ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 269/16

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Telefónica de España, SA proti Administración del Estado

(Zadeva C-284/10) (1)

(Direktiva 97/13/ES - Skupni okvir za splošne odobritve in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev - Dajatve in pristojbine, ki veljajo za podjetja, ki so imetniki splošnih odobritev - Člen 6 - Razlaga - Nacionalna zakonodaja, ki nalaga plačilo letne dajatve, izračunane na podlagi odstotka bruto prihodkov iz poslovanja)

2011/C 269/26

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Telefónica de España, SA

Tožena stranka: Administración del Estado

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Supremo – Razlaga Direktive 97/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne odobritve in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev (UL L 117, str. 15) (zlasti njenega člena 6) – Dajatve in pristojbine, ki veljajo za podjetja, ki so imetniki splošnih odobritev – Naložitev denarnih dajatev, ki presegajo tiste, dovoljene z Direktivo in za namen, ki ga ta ne določa

Izrek

Člen 6 Direktive 97/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne odobritve in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki uvaja dajatev v breme imetnikov splošnih odobritev, ki se izračuna za obdobje enega leta na podlagi bruto prihodkov iz dejavnosti zavezancev za plačilo in katere namen je kritje upravnih stroškov, povezanih s postopki izdajanja, upravljanja, nadzora in izvajanja teh odobritev, pod pogojem, da skupni prihodki, ki jih država članica prejme iz naslova take dajatve, ne presegajo vsote teh upravnih stroškov, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 246, 11.9.2010.
1.

Kraljevina Belgija, ker ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos sankcij, ki se uporabljajo za kršitve Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, ni izpolnila obveznosti iz člena 126 te uredbe.
5.

Člen 7(4)(c) Direktive 2005/29 je treba razlagati tako, da to, da je bila v vabilu k nakupu navedena zgolj začetna cena, samo po sebi ne more pomeniti, da gre za zavajajočo opustitev. Naloga predložitvenega sodišča je, da odloči, ali navedba začetne cene zadostuje za to, da se lahko šteje, da so zahteve glede navedbe cene, kot so te iz navedene določbe, izpolnjene. To sodišče bo moralo zlasti preveriti, ali opustitev navedbe načina izračuna končne cene potrošniku onemogoča sprejetje odločitve o poslu ob poznavanju vseh pomembnih dejstev in povzroči, da sprejme odločitev o poslu, ki je drugače ne bi sprejel. Upoštevati mora tudi omejitve, ki so lastne uporabljenemu sredstvu komunikacije, naravo in značilnosti izdelka ter druge ukrepe, ki jih je trgovec dejansko sprejel, da bi te informacije postale dostopne potrošnikom.
1.

Kraljevina Belgija s tem, da ni pravilno prenesla člena 31 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), ni izpolnila obveznosti iz določb navedene direktive in člena 56 PDEU.
SL Uradni list Evropske unije C 30/10

Sodba Sodišča (tretji senat senat) z dne 24. novembra 2010 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-40/10) (1)

(Ničnostna tožba - Uredba (EU, Euratom) št. 1296/2009 - Letna prilagoditev osebnih prejemkov in pokojnin uradnikov in drugih uslužbencev Evropske unije - Metoda prilagoditve - Člen 65 Kadrovskih predpisov - Členi 1 in od 3 do 7 Priloge XI h Kadrovskim predpisom - Določba o izjemi - Člen 10 Priloge XI h Kadrovskim predpisom - Diskrecijska pravica Sveta - Prilagoditev, ki se razlikuje od tiste, ki jo je predlagala Komisija - Določba o ponovnem pregledu, ki omogoča vmesno prilagoditev osebnih prejemkov)

2011/C 30/15

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall, G. Berscheid in J.-P. Keppenne, zastopniki)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bauer in D. Waelbroeck, zastopnika)

Intervenient v podporo tožeče stranke: Evropski parlament (zastopnika: S. Seyr in M. A. Neergaard, zastopnika)

Intervenienti v podporo tožene stranke: Kraljevina Danska (zastopnica: B. Weis Fogh, zastopnica), Zvezna republika Nemčija (zastopniki: J. Möller in B. Klein, zastopnika), Helenska republika (zastopnici: A. Samoni-Rantou in S. Chala, zastopnici), Republika Litva (zastopniki: D. Kriaučiūnas in R. Krasuckaitė, zastopnika), Republika Avstrija (zastopnik: E. Riedl, zastopnik), Republika Poljska (zastopnik: M. Szpunar, zastopnik), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: S. Behzadi-Spencer in L. Seeboruth, zastopnika)

Predmet

Ničnostna tožba – Uredba Sveta (EU, Euratom) št. 1296/2009 z dne 23. decembra 2009 o prilagoditvi osebnih prejemkov in pokojnin uradnikov in drugih uslužbencev Evropske unije ter korekcijskih koeficientov, ki se zanje uporabljajo, z učinkom od 1. julija 2009 (UL L 348, str. 10) – Neupoštevanje metode letne prilagoditve plač in pokojnin za referenčno obdobje – Kršitev člena 65 Kadrovskih predpisov in členov 1 in od 3 do 7 Priloge XI h Kadrovskim predpisom – Diskrecijska pravica Sveta – Varstvo legitimnega pričakovanja in načela patere legem quam ipse fecisti – Klavzula o pregledu, ki dopušča vmesno prilagoditev osebnih prejemkov

Izrek

1. Členi 2 in od 4 do 18 Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1296/2009 z dne 23. decembra 2009 o prilagoditvi osebnih prejemkov in pokojnin uradnikov in drugih uslužbencev Evropske unije ter korekcijskih koeficientov, ki se zanje uporabljajo, z učinkom od 1. julija 2009 se razglasijo za nične.

2. Učinki členov 2 in od 4 do 17 Uredbe št. 1296/2009 se ohranijo do začetka veljavnosti nove uredbe, ki jo bo Svet Evropske unije sprejel za zagotovitev izvršitve te sodbe.

3. Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

4. Kraljevina Danska, Zvezna republika Nemčija, Helenska republika, Republika Litva, Republika Avstrija, Republika Poljska, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska ter Evropski parlament nosijo svoje stroške.

(1) UL C 51, 27.2.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 80/6

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 13. januarja 2011 – Media-Saturn-Holding GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-92/10 P) (1)

(Pritožba - Znamka Skupnosti - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Znamka, ki je sestavljena iz reklamnega slogana in elementov, ki vsak zase nimajo razlikovalnega učinka - Figurativni znak „BEST BUY“)

2011/C 80/09

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Media-Saturn-Holding GmbH (zastopnik: E. Warnke, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)

Predmet

Pritožba, vložena zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 15. decembra 2009 v zadevi Media-Saturn proti UUNT (BEST BUY) (T-476/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razveljavitev, vloženo zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. avgusta 2008, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo preizkuševalca o zavrnitvi figurativnega znaka „BEST BUY“ kot znamke Skupnosti za proizvode in storitve iz razredov 1, 2, od 5 do 12, od 14 do 17, od 20 do 22, 27, 28, 35, 37, 38 in od 40 do 42 – Razlikovalni učinek znamke, ki je sestavljena iz reklamnega slogana in elementov, ki vsak zase nimajo razlikovalnega učinka

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Media-Saturn-Holding GmbH se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 113, 1.5.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 151/2

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. marca 2012 – Evropska komisija proti Republiki Estoniji, Republiki Litvi, Slovaški republiki, Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

(Zadeva C-505/09 P) (1)

(Pritožba - Okolje - Direktiva 2003/87/ES - Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov - Nacionalni načrt razdelitve pravic do emisije za Republiko Estonijo za obdobje od leta 2008 do leta 2012 - Pristojnosti Komisije in držav članic - Člena 9(1) in (3) ter 11(2) Direktive 2003/87 - Enako obravnavanje - Načelo dobrega upravljanja)

2012/C 151/03

Jezik postopka: estonščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: E. Kružíková, E. Randvere in E. White, zastopniki)

Intervenientka v podporo Komisiji: Kraljevina Danska (zastopnik: C. Vang, zastopnik)

Druge stranke v postopku: Republika Estonija (zastopnika: L. Uibo in M. Linntam, zastopnika), Republika Litva, Slovaška republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

Intervenientki v podporo Republiki Estoniji: Češka republika (zastopnik: M. Smolek, zastopnik), Republika Latvija (zastopnika: K. Drēviņa in M. I. Kalniņš, zastopnika)

Predmet

Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) (sedmi senat) z dne 23. septembra 2009 v zadevi Estonija proti Komisiji (T-263/07), s katero je Splošno sodišče razglasilo Odločbo Komisije z dne 4. maja 2007 o nacionalnem načrtu razdelitve pravic do emisije toplogrednih plinov, ki ga je Republika Estonija priglasila za obdobje od leta 2008 do leta 2012 v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631), za nično – Napačna uporaba prava pri preizkusu dopustnosti ničnostne tožbe – Napačna razlaga členov 9(1) in (3) in 11(2) Direktive 2003/87/ES ter splošnega načela enakega obravnavanja – Napačna razlaga področja uporabe in obsega načela dobrega upravljanja – Napačna opredelitev določb izpodbijane odločbe kot neločljivih in posledična razglasitev ničnosti te odločbe v celoti, ne le delno

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

3. Češka republika, Kraljevina Danska in Republika Latvija nosijo svoje stroške.

(1) UL C 63, 13.3.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 370/11

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu – Republika Poljska) – Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa w. Poznaniu proti Minister Finansów

(Zadeva C-530/09) (1)

(DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člena 52(a) in 56(1)(b) in (g) - Kraj obdavčljivih dejavnosti - Davčno upoštevna navezna okoliščina - Oblikovanje, dajanje v najem in postavitev sejemskih stojnic)

2011/C 370/15

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa w. Poznaniu

Tožena stranka: Minister Finansów

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Wojewódzki Sąd Administracyjny – Razlaga členov 52(a) in 56(1)(b) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Določitev kraja, ki je davčno upoštevna navezna okoliščina – Opredelitev gospodarske dejavnosti za storitev, pomožno dejavnostim s področja kulture, umetnosti, športa, znanosti, izobraževanja, zabavnih prireditev ali podobnih dejavnosti, ali za storitev oglaševanja – Dajanje sejemskih stojnic v najem razstavljavcem

Izrek

Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da storitev, ki jo sestavljajo oblikovanje, začasna oddaja in, če je potrebno, prevoz in postavitev sejemskih ali razstavnih stojnic za stranke, ki svoje izdelke ali storitve predstavljajo na sejmih in razstavah, lahko spada pod:

— člen 56(1)(b) te direktive, kadar je ta stojnica oblikovana ali se uporablja za oglaševanje;

— člen 52(a) te direktive, kadar je navedena stojnica oblikovana in oddana za sejem ali razstavo s področja kulture, umetnosti, športa, znanosti, izobraževanja, zabavnih prireditev ali s podobnega področja ali kadar ustreza modelu, katerega obliko, velikost, materialno sestavo in izgled je določil organizator določenega sejma ali razstave;

— člen 56(1)(g) te direktive, kadar začasna oddaja materialnih delov, iz katerih je sestavljena ta stojnica, za plačilo pomeni odločilen element navedene storitve.

(1) UL C 63, 13.3.2010.
2.

Od leta 2000, datuma določitve območja „Alto Sil“ kot posebnega območja varstva na podlagi Direktive Sveta z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (79/409/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Komisije 97/49/ES z dne 29. julija 1997, — s tem, da je izdala soglasje za dnevna kopa „Nueva Julia“ in „Ladrones“, ne da bi za izdajo teh soglasij zahtevala ustrezno presojo mogočih vplivov teh projektov in v vsakem primeru ne da bi upoštevala pogoje, v katerih je dopustno izvesti projekt kljub z njim povezanim tveganjem za divjega petelina (Tetrao urogallus), ki je eno od naravnih bogastev, zaradi katerih je bilo območje „Alto Sil“ uvrščeno kot posebno območje varstva – to je, da ni drugih ustreznih rešitev, da obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa in da je Evropska Komisija obveščena o izravnalnih ukrepih, potrebnih za zagotovitev usklajenosti omrežja Natura 2000, in — s tem, da ni sprejela ukrepov, potrebnih za preprečitev poslabšanja stanja habitatov in pomembnega vznemirjanja velikega petelina, katerega prisotnost na območju je vzrok za določitev tega območja kot posebnega območja varstva, ki je posledica rudnikov „Feixolín“, „Salguero-Prégame-Valdesegadas“, „Fonfría“, „Ampliación de Feixolín“ in „Nueva Julia“, Kraljevina Španija v zvezi z območjem posebnega varstva „Alto Sil“ ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 6, od (2) do (4), Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst v povezavi s členom 7 te direktive.
3.

Člen 49 ES je treba razlagati tako, da: (a) država članica, ki želi zagotoviti posebej visoko raven varstva potrošnikov v sektorju iger na srečo, lahko utemeljeno meni, da lahko samo z vzpostavitvijo monopola v korist enega subjekta, ki ga lahko javni organi natančno nadzirajo, obvladuje kriminal, povezan s sektorjem iger na srečo, ter dovolj učinkovito uresničuje cilj preprečevanja spodbujanja čezmerne porabe pri igranju iger na srečo in cilj boja proti zasvojenosti z igrami na srečo; (b) mora nacionalna ureditev, s katero se vzpostavlja monopol na področju iger na srečo, ki monopolistu omogoča vodenje ekspanzivne politike, da bi bila skladna s ciljem boja proti kriminalu in zmanjševanja priložnosti za igro: — temeljiti na ugotovitvi, da so kriminalne in goljufive dejavnosti v zvezi z igrami na srečo in zasvojenost z igrami na srečo na ozemlju zadevne države članice težava, ki bi se z razširitvijo dovoljenih in urejenih dejavnosti odpravila, in — dopuščati le oglaševanje, ki je zmerno in strogo omejeno na tisto, kar je nujno za usmerjanje potrošnikov v nadzorovane igralne dejavnosti; (c) to, da je država članica izbrala drugačen sistem varstva, kot ga je sprejela druga država članica, ne more vplivati na presojo nujnosti in sorazmernosti predpisov, sprejetih na tem področju, temveč je treba te predpise presojati samo glede na cilje, ki si jih prizadevajo doseči pristojni organi zadevne države članice, in glede na raven varstva, ki se namerava s temi predpisi doseči.
SL Uradni list Evropske unije C 252/5

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. junija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Viamex Agrar Handels GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

(Zadeva C-485/09) (1)

(Direktiva 91/628/EGS - Odstavek 5 točke 48 poglavja VII Priloge - Uredba (ES) št. 615/98 - Člen 5(3) - Izvozna nadomestila - Zaščita goveda med prevozom po železnici - Pogoji za izplačilo izvoznih nadomestil za govedo - Spoštovanje določb Direktive 91/628/EGS - Načelo sorazmernosti)

2011/C 252/06

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Hamburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Viames Agar Handels GmbH

Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Hamburg – Razlaga Direktive Sveta z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425/EGS in 91/496/EGS (91/628/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/29/ES z dne 29. junija 1995 (UL L 148, str. 52), zlasti odstavka 5 točke 48 poglavja VII Priloge k tej direktivi in člena 5(3) Uredbe Komisije (ES) št. 615/98 z dne 18. marca 1998 o posebnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom (UL L 82, str. 19) – Prevoz goveda po železnici – Uporaba pravil o zaščiti živali, ki se nanašajo na presledke za napajanje in krmljenje, čas na poti in čas počitka

Izrek

1. Odstavek 5 točke 48 poglavja VII Priloge k Direktivi Sveta z dne 19. novembra 1991 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425/EGS in 91/496/EGS (91/628/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/29/ES z dne 29. junija 1995, se med drugim uporablja za prevoz po železnici.

2. Če kršitev Direktive 91/628, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/29, ni povzročila pogina živali, ki so se prevažale, so pristojni organi držav članic in njihova sodišča pri nadzoru dolžni uporabiti člen 5(3) Uredbe Komisije (ES) št. 615/98 z dne 18. marca 1998 o posebnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom v skladu z načelom sorazmernosti tako, da zavrnejo izplačilo izvoznega nadomestila za živali, glede katerih določbe navedene direktive, ki se nanašajo na njihovo dobro počutje, niso bile spoštovane.

(1) UL C 37, 13.2.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 298/3

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Generics (UK) Ltd proti Synaptech Inc

(Zadeva C-427/09) (1)

(Patentno pravo - Zdravila - Dodatni varstveni certifikat za zdravila - Uredba (EGS) št. 1768/92 - Člen 2 - Področje uporabe)

2011/C 298/04

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Generics (UK) Ltd

Tožena stranka: Synaptech Inc

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 13(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1768/92 z dne 18. junija 1992 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila (UL L 182, str. 1) – Pojem prvega dovoljenja, da se izdelek da na trg – Upoštevanje le tistih dovoljenj, ki so bila izdana v skladu z Direktivo Sveta 65/65/EGS z dne 26. januarja 1965 o približevanju določb zakonov in drugih predpisov, ki se nanašajo na zdravila (UL L 22, str. 369) – Dovoljenje, ki je bilo izdano v skladu z zakonodajo, ki se je uporabljala v Avstriji pred pristopom Avstrije v EGP.

Izrek

Izdelek, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki je bil v Evropski skupnosti dan v promet kot zdravilo za uporabo v humani medicini, preden je bilo zanj izdano dovoljenje za promet v skladu z Direktivo Sveta 65/65/EGS z dne 26. januarja 1965 o približevanju določb zakonov in drugih predpisov, ki se nanašajo na zdravila, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 89/341/EGS z dne 3. maja 1989, in zlasti ne da bi bila zanj opravljena presoja varnosti in učinkovitosti, ne spada na področje uporabe Uredbe Sveta (EGS) št. 1768/92 z dne 18. junija 1992 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila, kakor je bila spremenjena z Aktom o pogojih pristopa Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske in o prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, kakor je opredeljeno v členu 2 te uredbe, kakor je bila spremenjena, in ne more biti predmet dodatnega varstvenega certifikata.

(1) UL C 11, 16.1.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 204/8

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 19. maja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte di Appello di Firenze – Italija) – Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle proti Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa

(Zadeva C-452/09) (1)

(Direktiva 82/76/EGS - Svoboda ustanavljanja in svobodno opravljanje storitev - Zdravniki - Pridobitev naslova specialista - Nadomestilo med obdobjem izobraževanja - Petletni zastaralni rok pravice do izplačila periodičnih nadomestil)

2011/C 204/15

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte di Appello di Firenze

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle

Tožene stranke: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte di Appello di Firenze – Razlaga Direktive Sveta 82/76/EGS z dne 26. januarja 1982 o spremembi Direktive 75/362/EGS o medsebojnem priznavanju diplom, spričeval in drugih dokazil o formalni izobrazbi v medicini vključno z ukrepi, ki olajšujejo učinkovito uresničevanje pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev in Direktive 75/363/EGS o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o dejavnostih zdravnikov (UL L 43, str. 21) – Izobraževanje zdravnikov specialistov – Pravica do ustreznega nadomestila med izobraževanjem – Neposreden učinek zaradi dejstva, da direktiva ni bila prenešena – Možnost, da država uveljavlja petletni ali desetletni zastaralni rok v zvezi s pravico, ki je nastala na podlagi navedene direktive, za obdobje pred prvim zakonom o prenosu

Izrek

Pravo Unije je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica uveljavlja potek razumnega zastaralnega roka zoper tožbo, ki jo pri sodišču vloži posameznik zaradi varstva pravic, ki jih podeljuje direktiva, čeprav te ni pravilno prenesla, če s svojim ravnanjem ni povzročila tega, da je bil zahtevek prepozen. Ugotovitev Sodišča, da je bilo kršeno pravo Unije, ne vpliva na začetek teka zastaralnega roka, če o tej kršitvi ni dvoma.

(1) UL C 24, 30.1.2010.
1.

Člen 87(2) Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, je treba razlagati tako, da zajema tudi navedbe iz medicinskih revij ali znanstvenih del, ki so vključene v oglaševanje zdravila, namenjeno osebam, usposobljenim za predpisovanje ali izdajanje zdravil.