ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 220/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 15. maja 2009 — I. SGS Belgium NV proti Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV in Centraal Beheer Achmea NV in II. Firme Derwa NV in Centraal Beheer Achmea NV proti SGS Belgium NV in Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

(Zadeva C-218/09)

2009/C 220/31

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van beroep te Brussel

Stranke v postopku v glavni stvari

I. SGS Belgium NV proti Belgisch Interventie- en Restitutiebureau Firme Derwa NV Centraal Beheer Achmea NV

II. Firme Derwa NV Centraal Beheer Achmea NV proti SGS Belgium NV Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pojem „višja sila“ iz člena 5(3) Uredbe Komisije (EGS) št. 3665/87 z dne 27. novembra 1987 o skupnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode razlagati tako, da gre načelno za višjo silo, če se govedina, ki je pravilno zapakirana, pokvari med prevozom v hladilniku, v katerem se stalno ohranja predpisana temperatura?
3)

Ali je treba člen 6 Direktive Sveta z dne 22. marca 1977 o učinkovitem uresničevanju svobode opravljanja storitev odvetnikov (77/249/EGS) (1) v katerem je določeno, da lahko „[v]saka država članica […] odvetnike, ki so redno zaposleni v javnem ali zasebnem podjetju, izključi iz opravljanja dejavnosti v zvezi z zastopanjem tega podjetja v sodnih postopkih, če odvetnikom s sedežem v tej državi ni dovoljeno opravljati teh dejavnosti“, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz členov 1 in 2 zakona št. 339 z dne 25. novembra 2003, ki vnovič uvajata nezdružljivost opravljanja odvetniškega poklica z javno funkcijo za javne uslužbence, zaposlene s krajšim delovnim časom, in ki tem, čeprav so usposobljeni za opravljanje odvetniškega poklica, onemogočata opravljanje njihovega poklica ter določata, da morajo biti izbrisani iz razvida odvetnikov z odločbo pristojnega sveta odvetniške zbornice, razen če se javni uslužbenec odloči, da bo prekinil delovno razmerje, kadar se taka nacionalna ureditev uporablja tudi za odvetnike, ki so zaposleni in opravljajo odvetniško dejavnost v skladu s svobodo opravljanja storitev?
6.

Ali lahko posameznik, zlasti če izdaja okoljskega dovoljenja in/ali drugi ukrepi prispevajo k preseganju ali grozečemu preseganju nacionalnih zgornjih meja emisij za SO2 in/ali NOx iz Direktive NEC, iz člena 4 te direktive: a. izpelje splošni zahtevek, naj zadevna država članica določi sveženj ukrepov, s katerimi bodo najpozneje do leta 2010 omejene letne nacionalne emisije SO2 in NOx na količine, ki ne bodo presegale nacionalne zgornje meje emisij iz Direktive NEC, ali pa, če tega ne more, sveženj ukrepov, s katerimi bodo emisije nato čim hitreje omejene na te količine? b. izpelje konkretni zahtevek, da zadevna država članica sprejme posebne ukrepe glede posamičnega obrata — na primer v obliki zavrnitve izdaje dovoljenja ali z navezavo strožjih pogojev ali omejitev na dovoljenje — ki bodo prispevali k temu, da bodo najpozneje leta 2010 letne nacionalne emisije SO2 in NOx omejene na količine, ki ne bodo presegale nacionalnih zgornjih mej iz Direktive NEC, ali pa, če tega ne more, posebne ukrepe, ki bodo prispevali k temu, da bodo emisije nato čim hitreje omejene na te količine? c. Ali je za odgovor na ta vprašanji 6. a) in 6. b) pomembno, koliko obrat prispeva k preseganju ali grozečemu preseganju?
—

razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih Skupnosti z dne 10. marca 2009 v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje (1) razglasilo člen 1 izpodbijane uredbe za ničnega v delu, v katerem protidampinška dajatev na izvoz proizvodov, ki jih izdelujeta tožeči stranki, v Evropsko skupnost, presega protidampinško dajatev, ki bi se uporabila, če ne bi bila opravljena prilagoditev izvozne cene zaradi provizije, kadar je prodaja potekala s posredovanjem povezanega trgovca, družbe Sepco SA (točka 1 izreka izpodbijane sodbe) in (2) Svetu naložilo plačilo njegovih stroškov in četrtine stroškov, ki so nastali tožečima strankama (točka 3 izreka izpodbijane sodbe),
—

Ugotovi naj se, da Republika Avstrija ni izpolnila obveznosti iz Direktive 2006/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, in spremembi Direktive 2002/58/ES (1) s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos te direktive, oziroma, da jih ni sporočila Komisiji;
(v)

ni ugotovilo, da je Komisija s tem, ko se je odločila začeti formalni postopek preiskave ukrepa, ki ga je priglasila Italija, pokazala, da meni, da razpolaga z vsemi podatki, ki so potrebni za presojo združljivosti ukrepa. Komisija je tako prišla v nasprotje s tezo, na kateri temelji izpodbijana odločba, in v skladu s katero naj med postopkom na podlagi priglasitve italijanske oblasti in družba prejemnica ne bi posredovale zadostnih podatkov za analizo združljivosti ukrepa;
—

Ugotovi naj se, da Helenska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 18 ES, člena 39 ES in 43 ES, ki se obravnavajo ob upoštevanju člena 12 ES (in iz členov 28, 31 in 4 Sporazuma o EGP), ker ovira izvrševanje temeljnih svoboščin, ki izhajajo iz teh členov, s tem, da: — je oprostitev plačila davka na promet z nepremičninami določila le za osebe, ki že imajo stalno prebivališče v Grčiji, ne pa za osebe, ki se imajo namen naseliti v tej državi v prihodnje; — je pod določenimi pogoji določila oprostitev davka na promet z nepremičninami v Grčiji le za grške državljane, ko pridobijo prvo nepremičnino v Grčiji, in s tem izrecno diskriminirala tuje rezidente, ki niso državljani Helenske republike;
SL Uradni list Evropske unije C 141/26

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein — Westfalen (Nemčija) 27. marca 2009 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein — Westfalen e.V. proti Bezirksregierung Arnsberg

(Zadeva C-115/09)

2009/C 141/46

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein — Westfalen

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein — Westfalen e.V.

Tožena stranka: Bezirksregierung Arnsberg

Ob udeležbi: Trianel Kohlekraftwerk Lünen GmbH & Co. KG

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali člen 10a Direktive Sveta 85/337/EGS (1) v različici Direktive 2003/35/ES (2) zahteva, da lahko nevladne organizacije, ki zahtevajo dostop do sodišč neke države članice, katere upravno procesno pravo zahteva, da se uveljavlja kršitev pravice, uveljavljajo kršitev vseh upoštevnih okoljskih predpisov za odobritev projekta, torej tudi takšnih predpisov, ki služijo samo interesom skupnosti in niso namenjeni vsaj tudi varstvu pravnih dobrin posameznikov?

2. Če na prvo vprašanje ni mogoče odgovoriti neomejeno pritrdilno: Ali člen 10a Direktive Sveta 85/337/EGS v različici Direktive 2003/35/ES zahteva, da nevladne organizacije, ki zahtevajo dostop do sodišč neke države članice, katere upravno procesno pravo zahteva, da se uveljavlja kršitev pravice, lahko uveljavljajo kršitev takih upoštevnih okoljskih predpisov za odobritev projekta, ki imajo neposredno podlago v pravu Skupnosti ali prenašajo okoljske predpise Skupnosti v nacionalno pravo, torej tudi takšnih predpisov, ki služijo samo interesom skupnosti in niso namenjeni vsaj tudi varstvu pravnih dobrin posameznikov? a) Če je odgovor na drugo vprašanje načeloma pritrdilen: Ali morajo okoljski predpisi Skupnosti izpolnjevati določene vsebinske zahteve, da se jih lahko izpodbija? b) Če je odgovor na drugo vprašanje, pod a, pritrdilen: Za kakšne vsebinske zahteve gre (na primer neposredni učinek, namen varstva, cilj)?

3. Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen: Ali imajo nevladne organizacije pravico do dostopa do sodišča, ki presega določbe nacionalnega prava, neposredno iz direktive?

(1) Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, 5.7.1985, str. 40–48).

(2) Direktiva 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem in o spremembi Direktiv Sveta 85/337/EGS in 96/61/ES glede sodelovanja javnosti in dostopa do sodišč (UL L 156, 25.6.2003, str. 17–25).
3.

Ali je zato za zaposlitev s pogodbo o poklicnem usposabljanju in zaposlitvi v smislu člena 10 deželnega zakona št. 27 iz leta 1991, izvedeno na primer 1. januarja 1996, torej med obdobjem uporabe pomoči, določenim v Odločbi z dne 14. novembra 1995 (C 1995/343/11), dežela Silicija smela (in morala) konkretno uporabiti obravnavani sistem pomoči za vsa odobrena leta (to je 2 + 3), in to celo takrat, ko je kot v navedenem primeru uporaba odobrenega sistema pomenila dejansko izplačevanje pomoči vse do 31. decembra 2001 (to je 1996 + 5 let = 2001)?
8.

Poleg tega so v Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana objavili sporočilo, s katerim so želeli obvestiti morebitne zainteresirane stranke, da lahko do odprave zadevnega roka za zagotovitev varstva potrošnikov predloge za dostop do jamstvenega sklada vložijo kadarkoli.
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, ker ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/68/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o spremembi Direktive Sveta 77/91/EGS glede ustanavljanja delniških družb ter ohranjanja in spreminjanja njihovega kapitala (1) ali, v vsakem primeru, ker navedenih predpisov ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 113/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhofs (Nemčija) 11. februarja 2009 — Leo-Libera GmbH proti Finanzamt Buchholz in der Nordheide

(Zadeva C-58/09)

2009/C 113/39

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Leo-Libera GmbH

Tožena stranka: Finanzamt Buchholz in der Nordheide

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 135(1)(i) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da v državah članicah velja ureditev, skladu s katero so samo določene stave (na dirkah) in loterije oproščene plačila davka na dodano vrednost, vse „druge oblike iger na srečo“ pa so izvzete iz oprostitev plačila davka na dodano vrednost?

(1) UL L 347, str. 1.
—

Naj se ugotovi, da Republika Poljska s tem, da je na podlagi člena 41(2) ustawa o podatku od towarów i usług (zakona o davku na blago in storitve) z dne 11. marca 2004 v povezavi z pozicijama 45 in 47 iz priloge III k temu zakonu uporabljala nižjo stopnjo DDV v višini 7 % za dobave, uvoz in pridobitve znotraj Skupnosti oblačil in oblačilnih dodatkov za dojenčke in otroške obutve, ni izpolnila obveznosti iz člena 98 Direktive 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) v povezavi s prilogo III k tej Direktivi.
1.

Ali je treba izraz „bolnišnična in izvenbolnišnična zdravstvena oskrba“ iz člena 132.1(b) v okoliščinah, v katerih se država članica strinja, da storitve opravlja ustanova, ki se obravnava kot uradno priznana ustanova podobne vrste kot so bolnišnice ali centri za zdravljenje in diagnostiko v okviru člena 132.1(b) Direktive o DDV (1), razlagati tako, da vključuje skupek ali eno ali več storitev (in če je tako katere storitve) naslednjih opisov (bolje so opisane v nespornem dejanskem stanju): a) oskrba staršev nerojenega otroka s kompletom potrebne medicinske opreme, da lahko samostojni zdravstveni delavec, ki spremlja rojstvo, takoj po njem odvzame kri iz popkovine otroka; b) testiranje tako odvzete krvi v namensko zgrajenem objektu, zato da ni okužena s kakšno boleznijo, ki bi se lahko prenašala s krvjo, ali z odvzemom matičnih celic iz krvi v primeru terapevtske uporabe matičnih celic (s podobnim testiranjem, ki se opravi ponovno po šestih mesecih) c) predelava te krvi s strani in pod nadzorom ustrezno usposobljenega zdravstvenega delavca za odvzem vzorca matičnih celic, ki so primerne za terapevtsko medicinsko uporabo; d) hramba krvi in matičnih celic v znanstveno nadzorovanih pogojih za vzdrževanje in ohranjanje krvi in matičnih celic v brezhibnem stanju; in/ali e) kri se na zahtevo staršev (do otrokovega 18. leta starosti) da na razpolago za zdravljenje?
iii)

sporazume z različnimi družbami (imenovanimi „unovčevalci“), na podlagi katerih se te med drugim strinjajo, da bodo zbiralcem priskrbele blago in/ali storitve po ceni, ki je nižja od tiste, ki bi jo drugače plačali, oziroma brez denarnega plačila, kadar zbiralec unovči točke in v zameno spodbujevalec plača „strošek storitve“, ki se ga izračuna glede na točke, ki so se v upoštevnem obdobju unovčile pri tem unovčevalcu. 1. Kako je treba razlagati člene 14, 24 in 73 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 (1) (nekdanji členi 5, 6 in 11(A)(1)(a) Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 (2)), kadar unovčevalec prejme plačilo od spodbujevalca? 2. Ali je treba te določbe razlagati zlasti tako, da se takšna plačila, ki jih unovčevalec prejme od spodbujevalca, štejejo za plačilo: a) le za opravljanje storitev unovčevalca za spodbujevalca; ali b) le za dobavo blaga in/ali opravljanje storitev za zbiralce s strani unovčevalcev; ali c) delno za opravljanje storitev unovčevalca za spodbujevalca in delno za dobavo blaga in/ali opravljanje storitev za zbiralce s strani unovčevalcev? 3. Če se na drugo vprašanje odgovori s točko (c), tako da se strošek storitve šteje, da so unovčevalci dobavili blago oziroma opravili storitev za spodbujevalca in za zbiralca, katera so merila zakonodaje Skupnosti, na podlagi katerih se določi razdelitev stroška, kot je strošek storitve, med to opravljanje storitev ter dobavo blaga in/ali opravljanje storitev?“
SL Uradni list Evropske unije C 82/19

Pritožba, ki jo je vložila Lego Juris A/S 2. februarja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi senat) z dne 12. novembra 2008 v zadevi Lego Juris A/S proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) UUNT, T-270/06, druga stranka pred odborom za pritožbe, intervenientka pred Sodiščem prve stopnje, je Mega Brands, Inc.

(Zadeva C-48/09 P)

(2009/C 82/34)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Lego Juris A/S (zastopniki: V. von Bomhard, T. Dolde, A. Renck, odvetniki)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Mega Brands, Inc.

Predlogi pritožnice:

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje, ker krši člen 71(1)(e)(ii) UZS. (1)

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da izpodbijana sodba krši člen 71(1)(e)(ii) Uredbe o znamki Skupnosti. Pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje:

a) razlagalo člen 7(1)(e)(ii) UZS tako, da za vsako funkcionalno obliko dejansko izključuje varstvo, ki je zagotovljeno znamkam, ne glede na to, ali so bila merila iz člena 7(1)(e)(ii) UZS, ki jih je opredelilo Sodišče v sodbi Philips proti Remington (2), izpolnjena ali ne.

b) pri ugotavljanju bistvenih značilnosti tridimenzionalnih znamk uporabilo napačna merila: in

c) uporabilo nepravilen test funkcionalnosti, s tem, da i) ni omejilo svoje presoje na bistvene značilnosti zadevne znamke in, ii) ni opredelilo primernih meril za presojo, ali je značilnost oblike funkcionalna ter zlasti s tem, da ni hotelo upoštevati nikakršnih mogočih alternativnih vzorcev.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).

(2) Sodba z dne 18. junija 2002 v zadevi Philips, C-299/99, Recueil, str. I-5475.
SL Uradni list Evropske unije C 69/28

Tožba, vložena 21. anuarja 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-28/09)

(2009/C 69/51)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: P. Oliver, A. Alcover San Pedro in B. Schima, zastopniki)

Tožena stranka: Republika Avstrija

Predloga tožeče stranke:

Tožeča stranka predlaga,

— naj se ugotovi, da Republika Avstrija ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 28 ES in 29 ES, s tem da je za del avtoceste A12 določila prepoved vožnje za tovorna vozila, katerih skupna teža presega 7,5 tone in ki prevažajo določeno blago;

— naj se Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Določitev prepovedi vožnje za tovorna vozila, ki prevažajo določeno blago in katerih skupna teža presega 7,5 tone, na delu avtoceste A12 naj bi bilo treba obravnavati kot ukrep z enakim učinkom kot količinske omejitve in kot torej nezdružljivo s členoma 28 ES in 29 ES. Sporen ukrep naj ne bi bil niti primeren niti nujen za izboljšanje kakovosti zraka na avtocesti A12, ki se zahteva s pravom Skupnosti, ker naj ne bi bil ciljno usmerjen, prav tako pa naj se ne bi upoštevalo manj omejujočih ukrepov, kot so na primer stalne omejitve hitrosti ali prepovedi vožnje glede na emisije. Poleg tega tožena stranka ni dokazala primerne alternative za prevoz po cesti.
1.

Ali člena 3(1) in 5(5) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (1) ali druge določbe te direktive nacionalni ureditvi, v skladu s katero je napoved, ponudba ali dajanje brezplačnih dodatkov k periodičnim tiskovinam kot tudi napoved brezplačnih dodatkov k drugim proizvodom ali storitvam, ne glede na taksativno naštete izjeme, nedopustna, ne da bi bilo treba v vsakem posameznem primeru preveriti, ali je takšna praksa zavajajoča, agresivna ali drugače nepoštena, nasprotujejo tudi takrat, kadar ta ureditev ne služi le zaščiti potrošnikov, ampak tudi drugim namenom, ki niso zajeti z vsebinskim področjem uporabe Direktive, kot je na primer ohranjanje pluralizma medijev ali zaščita šibkejših konkurentov?
1.

a. Če podjetnik, ki posluje z določenim blagom ali storitvami (v nadaljevanju: oglaševalec), uporablja možnost, da pri upravljavcu internetnega iskalnika navede iskalni izraz [Pri oglaševanju prek interneta se lahko uporablja možnost, da se proti plačilu v iskalnih programih, kot je Google, navedejo takoimenovani iskalni izrazi. Če se v iskalnik vtipka tak iskalni izraz, se prikaže napotitev na spletno stran oglaševalca bodisi na seznam z najdenimi stranmi bodisi kot oglas na strani zadetkov desno pod naslovom,,Sponzorirane povezave.], ki je enak znamki drugega (v nadaljevanju: imetnik znamke), ki je registrirana za drugo tovrstno blago ali storitve, in je posledica navedenega iskalnega izraza – ne da je to vidno za uporabnika iskalnika – ta, da ta internetni iskalec, ki vtipka to besedo, na seznamu zadetkov upravljavčevega iskalnika naleti na napotitev na oglaševalčevo spletno stran, ali to pomeni, da oglaševalec registrirano znamko uporablja v smislu člena 5(1)(a) Direktive 89/104/EGS? (1) b. Ali je ob tem pomembno, ali se napotitev prikaže — na običajnem seznamu z najdenimi stranmi ali — v delu, ki je kot tak opredeljen kot del za oglaševanje? c. Ali je ob tem pomembno, — ali oglaševalec že v napotitvenem sporočilu na spletni strani upravljavčevega iskalnika dejansko ponuja proizvode ali storitve, ki so enaki blagu ali storitvam, za katere je registrirana znamka, ali pa — oglaševalec na lastni spletni strani, na katero se lahko internetnega uporabnika (iz vprašanja l.a.) „usmeri“ („hyperlinking“) z napotitvijo na stran upravljavčevega iskalnika, dejansko ponuja proizvode ali storitve, ki so enaki blagu ali storitvam, za katere je registrirana znamka?
2)

a) Ali je treba člena 1(1) in (3) ter 2(1) in (6) Direktive 89/665 EGS razlagati tako, da se ne uporabita, ko je hitro odločitev možno doseči samo v enem postopku, za katerega je značilno, da je v osnovi usmerjen v hiter ukrep za vzdrževanje reda, da ni pravice do izmenjave stališč prek odvetnikov, da so dokazna sredstva praviloma le pisna in da se zakonska dokazna pravila ne uporabljajo? b) Če ni tako, ali velja to tudi, ko sodba ne vodi do dokončne določitve pravnih razmerij in tudi ne pomeni del postopka oblikovanja odločitve, ki vodi do tovrstne pravnomočne odločitve? c) Ali je pri tem pomembno, če sodba zavezuje samo procesni stranki, čeprav lahko obstajajo tudi drugi s pravnim interesom?
—

Razglasi naj se, da Združeno kraljestvo, s tem da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES (1) z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve, oziroma v vsakem primeru, da ni o tem obvestilo Komisije, ni izpolnilo svojih obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 55/17

Pritožba, ki jo je 24. decembra 2008 vložila Messer Group GmbH zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-305/06, Air Products and Chemicals Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

(Zadeva C-579/08 P)

(2009/C 55/27)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Messer Group GmbH (zastopnika: W. Graf v. Schwerin in J. Schmidt, Attorneys at law)

Drugi stranki v postopku: Air Products and Chemicals Inc., Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

Predlogi pritožnice:

Pritožnica Sodišču predlaga:

— naj razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 v združenih zadevah T-305/06, T-306/06 in T-307/06 ter zavrne tožbo

— naj pritožnici naloži plačilo stroškov, vključno s stroški tožeče stranke in intervenientke,

podredno,

— naj razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 v združenih zadevah T-305/06, T-306/06 in T-307/06;

— naj vrne zadevo v novo odločanje Sodišču prve stopnje;

— naj pridrži odločitev o stroških.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da Sodišče prve stopnje ni pravilno uporabilo meril, določenih za pravilno izvajanje člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 (1).

Poleg tega pritožnica navaja, da izpodbijana odločba Sodišča prve stopnje temelji na vsebinski netočnosti ugotovitev glede opredelitve upoštevne javnosti.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).
3)

Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen in odgovor na prvo vprašanje pod (i) ravno tako, ali je treba ureditev priznavanja in izvrševanja iz člena 31(3) in (4) CMR razlagati tako, da ta ne zahteva izključnosti in pušča prostor za uporabo drugih mednarodnih izvedbenih pravil, ki tako kot Uredba št. 44/2001 omogočajo priznavanje in izvrševanje? Če bo Sodišče pritrdilno odgovorilo na prvo vprašanje pod (ii) in poleg tega tudi na drugo vprašanje, zastavlja Hoge Raad glede na nadaljnjo presojo kasacijske pritožbe še naslednja tri vprašanja:
1)

Ali je treba člen 6 Pogodbe EU, člen 3 Dodatnega protokola št. 1 k EKČP, ki je postal izvršljiv z zakonom št. 848 iz leta 1955, člen 2 Dodatnega protokola št. 4 k EKČP in člen 25 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah, ki je postal izvršljiv z zakonom št. 881 iz leta 1977, razlagati kot združljive z deželno zakonodajo, posebno s členi 1c, 14a(13)(c), 15(3)(d), 16a(7)(a), 17b(4)(b) in (c) deželnega zakona št. 29 iz leta 1951, ki izključujejo pasivno volilno pravico državljanov, ki nimajo stalnega prebivališča na Siciliji, do vložitve kandidature za sodelovanje na volitvah v Assemblea Regionale Siciliana?
—

ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/70/ES z dne 1. avgusta 2006 (1) o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve politično izpostavljene osebe in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu, oziroma v vsakem primeru, s tem da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;