Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (prvi senat) 
z dne 10. januarja 2019 * 
„Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Načelo vzajemnega 
priznavanja odredb o zaplembi – Okvirni sklep 2006 /783/PNZ – Člen 12(1) in (4) – Zakono daja 
o izvršbi – Zakono daja države izvršiteljice, ki dovoljuje uporabo uklonilnega zapora v primeru 
neizvršitve ukrepa zaplembe – Skladnost – Zakono daja države izdajateljice, ki prav tako dovoljuje 
uporabo uklonilnega zapora – Nevplivanje“ 
V zadevi C-97/18, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
rechtbank Noord-Nederland (sodišče za severno Nizozemsko, Nizozemska) z odločbo z dne 
1. februarja 2018 , ki je na Sodišče prispela 12. februarja 2018 , v kazenskem postopku zoper 
E T, 
SODIŠČE (prvi senat), 
v sestavi J.-C. Bonichot, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta (poročevalka), podpredsednica, 
C. Toader, sodnica, ter A. Rosas in L. Bay Larsen, sodnika,  
generalni pravobranilec: M. Bobek,  
sodni tajnik: A. Calot Escobar,  
na podlagi pisnega postopka,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:  
– za nizozemsko vlado J. M. Hoogveld in M. Bulterman, agenta,  
– za nemško vlado T. Henze, M. Hellmann in E. Lankenau, agenti,  
– za avstrijsko vlado G. Hesse, agent,  
– za Evropsko komisijo R. Troosters in S. Grünheid, agenta,  
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez 
sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
* Jezik postopka: nizozemščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :7 1 
SODBA Z DNE 10. 1. 2019 – ZADEVA C-97/18  
ET  
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 12 Okvirnega sklepa Sveta 
2006 /783/PNZ z dne 6. oktobra 2006 o uporabi načela vzajemnega priznavanja odredb o zaplembi 
(UL 2006 , L 328, str. 59). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru postopka v zvezi s predlogom za izdajo dovoljenja za izvršitev 
uklonilnega zapora, ki ga je vložilo Openbaar Ministerie (državno tožilstvo, Nizozemska) in ki je 
namenjen zagotovitvi izvršbe odredbe o zaplembi, izdane v Belgiji zoper osebo ET, na Nizozemskem . 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 V uvodnih izjavah 1, 7, 8 in 13 Okvirnega sklepa 2006 /783 je navedeno: 
„(1) Evropski svet je na zasedanju v Tampe reju z dne 15. in 16. oktobra 1999 poudaril, da mora načelo 
vzajemnega priznavanja postati temelj pravosodnega sodelovanja v civilnih in kazenskih zadevah 
znotraj Unije. 
[…] 
(7) Glavni motiv organiziranega kriminala je finančni dobiček. Poskus preprečevanja in boja proti 
takem u kriminalu je lahko učinkovit samo, če je osredotočen na sledenje, zamrznitev, zaseg in 
zaplembo premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivim dejanjem. Ne zadostuje zgolj zagotovitev 
vzajemnega priznavanja znotraj Evropske unije začasnih pravnih ukrepov, kot so zamrznitev in 
zaseg; učinkovit nadzor gospodarskega kriminala zahteva tudi vzajemno priznavanje odredb 
o zaplembi premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivim dejanjem. 
(8) Namen tega okvirnega sklepa je olajšati sodelovanje med državami članicami glede vzajemnega 
priznavanja in izvršbe odredb o zaplembi premoženja in s tem zavezati državo članico, da na 
svojem območju prizna in izvrši odredbe o zaplembi, ki jih je izdalo sodišče, pristojno za 
kazenske zadeve druge države članice. Ta okvirni sklep je povezan z Okvirnim sklepom Sveta 
2005 /212/PNZ z dne 24. februarja 2005 o zaplembi premoženjskih koristi pridobljenih 
s kaznivimi dejanji in premoženja ter pripomočkov za kazniva dejanja [UL 2005 , L 68, str. 49]. 
Namen Okvirnega sklepa je zagotoviti, da imajo vse države članice učinkovita pravila, ki urejajo 
zaplembo premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivim dejanjem med drugim glede na dokazno 
breme glede vira sredstev, ki jih ima oseba, obtožena za kaznivo dejanje, povezano 
z organiziranim kriminalom. 
[…] 
(13) Ta okvirni sklep spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava člen 6 [PEU] in jih 
izraža Listina [Evropske unije] o temeljnih pravicah […], zlasti Poglavje VI. […]“ 
4 Člen 1 tega okvirnega sklepa določa: 
„1. Namen tega okvirnega sklepa je določiti pravila, na podlagi katerih država članica na svojem 
ozemlju priznava in izvršuje odredbe o zaplembi, ki jih je izdalo sodišče druge države članice, 
pristojno za kazenske zadeve. 
ECLI:EU:C:2019 :7 2 
SODBA Z DNE 10. 1. 2019 – ZADEVA C-97/18  
ET  
2. Ta okvirni sklep ne vpliva na obveznost spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih pravnih načel, 
določenih v členu 6 [PEU], in vse obveznosti pravosodnih organov ostanejo nespremenjene.“ 
5 Člen 2 navedenega okvirnega sklepa vsebuje te opredelitve: 
„V tem okvirnem sklepu: 
(a) ‚država izdajateljica‘ pomeni državo članico, v kateri je sodišče izdalo odredbo o zaplembi v okviru 
kazenskih postopkov; 
(b) ‚država izvršiteljica‘ pomeni državo članico, kateri je bila posredovana odredba o zaplembi 
v izvršbo; 
(c) ‚odredba o zaplembi‘ pomeni dokončno kazen ali ukrep, ki ga je izreklo sodišče po zaključku 
postopkov v zvezi s kaznivim dejanjem ali dejanji, kar vodi k dokončnemu odvzemu premoženja; 
[…]“ 
6 Člen 7(1) tega okvirnega sklepa določa: 
„Pristojni organi države izvršiteljice brez dodatnih formalnosti priznajo odredbo o zaplembi, 
posredovano v skladu s členoma 4 in 5[,] in nemudoma ukrenejo vse potrebno za njeno izvršbo, 
kolikor se pristojni organi ne odločijo, da se bodo sklicevali na enega izmed razlogov za zavrnitev 
priznanja ali izvršbe iz člena 8, ali na enega izmed razlogov za odlog izvršbe iz člena 10.“ 
7 Člen 12 Okvirnega sklepa 2006 /783, naslovljen „Zakono daja o izvršbi“, v odstavkih 1 in 4 določa: 
„1. Ne glede na odstavek 3, za izvršbo odredbe velja zakono daja države izvršiteljice in samo organi te 
države so pristojni za odločitve o izvršilnem postopku in za določitev vseh drugih ukrepov v tej zvezi. 
[…] 
4. Zaradi posredovanja v skladu s členoma 4 in 5 država izvršiteljica ne sme namesto odredbe 
o zaplembi naložiti drugih ukrepov, vključno z zaporno kaznijo ali drugim ukrepom, ki omejuje 
svobodo osebe, če se s tem država izdajateljica ne strinja.“ 
Nizozemsko pravo 
8 Člen 22(1)(a) in (3) Wet wederzijdse erkenning en tenuitvoerlegging geldelijke sancties en beslissingen 
tot confiscatie (zakon o vzajemnem priznavanju in izvrševanju denarnih kazni in odredb o zaplembi) 
z dne 27. septembra 2007 (Stb. 2007 , št. 354, v nadaljevanju: zakon o priznavanju in izvrševanju) 
določa: 
„1. Odredba o zaplembi, ki jo je mogoče priznati, se prizna in izvrši v skladu z nizozemskim pravom. 
Če je odredba o zaplembi: 
(a) namenjena plačilu denarnega zneska državi za odvzem protipravno pridobljene koristi, se odredba 
v skladu s členoma 577b(1) in 577c Wetboek van Strafvordering [(zakonik o kazenskem postopku)] 
izvrši, pod pogojem, da je raad kamer rechtbank Noord-Nederland [(zunajrazpravni senat pri 
sodišču za severno Nizozemsko, Nizozemska)] pristojen za obravnavo predloga za izdajo 
dovoljenja za izvršitev uklonilnega zapora; 
[…] 
ECLI:EU:C:2019 :7 3 
SODBA Z DNE 10. 1. 2019 – ZADEVA C-97/18 
ET 
3. Nadomestna kazen ali ukrep se izvrši šele po tem, ko je pristojni organ v državi članici izdajateljici 
dal soglasje k temu. […]“ 
9 Člen 577c(1) zakonika o kazenskem postopku glede uklonilnega zapora določa: 
„Če obsojenec ne ravna v skladu z odločbo ali sodbo, s katero je naložena obveznost plačila denarnega 
zneska državi za odvzem protipravno pridobljene koristi, in se je izkazalo, da celotno povračilo tega 
zneska na podlagi členov od 574 do 576 iz njegovega premoženja ni mogoče, lahko sodišče na predlog 
državnega tožilca izda dovoljenje za izvršitev uklonilnega zapora v trajanju največ treh let.“ 
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
10 S sodbo hof van Beroep te Antwerpen (višje sodišče v Antwerpnu, Belgija) z dne 20. decembra 2012 je 
bila osebi ET naložena kazen zaplembe za znesek 800.000,00 EUR. Ta sodba je postala dokončna in 
izvršbo te odredbe o zaplembi je prevzela Kraljevina Nizozemska kot država članica izvršiteljica 
v smislu člena 2(b) Okvirnega sklepa 2006 /783. 
11 V teh okoliščinah je državno tožilstvo pri predložitvenem sodišču, rechtbank Noord-Nederland (sodišče 
za severno Nizozemsko, Nizozemska), vložilo predlog na podlagi člena 22 zakona o priznavanju in 
izvrševanju za izdajo dovoljenja za izvršitev uklonilnega zapora zoper osebo ET, ker je ta še vedno 
dolgovala znesek v višini 652.119,19 EUR in ker je ta organ sumil, da obstajajo skrivni finančni tokovi. 
12 Oseba ET trdi, da je predlog državnega tožilstva nedopusten in, podredno, neutemeljen. V zvezi s tem 
oseba ET navaja, da uklonilni zapor ni le „ukrep“ v smislu nizozemskega kazenskega prava, ampak tudi 
kazenska sankcija v smislu člena 7(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih 
svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP), in člena 49(1) Listine 
Evropske unije o temeljnih pravicah. Poleg tega oseba ET trdi, da uporaba uklonilnega zapora pomeni 
poslabšanje pogojev iz odredbe o zaplembi, katere izvršba se zahteva, zaradi česar je protipravna. 
13 Predložitveno sodišče glede na sodno prakso Hoge Raad der Nederlanden (vrhovno sodišče 
Nizozemske), v skladu s katero je treba ukrep uklonilnega zapora iz člena 577c zakonika o kazenskem 
postopku šteti za „kazen“ v smislu člena 7 EKČP, dvomi o skladnosti tega ukrepa z Okvirnim sklepom 
2006 /783. 
14 V teh okoliščinah je rechtbank Noord-Nederland (sodišče za severno Nizozemsko) prekinilo odločanje 
in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali je mogoče člen 12(1) Okvirnega sklepa [2006 /783] razlagati tako, da je mogoče – kadar se na 
Nizozemskem izvrši odredba o zaplembi, ki jo je posredovala država izdajateljica – uporabiti 
uklonilni zapor v smislu člena 577c zakonika o kazenskem postopku, med drugim ob upoštevanju 
odločbe Hoge Raad [der Nederlanden (vrhovno sodišče Nizozemske)] z dne 20. decembra 2011 , 
v skladu s katero je treba uklonilni zapor šteti za ‚kazen‘ v smislu člena 7(1) EKČP? 
2. Alije zamožnost uporabe uklonilnega zapora pomem bno, ali je uporaba uklonilnega zapora 
mogoča tudi na podlagi prava države izdajateljice?“ 
ECLI:EU:C:2019 :7 4 
SODBA Z DNE 10. 1. 2019 – ZADEVA C-97/18  
ET  
Vprašanji za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
15 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 12(1) in (4) Okvirnega 
sklepa 2006 /783 razlagati tako, da nasprotuje uporabi zakono daje države izvršiteljice, kakršna je ta iz 
postopka v glavni stvari, ki za izvršbo odredbe o zaplembi, izdane v državi izdajateljici, dovoljuje, čeje 
to primerno, uporabo uklonilnega zapora. 
16 Najprej je treba poudariti, da je iz člena 1 Okvirnega sklepa 2006 /783 v povezavi z njegovima uvodnima 
izjavama 1 in 8 razvidno, da je predmet tega sklepa – na podlagi načela vzajemnega priznavanja, ki je 
temelj pravosodnega sodelovanja tako v civilnih kot v kazenskih zadevah, in zaradi olajšanja 
sodelovanja med državami članicami na področju vzajemnega priznavanja – določiti pravila, na 
podlagi katerih država članica na svojem ozemlju priznava in izvršuje odredbe o zaplembi, ki jih izda 
pristojno sodišče druge države članice v kazenskih zadevah. 
17 V zvezi s tem je Sodišče priznalo, da sta tako načelo vzajemnega zaupanja med državami članicami kot 
načelo vzajemnega priznavanja, ki temelji na medsebojnem zaupanju med državami članicami, v pravu 
Unije temeljnega pomena, saj omogočata vzpostavitev in ohranjanje območja brez notranjih meja 
(sodba z dne 25. julija 2018 , Minister for Justice and Equality (Pomanjkljivosti v pravosodnem 
sistemu), C-216/18 PPU , EU:C:2018 :586, točka 36). 
18 Nato je treba poudariti, da morajo pristojni organi države izvršiteljice v skladu s členom 7 Okvirnega 
sklepa 2006 /783 odredbo o zaplembi, ki je bila posredovana v skladu z določbami tega okvirnega 
sklepa, priznati brez dodatnih formalnosti in nemudoma ukreniti vse potrebno za njeno izvršbo. 
19 Tako sme država izvršiteljica le iz razlogov, ki so izrecno določeni v navedenem okvirnem sklepu, 
odvisno od primera, na podlagi člena 8 zavrniti priznanje ali izvršbo odredbe o zaplembi ali na podlagi 
člena 10 navedenega sklepa odložiti njeno izvršbo. 
20 Nazadnje, v skladu s členom 12(1) Okvirnega sklepa 2006 /783 za izvršbo odredbe o zaplembi velja 
zakono daja države izvršiteljice in samo organi te države so pristojni za odločitve o izvršilnem 
postopku in za določitev vseh drugih ukrepov v zvezi s tem. 
21 V skladu z odstavkom 4 navedenega člena se za sprejetje ukrepa, ki bi nadomestil odredbo o zaplembi, 
zahteva predhodna odobritev države izdajateljice. 
22 Torej je iz povezane razlage teh dveh odstavkov člena 12 navedenega okvirnega sklepa razvidno, da so 
na splošno pristojni organi države izvršiteljice tisti, ki v skladu z zakono dajo te države odločajo 
o izvršilnem postopku in o najprimernejših ukrepih za izvršbo odredbe o zaplembi. Vendar se kot 
posebno pravilo v skladu z odstavkom 4 tega člena zahteva predhodna odobritev države izdajateljice, 
če bi se z ukrepom, ki ga namerava izvesti država izvršiteljica, nadomestila navedena odločitev. 
23 Ob upoštevanju teh ugotovitev je treba preučiti, ali Okvirni sklep 2006 /783 nasprotuje izvršilnemu 
ukrepu uklonilnega zapora, kakršen je določen z nizozemsko zakono dajo, kot jo razlaga Hoge Raad 
der Nederlanden (vrhovno sodišče Nizozemske). 
24 Najprej je treba opozoriti, da se mora Sodišče pri razlagi določb nacionalnega pravnega reda načeloma 
opreti na opredelitve, ki izhajajo iz predložitvene odločbe. V skladu z ustaljeno sodno prakso namreč 
Sodišče ni pristojno za razlago notranjega prava države članice (sodba z dne 16. februarja 2017 , Agro 
Foreign Trade & Agency, C-507/15, EU:C:2017 :129, točka 23 in navedena sodna praksa). 
ECLI:EU:C:2019 :7 5 
SODBA Z DNE 10. 1. 2019 – ZADEVA C-97/18  
ET  
25 Vendar se lahko na podlagi elementov, ki izhajajo iz spisa, predloženega Sodišču, uklonilni zapor na 
predlog državnega tožilstva uporabi zoper osebo, na katero se nanaša odredba o zaplembi, četa 
prostovoljno ne plača zneska, na plačilo katerega je bila obsojena, in če ni plačilno nesposobna. Ta 
izvršilni ukrep naj bi obveznost plačila ohranil nespremenjeno, tako da bila lahko oseba, ki ji je bil 
naložen uklonilni zapor, s poplačilom dolga izpuščena. Uklonilni zapor naj bi bil časovno omejen, saj 
trajanje pripora ne sme presegati treh let, naloženo trajanje pa je med drugim odvisno od morebitno 
izvedenih delnih plačil. 
26 V zvezi s tem je iz predložitvene odločbe razvidno, da je uklonilni zapor v skladu s členom 22(1)(a) 
zakona o priznavanju in izvrševanju sredstvo za izvršbo – v skladu z nizozemskim pravom – odredbe 
o zaplembi, izdane v drugi državi članici, katere namen je plačilo nezakonito pridobljenega denarnega 
zneska državi, če obsojenec ne ravna v skladu z odločbo ali sodbo, s katero je naloženo tako plačilo. 
V skladu z odstavkom 3 tega člena se nadomestna kazen ali ukrep izvrši šele po tem, ko je pristojni 
organ v državi članici izdajateljici dal soglasje k temu. 
27 V tem okviru uklonilnega zapora, katerega namen je doseči izvršbo odredbe o zaplembi, ni mogoče 
šteti za ukrep, ki nadomešča to odredbo v smislu člena 12(4) Okvirnega sklepa 2006 /783, niti ne 
pomeni dodatne sankcije ali spremem be take odredbe, izdane v državi izdajateljici. Zato za sprejetje 
tega ukrepa ni potrebna predhodna odobritev države izdajateljice. 
28 Kot so namreč trdile vse stranke, ki so predložile stališča, se z uporabo uklonilnega zapora uresničuje 
cilj Okvirnega sklepa 2006 /783, ki je, kot je bilo opozorjeno v točki 16 te sodbe, olajšati sodelovanje 
med državami članicami glede, med drugim, izvršbe odredb o zaplembi premoženja, in sicer 
z izvajanjem pritiska nad zadevno osebo, ki ne bi želela plačati, čeprav bi to lahko storila. 
29 Te ugotovitve ni mogoče izpodbiti z dejstvom, da je Hoge Raad der Nederlanden (vrhovno sodišče 
Nizozemske) – kot poudarja predložitveno sodišče – uklonilni zapor opredelilo kot „kazen“ v smislu 
člena 7 EKČP. Taka opredelitev ne vpliva na možnost pristojnega organa, določeno v členu 12(1) 
Okvirnega sklepa 2006 /783, da določi postopek za izvršbo odredbe o zaplembi in izvede vse ukrepe, 
za katere meni, da so najbolj primerni za uspešno izvedbo te izvršbe, da bi se uresničil cilj Okvirnega 
sklepa 2006 /783, ob hkratnem upoštevanju, kot je razvidno iz uvodne izjave 13 tega okvirnega sklepa, 
temeljnih pravic zadevne osebe. 
30 Glede na te ugotovitve je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 12(1) in (4) Okvirnega 
sklepa 2006 /783 razlagati tako, da ne nasprotuje uporabi zakono daje države izvršiteljice, kakršna je ta 
iz postopka v glavni stvari, ki za izvršbo odredbe o zaplembi, izdane v državi izdajateljici, dovoljuje, če 
je to primerno, uporabo uklonilnega zapora. 
Drugo vprašanje 
31 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem sprašuje, ali to, da zakono daja države izdajateljice dovoljuje 
tudi morebitno uporabo uklonilnega zapora, vpliva na uporabo takega ukrepa v državi izvršiteljici. 
32 V zvezi s tem, kot je bilo poudarjeno v točki 17 te sodbe, v skladu s členom 12(1) Okvirnega sklepa 
2006 /783 za izvršbo odredbe o zaplembi velja zakono daja države izvršiteljice. 
33 Ta določba temelji na načelu vzajemnega priznavanja, ki zahteva, da obstaja vzajemno zaupanje v to, da 
vsaka država članica sprejema uporabo kazenskega prava, ki velja v drugih državah članicah, čeprav bi 
izvajanje njenega nacionalnega prava privedlo do drugačne rešitve (glej v tem smislu sodbo z dne 
23. januarja 2018 , Piotrowski, C-367/16, EU:C:2018 :27, točka 52). 
ECLI:EU:C:2019 :7 6 
SODBA Z DNE 10. 1. 2019 – ZADEVA C-97/18 
ET 
34 Cilj, ki se uresničuje z Okvirnim sklepom 2006 /783, kot je naveden v točki 16 te sodbe, bi bil ogrožen, 
če bi bila uporaba izvršilnega ukrepa v državi članici izvršiteljici urejena z nacionalnim pravom države 
izdajateljice ali če bi zanjo veljali pogoji, določenimi s tem pravom. 
35 Glede na te ugotovitve je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da to, da zakono daja države izdajateljice 
dovoljuje tudi morebitno uporabo uklonilnega zapora, nikakor ne vpliva na uporabo takega ukrepa 
vdržavi izvršiteljici. 
Stroški 
36 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo: 
1. Člen 1 2(1) in (4) Okvirnega sklepa Sveta 2 0 0 6 / 7 8 3 / PNZ z dne 6. oktobra 2 0 0 6 o uporabi 
načela v zajemnega priznavanja odredb o zaplembi je treba razlagati tako, da ne nasprotuje 
uporabi zakonodaje države iz v ršiteljice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki za iz v ršbo 
odredbe o zaplembi, izdane v državi izdajateljici, dovoljuje, če je to primerno, uporabo 
uklonilnega zapora. 
2. To, da zakonodaja države izdajateljice tudi dovoljuje morebitno uporabo uklonilnega zapora, 
nikakor ne vpliva na uporabo takega ukrepa v državi iz v ršiteljici. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2019 :7 7