Komisija ima široko diskrecijsko pravico glede dejavnikov, ki jih upošteva pri odločitvi o oddaji naročila na podlagi javnega razpisa. Ima široko diskrecijsko pravico tudi pri določitvi tako vsebine kot izvajanja pravil, ki se uporabljajo za oddajo naročil na podlagi javnega razpisa. Poleg tega, čeprav mora naročnik določiti pogoje javnega razpisa natančno in jasno, pa mu ni treba predvideti vseh primerov, ki se lahko v praksi pojavijo, saj so lahko nekateri redki. Pogoj iz razpisne dokumentacije je treba razlagati na podlagi njegovega cilja, sistematike in besedila. Ob dvomu lahko zadevni naročnik presodi uporabo takega pogoja tako, da prouči vsak posamezen primer ob upoštevanju vseh zadevnih elementov. Ob upoštevanju široke diskrecijske pravice Komisije se mora sodni nadzor omejiti na preverjanje upoštevanja postopkovnih pravil in obrazložitve ter vsebinske natančnosti dejanskega stanja, neobstoja očitne napake pri presoji in nezlorabe pooblastila. V okviru takega nadzora je sodišče Skupnosti pristojno, da med drugim ugotovi, ali je razlaga pogoja iz razpisne dokumentacije, ki jo je sprejela Komisija kot naročnik, pravilna ali ne.

Člen 148(3) Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe daje institucijam možnost, da se obrnejo neposredno na ponudnika, če je potrebno pojasnilo v zvezi s ponudbo ali je treba v njenem besedilu popraviti napake. Iz tega je razvidno, da te določbe ni mogoče razlagati tako, da v izjemnih in omejenih okoliščinah, ki jih določa, institucijam nalaga obveznost, da se obrnejo na ponudnike.

Nasprotno lahko velja le, če je na podlagi splošnih pravnih načel ta možnost povzročila nastanek obveznosti za Komisijo, da se obrne na ponudnika. To je med drugim tako, če je besedilo ponudbe dvoumno in je iz okoliščin zadeve, ki jih pozna Komisija, razvidno, da je verjetno dvoumnost mogoče preprosto pojasniti in zlahka odpraviti. V takem primeru bi bilo načeloma v nasprotju z načelom dobre uprave, če bi Komisija zavrnila to ponudbo, ne da bi izkoristila možnost, da zahteva pojasnila. Če bi se ji v takih okoliščinah priznala absolutna diskrecijska pravica, bi to bilo v nasprotju z načelom enakega obravnavanja.

Poleg tega načelo sorazmernosti zahteva, da akti institucij Skupnosti ne presežejo mej tega, kar je primerno in nujno za doseganje zastavljenih ciljev, pri čemer je treba upoštevati, da je treba takrat, kadar je mogoče izbirati med več primernimi ukrepi, uporabiti najmanj omejujočega in da povzročene nevšečnosti ne smejo biti čezmerne glede na zastavljene cilje.

Vendar pa je prav tako zaradi pravne varnosti bistveno, da je Komisiji omogočeno, da natančno preveri ponudbo, predloženo v okviru postopka javnega razpisa, in zlasti njeno skladnost s pogoji iz razpisne dokumentacije. Če je tako ponudba dvoumna in Komisija ne more hitro in učinkovito ugotoviti, kaj je v njej dejansko navedeno, nima druge izbire, kot da jo zavrne.

Sodišče Skupnosti je pristojno, da dokončno ugotovi, ali je mogoče ponudnikove odgovore na zahtevo za pojasnila, ki jo je poslal naročnik, opredeliti kot pojasnila o vsebini ponudbe tega ponudnika ali pa presegajo ta okvir in spreminjajo vsebino te ponudbe glede na pogoje iz razpisne dokumentacije.

(Glej točke od 54 do 59.)