182

Gost prek videopovezave, predstavljen kot glavni urednik srbske revije, je 25. februarja 2022 dopoldne zatrdil, da obstajajo vzporednice med razmerami v Ukrajini in tistimi v Srbiji pred 30 leti. Skliceval se je na „izgon 250.000 Srbov iz Hrvaške“, dejstvo, da je bil njihov „takratni predsednik Milošević razglašen za novega Hitlerja“, ter govoril o „genocidu […], ki ga je pripravila vlada v Kijevu ob podpori Združenih držav in celo Bruslja.“ Isto dopoldne je govornica, predstavljena kot gostujoča profesorica na moskovski državni univerzi, ponovno predstavila rusko ofenzivo v Ukrajini kot obrambno in preventivno akcijo. Po njenem mnenju je „[cilj te ofenzive] demilitarizacija Ukrajine, saj so jo države Nata v zadnjem času ‚pretirano militarizirale‘, čeprav ni njegova članica, in njena denacifikacija, saj so se v vse strukture od ‚majdana‘ leta 2014 infiltrirale neonacistične skupine […] v državi, v kateri je raven korupcije brez primere in ki jo usmerjajo iz tujine, postane absolutno nevarno, če se pusti v takem stanju, za njeno prebivalstvo, za Evropo, ne le za Rusijo […], zato je neposredni cilj demilitarizacija države in omogočanje prebivalcem, kot je bilo rečeno, da določijo smer, ki jo želijo, in ne tiste, ki se jim od leta 2004 vsiljujejo z zaporednimi ‚majdani‘.“ Po njenih besedah „[n]a splošno obstaja problem upravljanja in ideološke usmerjenosti uradne ukrajinske vlade […] za vojne junake so priznali ljudi, ki so bili na strani nacistov […] ko pridemo do poveličevanja nacističnih junakov, ki so pobijali civilno prebivalstvo in so bili takrat vključeni v nemško vojsko, se še vedno pojavlja zelo resen problem mednarodne varnosti, saj je Ukrajina vendarle pred vrati U[nije].“ Prav tako je navedla: „[P]omembno je razlikovati med politično in pravno platjo; politično je to namreč vedno sporno, saj imamo v političnem okviru pravico močnejšega, mednarodna skupnost meni, da je popolnoma legitimno bombardirati nekdanjo Jugoslavijo […] nasprotno pa […] dejstva, da želi Rusija osvoboditi prebivalstvo, ki je pod jarmom ekstremistične vlade, ne razume […] če se mednarodna skupnost odloči braniti nacistični režim na svojem pragu, je to njena izbira, nemoralna, nečloveška […]; s pravnega vidika se je treba vprašati, koliko imajo regije Donecka pravico do neodvisnosti[;] zato je treba namreč razumeti, da ima država po eni strani pravico do obrambe in zaščite svoje ozemeljske celovitosti, vendar mora za to obstajati; država pa pravno obstaja, kadar se njena zakonodaja […] globalno in splošno uporablja in učinkuje na celotnem ozemlju […]; ali res lahko rečemo, da Ukrajinska država obstaja? Če upoštevamo demokratično pravno državo, kot jo, vsaj teoretično, priznava in uveljavlja mednarodna skupnost, v tem primeru Ukrajinska država ne obstaja. Tako je povsem normalno, da Doneck in Lugansk prosita za zaščito […] normalno je, da Rusija pravno posreduje, da bi prav tem prebivalcem omogočila ponovno vzpostavitev države.“ Dodala je: „[O]zemeljska celovitost je mogoča le, če obstaja država, od trenutka, ko države ni, pa obstaja pravica narodov do samoodločbe, ali eno ali drugo; Ukrajinska država je bila prvič uničena, spodkopana leta 2004 […] nato je bila končana leta 2014 […]; od tega trenutka torej ni države, ne more biti ozemeljske celovitosti.“