Zadeva C‑668/15

Jyske Finans A/S

proti

Ligebehandlingsnævnet

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Vestre Landsret)

„Predhodno odločanje – Enako obravnavanje oseb ne glede na raso ali narodnost – Direktiva 2000/43/ES – Člen 2(2)(a) in (b) – Kreditna ustanova, ki zahteva predložitev dodatne identifikacije v obliki fotokopije potnega lista ali dovoljenja za prebivanje od oseb, ki želijo pridobiti posojilo za nakup avtomobila in so se identificirale s svojim vozniškim dovoljenjem, v katerem je navedena država rojstva, ki ni država članice Evropske unije oziroma Evropskega združenja za prosto trgovino“

Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. aprila 2017

Pravo Evropske unije – Načela – Enako obravnavanje – Enako obravnavanje oseb ne glede na raso ali narodnost – Direktiva 2000/43 – Praksa kreditne institucije, ki za stranko, ki je predložila vozniško dovoljenje, v katerem je navedena država rojstva, ki ni država članica Unije oziroma država Evropskega združenja za prosto trgovino, določa zahtevo po dodatni identifikaciji – Dopustnost

(Direktiva Sveta 2000/43, člen 2(2)(a) in (b))

Člen 2(2)(a) in (b) Direktive Sveta 2000/43/CE z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje praksi kreditne ustanove, ki nalaga stranki, v vozniškem dovoljenju katere je naveden kraj rojstva, ki ni država članica Evropske unije oziroma država Evropskega združenja za prosto trgovino, zahtevo za dodatno identifikacijo s predložitvijo kopije potnega lista ali dovoljenja za prebivanje.

V zvezi s tem je treba navesti, da pojem „etnična pripadnost“ izhaja iz ideje, da so za družbene skupine značilni zlasti skupno državljanstvo, vera, jezik, kulturno in tradicionalno poreklo ter življenjsko okolje (sodba z dne 16. julija 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria,C‑83/14, EU:C:2015:480, točka 46). Čeprav država rojstva neke osebe ni navedena na tem seznamu meril, je treba navesti, da ker se ta seznam meril začne z izrazom „zlasti“, ni izčrpen in zato ni izključeno, da je to merilo lahko del tega seznama. Vendar tudi če bi bilo tako, je treba ugotoviti, da bi bil to le en specifičen dejavnik, ki bi omogočal sklepanje, da neka oseba pripada neki etnični skupini, vendar tega nikakor ne bi dokončno določal. Etnična pripadnost ne more temeljiti na enem samem merilu, ampak mora biti, nasprotno, utemeljena z vrsto povezanih elementov, od katerih so nekateri objektivni, drugi pa subjektivni. Poleg tega ni sporno, da država rojstva ne more na splošno in v absolutnem smislu nadomestiti sklopa meril, navedenih v točki 17 te sodbe. Zato podatek o državi rojstva sam po sebi ne more vzpostaviti neke splošne domneve o pripadnosti določeni etnični skupini, ki bi vzpostavljala neposredno oziroma neločljivo zvezo med tema pojmoma. Poleg tega ni mogoče predpostavljati, da obstaja eno – in sicer eno samo – etnično poreklo za vsako suvereno državo. Zato ni mogoče šteti, da zahteva po dodatni identifikaciji v zadevi v postopku v glavni stvari – ob predpostavki, da je lahko opredeljena kot „manj ugodno obravnavanje“ – temelji neposredno na etnični pripadnosti.

Drugič, o vprašanju, ali takšna praksa pomeni posredno diskriminacijo na podlagi etnične pripadnosti, je treba presoditi, ali glede na člen 2(2)(b) Direktive 2000/43 ta praksa – tudi če je oblikovana na nevtralen način – postavlja osebe neke rase ali etnične pripadnosti v posebno neugoden položaj v primerjavi s položajem drugih oseb. Kot je generalni pravobranilec navedel v točki 64 sklepnih predlogov, se obstoj manj ugodnega obravnavanja ne sme ugotavljati splošno in abstraktno, ampak specifično in konkretno ob upoštevanju zadevnega ugodnega obravnavanja. Iz zgoraj navedenega je razvidno, da trditve, da bi uporaba nevtralnega merila iz postopka v glavni stvari, ki se nanaša na državo rojstva, verjetneje na splošno bolj škodovala „osebam določene etnične pripadnosti“ v primerjavi z „drugimi osebami“, ni mogoče sprejeti. Enako velja za trditev, da bi uporaba tega merila postavljala v manj ugoden položaj osebe, katerih etnično poreklo izhaja iz druge države, kot je država članica Unije ali država EFTA. Poleg tega je treba napotiti na točke 18 do 21 te sodbe, iz katerih izhaja, da etnične pripadnosti ni mogoče predpostavljati na splošno zgolj na podlagi identifikacije države rojstva.

(Glej točke od 17 do 21, 23, 26, od 32 do 34, 37 in izrek.)