ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zaradi temeljnega pomena, ki ga ima parlament v demokratični družbi, je treba svobodi izražanja poslancev zagotoviti večje varstvo. Čeprav vse izjave, podane v okviru parlamenta, glede na tesno povezavo, ki obstaja med resnično demokratičnostjo politične ureditve in delovanjem parlamenta, zahtevajo visoko raven varstva, pa je treba uresničevanje svobode izražanja znotraj parlamenta včasih podrediti legitimnima interesoma zaščite pravilnega poteka parlamentarnih dejavnosti in varstva pravic drugih poslancev.

Ob upoštevanju posebnega pomena, ki ga ima svoboda izražanja poslancev, in strogih mej, v katerih je mogoče uvesti omejitve te svoboščine, je treba člena 11 in 166 Poslovnika razlagati tako, da ne omogočata kaznovanja poslanca zaradi besed, ki jih izreče v okviru svojih parlamentarnih obveznosti, ob neobstoju hude kršitve reda ali hudega motenja dela Parlamenta. Prav tako člen 166(2) Poslovnika zadeva ravnanje poslancev. Nasprotno pa besede, govor ali diskurz niso omenjeni in zato kot taki ne morejo biti predmet kaznovalnega ukrepa. Okoliščina, da člen 11(3) Poslovnika v drugem pododstavku vsebuje omembo „žaljivega, rasističnega ali ksenofobičnega govorjenja ali vedenja“, ne more ovreči te ugotovitve. Kršitve načel iz člena 11 tega poslovnika, na katere napotuje člen 166 tega poslovnika – ob predpostavki, da je dokazana – same po sebi kot take ni mogoče kaznovati, temveč jo je mogoče kaznovati le, če nastopa skupaj s hudo kršitvijo reda ali hudim motenjem dela Parlamenta.

(Glej točke 65, 67 in 70.)
Odstavek 5b člena 69 Uredbe št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) določa, da če je znesek pomoči Unije, ki je dejansko porabljen za dejavnosti, povezane s prednostnimi nalogami, ki so opredeljene v členu 16a(1), od (a) do (f), Uredbe št. 1698/2005, nižji od vseh zneskov iz odstavka 5a člena 69 te uredbe, država članica povrne ustrezajočo razliko v proračun Unije do zneska, za katerega so bila presežena skupna dodeljena sredstva na voljo za druge dejavnosti, kot so tiste, povezane z navedenimi prednostnimi nalogami. Tako navedeni člen 69(5b) zahteva, da sta ugotovljeni dve predpostavki, in sicer nezadostna izvršitev dodatnih sredstev, predvidenih za dejavnosti, povezane s prednostnimi nalogami, in prekoračitev skupnih dodeljenih sredstev, ki so na voljo za druge dejavnosti.

V zvezi s tem nezadostno izvrševanje dodatnih sredstev, predvidenih za navedene prednostne naloge, torej ni nepravilno, če sredstva na voljo za druge dejavnosti, kot so tiste, ki so predpisane za navedene prednostne naloge, niso prekoračena. Vračilo v proračun Unije je potrebno le takrat, ko porabljeni zneski presežejo dodeljena sredstva, ki so na voljo za druge dejavnosti. Zneski, ki so posledica prekoračitve skupnih dodeljenih sredstev na voljo za druge dejavnosti, kot so tiste, ki so povezane s prednostnimi nalogami, opredeljenimi v členu 16a(1), od (a) do (f), Uredbe št. 1698/2005, ne morajo biti sprejeti kot sredstva iz naslova neporabljenih dodatnih sredstev, ker se z njimi ni financirala vrsta dejavnosti, ki so povezane s temi prednostnimi nalogami in ki so izrecno določne z Uredbo št. 1698/2005. Zato je namen člena 69(5b) navedene uredbe preprečiti, da se dodatna sredstva uporabijo za druge dejavnosti, kot so tiste, povezane s prednostnimi nalogami, opredeljene v členu 16a(1), od (a) do (f), navedene uredbe.

(Glej točke 64 in od 72 do 74.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedni znamki SEVENFRIDAY in SEVEN (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 30, 52, 68, 71 in 72.)
7.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka HIPANEMA in figurativni znamki Ipanema ter iPANEMA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 58 do 61, od 64 do 66, 71, 74, 77 in 86.)
3.

Znamka Evropske unije–Pripombe tretjih oseb in ugovor–Preizkus ugovora–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Resna in dejanska uporaba–Pojem–Merila presoje–Zahteva po konkretnih in objektivnih dokazih (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2) in (3)) (Glej točke od 47 do 49, 51 in 52.)
1.

Znamka Evropske unije–Tožbeni postopek–Rok in oblika pritožbe–Pravočasna predložitev vloge, v kateri so navedeni razlogi–Pogoj dopustnosti (Poslovnik Splošnega sodišča, člen 72(2); Uredba Sveta št. 207/2009, člen 60(1); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravila 70(2), 72(4) in 80(2)) (Glej točke od 27 do 33.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Besedna znamka EFUSE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 22 do 26, 28, 29 in 33.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka YAMAS in besedna znamka LLAMA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 24, 27, 31, 35, 57 in od 59 do 65.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka NYouX in besedna znamka NUXE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 48, 49, od 54 do 58 in od 68 do 76.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Figurativna znamka ALPINEWELTEN Die Bergführer (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke 31, od 37 do 39, od 44 do 46, 49 in od 51 do 63.)
5.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka TRIPLE TURBO in figurativna znamka TURBO (Uredba Sveta (EU) št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (glej točke od 52 do 54, od 58 do 60, 64, 65, 67, 74 in 76)
5.

Znamka Evropske unije–Odpoved, razveljavitev ali ničnost–Absolutni razlogi za ničnost–Registracija v nasprotju s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009–Figurativna znamka hp (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c) in člen 52(1)(a)) (Glej točki 34 in 48.)
1.

Kmetijstvo – Financiranje s strani EKJS – Odobritev pomoči in premij – Obveznost držav članic, da vzpostavijo učinkovit sistem administrativnih kontrol in kontrol na kraju samem – Tradicionalni pregledi na kraju samem in pregledi na kraju samem z daljinskim zaznavanjem – Neskladnost glede števila nepravilnosti, ugotovljenih pri teh pregledih – Resni in razumni dvomi o učinkovitosti pregledov na kraju samem z daljinskim zaznavanjem – Nezadosten dokaz (Uredba Komisije št. 1122/2009, členi 26, 31(2), 33 in 35) (Glej točke 61, 65, 69 in 73.)
7

Glavna razpisna postopka, ki sta se uporabljala pri družbi HP, sta bila zahteve za ponudbo in elektronske zahteve za ponudbo. Oba postopka sta bila izvedena prek spleta z uporabo iste platforme. Prvič, zahteve za ponudbo so bile četrtletne. Združevale so spletna pogajanja in dvostranska pogajanja zunaj spleta, ki so bila razporejena skozi določeno obdobje, običajno dva tedna. Dobavitelji POD so bili povabljeni v odprt razpisni krog, da bi na spletni platformi ali po elektronski pošti oddali svojo ponudbo. Po poteku prvega kroga oddajanja ponudb se je družba HP sestala z vsakim udeležencem in začela pogajanja na podlagi ponudbe dobavitelja POD, da bi od vsakega dobavitelja dobila najboljšo ponudbo, ne da bi razkrila istovetnost ali ponudbo drugih dobaviteljev POD. Drugič, elektronske zahteve za ponudbo so bile ponavadi organizirane v obliki obrnjene dražbe. Pri teh so se ponudniki ob določenem času povezali s spletno platformo, prodaja na dražbi pa se je začela po ceni, ki jo je določila družba HP. Ponudniki, ki so oddajali postopoma znižane ponudbe, so bili o svoji uvrstitvi obveščeni vsakič, ko je bila predložena nova ponudba. Ob izteku dodeljenega časa je na dražbi zmagal dobavitelj POD, ki je vnesel najnižjo ponudbo, druga dobavitelja pa sta bila glede na svojo ponudbo uvrščena na drugo in tretje mesto (izpodbijani sklep, točke od 41 do 44 obrazložitve).
130

Ob upoštevanju narave postopka s soglasjem, v katerem se o potrditvi sklepa na podlagi neobstoja ugovarjanja, pa je za tak postopek nujno vsaj, da se pred sprejetjem sklepa ugotovi, da so bile osebe, ki so sodelovale v postopku potrditve s soglasjem, s tem postopkom seznanjene in da so lahko preučile osnutek, ki jim je bil predložen v potrditev. V obravnavanem primeru je bil ob upoštevanju navedb v prvem izpodbijanem sklepu in tega, da so bile podatkovne datoteke, upoštevne v zvezi s tem sklepom, poslane NOR istega dne (glej točko 20 zgoraj), izpodbijani sklep sprejet najpozneje 15. aprila 2016 ob polnoči. Vendar EOR ni dokazal, da je bilo pred polnočjo ugotovljeno, da so bili člani izvršne seje EOR seznanjeni z osnutkom spremenjenega sklepa, niti s tem, da sta bili ob 19.04 in 20.06 poslani elektronski sporočili.
1

Okvirni program za raziskave in inovacije – Obzorje 2020 (v nadaljevanju: okvirni program Obzorje 2020) je bil vzpostavljen na podlagi členov 173 in 182 PDEU z Uredbo (EU) št. 1290/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o pravilih za sodelovanje v okvirnem programu za raziskave in inovacije (2014–2020) - Obzorje 2020 ter za razširjanje njegovih rezultatov in o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1906/2006 (UL 2013, L 347, str. 81) in z Uredbo (EU) št. 1291/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o vzpostavitvi okvirnega programa za raziskave in inovacije (2014–2020) - Obzorje 2020 in razveljavitvi Sklepa št. 1982/2006/ES (UL 2013, L 347, str. 104).
84

To pa ne spremeni dejstva, da – kot trdijo tožeče stranke – je treba pravico do letnega dopusta vsakega delavca, vključno z uradniki in uslužbenci, obravnavati kot načelo socialnega prava Unije, ki ima poseben pomen (sodba z dne 19. septembra 2013, Preveritev Komisija/Strack, C‑579/12 RX-II, EU:C:2013:570, točka 26). Njen namen je namreč omogočiti delavcu, da se spočije in da ima na voljo obdobje za sprostitev in razvedrilo (sodba z dne 20. januarja 2009, Schultz-Hoff in drugi, C‑350/06 in C‑520/06, EU:C:2009:18, točka 25), ter varovati njegovo varnost in zdravje (glej v tem smislu sodbo z dne 14. oktobra 2010, Union syndicale Solidaires Isère, C‑428/09, EU:C:2010:612, točka 37, in sklep z dne 4. marca 2011, Grigore, C‑258/10, neobjavljen, EU:C:2011:122, točka 40).
63

Sodišče Unije je namreč v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 10. novembra 2016, Simba Toys/EUIPO (C‑30/15 P, EU:C:2016:849), odločalo o znaku, sestavljenem iz tridimenzionalne upodobitve proizvodov, označenih s sporno znamko, in sicer o tridimenzionalni sestavljanki. Poleg tega je sodišče Unije v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 14. septembra 2010, Lego Juris/UUNT (C‑48/09 P, EU:C:2010:516), odločalo o znaku, sestavljenem iz tridimenzionalne upodobitve zidaka proizvoda, označenega s sporno znamko, in sicer konstrukcijske igrače. Dalje, zadeva, v kateri je bila izdana sodba z dne 18. junija 2002, Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377), se je nanašala na znak, sestavljen iz tridimenzionalne upodobitve nastavkov za britje proizvodov, označenih z izpodbijano znamko, in sicer električnih brivnikov. Nazadnje, zadeva, v kateri sta bili izdani sodbi z dne 6. marca 2014, Pi-Design in drugi/Yoshida Metal Industry (od C‑337/12 P do C‑340/12 P, neobjavljena, EU:C:2014:129), in z dne 11. maja 2017, Yoshida Metal Industry/UUNT (C‑421/15 P, EU:C:2017:360), se je nanašala na znak, sestavljen iz dvodimenzionalne upodobitve predmeta, opredeljenega z njegovim obrisom, in sicer ročaja proizvodov, označenih s sporno znamko (kuhinjski pripomočki, kot je nož).
33

Republika Ciper v zvezi z očitkom, ki ga je navedla zoper izpodbijano odločbo, odboru za pritožbe najprej očita, da je v obravnavanem primeru uporabil razlogovanje Splošnega sodišča iz sodbe z dne 7. oktobra 2015, XAΛΛOYMI in HALLOUMI (T‑292/14 in T‑293/14, EU:T:2015:752), čeprav naj bi bili upoštevna javnost zadevnih znamk in njuna narava drugačni. Ta odločba naj bi se namreč nanašala na zahtevi za registracijo besednih znamk Evropske unije, in sicer XAΛΛOYMI in HALLOUMI, ki ju je vložila Republika Ciper in ki sta bili zavrnjeni na podlagi absolutnega razloga za zavrnitev v skladu s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 (postal člen 7(1)(b) in (c) Uredbe 2017/1001) z obrazložitvijo, da sta znamki opisni.
93

V zvezi s tem bi, kot pravilno navaja Komisija, razkritje takih pripravljalnih in notranjih pravnih mnenj, ki so bila pripravljena za politični dialog med institucijo in predstavniki države članice in tretje države, dejansko in predvidljivo posegalo v interes Komisije, da zahteva in prejme odkrita, objektivna in celovita pravna mnenja različnih služb, da kot institucija pripravi svoje končno stališče, še posebej na politično dokaj občutljivem področju in v izrednih razmerah, da odpravi občutljiv migracijski položaj. Posvetovanja med službami, ki so se udejanjila s spornimi dokumenti, vendar so bila pospremljena s telefonskimi klici, so namreč pripravljalna dela, nujna za pravilno delovanje te institucije.
63

V teh okoliščinah in ob upoštevanju širokega polja proste presoje USRS glede znanstveno in tehnično kompleksnega vprašanja, ali so se pri preizkušanju prijavljene sorte dovolj homogeno izrazile njene lastnosti (sodbi z dne 15. aprila 2010, Schräder/OCVV, C‑38/09 P, EU:C:2010:196, točka 77, ter z dne 19. decembra 2012, Brookfield New Zealand in Elaris/OCVV in Schniga, C‑534/10 P, EU:C:2012:813, točka 50), je lahko odbor za pritožbe veljavno sklepal o neobstoju izenačenosti zaradi velikih razlik, ki so bile v obdobju dveh zaporednih let preizkušanja ugotovljene pri izražanju lastnosti 39, saj je bilo, prvič, preizkušanje opravljeno v skladu s protokolom USRS TP/14/2, kar tudi ni izpodbijano, in drugič, na podlagi nobenega elementa ni bilo mogoče domnevati, da so okoljske razmere, v katerih je bilo preizkušanje opravljeno, preprečevale, da bi se ta lastnost izrazila. Odbor za pritožbe je tudi brez očitne napake pri presoji navedel, da v takšnih okoliščinah USRS ni zavezan, da razišče vse možnosti, ki bi pojasnile ugotovljeni neobstoj izenačenosti. […]
40

Tretjič, glede komplementarnosti razvedrilnih storitev za odrasle in telekomunikacijskih storitev prejšnjih znamk Evropske unije, je treba, kot je pravilno navedel odbor za pritožbe v točki 81 izpodbijane odločbe, opozoriti na to, da je v zahtevi za registracijo prijavljene znamke opredeljeno, da se razvedrilne storitve za odrasle iz razreda 41, na katere se nanaša prijavljena znamka, zagotavljajo „zlasti“ elektronsko in na spletu. V zvezi s storitvami iz razreda 41, ki se, kot v tem primeru, zagotavljajo na spletu, je bilo že razsojeno, da so podobne naslednjim od storitev, ki jih zajemajo prejšnje znamke Evropske unije „telekomunikacije, komunikacijske storitve pred računalniških terminalov, prenos sporočil in slik prek računalnika“ (glej v tem smislu sodbo z dne 12. julija 2012, Wall/UUNT – Bluepod Media Worldwide (bluepod MEDIA), T‑227/11, neobjavljena, EU:T:2012:375, točki 44 in 51).
63

V zvezi s tem morajo imeti namreč zadevne institucije, kakor je bilo ugotovljeno zgoraj v točki 52, v primeru nepravilnosti med postopkom preiskave možnost obnoviti postopek v fazi preiskave, v kateri je prišlo do nepravilnosti, oziroma začeti nov postopek v primeru, v katerem bi ugotovljena nepravilnost povzročila ničnost celotnega postopka. Iz člena 907 Uredbe št. 2454/93 je sicer razvidno, da mora biti sklep, s katerim je ugotovljeno, da je zaradi posebnih okoliščin bodisi upravičeno priznati povračilo ali odpust bodisi da to ni upravičeno, sprejet v devetih mesecih. Vendar je treba ugotoviti, da se navedeni člen 907 nanaša le na prvi postopek, ne pa na postopke, ki so bili obnovljeni po izdaji ničnostne sodbe. Iz tega izhaja, da se za postopek v obravnavanem primeru, ki je bil predmet obnovitve postopka, ne more uporabiti devetmesečni rok za prvi postopek (glej po analogiji sodbo z dne 28. januarja 2016, CM Eurologistik in GLS, C‑283/14 in C‑284/14, EU:C:2016:57, točke od 57 do 61). Zato je treba trditev tožeče stranke, da Komisija s tem, da je menila, da ima na voljo razumni rok, da odpravi ugotovljeno nezakonitost iz sodbe z dne 19. marca 2013, Firma Van Parys/Komisija (T‑324/10, EU:T:2013:136), ne pa petdnevni rok, ki bi bil v skladu s začetnim devetmesečnim rokom iz člena 907 Uredbe št. 2454/93, ni spoštovala ex tunc učinka te sodbe, zavrniti.
28

Tožeča stranka s tretjim očitkom zatrjuje, da je OI napačno menil, da iz tretjega in petnajstega odstavka spornega besedila izhaja, da „so bili zaradi močno razširjenega nadlegovanja številni uradniki dolgo časa na bolniškem dopustu ali so se invalidsko upokojili“. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da ni nikoli navedla številke glede oseb, ki so bile dalj časa na bolniškem dopustu ali so se invalidsko upokojile, in da zato iz spornega besedila ni mogoče sklepati, da so bili te številne. Poleg tega, čeprav je izrazila mnenje, da je bilo nadlegovanje močno razširjen pojav in da so bili številni sodelavci dalj časa na bolniškem dopustu ali so se invalidsko upokojili, naj bi OI s tem, da je menil, da je treba to mnenje šteti za ravnanje, ki škodi dostojanstvu in spoštovanju, ki ga je treba izkazovati do institucije, storil napako.
21

Komisija izpodbija trditev, da mora OPSP tožeči stranki vrniti zneske, odtegnjene od njenih osebnih prejemkov. V zvezi s tem opozarja, da tožeči stranki ni bilo mogoče naložiti kazni, strožje od opomina, in dodaja, da ta kazen ni odražala teže storjenih kršitev. Zato bi bilo po njegovem mnenju vračilo odtegnjenih zneskov, ki bi izhajalo iz dobesedne razlage člena 24(4) Priloge IX h Kadrovskim predpisom, v nasprotju s ciljem te določbe, ki naj bi bil odpraviti učinke odtegnitev, ki bi se ob koncu disciplinskega postopka obravnavale kot pretirane zaradi majhne teže dokazanih kršitev. Posledica dobesedne razlage te določbe naj bi bila tudi neupravičena obogatitev uslužbenca, ki bi mu bili kljub teži očitanih kršitev vrnjeni zneski, odtegnjeni od njegovih osebnih prejemkov, hkrati pa bi kršili načelo enakega obravnavanja uslužbencev, ki bi storili enake kršitve, ko so bili še zaposleni, glede na to, ali so bile po prenehanju njihovih funkcij s temi uslužbenci ohranjene nepretrgane in trajne pravne vezi ali ne. Tako bi lahko uslužbenci, ki tako kot tožeča stranka nimajo več vezi s Komisijo in jim zato ni mogoče naložiti strožjih kazni, kot je opomin, prejeli vračilo zneskov, odtegnjenih od svojih osebnih prejemkov, čeprav so bile te odtegnitve v času, ko je bilo o njih odločeno, popolnoma upravičene. Komisija podredno dodaja, da je mogoče zneske, ki jih je treba vrniti, po potrebi povečati za obresti, le če ni bila ob koncu disciplinskega postopka izrečena nobena kazen.
Sodba Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 8. decembra 2021 –

BZ/ECB

(Zadeva T‑500/16)

„Javni uslužbenci – Osebje ECB – Zahteva za priznanje poklicnega izvora bolezni – Nepogodbena odgovornost – Premoženjska škoda – Nepremoženjska škoda“

Pritožbe uradnikov – Uslužbenci Evropske centralne banke – Sodba o razglasitvi ničnosti – Učinki – Obveznost sprejetja izvedbenih ukrepov – Sodba, s katero sta bili za nični razglašeni odločbi o zaključku postopka za priznanje poklicnega izvora bolezni in preiskave v zvezi z domnevnim psihičnim nadlegovanjem – Odškodninski zahtevek tožeče stranke iz naslova nastale materialne škode – Preuranjen predlog

(člen 266 PDEU)

(Glej točki 49 in 50.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 270 PDEU in člena 50a Statuta Sodišča Evropske unije za razglasitev ničnosti sklepov ECB z dne 29. avgusta 2011, 20. decembra 2011 in 25. aprila 2012 ter povračilo premoženjske in nepremoženjske škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi ravnanja ECB.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Če v „neprekinjenem“ petletnem obdobju ni bilo niti resne in dejanske uporabe zadevne znamke niti upravičenega razloga za neuporabo znamke, se imetniku odvzamejo njegove pravice v smislu člena 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009 o znamki Evropske unije. Nasprotno pa, če se je zadevna znamka resno in dejansko uporabljala ali če je bila taka uporaba onemogočena iz upravičenih razlogov v delu petletnega obdobja, zadnjenavedeno ni več „neprekinjeno“. Tako zadostuje, da obstajajo upravičeni razlogi za neuporabo znamke v delu zadevnega obdobja, da se imetnik izogne izgubi svojih pravic na tej znamki. Nasprotna razlaga bi bila v nasprotju z besedilom člena 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009, ki ne razlikuje med imetniki znamke Evropske unije, ki so resno in dejansko uporabljali svojo znamko, in tistimi, ki jim je bila uporaba znamke preprečena iz upravičenih razlogov. Cilj, na katerem temelji navedeni člen, potrjuje to razlago. Z zagotavljanjem možnosti utemeljitve neuporabe znamke Evropske unije iz upravičenih razlogov je zakonodajalec Evropske unije namreč poskušal preprečiti, da bi imetnik znamke izgubil pravice na svoji znamki, če mu je bila njena resna in dejanska uporaba objektivno preprečena iz razlogov, ki so neodvisni od njegove volje in torej niso povezani s tem imetnikom. Vendar pa bi zahteva, da se takšni razlogi podaljšajo na celotno zadevno petletno obdobje, ogrozila ta namen. Obstoj takih razlogov, tudi če so trajali le del zadevnega obdobja, bi namreč lahko oviral ali vsaj odložil resno in dejansko uporabo znamk po obdobju, v katerem so ti razlogi nastali. Tako dejstvo, da so dogodki, ki se lahko štejejo za upravičene razloge v smislu člena 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009, na določeni točki v zadevnem obdobju prenehali, ne pomeni, da bi imetnik znamke lahko razumno takoj začel ponovno resno in dejansko uporabljati to znamko.

Prav tako dejstvo, da se taki dogodki niso zgodili na začetku zadevnega obdobja, vendar pozneje v obdobju, ne omogočajo razveljavitve pravic imetnika znamke.

(Glej točke 63 in od 65 do 68.)
1.

Ničnostna tožba – Roki – Začetek – Akt, ki ni niti objavljen niti tožeča stranka o njem uradno obveščena – Natančna seznanjenost z vsebino in razlogi – Obveznost v razumnem roku od trenutka, ko je znan obstoj akta, zahtevati njegovo celotno besedilo – Spoštovanje razumnega roka – Merila presoje (člen 263, šesti odstavek, PDEU) (Glej točke od 46 do 48, 53 in 56.)
2.

Oscar Orlando Arango Jaramillo in drugi uslužbenci Evropske investicijske banke (EIB), katerih imena so navedena v prilogi, nosijo svoje stroške in plačajo stroške, ki jih je priglasila EIB.