Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (veliki senat) 
z dne 3. marca 2020 * 
„Predhodno odločanje – Varstvo potrošnikov – Direktiva 93/13/EGS – Nepošteni pogoji v potrošniških 
pogodbah – Pogodba o hipotekarnem kreditu – Spremenljiva obrestna mera – Referenčni indeks za 
hipotekarne kredite hranilnic – Indeks, ki izhaja iz zakonske ali druge določbe – Enostranska uvedba te 
določbe s strani prodajalca ali ponudnika – Nadzor zahteve po preglednosti s strani nacionalnega 
sodišča – Posledice ugotovitve nedovoljenosti določbe“ 
V zadevi C-125/18, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (sodišče prve stopnje št. 38 v Barceloni, Španija) 
s sklepom z dne 16. februarja 2018 , ki je na Sodišče prispel istega dne, v postopku 
Mar c Gómez del Moral Guasc h 
proti 
Bankia SA, 
SODIŠČE (veliki senat), 
v sestavi K. Lenaerts, predsednik, R. Silva de Lapuerta, podpredsednica, J.-C. Bonichot, A. Arabadjiev, 
E. Regan, M. Safjan in S. Rodin (poročevalec), predsedniki senatov, L. Bay Larsen, T. von Danwitz,  
D. Šváby, F. Biltgen, sodniki, K. Jürimäe, sodnica, in M. C. Lycourgos, sodnik,  
generalni pravobranilec: M. Szpunar,  
sodna tajnica: L. Carrasco Marco, administratorka,  
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 25. februarja 2019 ,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:  
– za M. Gómeza del Morala Guascha J. M. Erausquin Vázquez, A. Benavente Antolín, M. Ortiz Pérez 
in S. Moreno de Lamo, abogados, 
– za Bankia SA R. Fernández-Aceytuno Sáenz de Santamaría, F. Manzanedo González, M. Muñoz 
García-Liñán, V. Rodríguez de Vera Casado, L. Briones Bori in A. Fernández García, abogados, 
– za špansko vlado M. J. García-Valdecasas Dorrego in J. Rodríguez de la Rúa Puig, agenta, 
– za vlado Združenega kraljestva S. Brandon, agent, skupaj z A. Howard, barrister, 
* Jezik postopka: španščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :138 1 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
– za Evropsko komisijo N. Ruiz García, J. Baquero Cruz in C. Valero, agenti, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 10. septembra 2019 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 
1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, 
zvezek 2, str. 288), zlasti na člen 1(2), člen 4(2), člen 6(1), člen 7(1) in člen 8 te direktive. 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Marcom Gomezom del Moralom Guaschem in družbo 
Bankia SA zaradi določbe o spremenljivi obrestni meri, ki se plača v skladu s pogodbo 
o hipotekarnem kreditu, sklenjeno med tema strankama. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3V štiriindvajseti uvodni izjavi Direktive 93/13 je navedeno, da „morajo imeti sodišča ali upravni organi 
držav članic na voljo ustrezna in učinkovita sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih 
[nepoštenih] pogojev v potrošniških pogodbah“. 
4 Člen 1(2) te direktive določa: 
„Določbe te direktive ne veljajo za pogodbene pogoje, ki temeljijo na obveznih zakonih ali predpisih in 
določbah ali načelih mednarodnih konvencij, katerih pogodbenice so države članice ali [Evropska 
unija], zlasti na področju prometa.“ 
5 Člen 4 navedene direktive določa: 
„1. Brez poseganja v člen 7 je treba nedovoljenost [nepoštenost] pogodbenega pogoja oceniti ob 
upoštevanju narave blaga ali storitev, za katero je bila sklenjena pogodba, in s sklicevanjem na vse 
okoliščine, ki so obstajale v času sklepanja pogodbe ter na vse druge pogoje te pogodbe ali druge 
pogodbe, od katere je pogoj odvisen. 
2. Ocena nedovoljenosti [nepoštenosti] pogojev ne sme biti povezana niti z opredelitvijo glavnega 
predmeta pogodbe niti z ustreznostjo med ceno in plačilom za izmenjane storitve ali blago, česo 
pogoji v jasnem, razumljivem jeziku.“ 
6 Člen 5 te direktive določa: 
„Pri pogodbah, v katerih so vsi ali nekateri pogodbeni pogoji, ki so ponujeni potrošniku, pisni, morajo 
biti ti pogoji vedno sestavljeni v jasnem, razumljivem jeziku. V dvomu glede pomena pogoja, prevlada 
razlaga, ki je za potrošnika najbolj ugodna. […]“ 
ECLI:EU:C:2020 :138 2 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
7 Člen 6(1) Direktive 93/13 določa: 
„Države članice določijo, da nedovoljeni [nepošteni] pogoji, uporabljeni v pogodbi, ki jo s potrošnikom 
sklene prodajalec ali ponudnik, kakor je določeno z nacionalnim pravom, niso zavezujoči za potrošnika 
in da pogodba še naprej zavezuje obe stranki na podlagi teh pogojev, če je nadaljnji obstoj mogoč brez 
nedovoljenih [nepoštenih] pogojev.“ 
8 Člen 7(1) te direktive določa: 
„Države članice zagotovijo, da v interesu potrošnikov in konkurentov obstajajo ustrezna in učinkovita 
sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih [nepoštenih] pogojev v pogodbah, ki jih 
s potrošniki sklenejo prodajalci ali ponudniki.“ 
9 Člen 8 navedene direktive določa: 
„Države članice lahko na področju, ki ga ureja ta direktiva, sprejmejo ali ohranijo najstrožje določbe, ki 
so združljive s Pogodbo, da bi zagotovile najvišjo stopnjo varstva potrošnikov.“ 
10 V Prilogi k Direktivi 93/13, ki vsebuje okvirni seznam pogojev, ki se lahko štejejo za nepoštene, je 
navedeno: 
„1. Pogoji, katerih cilj ali učinek je: 
[…] 
(l) določitev cene blaga ob dobavi ali dovolitev, da prodajalec blaga ali ponudnik storitev zviša 
ceno, ne da bi potrošnik v prvem ali drugem primeru imel ustrezno pravico odpovedi pogodbe, 
če je končna cena previsoka glede na dogovorjeno ceno ob sklenitvi pogodbe; 
[…] 
2. Področje uporabe pododstavkov (g), (j) in (l) 
[…] 
(c) Pododstavki (g), (j) in (l) se ne uporabljajo za: 
– transakcije s prenosljivimi vrednostnimi papirji, finančnimi inštrumenti in drugimi produkti 
ali storitvami, če je cena vezana na nihanja v borznih tečajih ali indeksih ali v cenah na 
finančnem trgu, ki jih prodajalec ali ponudnik ne more nadzirati; 
[…] 
(d) Pododstavek (l) ni v nasprotju s klavzulami o indeksiranju cen, če so zakonite, pod pogojem, da 
je metoda, po kateri se cene spreminjajo, natančno opisana.“ 
Španska zakonodaja 
11 Člen 1303 Código Civil (civilni zakonik) določa: 
„Če je obveznost razglašena za nično, mora vsaka pogodbena stranka vrniti drugi vse, kar je prejela na 
podlagi take pogodbe, skupaj s plodovi oziroma obrestmi, razen če je v naslednjih členih določeno 
drugače.“ 
ECLI:EU:C:2020 :138 3 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
12 Druga dodatna določba Orden del Ministerio de la Presidencia, sobre transparencia de las condiciones 
financieras de los préstamos hipotecarios (odredba urada predsednika vlade o preglednosti finančnih 
pogojev za hipotekarne kredite) z dne 5. maja 1994 (BOE št. 112 z dne 11. maja 1994 , str. 14444 ), 
kakor je bila spremenjena z ministrskim odlokom z dne 27. oktobra 1995 (BOE št. 261 z dne 
1. novembra 1995 , str. 31794 ; v nadaljevanju: odredba z dne 5. maja 1994 ), je določala: 
„Banco de España (centralna banka Španije) na podlagi poročila Dirección General del Tesoro 
y Política Financiera (generalna direkcija za zakladništvo in finančno politiko) z okrožnico določi vse 
indekse ali uradne referenčne obrestne mere, ki jih lahko uporabijo kreditne institucije za hipotekarne 
kredite s spremenljivo obrestno mero, in redno objavlja njihovo vrednost.“ 
13 Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la 
Defensa de los Consumidores y Usuarios y otras leyes complementarias (kraljeva zakonska uredba 
1/2007 o sprejetju prečiščenega besedila splošnega zakona o varstvu potrošnikov in uporabnikov ter 
drugih dopolnilnih zakono v) z dne 16. novembra 2007 (BOE št. 287 z dne 30. novembra 2007 , 
str. 49181 ; v nadaljevanju: kraljeva zakonska uredba 1/2007 ) v členu 8, naslovljenem „Temeljne 
pravice potrošnikov in uporabnikov“, določa: 
„Temeljne pravice potrošnikov in uporabnikov so: 
[…] 
(b) varstvo njihovih legitimnih ekono mskih in socialnih interesov; zlasti pred nepoštenimi poslovnimi 
praksami ter pred vključitvijo nepoštenih pogojev v pogodbe. 
[…]“ 
14 Člen 60 kraljeve zakonske uredbe 1/2007 , naslovljen „Predpogodbene informacije“, določa: 
„1. Preden je potrošnik ali uporabnik zavezan s pogodbo ali ponudbo iste vrste, ga prodajalec ali 
ponudnik ustrezno, pravilno in zadostno obvesti o glavnih značilnostih pogodbe, zlasti o njenih 
pravnih in ekono mskih pogojih, če ti niso jasno razvidni iz konteksta. 
[…]“ 
15 Člen 80 kraljeve zakonske uredbe 1/2007 , naslovljen „Zahteve glede pogojev, o katerih se stranki nista 
dogovorili posamično“, določa: 
„1. V pogodbah, sklenjenih s potrošniki in uporabniki, ki vsebujejo pogoje, o katerih se stranki nista 
dogovorili posamično, vključno s pogodbami, ki jih sklenejo javna uprava ter subjekti in podjetja, ki so 
odvisna od njih, morajo ti pogoji izpolnjevati te zahteve: 
[…] 
(c) dobro vero in pravično ravnotežje med pravicami in obveznostmi strank, kar vsekakor izključuje 
uporabo nepoštenih pogojev. 
[…]“ 
16 Člen 82 kraljeve zakonske uredbe 1/2007 , naslovljen „Pojem nepoštenih pogojev“, določa: 
„1. Za nepoštene se štejejo vsi pogoji, o katerih se stranki nista dogovorili posamično, ter vsa ravnanja, 
ki niso posledica izrecnega dogovora in ki v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika in 
uporabnika povzročijo znatno neravnotežje med pogodbenimi pravicami in obveznostmi strank. 
ECLI:EU:C:2020 :138 4 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
[…]“ 
17 Člen 27 Orden EHA/2899 /2011 de transparencia y protección del cliente de servicios bancarios 
(ministrski odlok EHA/2899 /2011 o preglednosti in varstvu uporabnikov bančnih storitev) z dne 
28. oktobra 2011 (BOE št. 261 z dne 29. oktobra 2011 , str. 113242 ), naslovljen „Uradne obrestne 
mere“, v odstavku 1(a) določa: 
„1. Za uporabo s strani kreditnih ustanov bodo pod pogoji iz tega ministrskega odloka mesečno 
objavljene naslednje uradne obrestne mere: 
(a) povprečna obrestna mera hipotekarnih kreditov za nakup stanovanja po tržni ceni, ki se za več kot 
tri leta sklenejo s kreditnimi institucijami v Španiji.“ 
18 Ley 14/2013 de apoyo a los emp rendedores y su internacionalización (zakon 14/2013 o podpori 
podjetnikom in njihovi internacionalizaciji) z dne 27. septembra 2013 (BOE št. 233 z dne 
28. septembra 2013 , str. 78787 ) v petnajsti dodatni določbi določa, da se ukinjeni instrumenti, navedeni 
v odstavku 1 te določbe, med katerimi je indeks, ki temelji na povprečni obrestni meri za hipotekarne 
kredite španskih hranilnic (v nadaljevanju: indeks IRPH španskih hranilnic), nadomestijo z obrestno 
mero ali nadomestnim referenčnim indeksom, določenim v pogodbi, in da je nadomestna obrestna 
mera, če ni pogodbeno določena, „uradna obrestna mera, imenovana ‚povprečna obrestna mera 
hipotekarnih kreditov za nakup stanovanja po tržni ceni, ki se za več kot tri leta sklenejo s kreditnimi 
institucijami v Španiji‘, pri kateri se uporabi marža, ki ustreza aritmetični sredini razlik med obrestno 
mero, ki se ukinja, in zgoraj navedeno obrestno mero, izračunanih glede na informacije, ki so bile na 
voljo med datumom sklenitve pogodbe in datumom dejanskega nadomestila obrestne mere“. 
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
19 M. Gómez del Moral Guasch je 19. julija 2001 s predhodnico bančne ustanove Bankia sklenil pogodbo 
o hipotekarnem kreditu v višini 132.222,66 EUR za financiranje nakupa stanovanja. 
20 Točka 3a te pogodbe, naslovljena „Spremenljiva obrestna mera“, vsebuje določbo, v skladu s katero se 
obrestna mera, ki jo plača potrošnik, spreminja glede na indeks IRPH španskih hranilnic (v 
nadaljevanju: sporna določba). Ta sporna določba določa: 
„S pogodbo dogovorjena obrestna mera se določi za polletna obdobja z začetkom na dan podpisa 
pogodbe, pri čemer bo za prvo polovico leta veljala obrestna mera, ki je navedena v tretji finančni 
določbi. Za naslednja polletna obdobja se bo uporabljala povprečna obrestna mera hipotekarnih 
kreditov za nakup stanovanja po tržni ceni, sklenjenih za več kot tri leta s hranilnicami, ki bo veljala 
ob uskladitvi obrestne mere ter ki jo centralna banka Španije uradno in redno objavlja v Boletín 
Oficial del Estado za hipotekarne kredite s spremenljivo obrestno mero za nakup stanovanja, ki se 
zaokrožina četrtino odstotne točke navzgor, povečana za 0,25 odstotne točke.“ 
21 M. Gómez del Moral Guasch je pri Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (sodišče prve 
stopnje št. 38 v Barceloni, Španija) vložil tožbo, s katero je med drugim zahteval razglasitev ničnosti te 
določbe, ker naj ne bi bila poštena. 
22 Predložitveno sodišče najprej poudarja, da je indeksacija spremenljivih obresti hipotekarnega kredita, 
izračunana na podlagi indeksa IRPH španskih hranilnic, manj ugodna od indeksacije, izračunane na 
podlagi povprečne obrestne mere na evropskem medbančnem trgu (v nadaljevanju: indeks Euribor), ki 
naj bi se uporabljala pri 90 % hipotekarnih kreditov, sklenjenih v Španiji. Uporaba indeksa IRPH 
španskih hranilnic naj bi povzročila dodaten strošek v višini od 18.000 do 21.000 EUR na posojilo. 
ECLI:EU:C:2020 :138 5 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
23 Predložitveno sodišče se nato sprašuje, ali je treba, ker je indeks IRPH španskih hranilnic regulirani 
indeks, uporabiti izjemo iz člena 1(2) Direktive 93/13, čeprav se ta indeks za stranke posojilne 
pogodbe uporabi na podlagi pogodbene določbe. 
24 Poleg tega se predložitveno sodišče sprašuje, ali mora biti potrošnik obveščen o metodi izračuna 
referenčnega indeksa in o njegovem preteklem gibanju, da bi lahko ocenil finančne stroške sklenjenega 
posojila. V zvezi s tem predložitveno sodišče poudarja, da zaradi zagotovitve višje ravni varstva 
potrošnikov od tiste, ki jo določa ta direktiva, izjema iz člena 4(2) Direktive 93/13 ni bila prenesena 
v španski pravni red. 
25 Poleg tega se predložitveno sodišče sprašuje, ali bi bilo, če se ugotovi, da sporna določba ni skladna 
s pravom Unije, v skladu z Direktivo 93/13, da se indeks IRPH španskih hranilnic nadomesti 
z indeksom Euribor ali da se vrne zgolj glavnica brez plačila obresti. 
26 V teh okoliščinah je Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (sodišče prve stopnje št. 38 
v Barceloni) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: 
„1. Ali mora biti indeks IRPH španskih hranilnic predmet sodnega varstva v smislu, da je treba 
preveriti, ali ga potrošnik razume, ne da bi to ovirala okoliščina, da ga urejajo zakonske ali druge 
določbe, kar ni primer iz člena 1(2) Direktive 93/13, ker ni obvezna določba, ampak takšno 
spremenljivo pogodbeno obrestno mero v pogodbo po lastni presoji vključi prodajalec ali 
ponudnik? 
2. (a) Ali je v skladu s členom 4(2) Direktive 93/13, ki ni prenesen v španski pravni red, v nasprotju 
z Direktivo 93/13 in zlasti njenim členom 8, da se špansko sodišče sklicuje na člen 4(2) te 
direktive in ga uporabi, če zakono dajalec, ki je trdil, da bi lahko zagotovil popolno zaščito za 
vse pogoje, ki jih prodajalec ali ponudnik lahko vključi v pogodbo, sklenjeno s potrošniki, 
vključno s tistimi, ki vplivajo na glavni predmet pogodbe, tudi če so v jasnem, razumljivem 
jeziku, te določbe po lastni volji ni prenesel v [španski] pravni red? 
2. (b) Ali je treba za razumevanje bistvenega pogoja, v tem primeru indeksa IRPH španskih hranilnic, 
vsekakor posredovati informacije ali objave vseh ali nekaterih spodaj navedenih dejstev ali 
podatkov: 
(i) obrazložiti način določitve referenčne obrestne mere, to pomeni obrazložiti, da ta indeks 
vključuje provizije in ostale stroške nominalne obrestne mere, da gre za enostavno, ne 
ponderirano srednjo vrednost, da mora prodajalec ali ponudnik vedeti, da mora uporabiti 
negativni diferencial, ter da posredovani podatki niso javni, v nasprotju z drugo običajno 
obrestno mero, ki je Euribor; 
(ii) obrazložiti, kako se je razvijal v preteklosti in kako bi se lahko spreminjal v prihodnje, 
posredovati informacije in objaviti grafe, ki potrošniku jasno in razumljivo obrazložijo 
spreminjanje te posebne obrestne mere v primerjavi z obrestno mero Euribor, ki se 
običajno uporablja pri kreditih s hipotekarnim jamstvom? 
2. (c) Če bi Sodišče odločilo, da mora predložitveno sodišče preučiti nepoštenost pogodbenih pogojev 
in odločiti o vseh posledicah v skladu z nacionalnim pravom, se Sodišču postavi vprašanje, ali 
pomanjkanje informacij o vsem tem ne bi pomenilo pomanjkljivega razumevanja pogoja, ker 
povprečnemu potrošniku ne bi bil jasen (člen 4(2) Direktive 93/13), in ali bi njegova izpustitev 
pomenila nepošteno obravnavo s strani prodajalca ali ponudnika, zaradi česar [potrošnik], čebi 
bil ustrezno informiran, ne bi sprejel, da se za njegov kredit uporabi indeks IRPH španskih 
hranilnic? 
ECLI:EU:C:2020 :138 6 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
3. Če se ugotovi ničnost indeksa IRPH španskih hranilnic […], katera od navedenih posledic bi bila, če 
ne bi bilo dogovora ali bi bil dogovor bolj v škodo potrošnika, v skladu s členom 6(1) in 7(1) 
Direktive 93/13: 
(i) prilagoditev pogodbe z uporabo nadomestnega običajnega indeksa, in sicer indeksa Euribor, če 
gre za pogodbo, ki je v svojem bistvu vezana na produktivni interes v dobro [kreditne] 
ustanove, to je prodajalca ali ponudnika; 
(ii) prenehanje uporabe obrestne mere, pri čemer je edina obveznost kreditojemalca ali dolžnika 
vrniti izposojeno glavnico v pogodbeno dogovorjenih obrokih?“ 
Vprašanja za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
27 Najprej je treba opozoriti, da mora Sodišče glede na ustaljeno sodno prakso v okviru postopka 
sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem iz člena 267 PDEU nacionalnemu sodišču podati 
koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. Pri tem mora Sodišče po potrebi 
preoblikovati vprašanja, ki so mu predložena (sodba z dne 7. avgusta 2018 , Smith, C-122/17, 
EU:C:2018 :631, točka 34). 
28 V zvezi s tem se prvo vprašanje res nanaša na indeks IRPH španskih hranilnic. Vendar je treba za 
koristen odgovor predložitvenemu sodišču to vprašanje razumeti tako, da to sodišče sprašuje, ali je 
treba člen 1(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da je s področja uporabe te direktive izključen pogoj iz 
pogodbe o hipotekarnem kreditu, sklenjene med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, ki 
določa, da obrestna mera, ki se uporabi za kredit, temelji na enem od uradnih referenčnih indeksov, 
določenih z nacionalno ureditvijo, ki jih kreditne institucije lahko uporabijo za hipotekarne kredite. 
29 V skladu s tem členom določbe Direktive 93/13 ne veljajo za pogodbene pogoje, ki temeljijo na 
obveznih zakonih ali predpisih. 
30 Ta člen tako uvaja izključitev teh pogojev s področja uporabe Direktive 93/13, pri čemer je treba to 
izključitev razlagati ozko (glej v tem smislu sodbo z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, 
C-186/16, EU:C:2017 :703, točki 27 in 31 ter navedena sodna praksa). 
31 Za to izključitev morata biti izpolnjena dva pogoja: prvič, pogodbena določba mora temeljiti na določbi 
iz zakona ali drugega predpisa in, drugič, ta določba mora biti obvezna (sodbi z dne 10. septembra 
2014 , Kušionová, C-34/13, EU:C:2014 :2189 , točka 78, in z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, 
C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 28). 
32 Sodišče je razsodilo, da mora nacionalno sodišče, da bi ugotovilo, ali so ti pogoji izpolnjeni, preveriti, 
ali zadevni pogodbeni pogoj temelji na določbah nacionalnega prava, ki med pogodbenima strankama 
veljajo ne glede na njuno izbiro, ali na tistih, ki so dopolnilne, ki torej veljajo, če se stranki v zvezi 
s tem nista dogovorili drugače (sodbe z dne 21. marca 2013 , RWE Vertrieb, C-92/11, EU:C:2013 :180, 
točka 26; z dne 10. septembra 2014 , Kušionová C-34/13, EU:C:2014 :2189 , točka 79, in z dne 
20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, EU:C:2017 :703, točki 29 in 30). 
33 V obravnavanem primeru iz opisa nacionalne ureditve, ki se uporabi v postopku v glavni stvari, ki ga je 
podalo predložitveno sodišče, izhaja, da ta ureditev ni vsebovala obveznosti, da se v plačilnih pogojih, 
vključenih v pogodbe o hipotekarnem kreditu, določi uporaba enega od šestih uradnih indeksov, 
določenih s circular 8/1990 del Banco de España, a entidad es de crédito, sobre transparencia de las 
operaciones y protección de la clientela (okrožnica 8/1990 centralne banke Španije za kreditne 
ECLI:EU:C:2020 :138 7 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
institucije o preglednosti bančnih storitev in varstvu strank) z dne 7. septembra 1990 (BOE št. 226 
z dne 20. septembra 1990 , str. 27498 ) v različici, ki se uporabi za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: 
okrožnica 8/1990 ). 
34 V zvezi s tem, kot je v bistvu navedel generalni pravobranilec v točkah od 78 do 83 sklepnih predlogov, 
se zdi – kar mora preveriti predložitveno sodišče – da z odlokom z dne 5. maja 1994 za posojila 
s spremenljivo obrestno mero ni bila določena uporaba uradnega referenčnega indeksa, vključno 
z indeksom IRPH španskih hranilnic, temve č le pogoji, ki jih morajo izpolnjevati „indeksi ali 
referenčne obrestne mere“, da bi jih lahko uporabljale kreditne institucije. 
35 S pridržkom morebitnih preverjanj predložitvenega sodišča iz točke 3a(1)(d) Priloge II k odloku z dne 
5. maja 1994 izhaja, da je družba Bankia torej imela možnost določiti spremenljivo obrestno mero „na 
kakršen koli drug način, pod pogojem, da je ta jasen, konkreten in razumljiv za kreditojemalca in 
v skladu s pravom“. 
36 Sklicevanje na indeks IRPH španskih hranilnic v sporni določbi za izračun obresti, dolgovanih v okviru 
pogodbe iz postopka v glavni stvari, zato ne izhaja iz obvezne zakonske ali podzakonske določbe 
v smislu sodne prakse, navedene v točkah 31 in 32 te sodbe. Ta določba torej spada na področje 
uporabe Direktive 93/13, kar mora preveriti predložitveno sodišče. 
37 Iz tega sledi, da je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 1(2) Direktive 93/13 razlagati 
tako, da na področje uporabe te direktive spada pogoj iz pogodbe o hipotekarnem kreditu, sklenjene 
med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, ki določa, da obrestna mera, ki se uporabi za 
kredit, temelji na enem od uradnih referenčnih indeksov, določenih z nacionalno ureditvijo, ki jih 
kreditne institucije lahko uporabijo za hipotekarne kredite, kadar ta ureditev ne določa niti obvezne 
uporabe tega indeksa, ne glede na izbiro strank, niti njegove subsidiar ne uporabe, če se stranki ne 
dogovorita drugače. 
Drugo vprašanje, točka (a) 
38 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem, točka (a), sprašuje, ali je treba Direktivo 93/13, zlasti njen 
člen 8, razlagati tako, da nasprotuje temu, da sodiščedržave članice uporabi člen 4(2) te direktive, da 
ne bi preverilo morebitne nepoštenosti pogodbenega pogoja, katerega jezik je jasen in razumljiv ter ki 
se nanaša na glavni predmet pogodbe, kadar navedena določba ni bila prenesena v pravni red te države 
članice. 
39 Vendar je iz pojasnil v predložitveni odločbi v zvezi z drugim vprašanjem razvidno, da se predložitveno 
sodišče s prvim delom tega vprašanja natančneje sprašuje o možnosti, da nacionalno sodišče, tudi če 
člen 4(2) Direktive 93/13 ni bil prenesen v nacionalno pravo, preveri, ali določba, kakršna je sporna 
določba, izpolnjuje zahtevo po preglednosti, ki jo določa ta direktiva. 
40 V obravnavanem primeru je treba najprej ugotoviti, da je predložitveno sodišče postavilo drugo 
vprašanje, točka (a), ob predpostavki, da člen 4(2) Direktive 93/13 ni bil prenesen v španski pravni 
red. 
41 Družba Bankia in španska vlada trdita, da je Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v sodbah 406/2012 
z dne 18. junija 2012 (ES:TS:2012 :5966 ) in 241/2013 z dne 9. maja 2013 (ES:TS:2013 :1916 ) poudarilo, 
da je španski zakono dajalec člen 4(2) Direktive 93/13 v nacionalno pravo prenesel z Ley 7/1998 sobre 
condiciones generales de la contratación (zakon 7/1998 o splošnih pogodbenih pogojih) z dne 
13. aprila 1998 (BOE št. 89 z dne 14. aprila 1998 , str. 12304 ). Iz teh sodb naj bi izhajalo, prvič,daje 
bil izraz „pravično ravnotežje med nasprotnimi dajatvami“ iz španske ureditve, ki je veljala pred 
sprejetjem Direktive 93/13, nadomeščen z izrazom „znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih“, 
da bi se omejil nadzor nad morebitno nepoštenostjo pogodbenega pogoja, drugič, da cena in 
ECLI:EU:C:2020 :138 8 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
ravnotežje storitev v pravem pomenu besede ne moreta biti predmet nadzora ter, tretjič, da so bistveni 
elementi pogodbe, čeprav so izključeni iz nadzora vsebine, vseeno lahko predmet nadzora vključitve in 
preglednosti. 
42 Vendar se glede na pojasnilo, navedeno v točki 39 te sodbe v zvezi z obsegom drugega vprašanja, 
točka (a), ni treba izreči o dejanskem prenosu člena 4(2) Direktive 93/13 v španski pravni red. 
43 Pri tem je treba spomniti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso sistem varstva, ki je vzpostavljen 
z Direktivo 93/13, temelji na zamisli, da je potrošnik v razmerju do prodajalca ali ponudnika 
v podrejenem položaju glede pogajalske sposobnosti in ravni obveščenosti, zaradi česar pristopi 
k pogojem, ki jih je predhodno sestavil prodajalec ali ponudnik in na vsebino katerih ne more vplivati 
(glej zlasti sodbi z dne 3. junija 2010 , Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid , C-484/08, 
EU:C:2010 :309, točka 27 in navedena sodna praksa, in sodbo z dne 26. marca 2019 , Abanca 
Corporación Bancaria in Bankia, C-70/17 in C-179/17, EU:C:2019 :250, točka 49). 
44 Glede takega podrejenega položaja Direktiva 93/13 državam članicam nalaga, naj določijo mehanizem, 
s katerim zagotovijo, da se lahko vsak pogodbeni pogoj, ki ni posamično dogovorjen, preizkusi, zato da 
se lahko ugotovi njegova morebitna nepoštenost. V tem okviru mora nacionalno sodišče na podlagi 
meril, vsebovanih v členu 3(1) in členu 5 Direktive 93/13, ugotoviti, ali tak pogoj ob upoštevanju 
okoliščin obravnavanega primera ustreza zahtevam dobre vere, uravnoteženosti in preglednosti, ki jih 
določa ta direktiva (glej v tem smislu sodbe z dne 21. marca 2013 , RWE Vertrieb, C-92/11, 
EU:C:2013 :180, točke od 42 do 48; z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, 
EU:C:2014 :282, točka 40, in z dne 26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in Bankia, 
C-70/17 in C-179/17, EU:C:2019 :250, točka 50). 
45 Vendar člen 4(2) Direktive 93/13 v povezavi z njenim členom 8 državam članicam omogoča, da 
v zakono daji, s katero je prenesena ta direktiva, določijo, da se „ocena nepoštenosti“ ne nanašana 
pogoje, ki so zajeti s to določbo, če so ti sestavljeni v jasnem in razumljivem jeziku (glej v tem smislu 
sodbi z dne 3. junija 2010 , Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid , C-484/08, EU:C:2010 :309, 
točka 32, in z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točka 41). 
46 Sodišče je poleg tega poudarilo, da je ta zahteva po jasnem in razumljivem besedilu vsebovana 
v členu 5 Direktive 93/13, ki določa, da morajo pogodbeni pogoji „vedno“ izpolnjevati to zahtevo (glej 
v tem smislu sodbi z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točki 67 
in 68, ter z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 43). Iz tega 
sledi, da se ta zahteva vsekakor uporabi, tudi kadar pogoj spada na področje uporabe člena 4(2) 
navedene direktive in tudi če zadevna država članica te določbe ni prenesla. Te zahteve ni mogoče 
zožiti zgolj na formalno in slovnično razumljivost pogodbenega pogoja (sodba z dne 30. aprila 2014 , 
Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točka 71). 
47 Na drugo vprašanje, točka (a), je torej treba odgovoriti, da je treba Direktivo 93/13, zlasti njen 
člen 4(2) in njen člen 8, razlagati tako, da mora sodiščedržave članice preveriti jasnost in razumljivost 
pogodbenega pogoja, ki se nanaša na glavni predmet pogodbe, in to ne glede na prenos člena 4(2) te 
direktive v pravni red te države članice. 
Drugo vprašanje, točki (b) in (c) 
48 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem, točki (b) in (c), v bistvu sprašuje, ali je treba Direktivo 
93/13, zlasti njen člen 4(2) in njen člen 5, razlagati tako, da mora prodajalec ali ponudnik zaradi 
spoštovanja – v okviru pogodbe o hipotekarnem kreditu – zahteve po preglednosti pogodbenega 
pogoja, ki določa spremenljivo obrestno mero, katere način izračuna je za povprečnega potrošnika 
ECLI:EU:C:2020 :138 9 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
zapleten, potrošniku sporočiti informacije v zvezi z metodo izračuna indeksa, na podlagi katerega se 
izračuna navedena obrestna mera, ter v zvezi s tem, kako se je ta indeks gibal v preteklosti in kako bi 
se lahko gibal v prihodnosti. 
49 V zvezi s tem, kot je generalni pravobranilec navedel v točkah od 106 do 109 sklepnih predlogov, je za 
potrošnika v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča v zvezi z zahtevo po preglednosti bistveno, da je 
pred sklenitvijo pogodbe seznanjen s pogodbenimi pogoji in posledicami navedene sklenitve. Potrošnik 
se med drugim na podlagi te seznanitve odloči, ali se želi pogodbeno zavezati s pogoji, ki jih je 
predhodno sestavil prodajalec oziroma ponudnik (sodbe z dne 21. marca 2013 , RWE Vertrieb, 
C-92/11, EU:C:2013 :180, točka 44; z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, 
EU:C:2014 :282, točka 70; z dne 21. decembra 2016 , Gutiérrez Naranjo in drugi, C-154/15, C-307/15 in 
C-308/15, EU:C:2016 :980, točka 50, in z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, 
EU:C:2017 :703, točka 48). 
50 Iz tega sledi, kot je bilo že navedeno v točki 46 te sodbe, da zahteve po preglednosti pogodbenih 
pogojev, kot izhaja iz člena 4(2) in člena 5 Direktive 93/13, ni mogočezožiti zgolj na njihovo formalno 
in slovnično razumljivost. Zahtevo iz te direktive po sestavljenosti pogodbenih pogojev v jasnem in 
razumljivem jeziku ter s tem njihovi preglednosti je treba razlagati široko, saj sistem varstva, ki je 
uveljavljen s to direktivo, temelji na ugotovitvi, da je potrošnik v razmerju do prodajalca ali ponudnika 
v podrejenem položaju glede, med drugim, ravni obveščenosti (sodbi z dne 30. aprila 2014 , Kásler in 
Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točki 71 in 72, ter z dne 20. septembra 2017 , Andricic in 
drugi, C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 44). 
51 Glede pogoja, ki v okviru pogodbe o hipotekarnem kreditu določa plačilo tega kredita z obrestmi, ki se 
izračunajo na podlagi spremenljive obrestne mere, je treba to zahtevo razumeti tako, da ne nalaga zgolj, 
da mora biti zadevni pogoj za potrošnika formalno in slovnično razumljiv, ampak tudi, da povprečni 
potrošnik, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren, lahko razume, kako se ta 
obrestna mera dejansko izračuna, ter tako na podlagi natančnih in razumljivih pogojev oceni 
morebitne znatne ekono mske posledice takega pogoja za svoje finančne obveznosti (glej v tem smislu 
in po analogiji sodbi z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, 
točka 75; in z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 51). 
52 Ker je Sodišče pristojno zgolj za razlago določb prava Unije, v obravnavanem primeru Direktive 93/13 
(glej v tem smislu sodbo z dne 21. marca 2013 , RWE Vertrieb, C-92/11, EU:C:2013 :180, točka 48 in 
navedena sodna praksa), lahko zgolj predložitveno sodišče opravi potrebna preverjanja v zvezi s tem, 
pri čemer mora upoštevati vse upoštevne dejanske okoliščine, ki vključujejo oglase in informacije, ki 
jih je posojilodajalec predložil v okviru pogajanj za posojilno pogodbo (sodbe z dne 30. aprila 2014 , 
Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točka 74; z dne 26. februarja 2015 , Matei, 
C-143/13, EU:C:2015 :127, točka 75; in z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, 
EU:C:2017 :703, točka 46). Natančneje, nacionalno sodišče mora ob upoštevanju vseh okoliščin, ki so 
obstajale v času sklenitve pogodbe, preučiti, ali je bil potrošnik v tej zadevi obveščen o vseh elementih, 
ki bi lahko vplivali na obseg njegove obveznosti in na podlagi katerih lahko presodi predvsem skupne 
stroške svojega kredita. Pri tej presoji ima na eni strani pomem bno vlogo vprašanje, ali so določbe 
v jasnem in razumljivem jeziku, tako da povprečni potrošnik, kot je opisan v točki 51 te sodbe, lahko 
presodi tak strošek, in na drugi strani okoliščina, povezana z nenavedbo zadevnih informacij 
v pogodbi o kreditu, ki so glede na naravo blaga in storitev, ki so predmet pogodbe, bistvene (sodba 
z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 47 in navedena sodna 
praksa). 
53 V zvezi s pogojem, kot je ta iz točke 51 te sodbe, ki se sklicuje na spremenljivo obrestno mero, katere 
natančne vrednosti v kreditni pogodbi ni mogoče določiti za celotno trajanje te pogodbe, je treba 
ugotoviti, da je, kot je generalni pravobranilec navedel v točkah 122 in 123 sklepnih predlogov, za ta 
preizkus upoštevna okoliščina, da so bili glavni elementi v zvezi z izračunom indeksa IRPH španskih 
hranilnic brez težav dostopni vsem osebam, ki so nameravale skleniti pogodbo o hipotekarnem 
ECLI:EU:C:2020 :138 10 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
posojilu, saj so bili navedeni v okrožnici 8/1990 , objavljeni v Boletín Oficial del Estado. V teh 
okoliščinah je namreč razumno pozoren in preudaren potrošnik lahko razumel, da je bil ta indeks 
izračunan na podlagi povprečne obrestne mere hipotekarnih kreditov za nakup stanovanja po tržni 
ceni, sklenjenih za več kot tri leta, kar je torej vključevalo povprečje marž in stroškov teh ustanov, in 
da je bil v zadevni hipotekarni pogodbi navedeni indeks zaokrožen na četrtino odstotne točke navzgor, 
pri čemer je bila dodana še marža 0,25 %. 
54 Za presojo preglednosti sporne določbe je upoštevna tudi okoliščina, da so morale kreditne institucije 
v skladu z nacionalno ureditvijo, ki je veljala ob sklenitvi pogodbe iz postopka v glavni stvari, 
potrošnike obvestiti o tem, kako se je indeks IRPH španskih hranilnic gibal v dveh koledarskih letih 
pred sklenitvijo kreditnih pogodb in kakšna je bila njegova zadnja razpoložljiva vrednost. Te 
informacije potrošniku omogočajo objektivno predstavo o ekono mskih posledicah uporabe takega 
indeksa ter koristno primerjavo med izračunom spremenljive obrestne mere, ki temelji na indeksu 
IRPH španskih hranilnic, in drugimi formulami za izračun obrestne mere. 
55 Predložitveno sodišče bo moralo zato preveriti, ali je družba Bankia v okviru sklenitve pogodbe iz 
postopka v glavni stvari dejansko spoštovala vse obveznosti obveščanja, določene z nacionalno 
zakono dajo. 
56 Glede na zgornje preudarke je treba na drugo vprašanje, točki (b) in (c), odgovoriti, da je treba 
Direktivo 93/13, zlasti njen člen 4(2) in njen člen 5, razlagati tako, da mora biti zaradi spoštovanja 
zahteve po preglednosti pogodbenega pogoja, ki določa spremenljivo obrestno mero v okviru pogodbe 
o hipotekarnem kreditu, ta pogoj ne le formalno in slovnično razumljiv, ampak mora povprečnemu 
potrošniku, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren, omogočati, da razume, kako 
se ta obrestna mera dejansko izračuna, ter tako na podlagi natančnih in razumljivih pogojev oceni 
morebitne znatne ekono mske posledice takega pogoja za svoje finančne obveznosti. Elementa, ki sta 
v okviru presoje, ki jo mora v zvezi s tem opraviti nacionalno sodišče, zlasti upoštevna, sta, prvič, 
okoliščina, da so glavni elementi v zvezi z izračunom te obrestne mere brez težav dostopni vsem 
osebam, ki nameravajo skleniti pogodbo o hipotekarnem posojilu, ker je način izračuna navedene 
obrestne mere objavljen, in drugič, predložitev informacij o preteklem gibanju indeksa, na podlagi 
katerega se ta obrestna mera izračuna. 
Tretje vprašanje 
57 Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 
93/13 razlagati tako, da nasprotujeta temu, da nacionalno sodišče, če je nepošteni pogodbeni pogoj, ki 
za izračun spremenljivih obresti posojila določa referenčni indeks, ničen in če se pogodbenici ne 
dogovorita drugače, ta indeks nadomesti z zakonitim indeksom ali kreditojemalcu naloži vračilo 
izposojene glavnice v pogodbeno dogovorjenih rokih in brez plačila obresti. 
58 Najprej je treba spomniti, da se mora nacionalno sodišče v skladu s členom 6(1) Direktive 93/13 
vzdržati uporabe nepoštenih pogojev, zato da ti ne bi imeli zavezujočih učinkov za potrošnika, razen 
če ta temu nasprotuje (glej v tem smislu sodbe z dne 4. junija 2009 , Pannon GSM, C-243/08, 
EU:C:2009 :350, točka 35; z dne 14. junija 2012 , Banco Español de Crédito, C-618/10, EU:C:2012 :349, 
točka 65, in z dne 26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in Bankia, C-70/17 in C-179/17, 
EU:C:2019 :250, točka 52). 
59 Dalje, v skladu s sodno prakso Sodišča je treba člen 6(1) Direktive 93/13, kadar nacionalno sodišče 
ugotovi ničnost nepoštenega pogoja v pogodbi, sklenjeni med prodajalcem ali ponudnikom in 
potrošnikom, razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu pravnemu pravilu, ki nacionalnemu sodišču 
dovoljuje, da to pogodbo prilagodi tako, da spremeni vsebino tega pogoja (sodbe z dne 14. junija 2012 , 
ECLI:EU:C:2020 :138 11 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
Banco Español de Crédito, C-618/10, EU:C:2012 :349, točka 73; z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné 
Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točka 77, in z dne 26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in 
Bankia, C-70/17 in C-179/17, EU:C:2019 :250, točka 53). 
60 Če bi nacionalno sodišče smelo spremeniti vsebino nepoštenih pogojev v taki pogodbi, bi tako taka 
pristojnost lahko ogrozila uresničitev dolgoročnega cilja iz člena 7 Direktive 93/13. Ta pristojnost bi 
namreč prispevala k temu, da bi se za prodajalce ali ponudnike odpravil odvračilni učinek, ki je v tem, 
da se taki nepošteni pogoji za potrošnika preprosto ne uporabijo, ker bi ti prodajalci ali ponudniki te 
pogoje še naprej skušali uporabljati, saj bi vedeli, da lahko nacionalno sodišče, tudi če ugotovi njihovo 
neveljavnost, pogodbo vseeno dopolni v potrebnem obsegu tako, da se zagotovi interes teh prodajalcev 
ali ponudnikov (sodbe z dne 14. junija 2012 , Banco Español de Crédito, C-618/10, EU:C:2012 :349, 
točka 69; z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točka 79,in z dne 
26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in Bankia, C-70/17 in C-179/17, EU:C:2019 :250, 
točka 54). 
61 Vendar je Sodišče že razsodilo, da v položaju, v katerem se pogodba, sklenjena med prodajalcem ali 
ponudnikom in potrošnikom, ne more ohraniti po odpravi nepoštenega pogoja, člen 6(1) Direktive 
93/13 ne nasprotuje temu, da – v položajih, v katerih ugotovitev ničnosti nepoštenega pogoja 
nacionalno sodišče zavezuje k temu, da ugotovi ničnost celotne pogodbe in tako potrošnika izpostavi 
posebej škodljivim posledicam, tako da bi bil ta zaradi tega kaznovan – nacionalno sodišče ob uporabi 
načel pogodbenega prava odpravi nepošteni pogoj in ga nadomesti s subsidiar no določbo nacionalnega 
prava (glej v tem smislu sodbe z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, 
točke od 80 do 84; z dne 26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in Bankia, C-70/17 in 
C-179/17, EU:C:2019 :250, točki 56 in 64, in z dne 3. oktobra 2019 , Dziubak, C-260/18, EU:C:2019 :819, 
točka 48). 
62 V zvezi s tem je Sodišče razsodilo, da je glede na cilj Direktive 93/13 taka nadomestitev povsem 
utemeljena. Je namreč v skladu s ciljem člena 6(1) Direktive 93/13, saj je namen te določbe, da se 
formalno ravnotežje med pravicami in obveznostmi sopogodbenikov, določeno s pogodbo, zamenja 
z dejanskim ravnotežjem, tako da se med sopogodbeniki spet vzpostavi enakost, ne pa, da se 
razveljavijo vse pogodbe, ki vsebujejo nepoštene pogoje (glej v tem smislu sodbi z dne 30. aprila 2014 , 
Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točki 81 in 82 ter navedena sodna praksa, in z dne 
26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in Bankia, C-70/17 in C-179/17, EU:C:2019 :250, 
točka 57). 
63 Če v okoliščinah, kakršne so opisane v točki 58 te sodbe, nepoštenega pogoja ne bi bilo dovoljeno 
nadomestiti s subsidiar no določbo nacionalnega prava in bi moralo sodišče ugotoviti ničnost celotne 
pogodbe, bi to za potrošnika lahko pomenilo posebej škodljive posledice, tako da bi bil lahko ogrožen 
odvračalni učinek ugotovitve ničnosti pogodbe. Kar zadeva kreditno pogodbo, bi bila namreč posledica 
take ničnosti načeloma takojšnja izterljivost preostanka dolgovanega zneska posojila, višina katerega bi 
lahko presegla finančno zmožnost potrošnika, tako da bi bil kaznovan slednji, in ne posojilodajalec, ki 
zato ne bi bil odvrnjen od vključitve takih pogojev v pogodbe, ki jih ponuja (glej v tem smislu sodbi 
z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točki 83 in 84, in z dne 
26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in Bankia, C-70/17 in C-179/17, EU:C:2019 :250, 
točka 58). 
64 Zato je treba ugotoviti, da v položaju, v katerem pogodba o hipotekarnem kreditu, sklenjena med 
prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, po odpravi nepoštenega pogoja, ki se nanaša na zakoniti 
indeks za izračun spremenljive obrestne mere, ki se uporabi za kredit, ne more več obstajati, člena 6(1) 
Direktive 93/13 ni mogoče razlagati tako, da nasprotuje temu, da nacionalno sodišče za izognitev 
ničnosti te pogodbe ta pogoj nadomesti z indeksom, ki ga nacionalno pravo določa subsidiar no, saj bi 
razglasitev ničnosti pogodbe pomenila, da bi bil potrošnik izpostavljen posebej škodljivim posledicam 
(glej po analogiji sodbo z dne 26. marca 2019 , Abanca Corporación Bancaria in Bankia, C-70/17 in 
C-179/17, EU:C:2019 :250, točka 59). 
ECLI:EU:C:2020 :138 12 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
65 V obravnavanem primeru sporni pogoj določa, da se spremenljiva obrestna mera izračuna na podlagi 
indeksa IRPH španskih hranilnic. Vendar je iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da je bil ta 
zakoniti indeks, določen z okrožnico 8/1990 , v skladu z dodatno petnajsto določbo zakona 14/2013 
z dne 27. septembra 2013 nadomeščen z nadomestnim indeksom, ki ga španska vlada opredeljuje kot 
„subsidiar nega“. Ta dodatna določba namreč določa – kar mora preveriti predložitveno sodišče – 
uporabo tega nadomestnega indeksa, če se pogodbeni stranki ne dogovorita drugače. 
66 V teh okoliščinah lahko predložitveno sodišče, če ugotovi, prvič, nepoštenost sporne določbe, drugič, 
da pogodba o hipotekarnem kreditu iz postopka v glavni stvari brez te določbe ne more obstajati in, 
tretjič, da bi bile posledice razglasitve ničnosti te celotne pogodbe za potrošnika posebej škodljive, 
navedeno določbo nadomesti z nadomestnim indeksom iz zakona 14/2013 z dne 27. septembra 2013 , 
če je mogoče šteti, da je ta indeks glede na nacionalno pravo subsidiar en. 
67 Na tretje vprašanje je torej treba odgovoriti, da je treba člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 93/13 razlagati 
tako, da ne nasprotujeta temu, da nacionalno sodišče, če je nepošteni pogodbeni pogoj, ki za izračun 
spremenljivih obresti posojila določa referenčni indeks, ničen, ta indeks nadomesti z zakonitim 
indeksom, ki se uporabi, če se stranki ne dogovorita drugače, pod pogojem, da zadevna pogodba 
o hipotekarnem kreditu zaradi odprave navedenega nepoštenega pogoja ne bi mogla več obstajati in 
da bi bile posledice razglasitve ničnosti te celotne pogodbe za potrošnika posebej škodljive. 
Predlog časovne omejitve učinkov te sodbe 
68 Ker je tretje vprašanje za predhodno odločanje postavljeno tako, da se nanašanamožnost „ugotovitve 
ničnosti indeksa IRPH španskih hranilnic“,je španska vlada Sodišču v pisnih in ustnih stališčih 
predlagala, naj omeji časovne učinke svoje sodbe. Pojasniti je treba, da predlog španske vlade temelji na 
predpostavki, da bi v primeru ničnosti pogodbenega pogoja, kakršen je sporni, posojilna pogodba ostala 
brez plačila obresti. 
69 Kot je bilo opozorjeno v točki 52 te sodbe, se pristojnost Sodišča nanaša le na razlago določb prava 
Unije, v obravnavanem primeru Direktive 93/13. 
70 Vendar je iz odgovora na tretje vprašanje za predhodno odločanje razvidno, da je nacionalno sodišče, 
če ugotovi, da je določba, kakršna je sporna določba, nična, pristojno, da v okoliščinah, na katere je 
bilo opozorjeno v točki 67 te sodbe, indeks iz določbe nadomesti z zakonitim indeksom, ki se uporabi, 
če se pogodbeni stranki ne dogovorita drugače. 
71 V teh okoliščinah finančnih posledic morebitne ugotovitve ničnosti take določbe za posamične bančne 
institucije in celotni bančni sistem ni mogoče ugotoviti le na podlagi razlage prava Unije, ki jo je 
Sodišče podalo v tej zadevi (glej po analogiji sodbo z dne 21. marca 2013 , RWE Vertrieb, C-92/11, 
EU:C:2013 :180, točki 60 in 61). 
72 Iz teh ugotovitev izhaja, da učinkov te sodbe ni treba časovno omejiti. 
Stroški 
73 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
ECLI:EU:C:2020 :138 13 
SODBA Z DNE 3. 3. 2019 – ZADEVA C-125/18  
GÓMEZ DEL MORAL GUASCH  
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo: 
1. Člen 1(2) Direktive Sveta 9 3 / 1 3 / E GS z dne 5. aprila 1 9 9 3 o nedovoljenih pogojih 
v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da na področje uporabe te direktive spada 
pogoj iz pogodbe o hipotekarnem kreditu, sklenjene med potrošnikom in prodajalcem ali 
ponudnikom, ki določa, da obrestna mera, ki se uporabi za kredit, temelji na enem od 
uradnih referenčnih indeksov, določenih z nacionalno ureditvijo, ki jih kreditne institucije 
lahko uporabijo za hipotekarne kredite, kadar ta ureditev ne določa niti obvezne uporabe tega 
indeksa, ne glede na izbiro strank, niti njegove subsidiarne uporabe, če se stranki ne 
dogovorita drugače. 
2. Direktivo 9 3 / 1 3 , zlasti njen člen 4(2) in njen člen 8, je treba razlagati tako, da mora sodišče 
države članice preveriti jasnost in razumljivost pogodbenega pogoja, ki se nanaša na glavni 
predmet pogodbe, in to ne glede na prenos člena 4(2) te direktive v pravni red te države 
članice. 
3. Direktivo 9 3 / 1 3 , zlasti njen člen 4(2) in njen člen 5, je treba razlagati tako, da mora biti zaradi 
spoštovanja zahteve po preglednosti pogodbenega pogoja, ki določa spremenljivo obrestno 
mero v okviru pogodbe o hipotekarnem kreditu, ta pogoj ne le formalno in slovnično 
razumljiv, ampak mora povprečnemu potrošniku, ki je normalno obveščen ter razumno 
pozoren in preudaren, omogočati, da razume, kako se ta obrestna mera dejansko iz računa, 
ter tako na podlagi natančnih in razumljivih pogojev oceni morebitne znatne ekonomske 
posledice takega pogoja za svoje finančne obveznosti. Elementa, ki sta v okviru presoje, ki jo 
mora v z vezi s tem opraviti nacionalno sodišče, zlasti upoštevna, sta, pr vič, okoliščina, da so 
glavni elementi v z vezi z iz računom te obrestne mere brez težav dostopni vsem osebam, ki 
nameravajo skleniti pogodbo o hipotekarnem posojilu, ker je način iz računa navedene 
obrestne mere objavljen, in drugič, predložitev informacij o pretek lem gibanju indeksa, na 
podlagi katerega se ta obrestna mera iz računa. 
4. Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 9 3 / 1 3 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da 
nacionalno sodišče, če je nepošteni pogodbeni pogoj, ki za iz račun spremenljivih obresti 
posojila določa referenčni indeks, ničen, ta indeks nadomesti z zakonitim indeksom, ki se 
uporabi, če se stranki ne dogovorita drugače, pod pogojem, da zadevna pogodba 
o hipotekarnem kreditu zaradi odprave navedenega nepoštenega pogoja ne bi mogla več 
obstajati in da bi bile posledice razglasitve ničnosti te celotne pogodbe za potrošnika posebej 
škodljive. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2020 :138 14