17

V teh okoliščinah je Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castelló de la Plana (sodišče prve stopnje št. 4 v Castellu de la Plana) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: „1. (a) Ali mora nacionalno sodišče v skladu z načelom primarnosti prava Unije na področju pristojnosti Evropske unije, zlasti v okviru ureditve potrošniških kreditov in potrošniških kreditnih pogodb, ‚po uradni dolžnosti‘ presojati, ali je s pravom Unije skladna sodna praksa španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče), kot hierarhično višjega sodišča, v zvezi z razlago in uporabo [zakona o oderuštvu] kot nacionalnega predpisa v delu, v katerem se navedena sodna praksa nanaša ne samo na neveljavnost sklenjene pogodbe, ampak tudi na opredelitev ‚glavnega predmeta‘ pogodbe o potrošniškem kreditu v obliki revolving kredita in na ustreznost razmerja ‚kakovost/cena‘ opravljene storitve, ali pa je – kot je razglasilo Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) – navedena dolžnost presoje skladnosti s pravom Unije in njegovimi direktivami pogojena z zahtevkom tožeče stranke oziroma mu je podrejena (načelo dispozitivnosti), tako da je treba, če se kot ‚edina ali glavna‘ tožba uveljavlja ničnost potrošniškega kredita zaradi ‚oderuštva‘ kot tožba, ki izhaja iz nacionalnega predpisa, šteti, da primarnost prava Unije in področje, ki je usklajeno na ravni prava Unije, ‚nista upoštevna‘, čeprav se sodna praksa španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v zvezi z razlago in uporabo navedenega zakona o oderuštvu nanaša na opredelitev glavnega predmeta in ustreznosti razmerja kakovost/cena potrošniškega kredita, kar je predmet zadeve, o kateri mora odločiti nacionalno sodišče? (b) V skladu z navedeno primarnostjo in obsegom harmonizacije prava Evropske unije v okviru ureditve potrošniških kreditov in sklepanja potrošniških pogodb, ob upoštevanju, da je Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v sodni praksi v številnih sodbah poudarilo, da je bila ‚izključitev‘, določena v členu 4(2) Direktive [93/13], kot harmonizirani standard popolnoma prenesena v španski pravni red, zaradi česar ni dopustno, da bi nacionalno sodišče sodno nadzorovalo cene, ob upoštevanju, da v španskem pravnem redu ne obstaja pravno pravilo, ki bi dopuščalo ali bi bilo splošna pravna podlaga za navedeni sodni nadzor nad cenami, vključno s samim [zakonom o oderuštvu], ob upoštevanju, poleg tega, da se ni začela presojati morebitna nepreglednost klavzule, ki določa ceno potrošniškega kredita, ali je v nasprotju s členom 4(2) Direktive 93/13, da nacionalno sodišče na podlagi nacionalnega predpisa, in sicer navedenega zakona o odpravi oderuštva, zunaj svoje naravne pristojnosti v okviru ugotovitve ničnosti sklenjene pogodbe z ‚ex nov[o]‘ oblikovanim pooblastilom izvede ‚sodni nadzor‘ nad glavnim predmetom pogodbe, ki na splošno določa bodisi ceno potrošniškega kredita, ki se razume kot obrestna mera kredita (običajna obrestna mera), bodisi strošek potrošniškega kredita, ki se razume kot [EOM]. (c) Ali je nadzor nacionalnega sodišča nad splošno določitvijo cene ali stroškov potrošniškega kredita brez predhodnega nacionalnega pravila, ki ga izrecno pooblasti za to, ‚združljiv‘ s členom 120 PDEU z vidika odprte tržne ekonomije in načela pogodbene svobode strank? 2. V skladu z načelom primarnosti prava Unije na področju harmonizacije, za katero velja pravo Unije, zlasti v okviru direktiv o ureditvi potrošniških kreditov in potrošniških pogodbah, ob upoštevanju, da je načelo pravne varnosti nujni pogoj za pravilno in učinkovito delovanje notranjega trga potrošniških kreditov, ali je v nasprotju z navedenim načelom pravne varnosti za pravilno delovanje notranjega trga potrošniških kreditov omejitev EOM, ki jo je na splošno mogoče naložiti potrošniku v pogodbi o potrošniškem kreditu, z namenom boja proti oderuštvu, pri čemer je to omejitev določilo špansko Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) na podlagi nekaterih neobjektivnih in nenatančnih parametrov, temveč zgolj s sklicevanjem na približno merilo, tako da je konkretna določitev prepuščena diskreciji vsakega nacionalnega sodišča, da bi odločilo o sporu, ki ga obravnava?“