Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Pravni interes

(Člen 230, četrti odstavek, ES)

2. Ničnostna tožba – Prekinitev postopka pred Sodiščem prve stopnje pri čakanju na razrešitev zadeve pred Sodiščem, v kateri se odloča o veljavnosti istega akta

(Statut Sodišča, člen 54, tretji odstavek)

3. Pomoči, ki jih odobrijo države – Pojem

(Člen 87(1) ES)

4. Pomoči, ki jih odobrijo države – Odločba Komisije, s katero je ugotovljena nezdružljivost sistema pomoči s skupnim trgom

(Člen 88(2) ES)

5. Pomoči, ki jih odobrijo države – Odločba Komisije, s katero je ugotovljena nezdružljivost sistema pomoči s skupnim trgom – Težave pri izvrševanju

6. Pomoči, ki jih odobrijo države – Preizkus Komisije – Upravni postopek – Obveznost Komisije, da pozove zainteresirane stranke, naj predložijo svoje pripombe

(Člen 88(2) ES)

Summary

1. Ničnostna tožba, ki jo vloži fizična ali pravna oseba, je dopustna le, če ima tožeča stranka interes, da se ugotovi ničnost izpodbijanega akta. Da bi tožeča stranka lahko nadaljevala tožbo za razglasitev ničnosti odločbe, mora ohraniti osebni interes za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe.

Tako pa ni v primeru podjetja, ki zahteva razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je ugotovljena nezdružljivost državne pomoči, ki mu je bila dodeljena, s skupnim trgom in s katero je odrejeno vračilo plačanih zneskov, če glede na sporazum med Komisijo in zadevno državo članico po njunem sodelovanju z namenom razrešitve težav glede izvrševanja te odločbe to podjetje ni več zavezano k vračilu.

(Glej točke od 33 do 35.)

2. Če Sodišče in Sodišče prve stopnje prejmeta v odločanje zadevi, v katerih se odloča o veljavnosti iste odločbe, in če je Sodišče prve stopnje presodilo, da je nujno prekiniti postopek do razglasitve sodbe Sodišča, Sodišče prve stopnje ne sme avtomatično zavreči kot nedopustnih tožbenih razlogov in trditev, ki jih je zavrnilo že Sodišče, in to iz dveh razlogov. Prvič, prekinitev postopka pred Sodiščem prve stopnje na podlagi člena 54, tretji odstavek, Statuta Sodišča, pri čakanju na razrešitev zadeve pred Sodiščem, v kateri se odloča o veljavnosti istega akta, Sodišču prve stopnje nikakor ne odvzame zadeve, prekinjene pred njim, in ostaja popolnoma in izključno pristojno za to, da o njej ponovno odloči na dan dogodka, ki konča prekinitev. Drugič, spoštovanje pravic obrambe prepoveduje, da bi tožbene razloge in trditve, vsebovane v tožbi, ki je bila veljavno vložena pri sodišču, zavrnilo drugo sodišče, pred katerim vlagatelj te tožbe ni mogel nastopiti ali navajati dokaznih razlogov.

Če lahko načelo dobrega izvajanja sodne oblasti, h kateremu prispevata stranki s svojim ravnanjem, ti vodi k omejitvi njune tožbe in obrambe na vprašanja, ki se dejansko razlikujejo od tistih, ki jih je Sodišče že rešilo, ni dolžnost Sodišča prve stopnje, da po uradni dolžnosti izvede to omejitev namesto teh strank, tako da določene tožbene razloge, ki so bili že navedeni pred Sodiščem, zavrže kot nedopustne. Nasprotno, nekonstruktiven odnos stranke lahko ob razrešitvi spora povzroči nepotrebne stroške in se lahko upošteva pri razdelitvi stroškov postopka.

Če pa je Sodišče prve stopnje presodilo, da je bila prekinitev postopka nujna, ker se je tako pred njim kot pred Sodiščem odločalo o veljavnosti istega akta, in če je očitno, da je treba spoštovati odgovor, ki ga je v tem okviru dalo Sodišče, je kljub temu dolžnost Sodišča prve stopnje, sodišča, ki sodi v zadevi v glavni stvari, da preveri, ali je rešitev Sodišča ob upoštevanju morebitnih razlik v dejanskem ali pravnem stanju prenosljiva na ta primer. V primeru razlik mora obravnavati vprašanje, ali te razlike povzročijo drugačno rešitev od tiste, ki jo je sprejelo Sodišče. Če takih razlik ni in če ena od strank vztraja pri utemeljitvi na tožbenih razlogih, enakih tistim, ki jih je zavrnilo že Sodišče, lahko Sodišče prve stopnje z obrazloženim sklepom zavrne te tožbene razloge kot očitno neutemeljene.

(Glej točke od 36 do 39.)

3. Komisija upravičeno sklepa, da država članica z odobritvijo pomoči upravljavcem bencinskih servisov za nadomestitev izgub dobička, ki jih je povzročilo zvišanje trošarin na lahka olja, v celoti ali delno dejansko prevzame obveznosti naftne družbe, dobaviteljice tem servisom na podlagi sporazuma o izključni nabavi, opremljenega s „klavzulo o uravnavanju cen“, ki to družbo zavezuje, da prevzame del stroškov znižanja cen, ki ga je ta upravljavec odobril črpalki, če je v skladu s pogoji notranjega in/ali mednarodnega trga začasna ali trajna prilagoditev teh znižanj zaželena ali nujna. Tako je treba pomoč izterjati pri tej naftni družbi , če je pomoč nezdružljiva s skupnim trgom.

Izterjanje te pomoči pri naftni družbi je upravičeno, čeprav ta klavzula o uravnavanju cen ni nujna in/ali avtomatična zaradi pravice, ki si jo je pridržala ta družba, da te klavzule ne bo uporabila, če se ta klavzula uporablja in če jo je družba dejansko uporabila v okoliščinah, ki jih opisuje Komisija.

(Glej točke od 53 do 55 in od 60 do 62.)

4. Ko Komisija naleti na sistem pomoči, na splošno niti ne more niti ni zavezana natančno ugotoviti zneska pomoči, ki ga prejme vsak posamezni upravičenec.

(Glej točko 67.)

5. Če je država članica uveljavljala težave pri izvrševanju odločbe Komisije na področju pomoči in je te težave razrešila v okviru lojalnega sodelovanja s Komisijo, ostanejo izvedbeni ukrepi, ki jih je končno sprejela država članica, v pristojnosti nacionalnega sodišča. Tako je tudi, ko je Komisija dala odobritev izvedbi, ki jo je predlagala zadevna država članica. Ta odobritev ob upoštevanju izvedbenih težav, na katere je naletela ta država članica, izraža samo mnenje Komisije glede sprejemljivosti te izvedbe za Skupnost, vendar v ničemer ne spremeni odgovornosti zadevne države članice v zvezi z označitvijo in načinom razrešitve teh težav. Če bi po tej odobritvi obstajal spor v zvezi z izterjavo pomoči, zlasti ob upoštevanju dejanskih ugotovitev, vsebovanih v izpodbijani odločbi, ali ob upoštevanju natančne količinske opredelitve dejanske koristi, ki jo je treba izterjati, bi bila dolžnost nacionalnega sodišča, da z uporabo nacionalnih pravil razreši te stalne izvedbene težave pri izpodbijani odločbi in, če je potrebno, glede na te stalne težave, pri čemer bi upošteval odobritev Komisije. Ob dvomu ima nacionalno sodišče vedno možnost, da na podlagi načela lojalnega sodelovanja povpraša Komisijo ali da Sodišču postavi vprašanje za predhodno odločanje.

(Glej točki 67 in 69.)

6. Upravni postopek na področju državnih pomoči se odpre samo zoper zadevno državo članico. Samo podjetja, ki so upravičenci do pomoči, se štejejo za zainteresirane stranke v tem postopku. Zato se podjetje, ki je upravičenec do pomoči, nikakor ne more sklicevati na pravice obrambe, priznane osebam, zoper katere je odprt postopek, temveč ima samo pravico, da je povezano z upravnim postopkom v ustreznem okviru, ki upošteva okoliščine posameznega primera.

Na podlagi člena 88(2) ES ima Komisija nalogo, da med formalno preiskavo pozove zainteresirane stranke, naj predložijo pripombe. Glede te naloge pomeni objava obvestila v Uradnem listu Evropskih skupnosti ustrezno sredstvo sporočanja vsem zainteresiranim strankam o odprtju postopka in to obvestilo je namenjeno izključno temu, da se od zainteresiranih strank pridobijo vse informacije, namenjene dajanju pojasnil Komisiji pri njenih prihodnjih dejanjih. Zato se podjetje, ki je upravičenec do pomoči, ne more sklicevati na kršitev načela dobrega upravljanja, ker Komisija ni osebno prosila za njegove pripombe v zvezi s postopkom preiskave. Nasprotno, obveznost Komisije je, da zainteresiranim strankam koristno omogoči, da predložijo pripombe v okviru formalnega postopka preiskave. Čeprav ta obveznost Komisiji, ki ima resne dvome v zvezi z združljivostjo zadevnega finančnega ukrepa s skupnim trgom, ne nalaga, naj v obvestilu v zvezi z odprtjem tega postopka predloži analizo, ki vodi do zadevne pomoči, je, nasprotno, nujno, da Komisija zadostno opredeli okvir preiskave, da ne bi pravica zainteresiranih strank, da predložijo pripombe, izgubila pomena.

(Glej točke od 80 do 83 in 85.)