SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (sedmi senat)

z dne 17. decembra 2015( )

„Državne pomoči – Pomoči, ki jih je Francija izvajala v korist družbe Sernam SCS – Pomoči pri prestrukturiranju in dokapitalizaciji, poroštva in opustitev terjatev skupine SNCF do družbe Sernam – Sklep, s katerim so bile pomoči razglašene za nezdružljive z notranjim trgom – Zloraba pomoči – Vračilo – Gospodarska kontinuiteta – Merilo zasebnega vlagatelja“

V zadevi T‑242/12,

Société nationale des chemins de fer français (SNCF) s sedežem v Parizu (Francija), ki jo zastopajo P. Beurier, O. Billard in V. Landes, odvetniki,

tožeča stranka,

ob intervenciji

Francoske republike, ki so jo najprej zastopali D. Colas in J. Gstalter, nato D. Colas in J. Rossi ter nazadnje D. Colas in J. Bousin, agenti,

intervenientka,

proti

Evropski komisiji, ki jo zastopata T. Maxian Rusche in B. Stromsky, agenta,

tožena stranka,

ob sodelovanju

Mory SA, v stečaju, s sedežem v Pantinu (Francija),

in

Mory Team, v stečaju, s sedežem v Pantinu,

ki ju zastopata B. Vatier in F. Loubières, odvetnika,

intervenientki,

zaradi predloga za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2012/398/EU z dne 9. marca 2012 o državni pomoči SA. 12522 (C 37/08) – Francija – Uporaba odločbe Sernam 2 (UL L 195, str. 19),

SPLOŠNO SODIŠČE (sedmi senat),

v sestavi M. van der Woude, predsednik, I. Wiszniewska-Białecka, sodnica, in I. Ulloa Rubio (poročevalec), sodnik,

sodna tajnica: S. Bukšek Tomac, administratorka,

na podlagi pisnega dela postopka in obravnave z dne 12. februarja 2015

izreka naslednjo

Sodbo

Dejansko stanje

1. Tožeča stranka in družba Sernam v času nastanka dejanskega stanja

1 Société nationale des chemins de fer (SNCF) (v nadaljevanju: skupina SNCF ali tožeča stranka) je bila leta 1938 ustanovljena kot delniška družba, nato pa je z učinkom od 1. januarja 1983 na podlagi zakona 82-1153 z dne 30. decembra 1982 o usmeritvi notranjega prometa (Loi 82-1153, du 30 décembre 1982, d'orientation des transports intérieurs) postala oseba javnega prava industrijske in komercialne narave (établissement public industriel commercial, EPIC). Celoten kapital (ki je sestavljen iz dotacije države, ne pa iz delnic) je v lasti države.

2 Družba Sernam od leta 1970, ko ga je tožeča stranka ustanovila kot notranjo službo, opravlja poštne dejavnosti ter dejavnosti hitrega prevoza paketov in palet.

3 Leta 1993 sta v okviru preoblikovanja nastala Sernam Domaine in odvisna družba Sernam Transport SA. Sernam Domaine je ostal notranja služba SNCF, medtem ko je bil Sernam Transport ustanovljen kot odvisna družba v stoodstotni lasti SNCF in je zajemal 24 odvisnih družb, prek katerih je izvajal dejavnosti cestnega prevoza.

4 Družba Sernam Domaine je bila 1. februarja 2000 preoblikovana v novo komanditno družbo Sernam SCS, ki je bila kot ločena pravna oseba stoodstotna odvisna družba skupine SNCF. Družba Sernam SCS je imela v lasti zlasti kapitalske deleže družbe Sernam Transport, ki je postala njena stoodstotna odvisna družba.

5 Decembra 2001 je družba Sernam SCS postala družba Sernam SA. Družba Sernam SA je leta 2005 vključevala 10 operativnih odvisnih družb in eno družbo za cestne storitve, to je družbo Sernam Transport Route (prej Sernam Transport).

2. Odločba Sernam 1

6 Komisija Evropskih skupnosti je v Odločbi NN 122/00 (ex N 140/00) z dne 23. maja 2001 (v nadaljevanju: odločba Sernam 1) menila, da so ukrepi trgovske pomoči in pomoči za sanacijo družbe Sernam SCS, ki jih je sprejela tožeča stranka in naj bi bili izvedeni med začetkom leta 2001 in koncem leta 2004, državna pomoč, združljiva s Pogodbo ES. Njihova skupna vrednost je znašala 503 milijone EUR. Hkrati je „obžalovala, da je [Francoska republika] zadevno pomoč izvršila v nasprotju s členom 88(3) Pogodbe“.

Pomoč v vrednosti 503 milijone EUR je bila odobrena zlasti na podlagi zaveze Francoske republike, da bo podjetje prodala. Družba Geodis SA bi namreč morala prevzeti družbo Sernam SCS v vrednosti 60 % njenega kapitala. Družba Geodis bi tako morala postati popolnoma in neomejeno odgovorna za dolgove družbe Sernam SCS in pokriti dodatne stroške prestrukturiranja v vrednosti 67 milijonov EUR. Po drugi strani se je družba Sernam SCS zavezala, da bo v obdobju od leta 1999 do 2004 zmanjšala število obratovalnih lokacij s 107 na 72, zmanjšala promet za 18 %, zmanjšala število zaposlenih ter izvedla prestrukturiranje z zgoraj navedenim proračunom ter v določenem času.

3. Odločba Sernam 2

7 Francoski organi so z dopisom z dne 17. junija 2002 Komisijo obvestili, da so bile pomoči, odobrene z odločbo Sernam 1, izvršene pod pogoji, ki se razlikujejo od pogojev, na podlagi katerih je Komisija sprejela svojo odločbo.

8 Komisija je z dopisom z dne 30. aprila 2003 Francosko republiko obvestila, da bo v zvezi s temi pomočmi začela postopek iz člena 88(2) ES (odločba, naslovljena „Državne pomoči – Francija – Poziv k predložitvi pripomb na podlagi člena 88(2) Pogodbe ES v zvezi s pomočjo C 32/03 (ex NN 122/2000) – ,Sernam 2: Revizija pomoči za prestrukturiranje‘“, UL C 182, str. 2).

9 Komisija je opravila novo analizo celotnega spisa na podlagi posodobljenega načrta prestrukturiranja, ki je odražal nove razmere. Analizirala je novo dejansko stanje, da bi ugotovila, v kolikšnem obsegu je (ni) v skladu z odločbo Sernam 1, hkrati pa je še preverila, v kolikšnem obsegu je bil celoten novi dejanski položaj na dan izdaje odločbe – v primerjavi z odločbo Sernam 1 – združljiv s Smernicami Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 322), zlasti ob upoštevanju načela enkratnosti pomoči.

10 Komisija je v Odločbi 2006/367/ES z dne 20. oktobra 2004 o državni pomoči, ki jo delno izvaja Francija v korist podjetja Sernam (UL 2006, L 140, str. 1, v nadaljevanju: odločba Sernam 2), menila, da se odločba Sernam 1 krši, kar je zloraba pomoči v smislu člena 1(g) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [108 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339) in točke 43 Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah.

11 Komisija je kljub temu ugotovila, da so francoski organi izpolnili več svojih ciljev v skladu z odločbo Sernam 1 in da preučena pomoč izpolnjuje merila za spremembo načrta prestrukturiranja, določena v točki 3.2.4 Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah. Zato je potrdila, da je pomoč v višini 503 milijone EUR, ki je bila odobrena z odločbo Sernam 1, združljiva s skupnim trgom pod novimi pogoji.

12 Hkrati je ugotovila, da je treba dodatno pomoč v višini 41 milijonov EUR, ki jo je tožeča stranka izplačala družbi Sernam in je bila neposredna posledica zlorabe pomoči, odobrene z odločbo Sernam 1, razglasiti za nezdružljivo s skupnim trgom in izterjati skupaj z obrestmi.

13 Končni izrek odločbe Sernam 2 se glasi:

„Člen 1

1. Državna pomoč v korist družbe Sernam, odobrena maja 2001, v višini 503 milijonov evrov je združljiva s skupnim trgom pod pogoji iz členov 3 in 4.

2. Državna pomoč, ki jo [Francoska republika] izvaja v korist družbe Sernam v znesku 41 milijonov evrov, ni združljiva s skupnim trgom.

Člen 2

1. [Francoska republika] sprejme vse potrebne ukrepe, da prejemnik vrne pomoč, navedeno v členu 1(2) in dano na razpolago nezakonito.

2. Vračilo se izvede takoj in v skladu s postopki nacionalne zakonodaje pod pogojem, da dopuščajo takojšnjo in učinkovito izvršitev te odločbe. Pomoči, ki jih je treba vrniti, vključujejo obresti od datuma, ko so bile dane na razpolago prejemnikom, do datuma njihovega vračila. Te obresti se izračunajo na podlagi referenčne obrestne mere, ki se uporablja za izračun ekvivalenta dotacije regionalnih pomoči.

Člen 3

1. Ob upoštevanju odstavka 2 se morajo upoštevati naslednji pogoji:

(a) Sernam lahko razvije le svoje dejavnosti prevoza pošte po železnici v skladu s konceptom hitrega blokvlaka. V tem pogledu SNCF vsakemu operaterju, ki bi to zahteval, zagotavlja enake pogoje, kot veljajo za Sernam za razvoj železniškega prevoza tovora, to je v skladu s konceptom hitrega blokvlaka.

(b) V zameno bo moral Sernam v naslednjih dveh letih od datuma uradne objave te odločbe v celoti zamenjati svoja lastna sredstva in storitve cestnega prevoza z enim ali več podjetji, pravno in gospodarsko neodvisnimi od SNCF ter izbranimi z odprtim, preglednim in nediskriminacijskim postopkom.

Lastna sredstva in storitve cestnega prevoza Sernama zadevajo celoto cestnih sredstev – in sicer vozila za cestni prevoz – v popolni lasti družbe Sernam ali v lizingu/najemu.

Podjetja, ki bodo prevzela cestne dejavnosti Sernama, bodo morala zagotoviti celotne storitve cestnega prevoza s svojimi lastnimi sredstvi.

2. V primeru, da Sernam svoja sredstva proda v svežnju do 30. junija 2005 po tržni ceni ter družbi, ki nima pravne povezave s SNCF, s pomočjo preglednega in odprtega postopka, se pogoji iz odstavka 1 ne uporabljajo.

Člen 4

Vsaka delna ali celotna prodaja Sernama mora biti izvedena po tržni ceni ter s pomočjo preglednega postopka, odprtega za vse njegove konkurente. Pod temi pogoji bo za vračilo pomoči v višini 41 milijonov EUR odgovorna družba Sernam, če bo ta še naprej obstajala.

[…]“

4. Prenos sredstev z družbe Sernam na družbo Financière Sernam v svežnju in dogodki zatem

14 Po sprejetju odločbe Sernam 2 so francoski organi 24. novembra 2004 obiskali Komisijo in jo nato 21. decembra 2004 še uradno seznanili s svojo odločitvijo o prodaji sredstev družbe Sernam v svežnju v skladu s členom 3(2) odločbe Sernam 2.

15 Tožeča stranka je ob pomoči ene od bank (v nadaljevanju: banka X) pripravila javni razpis. Navezan je bil stik s 34 skupinami.

16 Francoski organi so navedli, da zaradi gospodarskega položaja družbe Sernam ni bilo mogoče dobiti predlogov, osnovanih na pozitivni oceni njene vrednosti. Vse ponudbe, predložene v tem postopku, naj bi vsebovale zelo negativno vrednost:

– ponudnik 1 (predhodna ponudba): –120 milijonov EUR;

– ponudnik 2 (predhodna ponudba): –90,4 milijona EUR;

– ponudnik 3 (predhodna ponudba): –90,4 milijona EUR;

– ponudnik 4 (nezavezujoča ponudba iz drugega kroga): –65,2 milijona EUR;

– ponudnik 5 (nezavezujoča ponudba iz drugega kroga): –56,4 milijona EUR.

17 Oddana ni bila nobena zavezujoča ponudba. Vendar sta dva ponudnika, to je ponudnik 4 in ponudnik 5 – zadnjenavedeni je bil povezan z upravno ekipo družbe Sernam – ob koncu drugega kroga pokazala znake resnega zanimanja. Sprejeta je bila odločitev o nadaljevanju razprav zgolj s konzorcijem, ki sta ga sestavljala ponudnik 5 v povezavi z upravno ekipo družbe Sernam (v nadaljevanju: konzorcij).

18 Ponudnik 5 je na koncu tožečo stranko 15. junija 2005 ustno obvestil, da pred 30. junijem 2005 ne more predložiti niti pogojne prevzemne ponudbe.

19 Upravna ekipa družbe Sernam se je zato odločila, da prek še neustanovljene družbe, ki je bila najprej poimenovana Bidco, nato pa preimenovana v Financière Sernam, predloži samostojno prevzemno ponudbo, ki je bila tožeči stranki predložena 30. junija 2005 in jo je generalna uprava tožeče stranke načelno sprejela istega dne.

20 Memorandum o soglasju, ki je bil sklenjen med tožečo stranko, družbama Sernam in SAS Sernam Xpress (ena od desetih odvisnih družb v stoodstotni lasti družbe Sernam, ki je bila ustanovljena leta 2002, v nadaljevanju: Sernam Xpress) ter vodilnimi uslužbenci prihodnje družbe Financière Sernam je bil podpisan 21. julija 2005 (v nadaljevanju: memorandum o soglasju z dne 21. julija 2005).

21 Postopek prenosa sredstev je potekal v štirih fazah:

– tožeča stranka je svojo odvisno družbo v stoodstotni lasti Sernam dokapitalizirala z zneskom v višini 57 milijonov EUR;

– družba Sernam je nato izvedla delni prenos sredstev v korist svoje odvisne družbe v stoodstotni lasti Sernam Xpress (v nadaljevanju: prenos), pri čemer se je za ta prenos uporabljal sistem razdružitev iz členov od L236-16 do L236-21 francoskega trgovinskega zakonika (Code de commerce), kot protivrednost pa je družba Sernam dobila delež družbe Sernam Xpress v nominalni vrednosti 100 EUR (plačilo delnega prenosa sredstev je bilo opravljeno v obliki kapitalskih deležev). Ta prenos se je nanašal na vse elemente sredstev, vključno s 57 milijoni EUR iz dokapitalizacije in obveznostmi družbe Sernam, razen nekaterih finančnih obveznosti, ki so skupaj znašale 38,5 milijona EUR (v nadaljevanju: za vse skupaj: finančne obveznosti) in so vključevale:

– dolg, povezan z delničarskim posojilom, ki ga je družba Sernam 21. decembra 2001 pridobila od skupine SNCF;

– elemente sredstev in obveznosti v zvezi z odpovedjo pogodbe IBM – GPS;

– takoj po izvedbi prenosa je bil kapital družbe Sernam Xpress povečan za 2 milijona EUR, kar je v celoti financirala tožeča stranka. Po tej transakciji je imela tožeča stranka večinski delež v družbi Sernam Xpress;

– družba Sernam in tožeča stranka sta nato za ceno 2 milijona EUR vse svoje deleže v družbi Sernam Xpress, to je celoten kapital slednje, prepustili družbi Financière Sernam.

22 Poleg tega sta bila določena mehanizem dodatka k ceni v primeru nadaljnjega – popolnega ali delnega – prenosa kapitala ali sredstev prepuščene družbe na tretjo osebo ter razveljavitvena klavzula v primeru negativne odločitve Komisije v petih letih po sklenitvi memoranduma o soglasju z dne 21. julija 2005.

23 Tožeča stranka je ob prenosu izdala tudi poroštva.

24 Sporazum o delnem prenosu sredstev med družbama Sernam in Sernam Xpress je bil sklenjen 14. septembra 2005. Družba Financière Sernam je bila v poslovni register vpisana 14. oktobra 2005.

25 Različne transakcije postopka prenosa, opisane zgoraj v točki 22, so bile opravljene na isti dan, to je 17. oktobra 2005, poimenovan „zaključni“ dan.

26 Družba Sernam je bila prisilno likvidirana 15. decembra 2005. Znesek v višini 41 milijonov EUR, ki ga je bilo treba vrniti tožeči stranki na podlagi odločbe Sernam 2, je bil v tej likvidaciji zabeležen pod obveznosti, prav tako pa tudi znesek v višini 38,5 milijona EUR finančnih obveznosti, izključenih iz prenosa (glej točko 22, druga alinea, zgoraj).

27 V letu 2006 je investicijski sklad dosegel 51,8‑odstotni delež v kapitalu družbe Sernam Xpress.

28 Maja 2011 je družba Sernam Xpress prenesla znamko Sernam na svojo operativno odvisno družbo Sernam Services.

29 Družba Sernam Xpress je bila 30. junija 2011 razpuščena, družba Financière Sernam pa je kot edina družbenica prevzela njeno premoženje (tako imenovani „prenos vsega premoženja“).

30 Skupina Sernam je bila na datum sprejetja izpodbijanega sklepa sestavljena iz družbe Financière Sernam in odvisnih družb nekdanje družbe Sernam Xpress, to je družb Sernam Services in Aster (prej poimenovana Sernam Transport Route).

31 31. januarja 2012 je bil v zvezi z družbama Financière Sernam in Sernam Services uveden postopek prisilne uprave. V zvezi z odvisno družbo Aster je bil 3. februarja 2011 začet postopek prisilne likvidacije z začasnim nadaljevanjem poslovanja.

32 Ker se načrt za nadaljnji obstoj skupine Sernam ni zdel verodostojen, je začel stečajni upravitelj iskati ponudnike za prevzem.

5. Postopek, ki je privedel do sprejetja izpodbijanega sklepa

33 Že 24. junija 2005 je prva pritožnica (v nadaljevanju: prva pritožnica) Komisiji prijavila nepravilno uporabo odločbe Sernam 2.

34 Prva pritožnica je 22. februarja 2006 zoper Komisijo vložila tožbo zaradi nedelovanja.

35 Komisiji je bila z dopisoma z dne 10. aprila 2006 in 23. aprila 2007 predložena še ena pritožba druge zadevne stranke (v nadaljevanju: druga pritožnica).

36 Obe pritožnici sta v bistvu menili, da odločba Sernam 2 ni bila pravilno uporabljena.

37 Komisija je z odločitvijo z dne 16. julija 2008, naslovljeno „Državna pomoč – Francija – Državna pomoč št. C 37/08 – Uporaba odločbe Sernam 2 – Poziv k predložitvi pripomb na podlagi člena [108(2) PDEU]“ (UL 2009, C 4, str. 5, v nadaljevanju: odločitev o začetku postopka), začela formalni postopek preiskave iz člena 108(2) PDEU.

38 Splošno sodišče je 29. aprila 2009 ustavilo odločanje o tožbi zoper Komisijo zaradi nedelovanja, ki jo je vložila prva pritožnica (sklep z dne 29. aprila 2009, HALTE/Komisija, T‑58/06, EU:T:2009:125).

39 Komisija je 9. marca 2012 sprejela Sklep 2012/398/EU o državni pomoči SA.12522 (C 37/08) – Francija – Uporaba odločbe Sernam 2 (UL L 195, str. 19, v nadaljevanju: izpodbijani sklep). Francoskim organom je bil predložen 10. marca 2012. Francoski organi so ga tožeči stranki predložili 26. marca 2012.

6. Izpodbijani sklep

40 Komisija je uvodoma navedla, da je bil postopek začet na podlagi člena 16 Uredbe št. 659/1999, ker je imela indice o tem, da je Francoska republika zlorabila pomoč, pogojno odobreno z odločbo Sernam 2, in sicer po zlorabi pomoči, ki je bila prav tako pogojno odobrena z odločbo Sernam 1.

Zloraba državne pomoči, odobrene z odločbo Sernam 2

41 Komisija je menila, da lahko – ker so francoski organi potrdili, da pogoji iz člena 3(1) odločbe Sernam 2 niso bili izpolnjeni – preveri le, ali je Francoska republika izpolnila pogoje iz člena 3(2) odločbe Sernam 2.

42 Komisija je menila, da številne zahteve, postavljene s členom 3(2) odločbe Sernam 2, niso bile izpolnjene.

43 Na prvem mestu je Komisija v točki 3.2.1 izpodbijanega sklepa menila, da prenos dejavnosti ni bil izveden 30. junija 2005.

44 Na drugem mestu je Komisija v točki 3.2.2 izpodbijanega sklepa menila, da glede na to, da je bila cena negativna, izvedeni prenos dejavnosti ni bil prodaja, kar prav tako pomeni, da je bil kršen člen 3(2) odločbe Sernam 2.

45 Na tretjem mestu je Komisija v točki 3.2.3 izpodbijanega sklepa menila, da prenos dejavnosti ni bil prodaja sredstev, temveč prenos (sredstev in obveznosti) družbe Sernam v celoti, saj je prenos, prvič, vključeval prenos sredstev in obveznosti v svežnju znotraj skupine in nato še prodajo delnic („share deal“) odvisne družbe, ki jih je prejela (točke od 108 do 112 obrazložitve izpodbijanega sklepa), in drugič, prenos ni bil omejen le na sredstva, temveč je vključeval družbo Sernam v celoti (njena sredstva in obveznosti) (točke od 113 do 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa).

46 Na četrtem mestu je Komisija v točki 3.2.4 izpodbijanega sklepa menila, da prenos ni vključeval le sredstev v lasti družbe Sernam v času sprejetja odločbe Sernam 2, temveč so bila z dokapitalizacijo v vrednosti 57 milijonov EUR neto tudi povečana sredstva, kar na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2 ni bilo dovoljeno.

47 Na petem mestu je Komisija v točki 3.2.5 izpodbijanega sklepa menila, da dejavnosti niso bile prenesene v preglednem in odprtem postopku.

48 Na šestem mestu je Komisija v točki 3.2.6 izpodbijanega sklepa menila, da ni bil upoštevan namen prodaje sredstev.

49 Komisija je nazadnje sklenila, da je bil člen 3 odločbe Sernam 2 kršen in je bila zato pomoč v višini 503 milijone EUR zlorabljena.

50 Komisija je menila, da pomoč v višini 503 milijone EUR – ker jo je prejemnica uporabila v nasprotju z odločbo Sernam 2 – na podlagi navedene odločbe ni združljiva z notranjim trgom. Ker Francoska republika ni navedla nobenega razloga za združljivost, je Komisija menila, da ta pomoč ni združljiva z notranjim trgom in jo je zato treba izterjati skupaj z obrestmi od datuma, ko je bila dana na voljo, in sicer od družbe Financière Sernam in njenih odvisnih družb, zlasti družb Sernam Services in Aster, ki po navedbah Komisije nadaljujeta gospodarsko dejavnost, za katero je bila podeljena pomoč ter sta jo včasih opravljali družba Sernam in nato družba Sernam Xpress (katere premoženje je prevzela družba Financière Sernam v postopku prenosa vsega premoženja 30. junija 2011).

Izterjava pomoči v višini 41 milijonov EUR

51 Komisija je v točkah od 132 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa preverila, ali je Francoska republika pravilno izterjala pomoč v višini 41 milijonov EUR, ki je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za nezdružljivo in je bila v postopku likvidacije družbe Sernam knjižena pod obveznosti, ter ali je treba ob upoštevanju sodne prakse Sodišča Unije v zvezi z izterjavami to izterjavo razširiti na družbo Financière Sernam skupaj z njenima odvisnima družbama Sernam Services in Aster. Komisija se je sklicevala predvsem na sodbe z dne 8. maja 2003, Italija in SIM 2 Multimedia/Komisija (C‑399/00 in C‑328/99, Recueil, EU:C:2003:252, v nadaljevanju: sodba Seleco), z dne 29. aprila 2004, Nemčija/Komisija (C‑277/00, Recueil, EU:C:2004:238, v nadaljevanju: sodba SMI), ter z dne 19. oktobra 2005, CDA Datenträger Albrechts/Komisija (T‑324/00, ZOdl., EU:T:2005:364, v nadaljevanju: sodba CDA).

52 Na prvem mestu je Komisija v točkah od 144 do 148 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da ima družba Sernam Xpress zaradi prenosa dejavnosti z družbe Sernam nanjo še naprej dejansko korist zaradi konkurenčne prednosti, povezane s prejetjem dodeljenih pomoči, saj navedeni družbi povezuje gospodarska kontinuiteta, prenos dejavnosti z družbe Sernam na družbo Sernam Xpress pa je treba izenačiti z izogibanjem nalogu za vračilo, ki je bil izdan zoper družbo Sernam.

53 Na drugem mestu je v točki 149 obrazložitve izpodbijanega sklepa opozorila, da iz sodne prakse izhaja, da dejstvo, da delničar proda delnice družbe prejemnice nezakonite pomoči tretji osebi, ne vpliva na obveznost, da družba prejemnica zadevno pomoč vrne. Zato je družbi Sernam Xpress tudi po prodaji deležev te družbe družbi Financière Sernam še naprej naložena obveznost, da vrne 41 milijonov EUR.

54 Na tretjem mestu je Komisija v točki 150 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da je bila z združitvijo družb Sernam Xpress in Financière Sernam, izvedeno 30. junija 2011, korist od pomoči v višini 41 milijonov EUR – s tem pa tudi obveznost vračila – prenesena na družbo Financière Sernam in njene odvisne družbe, zlasti družbi Sernam Services in Aster, ki nadaljujeta dejavnost družb Sernam in Sernam Xpress.

Nove pomoči, podeljene družbama Sernam Xpress in Financière Sernam

55 Komisija je menila, da so ukrepi, določeni z memorandumom o soglasju z dne 21. julija 2005, nove državne pomoči. Ti ukrepi so dokapitalizacija v vrednosti 57 milijonov EUR, ki jo je opravila tožeča stranka v korist družbe Sernam, opustitev dveh terjatev tožeče stranke do družbe Sernam v skupni vrednosti 38,5 milijona EUR in štiri poroštva, ki jih je tožeča stranka podelila družbama Sernam Xpress in Financière Sernam.

56 Komisija je v točkah od 154 do 158 obrazložitve izpodbijanega sklepa najprej pojasnila, zakaj se je odločila, da za opredelitev teh ukrepov ob upoštevanju člena 107(1) PDEU ne uporabi merila zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu.

57 Na prvem mestu je v točki 154 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da se pri izterjavi pomoči merilo zasebnega vlagatelja ne uporablja.

58 Na drugem mestu je Komisija v točki 155 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da je bila na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2 prodaja sredstev izenačena z izravnalnimi ukrepi, naloženimi na podlagi člena 3(1) te odločbe. Iz točke 40 Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (UL 2004, C 244, str. 2, v nadaljevanju: Smernice za reševanje in prestrukturiranje) izhaja, da opustitve deficitne dejavnosti ni mogoče šteti za izravnalni ukrep. Komisija je navedla, da negativna cena kaže na to, da je šlo za opustitev deficitne dejavnosti, ki je ni mogoče izenačiti z izravnalnim ukrepom, poleg tega pa se je v obravnavanem primeru negativna cena ujemala s pomočjo, ki je bila podjetju podeljena za tekoče poslovanje, zato z njo že po naravi ni bilo mogoče ublažiti izkrivljanja konkurence.

59 Kar zadeva opredelitev kot državno pomoč, je Komisija v točki 159 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da so se ukrepi financirali iz sredstev javnega podjetja, to je tožeče stranke. Ker je tožeča stranka oseba javnega prava industrijske in komercialne narave (EPIC), ki je pod strogim državnim nadzorom, je bilo torej mogoče tudi podeljeno prednost pripisati državi. Ker sta družbi Sernam Xpress in Financière Sernam delovali v sektorju cestnega prometa, ki je bil odprt za konkurenco v Uniji, bi lahko prednost povzročila izkrivljanje konkurence in vplivala na trgovino med državami članicami. Komisija je navedla, da ni treba razlikovati med prednostma, podeljenima družbi Sernam Xpress oziroma družbi Financière Sernam, saj sta se ti družbi združili.

60 Ker Francoska republika ni navedla razlogov za združljivost teh pomoči z notranjim trgom, čeprav je nosila dokazno breme, je Komisija menila, da te niso združljive z notranjim trgom in jih je treba izterjati skupaj z obrestmi.

61 Izrek izpodbijanega sklepa se glasi:

„Člen 1

1. Državne pomoči v višini 503 milijone EUR, ki jih je [Francoska republika] podelila družbi Sernam SCS (preoblikovana v družbo [Sernam]) in jih je Komisija odobrila z [odločbo Sernam 2], so bile zlorabljene. Te pomoči niso združljive z notranjim trgom. Od njih sta imeli koristi tudi družbi Sernam Xpress in Financière Sernam skupaj s podružnicama [z odvisnima družbama] Sernam Services in Aster.

2. Državna pomoč v višini 41 milijonov EUR, ki jo je [Francoska republika] podelila družbi Sernam SCS in je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za nezdružljivo, je koristila tudi družbama Sernam Xpress in Financière Sernam skupaj s podružnicami [z odvisnimi družbami], zlasti družbama Sernam Services in Aster.

3. Dokapitalizacija v višini 57 milijonov EUR, ki jo je izvedla skupina SNCF v korist družbe [Sernam], opustitev terjatev skupine SNCF v višini 38,5 milijona EUR do družbe [Sernam] in poroštva, ki jih je skupina SNCF podelila ob prenosu dejavnosti družbe [Sernam] na družbo Financière Sernam, razen poroštva, podeljenega železničarjem, so državne pomoči, nezdružljive z notranjim trgom.

Člen 2

1. [Francoska republika] mora pomoči iz člena 1 izterjati od družb Financière Sernam in njenih odvisnih družb Sernam Services in Aster.

2. Za zneske, ki jih je treba izterjati, se od datuma, ko so bili dani na voljo prejemniku, do datuma dejanske izterjave zaračunavajo obresti.

3. Obresti se izračunajo na podlagi obrestnoobrestnega računa v skladu s poglavjem V Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004.

Člen 3

1. Izterjava pomoči iz člena 1 je takojšnja in učinkovita.

2. [Francoska republika] zagotovi, da se ta sklep izvrši v štirih mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu.

3. [Francoska republika] lahko ob njegovem izvajanju upošteva morebitne zneske, vrnjene skupini SNCF po likvidaciji družbe [Sernam], ob čemer mora upoštevati zgoraj navedene pogoje.

Člen 4

1. [Francoska republika] v dveh mesecih od datuma uradnega obvestila o tem sklepu Komisiji predloži naslednje informacije:

(a) datum, kdaj so bili posamezni ukrepi pomoči dani na voljo prejemniku, in skupni znesek (glavnica in obresti), ki ga je treba izterjati od prejemnika za posamezen ukrep pomoči;

(b) podroben opis že sprejetih in načrtovanih ukrepov za uskladitev s tem sklepom;

(c) dokumente, ki dokazujejo, da je bil prejemnik pozvan k vračilu pomoči.

2. [Francoska republika] obvešča Komisijo o napredku glede sprejetih nacionalnih ukrepov za izvajanje tega sklepa, dokler pomoči iz člena 1 ne bodo v celoti povrnjene. Na zahtevo Komisije nemudoma pošlje vse informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za uskladitev s tem sklepom. Zagotovi tudi podrobne informacije o zneskih pomoči in obrestih, ki jih je prejemnik že plačal.

Člen 5

Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.“

7. Dejansko stanje iz obdobja po sprejetju izpodbijanega sklepa

62 Francoski organi so po sprejetju izpodbijanega sklepa Komisijo 23. marca 2012 pozvali, naj potrdi, da se obveznost vračila državnih pomoči, ki je bila s členom 2 izpodbijanega sklepa naložena družbam skupine Sernam, ne bo razširila na družbe skupin Geodis (ki pripada skupini tožeče stranke) in BMV, če bi te v okviru prisilne uprave prevzele del sredstev družb skupine Sernam.

63 Komisija je v Sklepu z dne 4. aprila 2012 o državni pomoči SA. 34547 (2012/N) – Francija – Prevzem sredstev skupine Sernam v okviru njene prisilne uprave (v nadaljevanju: sklep Sernam 4) menila, da ni gospodarske kontinuitete med skupino Sernam ter prevzemniki dela njenih sredstev, to je skupinama Geodis in BMV, zato izterjave pomoči, ki so bile v izpodbijanem sklepu razglašene za nezakonite, ni treba razširiti na skupini Geodis in BMV.

64 Družbi Financière Sernam in Sernam Services sta bili 13. aprila 2012 prisilno likvidirani. Istega dne je skupina Geodis predložila ponudbo, Tribunal de commerce de Nanterre (gospodarsko sodišče v Nanterru) (Francija) pa jo je imenovalo za prevzemnico sredstev skupine Sernam.

Postopek in predlogi strank

65 Tožeča stranka je 4. junija 2012 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo.

66 Francoska republika je z aktom, vloženim v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 18. oktobra 2012, predlagala, naj se ji dovoli intervencija v podporo tožeči stranki. S sklepom z dne 26. novembra 2012 je predsednik šestega senata Splošnega sodišča dovolil to intervencijo. Francoska republika je intervencijsko vlogo vložila 11. februarja 2013.

67 Tožeča stranka je z aktom, vloženim v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 14. februarja 2013, predlagala, naj se v spis vloži nov dokazni predlog. Predsednik šestega senata je nov dokazni predlog vložil v spis 26. februarja 2013. Komisija je 14. marca 2013 predložila stališča o novem dokazu. Francoska republika je navedla, da glede tega nima stališč.

68 Zaradi spremembe sestave senatov Splošnega sodišča je bil sodnik poročevalec razporejen v sedmi senat, ki mu je bila zato 23. septembra 2013 dodeljena obravnavana zadeva.

69 Družbe Sphère Mory SA, Mory Team in Superga Invest so v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 25. novembra 2013 vložile predlog za intervencijo v tej zadevi v podporo predlogom Komisije.

70 Tožeča stranka je z aktom, ki je bil v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložen 29. januarja 2014, predlagala zaupno obravnavo nekaterih elementov in odlomkov procesnih aktov, če bi bilo izjemoma ugodeno zahtevi intervenientk za dostop do vseh procesnih aktov. Tožeča stranka je v ta namen predložila nezaupno različico zadevnih procesnih aktov.

71 Predsednik sedmega senata Splošnega sodišča je s sklepom z dne 23. maja 2014 dovolil intervencijo družb Mory in Mory Team na podlagi člena 116(6) Poslovnika Splošnega sodišča z dne 2. maja 1991 in zavrnil predlog za intervencijo družbe Superga Invest. Odločitev o predlogu tožeče stranke za zaupno obravnavo je bila pridržana.

72 Splošno sodišče je 23. oktobra 2014 v okviru ukrepov procesnega vodstva, določenih s členom 64 Poslovnika z dne 2. maja 1991, pisno postavilo vprašanja tožeči stranki, Komisiji in Francoski republiki, pri čemer jih je pozvalo, naj odgovorijo v pisni obliki, tožečo stranko in Komisijo pa še, naj predložita nekatere dokumente. Stranke so se na ta poziv odzvale v predpisanem roku.

73 Tožeča stranka je z aktom, vloženim v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 17. novembra 2014, predlagala, naj se v spis vloži še drugi nov dokazni predlog. Predsednik sedmega senata Splošnega sodišča ga je v spis vložil 21. novembra 2014 ter ob tem Komisijo in Francosko republiko pozval, naj stališča v zvezi z njim predstavita na obravnavi.

74 Tožeča stranka je z dopisom, vloženim v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 27. novembra 2014, predložila stališča o odgovorih na vprašanja, ki jih je predložila Komisija. Predsednik sedmega senata Splošnega sodišča je 3. decembra 2014 odločil, da tega dopisa ne bo vložil v spis.

75 Stranke so ustno podale stališča in odgovore na vprašanja Splošnega sodišča na obravnavi 12. februarja 2015.

76 Tožeča stranka ob podpori Francoske republike Splošnemu sodišču predlaga, naj:

– izpodbijani sklep razglasi za ničen;

– Komisiji naloži plačilo stroškov.

77 Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:

– tožbo zavrže kot nedopustno ali, podredno, zavrne kot neutemeljeno;

– tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

78 Družbi Mory in Mory Team Splošnemu sodišču predlagata, naj tožbo zavrne kot nedopustno in, podredno, kot neutemeljeno.

Pravo

79 Tožeča stranka v podporo svojemu predlogu za razglasitev ničnosti navaja šest tožbenih razlogov. S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev njenih pravic do obrambe, ker je Komisija v izpodbijanem sklepu zavzela stališče v zvezi z neupoštevnostjo merila zasebnega vlagatelja v obravnavani zadevi, ki ga ni navedla v odločitvi o začetku postopka. V zvezi s tem Francoska republika trdi, da so bile iz istih razlogov kršene tudi njene pravice do obrambe. Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj. S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev obveznosti upoštevanja razumnega roka in načela pravne varnosti. S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje napačno uporabo prava in nepravilno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija menila, da s prenosom sredstev družbe Sernam v svežnju niso bili izpolnjeni pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2. S petim tožbenim razlogom se zatrjuje napačno uporabo prava, ker je Komisija menila, da je bila obveznost izterjave državne pomoči v vrednosti 41 milijonov EUR, ki je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za nezdružljivo, prenesena na družbo Financière Sernam in na njene odvisne družbe. S šestim tožbenim razlogom se zatrjuje napačno uporabo prava, ker je Komisija menila, da so ukrepi iz memoranduma o soglasju z dne 21. julija 2005 nove državne pomoči v korist družb Sernam Xpress in Financière Sernam.

80 Splošno sodišče meni, da je treba najprej preučiti zadnje tri tožbene razloge, nato pa še prve tri, s katerimi se zatrjujejo kršitve splošnih načel prava Unije, saj so številna vprašanja, ki se odpirajo s prvimi tremi tožbenimi razlogi, odvisna od presoje četrtega, petega in šestega tožbenega razloga.

1. Četrti tožbeni razlog: napačna uporaba prava in nepravilno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija menila, da s prenosom sredstev družbe Sernam v svežnju niso bili izpolnjeni pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2

81 Četrti tožbeni razlog tožeče stranke je razdeljen na šest delov. S prvim delom tožbenega razloga se zatrjuje napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah 97 in 98 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prenos sredstev družbe Sernam v svežnju ni bil opravljen 30. junija 2005. Z drugim delom tožbenega razloga se zatrjuje napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah od 99 do 102 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prenos sredstev družbe Sernam v svežnju po negativni ceni ni prodaja. S tretjim delom tožbenega razloga se zatrjuje napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah od 103 do 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da je bila ta transakcija prenos družbe Sernam „v celoti“. S četrtim delom tožbenega razloga se zatrjuje napačno uporabo prava, ker je Komisija v točki 117 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prenos ni bil omejen le na sredstva družbe Sernam, ampak je bil še povečan za 59 milijonov EUR (ali 57 milijonov EUR neto). S petim delom tožbenega razloga se zatrjuje napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah 118 in 119 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju ni bila izvedena v preglednem in odprtem postopku. S šestim delom tožbenega razloga se zatrjuje napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah od 121 do 123 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da ni bil upoštevan namen prodaje sredstev.

82 Kar zadeva zlorabo pomoči, iz člena 108(2) PDEU v povezavi s členom 1(g) Uredbe št. 659/1999 in členom 16 iste uredbe izhaja, da mora Komisija načeloma dokazati, da je upravičenec pomoči, ki jih je v skladu s prejšnjo odločbo predhodno odobrila, v celoti ali delno zlorabil. Če tega ne dokaže, je treba za te pomoči šteti, da so zajete z njeno predhodno odločbo o odobritvi (sodba z dne 11. maja 2005, Saxonia Edelmetalle in ZEMAG/Komisija, T‑111/01 in T‑133/01, ZOdl., EU:T:2005:166, točka 86).

Prvi del tožbenega razloga: napačna uporaba prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah 97 in 98 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prenos sredstev družbe Sernam v svežnju ni bil opravljen 30. junija 2005

83 Prvič, tožeča stranka Komisiji očita, da je v točki 98 obrazložitve izpodbijanega sklepa izkrivila besedilo odločbe Sernam 2, ker je trdila, da „prenos dejavnosti družbe Sernam […] na družbo Financière Sernam ni bil izveden najpozneje 30. junija 2005, kot je bilo določeno s pogojem iz odločbe Sernam 2“. Glede tega trdi, da je v členu 3(2) odločbe Sernam 2 omenjena le „prodaja“, ne pa tudi „prenos“ dejavnosti v dobesednem pomenu. Drugič, tožeča stranka Komisiji očita, da je v točki 97 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da to, da je predsednik skupine SNCF 30. junija 2005 sprejel zavezujočo ponudbo družbe Financière Sernam, z vidika francoskega prava ni zadostovalo za sklenitev prodaje. Glede tega trdi, da v francoskem pravu sporazum o stvari in ceni med kupcem in prodajalcem – ne glede na njegovo pravno obliko – omogoča sklenitev nepreklicnega prodajnega akta, in sicer tudi če stvar še ni bila dobavljena in cena še ni bila plačana.

84 Komisija je v točkah 97 in 98 obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da je uprava tožeče stranke 30. junija 2005 le načelno sprejela zavezujočo ponudbo družbe Financière Sernam. Ugotovila je, da je bil memorandum o soglasju, ki je zavezujoč za vse strani, podpisan šele 21. julija 2005, transakcije prenosa pa so bile izvedene šele 17. oktobra 2005. Komisija je zato menila, da prenos dejavnosti družbe Sernam na družbo Financière Sernam ni bil izveden najpozneje 30. junija 2005, kot je bilo določeno s pogojem iz odločbe Sernam 2, ter da bi že na podlagi tega lahko sklepali, da je Francoska republika zlorabila pomoč, pogojno odobreno z odločbo Sernam 2.

85 V skladu z ustaljeno sodno prakso pri razlagi določbe prava Unije ni treba upoštevati samo njenega besedila, ampak tudi okvir in cilje, ki jih uresničuje ureditev, katere del je (sodbi z dne 17. novembra 1983, Merck, 292/82, Recueil, EU:C:1983:335, točka 12, in z dne 21. februarja 2013, RVS Levensverzekeringen, C‑243/11, ZOdl., EU:C:2013:85, točka 23).

86 Iz ustaljene sodne prakse izhaja tudi, da je izrek akta neločljivo povezan z njegovo obrazložitvijo, tako da ga je treba razlagati, če je potrebno, ob upoštevanju razlogov, ki so vodili do njegovega sprejetja (sodba z dne 15. maja 1997, TWD/Komisija, C‑355/95 P, Recueil, EU:C:1997:241, točka 21).

87 Kar zadeva prvo trditev tožeče stranke, da je Komisija izkrivila besedilo odločbe Sernam 2, je treba opozoriti, da se člen 3(2) odločbe Sernam 2 nanaša na možnost, da bi družba Sernam „svoja sredstva proda[la] v svežnju do 30. junija 2005“.

88 V točki 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 je pojasnjeno, da „[č]e bi po drugi strani [družba] Sernam moral[a] prodati svoja sredstva ‚v svežnju‘, Komisija ponavlja, da se […] pogoja [iz člena 3(1)] v zvezi s prestrukturiranjem družbe ne b[i] uporabila[, saj] [družba] Sernam ne b[i] več deloval[a] pod svojo trenutno pravno obliko in b[i] sprostil[a] svoje tržne deleže v korist neodvisnega kupca (ki b[i] lahko de facto nadaljeval svoje aktivnosti skupaj s sredstvi [družbe] Sernam[…])“.

89 Torej – kot poudarja Komisija – je treba za trenutek, ki ga je treba upoštevati pri presoji, ali je bila opravljena prodaja, v obravnavani zadevi nujno šteti dejanski prenos sredstev, saj je bil cilj člena 3(2) odločbe Sernam 2 v povezavi s točko 217 obrazložitve te odločbe, družbi Sernam naložiti, da se odreče vsem svojim sredstvom in da sprosti svoje tržne deleže. Drugačna in formalistična razlaga člena 3(2) odločbe Sernam 2 bi onemogočila njegovo učinkovanje in povzročila tveganje, da bi po sklenitvi „prodaje“ v pravnem smislu predolgo odlašali z dejanskim prenosom sredstev.

90 Torej zadostuje ugotovitev, da je Komisija upravičeno menila, da so bile različne transakcije prenosa izvršene šele na t. i. „zaključni“ dan, to je 17. oktobra 2005, in da zato mejni datum, to je 30. junij 2005, določen s členom 3(2) odločbe Sernam 2, ni bil upoštevan.

91 Zato je treba ugotoviti, da druga trditev tožeče stranke v zvezi s tem, kdaj točno je bila „prodaja“ sklenjena z vidika francoskega prava, ni upoštevna.

92 Zato je treba prvi del četrtega tožbenega razloga zavrniti.

Drugi del tožbenega razloga: napačna uporaba prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah od 99 do 102 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prenos sredstev družbe Sernam v svežnju po negativni ceni ni prodaja

93 Tožeča stranka ob podpori Francoske republike v bistvu trdi, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je v točkah od 99 do 102 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da je bil člen 3(2) odločbe Sernam 2 kršen, ker pogodba, ki jo je tožeča stranka sklenila z družbo Financière Sernam, ni bila prodaja, saj je bila cena negativna.

94 Točka 124 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ki jo tožeča stranka prav tako graja, se nanaša na drugo vprašanje kot točke od 99 do 102 obrazložitve tega sklepa, saj zadeva razdelitev transakcije na dve fazi (prenos z družbe Sernam na družbo Sernam Xpress in nato prodajo deležev družbe Sernam Xpress družbi Financière Sernam) in na to, da Komisija teh različnih transakcij kot celote v bistvu ni želela obravnavati, kot da gre za prodajo „sredstev v svežnju“. Ker so trditve v zvezi s točko 124 obrazložitve izpodbijanega sklepa podobne trditvam v zvezi s točkami od 108 do 112 obrazložitve izpodbijanega sklepa, Splošno sodišče meni, da je treba trditve tožeče stranke v zvezi z navedenimi različnimi točkami obrazložitve obravnavati skupaj v okviru tretjega dela tega tožbenega razloga (glej točke od 140 do 149 v nadaljevanju).

95 Komisija je v točkah 99 in 100 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da je „prodaja“ prenos lastništva nad dobrino v zameno za plačilo določene cene, ki mora biti pozitivna, ter da transakcija, s katero oseba, ki želi prenesti lastništvo nad eno ali več dobrinami, osebi, ki zadevne dobrine prevzame, ponudi denar, ni prodaja, temveč jo je treba opredeliti kot drugačno vrsto pogodbe. V točki 101 obrazložitve izpodbijanega sklepa je Komisija ocenila, da je v obravnavanem primeru tožeča stranka z dokapitalizacijo družbe Sernam v višini 57 milijonov EUR in družbe Sernam Xpress v višini 2 milijona EUR plačala 59 milijonov EUR ter družbi Financière Sernam podelila še različna poroštva. Menila je, da je družba Financière Sernam s plačilom 2 milijonov EUR tožeči stranki in družbi Sernam izničila dokapitalizacijo družbe Sernam Xpress, ne pa tudi drugih elementov transakcije. Komisija je zato v točki 102 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da pogodba, ki sta jo sklenili tožeča stranka in družba Financière Sernam, ni prodaja, in da se zato ni upošteval niti člen 3(2) odločbe Sernam 2.

96 V zvezi s tem tožeča stranka ob podpori Francoske republike v bistvu navaja tri trditve.

97 Prvič, tožeča stranka trdi, da je bila uporaba generičnega izraza „prodaja“ v odločbi Sernam 2 nepomembna z vidika vrste sklenjene pogodbe, saj je imela transakcija pričakovani učinek, to je prenos lastništva nad sredstvi družbe Sernam v svežnju na tretjo osebo, neodvisno od tožeče stranke. Drugič, glede tega pojasnjuje, da je morala transakcijo strukturirati, kot jo je, zaradi omejitev, ki se uporabljajo v francoskem pravu, kot je prepoved prodaje po negativni ceni, zato je morala družbo Sernam najprej dokapitalizirati, vendar k temu dodaja, da je negativna cena kljub vsemu še vedno tržna cena, kar je edini pogoj, postavljen v členu 3(2) odločbe Sernam 2. Tretjič, tožeča stranka in Francoska republika se sklicujeta na precedenčne odločitve Komisije, da se prenos sredstev ali delnic, izveden po negativni ceni, opredeli kot „prodaja“.

98 Komisija te trditve izpodbija in meni, prvič, da tožeča stranka implicitno priznava, da transakcija ni prodaja v smislu člena 1582 francoskega civilnega zakonika, saj je izpeljala transakcije, s katerimi se je izognila prepovedi prodaje po negativni ceni, določeni s francoskim pravom. Drugič, po njenem mnenju prenos dejavnosti po negativni ceni nima enakega gospodarskega vpliva kot prodaja sredstev po pozitivni ceni, saj je v prvem primeru gospodarski subjekt plačan za to, da pri življenju ohrani dejavnost in podjetje, ki bi sicer propadla, v drugem primeru pa se prepusti dobrina z dejansko pozitivno vrednostjo, ki se nato gospodarno uporablja. Prav to naj bi bilo bistvenega pomena, zlasti z vidika zahtev po disciplini pomoči in namena odločbe Sernam 2. Tretjič, Komisija opozarja, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da praksa odločanja Komisije v zvezi z drugimi zadevami ne more vplivati na veljavnost izpodbijanega sklepa, ki ga je mogoče presojati le ob upoštevanju objektivnih pravil Pogodbe. Nato v bistvu še trdi, da sklepov, na katere se sklicujeta Francoska republika in tožeča stranka, v obravnavani zadevi ni mogoče upoštevati, zlasti ker so bili sprejeti po izvedbi transakcije in ker se je v njih obravnavala prodaja delnic, v obravnavani zadevi pa je bil izbrani scenarij prodaja sredstev.

99 Na prvem mestu je treba ugotoviti, da se je na podlagi dobesedne razlage člena 3(2) odločbe Sernam 2 zahtevala „prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju“ in da je bila edina zahteva v zvezi s ceno zahteva po tržni ceni, ki se določi v preglednem in odprtem postopku.

100 Kot izhaja iz točke 86 zgoraj, je treba pri razlagi odločbe Sernam 2 poleg njenega besedila upoštevati tudi okvir in cilje, ki jih uresničuje gospodarska ureditev, katere del je.

101 Zato Komisija ne more zgolj na podlagi pojmov ali pravnih oblik sklepati, da pogoji glede združljivosti pomoči za prestrukturiranje, naloženi v eni od njenih odločb, niso bili izpolnjeni. Poleg tega je treba ugotoviti, da je pravni pojem prodaje pojem, ki spada na področje uporabe prava posameznih držav članic.

102 Torej tožeča stranka upravičeno poudarja, da se pravo državnih pomoči ne ukvarja s pravnimi oblikami, ki bi jih lahko imele transakcije, ampak z njihovo gospodarsko resničnostjo.

103 Zato je treba formalistične trditve, ki jih je Komisija izpeljala iz francoskega prava, zavrniti.

104 Na drugem mestu je treba ugotoviti, da tožeča stranka prepričljivo trdi, da je dokapitalizacija pred prodajo sredstvo, s katerim se je mogoče izogniti prepovedi iz francoskega prava v zvezi s tem, da se v kupoprodajni pogodbi navede negativna cena.

105 Vprašanje, kolikšen je gospodarski vpliv te prodaje po negativni ceni v obravnavani zadevi, bo preučeno v okviru tretjega in šestega dela tega tožbenega razloga.

106 Na tretjem mestu je treba poudariti, da odločbe, ki jih navajata tožeča stranka in Francoska republika, ponazarjajo možnost prodaje delnic podjetja po „negativnih cenah“, torej s predhodnimi dokapitalizacijami, ki jih izvede prodajalec (glej med drugim odločbi z dne 13. julija 2009 o pomoči za prestrukturiranje za podjetje COMBUS AS in z dne 28. avgusta 2009 o državni pomoči C 6/09 (ex N 663/08) v zvezi z ukrepi za družbo Austrian Airlines).

107 Torej je treba ugotoviti, da je sklepanje Komisije iz točk od 99 do 102 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v katerih trdi, da zaradi negativne cene prenosa ni bilo prodaje in da je bil iz istega razloga kršen člen 3(2) odločbe Sernam 2, napačno.

108 Zato je treba drugi del četrtega tožbenega razloga sprejeti.

Tretji del tožbenega razloga: napačna uporaba prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah od 103 do 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da je bila zadevna transakcija prenos družbe Sernam „v celoti“ (njenih sredstev in obveznosti)

109 Tožeča stranka v podporo tretjemu delu tožbenega razloga navaja dva očitka. Na prvem mestu Komisiji očita, da je v točkah 103 in od 113 do 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prenos, ki ga je opravila, ni bil omejen le na sredstva, temveč je vključeval družbo Sernam v celoti (njena sredstva in obveznosti), ter da tudi zato pogoj v zvezi s prodajo sredstev družbe Sernam v svežnju, kot je določen s členom 3(2) odločbe Sernam 2, ni bil izpolnjen. Na drugem mestu ji v bistvu očita, da je v točkah od 108 do 112 in 124 obrazložitve izpodbijanega sklepa prodajo sredstev družbe Sernam v svežnju umetno razdelila na dve ločeni transakciji – prvo, sestavljeno iz delnega prenosa sredstev z družbe Sernam na družbo Sernam Xpress, in drugo, sestavljeno iz prodaje delnic družbe Sernam Xpress družbi Financière Sernam – čeprav naj bi bila to dejansko samo ena popolnoma istočasna in neločljiva transakcija, opravljena „v samo enem trenutku“ z istim aktom in s samo enim ciljem, to je prodajo sredstev družbe Sernam družbi Financière Sernam v svežnju.

Prvi očitek: trditev, da je Komisija v točkah 103 in od 113 do 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno menila, da prenos, ki ga je opravila tožeča stranka, ni bil omejen le na sredstva, temveč je vključeval družbo Sernam v celoti (njena sredstva in obveznosti)

110 Tožeča stranka v bistvu navaja tri trditve. Na prvem mestu meni, da je Komisija napačno razložila člen 3(2) odločbe Sernam 2, ker je v točki 103 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da se mora prodaja sredstev v svežnju nanašati le na sredstva družbe Sernam, ne pa tudi na obveznosti. Na drugem mestu se sklicuje na omejitve v nacionalnem pravu in z njimi pojasnjuje, da je bilo treba pripojiti nekatere obveznosti, zlasti poslovne obveznosti, in sicer zgolj zato, da upniki ne bi izvajali pravice do ugovora, kot je določena s francosko zakonodajo. Na tretjem mestu tožeča stranka trdi, da se prenos – v nasprotju s trditvijo Komisije iz točke 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa – ni nanašal na družbo Sernam „v celoti“ (sredstva in obveznosti), kar naj bi potrjevali protislovni odlomki izpodbijanega sklepa v zvezi z natančno razmejitvijo predmeta prenosa.

– Prva trditev v zvezi s tem, da je Komisija napačno razložila člen 3(2) odločbe Sernam 2, ker je menila, da se mora prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju nanašati le na sredstva, ne pa tudi na obveznosti

111 Prvič, tožeča stranka trdi, da pojem prodaje sredstev v svežnju že po opredelitvi zahteva, da prodaja vključuje sredstva družbe Sernam v celoti in da se ta sredstva prodajo „v svežnju“, to je vsa skupaj enemu in istemu kupcu, ni pa nujno, da se ta sredstva prodajo samostojno.

112 Iz točke 103 obrazložitve izpodbijanega sklepa izhaja, da „[č]eprav bi predpostavili, da je bil prenos dejavnosti družbe [Sernam] na družbo Financière Sernam prodaja, bi morala na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2 ta prodaja zadevati le sredstva in se ne bi smela nanašati na družbo [Sernam] v celoti (na njena sredstva in obveznosti)“, ter da „[t]o izhaja iz točke 217 obrazložitve odločbe Sernam 2“. V točki 113 obrazložitve izpodbijanega sklepa je Komisija razložila tudi, da je „[v] točki 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 […] jasno opredeljena razlika med prodajo sredstev na eni strani in prodajo družbe [Sernam] v celoti (njenih sredstev in obveznosti) na drugi strani“.

113 V skladu s sodno prakso, navedeno zgoraj v točki 87, je izrek akta neločljivo povezan z njegovo obrazložitvijo, tako da ga je treba razlagati, če je potrebno, ob upoštevanju razlogov, ki so vodili do njegovega sprejetja.

114 Dva alternativna odstavka člena 3 odločbe Sernam 2 se glasita:

„1. Ob upoštevanju odstavka 2 […] se morajo upoštevati naslednji pogoji:

(a) Sernam lahko razvije le svoje dejavnosti prevoza pošte po železnici [v skladu] s konceptom […] hitrega [blok]vlaka[…].

(b) V [zameno] bo moral Sernam v naslednjih dveh letih od datuma uradne objave te odločbe v celoti zamenjati svoj[a] lastna sredstva in storitve cestnega prevoza z enim ali več podjetji, pravno in gospodarsko neodvisni[mi] od SNCF ter izbranimi z odprtim, preglednim in nediskriminacijskim postopkom.

2. V primeru, da Sernam svoja sredstva proda v svežnju do 30. junija 2005 po tržni ceni ter družbi, ki nima pravne povezave s SNCF, s pomočjo preglednega in odprtega postopka, se pogoji iz odstavka 1 ne uporabljajo.“

115 Točka 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 se glasi:

„Komisija prav tako ponavlja, da se morajo v primeru prodaje celote Sernama (sredstva in obveznosti), ki jo načrtujejo francoski organi, pogoji pogodbe (prevzem cestnih dejavnosti Sernama s strani drugih podjetij in preusmeritev dejavnosti Sernama k železniškemu tovoru) v vsakem primeru uporabiti. Če bi po drugi strani Sernam moral prodati svoja sredstva ‚v svežnju‘, Komisija ponavlja, da se ta dva zgoraj omenjena pogoja v zvezi s prestrukturiranjem družbe ne bosta uporabila ob predvidevanju, da Sernam ne bo več deloval pod svojo trenutno pravno obliko in bo sprostil svoje tržne deleže v korist neodvisnega kupca (ki bo lahko de facto nadaljeval svoje aktivnosti […] s sredstvi Sernama).“

116 Iz navedenega izhaja, da odločba Sernam 2 „prodajo družbe Sernam v celoti (sredstva in obveznosti)“ jasno postavlja nasproti „prodaji sredstev družbe Sernam v svežnju“.

117 Zato je Komisija upravičeno menila, da bi se morala prodaja sredstev v svežnju v smislu člena 3(2) odločbe Sernam 2 v povezavi s točko 217 obrazložitve te odločbe nanašati le na sredstva, ne pa tudi na obveznosti.

118 Z drugačno razlago te določbe bi se zanikala obstoječa razlika med alternativnima pogojema, določenima z odstavkoma 1 in 2 člena 3 odločbe Sernam 2 (in dvema scenarijema prodaje, predvidenima v točki 217 obrazložitve te odločbe). Ugotoviti je namreč treba, da bi bilo – če bi bilo treba prodajo sredstev v svežnju razlagati, kot da vključuje tudi obveznosti – nelogično in nedosledno, da se za odstavek 1 in 2 člena 3 odločbe Sernam 2 uporabljajo različni pogoji.

119 Drugič, tožeča stranka trdi, da bi bila – če bi bila drugače kakor pri prodaji sredstev v svežnju potrebna neka transakcija – ta transakcija ločena prodaja sredstev, ne pa prodaja družbe Sernam „v celoti“ (sredstva in obveznosti), kar naj bi potrdila tudi Komisija v zadevah, v katerih sta bili izrečeni zgoraj v točki 52 navedena sodba SMI (EU:C:2004:238, točki 68 in 70) in zgoraj v točki 52 navedena sodba CDA (EU:T:2005:364, točka 73).

120 To trditev je treba zavrniti, ker praksa odločanja Komisije v drugih zadevah ne more vplivati na veljavnost izpodbijanega sklepa, ki ga je mogoče presojati le glede na objektivna pravila Pogodbe (sodba z dne 20. maja 2010, Todaro Nunziatina & C., C‑138/09, ZOdl., EU:C:2010:291, točka 21).

121 V obravnavani zadevi je treba odločbo Sernam 2 razlagati ob upoštevanju razlogov za njeno sprejetje, ne pa ob upoštevanju stališča Komisije v zvezi z drugimi zadevami. Tako je treba ugotoviti, da odločba Sernam 2 ne razlikuje med prodajo sredstev v svežnju in ločeno prodajo sredstev.

122 Tretjič, tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija – če je bil to njen namen – v odločbi Sernam 2 izrecno pojasniti, da prodaja sredstev v svežnju ne sme vključevati obveznosti; tožeča stranka se je med obravnavo v zvezi s tem sklicevala na poznejši odločbi, izdani v t. i. zadevi „poljski ladjedelnici“, ki sta bili natančnejši glede naloženih pogojev: sklicevala se je zlasti na točke 349, 350 in 354 obrazložitve Odločbe Komisije z dne 6. novembra 2008 o državni pomoči C 19/05 (ex N 203/05) Poljske za Stocznia Szczecińska (UL 2010, L 5, str. 1) ter na točke od 401 do 410 obrazložitve Odločbe Komisije z dne 6. novembra 2008 o državni pomoči C 17/05 (ex N 194/05 in PL 34/04) Poljske za Stocznia Gdynia (UL 2010, L 33, str. 1).

123 Poleg dejstva, da je odločba Sernam 2 pravnomočna in je ni mogoče izpodbijati s tožbo, iz točke 217 njene obrazložitve tudi izhaja, da je bila – ko je pogojem v zvezi s prodajo družbe Sernam v celoti (sredstva in obveznosti) nasproti postavila pogoje v zvezi s prodajo sredstev družbe Sernam v svežnju – dovolj jasna glede tega, da prodaja sredstev v svežnju ne sme vključevati obveznosti. Vsekakor mora Komisija opraviti posamično analizo okoliščin vsake zadeve, zato je odločitve v drugih zadevah, še toliko manj poznejših, ne zavezujejo.

124 Zato je treba prvo trditev zavrniti.

– Druga trditev v zvezi s tem, da je morala tožeča stranka sredstvom družbe Sernam pripojiti nekatere obveznosti (razen finančnih obveznosti) zaradi omejitev v nacionalnem pravu

125 Tožeča stranka trdi, da je morala sredstvom družbe Sernam pripojiti poslovne obveznosti zgolj zato, da upniki ne bi izvajali pravice do ugovora, kot je določena s francosko zakonodajo. Pri tem trdi, da francosko pravo upnikom omogoča ugovor zoper transakcije prenosa ali prodaje in zahtevanje bodisi takojšnjega vračila njihovih terjatev bodisi podelitve poroštev. Poleg tega bi lahko upniki v primeru poznejšega kolektivnega postopka izpodbijali dejanja, zaradi katerih se je zmanjšalo premoženje njihovega dolžnika, ki so se zgodila 18 mesecev pred začetkom kolektivnega postopka. Tako tožeča stranka meni, da bi upniki družbe Sernam, če bi bila prodana le sredstva družbe Sernam, postali upniki zelo zadolžene družbe brez vseh sredstev, s čimer bi jim bila odvzeta kakršna koli možnost vračila dolgov, zato bi zelo verjetno ugovarjali prenosu zgolj sredstev družbe Sernam v svežnju ali pa bi ta prenos, če bi ga že sprejeli, prav gotovo izpodbijali v okviru poznejše likvidacije, do katere bi prišlo. Zato tožeča stranka meni, da je bila potrebna pripojitev poslovnih obveznosti, da bi tako omogočili izvedbo prenosa sredstev družbe Sernam.

126 Poleg tega, da tožeča stranka ni dokazala, da bi bili upniki zaradi prodaje zgolj sredstev prikrajšani za vse možnosti vračila dolgov, saj bi bilo normalno, da bi ta prodaja ustvarila prihodke za družbo Sernam, je treba v zvezi s tem ugotoviti, da tovrstna trditev, izpeljana iz posebnosti nacionalnega prava, temelji na napačni predpostavki, da je Komisija naložila upoštevanje pogojev iz odstavka 2 člena 3 odločbe Sernam 2, čeprav je, nasprotno, obstajala možnost izbire med obema odstavkoma člena 3 te odločbe.

127 Kot poudarja Komisija v odgovoru na tožbo, sta imeli tožeča stranka in država članica v primeru težav pri izvajanju člena 3(2) odločbe Sernam 2 zaradi praktičnih ovir ali ovir, na katere sta naleteli v nacionalnem pravu, na voljo več možnosti: lahko bi izpolnili pogoje iz člena 3(1) odločbe Sernam 2 ali Komisijo obvestili o teh težavah in z njo razpravljali o morebitni spremembi tega pogoja v skladu s Smernicami za reševanje in prestrukturiranje ali pa izterjali nezdružljive nezakonite pomoči, po potrebi z likvidacijo družbe Sernam.

128 Zato tožeča stranka v obravnavani zadevi svoje odločitve, da se izogne postavljenemu pogoju, ne more utemeljiti z obstoječimi omejitvami v nacionalnem pravu.

129 Zato je treba drugo trditev zavrniti.

– Tretja trditev v zvezi s tem, da se prenos dejansko ni nanašal na družbo Sernam „v celoti“ (sredstva in obveznosti)

130 Na prvem mestu tožeča stranka trdi, da se v nasprotju s trditvijo Komisije iz točke 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa prenos ni nanašal na družbo Sernam „v celoti“ (sredstva in obveznosti), saj finančne obveznosti in znesek obveznosti vračila pomoči v višini 41 milijonov EUR, ki je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za nezdružljivo, niso bili preneseni na družbo Financière Sernam. Na drugem mestu opozarja na protislovne odlomke izpodbijanega sklepa, kar zadeva točno razmejitev predmeta prodaje, na primer navedbe „v celoti (sredstva in obveznosti)“ iz točke 3.2.3.2 in točke 113 obrazložitve tega sklepa, „vsa sredstva in obveznosti družbe Sernam […] razen spodaj navedenega“ iz točke 114 obrazložitve istega sklepa, „večina sredstev in obveznosti“ iz točke 115 obrazložitve izpodbijanega sklepa ali „– z nekaj izjemami – […] družbe Sernam […] v celoti (njenih sredstev in obveznosti)“ iz točke 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa.

131 Komisija je v točkah 114 in 115 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila:

„[D]ružba Financière Sernam [je] […] z nakupom družbe Sernam Xpress pridobila vsa sredstva in obveznosti družbe [Sernam] razen spodaj navedenega: po eni strani so bila sredstva povečana z dokapitalizacijama v višini 57 milijonov EUR v korist družbe [Sernam] oziroma v višini 2 milijona EUR v korist družbe Sernam Xpress […], po drugi strani pa so bile obveznosti zmanjšane za znesek delničarskega posojila, ki ga je družba [Sernam] pridobila od skupine SNCF, za obveznosti v zvezi z odpovedjo pogodbe IBM – GPS ter za znesek v višini 41 milijonov EUR, ki se ujema z obveznostjo vračila nezdružljive pomoči.

Vendar s temi obrobnimi prilagoditvami ni mogoče prikriti dejstva, da je bila velika večina sredstev in obveznosti družbe [Sernam] prenesena najprej na družbo Sernam Xpress in nato na družbo Financière Sernam.“

132 Komisija je zato v točki 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da „[p]renos dejavnosti torej ni prodaja sredstev, temveč – z nekaj izjemami – prenos družbe Sernam SA v celoti (njenih sredstev in obveznosti)“, in da „[z]ato in tudi iz tega razloga pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 niso bili izpolnjeni“.

133 Prvič, ugotoviti je treba, da tožeča stranka ne izpodbija tega, da je pri prenosu vsem sredstvom družbe Sernam pripojila skoraj vse obveznosti te družbe, z izjemo nekaterih finančnih obveznosti (v skupnem znesku 38,5 milijona EUR) in obveznosti vračila državne pomoči v višini 41 milijonov EUR, ki je bila v odločbi Sernam 2 razglašena za nezakonito in nezdružljivo.

134 To izhaja tudi iz celotnega spisa. V memorandumu o soglasju z dne 21. julija 2005 je bilo namreč določeno, da mora družba Sernam na družbo Sernam Xpress prenesti „vse elemente sredstev in obveznosti družbe Sernam, razen [finančnih obveznosti]“. Iz sporazuma o delnem prenosu sredstev z dne 14. septembra 2005 še izhaja, da so bili (izmed pomembnejših obveznosti) sredstvom pripojeni zlasti posledično slabo ime („badwill“) (negativna poslovna vrednost družbe), rezervacije za vmesne izgube, poslovni dolgovi, različni dolgovi in dolgovi, povezani s kapitalskimi deleži. V privolitvi 2005-AC 2 z dne 22. julija 2005, ki jo je izdal odbor za deleže in prenose v zvezi s prenosom sredstev družbe Sernam v zasebni sektor, ki ga je opravila tožeča stranka, je prav tako navedeno, da se je tožeča stranka odločila za „prenos sredstev in poslovnih obveznosti družbe v svežnju“. Poleg tega je v poročilu banke X jasno navedeno, da bo „v praksi prodana družba združevala vsa sredstva in poslovne obveznosti družbe [Sernam] (vključno z vsemi odvisnimi družbami in znamko), razen finančnih obveznosti“.

135 Drugič, v nasprotju s trditvijo tožeče stranke izključitev prenosa finančnih obveznosti in obveznosti vračila nezdružljive nezakonite pomoči v višini 41 milijonov EUR še ne pomeni, da člen 3(2) odločbe Sernam 2 ni bil kršen, saj iz točke 118 zgoraj izhaja, da že to, da prodaja ni zajemala zgolj sredstev družbe Sernam, temveč je bila tem pripojena večina obveznosti, zadostuje za ugotovitev kršitve te določbe. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je tistih nekaj redakcijskih različic iz točk 114, 115 ali 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ki jih izpostavlja tožeča stranka, med seboj usklajenih in da ne vplivajo na veljavnost izpodbijanega sklepa.

136 Torej Komisija ni nikjer napačno uporabila prava ali napačno ugotovila dejanskega stanja v zvezi s predmetom transakcije, ko je v točki 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa trdila, da prenos dejavnosti ni bil prodaja sredstev, temveč – z nekaj izjemami – prenos družbe Sernam v celoti (njenih sredstev in obveznosti).

137 Zato je treba tretjo trditev zavrniti.

138 Iz navedenega izhaja, da je treba prvi očitek tožeče stranke zavrniti.

Drugi očitek: trditev, da je Komisija v točkah od 108 do 112 in 124 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno menila, da je prenos vključeval prenos sredstev in obveznosti v svežnju znotraj skupine in nato še prodajo delnic („share deal“) odvisne družbe, ki jih je prejela

139 Tožeča stranka želi s številnimi trditvami, ki jih navaja tudi v okviru drugega dela tožbenega razloga (glej točko 95 zgoraj), v bistvu dokazati, da je Komisija prodajo sredstev družbe Sernam v svežnju umetno razdelila na dve fazi (prenos z družbe Sernam na družbo Sernam Xpress in nato prodaja kapitalskih deležev družbe Sernam Xpress družbi Financière Sernam), kar naj se ne bi ujemalo z dejanskim stanjem, saj naj bi obstajala samo ena popolnoma istočasna in neločljiva transakcija, opravljena „v samo enem trenutku“ s samo enim ciljem, to je prenos lastništva nad sredstvi družbe Sernam na družbo Financière Sernam v svežnju. V zvezi s tem poudarja, da je delni prenos sredstev, ki mu sledi prenos kapitalskih deležev družbe, ki je sredstva prejela, v francoskem pravu opredeljen kot „prodaja“.

140 Ugotoviti je treba, da teh trditev ni mogoče upoštevati, saj je iz preizkusa prvega očitka razvidno, da – tudi če se izvedena transakcija analizira, kot to želi tožeča stranka, kot samo ena transakcija prodaje – končni „rezultat“ teh dveh faz vsekakor ni bil zgolj prodaja sredstev in da cilj prodaje ni bil izpolnjen, kar je Komisija upravičeno ugotovila v točkah 103 in od 113 do 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa.

141 Vsekakor je treba ugotoviti, da Komisija ni storila nobene napake pri analizi, ker je menila, da ti transakciji ne izpolnjujeta pogojev, določenih v členu 3(2) odločbe Sernam 2, in sicer ne glede na to, ali ju je analizirala ločeno (točke od 108 do 112 obrazložitve izpodbijanega sklepa) ali skupaj (točke od 113 do 116 obrazložitve izpodbijanega sklepa).

142 Preučiti je treba, ali so imele različne transakcije prenosa pričakovani učinek, to je dejanski prenos v svežnju in po tržni ceni najpozneje do 30. junija 2005 sredstev družbe Sernam na družbo, ki ni bila pravno povezana s tožečo stranko, in sicer v preglednem in odprtem postopku. Vendar iz izpodbijanega sklepa izhaja, da je Komisija pravilno presodila faze prodaje tako z vidika posamičnih kot tudi povezanih učinkov.

143 Iz preizkusa prvega očitka je namreč razvidno, da je Komisija v točkah 109 in 110 obrazložitve izpodbijanega sklepa upravičeno ugotovila, da t. i. transakcije „,deln[ega] prenos[a] sredstev‘ (dejansko sredstev in obveznosti) […] ni mogoče opredeliti kot ,prodajo sredstev tretji osebi‘“, zlasti ker ta ni vključevala „le sredstev, temveč [je] zadeva[la] tudi vse obveznosti razen nekaterih dolgov družbe Sernam […] do matične družbe, to je [tožeče stranke, in] je šlo za prenos družbe Sernam […] v celoti (njenih sredstev in obveznosti) in ne le za prodajo sredstev“ ter je bilo poleg tega „navedeno […] preneseno na stoodstotno [odvisno družbo], to je družbo Sernam Xpress, [zato] zadevni prenos ni bil izveden v korist tretjega podjetja, neodvisnega od [tožeče stranke]“.

144 Komisija je v točkah 108 in 111 obrazložitve izpodbijanega sklepa prav tako upravičeno ugotovila, da so bile delnice družbe Sernam Xpress prodane družbi Financière Sernam, kar je bilo prodaja delnic ali „share deal“.

145 Izvedena je bila namreč prodaja delnic ali, natančneje, družbenih deležev, ki so se nanašali na navidezno družbo, to je Sernam Xpress, na katero so bila predhodno prenesena vsa sredstva in poslovne obveznosti družbe Sernam, torej praktično družba Sernam v celoti.

146 Zato Komisija v točki 111 obrazložitve izpodbijanega sklepa ni storila napake, ker je menila, da niti ta prodaja delnic ni prodaja sredstev tretji osebi.

147 Torej Komisija ni nikjer napačno ugotovila dejanskega stanja niti ni napačno uporabila prava ter je v izpodbijanem sklepu upravičeno analizirala gospodarske učinke tako transakcije kot celote kot njenih sestavnih delov, da bi tako preverila, ali so bili izpolnjeni pogoji v zvezi z združljivostjo, postavljeni v členu 3(2) odločbe Sernam 2.

148 Glede na navedeno je treba tudi drugi očitek zavrniti.

149 Zato je treba tretji del četrtega tožbenega razloga zavrniti.

Četrti del tožbenega razloga: napačna uporaba prava, ker je Komisija v točki 117 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prenos ni bil omejen na sredstva družbe Sernam, ampak se je še povečal za 57 milijonov EUR neto

150 Tožeča stranka Komisiji očita, da je v točki 117 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da so bila sredstva družbe Sernam povečana za 57 milijonov EUR neto. Prvič, v zvezi s tem trdi, da Komisija meša med predmetom prodaje (sredstvi) in ceno, plačano za ta sredstva, ter da je bila navedena negativna cena, to je 57 milijonov EUR neto, tržna cena, določena v odprtem, preglednem, brezpogojnem in nediskriminatornem postopku javnega razpisa, potrjena pa naj bi bila z več neodvisnimi izvedenskimi študijami. Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija dobro vedela, da družba Sernam posluje z izgubo, zato bi morala v odločbi Sernam 2 pojasniti, da prepoveduje prodajo po negativni ceni.

151 Komisija je v točki 117 obrazložitve izpodbijanega sklepa v bistvu menila, da so bila sredstva družbe Sernam z dokapitalizacijo družb Sernam in Sernam Xpress povečana za 57 milijonov EUR neto ter da tako povečanje sredstev na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2 ni bilo dovoljeno.

152 Prvič, zadostuje ugotovitev, da Komisija nikakor ne meša predmeta prodaje in prodajne cene. Znesek v višini 57 milijonov EUR neto, pridobljen z zaporednima dokapitalizacijama družbe Sernam in nato še družbe Sernam Xpress, je namreč dejansko povečal sredstva družbe Sernam in nato družbe Sernam Xpress.

153 Drugič, iz preizkusa tretjega dela tožbenega razloga je razvidno, da tožeča stranka neupravičeno meni, da bi morala Komisija, ker je družba Sernam poslovala z izgubo, pojasniti, da ne želi prodaje po negativni ceni, saj negativna cena izhaja iz tega, da ni bila upoštevana obveznost, da se prodajo le sredstva družbe Sernam brez obveznosti.

154 Tožeča stranka je v odgovor na vprašanje Splošnega sodišča med obravnavo namreč priznala, da ima sredstvo – če se prenese posamično – že po opredelitvi vrednost, ki je lahko pozitivna ali nična, ne more pa biti negativna.

155 Komisija v zvezi s tem poudarja, da so bile po prvem krogu javnega razpisa, v katerem so bili ponudniki povabljeni k oceni sredstev družbe Sernam „cash free, debt free“, torej brez upoštevanja likvidnega kapitala in dolgov, vse cenovne ponudbe pozitivne.

156 Tega tožeča stranka ne izpodbija, vendar hkrati odgovarja, da so bile te predhodne nezavezujoče ponudbe odraz preproste ocenjevalne tehnike ter da to nikakor še ne pomeni, da bi se dejavnost prenesla brez dolgov in likvidnega kapitala, temveč so bili ponudniki le zaprošeni, naj ocenijo vrednost podjetja neodvisno od ravni zadolženosti in likvidnega kapitala ciljne družbe, da bi tako omogočili objektivno primerjavo predloženih ponudb.

157 Torej, kot poudarja Komisija, te pozitivne ocene „cash free, debt free“ (brez upoštevanja likvidnega kapitala in dolgov) dokazujejo, da bi bila prodajna cena sredstev – če bi jih tožeča stranka prodala brez obveznosti – pozitivna ali nična, ne pa negativna.

158 Zato je treba četrti del četrtega tožbenega razloga zavrniti.

Peti del tožbenega razloga: napačna uporaba prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah 118 in 119 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju ni bila izvedena v preglednem in odprtem postopku

159 Tožeča stranka ob podpori Francoske republike trdi, da je Komisija v točkah 118 in 119 obrazložitve izpodbijanega sklepa storila napake. Tožeča stranka ob podpori Francoske republike v bistvu navaja štiri očitke, Francoska republika pa en očitek.

160 Naj pred obravnavo teh očitkov spomnimo na vsebino točk 118 in 119 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ki se glasita:

„Francoski organi so najprej pripravili pregleden in odprt postopek. Vendar [tožeča stranka] ob koncu tega postopka ni prejela nobene zavezujoče ponudbe.

Po neuspehu preglednega in odprtega postopka je bila pogodba v zvezi z različnimi transakcijami prenosa dejavnosti družbe [Sernam] sklenjena z družbo Financière Sernam. Ker slednja kot taka ni samostojno sodelovala v preglednem in odprtem postopku, prenos dejavnosti nazadnje ni bil izveden v takem postopku.“

Prvi očitek: trditev, da je upravna ekipa že od začetka sodelovala v javnem razpisu

161 Tožeča stranka in Francoska republika v bistvu trdita, da je bila ponudba upravne ekipe družbe Sernam podana ob koncu preglednega in odprtega postopka, saj je ta ekipa v postopku javnega razpisa v okviru konzorcija, oblikovanega skupaj s ponudnikom 5, sodelovala od začetka in je sama predložila ponudbo, ki je bila sprva skupna s ponudnikom 5, potem ko je njen partner 15. junija 2005 sporočil, da v predpisanem roku ne more predložiti zavezujoče ponudbe.

162 Prvič, ugotoviti je treba, da je na javnem razpisu sprva sodeloval konzorcij, ki sta ga sestavljala ponudnik 5 in upravna ekipa ter da je predhodno ponudbo predložil ta konzorcij, ne pa njegovi člani posamično.

163 Poudariti je namreč treba, da je bila ob koncu drugega kroga javnega razpisa sprva izbrana vsebina projekta, ki ga je predložil konzorcij pod vodstvom ponudnika 5, kot celota, in sicer v primerjavi z vsebino projekta ponudnika 4. Francoski organi so to jasno navedli 6. januarja 2012 v odgovoru na vprašanja Komisije:

„[K]ar zadeva predlog [ponudnika 5], je ta temeljil na več pomembnih načelih, in sicer zlasti na tem, da [tožeča stranka] prevzame breme zadovoljitve potreb družbe Sernam po likvidnem kapitalu, ki jih je [ponudnik 5] ocenjeval na [precejšen znesek], neprevzemu finančnih dolgov družbe Sernam ([…] EUR, kar je skupaj s prevzemom bremena [precejšnjega zneska] za zadovoljitev potreb po likvidnem kapitalu privedlo do negativne cene –56,4 milijona EUR) in kapitalskem partnerstvu z upravno ekipo družbe Sernam.

Zahteve za predhodno dokapitalizacijo od [ponudnika 5] so bile nižje od zahtev, ki jih je bilo mogoče predvideti na pogajanjih s [ponudnikom 4]. [Ponudnik 4] je namreč implicitno omenil potrebo po predhodni dokapitalizaciji [tožeče stranke] družbe Sernam, ki bi bila [višja od tiste, ki jo je navedel ponudnik 5], to pa bi skupaj s prevzemom bremena finančnih dolgov privedlo do negativne cene

–65,2 milijona EUR.

Zato se je [tožeča stranka] odločila, da razprave nadaljuje samo s [ponudnikom 5] in upravo družbe Sernam.“

164 Drugič, ugotoviti je treba, da se je zavezujoča ponudba upravne ekipe močno razlikovala od ponudbe, ki jo je v drugem krogu dal konzorcij pod vodstvom ponudnika 5, in je bila za prodajalca veliko manj ugodna.

165 Iz odgovora francoskih organov, navedenega zgoraj v točki 164, ter dopisov konzorcija z dne 29. marca in 7. aprila 2005 (v dopisu z dne 7. aprila so bili povzeti glavni pogoji njegove ponudbe z dne 29. marca z vključenimi spremembami, o katerih se je razpravljalo od njene predložitve) je razvidno, da so bile v ponudbi konzorcija iz drugega kroga potrebe po dokapitalizaciji tožeče stranke v tej fazi ocenjene na precejšen znesek, medtem ko jih je upravna ekipa v svoji končni ponudbi nazadnje ocenila na veliko višji znesek, to je 59 milijonov EUR (ali 57 milijonov EUR neto). Kot je poudarila Komisija na obravnavi, je treba primerjati ta precejšen znesek, ocenjen v ponudbi iz drugega kroga, ki jo je predložil konzorcij pod vodstvom ponudnika 5, in precej višji znesek, to je 57 milijonov EUR, iz zavezujoče ponudbe upravne ekipe, saj se ta zneska ujemata s predvidenimi potrebami po dokapitalizaciji ciljne družbe tožeče stranke. K navedenim potrebam po likvidnem kapitalu je treba nato prišteti opustitev terjatev, katerih višina je bila v ponudbi iz drugega kroga, ki jo je predložil konzorcij, in zavezujoči ponudbi upravne ekipe precej podobna.

166 Torej je bil najvišji znesek negativne ponudbe, ki jo je v drugem krogu predložil konzorcij (celo brez upoštevanja precejšnje kapitalske injekcije, ki jo je ponudil ponudnik 5 v obliki povečanja kapitala), aprila 2005 približno

–56,4 milijona EUR (ponudba, v katero je bilo vključeno vse, torej dokapitalizacija in opustitev terjatev tožeče stranke), medtem ko je ponudba upravne ekipe, če se upošteva enak obseg, znašala približno

–95,5 milijona EUR (to je 57 milijonov EUR neto za dokapitalizacijo, ki jim je treba prišteti še 38,5 milijona EUR opuščenih terjatev tožeče stranke).

167 Iz navedenega izhaja, da je Komisija upravičeno menila, da ponudba finančnega vlagatelja, to je ponudnika 5 – ki je poleg tega ponujal še precejšnje povečanje kapitala družbe Sernam – in ponudba 84 upravnih in vodilnih uslužbencev – ki so financirali le nizek znesek, to je 2 milijona EUR cene iz lastnih sredstev – z vidika verodostojnosti in trdnosti nista enakovredni.

168 Tretjič, tožeča stranka in Francoska republika poudarjata, da preglednost in odprtost postopka ne izgineta, ko je nazadnje izbran najboljši ponudnik in so preostali ponudniki že po opredelitvi izločeni, ter da se razprave nadaljujejo z „zadnjo zainteresirano stranjo“.

169 Po eni strani je bila „zadnja zainteresirana stran“ v preglednem in odprtem postopku javnega razpisa ponudnik 4. Iz točke 164 zgoraj namreč izhaja, da je bila zavezujoča ponudba upravne ekipe, to je –95,5 milijona EUR, za prodajalca manj zanimiva tudi od predhodne ponudbe, ki jo je v drugem krogu predložil ponudnik 4, to je negativne cene –65,2 milijona EUR, če se upošteva enak obseg (torej z dokapitalizacijo in opustitvijo terjatev tožeče stranke). Kot poudarja Komisija v svojih pisanjih, bi se bilo torej treba po umiku ponudnika 5 obrniti na ponudnika 4, ki je v postopku sodeloval od začetka in je kazal zanimanje tudi ob koncu drugega kroga.

170 Po drugi strani ponudbe upravne ekipe ni mogoče šteti za ponudbo „zadnje zainteresirane strani“, saj ta ni samostojno sodelovala v preglednem in odprtem postopku.

171 Četrtič, tožeča stranka trdi, da ni mogoče veljavno primerjati zavezujoče ponudbe upravne ekipe z nezavezujočo ponudbo konzorcija, katerega del je bila, saj velja le zavezujoča ponudba, tudi če ni najugodnejša.

172 To trditev je treba zavrniti, saj se tukaj postavlja vprašanje, ali je bila zavezujoča ponudba upravne ekipe predložena v postopku javnega razpisa, zato je treba nujno preučiti nezavezujoče ponudbe, ki so bile predložene v tem postopku.

173 Torej je treba trditev, katere namen je dokazati, da je upravna ekipa od začetka sodelovala na javnem razpisu, zavrniti, saj na tem razpisu ni sodelovala samostojno in ni sama predložila ponudbe, ki jo je sprva predložila skupaj s ponudnikom 5. Torej ni mogoče šteti, da je bila njena ponudba predložena v preglednem in odprtem postopku.

174 Zato je treba prvi očitek zavrniti.

Drugi očitek: veljavnost ponudbe družbe Financière Sernam, čeprav ta v času predložitve ponudbe upravne ekipe še ni bila ustanovljena

175 Tožeča stranka pojasnjuje, prvič, da je ustanovitev družbe po sprejetju ponudbe običajna praksa na področju javnih razpisov, in drugič, da so bile fizične osebe, ki so sestavljale upravno ekipo, osebe z lastnim pravnim obstojem, ki je zadostoval za predložitev ponudbe.

176 Ugotoviti je treba, da teh trditev ni mogoče upoštevati, saj iz izpodbijanega sklepa ne izhaja, da bi Komisija družbi Financière Sernam očitala to, da med postopkom javnega razpisa ni imela pravne osebnosti, ampak ji je očitala to, da ponudba upravne ekipe – in torej družbe Financière Sernam – ni bila predložena v preglednem in odprtem postopku javnega razpisa.

177 Zato je treba drugi očitek zavrniti.

Tretji očitek: trditev, da so imeli ponudniki priložnost predložiti ponudbo, da so bili obravnavani enako ter da so imeli enake možnosti glede informiranja in pogoje glede rokov

178 Tožeča stranka ob podpori Francoske republike trdi, da iz prakse odločanja Komisije in sodne prakse izhaja, da odprtost in preglednost javnega razpisa pomeni, da so imele vse strani, ki bi jih ta lahko zanimal, priložnost predložiti ponudbo ter da so imele za to enake možnosti glede informiranja in pogoje glede rokov, kar naj bi v tej zadevi držalo.

179 Ta trditev, ki se nanaša na enako obravnavanje sodelujočih, je treba zavrniti, saj ponudba upravne ekipe ni bila del tega postopka javnega razpisa.

180 Zato je treba tretji očitek zavrniti.

Četrti očitek: trditev, da iz sodne prakse izhaja, da že dejstvo – kot v obravnavani zadevi – da so bili pred prodajo sredstev neuspešno izvedeni poskusi prodaje drugi družbi, „kaže na to, da je bil izvedeni postopek dovolj odprt in pregleden“

181 Tožeča stranka trdi, da se je v zgoraj v točki 52 navedeni sodbi SMI (EU:C:2004:238) in zgoraj v točki 52 navedeni sodbi CDA (EU:T:2005:364) štelo, da že dejstvo, da so bili pred prodajo sredstev neuspešno izvedeni poskusi prodaje drugi družbi, „kaže na to, da je bil izvedeni postopek dovolj odprt in pregleden“ (zgoraj v točki 52 navedena sodba SMI, EU:C:2004:238, točka 95, in zgoraj v točki 52 navedena sodba CDA, EU:T:2005:364, točka 110). Po njenem mnenju to drži tudi v obravnavani zadevi, saj naj bi bili pred prodajo upravni ekipi neuspešno izvedeni poskusi prodaje konzorciju, sestavljenemu skupaj s ponudnikom 5.

182 Opozoriti je treba, da lahko v nekaterih primerih take okoliščine sicer res kažejo na to, da je bil postopek dovolj odprt in pregleden, vendar to ni trden dokaz. V obravnavani zadevi se Komisija pri preverjanju, ali je bil izpolnjen pogoj v zvezi s preglednim in odprtim postopkom, izrecno določen s členom 3(2) odločbe Sernam 2, ni mogla zadovoljiti z morebitnim obstojem takega indica. Iz analize prvega očitka v točkah od 162 do 175 zgoraj pa izhaja, da ta pogoj ni bil izpolnjen.

183 Zato je treba četrti očitek zavrniti.

Očitek Francoske republike: trditev, da je bila negativna cena v višini 57 milijonov EUR kot tržna cena potrjena z neodvisnimi izvedenskimi študijami

184 Francoska republika trdi, da je bila negativna cena v višini 57 milijonov EUR potrjena s predloženimi izvedenskimi študijami, ki naj bi jim sodna praksa priznavala vrednost pri opredelitvi, ali je bila prodaja opravljena v običajnih tržnih razmerah.

185 Ta očitek je treba zavrniti kot neupošteven, saj gre tukaj za preverjanje upoštevanja člena 3(2) odločbe Sernam 2 v delu, v katerem se z njim zahteva pregleden in odprt postopek, ne pa za preverjanje cene z izvedensko študijo.

186 Glede na navedeno je treba peti del četrtega tožbenega razloga zavrniti.

Šesti del tožbenega razloga: napačna uporaba prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah od 121 do 123 obrazložitve izpodbijanega sklepa menila, da namen prodaje sredstev ni bil upoštevan

187 Tožeča stranka v bistvu navaja dva očitka. S prvim očitkom trdi, da je bil namen člena 3(2) odločbe Sernam 2 izpolnjen, saj je dejavnost družbe Sernam prenehala. Z drugim očitkom trdi, da je pojem prodaje sredstev v svežnju dejansko omogočal nadaljevanje dejavnosti.

Prvi očitek: trditev, da je bil namen prodaje sredstev v svežnju izpolnjen, saj je gospodarska dejavnost družbe Sernam prenehala

188 Iz točk 121 in 122 obrazložitve izpodbijanega sklepa izhaja, da je Komisija menila, da je bil namen prodaje sredstev, kot je bila določena v točki 217 obrazložitve odločbe Sernam 2, sprostiti tržne deleže in sredstva družbe Sernam ter omogočiti uporabo teh sredstev, zato naj bi bil namen prodaje sredstev prenehanje gospodarske dejavnosti družbe Sernam. V točki 123 obrazložitve izpodbijanega sklepa je Komisija menila, da je v obravnavani zadevi družbo Sernam v celoti kupilo njeno vodstvo, zbrano v prihodnji družbi Financière Sernam, zato je bila gospodarska kontinuiteta popolna. Komisija je hkrati menila, da je bila družba razbremenjena velikega dela dolga in je ob tem prejela še 59 milijonov EUR svežega kapitala, pri čemer 57 milijonov EUR tega zneska z gospodarskega vidika še vedno bremeni tožečo stranko. Komisija je zato menila, da z izvedeno transakcijo – poleg tega, da z njo niso bili izpolnjeni pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 – ni bilo mogoče doseči niti ciljev, postavljenih s to odločbo, ter da se je z njo, nasprotno, zadevni gospodarski subjekt še okrepil, kar bi lahko povzročilo še hujše izkrivljanje konkurence, ki ga je želela Komisija omiliti z ukrepi, naloženimi z odločbo Sernam 2.

189 Splošno sodišče meni, da je treba – preden v točkah od 196 do 211 v nadaljevanju preuči različne trditve tožeče stranke – preučiti namen člena 3(2) odločbe Sernam 2 ob upoštevanju razlogov zanj.

190 Zlasti iz točk 200 in od 208 do 211 obrazložitve odločbe Sernam 2, ki so vključene v del, naslovljen „Preprečevanje izkrivljanja konkurence – posebna nadomestila“, izhaja, da je Komisija najprej menila, da je treba sprejeti ukrepe, ki bodo, kolikor je to mogoče, omilili neugodne posledice, ki jih ima za konkurente pomoč v višini 503 milijone EUR, podeljena družbi Sernam, da je omejitev ali prisilno zmanjšanje navzočnosti na zadevnem trgu ali trgih, na katerih deluje podjetje, za tekmece nadomestilo ter da bi lahko imela nadomestila različne oblike glede na to, ali podjetje deluje ali ne deluje na trgu s presežno zmogljivostjo. Poleg tega je Komisija ob upoštevanju zlorabe pomoči, ki je bila ugotovljena v tej odločbi, in podaljšanja trajanja načrta prestrukturiranja menila, da mora družba Sernam priskrbeti posebno nadomestilo s trajnim umikom iz segmentov trga z bistveno presežno zmogljivostjo, v obravnavani zadevi trga zbirnega pošiljanja in tradicionalne pošte, ki se prevaža po cesti, da se lahko upraviči del pomoči za prestrukturiranje. Komisija je poudarila, da bi podelitev državnih pomoči na trgih s presežno strukturno zmogljivostjo in celo v zatonu dejansko podjetju, ki bi moralo zaustaviti svoje dejavnosti zaradi svojih razglašenih težav, posledično neposredno omogočila umetno zasedbo zelo iskanih tržnih deležev v škodo konkurenčnih in finančno sposobnih podjetij.

191 Ti razlogi utemeljujejo pogoje, določene s členom 3(1) odločbe Sernam 2, to je, da cestne dejavnosti družbe Sernam prevzamejo druga podjetja, ta družba pa svoje dejavnosti preusmeri k železniškemu tovoru, da bi tako zagotovili, da družba Sernam ne bi bila več navzoča na trgu s presežno zmogljivostjo, in preprečili kakršno koli izkrivljanje konkurence, povezano s podelitvijo pomoči za prestrukturiranje v višini 503 milijone EUR.

192 Iz točke 217 obrazložitve odločbe Sernam 2, ki prav tako kot zgoraj navedene točke 200 in od 208 do 211 obrazložitve spada v del v zvezi s preprečevanjem izkrivljanja konkurence, izhaja, da se zgoraj navedena pogoja v zvezi s prestrukturiranjem družbe – če bi morala družba Sernam prodati svoja sredstva „v svežnju“ – „ne b[i] uporabila[, saj] [družba] Sernam ne b[i] več deloval[a] pod svojo trenutno pravno obliko in b[i] sprostil[a] svoje tržne deleže v korist neodvisnega kupca (ki b[i] lahko de facto nadaljeval svoje aktivnosti skupaj s sredstvi [družbe] Sernam[…])“.

193 Kot je Komisija opozorila na obravnavi, je bila z navedenima odstavkoma člena 3 odločbe Sernam 2, ki sta izrecno alternativna, pogojena pomoč za prestrukturiranje v višini 503 milijone EUR, hkrati pa je bil z njima zastavljen isti cilj, to je preprečiti izkrivljanje konkurence, ki ga je povzročila ta pomoč. Dejstvo, da v primeru prodaje sredstev v svežnju ni bilo treba več naložiti umika iz cestnega sektorja s presežnimi zmogljivostmi, je mogoče pojasniti le s tem, da bi se družba Sernam v primeru prodaje svojih sredstev v svežnju po tržni ceni, in sicer družbi, ki ni pravno povezana s tožečo stranko, ter v preglednem in odprtem postopku, gospodarsko umaknila s trga, z njo pa bi izginilo tudi izkrivljanje konkurence, povezano s podelitvijo pomoči za prestrukturiranje te družbe. Torej je treba „sprostitev tržnih deležev v korist neodvisnega kupca“ iz točke 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 analizirati kot dejavnik, s katerim se konča izkrivljanje konkurence, to je subvencionirana dejavnost družbe Sernam.

194 Iz navedenega izhaja, da je Komisija v točki 122 obrazložitve izpodbijanega sklepa upravičeno menila, da je bil namen prodaje sredstev družbe Sernam v svežnju prenehanje gospodarske dejavnosti družbe Sernam.

195 Na prvem mestu tožeča stranka ob podpori Francoske republike trdi, da je dejavnost družbe Sernam prenehala, saj so bila njena sredstva prenesena vsa skupaj istemu kupcu in v istem trenutku, ter da ta družba ni bila kupljena v celoti, kot je to pokazala v okviru tretjega dela tega tožbenega razloga.

196 Vendar je iz preizkusa tretjega dela četrtega tožbenega razloga (glej točke od 134 do 137 zgoraj) razvidno, da tožeča stranka na istega kupca ni skupaj prenesla le vseh svojih sredstev, temveč tudi praktično vse obveznosti, kar je v nasprotju z določbami člena 3(2) odločbe Sernam 2. Kar zadeva trditev, da družbe Sernam kljub vsemu ni prenesla čisto v celoti, je bila ta zavrnjena že zgoraj v točkah 136 in 137.

197 Na drugem mestu tožeča stranka trdi, da družba Sernam ni več poslovala v pravni obliki izpred prodaje, saj je njene dejavnosti po zaslugi prenesenih sredstev nadaljevala družba Financière Sernam.

198 Vendar je treba ob upoštevanju namena prodaje sredstev v svežnju, kot je bila določena z odločbo Sernam 2 – to je zagotoviti gospodarski umik družbe, ki posluje z izgubo, s trga – ugotoviti, da zgolj sprememba pravnega poimenovanja družbe Sernam še ne zadostuje za ugotovitev dejanskega prenehanja gospodarske dejavnosti te družbe.

199 Na tretjem mestu tožeča stranka poudarja, da ni imela nobene pravne vezi z upravno ekipo in torej družbo Financière Sernam ter da zato prevzem družbe Sernam, ki ga je izvedlo vodstvo te družbe, ni znak gospodarske kontinuitete.

200 Ker je ta element v točki 123 obrazložitve izpodbijanega sklepa omenjen le podredno v primerjavi z dejstvom, da je bila kupljena družba Sernam v celoti, takih trditev ni mogoče upoštevati.

201 Vsekakor je treba opozoriti, da 30. junija 2005 vodstvena uslužbenca družbe Sernam, ki sta predložila ponudbo, še nista odstopila s funkcij predsednika - generalnega direktorja in namestnika generalnega direktorja družbe Sernam (v členu 4 memoranduma o soglasju z dne 21. julija 2005 je bilo pojasnjeno, da bosta odstopila na datum izvedbe transakcije) in sta bila torej še del skupine tožeče stranke.

202 Na četrtem mestu tožeča stranka trdi, da so bili tržni deleži družbe Sernam sproščeni v korist družbe Financière Sernam, ki je lahko dejavnost nadaljevala s sredstvi družbe Sernam.

203 Vendar iz spisa izhaja, da je bil namen transakcije, ki jo je izpeljala tožeča stranka, prenesti družbo Sernam v celoti, da bi jo tako ohranili pri življenju in sanirali, kar je bilo v nasprotju s ciljem, da se preneha njena gospodarska dejavnost in se sprostijo njeni tržni deleži v korist kupca njenih sredstev.

204 Prvič, ugotoviti je treba, da je bilo v obvestilu o javnem razpisu tožeče stranke z dne 29. novembra 2004 navedeno, da je ta začela postopek izbire kupca, ki bo lahko „zagotovil trajno nadaljevanje dejavnosti družbe Sernam“, ter da bo posebej pozorna na „trajno nadaljevanje dejavnosti družbe Sernam [in] ohranjanje delovnih mest“. Prav tako je bilo v poročilu banke X odboru za deleže in prenose z dne 21. julija 2005 navedeno, da „je načrtovana transakcija prevzem družbe“ in „skupine Sernam“.

205 Drugič, v privolitvi 2005-AC 2 z dne 22. julija 2005, ki jo je izdal zgoraj navedeni odbor za deleže in prenose, je bilo navedeno, da je bil „namen sredstev, danih na voljo novi družbi, omogočiti financiranje potreb, povezanih s prestrukturiranjem, da se omogoči ponovno uravnoteženo poslovanje“, ter da bo imela „nova družba Sernam ravno dovolj sredstev, ki bi morala podjetju, popolnoma neodvisnemu od [tožeče stranke], omogočiti izpeljavo prvih – še vedno težavnih – ukrepov za to, da bi samo ali ob pomoči vlagateljev znova vzpostavilo normalne razmere za poslovanje“.

206 Tretjič, iz spisa kot celote ter zlasti poročila banke X in zavezujoče prevzemne ponudbe, ki jo je predložila upravna ekipa, izhaja, da sta bila ključna elementa pri določanju obsega prevzemne ponudbe potreba družbe Sernam po likvidnem kapitalu za financiranje načrta za sanacijo in potrebna dokapitalizacija glede na izgube, ocenjene za obdobje 2005–2008, ter da je bila negativna cena v višini 59 milijonov EUR določena ob upoštevanju zelo velikega zneska za kritje potreb po financiranju, povezanih s prestrukturiranjem družbe Sernam, in zmernega zneska za kritje potreb po financiranju stroškov za uresničitev zmanjšanja števila zaposlenih, predvidenega v poslovnem načrtu, ki bi presegli zneske, ki jih je treba iz tega naslova izplačati po zakonu in na podlagi upoštevne kolektivne pogodbe. V poročilu banke X je v zvezi s tem pojasnjeno, da „predlog upravne ekipe […] v obravnavani zadevi spremlja dokapitalizacija, za katero ta ekipa meni, da je nujno potrebna za izvedbo njenega načrta za sanacijo in za zagotovitev zaupanja, ki ga potrebuje za predložitev zavezujoče prevzemne ponudbe, in sicer v znesku 59 [milijonov EUR]“.

207 Četrtič, iz zgornjega preizkusa tretjega in četrtega dela tega tožbenega razloga je razvidno, da je Komisija v točki 123 obrazložitve izpodbijanega sklepa upravičeno trdila, da je bil podjetju poleg tega odpisan del dolga (finančni dolgovi namreč niso bili pripojeni k prenosu) in je prejelo svež kapital v višini 59 milijonov EUR, od katerih je 57 milijonov še naprej bremenilo tožečo stranko.

208 Petič, opozoriti je še treba, da je bilo v odločbi Sernam 2 določeno, da je treba v primeru ohranitve družbe Sernam na trgu – ali znotraj skupine tožeče stranke ali prek prodaje družbe Sernam v celoti (njenih sredstev in obveznosti) – uporabiti pogoje iz člena 3(1) in da bi se morala v tem primeru družba Sernam umakniti s trga cestnega prometa, na katerem je bila ugotovljena presežna zmogljivost. Vendar je treba ugotoviti, da tožeča stranka ne trdi, da so bili izpolnjeni pogoji iz člena 3(1), čeprav je družbo Sernam prodala praktično v celoti.

209 Iz navedenega izhaja, da tožeča stranka neupravičeno trdi, da je gospodarska dejavnost družbe Sernam prenehala, saj je bila ta družba prenesena praktično v celoti (sredstva in obveznosti) in je ostala dejavna na trgu, pri čemer je potrebovala precejšnjo dokapitalizacijo za financiranje novega načrta za sanacijo, izvedena transakcija pa ni omogočala uresničitve ciljev, zastavljenih z odločbo Sernam 2, to je preprečiti izkrivljanje konkurence, povezano s podelitvijo pomoči za prestrukturiranje, odobrene z odločbo Sernam 2, ampak se je, nasprotno, to izkrivljanje z okrepitvijo gospodarskega subjekta prejemnika navedene pomoči dodatno povečalo, še zlasti na trgih s presežno zmogljivostjo.

210 Zato je treba prvi očitek zavrniti.

Drugi očitek: trditev, da je pojem prodaje sredstev v svežnju dejansko omogočal nadaljevanje dejavnosti

211 Tožeča stranka v bistvu meni, da bi morala Komisija, če je odločbo Sernam 2 sprejela z namenom, da družbo Sernam razstavi, določiti drugačno transakcijo, ne pa prodajo sredstev v svežnju, ki naj bi bila dejansko tako s pravnega kot tudi z gospodarskega vidika neločljivo povezana z nadaljevanjem dejavnosti družbe Sernam. Torej naj Komisija ne bi mogla očitati neke oblike kontinuitete gospodarske dejavnosti med družbama Sernam in Financière Sernam.

212 Uvodoma je treba opozoriti, da je treba trditve tožeče stranke, če želi z njimi izpodbijati besedilo in upoštevnost člena 3(2) odločbe Sernam 2, zavreči, saj se odločba Sernam 2 ni izpodbijala, zato je postala pravnomočna. Torej preučitev njene zakonitosti v okviru te tožbe ni mogoča. To pomeni, da trditve o napakah v besedilu odločbe Sernam 2 niso dopustne.

213 Če želi tožeča stranka s temi trditvami dokazati, da ji je odločba Sernam 2 omogočila, da je transakcijo prodaje sredstev v svežnju strukturirala, kot jo je, ker naj bi bil prenos sredstev v svežnju dejansko neločljivo povezan z nadaljevanjem dejavnosti, je treba opozoriti, da so te v neposrednem nasprotju z njenimi predhodnimi trditvami, da je gospodarska dejavnost družbe Sernam zaradi te transakcije prenehala.

214 Na prvem mestu tožeča stranka trdi, da iz točk od 68 do 70 zgoraj v točki 52 navedene sodbe SMI (EU:C:2004:238) in točke 73 zgoraj v točki 52 navedene sodbe CDA (EU:T:2005:364) izhaja, da je prenos sredstev v svežnju tako s pravnega kot tudi z gospodarskega vidika dejansko neločljivo povezan z nadaljevanjem dejavnosti, in sicer drugače kakor pojem ločenega prenosa sredstev, ki naj bi pomenil prenehanje celotne dejavnosti ali njenega dela.

215 Prvič, ugotoviti je treba, da te trditve ni mogoče upoštevati, saj je iz preizkusa tretjega dela tega tožbenega razloga razvidno, da je bila dejansko prodana družba Sernam v celoti, ne pa le njena sredstva.

216 Drugič, vidiki, ki jih je izpostavila tožeča stranka, zadevajo trditve Komisije pred sodišči Unije v posebnih zadevah in se ne nanašajo na splošno presojo sodišč Unije v zvezi s pojmom prodaje sredstev v svežnju. Vendar je treba izpodbijani sklep preučiti ob upoštevanju Pogodbe in odločbe Sernam 2, ne pa z vidika trditev, ki jih je Komisija razvila v sporih v zvezi z drugimi zadevami.

217 V zvezi s tem je bilo že zgoraj v točki 122 ugotovljeno, da odločba Sernam 2 ne razlikuje med „prodajo sredstev v svežnju“ in „ločeno prodajo sredstev“ ter da je bila odločba Sernam 2 dovolj jasna v zvezi s tem, da se v primeru uporabe scenarija prodaje sredstev v svežnju obveznosti ne smejo prodati. Poleg tega je v točki 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 na koncu še pojasnjeno, da bo lahko kupec sredstev družbe Sernam v svežnju de facto nadaljeval svoje dejavnosti s sredstvi družbe Sernam. Čeprav se to lahko zdi kot nadaljevanje gospodarske dejavnosti podjetja prejemnika pomoči za prestrukturiranje, ki so bile v odločbi Sernam 2 opredeljene kot združljive, je treba kljub temu opozoriti, da bi moral dejavnost opravljati gospodarski subjekt, popolnoma ločen od družbe Sernam, to je kupec, ki bi sredstva družbe Sernam vključil v svojo poslovno strategijo, saj sicer tržnih deležev prejemnika pomoči ne bi bilo mogoče obravnavati, kot da so „sproščeni“.

218 Tretjič, iz točk, na katere se sklicuje tožeča stranka (zgoraj v točki 52 navedena sodba SMI, EU:C:2004:238, točke od 68 do 70, in zgoraj v točki 52 navedena sodba CDA, EU:T:2005:364, točka 73), ki se nanašajo na vprašanja izogibanja obveznosti izterjave državnih pomoči, izhaja, da je Komisija v njih sicer res poudarila, da bi nastale bistvene težave, če bi bila „sredstva prodana ,v [svežnju]‘, tako da [bi bilo] kupcu omogočeno, da nadaljuje dejavnost družbe prejemnice[, saj bi lahko] v tem primeru nadaljevanje subvencionirane dejavnosti […] trajno izkriv[ilo] konkurenco, tako da je nujno posebej paziti, da se izogne temu, da bi prenos premoženja družbe prejemnice lahko pripeljal do znatnega izogibanja obveznostim vračila s pomočjo postavitve ,na varno‘ prodanega premoženja“, vendar je k temu dodala, da se lahko v takem primeru tako izogibanje izključi, le „če je […] prenos premoženja družbe prejemnice ,v [svežnju]‘ [opravljen po tržni ceni in je] izveden v okviru postopka, ki je brezpogojen in dostopen vsem konkurentom te družbe“, zato le v tem primeru kupcem ni treba vrniti pomoči (zgoraj v točki 52 navedena sodba SMI, EU:C:2004:238, točka 70, in zgoraj v točki 52 navedena sodba CDA, EU:T:2005:364, točka 73).

219 V členu 3(2) odločbe Sernam 2 je bilo določeno prav to: tržna cena, ki se določi v preglednem in odprtem postopku. Vendar je iz preizkusa petega dela tega tožbenega razloga razvidno, da v obravnavani zadevi ni bila izpolnjena niti ta zahteva.

220 Na drugem mestu tožeča stranka meni, da bi morala Komisija, če je bil njen cilj doseči prenehanje dejavnosti družbe Sernam, pojasniti, da je želela prenos zgolj materialnih sredstev brez poslovne vrednosti družbe, ki omogoča kontinuiteto gospodarske dejavnosti.

221 Prvič, ugotoviti je treba, da točka 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 po eni strani ne vsebuje nobenega razlikovanja med materialnimi in nematerialnimi sredstvi ter da se po drugi tožeči stranki v izpodbijanem sklepu ne očita pripojitev nematerialnih sredstev, med njimi tudi poslovne vrednosti družbe, temveč obveznosti.

222 Drugič, če tožeča stranka s trditvijo, navedeno zgoraj v točki 221, namiguje na slabo ime ali „badwill“, povezano z negativno poslovno vrednostjo družbe, iz točk 139 in 140 pripomb francoskih organov v zvezi z odločitvij