Zadeva T-329/01

Archer Daniels Midland Co.

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Natrijev glukonat – Člen 81 ES – Globa – Člen 15(2) Uredbe št. 17 – Smernice o načinu določanja glob – Obvestilo o ugodni obravnavi – Načelo sorazmernosti – Enako obravnavanje – Prepoved retroaktivnosti – Obveznost obrazložitve – Pravice obrambe“

Povzetek sodbe

1. Pravo Skupnosti – Splošna pravna načela – Prepoved retroaktivnosti kazenskih določb

(Uredba Sveta št. 17, člen 15; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

2. Konkurenca – Globe – Smernice za izračun glob

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

3. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

4. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

5. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Odvračilnost globe

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15)

6. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Konkreten vpliv na trg

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A, prvi pododstavek)

7. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

8. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15)

9. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Olajševalne okoliščine

(člen 81(1) ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 3, tretji odstavek)

10. Konkurenca – Globe – Kumulacija skupnostnih sankcij za ločena dejanja, ki imajo podlago v istem skupku sporazumov

(Uredba Sveta št. 17, člen 15)

11. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Olajševalne okoliščine

(člen 81(1) ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

12. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Nenalaganje ali zmanjševanje globe v zameno za sodelovanje podjetja, ki se mu očita kršitev

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 96/C 207/04, oddelka B(b) in C)

13. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Presoja stopnje sodelovanja vsakega od podjetij v upravnem postopku

(Uredba Sveta št. 17, člen 15; Obvestilo Komisije 96/C 207/04, oddelki B, C in D)

14. Konkurenca – Upravni postopek – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Obvezna vsebina

(Uredba Sveta št. 17, člen 19(1))

15. Konkurenca – Globe – Znesek – Diskrecijska pravica Komisije – Sodni nadzor

(člen 229 ES)

1. Načelo prepovedi retroaktivnosti kazenskih zakonov, ki je v členu 7 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic določeno kot temeljna pravica, je splošno načelo prava Skupnosti, katerega spoštovanje je obvezno, kadar se globe naložijo zaradi kršitve pravil konkurence. To načelo zahteva, da so izrečene sankcije v skladu s tistimi, ki so bile določene, ko je bila kršitev storjena.

Sprejetje smernic, ki lahko spremenijo splošno politiko konkurence Komisije glede glob, načeloma lahko spada v obseg načela prepovedi retroaktivnosti.

Prvič, smernice lahko imajo pravne učinke. Ti ne izhajajo iz lastne normativnosti smernic, temveč iz dejstva, da jih je sprejela in objavila Komisija. To sprejetje in objava smernic samoomejuje pooblastilo Komisije za odločanje po prostem preudarku, ki se ne more oddaljiti od slednjih, ne da bi se to, glede na okoliščine primera, sankcioniralo zaradi kršitve splošnih pravnih načel, kot so načela enakega obravnavanja, varstva upravičenih pričakovanj in pravne varnosti.

Drugič, smernice kot politični instrument na področju konkurence, spadajo v področje uporabe načela prepovedi retroaktivnosti, po zgledu nove sodne razlage norme, ki določa kaznivo ravnanje, v skladu s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice glede člena 7(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, ki za to določbo šteje, da nasprotuje retroaktivni uporabi nove razlage norme, ki določa kaznivo ravnanje. To v skladu z navedeno sodno prakso velja zlasti, kadar gre za razlago v sodni praksi, katere rezultat ni bil razumno predvidljiv, ko je bila kršitev storjena zlasti ob upoštevanju tedaj sprejete razlage v sodni praksi glede zadevne zakonske določbe. Vendar iz te iste sodne prakse izhaja, da je obseg izraza predvidljivost pretežno odvisen od vsebine besedila, ki ga zadeva, področja, ki ga pokriva, ter od števila in statusa njegovih naslovnikov. Predvidljivost zakona ne nasprotuje temu, da bi bila zadevna oseba prisiljena poseči po pojasnjevalnih nasvetih, da bi v okoliščinah zadeve razumno ocenila posledice, ki lahko nastanejo zaradi nekega dejanja. To velja zlasti za strokovnjake, ki so navajeni, da morajo dokazovati veliko skrbnost pri opravljanju svoje dejavnosti. Od njih je tudi mogoče pričakovati, da posebej pazijo na to, da ocenijo tveganja, ki jih ta prinaša.

Za nadzor spoštovanja načela prepovedi retroaktivnosti je treba preveriti, ali je spremembo, ki jo pomenijo Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, mogoče razumno predvideti v času, ko so bile zadevne kršitve storjene. V zvezi s tem je bistvena novost smernic, da kot izhodišče za izračun zneska globe uporabijo osnovni znesek, določen v okviru v ta namen predvidenega razpona, pri čemer ti razponi ustrezajo različnim stopnjam teže kršitev, kot taki pa nimajo nobene zveze z upoštevnim prometom. Ta metoda temelji predvsem na – četudi relativni in prilagodljivi – določitvi tarif glob.

Dalje dejstvo, da je Komisija v preteklosti pri globah uporabljala določene višine za določene vrste kršitev, tej ne more odvzeti možnosti, da bi to višino zvišala v okviru omejitev, navedenih v Uredbi št. 17, če je to potrebno, da se zagotovi uresničitev skupnostne politike konkurence, temveč nasprotno, učinkovita uporaba skupnostnih pravil konkurence zahteva, da lahko Komisija višino glob kadar koli prilagodi potrebam te politike.

Iz tega izhaja, da podjetja, ki so v upravnem postopku, ki lahko pripelje do izreka globe, ne morejo legitimno pričakovati, da Komisija ne bo presegla višine glob, ki jo je uporabljala prej, niti da bo uporabila metodo njihovega izračuna.

Posledično morajo navedena podjetja upoštevati možnost, da lahko Komisija kadar koli zviša globe glede na raven glob, ki jih je izrekala v preteklosti. To ne velja samo tedaj, kadar Komisija zviša globe, ko nalaga globe v posamičnih odločbah, ampak tudi če je to zvišanje, tako kot v tem primeru, izvedeno z uporabo splošno veljavnih pravil ravnanja, kot so smernice.

(Glej točke od 38 do 46.)

2. Dejstvo, da je Komisija za določitev zneska globe, naložene podjetju, uporabila metodo, določeno v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, ne more pomeniti diskriminatorne obravnave glede na podjetja, ki so v istem obdobju kršila skupnostna pravila konkurence, vendar so bili iz razlogov, ki se nanašajo na datum odkritja kršitve ali razlogov, ki zadevajo sam upravni postopek, obsojena pred sprejetjem in objavo smernic.

(Glej točko 53.)

3. Pri ugotavljanju teže kršitve pravil o konkurenci je treba upoštevati veliko dejavnikov, kot so zlasti posebne okoliščine zadeve in njen kontekst, in sicer ne da bi obstajal zavezujoč in izčrpen seznam meril, ki jih je treba upoštevati.

Med elemente presoje teže kršitve, glede na okoliščine primera, sodita količina in vrednost blaga, ki je predmet kršitve, pa tudi velikost in gospodarska moč podjetja in zato vpliv, ki ga ima podjetje lahko na upoštevnem trgu. Po eni strani iz tega sledi, da je mogoče z vidika določitve zneska globe upoštevati tako celotni promet podjetja, ki je, čeprav približen in nepopoln, kazalec njegove velikosti in gospodarske moči, kot tržni delež zadevnih podjetij na zadevnem trgu, ki kaže na obseg kršitve. Po drugi strani iz tega izhaja, da se ne sme niti enemu niti drugemu od teh prometov glede na druge elemente presoje pripisati nesorazmeren pomen, in zato določitev ustrezne globe ne more biti zgolj rezultat izračuna na podlagi skupnega prometa.

V vsakem primeru zgolj dejstvo, da naj bi globa, naložena podjetju, prekoračila znesek prometa, ki ga je to ustvarilo v Evropskem gospodarskem prostoru s prodajo proizvoda, ki je predmet omejevalnega sporazuma, v obdobju, v katerem je pri tem sporazumu sodelovalo, četudi ga občutno prekorači, ne zadošča za dokaz nesorazmernosti globe.

(Glej točke 76, 77 in 80.)

4. V skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 se globa določi na podlagi teže in trajanja kršitve. Poleg tega Komisija, v skladu s Smernicami o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, izhodiščni znesek glede na težo kršitve določi ob upoštevanju njene narave, njenega dejanskega vpliva na trg in velikosti geografskega trga.

Ta pravni okvir torej Komisiji izrecno ne nalaga, naj pri določitvi izhodiščnega zneska globe upošteva majhnost proizvodnega trga.

Vendar mora Komisija pri oceni teže kršitve upoštevati veliko elementov, katerih narava in pomen sta odvisna od vrste zadevne kršitve in posebnih okoliščin kršitve. Med dejavniki, ki izkazujejo težo kršitve, je lahko, odvisno od primera, velikost zadevnega proizvodnega trga.

Posledično, čeprav je velikost trga lahko dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri ugotovitvi teže kršitve, je njegov pomen odvisen od posebnih okoliščin zadevne kršitve.

(Glej točke od 99 do 102.)

5. Odvračilnost je eden glavnih preudarkov, ki ga mora Komisija zasledovati pri določanju zneska glob, naloženih zaradi kršitev pravil Skupnosti o konkurenci.

Vendar če bi se morala globa določiti na ravni, ki bi bila omejena na izničenje koristi omejevalnega sporazuma, potem ne bi imela odvračilnega učinka. Razumno bi bilo namreč predpostavljati, da podjetja v okviru svojega finančnega izračuna in upravljanja niso razumno upoštevala le višine glob, ki bi jim bile naložene pri kršitvi, temveč tudi raven tveganja odkritja omejevalnega sporazuma. Poleg tega, če bi pomen globe zmanjšali zgolj na odpravo dobička oziroma pričakovane koristi, ne bi mogli zadostno upoštevati zadevnega kršitvenega ravnanja z vidika člena 81(1) ES. Z zmanjšanjem globe zgolj na povrnitev povzročene škode bi se namreč poleg odvračilnega učinka, ki lahko zadeva le bodoče ravnanje, zanemarila tudi represivnost takega ukrepa glede na dejansko storjeno kršitev.

Poleg tega za podjetje, ki je prisotno na številnih trgih in ima na voljo posebej velika finančna sredstva, upoštevanje prometa, ustvarjenega na zadevnem trgu, ne bi moglo zadoščati za zagotovitev odvračilnega učinka globe. Večje ko je podjetje in več ko ima vseh sredstev, ki mu omogočajo, da na trgu deluje neodvisno, bolj se mora zavedati pomena svoje vloge glede dobrega delovanja konkurence na trgu. Torej je treba pri določitvi globe, da bi se zagotovil njen odvračilni učinek, upoštevati dejanske okoliščine, ki se nanašajo na gospodarsko moč podjetja, ki je spoznano za krivo kršitve.

(Glej točke od 140 do 142.)

6. V skladu s točko 1 A, prvi pododstavek, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, Komisija pri izračunu globe glede na težo kršitve upošteva zlasti dejanski vpliv kršitve na trg, kjer se to lahko meri. Ta merljivi vpliv omejevalnega sporazuma na zadevni trg je treba šteti za dovolj dokazanega, če Komisija lahko predloži konkretne in verodostojne indice, ki z razumno verjetnostjo kažejo, da je imel omejevalni sporazum vpliv na trg.

Ocena vpliva omejevalnega sporazuma na trg namreč nujno pomeni uporabo hipotez. V tem okviru mora Komisija preučiti zlasti, kakšne bi bile cene zadevnega proizvoda, če omejevalnega sporazuma ne bilo. Vendar je pri preučevanju vzrokov za dejansko gibanje cen tvegano špekulirati o vlogi vsakega izmed njih. Treba je upoštevati objektivno okoliščino, da so se stranke zaradi omejevalnega sporazuma o cenah jasno odrekle svojemu konkuriranju pri cenah. Tako presoja vpliva, ki je posledica drugih dejavnikov, kot je prostovoljno vzdržanje strank omejevalnega sporazuma, nujno temelji na razumnih in ne z natančnostjo količinsko opredeljivih verjetnostih.

Zato razen tega, da je merilu iz točke 1A, prvi odstavek, odvzela polni učinek, Komisiji ni mogoče očitati, da se je oprla na dejanski vpliv omejevalnega sporazuma, ki je imel protikonkurenčni namen, kot sta sporazum o cenah proizvoda in kvotah, na trg, kljub dejstvu, da tega vpliva ni mogla količinsko opredeliti oziroma o tem podati številčne ocene.

(Glej točke od 174 do 178.)

7. Pri ugotavljanju teže kršitve je treba upoštevati zlasti normativni in gospodarski kontekst zadevnega ravnanja. V zvezi s tem se mora Komisija pri presoji dejanskega vpliva kršitve na trg opirati na konkurenco, ki bi normalno obstajala, če kršitve ne bi bilo.

Prvič, iz navedenega izhaja, da je treba pri omejevalnih sporazumih, ki se nanašajo zlasti na cene, ugotoviti – z razumno stopnjo verjetnosti –, da so sporazumi zadevnim podjetjem dejansko omogočili, da so dosegli višje cene, kot bi sicer obstajale brez omejevalnega sporazuma. Drugič, iz navedenega izhaja, da mora Komisija v okviru svoje presoje upoštevati vse objektivne okoliščine na zadevnem trgu, glede na podani gospodarski in morebitni normativni kontekst. Glede na okoliščine primera je treba upoštevati „objektivne gospodarske dejavnike“, na podlagi katerih se izkaže, da se cene pri „svobodni konkurenci“ ne bi gibale na enak način kot dejanske cene.

(Glej točki 191 in 192.)

8. Na področju zatiranja prepovedanih omejevalnih sporazumov nameravano dejansko ravnanje podjetja ni pomembno za presojo vpliva omejevalnega sporazuma na trg, ker je treba upoštevati le učinke, ki izvirajo iz celotne kršitve, pri kateri je sodelovalo.

(Glej točko 204.)

9. Pri presoji teže kršitve mora Komisija, da bi določila globo, poleg posebnih okoliščin primera upoštevati tudi kontekst, v katerem je bila kršitev storjena, in zagotoviti odvračilni učinek svojega ukrepa. Le upoštevanje teh dejavnikov namreč zagotavlja polni učinek ukrepov Komisije za ohranjanje neizkrivljene konkurence na skupnem trgu.

Zgolj tekstovna analiza določbe iz točke 3, tretja alinea, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, bi lahko ustvarila vtis, da samo dejstvo, da kršitelj preneha vsakršne kršitve, takoj ko poseže Komisija, na splošno in brez izjem pomeni olajševalno okoliščino. Vendar bi taka razlaga te določbe zmanjšala uporabni učinek določb, ki omogočajo ohranitev učinkovite konkurence, ker bi zmanjšala sankcijo, ki jo je mogoče naložiti zaradi kršitve člena 81 ES, in odvračilni učinek take sankcije.

Ta okoliščina namreč, drugače kot druge olajševalne okoliščine, ni povezana niti s subjektivno značilnostjo kršitelja niti z dejstvi posameznega primera, ker izhaja predvsem iz zunanjega posega Komisije. Zato prenehanja kršitve samo zaradi posega Komisije ni mogoče enačiti z zaslugami, ki so rezultat samostojne pobude kršitelja, saj pomeni le ustrezen in normalen odziv na navedeni poseg. Poleg tega ta okoliščina prinaša le vrnitev kršitelja k zakonitemu ravnanju in ne prispeva k učinkovitejšemu pregonu Komisije. Nazadnje, zatrjevane olajševalne narave te okoliščine ni mogoče opravičiti s samo vzpodbudo za prenehanje kršitve, ki jo prinaša, in to še toliko bolj z vidika zgoraj navedenih okoliščin. V zvezi s tem že opredelitev nadaljevanja kršitve po prvih posegih Komisije za obteževalno okoliščino pravilno pomeni pobudo za prenehanje kršitve, vendar ne zmanjšuje niti sankcije niti odvračilnega učinka te sankcije.

Tako bi priznanje prenehanja kršitve po prvih posegih Komisije kot olajševalne okoliščine, z zmanjšanjem tako sankcije kot tudi odvračilnega učinka sankcije, neupravičeno škodilo uporabnemu učinku člena 81(1) ES. Zato sama Komisija zgolj prenehanja kršitve po njenih prvih posegih ne bi smela šteti za olajševalno okoliščino. Posledično je treba določbo iz točke 3, tretja alinea, smernic razlagati strogo, tako da ne bo nasprotovala uporabnemu učinku člena 81(1) ES, in tako, da bi le posebne okoliščine primera, v katerih se preneha kršitev po prvih posegih Komisije, lahko upravičile upoštevanje te slednje okoliščine kot olajševalne.

Pri posebej hudi kršitvi, katere namen je bil določitev cen in razdelitev trgov, ki so jo namerno storila zadevna podjetja, njenega prenehanja ni mogoče šteti za olajševalno okoliščino, če je prenehanje povzročil poseg Komisije.

(Glej točke od 276 do 282.)

10. Načelo ne bis in idem prepoveduje, da bi se ista oseba večkrat kaznovala za isto nezakonito ravnanje za zaščito istega pravnega interesa. Za uporabo tega načela morajo biti izpolnjeni trije kumulativni pogoji, in sicer identično dejansko stanje, identičnost kršitelja ter identičnost pravnega interesa.

Tako se to načelo, če dejstva, na katerih temeljita zadevni obsodbi, izhajajo iz istih sporazumov, vendar se kljub temu razlikujejo, tako glede predmeta kot njihove krajevne umeščenosti, ne uporabi. To velja, kadar se sankcije nanašajo na omejevalne sporazume, ki zadevajo različne trge. To velja tudi, ko omejevalni sporazum zadeva še ozemlje tretjih držav, ker v skladu s teritorialnim načelom ni konflikta pristojnosti Komisije in organov, pristojnih za konkurenco teh držav za naložitev glob podjetjem, ki kršijo konkurenčna pravila Evropskega gospodarskega prostora in navedenih tretjih držav.

(Glej točke od 290 do 292.)

11. Čeprav je pomembno, da podjetje sprejme ukrepe za preprečitev, da bi njegovi zaposleni v prihodnosti storili nove kršitve konkurenčnega prava Skupnosti, sprejetje teh ukrepov dejansko ne spremeni ugotovljene kršitve. Komisija torej ni zavezana upoštevati take okoliščine kot olajševalno okoliščino, toliko bolj takrat, kadar zadevna kršitev kot v tem primeru pomeni očitno kršitev člena 81(1) ES.

Poleg tega, čeprav je v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, predvideno, da Komisija to, da je podjetje storilo že več kršitev iste vrste, upošteva kot obteževalno okoliščino, to ne pomeni, da je treba zadevno podjetje, če je storilo zadevno kršitev, ki je prva taka, obravnavati ugodno na podlagi olajševalne okoliščine.

(Glej točki 299 in 300.)

12. Da je podjetje lahko upravičeno do večjega zmanjšanja globe ob uporabi naslova C Obvestila Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov to obvestilo v naslovu B, na katerega napotuje naslov C, zahteva, da je to podjetje prvo posredovalo odločilne dokaze o obstoju omejevalnega sporazuma. Obvestilo ne določa, da mora podjetje, ki Komisijo obvesti o tajnem omejevalnem sporazumu, tej predložiti vse odločilne dokaze za pripravo obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah ali še manj za sprejetje odločbe o ugotovitvi kršitve.

(Glej točke od 319 do 321.)

13. Obvestilo Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob pri kartelih je treba v izogib koliziji z načelom enakega obravnavanja uporabljati tako, da mora Komisija, kar zadeva zmanjšanje glob, enako obravnavati podjetja, ki ji v isti fazi postopka in v podobnih okoliščinah posredujejo podobne informacije glede ravnanj, ki se jim očitajo. Le okoliščina, da je eno teh podjetij priznalo očitana dejstva, s tem da je prvo odgovorilo na vprašanja, ki jim ga je postavila Komisija v isti fazi postopka, ne more biti objektivni razlog za različno obravnavanje.

Vendar to velja le v okviru sodelovanja podjetij, ki ne spada v področje uporabe oddelkov B in C obvestila o ugodni obravnavi.

V nasprotju s tema oddelkoma naslov D ne predvideva različnega obravnavanja zadevnih podjetij glede na čas, ko so sodelovala s Komisijo.

(Glej točke 338, 339 in 341.)

14. Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah mora vsebovati očitke, ki so dovolj jasni, četudi so kratki, da se lahko zainteresirane stranke ustrezno seznanijo z ravnanji, ki jim jih očita Komisija. To je namreč le pogoj, da lahko obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah izpolni nalogo, ki mu jo dajejo predpisi Skupnosti in ki je predložitev vseh potrebnih podatkov podjetjem in podjetniškim združenjem, da lahko ta ustrezno pripravijo obrambo, preden Komisija sprejme dokončno odločbo.

Komisija pod pogojem, da v uradnem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah navede, da bo preučila, ali je treba zadevnim podjetjem naložiti globe, in da poda glavne pravne in dejanske elemente, zaradi katerih je lahko naložena globa, kot so sta teža in trajanje domnevne kršitve ter dejstvo, da je kršitev storjena „naklepno ali malomarno“, izpolnjuje svojo obveznost spoštovanja pravice omenjenih podjetij, da se opredelijo. Komisija jim s tem ne daje potrebnih elementov za obrambo samo proti ugotovitvi kršitve, ampak tudi proti naložitvi globe.

Iz tega sledi, da se pravice obrambe zadevnih podjetij glede določitve zneska glob pred Komisijo zagotavljajo z možnostjo podajanja pripomb glede trajanja, teže in predvidljivosti protikonkurenčnosti kršitve.

(Glej točke 359, 361 in 362.)

15. Ker obravnava tožbenih razlogov podjetja zoper zakonitost odločbe Komisije, s katero mu je naložena globa zaradi kršitve pravil Skupnosti o konkurenci, ni pokazala nobene nezakonitosti, Sodišču prve stopnje ni treba uporabiti svoje neomejene pristojnosti, da zmanjša znesek navedene globe.

(Glej točko 382.)

SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (tretji senat)

z dne 27. septembra 2006( )

„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Natrijev glukonat – Člen 81 ES – Globa – Člen 15(2) Uredbe št. 17 – Smernice o načinu določanja glob – Obvestilo o ugodni obravnavi – Načelo sorazmernosti – Enako obravnavanje – Prepoved retroaktivnosti – Obveznost obrazložitve – Pravice obrambe“

V zadevi T-329/01,

Archer Daniels Midland Co., s sedežem v Decaturju, Illinois (Združene države), ki jo zastopajo C. O. Lenz, odvetnik, L. Martin Alegi, M. Garcia in E. Batchelor, solicitors,

tožeča stranka,

proti

Komisiji Evropskih skupnosti, ki jo zastopajo A. Whelan, A. Bouquet in W. Wils, zastopniki,

tožena stranka,

zaradi predloga za razglasitev ničnosti člena 1 Odločbe Komisije C(2001) 2931 končna z dne 2. oktobra 2001 v postopku na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (COMP/E-1/36.756 – Natrijev glukonat) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, ali vsaj v delu, v katerem je v njem ugotovljeno, da je ta sodelovala pri kršitvi po 4. oktobru 1994, in za razglasitev ničnosti člena 3 te odločbe v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in, podredno, zaradi predloga za razglasitev ničnosti ali zmanjšanje globe, ki je bila s to odločbo naložena tožeči stranki,

SODIŠČE PRVE STOPNJE

EVROPSKIH SKUPNOSTI (tretji senat),

v sestavi J. Azizi, predsednik, M. Jaeger in F. Dehousse, sodnika,

sodni tajnik: I. Natsinas, administrator,

na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 18. februarja 2004

izreka naslednjo

Sodbo

Dejansko stanje

1 Družba Archer Daniels Midland Co. (v nadaljevanju: ADM) je matična družba skupine podjetij, ki poslujejo v sektorju predelave žitaric in oljnatih semen. Leta 1990 je bila vzpostavljena na trgu natrijevega glukonata.

2 Natrijev glukonat sodi med sredstva za kelatizacijo, proizvodov, ki inaktivira kovinske ione v industrijskih procesih. Ti procesi zajemajo zlasti industrijsko čiščenje (čiščenje jeklenk ali aparatov), obdelavo površin (antikorozijske obdelave, razmaščevanje, vrezovanje v aluminij) in čiščenje vod. Sredstva za kelatizacijo se torej uporabljajo v prehrambni, kozmetični, farmacevtski in papirni industriji, industriji betona in v drugih industrijah. Natrijev glukonat se prodaja po vsem svetu in konkurenčna podjetja so navzoča na svetovnih trgih.

3 Leta 1995 je celotna prodaja natrijevega glukonata na svetovni ravni znašala približno 58,7 milijona evrov, prodaja v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) pa približno 19,6 milijona evrov. Ob nastanku dejstev je skoraj vso svetovno proizvodnjo natrijevega glukonata obvladovalo pet podjetij, in sicer Fujisawa Pharmaceutical Co. Ltd. (v nadaljevanju: Fujisawa), Jungbunzlauer AG (v nadaljevanju: Jungbunzlauer), Roquette Frères SA (v nadaljevanju: Roquette), Glucona vof in Archer Daniels Midland Co. (v nadaljevanju: ADM).

4 Ameriško ministrstvo za pravosodje je marca 1997 obvestilo Komisijo, da se je po preiskavi, opravljeni na trgih lizina in citronske kisline, začela tudi preiskava, ki se je nanašala na trg natrijevega glukonata. Komisija je bila oktobra in decembra 1997 ter februarja 1998 obveščena, da so družbe Akzo, Avebe, Glucona, Roquette in Fujisawa priznale, da so sodelovali pri omejevalnem sporazumu, ki je obsegal določanje cen natrijevega glukonata in razdelitev količinskega obsega prodaje tega proizvoda v Združenih državah in drugje. Po sporazumih, sklenjenih z ameriškim ministrstvom za pravosodje, so ameriški organi tem podjetjem naložili globe. Globa, naložena družbi ADM, ki se nanaša na omejevalni sporazum na trgu natrijevega glukonata, je bila vključena v celotno globo v višini 100 milijonov ameriških dolarjev (USD), plačano v okviru zadev lizina in citronske kisline.

5 Komisija je 18. februarja 1998 na podlagi člena 11 Uredbe Sveta št. 17 z dne 6. februarja 1962, Prve Uredbe o izvajanju členov [81] in [82] Pogodbe (UL 1962, 13, str. 204), na glavne proizvajalce, uvoznike, izvoznike in kupce natrijevega glukonata v Evropi naslovila zahteve za informacije.

6 Družba Fujisawa je zaradi zahteve za informacije navezala stik s Komisijo, da bi jo obvestila, da je v okviru preiskave, navedene zgoraj, sodelovala z ameriškimi organi in da je na podlagi Obvestila Komisije z dne 18. julija 1996 o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov (UL C 207, str. 4, v nadaljevanju: obvestilo o ugodni obravnavi) prav tako želela sodelovati s Komisijo. Družba Fujisawa je 12. maja 1998 po sestanku, ki ga je imela s Komisijo 1. aprila 1998, predložila pisno izjavo in spis, ki zajema zgodovinski povzetek omejevalnega sporazuma in nekatere dokumente.

7 Komisija je 16. in 17. septembra 1998 na podlagi člena 14(3) Uredbe št. 17 opravila preiskave v prostorih družb Avebe, Glucona, Jungbunzlauer in Roquette.

8 Komisija je 10. novembra 1998 na družbo ADM naslovila zahtevo za informacije. Družba ADM je 26. novembra 1998 napovedala, da namerava sodelovati s Komisijo. Na sestanku, ki je potekal 11. decembra 1998, je družba ADM predložila „prvo stvar v znamenje njenega sodelovanja“. Izjava podjetja in dokumenti, ki se nanašajo na zadevo, so bili zatem 21. januarja 1999 posredovani Komisiji.

9 Komisija je 2. marca 1999 na družbe Glucona, Roquette in Jungbunzlauer naslovila zahteve za podrobne informacije. Te družbe so z dopisi z dne 14., 19. in 20. aprila 1999 izrazile željo po sodelovanju s Komisijo in ji posredovale nekatere informacije o omejevalnem sporazumu. Komisija je 25. oktobra 1999 na družbe ADM, Fujisawa, Glucona, Roquette in na Jungbunzlauer naslovila zahteve za dodatne informacije.

10 Komisija je 17. maja 2000 na podlagi informacij, ki so ji bile posredovane, na Avebe in druga zadevna podjetja naslovila obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah glede kršitve člena 81(1) ES in člena 53(1) Sporazuma o EGP (v nadaljevanju: Sporazum EGP). Družba ADM in vsa druga zadevna podjetja so v odgovor na očitke Komisije posredovali pisne pripombe. Nobena izmed teh strank ni predlagala zaslišanja niti izpodbijala dejanskega stanja, opisanega v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah.

11 Komisija je 11. maja 2001 družbi ADM in drugim zadevnim podjetjem poslala zahteve za dodatne informacije.

12 Komisija je 2. oktobra 2001 sprejela Odločbo C(2001) 2931 končna v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (COMP/E-1/36.756 – Natrijev glukonat) (v nadaljevanju: Odločba). Odločba je bila družbi ADM vročena z dopisom z dne 12. oktobra 2001.

13 Odločba med drugim vsebuje naslednje določbe:

„Člen 1

Družbe [Akzo], [ADM], [Avebe], [Fujisawa], [Jungbunzlauer] in [Roquette] so z nepretrganim sodelovanjem pri sporazumu in/ali usklajenem ravnanju v sektorju natrijevega glukonata kršile člen 81(1) [...] ES in – od 1. januarja 1994 – člen 53(1) Sporazuma EGP.

Kršitev je trajala:

– pri družbah [Akzo], [Avebe], [Fujisawa] in [Roquette] od februarja 1987 do junija 1995;

– pri družbi [Jungbunzlauer] od maja 1988 do junija 1995;

– pri družbi [ADM] od junija 1991 do junija 1995.

[…]

Člen 3

Zaradi kršitve, navedene v členu 1, se podjetjem naložijo naslednje globe:

a) [Akzo] 9 milijonov evrov

b) [ADM] 10,13 milijona evrov

c) [Avebe] 3,6 milijona evrov

d) [Fujisawa] 3,6 milijona evrov

e) [Jungbunzlauer] 20,4 milijona evrov

f) [Roquette] 10,8 milijona evrov

[…]“

14 Komisija je za izračun zneska glob v odločbi uporabila metodologijo, navedeno v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ (UL 1998, C 9, str. 3, v nadaljevanju: Smernice), ter obvestilo o ugodni obravnavi.

15 Prvič, Komisija je določila osnovni znesek globe glede na težo in trajanje kršitve.

16 Komisija je v tem okviru za težo kršitve najprej menila, da je bila kršitev, ki so jo zadevne družbe storile, glede na njeno naravo, njen dejanski vpliv na trg natrijevega glukonata v EGP in velikost upoštevnega geografskega trga zelo resna (uvodna izjava 371 Odločbe).

17 Komisija je nato presodila, da bi bilo treba upoštevati dejansko gospodarsko zmožnost škodovati konkurenci in določiti globo v višini, ki bi zagotavljala zadosten odvračilni učinek. Zato je Komisija na podlagi svetovnega prometa, ki so ga zadevna podjetja ustvarila s prodajo natrijevega glukonata leta 1995 – zadnje leto kršitve –, prometa, ki so ga zadevna podjetja Komisiji sporočila v upravnem postopku in na podlagi katerega je Komisija izračunala ustrezne tržne deleže teh podjetij, ta uvrstila v dve kategoriji. V prvo kategorijo je uvrstila podjetja, katerih tržni delež na svetovnem trgu natrijevega glukonata je bil, v skladu s podatki, ki jih je imela na voljo, višji od 20 %, in sicer Fujisawo (35,54 %), Jungbunzlauerja (24,75 %) in Roquette (20,96 %). Za ta podjetja je Komisija določila izhodiščni znesek 10 milijonov evrov. V drugo kategorijo je uvrstila družbe, katerih delež na svetovnem trgu natrijevega glukonata je bil, v skladu s podatki, ki jih je imela na voljo, nižji od 10 %, in sicer Glucono (približno 9,5 %) in ADM (9,35 %). Komisija je tem podjetjem določila izhodiščni znesek globe v višini 5 milijonov evrov, to pomeni podjetjema Akzo in Avebe, ki sta imela skupaj v lasti podjetje Glucona, vsakemu 2,5 milijona evrov (uvodna izjava 385 Odločbe).

18 Komisija je poleg tega prilagodila ta izhodiščni znesek, da bi zagotovila dovolj odvračilen učinek globe in da bi se upoštevalo dejstvo, da imajo velike družbe pravno in gospodarsko znanje, ki jim omogoča, da lažje spoznajo, da njihovo ravnanje pomeni kršitev, in se zavedajo posledic, ki za tako ravnanje izhajajo iz prava konkurence. Posledično je Komisija, ob upoštevanju obsega celotnih sredstev zadevnih podjetij, izhodiščna zneska, določena družbama ADM in Akzo, pomnožila z multiplikatorjem 2,5 in tako ta izhodiščna zneska povečala na 12,5 milijona evrov za družbo ADM in na 6,25 milijona evrov za družbo Akzo (uvodna izjava 388 Odločbe).

19 Glede trajanja kršitve, ki jo je storilo posamezno podjetje, je Komisija že povečala izhodiščni znesek za 10 % na leto, to pomeni 80 % povečanje za družbe Fujisawa, Akzo, Avebe in Roquette, 70 % povečanje za družbo Jungbunzlauer in 35 % povečanje za družbo ADM (uvodne izjave od 389 do 392 Odločbe).

20 Tako je Komisija družbi ADM določila osnovni znesek globe v višini 16,88 milijona evrov. Družbam Akzo, Avebe, Fujisawa, Jungbunzlauer in Roquette je določila osnovni znesek v višini 11, 25, 4,5, 18, 17 oziroma 18 milijonov evrov (uvodna izjava 396 Odločbe).

21 Drugič, Komisija je ob upoštevanju obteževalnih okoliščin osnovni znesek globe, naložene družbi Jungbunzlauer, povečala za 50 %, ker je imelo to podjetje v okviru omejevalnega sporazuma vlogo vodje (uvodna izjava 403 Odločbe).

22 Tretjič, Komisija je preučila in zavrnila trditve določenih podjetij, med njimi družbe ADM, da so bile za ta podjetja podane olajševalne okoliščine (uvodne izjave od 404 do 410 odločbe).

23 Četrtič, Komisija je na podlagi naslova B obvestila o ugodni obravnavi družbi Fujisawa „znatno zmanjšala“ (in sicer za 80 %) globo, ki bi ji bila naložena, če ne bi sodelovala. Nazadnje je Komisija na podlagi naslova D tega obvestila družbama ADM in Roquette odobrila „znatno zmanjšanje“ (in sicer za 40 %) globe, družbam Akzo, Avebe in Jungbunzlauer pa za 20 % (uvodne izjave 418, 423, 426 in 427).

Postopek in predlogi strank

24 Družba ADM je v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 21. decembra 2001 vložila to tožbo.

25 Na podlagi poročila sodnika poročevalca je Sodišče prve stopnje (tretji senat) odločilo, da začne ustni postopek, in v okviru ukrepov procesnega vodstva, določenih v členu 64 Poslovnika Sodišča prve stopnje, strankama pisno postavilo vprašanja, na katera sta ti odgovorili v predpisanem roku.

26 Stranki sta na obravnavi 18. februarja 2004 podali ustne navedbe.

27 Družba ADM je z dopisom z dne 21. julija 2006 Sodišču prve stopnje predlagala, naj upošteva nov tožbeni razlog, ki temelji na Smernicah za izračun glob, naloženih na podlagi člena 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL C 210, str. 2, v nadaljevanju: Smernice iz leta 2006), ker te smernice pomenijo pravni in dejanski element, ki se je pojavil med postopkom v smislu člena 48(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje. Sodišče prve stopnje je v skladu s splošnim načelom pravičnega sojenja, ne da bi ponovno odprlo postopek, pozvalo Komisijo, naj se opredeli glede predloga družbe ADM. Komisija je v dopisu z dne 11. avgusta 2006 sporočila, da meni, da predlogu družbe ADM ni treba ugoditi.

28 Družba ADM Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

– člen 1 Odločbe razglasi za ničnega v delu, v katerem se nanaša nanjo, ali vsaj v delu, v katerem se v njem šteje, da je sodelovala pri kršitvi po 4. oktobru 1994;

– člen 3 Odločbe razglasi za ničnega v delu, v katerem se nanaša nanjo;

– podredno odpravi ali bistveno zmanjša globo, ki ji je bila naložena;

– Komisiji naloži plačilo stroškov.

29 Komisija Sodišču prve stopnje predlaga, naj:

– tožbo zavrne;

– družbi ADM naloži plačilo stroškov.

Pravno stanje

30 Tožbeni razlogi, na katere se sklicuje družba ADM, ki se vsi nanašajo na določitev zneska naložene globe, zadevajo, prvič, uporabo Smernic v obravnavanem primeru, drugič, težo kršitve, tretjič, trajanje kršitve, četrtič, obstoj olajševalnih okoliščin, petič, njeno sodelovanje med upravnim postopkom in, šestič, spoštovanje pravic obrambe.

A – Uporaba Smernic

1. Kršitev načel pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti kazni

a) Trditve strank

31 Družba ADM zatrjuje, da metoda izračuna glob, določena v Smernicah, bistveno odstopa od prejšnje prakse Komisije, ker se je prej, kot ta priznava v Odločbi (uvodna izjava 395), znesek globe določil glede na osnovno stopnjo, ki je pomenila določen odstotek prodaje na zadevnem trgu Skupnosti. Po drugi strani pa Smernice zdaj uvajajo določeno stopnjo globe, na primer 20 milijonov evrov ob zelo resni kršitvi, neodvisno od obsega prodaje zadevnega proizvoda.

32 Družba ADM opozarja, da je Komisija med zadevnim obdobjem v obravnavani zadevi (od leta 1991 do leta 1994 ali od leta 1991 do leta 1995) na podlagi te ustaljene prakse naložila globe, katerih znesek je na splošno znašal med 2 in 9 % prometa, ustvarjenega s prodajo zadevnega proizvoda na trgu Skupnosti. Po drugi strani naj bi uporaba nove politike, ki izhaja iz Smernic, pripeljala do glob, katerih znesek naj bi bil za od 43- do 153-krat višji od zneska glob, ki naj bi bile naložene na podlagi prejšnje prakse.

33 Družba ADM je priznala, da ima Komisija diskrecijsko pravico za povečanje globe, kadar politika na področju konkurenčnega prava zahteva, da se naložijo višje globe z odvračilnim učinkom. Vendar naj bi Komisija z naložitvijo globe, katere znesek je za od 43- do 153-krat večji od zneska, ki bi bil določen na podlagi prejšnje prakse, očitno prekoračila ta okvir diskrecijske pravice. V nasprotju s trditvijo Komisije naj bi to ugotovitev potrdila sodba Sodišča prve stopnje z dne 20. marca 2002 v zadevi Lögstör Rör proti Komisiji (T-16/99, Recueil, str. II-1633, točka 237). Po eni strani namreč poudarja, da je Sodišče prve stopnje v tej sodbi priznalo, da Komisija lahko zviša raven glob v mejah, določenih z Uredbo št. 17, pod pogojem, da bi bilo to nujno za zagotovitev izvajanja skupnostne politike konkurence. Vendar naj Komisija niti v Odločbi niti v svojih pisanjih ne bi utemeljila ali navedla dokazov, ki bi dokazali, da je izvajanje te politike nujno za naložitev glob v znesku, ki je za od 43- do 153-krat večji od zneskov, ugotovljenih pri preučevanju prejšnje prakse. Po drugi strani, poudarja, naj bi v zadevi, v kateri je bila izrečena navedena sodba, in v vseh drugih zadevah, ki se nanašajo na omejevalni sporazum, glede cevi za mestno toplovodno ogrevanje, z izjemo omejevalnega sporazuma, ki zadeva družbo ABB, Komisija naložila globe na ravni, primerljivi s tisto, ki je prevladovala, ko je veljala prejšnja praksa Komisije. Zatrjuje namreč, da so bile zadevnim podjetjem, udeleženim pri tem omejevalnem sporazumu, naložene le globe, ki znašajo med 3 in 14 % zadevnih prodaj, in naj bi bila prav tako družbi ABB naložena zgolj globa, ki ustreza 44 % njenega zadevnega prometa.

34 Družba ADM meni, da bi morala imeti zadevna podjetja pravico delovati v predvidljivih okoliščinah. Komisija bi morala pri določitvi zneska glob, kot določajo tudi Smernice (1. odstavek), upoštevati skladno in nediskriminatorno politiko. Družba ADM meni, da je odsotnost pravne varnosti pri določanju glob v nasprotju z idejo o učinkovitem izvajanju odvračilnega pomena globe. Da bi bil posamezni odvračilni učinek globe učinkovit, bi morala biti podjetja nujno predhodno seznanjena z veljavnimi sankcijami. Navaja, da splošna oprostitev oziroma učinkovita politika popuščanja zahtevata, da se veljavne sankcije ob zavrnitvi sodelovanja predhodno jasno opredelijo. Prav tako bi bilo nerazumno ohraniti stalno negotovo stanje glede ravni glob, ki jih je mogoče naložiti ob kršitvi pravil konkurence, zlasti zaradi velikih časovnih zamikov, potrebnih za zaključek preiskav o takih kršitvah. Zato naj bi načelo pravne varnosti zahtevalo, da je pristop, ki ga je Komisija sprejela za izračun glob, v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17, mogoče predvideti z zadostno stopnjo gotovosti.

35 Družba ADM dodaja, da iz priročnika smernic Sentencing Commission Združenih držav (točka 1B1.11(b)(1), v nadaljevanju: ameriške smernice) in sodne prakse zveznega pritožbenega sodišča (sodba v zadevi Združene države proti Kimlerju, 167 F. 3d 889 (5th Circ. 1999)) izhaja, da je uporaba novih smernic z retroaktvinim učinkom na področju glob prepovedana s pravilom ex post facto iz ustave Združenih držav, če bi bila kazen, ki bi se naložila z globo, strožja od kazni, ki je bila predvidena ob storitvi kršitve.

36 Zato retroaktivna uporaba nove politike, ki jo določajo Smernice, glede kršitve, ki je bila, kot v tem primeru, storjena pred njihovo objavo in katere posledica je bila, da je bila družbi ADM naložena globa, ki je bila tako višja od glob, naloženih v skladu s prejšnjo prakso, pri čemer to odstopanje ni bilo nujno za zagotovitev spoštovanja politike na področju konkurenčnega prava, po mnenju družbe ADM krši načelo pravne varnosti in je nezakonita.

37 Komisija predlaga, naj se tožbeni razlog zavrne.

b) Presoja Sodišča prve stopnje

38 Sodišče prve stopnje najprej opozarja, da je načelo prepovedi retroaktivnosti kazenskih zakonov, ki je v členu 7 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950, določeno kot temeljna pravica, splošno načelo prava Skupnosti, katerega spoštovanje je obvezno, kadar se globe naložijo zaradi kršitve pravil konkurence, in da to načelo zahteva, da so izrečene sankcije v skladu s tistimi, ki so bile določene, ko je bila kršitev storjena (sodba Sodišča z dne 28. junija 2005 v zadevi Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P, ZOdl., str. I-5425, točka 202; sodbi Sodišča prve stopnje z dne 20. marca 2002 v zadevi LR AF 1998 proti Komisiji, T-23/99, Recueil, str. II-1705, točke od 218 do 221, in z dne 9. julija 2003 v zadevi Archer Daniels Midland in Archer Daniels Midland Ingredients proti Komisiji, T-224/00, Recueil, str. II-2597, točka 39).

39 Dalje, Sodišče prve stopnje meni, da sprejetje smernic, ki lahko spremenijo splošno politiko konkurence Komisije glede glob, načeloma lahko sodi v obseg načela prepovedi retroaktivnosti.

40 Prvič, smernice naj bi dejansko imele pravne učinke. Ti ne izhajajo iz lastne normativnosti smernic, ampak iz dejstva, da jih je sprejela in objavila Komisija. To sprejetje in objava smernic samoomejuje pooblastilo Komisije za odločanje po prostem preudarku, ki se ne more oddaljiti od njih, ne da bi se to, glede na okoliščine primera, sankcioniralo zaradi kršitve splošnih pravnih načel, kot so načela enakega obravnavanja, varstva upravičenih pričakovanj in pravne varnosti (glej v tem smislu zgoraj v točki 38 navedeno sodbo Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točke od 209 do 212).

41 Drugič, smernice kot politični instrument na področju konkurence sodijo na področje uporabe načela prepovedi retroaktivnosti, po zgledu nove sodne razlage norme, ki določa kaznivo ravnanje, v skladu s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice glede člena 7(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (glej zlasti sodbe ESČP v zadevi S. W. in C. R. proti Združenemu kraljestvu z dne 22. novembra 1995, izdaja A, št. 335-B in 335-C, točke od 34 do 36 in od 32 do 34; v zadevi Cantoni proti Franciji z dne 15. novembra 1996, Zbirka sodb in odločb, 1996-V, odstavki od 29 do 32, in v zadevi Coëme in drugi proti Belgiji z dne 22. junija 2000, Zbirka sodb in odločb, 2000-VII, odstavek 145), ki za to določbo šteje, da nasprotuje retroaktivni uporabi nove razlage norme, ki določa kaznivo ravnanje. To v skladu z navedeno sodno prakso velja zlasti takrat, ko gre za razlago v sodni praksi, katere rezultat ni bil razumno predvidljiv, ko je bila kršitev storjena zlasti ob upoštevanju tedaj sprejete razlage v sodni praksi glede zadevne zakonske določbe. Vendar je treba pojasniti, da iz te sodne prakse izhaja, da je obseg izraza predvidljivost pretežno odvisen od vsebine besedila, ki ga zadeva, področja, ki ga pokriva, ter od števila in statusa njegovih naslovnikov. Predvidljivost zakona ne nasprotuje temu, da bi bila zadevna oseba prisiljena poseči po pojasnjevalnih nasvetih, da bi v okoliščinah zadeve razumno presodila posledice, ki lahko nastanejo zaradi nekega dejanja. To v skladu s sodbo v zadevi Cantoni proti Franciji (navedena zgoraj, točka 35) velja zlasti za strokovnjake, ki so navajeni, da morajo dokazovati veliko skrbnost pri opravljanju svoje dejavnosti. Od njih je tudi mogoče pričakovati, da posebej pazijo na to, da presodijo tveganja, ki jih ta prinaša (sodba Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točke od 215 do 223).

42 Iz zgoraj navedenega izhaja, da je treba preveriti, ali je bilo spremembo, ki pomeni sprejetje Smernic, mogoče razumno predvideti takrat, ko so bile zadevne kršitve storjene.

43 V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je bistvena novost Smernic, da kot izhodišče za izračun zneska globe uporabijo osnovni znesek, določen v okviru v ta namen predvidenega razpona, pri čemer ti razponi ustrezajo različnim stopnjam teže kršitev, kot taki pa nimajo nobene zveze z upoštevnim prometom. Ta metoda temelji predvsem na – čeprav relativni in prilagodljivi – določitvi tarif glob (sodba Dansk Rørindustri proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točka 225).

44 Dalje je treba opozoriti, da dejstvo, da je Komisija v preteklosti pri globah uporabljala določene višine za določene vrste kršitev, tej ne bi moglo odvzeti možnosti, da bi to višino zvišala v okviru omejitev, navedenih v Uredbi št. 17, če je to potrebno zato, da bi se zagotovilo uresničitev skupnostne politike konkurence, nasprotno, učinkovita uporaba skupnostnih pravil konkurence zahteva, da lahko Komisija višino glob kadar koli prilagodi potrebam te politike (glej v tem smislu sodbe Sodišča Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točka 227, z dne 7. junija 1983 v zadevi Musique Diffusion française in drugi proti Komisiji, od 100/80 do 103/80, Recueil, str. 1825, točka 109, in z dne 2. oktobra 2003 v zadevi Aristrain proti Komisiji, C-196/99 P, Recueil, str. I‑11005, točka 81; sodbi Sodišča prve stopnje z dne 10. marca 1992 v zadevi Solvay proti Komisiji, T-12/89, Recueil, str. II-907, točka 309, in z dne 14. maja 1998 v zadevi Europa Carton proti Komisiji, T-304/94, Recueil, str. II-869, točka 89; sodbo Archer Daniels Midland in Archer Daniels Midland Ingredients proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točka 56).

45 Iz tega izhaja, da podjetja, ki so v upravnem postopku, ki lahko pripelje do izreka globe, ne morejo legitimno pričakovati, da Komisija ne bo presegla višine glob, ki jo je uporabljala prej, niti da bo uporabila metodo njihovega izračuna (sodba Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točka 228).

46 Posledično morajo navedena podjetja upoštevati možnost, da lahko Komisija kadar koli zviša globe glede na raven glob, ki jih je izrekala v preteklosti. To ne velja samo tedaj, kadar Komisija zviša višino glob, ko nalaga globe v posamičnih odločbah, ampak tudi če je to zvišanje, tako kot v tem primeru, izvedeno z uporabo splošno veljavnih pravil ravnanja, kot so smernice (sodba Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točki 229 in 230).

47 Tako je družba ADM, ob upoštevanju sklepanj v točki 99 in v nadaljevanju spodaj, v bistvu napačno trdila, da naj bi bilo povečanje ravni glob Komisije v okviru omejevalnega sporazuma očitno nesorazmerno glede na cilj zagotavljanja uresničevanja politike konkurence.

48 Poleg tega naj okoliščina, na katero se sklicuje družba ADM – tudi če bi bila dokazana –, in sicer da naj bi uporaba nove politike pripeljala do glob, katerih zneski naj bi bili za od 43- do 153-krat višji od glob, ki naj bi bile naložene na podlagi prejšnje prakse, ne bi kršila načela prepovedi retroaktivnosti. Zlasti glede na sodno prakso, navedeno v točki 41 te sodbe, bi morala družba ADM namreč razumno predvideti, da lahko Komisija v vsakem trenutku pretehta splošno raven glob v okviru uresničevanja druge politike konkurence. Tako bi morala družba ADM razumno predvideti tako povečanje, tudi če bi bilo podano, ko so bile storjene zadevne kršitve.

49 Končno, ker družba ADM meni, da bi bilo za zagotovitev odvračilnega učinka glob potrebno, da so podjetja predhodno seznanjena z višino glob, na katero morajo računati, če kršijo skupnostna pravila konkurence, je dovolj poudariti, da odvračilnost glob nikakor ne predpostavlja, da so podjetja predhodno seznanjena z natančno višino globe, na katero morajo računati za določeno protikonkurenčno ravnanje.

50 Zato je treba tožbeni razlog kršitve načel pravne varnosti in prepovedi retroaktivnosti kazni zavrniti.

2. Kršitev načela enakega obravnavanja

a) Trditve strank

51 Družba ADM zatrjuje, da uporaba Smernic krši načelo enakega obravnavanja, ker pelje k razlikovanju podjetij, ki so kršila pravo konkurence, vendar ne glede na datum kršitve, ampak glede na datum sprejetja Odločbe Komisije, ki ga ta samovoljno določi. Družba ADM kot primer navaja, da so bile podjetjem, na katera se nanašata Odločba Komisije 97/624/ES z dne 14. maja 1997 v zvezi s postopkom na podlagi člena [82] Pogodbe ES (IV/34.621, 35.059/F-3 – Irish Sugar plc) (UL L 258, str. 1) in Odločba Komisije 94/210/ES z dne 29. marca 1994 v zvezi s postopkom na podlagi členov [81] in [82] Pogodbe ES (IV/33.941 – HOV-SVZ proti MCN) (UL L 104, str. 34), naložene globe, ki pomenijo le 6,8 oziroma 5 % zneska prodaj, ustvarjenih na upoštevnem trgu, medtem ko so bile zadevne kršitve storjene med obstojem omejevalnega sporazuma o natrijevem glukonatu.

52 Komisija predlaga, naj se ta tožbeni razlog zavrne.

b) Presoja Sodišča prve stopnje

53 V skladu z ustaljeno sodno prakso dejstvo, da se je za določitev zneska globe uporabila metoda, določena v smernicah, ne more pomeniti diskriminatorne obravnave glede na podjetja, ki so v istem obdobju kršila skupnostna pravila konkurence, vendar so bila zaradi razlogov, ki se nanašajo na datum odkritja kršitve ali razlogov, ki zadevajo sam upravni postopek, obsojena pred sprejetjem in objavo smernic (glej v tem smislu sodbo Archer Daniels Midland in Archer Daniels Midland Ingredients proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točke od 69 do 73; sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. julija 2001 v zadevi Tate & Lyle in drugi proti Komisiji, T-202/98, T-204/98 in T-207/98, Recueil, str. II-2035, točki 118 in 119).

54 Posledično je treba, zaradi razlogov, navedenih v sodbah iz predhodne točke, prav tako zavrniti tožbeni razlog kršitve načela enakega obravnavanja.

B – Teža kršitve

1. Uvod

55 Družba ADM meni, da Komisija pri izračunu zneska globe ni pravilno presodila teže kršitve. Tožbeni razlogi, na katere se sklicuje v zvezi s tem, se nanašajo na neupoštevanje oziroma nezadostno upoštevanje prometa od prodaje zadevnega proizvoda, na neupoštevanje oziroma nezadostno upoštevanje omejene velikosti trga natrijevega glukonata, na dvojno upoštevanje potrebe po odvračilnem učinku globe, na množenje izhodiščnega zneska z multiplikatorjem ter na dejanski vpliv omejevalnega sporazuma na trg.

56 Pred odločanjem o utemeljenosti različnih tožbenih razlogov, navedenih v tem kontekstu, je treba povzeti metodo, ki jo je Komisija, kot izhaja iz uvodnih izjav Odločbe, v obravnavanem primeru uporabila pri presoji in upoštevanju teže kršitve.

57 Iz Odločbe izhaja, da je Komisija za presojo teže kršitve najprej menila, da so zadevna podjetja glede na naravo kršitve, njen dejanski vpliv na trg natrijevega glukonata v EGP in na velikost zadevnega geografskega trga, ki je vplivala na celotni EGP, storila zelo resno kršitev (uvodne izjave od 334 do 371 Odločbe).

58 Dalje, Komisija je menila, da je morala zadevna podjetja „različno obravnavati, da bi upoštevala njihovo dejansko gospodarsko zmožnost, da povzročijo večjo škodo konkurenci in [...] določiti višino globe, ki zagotavlja zadosten odvračilni učinek“. V tem okviru je Komisija navedla, da naj bi upoštevala specifično moč vsakega podjetja in torej dejanski vpliv njegovega nezakonitega ravnanja na konkurenco (uvodni izjavi 378 in 379 Odločbe).

59 Komisija se je, da bi presodila te dejavnike, odločila, da se opre na promet, ki so ga zadevna podjetja ustvarila s prodajo natrijevega glukonata na svetovni ravni zadnje leto obdobja, v katerem je trajala kršitev, in sicer leta 1995. Komisija je v tem okviru menila, da so „ti številčni podatki najboljši možni pokazatelj zmožnosti udeleženih podjetij, da povzročijo znatno škodo drugim gospodarskim subjektom na skupnem trgu in/ali EGP, zato ker je trg [natrijevega glukonata] globalen“ (uvodna izjava 381 Odločbe). Komisija je dodala, da je bila ta metoda po njenem mnenju podkrepljena z dejstvom, da je šlo za omejevalni sporazum svetovnih razsežnosti, katerega namen je bil zlasti razdeliti trge v svetovnem merilu in posledično na določenih območjih trga EGP izključiti konkurenco. Poleg tega meni, da je svetovni promet enega udeleženca omejevalnega sporazuma tudi dal predstavo o njegovem prispevku k učinkovitosti omejevalnega sporazuma v celoti, oziroma nasprotno, k nestabilnosti, ki bi zanj nastala, če navedeni udeleženec v njem ne bi sodeloval (uvodna izjava 381 Odločbe).

60 Na tej podlagi se je Komisija odločila, da opredeli dve kategoriji podjetij, in sicer, prvič, kategorijo, ki jo sestavljajo „trije glavni proizvajalci natrijevega glukonata, katerih svetovni tržni deleži so bili višji od 20 %“, in, drugič, kategorijo, ki jo sestavljajo podjetja, „katerih tržni deleži na svetovnem trgu natrijevega glukonata so bili občutno nižji (manj od 10 %)“ (uvodna izjava 382 Odločbe). Tako je Komisija določila izhodiščni znesek 10 milijonov evrov za podjetja prve kategorije, ki vključuje družbe Fujisawa, Jungbunzlauer in Roquette, katerih tržni deleži so znašali približno 36, 25 oziroma 21 %, in izhodiščni znesek 5 milijonov evrov za podjetja, ki sodijo v drugo kategorijo, in sicer za družbi Glucona in ADM, katerih tržna deleža sta znašala približno 9 %. Ker je bila družba Glucona v skupni lasti družb Akzo in Avebe, je Komisija vsaki izmed njiju določila osnovni znesek 2,5 milijona evra (uvodna izjava 385 Odločbe).

61 Končno je Komisija, da bi zagotovila zadosten odvračilni učinek globe in da bi upoštevala dejstvo, da imajo velika podjetja pravno in gospodarsko znanje in infrastrukturo, ki jim omogoča, da lažje spoznajo, da njihovo ravnanje pomeni kršitev in se zavedajo posledic, ki izhajajo iz tega iz prava konkurence, prilagodila ta izhodiščni znesek. Posledično, ob upoštevanju velikosti in vseh sredstev zadevnih podjetij, je Komisija izhodiščne zneske, ki jih je določila družbama ADM in Akzo, pomnožila z multiplikatorjem 2,5 in torej znesek globe glede na težo kršitve določila v višini 12,5 milijona evrov družbi ADM in 6,25 milijonov evra družbi Akzo (uvodna izjava 388 Odločbe).

2. Neupoštevanje oziroma nezadostno upoštevanje prometa, ustvarjenega s prodajo zadevnega proizvoda

a) Trditve strank

62 Družba ADM Komisiji očita, da pri izračunu osnovnega zneska globe ni upoštevala oziroma da je nezadostno upoštevala njen promet, ki ga je ustvarila s prodajo zadevnega proizvoda.

63 Družba ADM trdi, da iz sodne prakse Sodišča prve stopnje izhaja, da je promet, ustvarjen s prodajo zadevnega proizvoda, pomemben dejavnik za izračun glob (sodbe Sodišča prve stopnje z dne 14. julija 1994 v zadevi Parker Pen proti Komisiji, T-77/92, Recueil, str. II-549, točke od 92 do 95; z dne 8. oktobra 1996 v zadevi Compagnie maritime belge transports in drugi proti Komisiji, od T-24/93 do T-26/93 in T-28/93, Recueil, str. II-1201, točka 233; z dne 21. oktobra 1997 v zadevi Deutsche Bahn proti Komisiji, T-229/94, Recueil, str. II-1689, točka 127, in z dne 14. maja 1998 v zadevi SCA Holding proti Komisiji, T-327/94, Recueil, str. II-1373, točka 176).

64 Družba ADM meni, da je upoštevanje prometa, ustvarjenega z zadevnim proizvodom v EGP, ustrezna podlaga za presojo škode, povzročene konkurenci na trgu zadevnega proizvoda v Skupnosti, in relativne moči udeležencev omejevalnega sporazuma za zadevne proizvode. Ta ugotovitev naj bi bila podkrepljena s sodno prakso Sodišča prve stopnje (sodbi Sodišča prve stopnje Europa Carton proti Komisiji, točka 44 zgoraj, točka 126, in z dne 14. maja 1998 v zadevi KNP BT proti Komisiji, T-309/94, Recueil, str. II-1007, točka 108, potrjena v pritožbenem postopku s sodbo Sodišča z dne 16. novembra 2000 v zadevi KNP BT proti Komisiji, C-248/98 P, Recueil, str. I-9641).

65 Poleg tega, po mnenju družbe ADM, sodba Sodišča prve stopnje HFB in drugi proti Komisiji z dne 20. marca 2002 (T-9/99, Recueil, str. II-1487, točka 442) potrjuje, da je za določitev globe nesorazmerno upoštevanje celotne velikosti podjetja nezakonito.

66 Družba ADM poleg tega zatrjuje, da se je sama Komisija pri svoji praksi odločanja zadnjih let, ki se je nanašala na zadeve, podobne zadevam v obravnavanem primeru (Odločba 94/601/ES z dne 13. julija 1994 v zvezi s postopkom na podlagi člena 85 Pogodbe ES (IV/C/33.833 – Karton) (UL L 243, str. 1); Odločba Komisije 94/815/ES z dne 30. novembra 1994 v zvezi s postopkom na podlagi člena 85 Pogodbe ES (IV/33.126 in 33.322 – Cement) (UL L 343, str. 1); Odločba Komisije 86/398/EGS z dne 23. aprila 1986 v zvezi s postopkom na podlagi člena 85 pogodbe EGS (IV/31.149 – Polipropilen) (UL L 230, str. 1); Odločba Komisije 89/515/EGS z dne 2. avgusta 1989 v zvezi s postopkom na podlagi člena 85 Pogodbe EGS (IV/31.553 – Varjene mreže (UL L 260, str. 1) in Odločba Komisije 94/215/ESPJ z dne 16. februarja 1994 v zvezi s postopkom na podlagi člena 65 Pogodbe ESPJ v glede sporazumov in usklajenih ravnanj, v katera so vključeni evropski proizvajalci nosilcev (UL L 116, str. 1)), oprla na obseg prodaje zadevnega proizvoda na trgu Skupnosti, kar je med drugim priznala v Odločbi (uvodna izjava 395). Družba ADM navaja, da je Komisija s tem, da se je v teh odločbah oprla na to merilo izračuna, določila globe v znesku od 2 do 9 % prometa, ki so ga zadevna podjetja ustvarila z zadevnim proizvodom. Poudarja, da naj bi Komisija, če bi tudi v tem primeru uporabila to merilo izračuna, naložila globo v višini od 66.000 do 236.000 evrov. Komisija pa ji je v tem primeru s tem, da ni upoštevala tega merila izračuna, naložila globe, katerih znesek je za od 43- do 153-krat višji od glob, ki bi jih naložila na tej podlagi.

67 Družba ADM meni, da je učinek pristopa Komisije kaznovati nišni proizvod z nizko tržno vrednostjo enako kot omejevalni sporazum, ki se nanaša na proizvod, ki ima visoko in gospodarsko visoko tržno vrednost. Meni, da Komisija v nobeni fazi izračuna globe ni dovolj upoštevala omejenega zneska prometa, ki ga je ustvarila s prodajo natrijevega glukonata.

68 Družba ADM dodaja, da je globa, ki jo je določila Komisija, tudi ob upoštevanju prodaje natrijevega glukonata, ki jih je prva ustvarila v EGP v celotnem obdobju trajanja omejevalnega sporazuma in ne le v enem letu, še vedno očitno nesorazmerna. Promet, ki ga je ustvarila s prodajo natrijevega glukonata v EGP med junijem 1991 in junijem 1995 (trajanje, ki ga zatrjuje Komisija), naj bi namreč znašal le približno 7,83 milijona evrov za natrijev glukonat in naj bi zato globa pomenila 216 % tega zneska. Med junijem 1991 in oktobrom 1994 (to pomeni v celotnem obdobju, v katerem naj bi bila družba ADM udeležena v omejevalnem sporazumu) naj bi promet, ki ga je družba ADM v EGP ustvarila z natrijevim glukonatom, približno 5,96 milijona evrov, pri čemer naj bi naložena globa pomenila 283 % tega prometa. Ne glede na to, katero obdobje udeležbe v omejevalnem sporazumu se vzame, naj bi globa presegla 200 % vrednosti prodaje v celotnem obdobju, v katerem je bila družba ADM udeležena pri omejevalnemu sporazumu. Globa, ki ustreza 644 % letne prodaje, naj bi namreč izhajala iz uporabe metode ameriških organov, ki jo je navedla Komisija, za omejevalni sporazum, ki je trajal 32 let (in ne manj kot štiri leta).

69 Posledično družba ADM meni, da Komisija ni kršila le načel, ki izhajajo iz sodne prakse, ampak da je kršila tudi načelo sorazmernosti.

70 Po drugi strani družba ADM meni, da Smernice določajo, da bo „treba upoštevati tudi dejansko gospodarsko zmožnost kršiteljev, da povzročijo večjo škodo drugim subjektom, zlasti potrošnikom“ in da poleg tega za omejevalne sporazume predvidevajo morebitno ponderiranje, ki naj bi odražalo „dejanski vpliv […] kršitve vsakega podjetja na konkurenco“.

71 Vendar je po mnenju družbe ADM gospodarski vpliv, bodisi na konkurenco bodisi na druge subjekte, mogoče presoditi le glede na znesek prodaje zadevnega proizvoda. Le upoštevanje te prodaje naj bi omogočilo presojo obsega morebitne škode za potrošnike ali konkurenco v smislu protikonkurenčne koristi ali drugih nezakonitih dobičkov.

72 Posledično družba ADM meni, da Komisija s tem, da ni upoštevala prometa od prodaje zadevnega proizvoda, ni pravilno uporabila svojih smernic.

73 Končno družba ADM navaja, da je Komisija s tem, da v utemeljitev odločitve, da ni upoštevala prodaje, ki jo je družba ADM ustvarila na trgu zadevnega proizvoda v EGP, ni podala posebnih razlogov, kršila obveznost obrazložitve.

74 Komisija predlaga, naj se navedeni tožbeni razlogi zavrnejo.

b) Presoja Sodišča prve stopnje

75 Družba ADM se sklicuje na kršitev načela sorazmernosti, Smernic in obveznosti obrazložitve.

Kršitev načela sorazmernosti

76 Po ustaljeni sodni praksi se mora pri ugotavljanju teže kršitve upoštevati veliko dejavnikov, kot so zlasti posebne okoliščine zadeve in njen kontekst, ne da bi obstajal zavezujoč in izčrpen seznam meril, ki jih je treba upoštevati (sklep Sodišča z dne 25. marca 1996 v zadevi SPO in drugi proti Komisiji, C-137/95 P, Recueil, str. I-1611, točka 54, in sodba Sodišča z dne 17. julija 1997 v zadevi Ferriere Nord proti Komisiji, C-219/95 P, Recueil, str. I-4411, točka 33; sodba HFB in drugi proti Komisiji, točka 65 zgoraj, točka 443).

77 Poleg tega med elemente presoje teže kršitve, na podlagi ustaljene sodne prakse, glede na okoliščine primera, sodita količina in vrednost blaga, ki je predmet kršitve, in velikost ter gospodarska moč podjetja in zato vpliv, ki ga ima podjetje lahko na upoštevnem trgu. Po eni strani iz tega sledi, da je mogoče pri določitvi zneska globe upoštevati tako celotni promet podjetja, ki je, čeprav približen in nepopoln, kazalec njegove velikosti in gospodarske moči, kot tržni delež zadevnih podjetij na zadevnem trgu, ki kaže na obseg kršitve. Po drugi strani iz tega izhaja, da se ne sme niti enemu niti drugemu od tega prometa glede na druge elemente presoje pripisati nesorazmeren pomen, zato določitev ustrezne globe ne more biti zgolj rezultat izračuna na podlagi skupnega prometa (glej v tem smislu sodbo Musique diffusion française in drugi proti Komisiji, točka 44 zgoraj, točki 120 in 121; sodbe Parker Pen proti Komisiji, točka 63 zgoraj, točka 94; SCA Holding proti Komisiji, točka 63 zgoraj, točka 176; Archer Daniels Midland in Archer Daniels Midland Ingredients proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točka 188, in HFB in drugi proti Komisiji, točka 65 zgoraj, točka 444).

78 Iz tega izhaja, da čeprav ni mogoče zanikati, kot trdi družba ADM, da promet od zadevnega proizvoda lahko pomeni primerno podlago za presojo škode povzročeni konkurenci na trgu zadevnega proizvoda v Skupnosti in relativni pomen udeležencev omejevalnega sporazuma za zadevne proizvode, ostaja dejstvo, da ta element še zdaleč ni edino merilo, v skladu s katerim mora Komisija presoditi težo.

79 Posledično bi imel ta element, v nasprotju s trditvijo družbe ADM, s tem da se presoja sorazmernosti, kot se zdi, da predlaga družba ADM, omeji le na presojo razmerja med naloženo globo in prometom z zadevnim proizvodom, nesorazmerni pomen.

80 V vsakem primeru zgolj okoliščina, na katero se sklicuje družba ADM, da naj bi naložena globa prekoračila znesek prometa, ki ga je v EGP ustvarila s prodajo tega proizvoda v obdobju, ki se nanaša na omejevalni sporazum, oziroma da naj bi ga občutno prekoračila, ne zadošča za dokaz nesorazmernosti globe. Nesorazmernost te višine globe je treba namreč presoditi glede na vse dejavnike, ki jih mora Komisija upoštevati pri presoji teže kršitve, in sicer naravo same kršitve, njen dejanski vpliv na zadevni trg in velikost geografskega trga. Utemeljenost Odločbe glede na nekatere izmed teh meril bomo, v skladu s trditvami družbe ADM, preučili spodaj.

81 Tožbeni razlog kršitve načela sorazmernosti, ker naj bi znesek naložene globe prekoračil znesek prometa, ki ga je družba ADM v obdobju trajanja omejevalnega sporazuma s prodajo zadevnega proizvoda ustvarila v EGP, je treba torej zavrniti.

Kršitev Smernic

82 Tako kot je Sodišče prve stopnje že imelo priložnost ugotoviti, Smernice ne določajo, da se znesek glob izračuna glede na celotni promet ali promet, ki so ga ustvarila podjetja na zadevnem trgu. Vendar tudi ne nasprotujejo, da se tak promet, zaradi spoštovanja splošnih načel prava Skupnosti in če okoliščine to zahtevajo, upošteva pri določanju zneska globe (glej v tem smislu zgoraj v točki 38 navedeno sodbi LR AF 1998 proti Komisiji, točka 283, potrjena v pritožbenem postopku z zgoraj v točki 38 navedeno sodbo Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 258, ter Archer Daniels Midland in Archer Daniels Midland Ingredients proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točka 187).

83 Posledično Smernice ne določajo, da promet zadevnih podjetij – bodisi celotni promet ali promet od prodaje zadevnega proizvoda – pomeni izhodiščno točko izračuna glob in še manj da pomeni edino upoštevno merilo za določitev teže kršitve.

84 Po drugi strani ga Komisija lahko upošteva kot enega izmed upoštevnih elementov. To se zgodi zlasti takrat, ko v skladu z odstavki od tri do šest točke 1 A Smernic Komisija prilagodi znesek, da bi zagotovila dovolj odvračilno raven glob. V tem okviru Komisija upošteva dejansko zmožnost kršiteljev, da povzročijo večjo škodo drugim subjektom, in potrebo zagotavljanja zadostnega odvračilnega učinka globe (točka 1 A, četrti odstavek) ter ponderira zneske, določene glede na specifično težo in zato glede na dejanski vpliv kršitev vsakega podjetja na konkurenco, zlasti če obstaja znatno neskladje med velikostjo podjetij, ki zagrešijo kršitve iste vrste (točka 1 A, šesti odstavek).

85 Komisija je v svojih pisanjih trdila zlasti, da mora pri presoji dejanskega vpliva nezakonitega ravnanja vsakega podjetja na konkurenco v okviru različne obravnave zadevnih podjetij upoštevati promet od prodaje zadevnega proizvoda.

86 Komisija je, kot izhaja iz uvodnih izjav od 378 do 382 Odločbe, v nasprotju s trditvijo družbe ADM v tem kontekstu resnično upoštevala promet zadevnih strank od prodaje zadevnega proizvoda. Komisija se je pri navedenem različnem obravnavanju zadevnih podjetij, kot je bilo ugotovljeno že v točkah 58 in 60 zgoraj, oprla na promet, ki so ga ta ustvarila s prodajo natrijevega glukonata na svetovni ravni zadnje leto kršitve, in sicer leta 1995.

87 Vendar gre v tem primeru za omejevalni sporazum, ki združuje podjetja, ki imajo skoraj 100% tržni delež upoštevnega proizvoda na svetovni ravni. Poleg tega se omejevalni sporazum nanaša na določitev cen in na razdelitev trga z dodelitvijo prodajnih kvot. V takem primeru se lahko Komisija v okviru različnega obravnavanja zadevnih podjetij zakonito opre na promet, ki so ga ustvarili udeleženci tega omejevalnega sporazuma s prodajo natrijevega glukonata na svetovni ravni. Ker je bil namen tega različnega obravnavanja presoditi dejansko gospodarsko zmožnost kršiteljev, da s kršitvenim ravnanjem povzročijo škodo konkurenci, in torej upoštevati njihovo specifično moč v okviru omejevalnega sporazuma, Komisija s tem, da je presodila, da je imel svetovni tržni delež posameznih udeležencev omejevalnega sporazuma ustrezno indikativno vrednost, ni prekoračila svoje široke diskrecijske pravice.

88 Zato je treba tožbeni razlog kršitve Smernic zavrniti.

Kršitev načela obveznosti obrazložitve

89 V skladu z ustaljeno sodno prakso mora biti v obrazložitvi, ki jo zahteva člen 253 ES, jasno in nedvoumno podano sklepanje organa Skupnosti, ki je sporni akt izdal, tako da se lahko zainteresirane stranke seznanijo z razlogi sprejetega ukrepa in da lahko pristojno sodišče opravi nadzor. Zahtevo za obrazložitev je treba presojati glede na okoliščine posameznega primera, predvsem glede na vsebino akta, naravo razlogov, na katere se sklicuje, in interes, ki bi ga lahko imeli naslovniki oziroma drugi subjekti, ki jih akt neposredno in posamično zadeva. Ne zahteva pa se, da obrazložitev pojasni vse upoštevne dejanske in pravne elemente, saj je treba vprašanje, ali je obrazložitev posameznega akta v skladu z zahtevami iz člena 253 ES, presoditi ne samo glede na njegovo besedilo, ampak tudi glede na njegov kontekst in na celoto pravnih pravil, ki urejajo zadevno področje (sodbi Sodišča z dne 2. aprila 1998 v zadevi Komisija proti Sytraval in Brink’s Francija, C-367/95 P, Recueil, str. I-1719, točka 63, in z dne 30. septembra 2003 v zadevi Nemčija proti Komisiji, C-301/96, Recueil, str. I-9919, točka 87).

90 Glede odločbe, s katero je bila več podjetjem naložena globa zaradi kršitev pravil Skupnosti s področja konkurence, je treba obseg obveznosti obrazložitve določiti zlasti glede na dejstvo, da je treba težo kršitve ugotoviti glede na številne elemente, kot so zlasti posebne okoliščine zadeve, njen kontekst, in to ne da bi obstajal zavezujoč in izčrpen seznam meril, ki jih je treba upoštevati (sklep SPO in drugi proti Komisiji, točka 76 zgoraj, točka 54).

91 V obravnavanem primeru Komisija zneska globe ni izračunala na podlagi prometa z zadevnim proizvodom v EGP. Vendar v nasprotju s trditvijo družbe ADM Komisija ni bila dolžna zneska globe, naložene podjetju, izračunati na podlagi njegovega prometa z zadevnim proizvodom v EGP (glej točki 86 in 87 zgoraj). Zato Komisiji ni mogoče očitati, da ni navedla razlogov, zaradi katerih ni uporabila tega elementa pri izračunu zneska naložene globe.

92 Zato je treba tudi tožbeni razlog kršitve obveznosti obrazložitve zavrniti.

3. Neupoštevanje oziroma nezadostno upoštevanje omejene velikosti trga zadevnega proizvoda

a) Trditve strank

93 Družba ADM meni, da Komisija v nasprotju z njeno navedbo v uvodni izjavi 377 Odločbe pri izračunu globe ni oziroma vsaj ni pravilno upoštevala omejene velikosti trga zadevnega proizvoda.

94 Prvič, družba ADM poudarja, da je Komisija za vsa zadevna podjetja določila izhodiščni znesek 40 milijonov evrov, od teh 5 milijonov evrov le za družbo ADM (uvodna izjava 385 Odločbe). Vendar naj bi znesek 40 milijonov evrov ustrezal več kot 200 % prodaje natrijevega glukonata, ki so jih v EGP leta 1995 ustvarila vsa zadevna podjetja. Poleg tega zatrjuje, da je končna globa, ki jo je določila Komisija pred zmanjšanjem zaradi sodelovanja, ustrezala 438 % in po tem zmanjšanju 294 % zneska prodaje natrijevega glukonata v EGP leta 1995 (uvodni izjavi 396 in 440 Odločbe).

95 Drugič, družba ADM je ob primerjavi globe, ki ji jo je Komisija naložila v tem primeru, z globami, ki jih je naložila v zadevi „Cinkov fosfat“, Odločba Komisije 2003/437/ES z dne 11. decembra 2001 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (zadeva COMP/E-1/37.027 – Cinkov fosfat) (UL 2003, L 153, str. 1), menila, da je Komisija kršila načelo enakega obravnavanja. Navaja namreč, da je Komisija, čeprav sta bili ti zadevi delno sočasni in primerljivi, ne le glede na velikost zadevnih trgov, ampak tudi glede na težo in trajanje kršitve, upoštevala omejeno velikost trga cinkovega fosfata v Evropi in je v tej drugi zadevi določila celotno globo v višini 11,95 milijona evrov (oziroma 75 % celotnega zneska prodaje zadevnega proizvoda) v primerjavi s 40 milijoni evri celotne globe v zadevi, ki zadeva natrijev glukonat (ki pomeni več kot 200 % prodaje zadevnega proizvoda v EGP). Poleg tega družba ADM poudarja, da je bil v tako imenovani zadevi „Cinkov fosfat“ osnovni znesek določen v višini 3 milijone evrov za podjetja, katerih tržni delež je bil večji od 20 %, in v višini 0,75 milijona evrov za podjetje, katerega tržni delež je bil bistveni nižji. Opozarja pa, da je Komisija pri natrijevem glukonatu izhodiščni znesek za izračun globe določila na 10 milijonov evrov za podjetja, katerih tržni delež je bil višji od 20 %, in v višini 5 milijonov evrov za podjetja, katerih tržni delež je bil bistveno nižji.

96 Tretjič, družba ADM meni, da je pri Odločbi na tem mestu prav tako podana kršitev obveznosti obrazložitve, ker po njenem mnenju obstaja protislovje med uvodno izjavo 377 in uvodnima izjavama 394 in 395 Odločbe. Družba ADM namreč trdi, da je Komisija v uvodni izjavi 377 navedla, da je upoštevala promet, ustvarjen z zadevnim proizvodom, medtem ko je v uvodnih izjavah 394 in 395 zavrnila utemeljitve družbe ADM za upoštevanje navedenega prometa.

97 Komisija predlaga, naj se navedeni tožbeni razlogi zavrnejo. Komisija v zvezi s primerjavo te zadeve s tako imenovano zadevo „Cinkov fosfat“ zatrjuje, da so bile v tej drugi zadevi, prvič, prvotno izračunane globe zmanjšane za polovico zaradi meje 10 % celotnega prometa, ki je določena v členu 15 Uredbe št. 17, in, drugič, da Komisija ni ugotovila nobene obteževalne okoliščine. Poleg tega naj bi razlike, ki bi lahko obstajale pri obravnavi teh dveh zadev, utemeljevala diskrecijska pravica, ki jo ima Komisija na tem področju.

b) Presoja Sodišča prve stopnje

98 Družba ADM se sklicuje na kršitev načela sorazmernosti, načela enakega obravnavanja ter obveznosti obrazložitve.

Kršitev načela sorazmernosti

99 Treba je opozoriti, da se v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 globa določi na podlagi teže in trajanja kršitve. Poleg tega Komisija, v skladu s Smernicami, izhodiščni znesek glede na težo kršitve določi ob upoštevanju njene narave, njenega dejanskega vpliva na trg in velikosti geografskega trga.

100 Ta pravni okvir torej Komisiji izrecno ne nalaga, naj pri določitvi izhodiščnega zneska globe upošteva majhnost trga proizvodov.

101 Vendar mora Komisija v skladu s sodno prakso pri presoji teže kršitve upoštevati veliko elementov, katerih narava in pomen sta odvisna od vrste zadevne kršitve in posebnih okoliščin kršitve (sodba Musique diffusion française in drugi proti Komisiji, točka 44 zgoraj, točka 120). Med dejavniki, ki izkazujejo težo kršitve, je lahko, odvisno od primera, velikost zadevnega proizvodnega trga.

102 Posledično, čeprav je velikost trga lahko dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri ugotovitvi teže kršitve, je njen pomen odvisen od posebnih okoliščin zadevne kršitve.

103 V obravnavanem primeru se kršitev nanaša zlasti na omejevalni sporazum o cenah, ki je po svoji naravi sama po sebi zelo resna. Poleg tega so podjetja, ki so udeležena pri omejevalnem sporazumu, skupaj oskrbovala več kot 90 % svetovnega trga in 95 % evropskega trga (uvodna izjava 9 Odločbe). Končno, izkaže se, da je natrijev glukonat snov, ki se uporablja v številnih zelo različnih končnih proizvodih in tako vpliva na številne trge (uvodni izjavi 6 in 8 Odločbe). V tem okviru je majhnost zadevnega trga, ob predpostavki, da obstaja, le manjšega pomena glede na vse druge dejavnike, ki izkazujejo težo kršitve.

104 V vsakem primeru je treba upoštevati, da je Komisija menila, da bi bilo treba kršitev šteti kot zelo resno v skladu s Smernicami, ki za take primere določajo, da „možni“ izhodiščni znesek, ki ga lahko naloži Komisija, presega 20 milijonov evrov. Vendar v obravnavanem primeru iz uvodne izjave 385 Odločbe izhaja, da je Komisija določila izhodiščni znesek v višini 10 milijonov evrov za podjetja, ki sodijo v prvo kategorijo in 5 milijonov evrov za podjetja, ki sodijo v drugo kategorijo, kar ustreza polovici in celo četrtini zneska, ki bi ga v skladu s Smernicami lahko „predvidela“ za zelo resne kršitve.

105 Ta opredelitev izhodiščnega zneska globe potrjuje, da je Komisija, kot je navedla v uvodni izjavi 377 Odločbe, upoštevala omejeno velikost trga zadevnih proizvodov.

106 Zato je treba tožbeni razlog kršitve načela sorazmernosti zavrniti.

Kršitev načela enakega obravnavanja

107 Opozoriti je treba, da gre v skladu z ustaljeno sodno prakso za kršenje načela enakega obravnavanja, če se primerljivi položaji obravnavajo različno ali različni položaji enako, razen če tako obravnavanje ni objektivno upravičeno (sodbi Sodišča z dne 13. decembra 1984 v zadevi Sermide, 106/83, Recueil, str. 4209, točka 28, in Sodišča prve stopnje z dne 14. maja 1998 v zadevi BPB de Eendracht proti Komisiji, T-311/94, Recueil, str. II-1129, točka 309).

108 Prav tako je treba opozoriti, da praksa odločanja Komisije ne pomeni pravnega okvira za globe v zadevah s področja konkurence, ki je opredeljen v členu 15(2) Uredbe št. 17, kot je bila dopolnjena s Smernicami (glej v tem smislu sodbo Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točke od 209 do 213, in tam navedeno sodno prakso).

109 Poleg tega je določitev zneska glob predmet široke diskrecijske pravice Komisije, tako da subjekti ne morejo imeti upravičenih pričakovanj, da bo Komisija določila take zneske (glej v tem smislu sodbo Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točki 171 in 172, in tam navedeno sodno prakso).

110 Končno je treba opozoriti, da zgolj dejstvo, da je Komisija v svoji prejšnji praksi odločanja menila, da neko ravnanje upravičuje globo v določenem znesku, nikakor ne pomeni, da bi morala enako presoditi v svoji naslednji odločbi (glej po analogiji zlasti sodbe Sodišča prve stopnje z dne 17. decembra 1991 v zadevi Hercules Chemicals proti Komisiji, T-7/89, Recueil, str. II-1711, točka 357; z dne 14. maja 1998 v zadevi Mayr-Melnhof proti Komisiji, T-347/94, Recueil, str. II-1751, točka 368, in v zadevi LR AF 1998 proti Komisiji, točka 38 zgoraj, točki 234 in 337).

111 Tako je treba v tem primeru šteti, da je zgolj sklicevanje družbe ADM na tako imenovano odločbo „Cinkov fosfat“ samo po sebi neupoštevno, ker Komisija te zadeve ni bila dolžna presojati enako.

112 V zvezi z uporabo načela enakega obravnavanja v tem primeru je treba poudariti, da so bile druge odločbe Komisije, ki so posegale na področje glob, načeloma le indikativne, in to še toliko bolj, kadar dejanske okoliščine v teh drugih odločbah, kot so trgi, proizvodi, države, podjetja in zadevna obdobja, niso enake kot v izpodbijani odločbi (glej v tem smislu sodbo Sodišča prve stopnje z dne 13. januarja 2004 v zadevi JCB Service proti Komisiji, T-67/01, Recueil, str. II‑49, točka 187).

113 Vendar je v tem primeru treba prima facie ugotoviti, da so okoliščine omejevalnega sporazuma, ki je predmet odločbe, drugačne kot okoliščine, ki so predmet tako imenovane odločbe „Cinkov fosfat“. Omejevalni sporazum na trgu cinkovega fosfata je namreč pokrival le ozemlje EGP, medtem ko je imel omejevalni sporazum natrijevega glukonata svetovne razsežnosti. Poleg tega je omejevalni sporazum na trgu cinkovega fosfata, v nasprotju s tem primerom, vključeval le podjetja, katerih velikost je razmeroma omejena. Tako se je svetovni promet podjetij iz tako imenovane odločbe „Cinkov fosfat“ leta 2000 gibal med 7,09 in 278,8 milijona evri, medtem ko se je v obravnavanem primeru svetovni promet zadevnih podjetij leta 2000 gibal med 314 milijoni in 14,003 milijarde evrov, pri čemer je družba ADM ustvarila 13,936 milijard evrov prometa.

114 V vsakem primeru, tudi ob predpostavki, da bi bilo za določitev primernega zneska globe vse upoštevne okoliščine v zadevi, ki je predmet tako imenovane odločbe „Cinkov fosfat“, mogoče šteti za primerljive z okoliščinami v tem primeru, Sodišče prve stopnje na podlagi svoje neomejene pristojnosti meni, da je osnovni znesek, ki ga je določila za kršitev, ki jo je v tem primeru storila družba ADM, primeren glede na vse dejavnike, ki jih je navedla Komisija v Odločbi, in presojo, podano glede nekaterih izmed teh dejavnikov v tej sodbi.

115 Zato se družba ADM ne more uspešno opirati na odločbo Komisije v tako imenovani zadevi „Cinkov fosfat“, da bi dokazala, da je bilo v tem primeru kršeno načelo enakega obravnavanja.

Kršitev načela obveznosti obrazložitve

116 Glede protislovja, ki ga zatrjuje družba ADM med uvodno izjavo 377 in uvodnima izjavama 394 in 395 Odločbe, je treba opozoriti, da je Komisija v uvodni izjavi 377 Odločbe navedla, da je pri določanju izhodiščnih zneskov upoštevala omejeno velikost trga natrijevega glukonata. V nasprotju s trditvijo družbe ADM Komisija pri tej navedbi ni zašla v protislovje, ko je v uvodni izjavi 395 Odločbe zavrnila argumente, ki jih je podala zlasti družba ADM in se v bistvu nanašajo na to, da bi morala Komisija določiti globe glede na promet, ki so ga zadevna podjetja ustvarila na upoštevnem trgu. Po eni strani okoliščina, da so določene stranke, med njimi družba ADM, na upoštevnem trgu ustvarile malo prometa, ne pomeni nujno, da je ta trg omejene velikosti. Po drugi strani, kot je bilo rečeno že v točki 104 zgoraj, je Komisija s tem, da je v tem primeru določila izhodiščni znesek 10 milijonov evrov, kljub dejstvu, da je šlo za kršitev, ki je zelo resna, upoštevala omejeno velikost trga. Torej Odločba na teh mestih ni bila protislovna.

117 Zato je treba zavrniti tudi tožbeni razlog kršitve obveznosti obrazložitve.

4. Dvojno upoštevanje odvračilnega učinka globe

a) Trditve strank

118 Družba ADM meni, da je Komisija pri izračunu zneska globe dvakrat upoštevala njeno odvračilnost, in sicer prvič pri kvalifikaciji vloge udeležencev omejevalnega sporazuma v okviru določitve izhodiščnega zneska (uvodne izjave 378, 382 in 385 Odločbe) in drugič z 250 % povečanjem, da bi upoštevala njeno velikost in vsa njena sredstva (uvodne izjave od 386 do 388 Odločbe). V vsakem primeru naj bi bila trditev Komisije pred Sodiščem prve stopnje pravilna, čeprav je bila pri Odločbi na tem mestu podana kršitev obveznosti obrazložitve.

119 Komisija ugovarja temu, da bi dvakrat upoštevala odvračilni učinek globe. Nasprotno, meni, da je v dveh različnih in zaporednih fazah, ki sta temeljili na različnih merilih, določila globo z zadostnim odvračilnim učinkom (uvodni izjavi 378 in 380 Odločbe). Poleg tega Komisija meni, da je Odločbo glede tega dovolj obrazložila.

b) Presoja Sodišča prve stopnje

120 Družba ADM zatrjuje kršitev Smernic in obveznosti obrazložitve.

Kršitev smernic

121 Tako kot pravilno trdi družba ADM, se je Komisija sklicevala na potrebo po določanju glob na odvračilni ravni, ko je udeležence omejevalnega sporazuma obravnavala različno glede na njihov tržni delež, pri čemer je družbo ADM umestila v kategorijo podjetij, katerih tržni delež je nižji od 10 % (uvodne izjave 378, 382 in 385 Odločbe). Ravno tako se je Komisija sklicevala na ta dejavnik, ko je pri določenih udeležencih omejevalnega sporazuma, med njimi pri družbi ADM, da bi upoštevala njihovo velikost in vsa njihova sredstva, uporabila multiplikator 2,5 (uvodne izjave od 386 do 388 Odločbe).

122 Vendar je Komisija, da bi določila izhodiščni znesek globe glede na težo kršitve, kršitev kot tako kvalificirala ob upoštevanju objektivnih dejavnikov, in sicer same narave kršitve, njenega vpliva na trg in geografske razsežnosti tega trga. Na drugi strani je Komisija upoštevala subjektivne dejavnike, in sicer posebne okoliščine, ki se navezujejo na vsakega udeleženca omejevalnega sporazuma, kot so velikost podjetja in vsa njegova sredstva. V okviru tega drugega dela njene presoje je torej Komisija zlasti zasledovala cilj zagotavljanja odvračilnosti globe.

123 Vendar je Komisija, kot sama pravilno meni, čeprav se je v okviru drugega dela presoje dvakrat sklicevala na ta cilj, dejansko opravila en sam izračun, ki ga je razdelila v dve fazi, in katerega namen je bila določitev globe za vsakega izmed udeležencev omejevalnega sporazuma na taki ravni, da bi bilo mogoče, ob upoštevanju njihovih posebnih okoliščin, doseči cilj odvračilnosti glede na vse objektivne in subjektivne dejavnike teže kršitve.

124 Torej v nasprotju s trditvijo družbe ADM Komisija ni „dvakrat upoštevala“ odvračilnega elementa globe.

125 Zato je treba tožbeni razlog kršitve Smernic zavrniti.

Kršitev načela obveznosti obrazložitve

126 Treba je ugotoviti, da družba ADM ni navedla nobenega dejanskega argumenta v utemeljitev svoje trditve in se je omejila na očitek Komisiji, da ni obrazložila dejstva, da je dvakrat upoštevala odvračilni element globe.

127 V vsakem primeru je bilo že v točkah od 121 do 125 zgoraj odločeno, da Komisija ni dvakrat upoštevala odvračilnega elementa globe. Torej ji tega ni bilo treba posebej obrazložiti.

128 Zato je treba tudi tožbeni razlog kršitve obveznosti obrazložitve zavrniti.

5. Množenje izhodiščnega zneska z multiplikatorjem

a) Trditve strank

129 Družba ADM meni, da množenje izhodiščnega zneska z multiplikatorjem 2,5 pomeni očitno nesorazmeren ukrep, ki naj bi med drugim temeljil na napačnem sklepanju in naj bi kršil načelo enakega obravnavanja.

130 Prvič, družba ADM zatrjuje, da je ob upoštevanju, da so podjetja razumni gospodarski subjekti, zato da bi bila globa učinkovito odvračilna, potrebno le, da se določi na taki ravni, da njen pričakovani znesek prekorači korist od kršitve. Meni, da bo imela globa že s tem, če se podjetja zavedajo, da izguba povezana s sankcijo izniči korist omejevalnega sporazuma, odvračilni učinek. Ta pristop naj bi potrdilo Sodišče v sodbi Musique diffusion française in drugi proti Komisiji, točka 44 zgoraj (točka 108). Prav tako naj bi ustrezal Smernicam, ki določajo (v točka I A, četrti odstavek), da je treba odvračilni učinek presoditi tudi glede na zmožnost udeležencev zadevnega omejevalnega sporazuma, da potrošnikom povzročijo škodo, in posledično zahtevajo, da se vsaka korist, ki izhaja iz nezakonitega omejevalnega sporazuma upošteva pri določitvi primernega odvračilnega učinka. Nazadnje naj bi bil ta pristop skupni imenovalec drugih skupnostnih predpisov.

131 Tudi če sprejmemo, da je globa, ki ne presega ravni morebitnih koristi, nezadostna, bi razumno podlago za zagotovitev odvračilnega učinka pomenila presoja pričakovanih koristi od omejevalnega sporazuma glede na odstotek ustvarjenih prodaj zadevnega proizvoda, ki se poveča, zato da se upošteva stopnja zmote. Točno tak naj bi bil razumen pristop Združenih držav. Sodišče (sodba Musique diffusion française in drugi proti Komisiji, točka 44 zgoraj, točka 108) in Sodišče prve stopnje (sodba HFB in drugi proti Komisiji, točka 65 zgoraj, zlasti točka 456) naj bi v svoji sodni praksi priznali obstoj vezi med odvračilnim učinkom globe in morebitnimi koristmi, ki izhajajo iz omejevalnega sporazuma.

132 Družba ADM ne ugovarja, da je mogoče pri izračunu globe upoštevati celotni promet. Vendar naj bi dejstvo, da se mu daje prevelik pomen, pripeljalo do nesorazmerne globe. Komisija naj bi se v zvezi s tem omejila na zagovarjanje povečanja, ki ga je izvedla s primerjavo, sklicujoč se na promet družbe ADM. Vendar z nobeno razumno razlago ni mogoče utemeljiti, da je bil izračun povečanja na raven, ki zagotavlja odvračilni učinek, osredotočen na njen celotni promet. Pristop, ki ga je izbrala Komisija, naj nikakor ne bi pojasnil, zakaj je bilo treba izničiti koristi, ki jih je družba ADM ustvarila s prodajo proizvodov, ob upoštevanju cilja odvračanja zadevnih podjetij od dejavnosti v okviru kartela, ki se nanaša na natrijev glukonat, z zadevno kršitvijo nimajo nobene zveze.

133 Drugič, družba ADM v repliki podredno trdi, da tudi če bi Sodišče prve stopnje odločilo, da je bilo, v nasprotju s predhodno navedenimi ugotovitvami, povečanje na raven, ki zagotavlja odvračilni učinek, utemeljeno glede na velikost družbe ADM in vsa njena sredstva, to po njenem mnenju ne bi spremenilo dejstva, da Komisija povečanju na raven, ki zagotavlja odvračilni učinek, ne bi mogla veljavno dodati 7,5 milijona evrov dodatnega povečanja globe za 35 %, v katerem je upoštevano trajanje kršitve. Tako povečanje bi bilo mogoče deloma logično upravičiti le, če bi povečanje z odvračilnim učinkom temeljilo na morebitnih koristih omejevalnega sporazuma. Vendar so po njenem mnenju morebitne koristi večje, če traja omejevalni sporazum dlje, zato je povečanje, v katerem je upoštevano trajanje omejevalnega sporazuma, primerno. Pravilna metoda izračuna globe naj bi bila taka, da bi se povečal le osnovni znesek v višini 5 milijonov evrov. Komisija naj bi sama želela priti do tega rezultata, ker je v uvodni izjavi 392 Odločbe izjavila, da „je [bil] izhodiščni znesek, določen na podlagi teže (uvodna izjava 385), torej povečan za 35 %“. Uvodna izjava 385 Odločbe se vseeno nanaša le na izhodiščni znesek 5 milijonov evrov.

134 Tretjič, družba ADM meni, da je Komisija s tem, da je pri povečanju izhodiščnega zneska globe upoštevala, da imajo velika podjetja pravno in gospodarsko znanje in infrastrukturo, ki jim omogoča bolje presoditi kršitveni značaj njihovega ravnanja in posledic, ki izhajajo iz prava konkurence (uvodna izjava 386 Odločbe), kršila načelo enakega obravnavanja.

135 Po njenem mnenju so namreč vsa podjetja, ki so sodelovala pri kršitvi, večnacionalne skupine, katerih svetovni promet je večji od 300 milijonov evrov in ki imajo zato na voljo vse notranje in zunanje pravno znanje, ki jim omogoča določiti tveganja za pristop k nezakonitemu omejevalnemu k sporazumu in presoditi posledice kršitve.

136 Poleg tega naj bi bila Odločba glede tega nezadostno obrazložena.

137 Komisija meni, da je utemeljitev glede dodatnega povečanja globe za 35 %, v katerem je upoštevano trajanje kršitve, nov tožbeni razlog, ki ga je treba v skladu s členom 48(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje zavrniti kot nedopustnega. Poleg tega Komisija predlaga, naj se zavrnejo vsi drugi navedeni tožbeni razlogi.

b) Presoja Sodišča prve stopnje

138 Družba ADM se sklicuje na kršitev načela sorazmernosti, načela enakega obravnavanja ter obveznosti obrazložitve.

Kršitev načela sorazmernosti

139 Družba ADM v okviru tega tožbenega razloga navaja dva različna očitka.

140 Po eni strani družba ADM v bistvu navaja, da je treba globo, ob upoštevanju dejstva, da so podjetja razumni gospodarski subjekti, zato da bi bila dejansko odvračilna, določiti na taki ravni, da njen pričakovani znesek presega korist, ki izhaja iz kršitve. V zvezi s tem je treba opozoriti, da je odvračilnost ena izmed glavnih okoliščin, ki jo je treba upoštevati pri določitvi glob (sodbi Sodišča z dne 15. julija 1970 v zadevi Chemiefarma proti Komisiji, 41/69, Recueil, str. 661, točka 173, in z dne 14. julija 1972 v zadevi BASF proti Komisiji, 49/69, Recueil, str. 713, točka 38, ter sodna praksa, navedena v točki 90 zgoraj).

141 Vendar če bi se morala globa določiti na ravni, ki bi bila omejena na izničenje koristi omejevalnega sporazuma, potem ne bi imela odvračilnega učinka. Razumno bi bilo namreč predpostavljati, da podjetja pri finančnem izračunu in upravljanju niso razumno upoštevala le višine glob, ki bi jim bile naložene za kršitev, ampak tudi raven tveganja odkritja omejevalnega sporazuma. Poleg tega, če bi pomen globe zmanjšali zgolj na odpravo dobička oziroma pričakovane koristi, ne bi mogli dovolj upoštevati zadevnega kršitvenega ravnanja z vidika člena 81(1) ES. Z zmanjšanjem globe zgolj na povrnitev povzročene škode bi se namreč poleg odvračilnega učinka, ki lahko zadeva le bodoče ravnanje, zanemarila tudi represivnost takega ukrepa glede na dejansko storjeno kršitev. Torej tako odvračilni učinek kot represivni učinek globe Komisiji dopuščata naložiti globo, ki lahko, glede na okoliščine primera, bistveno prekorači znesek koristi, ki jo pričakuje zadevno podjetje.

142 Poleg tega za podjetje, ki je kot družba ADM prisotno na številnih trgih in ima na voljo posebej velika finančna sredstva, upoštevanje prometa, ustvarjenega na zadevnem trgu, ne bi moglo zadoščati za zagotovitev odvračilnega učinka globe. Dejansko, večje ko je podjetje in več ko ima vseh sredstev, ki mu omogočajo, da na trgu deluje neodvisno, bolj se mora zavedati pomena svoje vloge za dobro delovanje konkurence na trgu. Torej je treba pri določitvi globe, da bi se zagotovil njen odvračilni učinek, upoštevati dejanske okoliščine, ki se nanašajo na gospodarsko moč podjetja, ki je spoznano za krivo kršitve.

143 Poleg tega, kot je poudarila Komisija, ne da bi družba ADM temu nasprotovala, globa, ki jo je prva po uporabi multiplikatorja 2,5 določila družbi ADM, pomeni le majhen del, in sicer 0,0538 %, njenega celotnega letnega prometa in je tudi s tega vidika ni mogoče šteti za nesorazmerno.

144 Po drugi strani družba ADM v repliki trdi, da Komisija v nobenem primeru ne bi smela zneska globe v višini 7,5 milijona evrov, ki je že vseboval povečanje z namenom doseči odvračilni učinek, povečati še za 35 %, s čimer je upoštevala trajanje kršitve. V zvezi s tem je treba najprej opozoriti, da navajanje novih razlogov med postopkom, v skladu s členom 48(2) Poslovnika, ni dovoljeno, razen če ti izhajajo iz pravnih in dejanskih okoliščin, ki so se pojavile med postopkom. Po drugi strani je tožbeni razlog, ki pomeni neposredno ali implicitno razširitev razloga, predhodno navedenega v tožbi, in je z njim v tesni zvezi, treba razglasiti za dopustnega. Podobna rešitev se ponuja za očitek v utemeljitev tožbenega razloga (sodba Sodišča prve stopnje z dne 21. marca 2002 v zadevi Joynson proti Komisiji, T-231/99, Recueil, str. II-2085, točka 156).

145 V obravnavanem primeru se je družba ADM v tožbi sklicevala na prekomernost multiplikatorja 2,5, pri čemer je v bistvu menila, da je prekoračil tisto, kar je potrebno za zagotovitev odvračilnosti globe. V repliki in podredno glede na ta zadnji očitek navaja, da bi morala Komisija v vsakem primeru zaradi trajanja omejevalnega sporazuma za 35 % povečati znesek, ki je bil določen pred uporabo tega multiplikatorja, ne pa znesek, ki ga je dobila po uporabi multiplikatorja 2,5. V zvezi s tem se družba ADM sklicuje na očitek, ki je v tesni zvezi z očitkom, na katerega se sklicuje v tožbi, pri čemer je zgolj razširila predhodno navedeni tožbeni razlog. Zato je treba ta očitek obravnavati po temelju.

146 Glede utemeljenosti očitka, na katerega se sklicuje družba ADM, je Komisija multiplikator, ki je temeljil na trajanju kršitve, pravilno uporabila na znesek, ki je bil že povečan z multiplikatorjem 2,5. V zvezi s tem je multiplikator 2,5, kot je bilo že odločeno (glej točke od 140 do 143), dejavnik odvračilnosti, ki zagotavlja predvsem zadostno odvračilnost globe glede na značilnosti zadevnega podjetja. Komisiji nič ne prepoveduje, da bi v nadaljevanju povečala tako dobljeno število z drugim dejavnikom, ki v zvezi z njo upošteva značilnosti kršitvenega ravnanja. Bolj ko so številna podjetja namreč pripravljena v daljšem obdobju storiti zelo resne kršitve, večja je potreba po odvračilnosti.

147 Glede sklicevanja na uvodno izjavo 385 v uvodni izjavi 392 Odločbe je Komisija pred Sodiščem prve stopnje priznala, da je šlo za napako. Vendar ta napaka ni vplivala na zakonitost odločbe, ker iz načina, na katerega je bilo izračunano povečanje, povezano s trajanjem, in iz napotila na izhodiščni znesek, ki je bil določen na podlagi teže kršitve – ki vključuje povečanje zaradi multiplikatorja 2,5 –, jasno izhaja, da je Komisija dejansko predvidela osnovni znesek, določen glede na težo kršitve po tej prilagoditvi. To med drugim izhaja tudi iz logične sekvence analize Komisije, ki je v uvodnih izjavah od 378 do 388 Odločbe postopno upoštevala posebne okoliščine, povezane z različnimi zadevnimi podjetji. Zato je očitno, da se je sklicevanje iz uvodne izjave 392 dejansko nanašalo ne le na uvodno izjavo 385, ampak na uvodne izjave od 385 do 388. V tem kontekstu je treba prav tako upoštevati, da Smernice v zvezi s tem določajo, da se mora za „določitev možnega povečanja zneska globe“ upoštevati trajanje kršitve (točka 1 B, drugi odstavek).

148 Tako družba ADM napačno očita Komisiji, da je ob povečanju globe za potrebe odvračilnosti to še dodatno povečala za 35 %, v kateri je upoštevano trajanje kršitve.

149 Zato je treba tožbeni razlog kršitve načela sorazmernosti zavrniti.

Kršitev načela enakega obravnavanja

150 Družba ADM zatrjuje, da vsa podjetja, ki so sodelovala pri kršitvi, sodijo v večnacionalne skupine, ki imajo zato vse notranje in zunanje pravno strokovno znanje, ki jim omogoča ugotoviti, ali je tvegano pristopiti k nezakonitemu omejevalnemu sporazumu, in presoditi posledice kršitve.

151 Glede na to je treba opozoriti, da je Komisija v Odločbi gotovo predvidela dva razloga za množenje izhodiščnega zneska globe določenih udeležencev omejevalnega sporazuma, med njimi družbe ADM, z multiplikatorjem 2,5. Komisija se je namreč sklicevala na potrebo, prvič, da zagotovi zadostni odvračilni učinek globe in, drugič, da upošteva dejstvo, da imajo velika podjetja pravno in gospodarsko znanje in infrastrukturo, ki jim omogoča bolje presoditi kršitveni značaj njihovega ravnanja in posledic, ki izhajajo z vidika prava konkurence (uvodna izjava 386 Odločbe).

152 Vendar iz uvodne izjave 388 Odločbe izhaja, da je za zagotovitev odvračilnosti globe bistveno, da je Komisija odločila, da za družbo ADM uporabi multiplikator 2,5. Vendar je prav, da je Komisija, kot je bilo navedeno že v točkah od 139 do 143 zgoraj, upoštevala potrebo, da zagotovi zadostni odvračilni učinek globe in zlasti da je lahko presodila, kot je navedeno v uvodni izjavi 387 Odločbe, da je bilo treba povečati izhodiščni znesek, izračunan glede na relativno moč zadevnega trga, da bi se upoštevala velikost in vsa sredstva zadevnih trgov. Poleg tega glede na to, da je svetovni promet družb ADM in Akzo leta 2000 za vsako od njiju znašal približno 14 milijard evrov, medtem ko je promet drugih udeležencev omejevalnega sporazuma znašal le nekje med 300 milijoni in 3 milijardami evrov, ni mogoče zanikati, da je Komisija za dosego tega cilja lahko pravilno ločila dve kategoriji udeležencev omejevalnega sporazuma glede na njihovo velikost in vsa njihova sredstva ter osnovni znesek globe družb ADM in Akzo pomnožila z multiplikatorjem 2,5.

153 Sodišče prve stopnje meni, da je pravno in gospodarsko znanje ter infrastrukturo mogoče upoštevati pri povečanju zneska globe. V tem primeru družba ADM ne zanika, da ima pravno in gospodarsko znanje in infrastrukturo. Za podjetje, kot je ADM, katerega svetovni promet je leta 2000 znašal približno 14 milijard evrov, je poleg tega mogoče šteti, da ima tako znanje in infrastrukturo. Zato je Komisija pravilno ugotovila obstoj takega znanja in infrastrukture, da je povečala osnovni znesek globe družbe ADM. Ta presoja ne more biti vprašljiva zaradi trditve družbe ADM, da naj bi tudi podjetja druge kategorije imela pravno in gospodarsko znanje ter infrastrukturo, kar bi prav tako upravičilo povečanje njihove globe. Namreč, tudi če bi ta okoliščina obstajala in bi bilo napačno, da Komisija ne bi navedla tudi te okoliščine v zvezi s podjetji te druge kategorije, se družba ADM v nobenem primeru ne bi mogla sklicevati na to, da bi dosegla zmanjšanje povečanja, ki ji je bilo naloženo.

154 Zato je treba tožbeni razlog kršitve načela enakega obravnavanja zavrniti.

Kršitev načela obveznosti obrazložitve

155 Družba ADM navaja, ne da bi to podrobneje utemeljila, da Odločba glede množenja z multiplikatorjem 2,5 ni dovolj obrazložena. V zvezi s tem je treba opomniti, da je Komisija v uvodni izjavi 386 Odločbe podala dva razloga za uporabo multiplikatorja, ki sta bila navedena že v točki 151 zgoraj. Dalje, v uvodni izjavi 387 Odločbe je Komisija pojasnila, da je bilo treba zaradi številk, navedenih v uvodni izjavi 48 te odločbe, udeležence omejevalnega sporazuma razdeliti v dve kategoriji. Nazadnje je v uvodni izjavi 388 Odločbe navedla, da je menila, da je bilo množenje z multiplikatorjem 2,5 ustrezno za zagotovitev odvračilnosti globe.

156 Glede pomena multiplikatorja, ki ga je Komisija uporabila pri družbi ADM, se je prva lahko omejila na sklicevanje na velikost tega podjetja, kot približno izhaja iz celotnega prometa, ki ga je ustvarila ta družba, in na poudarjanje potrebe, da se zagotovi odvračilnost globe. V skladu z obveznostjo obrazložitve ni bila dolžna navesti številčnih podatkov glede načina izračuna, ki je bil podlaga za to odločitev (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 16. novembra 2000 v zadevi Sarrió proti Komisiji, C-291/98 P, Recueil, str. I-9991, točka 80).

157 Torej je Komisija glede tega dovolj obrazložila Odločbo in je treba tudi tožbeni razlog kršitve obveznosti obrazložitve zavrniti.

6. Napake pri presoji dejanskega vpliva omejevalnega sporazuma na trg

a) Uvod

158 Najprej je treba opozoriti, da je treba težo kršitev dokazati glede na številne dejavnike (glej točko 76). V tem okviru je mogoče dejanski vpliv omejevalnega sporazuma na trg šteti za eno izmed upoštevnih meril.

159 V Smernicah (točka 1 A, prvi odstavek) je Komisija navedla, da za presojo teže kršitve, poleg narave kršitve in velikosti zadevnega trga, upošteva „konkreten vpliv [kršitve] na trg, če je izmerljiv“.

160 Za obravnavani primer iz uvodnih izjav od 334 do 388 Odločbe izhaja, da je Komisija znesek globe, ki je bil določen glede na težo kršitve, dejansko določila ob upoštevanju teh treh meril. Še zlasti je pri tem menila, da je imel omejevalni sporazum „dejanski vpliv“ na trg natrijevega glukonata (uvodna izjava 371 Odločbe).

161 Vendar je Komisija, po mnenju družbe ADM, storila številne napake pri presoji, ki se nanaša na presojo konkretnega vpliva omejevalnega sporazuma na zadevni trg. Po mnenju družbe ADM so te napake vplivale na izračun zneska glob.

b) Napačen pristop Komisije pri dokazovanju, da je imel omejevalni sporazum konkreten vpliv na t