ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 48/74

Tožba, vložena 13. novembra 2015 – Araujo/Parlament

(Zadeva T-661/15)

(2016/C 048/82)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Rui Araujo (Lizbona, Portugalska) (zastopnica: N. Pirc Musar, odvetnik)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi Sklep Evropskega parlamenta A(2015)8661 C z dne 16. septembra 2015 o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke za dostop do nekaterih dokumentov, povezanih z informacijami o potnih stroških, hranarini, nadomestilih za splošne stroške in izdatkih za zaposlene poslancev Evropskega parlamenta;

— Parlamentu naloži plačilo stroškov tožeče stranke v skladu s členoma 134 in 140 Poslovnika Splošnega sodišča, vključno s stroški vseh intervenientk.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 (1) v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001 (2), saj naj zahtevani osebni podatki ne bi bili zaščiteni po zakonodaji Skupnosti

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(1)(b) Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 8(b) Uredbe št. 45/2001, ker je bil dostop do zahtevanih informacij zavrnjen, čeprav naj bi bili izpolnjeni pogoji za razkritje

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev splošne obveznosti iz členov 2 in 4 Uredbe št. 1049/2001 v povezavi s členom 6(3) Uredbe št. 1049/2001, da se pregleda vsak posamičen dokument

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001, ker naj zavrnitev odobritve delnega dostopa do zahtevanih dokumentov ne bi bila upravičena

5. Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve v skladu s členoma 7(1) in 8(1) Uredbe št. 1049/2001, ker naj Parlament ne bi obravnaval vseh trditev tožeče stranke

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) Uredba (ES) št. 45/2001 evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).
8.

Osmi tožbeni razlog: kršitev temeljne pravice do dostopa do dokumentov in načela sorazmernosti, ker ni bil zagotovljen vsaj delni dostop do aktov, do katerih se je zahteval dostop
SL Uradni list Evropske unije C 414/36

Tožba, vložena 14. oktobra 2015 – The Art Company B & S/UUNT – G-Star Raw (THE ART OF RAW)

(Zadeva T-593/15)

(2015/C 414/47)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: The Art Company B & S, SA (Quel, Španija) (zastopnika: J. Villamor Muguerza in L. Sánchez Calderón, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska)

Podatki o postopku pred UUNT

Prijavitelj: druga stranka pred odborom za pritožbe

Sporna znamka: besedna znamka Skupnosti „THE ART OF RAW“– prijava za registracijo št. 11 093 036

Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. julija 2015 v zadevi R 1980//2014-1

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— UUNT in prijavitelju znamke Skupnosti (če bo vstopil v postopek) naloži plačilo stroškov te pritožbe.

Navajani tožbeni razlog
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe, členov 41 in 48 Listine in člena 135 Uredbe (EU/Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, str. 1) in člena 208 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 362, str. 1) ter kršitev obveznosti obrazložitve. — Komisija ni zaslišala tožečih strank pred sprejetjem odločbe, s katero je razvezala grant agreement in naložila vračilo zneskov predujma. Komisija naj bi kršila pravico do obrambe tožečih strank in člen 135 Uredbe št. 966/2012, člen 208 Uredbe št. 1268/2012 ter člena 41 in 48 Listine. Poleg tega je Komisija odločbo oprla samo na presojo zunanjih strokovnjakov, pri čemer se je sklicevala na to presojo, ne da bi v odločbi podala avtonomno obrazložitev. Zato naj bi Komisija kršila načelo dobrega upravljanja in obveznost obrazložitve.
—

Kršitev načela sorazmernosti in člena 5 PEU, saj ob upoštevanju, da so bili izračuni in premise enaki kot tisti, ki jih je Komisija že sprejela v prejšnjih preverjanjih, zavrnitev Komisije, sicer formalno ustrezno obrazložena, glede izračuna, ki so ga predložili portugalski organi, skupaj z uporabo pavšalnega popravka, čeprav so bile ugotovljene mnoge izboljšave zaradi izvajanja akcijskega načrta v okviru integriranega administrativnega in kontrolnega sistema (IAKS), očitno krši načelo lojalnega sodelovanja.
2.

Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila načelo enakega obravnavanja s tem, da je razlikovala med delom menedžerskega prevzema ONO Packaging, ki se nanaša na sredstva, in delom tega prevzema, ki se nanaša na delnice, in posledično razdelila odgovornost med pravni osebi (to je Coveris in ONO Packaging Portugal SA), ki sta del različnih podjetij, ko je ugotavljala odgovornost za zatrjevane kršitve, ki jo je storilo eno podjetje, ki je po menedžerskem prevzemu ostalo nespremenjeno.
1.

Prvi tožbeni razlog: ocenjevalna komisija je prekoračila svoja pooblastila Tožeča stranka v zvezi s tem med drugim trdi, da ocenjevalna komisija v okviru postopka ni mogla izpodriniti izključne pravice tožeče stranke in združiti več ločenih ponudb za pridobitev statusa pridruženega člana družbe „Shift2Rail“ v eno samo ponudbo, zato je kršila postopek ocenjevanja. Tožeča stranka poleg tega navaja, da če predložitev dveh ločenih ponudb s strani enega ponudnika za različne programe za inovativnost po mnenju ocenjevalne komisije ni bila v skladu z razpisno dokumentacijo in če tak položaj v tej dokumentaciji ni bil predviden, bi morala biti tožeča stranka o tem obveščena v skladu z delom 8.2 razpisne dokumentacije in bi zato morala obdržati svojo pravico do razpolaganja s predloženimi ponudbami.
—

drugič, na podlagi člena 272 PDEU ugotovi, da je Komisija kršila točki II.14(1)(a) in II.22(5) splošnih pogojev FP7, v povezavi s končnim revizijskim poročilom z opravilno številko 11-INFS-025 in revizijskim poročilom z opravilno številko 11-BA119-016, opravljenima pri družbe Rose Vision v okviru njenega sodelovanja pri projektih „Support action to the Integral Satcon Initiative (sISI)“, „Implementing cooperation on Future Internet and ICT Components between Europe and Latin America (FIRST)“, „Supporting the future of the NEM European Technology Platform (FutureNEM)“, „Support Action for the NEM European Technology Platform (4NEM)“ in „Structural Funds for Regional Research Advancement (SFERA)“;
—

razglasi ničnost odločbe Sveta, ki je vsebovana v dopisu z dne 26. junija 2015, ki je bil vročen odvetnikom tožeče stranke in ki se nanaša na ponovni pregled seznama oseb in subjektov, ki so določeni v Prilogi II Sklepa 2010/413/SZVP in v Prilogi IX Uredbe (EU) št. 267/2012, v delu, v katerem ta odločba pomeni zavrnitev umika imena tožeče stranke iz seznama oseb in subjektov, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi,
3.

Tretji tožbeni razlog: napačno izvajanje pooblastil Komisije — Če bi Splošno sodišče odločilo, da je institucija Evropske unije ravnala v okviru pristojnosti, ki ji jih dajeta Pogodbe, Romunija trdi, da je ta institucija svojo pristojnost izvajala napačno in kršila načelo dobrega upravljanja in pravico Romunije do obrambe. — Komisija naj bi kršila svojo obveznost skrbnosti in dobrega upravljanja, ker ni pozorno preučila vseh upoštevnih informacij s katerimi razpolaga in ni zahtevala drugih potrebnih informacij preden je sprejela izpodbijano odločbo. Komisija ni izkazala neposredne vzročne zveze med ravnanji, ki se očitajo Romuniji in izgubo lastnih sredstev Evropske unije. Komisija tudi ni utemeljila zneska, ki ga zahteva od Romunije s sklicevanjem na znesek carin, ki ustreza vrednosti zadevnih tranzitnih operacij, saj se je oprla na vrednost, katere plačilo je odpustila Zvezna Republika Nemčija. — Dejavnost Komisije ni bila predvidljiva in Romuniji ni omogočila izvrševanja svoje pravice do obrambe.
11.

Enajsti tožbeni razlog: neposredna nezakonitost Sklepa 2015/789 zaradi kršitve členov 11 PDEU in 191 PDEU, zaradi kršitve načela previdnosti in člena 5 PEU v povezavi z Direktivo 2001/42, ker ukrep izruvanja okuženih in zdravih rastlin na območju 100 metrov in zahteva glede obveznih fitosanitarnih tretiranjih za uničenje žuželke prenašalke škodujeta okolju in spreminjata pokrajino Salento, brez strateške okoljske presoje in preizkusa nevarnosti za okolje in za zdravje ljudi.
—

spremeni izpodbijano sodbo, tako da razglasi, da so v obravnavanem primeru izpolnjeni pogoji za uporabo relativnega razloga za zavrnitev iz člena 8(4) Uredbe št. 207/2009, ali podredno, to sodbo razveljavi in
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107(3) PDEU Tožeča stranka meni, da sklep krši člen 107(3) PDEU in načelo varstva legitimnih pričakovanj. Tožena stranka naj ne bi bila upravičena do preverjanja dejstev na podlagi njenih Smernic o državni pomoči za varstvo okolja in energijo za obdobje 2014-2020, ki so bile objavljene 28. junija 2014. Nasprotno, morala naj bi uporabiti Smernice iz leta 2008. Tožena stranka naj bi morala na podlagi meril iz leta 2008 ugotoviti, da je domnevna državna pomoč skladna z notranjim trgom.
1.

Prvi tožbeni razlog: Izvedbena uredba Komisije (EU) 2015/408 z dne 11. marca 2015 o izvajanju člena 80(7) Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in pripravi seznama kandidatk za zamenjavo je bila sprejeta na nezakoniti podlagi, saj Uredba št. 1107/2009, natančneje člen 24 te uredbe in točka 4 Priloge II k tej uredbi, krši pravo Unije. — Tožeča stranka zatrjuje, da je iz znanstvenih dokazov razvidno, da merila obstojnosti, bioakumulativnosti in toksičnosti (v nadaljevanju: PBT), zlasti obstojnosti, niso primerna za baker. — Poleg tega po mnenju tožeče stranke uporaba meril PBT za anorganske snovi ni v skladu z drugimi predpisi, ki so bili sprejeti na področju reguliranih kemičnih snovi. — Nazadnje, tožeča stranka zatrjuje, da v zvezi s kandidatkami za zamenjavo uporaba meril PBT za bakrove spojine presega tisto, kar je potrebno za doseganje ciljev Uredbe št. 1107/2009, in da ta uredba izkrivlja previdnostno načelo.
—

ugotovi in razglasi, da so bile pogodbene obveznosti, določene z Grant Agreement n. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac št. 30-CE-0495809/00-94, v celoti izpolnjene in zato: — ugotovi, da ima tožeča stranka pravico zadržati znesek v višini 80 242,78 EUR, ki je bil že prejet v okviru „pre-financing payment“ in ki je zdaj predmet opomina Evropske komisije – Directorate General Migration and Home Affairs – Directorate E: Migration and Security Funds – Unit E2: Asylum, Migration and Integration Fund – HOME E2/FL/2015, prot 1520007 z dne 1. aprila 2015, ki se nanaša na HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe št. 3241503771, ki ga je tožena stranka izdala, da bi izterjala navedeni znesek. — toženi stranki naloži plačilo preostalega dolgovanega zneska v višini 52 146,36 EUR kot „final payment“, skupaj z zamudnimi obrestmi do povračila v smislu člena II.16.3 Grant Agreement, in stroške postopka tožeče stranke.
SL Uradni list Evropske unije C 245/38

Tožba, vložena 22. maja 2015 – Arcelormittal Spain Holding/Komisija

(Zadeva T-257/15)

(2015/C 245/45)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Arcelormittal Spain Holding, S.L. (Madrid, Španija) (zastopnik: M. Muñoz Pérez, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— za ničen razglasi Sklep Evropske komisije z dne 15. oktobra 2014 v spisu št. C (2014) 7280 v zvezi z državno pomočjo SA.355550 (13/C) (ex 12/CP) ki jo je podelila Španija;

— podredno, iz navedenih razlogov za ničen razglasi člen 4(2) tega sklepa in

— toženi instituciji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Izpodbijani sklep v tem postopku je isti kot v zadevah T-12/15, Banco de Santander in Santusa/Komisija, in T-252/15, Ferrovial SA in drugi/Komisija.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni kot tisti, ki so bili navedeni v teh zadevah.
3.

Tretji razlog, Komisija naj bi napačno razložila in uporabila člena 26(5) ter 27(3) in (4) Uredbe št. 1290/2005 (3), ter člena 36(5) in 41(3) Uredbe št. 1306/2013, prav tako pa naj bi kršila načelo ne bis in idem, načelo varstva legitimnih pričakovanj ter načelo kontradiktornosti in pravice do obrambe Helenske republike.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve in pravice tožeče stranke do dobrega upravljanja in učinkovitega sodnega varstva, saj je Komisija kljub nenehnim zahtevam tožeče stranke tej nikoli ni sporočila razlogov za zavrnitev njene ponudbe.
—

dokumentacija iz spisa o oddaji naročil, v kateri so bili stiki med Parlamentom in ponudniki navedeni v skladu s členom 160(4) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002;
—

Komisija naj ne bi upoštevala komentarjev in dokumentov, ki jih je tožeča stranka podala v dopisu z dne 14. avgusta 2014. V tej zvezi naj bi se Komisija sklicevala na člen 22.II.5 Priloge II k pogodbi, na podlagi katerega je upravičena, da prepozno izraženih stališč in dokazil ne upošteva. Takšno delovanje naj glede na dejstvo, da je Komisija sama prejemnico pozvala, da se ponovno izrazi, ne bi bilo zakonito. V takšnih okoliščinah pomeni popolno neupoštevanje novih predlog in dokazil očitno kršitev načel medsebojne lojalnosti pogodbenih strank in zaupanja podjetij v Komisijo.
—

razglasi delno ničnost sklepa Komisije C(2015) 53 final v delu, v katerem so iz financiranja Unije izključeni odhodki Francoske republike v sektorju prestrukturiranja industrije sladkorja v višini 25 % odhodkov pomoči, izplačanih proizvajalcem sladkorja, ki so bili upravičeni do pomoči za popolno in trajno razgradnjo silosov za skladiščenje; Podredno, razglasi delno ničnost tega sklepa v delu, v katerem je finančni popravek, naložen v višini 25 % odhodkov pomoči, izplačanih proizvajalcem sladkorja, ki so bili upravičeni do pomoči za popolno in trajno razgradnjo silosov za skladiščenje, nesorazmeren;
Četrti tožbeni razlog: kršitev členov 107(1) in 108(2) PDEU ter člena 14(1) Poslovnika zaradi razširitve vračila pomoči na tožečo stranko

Tožeča stranka trdi, da ni prejela nobene državne pomoči, saj je bila prodajna cena določena po tržni stopnji. Tožeča stranka meni, da so argumentacija Komisije in njeni dvomi v zvezi z vprašanjem, ali so bile cene, ki jih je plačala družba Via Chem in nato družba Fortishem za premoženje družbe NCHZ, tržne cene, napačni zaradi več razlogov. Prvič, tožeča stranka trdi, da glede na to, da je dokazno breme na Komisiji, ta ne more zgolj izraziti dvomov. Drugič, glede na to, da je bila prodaja opravljena v okviru stečajnega postopka pod nadzorom sodišča, pristojnega za stečaje, ki mora ravnati v korist upnikov insolventnega podjetja, se domneva, da je bilo premoženje prodano po najvišji možni ceni. Tretjič, postopek prodaje na javni dražbi je bil odprt, pregleden in brezpogojen, zato je bila z njim zagotovljena najvišja možna tržna cena; možnost zavezujoče ponudbe ni nikakor vplivala na prodajno ceno. Četrtič, kljub temu, da prodajni pogoji med družbama Via Chem in Fortischem za tržno ceno prve prodaje niso upoštevni, se šteje, da je prodajna cena, določena med zasebnimi gospodarskimi subjekti na trgu, tržna, tudi če javne dražbe ne bi bilo.

Tožeča stranka trdi tudi, da je očitno, da se prenos premoženja družbe NCHZ na družbo Via Chem in nato na tožečo stranko ne more šteti za poskus zaobida sklepa Komisije o vračilu pomoči iz dveh razlogov. Prvič, ta zadeva se tako razlikuje od običajnega poskusa zaobida, da še Komisija priznava, da ne razpolaga z nobenim dokazom o namenu izognitve vračilu. Drugič, Komisija kljub temu sklene, da obstaja gospodarska kontinuiteta in da lahko zato vračilo razširi na tožečo stranko. Vendar temelji ugotovitev Komisije na napačni presoji zaradi napačne razlage posameznih meril, neupoštevanja dokaznega bremena in napačnega razumevanja pojma gospodarska kontinuiteta v primerih državne pomoči.

Tožeča stranka nazadnje trdi, da je pristop Komisije ekonomsko destruktiven in z vidika konkurenčnega prava nepotreben. Tožeča stranka meni, da želi Komisija ustvariti novo, strožjo sodno prakso, v skladu s katero bi bil domet transakcije odločilno merilo, prodajna cena pa le pomožno, če sploh.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 11(10) Osnovne protidampinške uredbe (2) in očitna napaka pri presoji pri odštetju protidampinških dajatev od konstruirane izvozne cene s strani Komisije. Tožeča stranka meni, da bi morala Komisija, tudi če bi bilo mogoče upoštevati njeno metodologijo, ugotoviti, da so bili pogoji iz člena 11(10) izpolnjeni vsaj glede dela zahtevanih zneskov. Z drugim tožbenim razlogom se tudi zatrjuje kršitev člena 11(9) Osnovne uredbe kot posledica Komisijine metodologije pri presoji, ali se dajatve ustrezno odražajo v cenah pri nadaljnji prodaji, ki se je razlikovala od metodologije, uporabljene v zadnji preiskavi, ki je privedla do naložitve dajatve.
—

izpodbijano odločbo razveljavi in posledično ugotovi in razglasi veljavnost modela Skupnosti št. 000169370-0002, katerega imetnik je družba TUBES RADIATORI s.r.l., saj je nov in ima razlikovalni učinek;
SL Uradni list Evropske unije C 138/57

Tožba, vložena 6. februarja 2015 – Hippler/Komisija

(Zadeva T-72/15)

(2015/C 138/74)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Eberhard Hippler (Dorsten, Nemčija) (zastopnica: M. Richter, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— toženi stranki v izogib globi, ki jo Splošno sodišče določi v primeru vsake kršitve, prepove, da brez dovoljenja tožeče stranke priobči javnosti načrte transportnih poti „Bochum“, „Dortmund“, „Düsseldorf/Meerbusch“, „Duisburg“ in „Essen“, kot je razvidno spodaj http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Dortmund.pdf http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Bochum.pdf http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Essen.pdf http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duesseldorf.pdf in http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duisburg.pdf

— toženi stranki naloži plačilo odškodnine v višini 10 100 EUR;

— toženi stranki naloži, naj tožeči stranki plača 2 743,43 EUR za predpravdniške stroške;

— toženi stranki naloži plačilo odvetniških stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja kršitev člena 3(1) Direktive 2001/29/ES (1), kot tudi kršitev členov 15 in 19 a, v povezavi s členom 97(2), nemškega zakona o avtorski pravici (Urheberrechtsgesetz) (2).

Tožeča stranka trdi, da so sporni načrti transportnih poti avtorsko zaščiteni kot predstavitve znanstvene ali tehnične narave. Tožeča stranka toženi stranki nikoli ni dovolila uporabe, zlasti pa ji ni podelila nobenih pravic uporabe. Tožena stranka prav tako ni pridobila pravic uporabe od tretje stranke. Tožena stranka je načrte z uporabo dala na razpolago javnosti, oziroma jih je javnosti priobčila.

Tožeča stranka dalje navaja, da je za določitev ekonomske škode, ki je nastala tožeči stranki, treba izvesti izračun, analogen z licenčnino. Tožeča stranka naj bi bila upravičena do primerne licenčnine. Licenčnina, ki je običajna in primerna na nemškem trgu, nemška sodišča pa jo priznavajo kot običajno in primerno, znaša 2 020 EUR za načrt. Iz tega izhaja znesek nadomestila za škodo v višini 10 100 EUR.

Tožeča stranka dalje navaja, da naj bi ji tožena stranka povzročila nepremoženjsko škodo s kršitvijo njene izključne avtorske pravice in ji je treba zato naložiti plačilo nadomestila in opustitev uporabe.

Dalje tožeča stranka trdi, da je njen odvetnik upravičeno poslal toženi stranki dopis, tožena stranka pa ji mora nadomestiti stroške, ki so nastali v zvezi s tem, v višini 2 743,43 EUR.

(1) Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 17, zvezek 1, str. 230).

(2) Zakon o avtorskih pravicah z dne 9. septembra 1965 (BGBl. I str. 1273), nazadnje spremenjen s členom 1 zakona z dne 5. decembra 2014 (BGBl. I str. 1974).
3.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 12 ES, zdaj člen 18 PDEU, člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 6(3) EU, člena 1(2) in (3) Priloge III h Kadrovskim predpisom, člena 1 in 6 Uredbe št. 1/58, členov 1d(1) in (6), 27(2) in 28(f) Kadrovskih predpisov. — Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da je jezikovna omejitev s strani Komisije diskriminatorna, ker navedene določbe prepovedujejo, da se za evropske državljane in same uradnike institucij določijo jezikovne omejitve, ki niso na splošno in objektivno določene s poslovniki institucij iz člena 6 Uredbe št. 1/58 in ki še niso sprejete, ter prepovedujejo uvesti navedene omejitve brez posebnega in obrazloženega interesa službe.
2.

Drugi tožbeni razlog: Svet naj bi kršil pravico do obrambe tožeče stranke, vključno s pravico do poštenega sojenja in učinkovitega sodnega nadzora. Tožeča stranka trdi, da Svet ni navedel nikakršnih razlogov ali dokazov za sprejetje izpodbijanih ukrepov zoper njo, da ji ni dal možnosti, da v zvezi s tem poda svoje mnenje in da je tako Sodišču onemogočil „izvršitev učinkovitega sodnega nadzora“.
SL Uradni list Evropske unije C 65/35

Tožba, vložena 19. novembra 2014 – ANKO/Komisija

(Zadeva T-768/14)

(2015/C 065/49)

Jezik postopka: grščina

Stranki

Tožeča stranka: ANKO AE Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Atene, Grčija) (zastopnik: V. Christianos, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Ugotovi, da znesek 3 77 733,93 EUR, ki ga je Komisija plačala tožeči strani za projekt POCEMON predstavlja upravičene izdatke, in ga torej slednja ni dolžna povrniti kot neupravičeno prejetega, in

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožene stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba se nanaša na odgovornost Komisije, v smislu člena 272 PDEU, na podlagi pogodbe št. 508015 za izvedbo projekta „Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases“ (POCEMON). Tožeča stranka med drugim trdi, da je kljub temu, da je izpolnila pogodbene obveznosti, Komisija ob kršitvi navedene pogodbe, načela dobre vere, prepovedi zlorabe prava ter načela sorazmernosti zahtevala vračilo zneskov izplačanih ANKO, ker naj bi šlo za neupravičene stroške.

Tožeča stranka zato trdi, prvič, da se Komisija za zavrnitev skoraj vseh stroškov ANKO kot neupravičenih ter za zahtevo vračila zneska plačanega ANKO za projekt POCEMON opira na povsem neutemeljene trditve, ki nikakor niso dokazane. Drugič, z zavrnitvijo 99,68 % zneska dolgovanega prispevka kot domnevno neskladnega z dopustnimi stroški, ki jih je v zvezi s projektom imela tožeča stranka, Komisija krši načelo prepovedi zlorabe pravic ter načelo sorazmernosti.
—

izpodbijano odločbo razveljavi in odobri prekinitev postopka v zadevi R 1004/2013-4 do odločitve o nacionalnih tožbah za razglasitev ničnosti prejšnjih nacionalnih registracij in o zahtevi za registracijo, ki jo družba Technopharma Ltd uveljavlja v Španiji, Nemčiji, Franciji, Beneluxu in Združenem kraljestvu;