SL Uradni list Evropske unije C 261/21

Tožba, vložena 30. avgusta 2006 — Kraljevina Nizozemska proti Komisiji

(Zadeva T-231/06)

(2006/C 261/41)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopnika: H. G. Sevenster in D. J. M. de Grave)

Tožena stranka: Komisija Evropskih Skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Odločba Komisije C(2006) 2084 konč. z dne 22. junija 2006 o ad-hoc ukrepih, ki jih je sprejela Nizozemska za namene financiranja nizozemskih javnih radijskih in televizijskih postaj, v postopku državne pomoči C 2/04 (prej NN 170/2003) naj se razglasi za nično, z izjemo njenega člena 1(3);

— Komisiji Evropskih Skupnosti naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka se najprej sklicuje na kršitev člena 88(2) ES in kršitev pravic obrambe, saj naj bi se Komisija v svoji odločbi občutno odmaknila od odločbe z dne 3. februarja 2004 (1), s katero je začela formalni postopek preiskave. Tožeča stranka nadalje trdi, da sta bila predmet preiskave in metoda izračuna za določitev prekomernega nadomestila spremenjena.

Drugič tožeča stranka navaja, da so bili člen 88(1), (2) in (3) ES, člen 1(b) Uredbe št. 659/1999 (2) in člen 253 ES kršeni s tem, da je Komisija napačno razlagala in uporabila pojma nova pomoč in veljavna pomoč.

Tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno opredelila plačila iz določenih skladov in rezerv kot novo pomoč. Pri tem naj ne bi upoštevala, da so ta plačila prav tako kot običajno financiranje javnih radijskih in televizijskih postaj del medijskega proračuna in niso dodatna javna sredstva. Tožeča stranka trdi, da edina razlika, namreč da so bila ta plačila dana na razpolago za posebne namene, ne more biti razlog, da bi se ta plačila obravnavalo drugače kot preostalo javno financiranje.

Tožeča stranka nadalje navaja, da je Komisija poleg tega neustrezno uporabila pojem veljavne pomoči s tem, da je povračilo dela rezerv ločene regionalne javne radijske in televizijske postaje usklajevalnemu organu, NOS, opredelila kot novo pomoč NOS. Po mnenju tožeče stranke so zadevne rezerve nastale iz letnega financiranja, pri katerem gre za veljavne pomoči, in niso izgubile značilnosti veljavne pomoči zgolj zaradi prenosa na NOS.

Podredno se tožeča stranka sklicuje na kršitev člena 86(2) ES, na očitno napačno presojo dejanskega stanja ter na kršitev člena 253 ES zaradi načina, kako je Komisija izračunala prekomerno nadomestilo javnih radijskih in televizijskih postaj.

Po mnenju tožeče stranke je Komisija napačno izhajala iz tega, da financiranje ni združljivo z načelom sorazmernosti. Tožeča stranka trdi, da je Komisija najprej ugotovila, da financiranje ni vodilo do protikonkurenčnih ravnanj na komercialnih trgih. Zaradi tega tudi ni mogoče govoriti o prekomernem nadomestilu, tako da povračilo ni potrebno.

Komisija je tudi določila znesek, ki ga je treba zahtevati nazaj od sklada Omroepreserve NOS (rezerve za radijske in televizijske postaje). Po mnenju tožeče stranke pa je Komisija pri tem domnevala, da je bil ta znesek kot rezerva še vedno pri NOS, čeprav je bil dejansko v veliki meri že porabljen v skladu z veljavnimi pogoji.

Komisija je tudi ugotovila, da je treba rezerve, ki so jih posamezne radijske in televizijske postaje prenesle na NOS, v celoti povrniti. Tožeča stranka trdi, da je Komisija s tem brez obrazložitve odstopila od svoje ustaljene prakse, v skladu s katero bi dopustila prekomerno nadomestilo do 10 %.

(1) UL C 61, str. 8.

(2) Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).