ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pritožba, ki jo je Hermann Albers eK vložil 4. decembra 2020 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 5. oktobra 2020 v zadevi T-597/18, Hermann Albers/Evropska komisija

(Zadeva C-656/20 P)

(2021/C 44/37)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnik: Hermann Albers eK (zastopnik: S. Roling, Rechtsanwalt)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija, zvezna dežela Spodnja Saška

Predloga

Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

— sodbo Splošnega sodišča z dne 5. oktobra 2020, Hermann Albers/Komisija (T-597/18, EU:T:2020:467), v točkah 1 in 2 izreka deloma razveljavi;

— v celoti ugodi predlogom na prvi stopnji, katerih cilj je bil razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije z dne 12. julija 2018, C(2018) 4385 final (1) in naložitev stroškov postopka Komisiji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo pomena členov 107 PDEU in 108 PDEU v povezavi s členom 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (v nadaljevanju: NNVG). Člen 7a NNVG v nasprotju z mnenjem Splošnega sodišča pomeni novo pomoč, ki bi jo bilo treba priglasiti.

Glede člena 107 PDEU ne gre samo za nacionalni prenos finančnih sredstev, saj so imeli izvajalci potniškega prometa zaradi svoje dvojne vloge kot lastniki javnih prevoznikov neposredno korist od dodelitve sredstev in so jih z neposredno sklenitvijo pogodb selektivno uporabili v breme zasebnega sektorja. Kajti izvajalci potniškega prometa so javne prevoznike nadzirali „kot svoje službe“. Dodelitev sredstev naj bi bila neločljivo povezana s posebno ugodnostjo, saj je takrat uporaba sredstev za gospodarsko dejavnost občinskih podjetij pogosto že določena. To naj bi izkrivljalo konkurenco in vplivalo na trgovino med državami članicami.

Poleg tega naj bi zato, ker ima člen 7a NNVG značilnost pomoči – ampak tudi neodvisno od tega – šlo za kršitev člena 108(3) PDEU, saj Zvezna republika Nemčija člena 7a NNVG ni priglasila Evropski komisiji.

(1) Sklep Evropske komisije, da ne bo ugovarjala ukrepu, ki ga je zvezna dežela Spodnja Saška sprejela v skladu s členom 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetzes (zakon Spodnje Saške o lokalnem prevozu) (zadeva SA.46538 (2017/NN)) (UL 2018, C 292, str. 1).
5.

Ali pomenijo ukrepi v obliki priprave alternativnega voznega reda in uporaba nadomestnih letal za lete, ki so bili odpovedani zaradi pomanjkanja kabinskega osebja, pri katerih so bili posebej upoštevani vodni cilji in se je razlikovalo med leti znotraj Nemčije in leti znotraj Evrope, položaju primerne ukrepe, če se ob tem upošteva, da je bilo treba tega dne od 712 letov, ki bi morali biti opravljeni, odpovedati le 158 letov?
1)

Ali je z uresničevanjem svobode ustanavljanja, zagotovljene s členom 49 PDEU, in uresničevanjem svobode opravljanja storitev, zagotovljene s členom 56 PDEU, združljiva uvedba ureditve, kakršna je ta iz člena 1, točka 649, legge 190/14 (zakon št. 190/14), v skladu s katero se provizije in nadomestila znižajo samo za omejeno in določeno kategorijo ponudnikov, in sicer za ponudnike iger na srečo na igralnih avtomatih, ne pa za vse ponudnike sektorja iger na srečo?
2.

Ali se po izvajanju pravice vložiti zahtevo za odredbo začasnih ukrepov/ukrepov zavarovanja, o kateri je sodišče, ki je pristojno za odločanje o glavni stvari, že odločilo, sodišče, ki je začelo postopek z zahtevo za izdajo začasne odredbe na isti pravni podlagi in v skladu s členom 35 Uredbe (EU) št. 1215/12 Evropskega parlamenta in Sveta, šteje za nepristojno od trenutka, ko so predloženi dokazi, da je sodišče, ki je pristojno za odločanje o glavni stvari, glede tega izdalo odločbo?
C 28/30

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 17. novembra 2020 – GE Aircraft Engine Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-607/20)

(2021/C 28/49)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: GE Aircraft Engine Services Ltd

Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali izdaja bonov za uporabo pri trgovcih na drobno (ki so tretje osebe), ki jih zaposlenim izda davčni zavezanec v okviru programa priznanj za izjemno uspešne zaposlene, pomeni opravljanje storitev „za svojo zasebno rabo ali za zasebno rabo svojih zaposlenih ali splošneje za druge namene kot za namene svoje dejavnosti“ v smislu člena 26(1)(b) Direktive o DDV (1)?

2. Ali je za odgovor na prvo vprašanje upoštevno, da davčni zavezanec pri izdaji vrednostnih bonov svojim zaposlenim sledi namenu svoje dejavnosti?

3. Ali je za odgovor na prvo vprašanje upoštevno, da so vrednostni boni, izdani zaposlenim, namenjeni njihovi zasebni uporabi in jih lahko zaposleni uporabijo v svoje zasebne namene?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).
4.

Ali je treba člen 13(1)(c) in (d) Direktive 2015/849 razlagati tako, da točki (c) in (d) določata, da mora pooblaščeni subjekt pri skrbnem preverjanju stranke od te pridobiti kopijo pogodbe, sklenjene med navedeno stranko in tretjo osebo, ter se zato pregled navedene pogodbe na kraju samem ne šteje kot zadosten?
4.

Ali je treba določbo člena 99a(r) Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 razlagati tako, da je mogoče družbi za upravljanje – za vsak splošni [investicijski] sklad, ki ga upravlja – izreči kazen le, če večkrat ne izpolni obveznosti, ki zadevajo informacije, ki jih je treba zagotoviti vlagateljem, in so naložene v skladu z nacionalnimi določbami za prenos členov od 68 do 82 Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009?
I.

Ali je nacionalna zakonodaja – ki upravičencu do subvencije nalaga vložitev tožbe pri pristojnem upravnem sodišču zoper akt, s katerim je odrejeno vračilo zneskov, ki so bili zaradi nepravilnosti neupravičeno prejeti, če pa tožba ni bila vložena v roku, navedeni akt postane pravnomočen […] (to pomeni, kadar upravičenec obrambnih sredstev, ki jih ima na voljo na podlagi nacionalnega prava, ne uporabi v roku) in se lahko posledično zahteva vračilo neupravičeno plačanega zneska v skladu z določbami in roki, ki veljajo v nacionalnem pravu – v nasprotju s členom 3(1) Uredbe št. 2988/95 (1)?
2.

Ali člen 12(1)(e) Direktive 2011/98/EU (2) v povezavi s členom 1(z) in členom 3(j) Uredbe 2004/883/ES (3) ali člen 12(1)(g) Direktive 2011/98/EU nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana, ki določa, da vlada države članice izda dokument, ki daje pravico do popusta na dobavo blaga ali storitev s strani javnih ali zasebnih subjektov, ki so sklenili pogodbo z vlado te države članice, samo državljanom te države članice in drugih držav članic Evropske unije, pri čemer so izključeni državljani tretjih držav iz člena 3(1)(b) in (c) Direktive 2011/98/EU?
1.

Ali je treba člen 3(1) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (Uredba št. 261/2004) razlagati tako, da se navedena uredba uporablja tudi za enotno rezervirano letalsko zvezo, sestavljeno iz dveh letov, pri čemer naj bi oba leta opravil en (isti) letalski prevoznik Skupnosti, če tako kraj odhoda prvega leta kot tudi kraj prihoda drugega leta ležita v tretji državi in le kraj prihoda prvega leta in kraj odhoda drugega leta ležita na ozemlju države članice? Če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen:
(2)

Ali je mogoče člen 2(3) in člen 31 Direktive 78/660/EGS (Četrta direktiva) (1) glede na pravico do poštenega sojenja, priznano v členu 47 Listine, in splošna načela pravne varnosti, sorazmernosti in varstva legitimnih pričakovanj, ki so kot splošna načela določena v pravu Unije, razlagati tako, da mora davčna uprava, če v primeru gospodarske dejavnosti, ki se nanaša na različna poslovna leta, računovodska načela, ki jih je izbral davčni zavezanec, nadomesti z drugimi računovodskimi načeli in posledično spremeni vknjižbo, ki vpliva tudi na napovedi za odmero davka za sosednji leti, svoj davčni inšpekcijski nadzor razširiti tudi na ti poslovni leti, na kateri se nanaša gospodarska dejavnost in na kateri torej vplivajo ugotovitve davčne uprave za obdobje, ki je predmet davčnega inšpekcijskega nadzora? Ali mora davčna uprava pri naknadnem preverjanju napovedi davčnega zavezanca za odmero pri poslovnem letu, ki je predmet pregleda, upoštevati postavke, spremenjene z dodatno napovedjo za odmero davka, ki se nanaša na predhodno leto, zaradi česar je davčni zavezanec, ker je davek plačal pred datumom zapadlosti, preplačal davek, ali pa je z navedenimi načeli in prepovedjo zlorabe pravice iz člena 54 Listine skladno, da davčna uprava obstoj davčnega dolga davčnega zavezanca ugotovi, čeprav je ta preplačal davek?
3.

Glede izgube pravice do odstopa v skladu s členom 14(1), prvi stavek, Direktive 2008/48/ES: (a) Ali se pravica do odstopa v skladu s členom 14(1), prvi stavek, Direktive 2008/48/ES lahko izgubi? Če je odgovor pritrdilen: (b) Ali gre pri izgubi za časovno omejitev pravice do odstopa, ki mora biti urejena v parlamentarnem zakonu? Če je odgovor nikalen: (c) Ali ugovor izgube v subjektivnem smislu predpostavlja, da je potrošnik vedel, da njegova pravica do odstopa še vedno obstaja, oziroma da je pri tem, da za to ni vedel, šlo vsaj za njegovo hudo malomarnost? Če je odgovor nikalen: (d) Ali možnost dajalca kredita, da kreditojemalcu naknadno poda informacije v skladu s členom 14(1), drugi stavek, točka (b), Direktive 2008/48/ES in s tem sproži tek roka za odstop, nasprotuje uporabi pravil o izgubi v skladu z načelom dobre vere? Če je odgovor nikalen: (e) Ali je to združljivo z ustaljenimi načeli, na katera so nemška sodišča vezana v skladu z ustavo, in če je odgovor pritrdilen, kako mora nemški uporabnik prava razrešiti konflikt med zavezujočimi zahtevami mednarodnega prava in zahtevami Sodišča Evropske unije? Ne glede na odgovor na zgornja vprašanja od 1 do 3:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. septembra 2020 – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

(Zadeva C-452/20)

(2020/C 423/43)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: PJ

Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 25, odstavek 2, r.d. 24 dicembre 1934, n. 2316 (kraljeva uredba št. 2316 z dne 24. decembra 1934), kot je bil nadomeščen s členom 24(3) d.lgs. n. 6 del 2016 (zakonska uredba št. 6 iz leta 2016) (o prenosu Direktive 2014/40/EU (1) o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES) – v delu, v katerem določa: „Osebi, ki proda ali priskrbi tobačne izdelke ali elektronske cigarete ali posodice za ponovno polnjenje z vsebnostjo nikotina ali nove tobačne izdelke osebam, mlajšim od 18 let, se naloži upravna denarna kazen v višini od 500,00 EUR do 3 000,00 EUR in začasni odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti“ – krši skupnostna načela sorazmernosti in previdnosti, kot izhajajo iz člena 5 PEU, člena 23(3) Direktive 2014/40, in iz uvodnih izjav 21 in 60 te Direktive, ter omogočajo prevlado načela previdnosti, pri čemer ga ne ublažijo z načelom sorazmernosti, tako da nesorazmerno žrtvujejo interese gospodarskih subjektov v korist varstva pravice do zdravja, in ne zagotavljajo pravega ravnotežja med različnimi temeljnimi pravicami, in sicer tudi s sankcijami, ki s tem, da kršijo uvodno izjavo 8 Direktive, ne dosegajo učinkovito cilja odvračanja mladih od kajenja?

(1) UL 2014, L 127, str. 1.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 15. julija 2020 – Facebook Ireland Limited/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

(Zadeva C-319/20)

(2020/C 359/04)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožena stranka in vlagateljica revizije: Facebook Ireland Limited

Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določbe iz poglavja VIII, zlasti iz člena 80(1) in (2) ter člena 84(1) Uredbe (EU) 2016/679 (1), nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki – poleg pooblastil za poseganje, ki jih priznava nadzornim organom, pristojnim za spremljanje in izvajanje Uredbe, in možnosti pravnega varstva, ki jih priznava posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki – konkurentom, na eni strani, ter združenjem, telesom in zbornicam, ki so do tega upravičeni na podlagi nacionalnega prava, na drugi strani, priznava pravico, da zaradi kršitev Uredbe (EU) 2016/679 neodvisno od kršitve konkretnih pravic posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, in ne da bi jih za to pooblastil posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, na podlagi prepovedi izvajanja nepoštenih poslovnih praks, kršitve zakona o varstvu potrošnikov ali prepovedi uporabe neveljavnih splošnih pogojev poslovanja proti kršitelju vložijo tožbo pred civilnimi sodišči?

(1) Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1).
1.

Ali člen 12(2)(a) in (d) Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (1) in člen 23(2)(g) in (h) Uredbe (EU) št. 596/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o zlorabi trga (2), s katerim je bil prvonavedeni člen nadomeščen od 3. julija 2016, v povezavi z uvodno izjavo 65 te uredbe ne zahtevata, da ima ob upoštevanju prikrite narave izmenjanih informacij in splošnosti javnosti, ki je lahko obdolžena, nacionalni zakonodajalec možnost, da operaterjem elektronskih komunikacij naloži začasno, vendar splošno hrambo podatkov o povezavah, da se upravnemu organu iz člena 11 Direktive in člena 22 Uredbe omogoči, da – kadar se v zvezi z nekaterimi osebami pojavijo razlogi za sum, da so bile vpletene v trgovanje z notranjimi informacijami ali tržno manipulacijo – od operaterja zahteva obstoječe zapise podatkov o prometu v primerih, v katerih obstajajo razlogi za sum, da se ti zapisi, povezani s predmetom preiskave, lahko izkažejo za upoštevne za dokaz resničnosti kršitve, zlasti ker omogočijo izsleditev stikov, ki so jih zadevne osebe navezale pred pojavom suma?
6.

Komisija natančneje trdi, da italijanski davčni organi ne preučujejo v vsakem posameznem primeru dejanske uporabe plovila za namen odobritve ali zavrnitve oprostitve. Italijanski organi namreč trdijo, da se ta preučitev izvede ob upoštevanju elementov sektorske zakonodaje, katerih namen naj bi bil zgolj olajšati tako preučitev, kot je dejstvo, da je plovba dovoljena na podlagi tipske zakupne pogodbe ali pogodbe o najemu ali občasnem zakupu. Vendar italijanski organi trdijo, da mora biti oprostitev v primeru zakupa odobrena gospodarskim subjektom, ki opravljajo storitve morske plovbe, medtem ko morajo biti izključeni iz oprostitve tisti, ki opravljajo najem ali občasni zakup. Italijanski organi s ponovno trditvijo, da mora do odobritve ali zavrnitve oprostitve priti na podlagi vrste sklenjene pogodbe in torej abstraktno, potrjujejo, da ne preverjajo konkretno, ali je oprostitev odobrena tistemu, ki je do nje upravičen in zavrnjena tistemu, ki do nje ni upravičen.
1.

Ali so ravnanja, s katerimi se izvaja zloraba prevladujočega položaja, lahko sama po sebi popolnoma zakonita in se lahko opredelijo kot „zloraba“ samo zaradi (potencialno) omejevalnega učinka, ki ga ustvarjajo na referenčnem trgu, ali morajo vsebovati tudi poseben element protipravnosti, in sicer uporabo „drugih konkurenčnih metod (ali sredstev)“, ki niso „običajna“, in v tem primeru, na podlagi katerih meril se lahko določi meja med „običajno“ in „izkrivljeno“ konkurenco?
2.

Ali je mogoče kot zlorabo pravice obravnavati to, da davčni zavezanec davčni upravi ne zagotovi potrebne informacije, s katero bi utemeljil svojo pravico, ko jo je še lahko in ko se je to od njega zahtevalo, vendar tega brez utemeljenega razloga ni storil, in je ta informacija prostovoljno predložena pozneje pritožbenemu upravnemu organu ali sodišču?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Opatowie (Poljska) 8. julija 2020 – Ultimo Portfolio Investment (Luxemburg) S.A./KM

(Zadeva C-303/20)

(2020/C 329/06)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Rejonowy w Opatowie

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A.

Tožena stranka: KM

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sankcija za prekršek, ki je v členu 138c(1) Kodeks wykroczeń (poljski zakon o prekrških) določena za neizpolnitev obveznosti ocene potrošnikove kreditne sposobnosti iz člena 8(1) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (1), pomeni primeren in zadosten prenos zahteve iz člena 23 te direktive, da država članica v nacionalnih predpisih določi učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije za primer, da dajalec kredita krši obveznost ocene potrošnikove kreditne sposobnosti?

(1) UL 2008, L 133, str. 66.
1.

Ali je treba člen 3(2)(a) Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (1) razlagati tako, da je okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov iz prilog I in II k Direktivi 2011/92/EU (2) (v nadaljevanju: Direktiva PVO) določen že, če so v uredbi za varstvo narave in krajine določene splošne prepovedi z možnostjo oprostitve in obveznostmi pridobitve dovoljenja, ki niso posebno povezane s projekti iz prilog k Direktivi PVO?
1.

Ali je treba člen 3(1)(b) Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (1) razlagati tako, da je darilna pogodba za primer smrti, ki je bila sklenjena med nemškima državljanoma, ki imata običajno prebivališče v Nemčiji, in se nanaša na nepremičnino v Avstriji ter v kateri je določeno, da ima obdarjenec po darovalčevi smrti na podlagi te pogodbe in mrliškega lista za darovalca obligacijsko pravico, da se v zemljiško knjigo vpiše njegova lastninska pravica do dediščine, pri čemer torej zapuščinsko sodišče ne posreduje, dedna pogodba v smislu te določbe?
1.

Ali je treba člena 34 [in] 36 PDEU razlagati tako, da v primeru, če sta zaščiteno zdravilo (referenčno zdravilo) in generično zdravilo v EGP dali v promet gospodarsko povezani podjetji, ugovor imetnika blagovne znamke proti nadaljnji komercializaciji generičnega zdravila v državi uvoznici, ki ga izvaja vzporedni uvoznik, ki ga je prepakiral in namestil blagovno znamko zaščitenega zdravila (referenčnega zdravila), lahko privede do umetnega zapiranja trga med državami članicami?
1)

Ali določbe člena 2(23) in določbe člena 19 Delegirane uredbe št. 6[4]0/2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1306/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta glede integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, pogojev za zavrnitev ali ukinitev plačil in za upravne kazni, ki se uporabljajo za neposredna plačila, podporo za razvoj podeželja in navzkrižno skladnost, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, za kmeta uporablja upravne kazni za čezmerne prijave, ker ta ne izpolnjuje pogojev za upravičenost za površino, ki se upošteva za čezmerno prijavo, ker površino obdeluje z ribogojnico, ki jo ima na podlagi koncesijske pogodbe, in ni predložil dokazil o soglasju koncedenta za uporabo površine v kmetijske namene?
1.

Ali členi 20, 21, 31, 33 in 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter direktive 1999/70/ES (1) o delu za določen čas (določbi 2 in 4), 1997/81/ES (2) o delu s krajšim delovnim časom (določba 4), 2003/88/ES o delovnem času (člen 7) in 2000/78/ES (3) (člen 1(2)(a)) o enakem obravnavanju pri zaposlovanju in delu, nasprotujejo uporabi nacionalne zakonodaje – kakršna je italijanska, določena v zakonu št. 374/91, kot je bil spremenjen, in zakonski uredbi 92/2016, kot se ustaljeno razlaga v sodni praksi – v skladu s katero so mirovni sodniki kot častni sodniki, poleg tega, da v okviru plačnega sistema ter sistema socialnega varstva in pokojninskega zavarovanja niso izenačeni s poklicnimi sodniki, popolnoma izključeni iz vseh oblik sistema socialnega varstva in pokojninskega zavarovanja, ki je zagotovljeno delavcu, zaposlenemu v javnem sektorju?
Stranki v postopku v glavni stvar i
Pritožnik: FI
Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Euro wings GmbH
Vprašanje za predhodno odločanje
Ali stavk a lastnega osebja dejansk ega letalskeg a prevo znika (v obra vnavnem primer u letalske ga osebja), ki jo organizira 
sindikat, pomeni „izredne razmere“ v smislu člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)? 
(1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskeg a parlamenta in Sveta z dne 11. febru arja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odšk odnine in 
pomoči potnik om v primer ih zavrnitve vkrcanja, odpo vedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 
(UL 2004, L 46, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Győr i Közigazgatási és Munka ügyi Bíróság 
(Madžarsk a) 7. aprila 2020 – „Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft./Vas Megy ei 
Kormány hivat al
(Zadeva C-177/20)
(2020/C 279/33)
Jezik postopka: madžarščina
Predložitv eno sodišče
Győr i Közigazg atási és Munkaügyi Bíróság
Stranki v postopku v glavni stvar i
Tožeča stranka: „Grossmania“ Mezőg azdasági Termelő és Szolgáltató Kft.
Tožena stranka: Vas Megyei Kormányhivatal
Vprašanje za predhodno odločanje
Ali je treba člen 267 Pogodbe o delova nju Evropsk e unije razlag ati tako, da če je Sodišče Evropsk e unije s predhodno 
odločbo, sprejeto v posto pku predhodnega odločanja, ugoto vilo, da je nacionalna zakonodajna določba v nasprotju 
s prav om Unije, te nacionalne zakonoda jne določbe ni mogoče uporabiti niti v poznejših nacionalnih upra vnih in sodnih 
posto pkih, tudi če dejansk o stanje, ki je podlag a za poznejši postopek, ni popolnoma enak o dejanskemu stanju, ki je bilo 
podlag a za prejšnji postopek predhodnega odločanja? 
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Tör vényszék [nekdanje Fővárosi 
Közigazgatá si és Munk aügyi Bíróság (Madžarsk a)] 7. aprila 2020 – Phar ma Expressz Szolgálta tó és 
Kereskedelmi Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
(Zadeva C-178/20)
(2020/C 279/34)
Jezik postopka: madžarščina
Predložitv eno sodišče
Fővárosi Törvényszék (nekdanje Fővárosi Közigazg atási és Munkaügyi Bíróság)
Stranki v postopku v glavni stvar i
Tožeča stranka: Phar ma Expressz Szolgáltat ó és Kereskedelmi Kft.
Tožena stranka: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi IntézetC 279/24 SL Uradni list Evropske unije 24.8.2020