitve mo žnosti 
izpodbijanja, vsebovane v zakonu iz leta 
27 –Glej zgornjo to čko 19 in naslednje. 
I - 6676 
MONO CAR STYLING 
1998, uporabljajo za vsa pravna sredstva 
delavcev, odpu ščenih v okviru kolektivnega
odpusta, s katerimi se delodajalcu o čita kr šitev 
postopka obve ščanja in posvetovanja. 
72. Če bi menili, da so bile z zakonom iz leta 
1998 bistveno zmanj šane obveznosti deloda -
jalca in posledi čno tudi mo žnosti delavcev, da 
odpust izpodbijajo, le na obveznosti, dolo čene 
v členu 66(1), drugi pododstavek, tega zakona, 
bi morali o čitno skleniti, da nacionalna 
zakonodaja ni skladna s pravom Skupnosti. 
73. Nobenega dvoma namre čni, da obvez -
nosti, na štete v členu 66(1), drugi
pododstavek, zakona iz leta 1998, ne zajemajo
vseh obveznosti, dolo čenih v Direktivi 98/59.
Kot so na primer pravilno opozorili delavci, ki
sodelujejo v tem postopku, v navedenem 
členu ni izrecno navedeno, da se morajo
posvetovanja med delodajalcem in predstav -
niki delavcev na splo šno opraviti vsaj s ciljem 
dose či sporazum. Prav na podlagi ugotovitve,
da v nacionalni zakonodaji ta cilj ni izrecno
naveden, je bila leta 1994 izdana sodba zoper
Zdru ženo kraljestvo zaradi neizpolnitve 
obveznosti. 28 Poleg tega v členu 66 zakona iz 
leta 1998 ni dolo čeno, na primer, da mora 
pisno obvestilo delodajalca vsebovati 
podrobne podatke v zvezi z na črtovanim 
odpustom, dolo čene v členu 2(3), prvi 
pododstavek, to čka (b), Direktive. 
28 –Sodba Komisija proti Zdru ženemu kraljestvu, navedena 
v opombi 12, to čka 34 in naslednje. 74. Poleg tega tudi belgijska vlada posredno
priznava, da pogoji, dolo čeni za delodajalca 
v členu 66 zakona iz leta 1998, ne zajemajo
vseh obveznosti, predvidenih v Direk -
tivi 98/59. Vendar ta vlada opozarja, da je bil
zakon iz leta 1998 namenjen izklju čno povi -
šanju ravni varstva delavcev, odpu ščenih 
v okviru kolektivnih odpustov, ne da bi ti 
predpisi vplivali na sistem, vzpostavljen 
s kolektivno pogodbo št. 24. Enako je tudi 
stališče Komisije. 
3. Predlog glede prvega in četrtega vpra šanja 
za predhodno odlo čanje 
75. Zato menim, da je treba na prvo in četrto 
vprašanje za predhodno odlo čanje odgovoriti,
da Direktiva 98/59 ne nasprotuje nacionalni
dolo čbi, ki dolo ča, da je pri kr šitvi postopka 
obve ščanja in posvetovanja pravica izpodbi -
janja kolektivnega odpusta pridr žana le pred -
stavnikom delavcev ali da je individualna 
pravica izpodbijanja kolektivnega odpusta
odvisna od predhodnega ugovora predstav -
nikov delavcev. Vendar ta direktiva nasprotuje
nacionalni zakonodaji, ki dopu šča izpodbi -
janje kolektivnega odpusta le zaradi nekaterih
posebnih kr šitev obveznosti, dolo čenih 
z Direktivo, in ne zaradi katere koli kr šitve 
teh obveznosti. 
I - 6677 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
B –Drugo vpra šanje za predhodno odlo- postopka obve ščanja in posvetovanja prizna le
čanje kolektivna pravica do pravnega sredstva. 
1. Uvod 
76. Z drugim vpra šanjem, predlaganim 
podredno, predlo žitveno sodi šče v bistvu 
sprašuje, ali so nacionalne dolo čbe iz prvega 
vprašanja, če je treba šteti, da niso v nasprotju 
z Direktivo 98/59, v skladu s temeljnimi 
pravicami in, natan čneje, s členom 6 Evropske 
konvencije o varstvu človekovih pravic. 
77. Ker, kot sem pravkar razlo žil, Sodi šču 
predlagam, naj ugotovi, da nacionalne 
dolo čbe z enega izmed dveh vidikov, na 
katera je opozorilo nacionalno sodi šče, niso 
v skladu z Direktivo 98/59, se vpra šanje
skladnosti s temeljnimi pravicami po mojem
mnenju zastavlja zlasti glede tega, da je 
predhodni ugovor predstavnikov delavcev 
dolo čen kot pogoj za dopustnost individualno 
vloženega pravnega sredstva. 
78. Ugotavljam tudi, da bi lahko morebitna
nezakonitost varstva pravic v kolektivni obliki
vplivala na zakonitost Direktive 98/59, saj, kot
smo videli, njen člen 6 na splo šno dopu šča 
tudi mo žnost, da se ob morebitni kr šitvi 2. Trditve strank 
79. D. Odemis in drugi v zvezi s tem trdijo, da 
bi nacionalna zakonodaja, ki pravico do 
izpodbijanja kolektivnega odpusta priznava 
izklju čno predstavnikom delavcev in ki posle -
dično izklju čuje mo žnost uveljavljanja prav -
nega sredstva za delavce kot posameznike, 
čeprav bi bilo treba šteti, da je v skladu 
z Direktivo 98/59, v vsakem primeru kr šila 
načelo pravice do u činkovitega sodnega 
varstva. 
80. Komisija, ki vztraja pri svoji razlagi,
v skladu s katero je z Direktivo 98/59 priznana
kolektivna in ne individualna pravica, zanika
kakr šno koli mo žnost, da bi bile dolo čbe 
v nasprotju s pravico do u činkovitega sodnega
varstva in z Evropsko konvencijo o varstvu
človekovih pravic (EK ČP). Temu mnenju je
vsebinsko podobno stali šče, ki ga zagovarja 
Zdru ženo kraljestvo. 
81. Kraljevina Belgija pa se vnovi čopira na 
izhodi ščno trditev, da belgijski zakon 
z ničimer ni omejil pravic delavcev, ki so bile 
že priznane v kolektivni pogodbi št. 24. 
Posledi čno se stali šča belgijske vlade omeju -
jejo na ugotovitev, da s tem, da je delavcem kot 
I - 6678 
MONO CAR STYLING 
posameznikom onemogo čeno zahtevati 
poseben ukrep vrnitve na delovno mesto, če 
predstavniki delavcev niso predhodno ugova -
rjali odpustu, ni podana kr šitev temeljne 
pravice do u činkovitega sodnega varstva, saj 
imajo delavci kot posamezniki kljub temu 
možnost uveljavljanja številnih drugih 
ukrepov. 
3. Presoja 
82. Tudi v tem primeru je seveda vpra šanje 
smiselno le ob upo števanju tiste razlage 
belgijskega zakona iz leta 1998, v skladu 
s katero njegove dolo čbe omejujejo pravice, 
priznane delavcem na podlagi predhodne 
zakonodaje, in sicer, natan čneje, kolektivne 
pogodbe št. 24. 
83. Sodi šče je, kot je znano, ugotovilo, da je 
pravica do u činkovitega sodnega varstva 
temeljno na čelo prava Skupnosti, 29 ki izhaja 
iz skupne ustavne tradicije dr žav članic in ki 
je bilo uzakonjeno tako v EK ČP, v njenih čle-
29 –Glej na primer sodbe z dne 15. maja 1986 v zadevi Johnston
(222/84, Recueil, str. 1651, to čka 18); z dne 13. marca 2007
v zadevi Unibet (C-432/05, ZOdl., str. I-2271, to čka 37) in 
z dne 15. aprila 2008 v zadevi Impact (C-268/06, ZOdl., 
str. I-2483, to čka 43). nih 6 in 13, kot v Listini o temeljnih pravicah
Evropske unije. 
84. Na podlagi te pravice morajo imeti 
posamezniki predvsem mo žnost, da pred 
nacionalnim sodi ščem na na čine, ki so jih 
morebiti dolo čile dr žave članice, uveljavljajo
pravice, ki jim jih daje pravo Skupnosti. 30 
85. Vendar pravica do u činkovitega sodnega 
varstva v njenem naj širšem pomenu ni 
upoštevna le v zvezi s pravicami, priznanimi
na podlagi ureditve Skupnosti, ampak je lahko
vklju čena tudi v splo šnejši okvir in uporab -
ljena v zvezi z vsemi pravicami, ki jih
zagotavljajo notranji pravni redi posameznih
držav članic. To posebno razumevanje na čela 
je mogo če preu čiti zlasti v zvezi z EK ČP. 
86. Glede posebnih dolo čb EK ČP, ki jih je 
treba v zvezi s tem upo števati, se predlo žit-
veno sodi šče sklicuje –po mojem mnenju 
pravilno –le na člen 6 Konvencije, v katerem 
je dolo čena pravica do po štenega sojenja in 
posledi čno pravica do dostopa do sodi šča tako 
v okviru civilnega kot kazenskega prava. 
30 –Sodba Unibet, navedena v opombi 29, to čke od 38 do 40. 
I - 6679 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
87. Zdi se, da se v zvezi z obravnavanim 
vprašanjem ni mogo če sklicevati na člen 13, ki 
se sicer izrecno nana ša na pravico do u činko -
vitega sodnega varstva, saj je v njem dolo čeno, 
da se ta pravica zagotavlja, če so kr šene 
materialne pravice, dolo čene s Konvencijo.
V tem postopku pa nobena izmed strank ne
zatrjuje, da bi bila kr šena katera od temeljnih
pravic, uzakonjenih v EK ČP. 
88. Kot je znano, je v členu 6 EK ČP dolo čeno, 
da ima „[v]sakdo [ …] pravico, da o njegovih
civilnih pravicah in obveznostih ali o kakr š-
nihkoli kazenskih obto žbah zoper njega 
pravi čno in javno ter v razumen roku odlo ča 
neodvisno in nepristransko z zakonom usta -
novljeno sodi šče“. 
89. V sodni praksi Evropskega sodi šča za 
človekove pravice je bil člen 6 EK ČP razlo žen 
tako, da zagotavlja predvsem „pravico dostopa 
do sodi šča“: to je pravico, da se zahtevki 
predlo žijo sodi šču. 31 Vendar je prav sodi šče 
v Strasbourgu zatrdilo tudi, da se obravnavana
dolo čba lahko uporabi le, če gre za spor glede 
„pravice “, za katero je mogo če razumno trditi, 
da je priznana v notranjem pravu zadevne
države. 32 
31 –Sodba Evropskega sodi šča za človekove pravice z dne 
21. februarja 1975 v zadevi Golder proti Zdru ženemu 
kraljestvu, serija A, št. 18, to čka 35. 
32–Glej na primer sodbo Evropskega sodi šča za človekove pravice 
z dne 25. novembra 1993 v zadevi Zander proti Švedski, 
serija A, št. 279 B, to čka 22 in tam navedena sodna praksa. 90. Kot smo videli, se za belgijsko ureditev
zdi, da pravice do obve ščanja in posvetovanja 
ne priznava kot individualno, ampak kot 
kolektivno pravico. 33 Obenem to pravico 
spremljajo –v zakonu iz leta 1998 –posebni 
instrumenti za zagotavljanje varstva, ki so 
v bistvu priznani predstavnikom delavcev. 
91. Dejstvo, da je v belgijskem pravu ta 
pravica priznana kot kolektivna pravica, 
samo po sebi ne povzro ča te žav glede 
skladnosti z EK ČP, saj v Konvenciji zadevna 
pravica ni dolo čena. 
92. Če je lahko ta pravica ob upo števanju 
EKČP in splo šnih temeljnih pravic zakonito 
podeljena kot kolektivna pravica, se zdi 
popolnoma dopustno, da je tudi varstvo te
pravice kolektivno, da se torej uveljavlja 
s tožbo, ki jo vlo žijo predstavniki delavcev. 
Menim namre č, da lahko glede tega kot 
bistveno štejemo na čelo simetrije med upra -
vičenostjo do materialne pravice in mo žnostjo
uveljavljanja njenega varstva. Na podlagi tega 
načela je lahko tudi mo žnost varstva pravice 
kolektivna, če je taka pravica. 
93. Sodba Evropskega sodi šča za človekove 
pravice v zadevi Philis, na katero se sklicujejo
D. Odemis in drugi delavci, v kateri je bilo 
33 –Glej zgornjo to čko 62. 
I - 6680 
MONO CAR STYLING 
ugotovljeno, da je gr ška dolo čba, na podlagi 
katere je bila pravica do to žbe za izterjavo
honorarjev, dolgovanih samostojnemu stro -
kovnjaku, pridr žana stanovskemu zdru ženju, 
v nasprotju s členom 6 EK ČP, v zvezi s kolek -
tivno pravico ni pomembna. 34 V tem primeru 
namre čni bilo dvoma, da ima strokovnjak
individualno pravico do pla čila, zato je šlo za 
neupravi čeno asimetrijo med upravi čenostjo 
do pravice in mo žnostjo njenega uveljavljanja 
pred sodi ščem. V obravnavanem primeru pa
naj bi kolektivnosti pravice ustrezala kolektiv -
nost uveljavljanje ukrepa. 
94. Če pa bi v nasprotju s stali ščem, za 
katerega se zdi, da izhaja iz predlo žitvene 
odlo čbe, šteli, da je v belgijskem pravu 
priznana individualna pravica do obve ščanja 
in posvetovanja –na primer na podlagi 
člena 23 belgijske ustave 35 –bi bil odgovor 
popolnoma druga čen, saj bi bil polo žaj enak 
tistemu, ki je bil predmet zgoraj navedene 
sodbe Philis Evropskega sodi šča za človekove 
pravice. V tem primeru bi bilo po mojem 
mnenju gotovo neskladje s členom 6 EK ČP, 
saj bi bilo priznanje izklju čno kolektivnega 
uveljavljanja varstva pravice, ki je indivi -
dualna, v nasprotju s členom 6 EK ČP. Preveriti 
je torej treba, ali belgijsko pravo priznava 
individualno pravico do obve ščanja in posve -
tovanja ali ne, kar pa je naloga nacionalnega
sodišča, ki ostaja edino pristojno za razlago
notranjega prava. 
34 –Sodba Evropskega sodi šča za človekove pravice z dne 
27. avgusta 1991 v zadevi Philis proti Gr čiji, serija A, št. 209. 
35–Na to je opozorilo predlo žitveno sodi šče v sodbi, navedeni 
v opombi 4, str. 19. V zadevnem členu 23 je med temeljnimi 
pravicami, ki se priznajo vsakemu, navedena „pravica do 
obve ščanja, posvetovanja in kolektivnega pogajanja “. 95. Zadnji vidik, ki ga je treba upo števati, se 
nana ša na morebitni pomen, ki ga ima za 
obravnavani primer člen 30 Listine o temeljnih 
pravicah, v skladu s katerim ima „[v]sak 
delavec [ …] pravico do varstva pred neupra -
vičeno odpustitvijo v skladu s pravom Skup -
nosti ter nacionalnimi zakonodajami in 
običaji“. 
96. Lahko bi se vpra šali, ali je lahko ta dolo čba 
pomembna za obravnavani primer in zlasti ali
nalaga, da je treba v vsakem primeru priznati
pravico do individualnega uveljavljanja pravic
ob kr šitvi delodajalca postopka obve ščanja in
posvetovanja. Vendar menim, da je treba na to 
vprašanje odgovoriti nikalno. 
97. Ni namre čmogo če zanemariti odlo čitve, 
ki je bila sprejeta ob oblikovanju tega člena, 
v katerem je navedeno, da se vsem delavcem
zagotavlja varstvo pred „neupravi čeno “odpu -
stitvijo. Iz te opredelitve izhaja, da varstvo kot
individualna temeljna pravica ni priznano
v zvezi s katero koli morebitno nepravilnostjo,
povezano z odpustom. 36 Jasno je navedeno, da
mora biti podana resna nepravilnost, kakr šna 
je na primer nepravilnost v zvezi z razlogom 
za odlo čitev o odpustu. Kr šitve Direk -
tive 98/59 pa nasprotno niso take, da bi 
dopu ščale sklicevanje na člen 30 Listine, saj 
36 –To razlago potrjujejo razli čne jezikovne razli čice Listine. Glej 
na primer francosko razli čico: „licenciement injustifié “;
angle ško: „unjustified dismissal “; nem ško: „ungerechtfertigte 
Entlassung “; špansko: „despido injustificado “; nizozemsko: 
„kennelijk onredelijk ontslag “; portugalsko: „despedimentos 
sem justa causa “. 
I - 6681 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
glede na vsebino Direktive vplivajo le na pogojuje s predhodnim ugovorom predstav -
formalno/postopkovno nezakonitost. nikov delavcev. 
98. Končno, ugotavljam, da ni podanih dovolj
elementov, na podlagi katerih bi lahko skle -
pali, da je bila zadevna direktiva prese žena 
z nadaljnjim razvojem prava Skupnosti, niti da
bi lahko šteli, da je glede na splo šna na čela 
nezakonita v delu, v katerem je dopu ščena 
možnost, da se pravica do obve ščanja in 
posvetovanja dolo či kot kolektivna pravica. 
Vendar so dr žave članice pri prenosu obvez -
nosti varstva, dolo čenih v Direktivi 98/59, 
dolžne, da v smislu na čela u činkovitega 
sodnega varstva zagotovijo varstvo, ki 
ustreza materialni pravici, ki jo priznavajo,
individualni ali kolektivni. 
99. Zato Sodi šču predlagam, naj na drugo 
vprašanje za predhodno odlo čanje odgovori, 
da na čelo pravice do u činkovitega sodnega
varstva ne nasprotuje zakonodaji, s katero je
pravica do obve ščanja in posvetovanja pri
kolektivnih odpustih priznana kot kolektivna
pravica ter s katero se posledi čno dopu šča, da 
odpust zaradi kr šitev te pravice izpodbijajo le
predstavniki delavcev in ne tudi delavci kot
posamezniki. Če pa je pravica do obve ščanja in 
posvetovanja v nacionalnem pravnem redu 
dolo čena kot individualna pravica, na čelo 
pravice do u činkovitega sodnega varstva 
nasprotuje zakonodaji, ki omogo ča, da to 
pravico uveljavljajo le predstavniki delavcev,
ali ki mo žnost individualnega izpodbijanja C –Tretje vpra šanje za predhodno odlo čanje 
100. Predlo žitveno sodi šče s tretjim vpra ša-
njem v bistvu spra šuje, ali lahko nacionalno 
sodišče v okviru spora med zasebnimi subjekti
odstopi od uporabe notranje dolo čbe (v obrav -
navanem primeru gre za člen 67 zakona iz leta 
1998), ki je v nasprotju z direktivo Skupnosti.
In sicer v konkretnem postopku zato, da bi
lahko uporabilo drugo nacionalno dolo čbo, ki 
je v skladu z navedeno direktivo (v obravna -
vanem primeru gre za kolektivno pogodbo
št. 24 iz leta 1975). 
101. Vpra šanje je seveda upo števno le, če bo 
Sodi šče ugotovilo, da obstajajo morebitne 
težave glede skladnosti med belgijskim 
pravom in Direktivo 98/59. 
102. Vendar se mi zdi, da povzro ča vpra šanje, 
zastavljeno v smislu mo žnosti odstopa od 
uporabe nacionalne dolo čbe in torej more -
bitnega neposrednega horizontalnega u činka 
Direktive, nepotrebno zapletanje problema, ki
ga je mogo če re šiti preprosteje. 
I - 6682 
MONO CAR STYLING 
103. Kot sem namre čobširno razlo žil že 
v zgornjih to čkah, ni nobenega dvoma glede 
dejstva, da je mogo če nacionalno pravo 
v obravnavanem primeru razlo žiti na dva 
različna na čina. V skladu s prvo razlago, 
edino, na katero se nana šajo morebitne 
težave glede skladnosti s pravom Skupnosti,
naj bi bila z zakonom iz leta 1998 bistveno
znižana raven varstva, priznana posameznim
delavcem ob kolektivnem odpustu. 
Nasprotno naj v skladu z drugo razlago 
zakon iz leta 1998 ne bi v ni čemer omejeval 
pravic, ki so bile delavcem že priznane na 
podlagi predhodnih dolo čb in zlasti kolek -
tivne pogodbe št. 24. Druga razlaga ne pomeni 
nikakr šnih te žav v zvezi s skladnostjo 
s pravom Skupnosti. 
104. Posledi čno, ker se morebitni dejavniki
neskladnosti s pravom Skupnosti nana šajo le 
na eno izmed dveh mo žnih razlag nacional -
nega prava, je o čitno, da bi morebitna 
ugotovitev Sodi šča, da nacionalne dolo čbe 
niso skladne s pravom Skupnosti, vplivala na
to, da bi moralo nacionalno sodi šče upo števati 
drugo razlago. Povedano druga če, v tem 
primeru ne bi šlo za to, da dolo čena nacio -
nalna dolo čba ne bi bila uporabljena, ampak le
za uporabo tiste razlage nacionalnega prava, ki
je v skladu s pravom Skupnosti, ob upo šte-
vanju ustaljene sodne prakse Sodi šča v tem 
smislu. 37 
105. Dejansko ugotavljam, da so stranke 
v tem postopku, vklju čno z odpu ščenimi 
37 –Glej na primer sodbo z dne 11. januarja 2007 v zadevi ITC
(C-208/05, ZOdl., str. I-181, to čka 68 in navedena sodna 
praksa). delavci, Sodi šču predlagale re šitev, ki je 
v skladu z mojim predlogom. 38 
106. Zato –glede na to, da, kot sem navedel
zgoraj, menim, da je razlaga zakona iz leta
1998, v skladu s katero naj bi ta dolo čal 
omejitve in pogoje za individualno uveljav -
ljanje vseh pravnih sredstev (in ne le tistih,
s katerimi se želi dose či vrnitev na delovno 
mesto ali prekinitev odpovednega roka), 
v nasprotju s pravom Skupnosti –menim, da 
bo moralo predlo žitveno sodi šče slediti drugi
razlagi, v skladu s katero se pogoji, navedeni 
v členu 67 zakona iz leta 1998, uporabljajo le
za zahtevke za uveljavitev posebnih ukrepov,
uvedenih s tem zakonom. 
107. Na vpra šanje predlo žitvenega sodi šča, 
tako kot je bilo zastavljeno, to je v smislu
morebitnega odstopa od uporabe notranje 
dolo čbe, torej sploh ne bi bilo treba odgovo -
riti. Če pa ga kljub temu preoblikujemo, zato
da bi nacionalnemu sodi šču dali uporabno 
navodilo, Sodi šču predlagam, naj nanj odgo -
vori, da mora nacionalno sodi šče izmed dveh 
38 –Belgijska vlada v skladu s svojim stali ščem, da je edina mogo ča 
tista razlaga belgijskega prava, ki je za delavce ugodnej ša, 
meni, da na vpra šanje ni treba odgovoriti, saj med nacionalno
zakonodajo in pravom Skupnosti ni nobenih nasprotij. 
I - 6683 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA –ZADEVA C-12/08 
možnih razlag notranje ureditve, v obravna- kadar je ena izmed teh v nasprotju s pravom
vanem primeru zakona z dne 13. febru- Skupnosti, slediti tisti razlagi, ki ne vsebuje
arja 1998 o ukrepih v korist zaposlovanja, elementov, neskladnih s pravom Skupnosti. 
VII –Predlog 
108. Na podlagi zgornjih ugotovitev Sodi šču predlagam, naj na vpra šanja za 
predhodno odlo čanje, ki jih je zastavilo Cour du travail de Liège, odgovori: 
Direktiva 98/59 ne nasprotuje nacionalni dolo čbi, ki dolo ča, da je pri kr šitvah postopka 
obve ščanja in posvetovanja pravica izpodbijanja kolektivnega odpusta pridr žana le 
predstavnikom delavcev ali da je individualna pravica izpodbijanja kolektivnega
odpusta odvisna od predhodnega ugovora predstavnikov delavcev. Vendar ta direktiva
nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki dopu šča izpodbijanje kolektivnega odpusta le 
zaradi nekaterih posebnih kr šitev obveznosti, dolo čenih z Direktivo, in ne zaradi katere 
koli kr šitve teh obveznosti. 
Načelo pravice do u činkovitega sodnega varstva ne nasprotuje zakonodaji, s katero je 
pravica do obve ščanja in posvetovanja pri kolektivnih odpustih priznana kot kolektivna 
pravica ter s katero se posledi čno dopu šča, da odpust zaradi kr šitev te pravice 
izpodbijajo le predstavniki delavcev in ne tudi delavci kot posamezniki. Če pa je pravica 
do obve ščanja in posvetovanja v nacionalnem pravnem redu dolo čena kot individualna 
pravica, na čelo pravice do u činkovitega sodnega varstva nasprotuje zakonodaji, ki 
omogo ča, da to pravico uveljavljajo le predstavniki delavcev, ali ki mo žnost 
individualnega izpodbijanja pogojuje s predhodnim ugovorom predstavnikov delavcev. 
I - 6684 
MONO CAR STYLING 
Nacionalno sodi šče mora izmed dveh mo žnih razlag notranje ureditve, v obravnavanem
primeru zakona z dne 13. februarja 1998 o ukrepih v korist zaposlovanja, kadar je ena
izmed teh v nasprotju s pravom Skupnosti, slediti tisti razlagi, ki ne vsebuje elementov,
neskladnih s pravom Skupnosti. 
I - 6685