(Glej točki 47 in 48.)

(Glej točke od 51 do 54.)

Poleg tega dejstvo, da podjetje ni bilo udeleženo v vseh elementih omejevalnega sporazuma oziroma je imelo pri vidikih, pri katerih je bilo udeleženo, manjšo vlogo, ni pomembno za ugotovitev obstoja kršitve z njegove strani, saj je treba te dejavnike upoštevati samo pri presojanju teže kršitve in po potrebi pri določanju zneska globe.

V okviru kršitve, ki traja neko obdobje, namreč tudi dejstvo, da se zunanji pokazatelji kartela pojavljajo v različnih časovnih obdobjih, ki so lahko bolj ali manj časovno oddaljena, ne vpliva na obstoj tega kartela, če različni ukrepi, ki so del te kršitve, sledijo samo enemu cilju in se umeščajo v okvir enotne in nadaljevane kršitve.

Splošno sodišče se lahko pri potrditvi zakonitosti ugotovitve Komisije glede udeležbe podjetja pri enotni in trajajoči kršitvi omeji na nadzor ugotovitev Komisije ne le v zvezi s prvim in zadnjim tajnim stikom, ampak tudi na nadzor njenih ugotovitev v zvezi z enim ali dvema stikoma letno.

(Glej točke od 65 do 67.)

Kadar se Komisija opre na dokaze, ki načeloma zadostujejo za dokaz obstoja kršitve pravil konkurence, ni dovolj, da se zadevno podjetje zgolj sklicuje na možnost obstoja okoliščine, ki bi lahko vplivala na dokazno vrednost teh dokazov, da bi morala zato Komisija dokazati, da ta okoliščina ni mogla vplivati na njihovo dokazno vrednost. Nasprotno, zadevno podjetje mora pravno zadostno dokazati, prvič, obstoj okoliščine, na katero se sklicuje, in drugič, to, da je zaradi te okoliščine omajana dokazna vrednost dokazov, na katere se opira Komisija, razen če takega dokaza ne bi bilo mogoče predložiti zaradi ravnanja Komisije.

V pravu Unije prevladuje načelo proste presoje dokazov, iz katerega izhaja, prvič, da če je bil dokaz pravilno pridobljen, njegove dopustnosti pred Splošnim sodiščem ni mogoče izpodbijati, in drugič, da je edino merilo pri oceni dokazne moči pravilno pridobljenih dokazov njihova verodostojnost.

(Glej točke od 76 do 79.)

(Glej točki 97 in 116.)

(Glej točki 100 in 103.)

(Glej točke 138, 155, 156 in 160.)

(Glej točki 172 in 173.)

Le Splošno sodišče je pristojno za nazor nad načinom, na katerega je Komisija v vsakem posamičnem primeru presodila težo nezakonitih ravnanj, ki pomenijo kršitev konkurenčnega prava. V okviru pritožbe je namen nadzora Sodišča preveriti, prvič, v kolikšnem obsegu je Splošno sodišče pravno pravilno upoštevalo vse bistvene dejavnike za presojo teže ravnanja glede na člen 101 PDEU in člen 23 Uredbe št. 1/2003, in drugič, ali je Splošno sodišče pravno zadostno odgovorilo na vse argumente, navedene v utemeljitev predloga za odpravo globe ali znižanje njenega zneska.

Sodišče Unije lahko na podlagi neomejene pristojnosti, ki mu je v skladu s členom 261 PDEU podeljena s členom 31 Uredbe št. 1/2003, preseže zgolj nadzor zakonitosti sankcije in presojo Komisije nadomesti s svojo ter tako odpravi, zniža ali zviša naloženo globo ali periodično denarno kazen.

Vendar izvajanje te neomejene sodne pristojnosti ni enakovredno nadzoru po uradni dolžnosti in kontradiktornemu postopku. Načeloma mora tožeča stranka navesti tožbene razloge zoper sporni sklep in v utemeljitev teh razlogov predložiti dokaze.

Sodišče Unije pa mora za izpolnitev zahtev nadzora neomejene sodne pristojnosti v smislu člena 47 Listine o temeljnih pravicah glede glob pri izvajanju pooblastil iz členov 261 in 263 PDEU preučiti vsak očitek, dejanski ali pravni, s katerim se skuša dokazati, da znesek globe ni v sorazmerju s težo in trajanjem kršitve.

V teh okoliščinah Splošno sodišče ne more, ne da bi kršilo obseg svoje neomejene pristojnosti, opustiti odgovora na trditev, da je Komisija pri določitvi zneska naložene globe brez upoštevanja omejenega števila stikov, pri katerih naj bi bilo sankcionirano podjetje udeleženo, kršila načelo sorazmernosti. Ta ugotovitev velja še toliko bolj, ker se je Splošno sodišče v okviru nadzora zakonitosti sankcije omejilo na potrditev petih od enajstih stikov, ki so bili ugotovljeni v sklepu Komisije, pri čemer ni odgovorilo na vprašanje, ali je Komisija dokazala obstoj šestih preostalih stikov, ki so se upoštevali v tem sklepu.

Namreč, čeprav se Splošno sodišče za presojo teže navedene kršitve in za določitev zneska globe ni dolžno opreti na točno število dvostranskih stikov, ki so se upoštevali v zvezi s sankcioniranim podjetjem, pa je to med drugimi dejavniki v zvezi s tem lahko vseeno upošteven dejavnik.

Če pa Splošno sodišče ne preizkusi sorazmernosti zneska naložene globe glede na število stikov, ki jih je upoštevalo v zvezi s sankcioniranim podjetjem, in ne navede razlogov, iz katerih takega nadzora ni opravilo, napačno uporabi pravo.

(Glej točke od 193 do 195 in od 205 do 208.)