ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je treba člena 43 in 44 Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 (1) z dne 29. septembra 2003 razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero se iz statusa upravičenega hektarja izključijo vse tiste površine trajnih travnikov, ki jih prijavi kmet in presegajo te, ki so bile upoštevane za določitev običajnih pravic, do katerih je bil upravičen, vključitev teh površin in zato nadomestitev ornih zemljišč s travniki pa je pogojena s tem, da so ti v konkretnem proračunskem letu, za katero se uveljavljajo pravice do plačila, dejansko namenjeni reji živine? V primeru nikalnega odgovora na zgornje vprašanje:
SL Uradni list Evropske unije C 294/35

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 19. junija 2015 – Marc Soulier, Sara Doke/ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

(Zadeva C-301/15)

(2015/C 294/44)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Marc Soulier, Sara Doke

Toženi stranki: ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali zgoraj navedene določbe Direktive 2001/29/ES z dne 22. maja 2001 (1) nasprotujejo temu, da se s predpisom, kakršen je bil preučen v točki 1 tega sklepa, pooblaščenim družbam za pobiranje in razdeljevanje nadomestil zaupa uveljavljanje pravice do dovoljevanja reproduciranja in predstavitve „nedostopnih knjig“ v digitalni obliki, hkrati pa se avtorjem ali pravnim naslednikom teh knjig dovoli, da temu uveljavljanju ugovarjajo ali mu naredijo konec pod pogoji, ki jih določa?

(1) Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230).
1.

Ali je treba določbe PDEU o prostem pretoku oseb razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, po kateri državljan Unije, ki prebiva v Španiji in katerega dohodki so v obsegu približno 60 % obdavčeni s strani Nizozemske in v obsegu približno 40 % s strani Švice, izgube iz naslova lastniškega stanovanja v Španiji, ki ga osebno uporablja, ne sme odšteti od svojih dohodkov, obdavčenih na Nizozemskem, če ima v Španiji, ki je država njegovega stalnega prebivališča, tako nizke dohodke, da omenjena izguba v zadevnem letu ne more voditi k davčni olajšavi v državi stalnega prebivališča?
7.

Kako pomembno je za odgovore na prvo, drugo, tretje, četrto in peto vprašanje načelo minimalnega izkrivljanja konkurence, med drugim v členih 1(2) in 3(2) ter uvodnih izjavah 4, 18, 23 in 26 Direktive o univerzalnih storitvah in v delu B Priloge IV k tej direktivi?
Zadeva C-216/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 12. maja 2015 – Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH/Ruhrlandklinik gGmbH

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 12. maja 2015 – Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH/Ruhrlandklinik gGmbH

(Zadeva C-216/15)

Predložitveno sodišče

Bundesarbeitsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH

Tožena stranka: Ruhrlandklinik gGmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se člen 1(1) in (2) Direktive 2008/104/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o delu prek agencij za zagotavljanje začasnega dela ( 1 ) uporablja za napotitev člana društva v drugo podjetje, kjer opravlja delo v skladu z njegovimi strokovnimi in organizacijskimi navodili, če se je član društva pri včlanitvi zavezal, da bo delo opravljal tudi za tretje osebe proti plačilu mesečnega nadomestila od društva, ki se obračunava na podlagi meril, ki so običajna za navedeno dejavnost, in društvo za prepustitev prejme povračilo stroškov dela za člana društva in pavšalno nadomestilo upravnih stroškov?

( 1 ) UL L 327, str. 9.
SL Uradni list Evropske unije C 279/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 15. junija 2015 vložilo Conseil d'État (Belgija) – Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte, Éoliennes à tout prix? ASBL/Région wallonne

(Zadeva C-290/15)

(2015/C 279/28)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte, Éoliennes à tout prix? ASBL

Tožena stranka: Région wallonne

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 2(a) in 3(2)(a) Direktive 2001/42/ES (1) o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje pomenita, da je treba kot „načrt ali program“ v smislu teh določb opredeliti regulativno uredbo, ki vključuje različne določbe v zvezi s postavitvijo vetrnih elektrarn, vključno z varnostnimi, nadzornimi, sanacijskimi in jamstvenimi ukrepi ter standardi glede hrupa, opredeljenimi z vidika urbanističnih območij, tj. določbe, s katerimi je določen okvir za izdajanje upravnih soglasij, ki so podlaga za pravico nosilca projekta do postavitve in uporabe obratov, za katere je treba na podlagi nacionalnega prava ipso iure izvesti presojo vplivov?

(1) Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30).
SL Uradni list Evropske unije C 254/7

Pritožba, ki sta jo Apple and Pear Australia Ltd in Star Fruits Diffusion vložili 18. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 25. marca 2015 v zadevi T-378/13, APAL in Star Fruit/UUNT

(Zadeva C-226/15 P)

(2015/C 254/10)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnici: Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion (zastopnika: T. de Haan in P. Péters, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 25. marca 2015 v zadevi T-378/13, EU:T:2015:186 naj se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena tožba, s katero se je primarno predlagala sprememba odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 29. maja 2013 v zadevi R 1215/2011-4;

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 29. maja 2013 v zadevi R 1215/2011-4 naj se spremeni tako, da se ugotovi, da je pritožba, ki sta jo pritožnici vložili pri tem odboru za pritožbe, utemeljena, in da je torej treba ugoditi ugovoru pritožnic zoper registracijo prijave znamke Skupnosti ENGLISH PINK št. 8610768;

— Uradu naj se naloži, da nosi vse stroške, ki so pritožnicama nastali v postopku s pritožbo in na prvi stopnji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici v utemeljitev pritožbe navajata te pritožbene razloge.

Prvič, pritožnici menita, da sta Splošno sodišče in odbor za pritožbe kršila splošno načelo pravnomočnosti zadeve, o kateri je med istima strankama že razsodilo sodišče za znamke Skupnosti na podlagi Uredbe (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti (1), ter splošna načela pravne varnosti, dobrega upravljanja in zaupanja v pravo.

Drugič, pritožnici Splošnemu sodišču očitata, da je kršilo člen 65(3) navedene uredbe, ker ni spremenilo odločbe Urada.

Nazadnje, pritožnici menita, da bi lahko Sodišče glede na to, da stanje postopka to dovoljuje, uporabilo člen 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča.

(1) UL L 78, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 262/8

Pritožba, ki jo je Maxcom Ltd vložila 27. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 19. marca 2015 v zadevi T-413/13, City Cycle Industries/Svet Evropske unije

(Zadeva C-248/15 P)

(2015/C 262/11)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Maxcom Ltd (zastopnika: L. Ruessmann, odvetnik, J. Beck, Solicitor)

Druge stranke v postopku: City Cycle Industries, Svet Evropske unije, Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je pritožba dopustna in utemeljena,

— razveljavi ugotovitve Splošnega sodišča v zvezi z drugim delom prvega tožbenega razloga;

— v celoti zavrne prvi tožbeni razlog tožeče stranke na prvi stopnji; in

— tožeči stranki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov, ki so pritožnici nastali v postopku s pritožbo in z intervencijo pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja te trditve:

— Splošno sodišče je očitno napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da Svet v skladu s členom 13(1) Osnovne uredbe (1) ni mogel ugotoviti, da je bila tožeča stranka na prvi stopnji udeležena pri pretovarjanju, na podlagi tega, da (i) tožeča stranka na prvi stopnji ni bila pristni šrilanški proizvajalec in (ii) da ni opravljala aktivnosti sestavljanja, ki bi presegale prage iz člena 13(2) Osnovne uredbe.

— Podredno: razglasitev ničnosti Uredbe 501/2013 (2) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko na prvi stopnji, ni upravičena, čeprav bi bile ugotovitve Sveta o pretovarjanju napačne, saj je Splošno sodišče potrdilo, da je tožeča stranka na prvi stopnji opravljala aktivnosti sestavljanja, ki niso presegale praga iz člena 13(2) Osnovne uredbe in je tudi potrdilo izpolnjevanje vseh ostalih pogojev, ki morajo biti izpolnjeni, da se tožeči stranki pred Splošnim sodiščem ne odobri izvzetje od ukrepov proti izogibanju.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).

(2) Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 501/2013 z dne 29. maja 2013 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Izvedbeno uredbo (EU) št. 990/2011 na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz koles, poslanih iz Indonezije, Malezije, Šrilanke in Tunizije, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelek s poreklom iz Indonezije, Malezije, Šrilanke in Tunizije ali ne (UL L 153, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 245/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 30. aprila 2015 vložilo Judecătoria Sibiu (Romunija) – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov/Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

(Zadeva C-205/15)

(2015/C 245/08)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Judecătoria Sibiu

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov

Toženi stranki: Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je mogoče člen 4(3) PEU ter člene 20, 21 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi, kot je tista na podlagi člena 16 ustave in člena 30 nujne vladne uredbe št. 80/2013, s katero je določena enakost pred zakonom le med državljani, ki so fizične osebe, ne pa tudi med njimi in pravnimi osebami javnega prava, ter s katero so pravne osebe javnega prava a priori oproščene plačila kolkov in varščine za dostop do sodnega varstva, medtem ko se dostop fizičnih oseb do sodnega varstva pogojuje s plačilom kolkov/varščine?
SL Uradni list Evropske unije C 254/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal administratif (Luksemburg) 22. maja 2015 – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga proti Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

(Zadeva C-238/15)

(2015/C 254/12)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal administratif

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga

Tožena stranka: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je pogoj, ki ga brez upoštevanja kakršnega koli drugega merila povezanosti za študente, ki ne prebivajo v Velikem vojvodstvu Luksemburg, določa člen 2a zakona z dne 22. junija 2000 o državni finančni pomoči za visokošolski študij, [kot] je bil dodan z zakonom z dne 19. julija 2013, in sicer da gre za otroke delavcev, ki so bili ob vložitvi prošnje za finančno pomoč v Luksemburgu zaposleni ali pa so tam opravljali svojo dejavnost neprekinjeno vsaj pet let, upravičen zaradi namenov izobraževalne in proračunske politike, na katere se sklicuje država Luksemburg, in primeren, pa tudi sorazmeren glede na načrtovani cilj, in sicer spodbuditev povečanja deleža oseb z visokošolsko izobrazbo, pri čemer se poskuša zagotoviti, da se bodo te osebe, potem ko bodo izkoristile možnost zadevnega sistema pomoči za financiranje svojega študija, ki ga po potrebi opravijo v tujini, vrnile v Luksemburg in da bodo znanja, ki so jih tako pridobile, uporabile za razvoj gospodarstva te države članice?
1.

Ali je treba določbo 5(1) Okvirnega sporazuma ETUC-UNICE-CEEP o delu za določen čas (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki v primerih zlorab kot posledice uporabe pogodb o zaposlitvi za določen čas v primeru nadomestnih uradnikov – in drugače od tega, kar velja v povsem enakem položaju za delavce, ki so z upravo v delovnopravnem razmerju – na splošno ne priznava pravice, da ostanejo zaposleni za nedoločen čas, a ne za stalno, torej, s pravico do zasedbe začasnega delovnega mesta, na katerem so opravljali delo, dokler se to ne zapolni na predpisan način ali ukine po zakonsko določenem postopku?
2.

Ali je v skladu s pravom Unije, vključno s členom 56 PDEU, da se z nacionalnim ukrepom, ki je prvi pogoj za registracijo/sorazmerno plačilo davka za vozilo, ki se uporablja zgolj začasno (in ne stalno), zahteva predhodna odobritev ali da pomeni, da: (i) organi zahtevajo celotno plačilo danskega davka na registracijo kot prvi pogoj za takojšnjo uporabo in da je razlika med celotnim zneskom davka in sorazmernim zneskom davka, ki je bil izračunan, vrnjena z obrestmi, če je dovoljenje naknadno izdano; in/ali da (ii) organi zahtevajo celotno plačilo davka na registracijo kot prvi pogoj za takojšnjo uporabo, davek pa se ne prilagodi in se razlika po koncu začasne uporabe ne vrne, če dovoljenje ni izdano?
SL Uradni list Evropske unije C 213/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Liège (Belgija) 30. marca 2015 – Sabrina Wathelet/Garage Bietheres & Fils SPRL

(Zadeva C-149/15)

(2015/C 213/25)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Liège

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Sabrina Wathelet

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Garage Bietheres & Fils SPRL

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pojem „prodajalec“ potrošniškega blaga iz člena 1649a belgijskega civilnega zakonika, ki je bil vstavljen z zakonom z dne 1. septembra 1994 z naslovom „loi relative à la protection des consommateurs en cas de vente de biens de consommation“ (zakon o varstvu potrošnikov pri prodaji potrošniškega blaga), s katerim je bila v belgijsko pravo prenesena evropska Direktiva 1999/44 z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij (1) razlagati tako, da se ne nanaša samo na poklicnega prodajalca, ki kot prodajalec prenese lastninsko pravico na potrošniškem blagu na potrošnika, ampak tudi na poklicnega prodajalca, ki nastopa kot posrednik za nepoklicnega prodajalca, ne glede na to, ali je za svoje posredovanje plačan in ali je potencialnega kupca obvestil o tem, da je prodajalec posameznik?

(1) Direktiva 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 223).
—

Sodišče naj razglasi ničnost odločb o začasni ustavitvi plačil, ki so jih sprejeli Komisija in drugi organi Unije (natančneje, Izvajalska agencija za raziskave) v okviru revizij 11-INFS-025 in 11-BA119-016, s posledicami, navedenimi v točki 51 kasacijske pritožbe.
1.

Ali se lahko oseba, ki je kupila „rabljen“ računalniški program z licenco na zgoščenki, ki ni original, ki deluje in ki je ne uporablja noben drug uporabnik, v skladu s členoma 5(1) in 4(2) Direktive 2009/24 (1) Evropskega parlamenta in Sveta sklicuje na izčrpanje pravice distribuiranja primerka (kopije) tega računalniškega programa, katerega prvi kupec ga je kupil od imetnika pravic z originalno zgoščenko, vendar se je zgoščenka pokvarila, in če je prvi kupec zbrisal svoj primerek (kopijo) ali ga ne uporablja?
SL Uradni list Evropske unije C 198/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 26. marca 2015 – K. Ruijssenaars, A. Jansen proti Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

(Zadeva C-145/15)

(2015/C 198/29)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnika: K. Ruijssenaars, A. Jansen

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali morajo nacionalni organi v skladu s členom 16 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10) glede na to, da je v skladu z nizozemskim pravom na voljo postopek pred civilnimi sodišči za varstvo pravic, ki jih imajo potniki v skladu z določbama prava Unije, členoma 5(1)(c) in 7 Uredbe, sprejeti izvedbene ukrepe, ki pomenijo podlago za upravnopravno izvajanje s strani organa, določenega v členu 16, v vsakem posameznem primeru, v katerem se kršita člena 5(1)(c) in 7 Uredbe, zato da se lahko v vsakem posameznem primeru zagotovi pravica potnika do odškodnine?
3.

Izpodbijana sodba naj bi vsebovala napake, saj Splošno sodišče za njeno izdajo ni preučilo pravnega in dejanskega razmerja med Evropsko komisijo, Evropsko centralno banko in Evroskupino, niti ni preučilo dejstva, da so na podlagi načela vzročne zveze in merila resnično odgovorne osebe, akti Evroskupine predstavljali akte Evropske centralne banke in Evropske komisije, ki bi morali ravnati v skladu s Pogodbo in s protokoli Evropske unije ter v skladu s sekundarnim pravom. Splošno sodišče posledično ni preučilo vsebine trditev in spora pritožnice, tako da je na ta način napačno zavrnilo ničnostno tožbo.
1.

Člena 7 in 9 de la Direktive 2008/118/ES in načelo sorazmernosti — Člen 7 Direktive 2008/118/ES (v nadaljevanju: direktiva) določa, da obveznost za plačilo trošarine za tobačne izdelke nastane ob sprostitvi v porabo po stopnji, ki je veljala na tisti dan. Člen 9 direktive določa, da se uporabljajo tisti pogoji obveznosti plačila in stopnja trošarine, ki veljajo na dan nastanka obveznosti za plačilo trošarine. Davčna zakonodaja Unije ne vsebuje nobene določbe, ki bi državam članicam, po tem, ko so zadevni proizvodi sproščeni v porabo, ob upoštevanju trenutka sprostitve v porabo, dala možnost, da na te proizvode naložijo trošarino, ki dopolnjuje dolgovane dajatve, ali da iz finančnih razlogov omejijo njihovo distribucijo. — Na Portugalskem uredba št. 1295/2007 ministrstva za finance in javno upravo (v nadaljevanju: ministrska uredba) določa, da se zavojčki s cigaretami, na katerih je davčna nalepka za določeno tržno leto, lahko prodajajo in tržijo do konca tretjega meseca v letu, ki sledi letu, za katerega velja nalepka, in sicer tistemu, v katerem so bili sproščeni v porabo. V skladu z uredbo je bil rok za prodajo zavojčkov s cigaretami z davčno nalepko iz leta 2007 začasno določen konec maja 2008 in za proizvode iz leta 2008 konec aprila 2009. — Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da portugalska zakonodaja krši člena 7 in 9, prvi odstavek, direktive, čeprav ne izključuje, da bi lahko bila navedena zakonodaja utemeljena na podlagi razlogov v splošnem interesu. — Vendar Komisija meni, da razlogov, ki jih je Portugalska v predhodnem postopku navedla v utemeljitev navedene zakonodaje (preprečevanje goljufij in davčnih utaj, varovanje javnega zdravja, boj proti nezakoniti trgovini s tobakom in zagotavljanju davčnih prihodkov), ni mogoče sprejeti, ker je kršeno načelo sorazmernosti.
1.

Ali je treba člen 3(2) Direktive št. 2008/115/ES (1) razlagati tako, da državljan tretje države nezakonito biva na ozemlju države članice in zaradi tega spada na področje uporabe navedene direktive v skladu z njenim členom 2(1), če je ta tujec samo v tranzitu kot potnik na avtobusu, ki vozi po ozemlju te države članice in prihaja iz druge države članice, ki je del schengenskega območja, in je namenjen v tretjo državo članico?
SL Uradni list Evropske unije C 89/7

Tožba, vložena 22. decembra 2014 — Evropska komisija/Italijanska republika

(Zadeva C-601/14)

(2015/C 089/08)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Traversa, F. Moro, agenta)

Tožena stranka: Italijanska republika

Predloga tožeče stranke

— ugotovitev, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za zagotovitev obstoja sheme odškodnin žrtvam vseh nasilnih naklepnih kaznivih dejanj, storjenih na njenem ozemlju, ni izpolnila obveznosti iz člena 12(2) Direktive 2004/80/ES (1);

— Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Direktiva 2004/80/ES uvaja sistem sodelovanja med nacionalnimi organi, da se žrtvam kaznivih dejanj v vsej Evropski uniji olajša dostop do primerne odškodnine v čezmejnih primerih. Sistem deluje na podlagi shem držav članic glede odškodnine žrtvam nasilnih naklepnih kaznivih dejanj, storjenih na njihovem ozemlju. Za zagotovitev operativnosti tega sistema sodelovanja člen 12(2) Direktive državam članicam nalaga, da imajo ali vzpostavijo sistem odškodnin žrtvam nasilnih naklepnih kaznivih dejanj, storjenih na njihovem ozemlju, ki žrtvam zagotavlja pošteno in primerno odškodnino. Taka obveznost je treba razumeti tako, da se nanaša na vsa nasilna naklepna kazniva dejanja in ne le na nekatere od njih.

Italijanska ureditev določa nacionalno shemo glede odškodnin žrtvam kaznivih dejanj, ki jo sestavlja vrsta specialnih zakonov v zvezi z odškodnino za nekatera nasilna naklepna kazniva dejanja, vendar ne določa splošnega sistema odškodnine, ki bi zadeval žrtve vseh kaznivih dejanj, ki jih italijanski kazenski zakonik opredeljuje in kvalificira kot nasilna in naklepna. Zlasti italijanska ureditev ne določa sistem odškodnin za nasilna naklepna kazniva dejanja t.i. „splošne kriminalitete“, ki niso zajeta s specialnimi zakoni.

Zato je treba ugotoviti, da Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 12(2) Direktive 2004/80/ES.

(1) Direktiva Sveta 2004/80/ES z dne 29. aprila 2004 o odškodnini žrtvam kaznivih dejanj (UL L 261, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 65).
2.

Ali je treba glede na določbe izredne uredbe vlade št. 9/2013 in predmet dajatve, določene z navedeno uredbo, šteti, da je treba člen 110 PDEU razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica Evropske unije uvede dajatev za onesnaževanje z emisijami, ki se uporablja za motorna vozila iz druge države Evropske unije pri njihovi registraciji in ki se v zvezi z domačimi motornimi vozili plača le pri prenosu lastninske pravice na takem motornem vozilu, zaradi česar tujega motornega vozila brez plačila dajatve ni mogoče uporabljati, medtem ko je domače motorno vozilo mogoče časovno neomejeno uporabljati brez plačila dajatve, vse do morebitnega prenosa lastninske pravice na njem, ki mu sledi registracija novega lastnika?