SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(prvi senat)

26. marec 2015

CW

proti

Evropskemu parlamentu

„Javni uslužbenci — Uradniki — Ocenjevalno poročilo — Očitne napake pri presoji — Zloraba pooblastil — Psihično nadlegovanje — Odločba o dodelitvi ene točke za delovno uspešnost“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki velja za Pogodbo ESAE na podlagi njenega člena 106a, s katero je CW predlagala razglasitev ničnosti, prvič, ocenjevalnega poročila za leto 2012, v končni različici organa za imenovanja (v nadaljevanju: OI), Evropskega parlamenta z dne 24. maja 2013 (v nadaljevanju: ocenjevalno poročilo iz leta 2012), in drugič, odločbe generalnega direktorja Generalnega direktorata (GD) Parlamenta za tolmačenje in konference z dne 24. junija 2013, s katero je bila dodeljena samo ena točka za delovno uspešnost za leto 2012.

Odločitev:

Tožba se zavrne. CW nosi svoje stroške in se ji naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasil Evropski parlament.

Povzetek

Kadrovski predpisi, členi 12a, odstavek 3, in 43)

Kadrovski predpisi, členi 12a, 24, 43, 90 in 91)

Uradniki – Ocenjevanje – Ocenjevalno poročilo – Določitev – Obstoj psihičnega nadlegovanja – Nezakonitost ocenjevalnega poročila – Nujna povezava med nadlegovanjem in negativnimi ocenami v poročilu

Uradniki – Pravice in obveznosti – Obveznost izpolnjevati navodila nadrejenih – Obseg – Omejitve – Uradnik, ki je bil že večkrat neposlušen in ni hotel ravnati v skladu z navodilom, naj se svojemu vodji oddelka opraviči – Nedopustnost

(Kadrovski predpisi, člena 43 in 60)

Uradniki – Pravice in obveznosti – Odsotnost uradnika – Pridobitev dodatnih dni letnega dopusta na podlagi lažne izjave v zvezi z njegovo nesposobnostjo za delo – Nedopustnost

(Kadrovski predpisi, člena 43 in 60, drugi odstavek)

Besedilo člena 60, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov je jasno, izrecno in ne določa izjeme, ki bi bila povezana z naravo bolezni, kot so psihološke ali psihiatrične težave, od obveznosti pridobiti predhodno dovoljenje, če želi uradnik svojo odsotnost z dela zaradi bolezni preživeti drugje kot v kraju zaposlitve. Zato ne glede na dejstvo, da je bivanje zunaj kraja zaposlitve kratko in je v skladu z zdravniškim priporočilom, ima organ za imenovanja pravico ugotoviti, da uradnik, ki ni pridobil predhodnega dovoljenja, ni spoštoval upoštevne določbe Kadrovskih predpisov za prebivanje zunaj kraja zaposlitve med odsotnostjo z dela zaradi bolezni in da gre torej za neodobreno odsotnost. Čeprav naj bi se v ocenjevalnem poročilu ocenjevalo delo uradnika čez celo leto, nič ne nasprotuje temu, da bi navedeni organ v poročilu navedel točno določen dogodek, zlasti če se ta nanaša na kršitev jasnega in točno določenega pravila, ki izhaja neposredno iz kadrovskih predpisov, in če zadevni uradnik meni, da ni dolžan vložiti zahteve za predhodno dovoljenje. V teh okoliščinah ne samo, da opomba v ocenjevalnem poročilu ni v nasprotju z določbo Kadrovskih predpisov, zlasti njihovim členom 43, ampak ima lahko tudi za legitimen cilj opomniti zadevno osebo in preprečiti ponavljanje kršitve zadevnega pravila Kadrovskih predpisov. V zvezi s tem pri opazki, v kateri se opozarja na cilje, ki jih mora uradnik doseči na področju upoštevanja pravil, nikakor ne gre za očitno napako pri presoji, saj je izboljšanje vedenja uradnika, ocenjevanega med delom, ravno cilj, ki ga skuša ocenjevalno poročilo doseči. Poleg tega težek poklicni položaj, ki naj bi bil povod za odsotnost z dela zaradi bolezni, naj ne bi oprostil obveznosti, ki jo ima vsak uradnik ali začasni uslužbenec, da upošteva člen 60, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov. (Glej točke od 53 do 56 in 80.) Napotitev na: Sodišče prve stopnje: sodba Österholm/Komisija, T‑190/02, EU:T:2004:191, točka 39; Sodišče za uslužbence: sodba Morgan/UUNT, F‑26/13, EU:F:2014:180, točka 57 in navedena sodna praksa, ki je predmet pritožbe pred Splošnim sodiščem Evropske unije, zadeva T‑683/14 P.

Ni mogoče sprejeti, da se uradnik ali začasni uslužbenec pretvarja, da je bolan, in na ta način neupravičeno pridobi en dan dodatnega letnega dopusta. Poleg tega je popolnoma legitimno, da uprava pazi na to, vključno z opombo v ocenjevalnem poročilu v zvezi s tovrstno nepravilnostjo, da uradniki in začasni uslužbenci uporabljajo svoje letne dopuste pod običajnimi pogoji. (Glej točko 64.) Napotitev na: Sodišče za uslužbence: sodba CQ/Parlament, F‑12/13, EU:F:2014:214, točka 118.

Iz sistematike člena 21a Kadrovskih predpisov izhaja, da uradnik, če dobi navodila, za katera meni, da so nepravilna ali bi lahko povzročila resne težave, najprej o tem obvesti neposredno nadrejenega, nato pa – odvisno od primera – če zadnji odobri navodila, obvesti hierarhično nadrejeni organ. Uradnik je torej v skladu s to določbo dolžan izvršiti navodilo, ki ga – odvisno od primera – ponovi ali potrdi njegov nadrejeni, razen če ni očitno nezakonito ali v nasprotju z veljavnimi pravili o varnosti. V zvezi s tem se – v okviru ponavljajočih se izrazov neposlušnosti uradnika – navodilo njegovega hierarhično nadrejenega, s katerim zahteva, da se opraviči svojemu vodji oddelka, čeprav ta način ni nujno v skladu z dobrimi praksami pri upravljanju človeških odnosov na delovnem mestu, lahko šteje za legitimen ukrep uprave, ki skuša zagotoviti, da vsi uradniki ali uslužbenci upoštevajo pravila Kadrovskih predpisov, zlasti takšna, kot je člen 21a Kadrovskih predpisov, katerih namen je omogočiti, da vsak oddelek sledi pravilnemu upravnemu postopku v vzdušju medsebojnega zaupanja in torej ostane v diskreciji uprave v okviru tega ukrepa. (Glej točki 70 in 72.)

To, da naj bi bil dokazan obstoj psihičnega nadlegovanja uradnika ali uslužbenca, ne pomeni, da je vsaka odločba, ki posega v položaj tega uslužbenca in ki je izdana v teh okoliščinah nadlegovanja, že zato nezakonita. Zaradi svoje narave se je namreč na obstoj psihičnega nadlegovanja načeloma mogoče sklicevati samo v utemeljitev predloga, s katerim se zahteva razglasitev ničnosti odločbe organa za imenovanje, s katero je ta zavrnil ugoditev prošnji za pomoč na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov. Zato se je na razlog domnevnega nadlegovanja mogoče sklicevati samo izjemoma v okviru nadzora zakonitosti akta, ki posega v položaj, kot je ocenjevalno poročilo, če se zdi, da obstaja povezava med zatrjevanim nadlegovanjem in negativnimi ocenami v poročilu. (Glej točko 89.) Napotitev na: Sodišče za uslužbence: sodbi Menghi/ENISA, F‑2/09, EU:F:2010:12, točka 69, in CF/AESA, F‑40/12, EU:F:2013:85, točka 79.