ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 317/43

Tožba, vložena 22. septembra 2010 – Gap SA granen & producten proti Komisiji

(Zadeva T-437/10)

()

2010/C 317/76

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Gap SA granen & producten NV (Zoersel, Belgija) (zastopnika: C. Ronse in A. Hansebout, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa Evropska komisija

Predlog tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj Evropski uniji naloži plačilo odškodnino, za katero je nepogodbeno odgovorna in je nastala tožeči stranki, in sicer natančneje naj plača znesek 295 690,43 EUR, povišan za zakonite belgijske obresti od upoštevnega datuma, na katerega je tožeča stranka plačala zadevne uvozne dajatve, ter Uniji naloži plačilo začasnega zneska 30 000 EUR, povišanega za zakonite belgijske obresti za siceršnjo škodo, ki je nastala tožeči stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka zahteva odškodnino za škodo, ki ji je nastala, ker je Evropska Komisija pri določitvi uvoznih dajatev za trdo pšenico, zlasti v okviru Uredbe Komisije 919/2009 z dne 1. oktobra 2009 o spremembi Uredbe 915/2009 o določitvi uvoznih dajatev v sektorju žit od 1. oktobra 2009 (UL L 259, str. 5), ravnala nezakonito in je ugotovila nepravilne tržne in prevozne cene.

V utemeljitev svojega odškodninskega zahtevka tožeča stranka navaja, da je Komisija kršila člen 4 Uredbe 1249/96 (1) in splošno dolžnost skrbnosti, ker je pri naložitvi in izračunu uvoznih dajatev upoštevala napačne cene in prevozne tarife.

Tožeča stranka meni, da je kršitev člena 4 Uredbe 1249/96 zadosti resna, ker Komisija pri uporabi Uredbe 919/2009 ni imela nikakršne proste presoje. Pole tega je kršitev dolžne skrbnosti, ki jo je storila Komisija, sama po sebi prav tako zadosti resna kršitev.

Tožeča stranka nazadnje navaja, da škoda izhaja iz nezakonito naložene in nepravilno izračunane dajatve, glede katere tožeča stranka dokazuje natančen znesek. Poleg tega je tožeči stranki škoda hkrati nastala zaradi časa, ki ga je morala posvetiti tej zadevi, in odvetniških stroškov, ki jih je morala plačati.

(1) Uredba Komisije (ES) št. 1249/96 z dne 28. junija 1996 o pravilih za uporabo (uvoznih dajatev za sektor žit) Uredbe Sveta (EGS) št. 1766/92 (UL L 161, str. 125).
SL Uradni list Evropske unije C 301/51

Tožba, vložena 8. septembra 2010 – Zucchetti Rubinetteria proti Komisiji

(Zadeva T-396/10)

()

2010/C 301/81

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Zucchetti Rubinetteria SpA (Gozzano, Italija) (zastopnika: M. Condinanzi, P. Ziotti, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi tožeče stranke

— Primarno, razglasi naj se ničnost izpodbijane odločbe.

— Podredno, odpravi ali zmanjša naj se naložena globa.

— Še bolj podredno, zmanjša naj se globa v skladu z zahtevkom za uporabo olajševalne okoliščine iz točke 29 Smernic za izračun višine globe.

— Vsekakor naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Odločba v tem postopku je enaka kot v zadevi T-368/10, Rubinetteria Cisal proti Komisiji.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim, ki so navedeni v omenjeni zadevi. Tožeča stranka zlasti navaja, da proizvodi, ki so predmet odločbe, pripadajo trem različnim trgom in družba Zucchetti je prisotna samo na trgu pip, in da pri sprejetju odločbe Komisije ni bil predhodno določen upoštevni trg. Odločba naj bi bila sprejeta tudi brez preučitve geografskega obsega trga in ne glede na učinke, ki naj bi jih omejevalni sporazum imel na delovanje trga.

Tožeča stranka še navaja, da naj bi rekonstrukcija omejevalnih sporazumov oziroma usklajenih praks, zaradi katerih Komisija tožeči stranki očita enotno, kompleksno in trajajočo kršitev člena 101 PDEU za učinek le enega usklajenega ravnanja v Italiji, kazala na pomanjkanje obrazložitve, ker ni dokazala soglasja tožeče stranke glede nezakonitega ravnanja drugih podjetij, ki so sodelovala v kartelu.
SL Uradni list Evropske unije C 317/45

Pritožba, ki jo je 24. septembra 2010 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 9. julija 2010 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-91/09, Marcuccio proti Komisiji

(Zadeva T-450/10 P)

()

2010/C 317/80

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi pritožnika:

— V vsakem primeru: izpodbijani sklep naj se v celoti in brez kakršnekoli izjeme razveljavi;

— ugotovi naj se, da je bila tožba v postopku na prvi stopnji, v zvezi s katero je bil izdan izpodbijani sklep, v celoti dopustna;

— primarno: v celoti in brez kakršnekoli izjeme naj se ugodi zahtevku tožeče stranke iz tožbe v postopku na prvi stopnji;

— toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki povrne vse stroške postopka, ki so ji v tej zadevi nastali na vseh stopnjah;

— podredno: obravnavana zadeva naj se vrne Sodišču za uslužbence, da v drugačni sestavi o njej ponovno vsebinsko odloči.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta pritožba je vložena zoper sklep Sodišča za uslužbence (SDU) z dne 9. julija 2010. S tem sklepom je bila kot delno očitno nedopustna zavržena in kot delno očitno neutemeljena zavrnjena tožba, katere predmet je bilo zlasti povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi vabila, ki ji je bilo poslano, da bi opravila določene zdravniške preglede za presojo njene morebitne nezmožnosti za delo.

Pritožnik se v utemeljitev svojih predlogov sklicuje na neobstoj obrazložitve ugotovitev izpodbijanega sklepa glede domnevne nedopustnosti odškodninskih zahtevkov.

Pritožnik se sklicuje tudi na napačno in nerazumno razlago in uporabo člena 270 PDEU, člena 90 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, načel pravne varnosti, pravice do sodnega varstva, hierarhičnosti pravnih virov, delitve oblasti in vezanosti sodišča na zakon.
—

kršitev načela nulla poena sine lege, določenega v členu 49(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije (v nadaljevanju: Listina), ter načela sorazmernosti kazni in kršitve, določenega v členu 49(3) Listine v povezavi s členom 48(1) Listine in členom 23 Uredbe (ES) št. 1/2003 (1), ker je tožena stranka globo naložila solidarno tožeči stranki in njeni matični družbi;
Tožba, vložena 9. avgusta 2010 – Cosepuri proti EFSA

(Zadeva T-339/10)

()

(2010/C 288/90)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Bologna, Italija) (zastopnik: F. Fiorenza, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska agencija za varnost hrane (EFSA)

Predlogi tožeče stranke

— Razveljavi naj se postopek javnega razpisa v delu, v katerem določa oceno ponudb na nejavni seji.

— Razglasi naj se ničnost odločbe o dodelitvi javnega naročila družbi ANME in vsakega nadaljnjega akta.

— Agenciji EFSA naj se naloži, da plača odškodnino družbi Cosepuri.

— Agenciji EFSA naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Evropska agencija za varnost hrane (EFSA) je z javnim razpisom z dne 1. marca 2010, ki je bil 13. marca 2010 objavljen v Uradnem listu Evropske unije, začela postopek oddaje javnega naročila za prevozne storitve v Italiji in Evropi za oseminštirideset mesecev in v ocenjeni vrednosti 4 000 000 EUR, pri čemer je določila, da bo naročilo dodeljeno tistemu, ki bo oddal najugodnejšo ponudbo v smislu meril, določenih v specifikacijah (Dokument B). Tožeča družba je predložila svojo ponudbo, vendar je bilo zadevno naročilo dodeljeno drugemu podjetju.

Tožeča stranka s tožbo izpodbija to odločbo.

Tožeča stranka s prvim tožbenim razlogom navaja kršitev člena 89 Uredbe (ES) št. 1605/2002 (1) in kršitev načela dobrega upravljanja, preglednosti, javnosti in pravice dostopa, ker postopek odpiranja ponudb in dodeljevanja točk za ponudbo ni bil javen. V zvezi s tem je navedeno, da cenovne ponudbe ni mogoče obravnavati kot zaupni podatek.

Tožeča stranka z drugim tožbenim razlogom navaja kršitev člena 100 Uredbe (ES) št. 1605/2002, kršitev Uredbe (ES) št. 1049/2001 (2), kršitev obveznosti obrazložitve, preglednosti in pravice dostopa do dokumentov, ker je bil dostop do dokumentov po dodelitvi naročila omejen, z obrazložitvijo, da so podatki o finančni ponudbi in javni dokumenti, kot so prometna dovoljenja, zaupni podatki. V zvezi s tem trdi, da nerazkritje cenovne ponudbe uspešnega ponudnika pomeni, da odločitev ni bila obrazložena.

Tožeča stranka s tretjim tožbenim razlogom navaja kršitev člena 100 Uredbe Sveta (ES) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002, neupoštevanje specifikacij in očitno neobrazložitev, ki je povezana z napakami razpisne komisije pri oceni ponudb.

(1) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. unija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).

(2) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).
—

Kršitev člena 101 PDEU ter načel personalizacije odgovornosti in kazni, dobrega upravljanja in prepovedi diskriminacije, ker naj bi Komisija tožeči stranki pripisala objektivno odgovornost za morebiti protipravna ravnanja nadzorovane družbe, ki temelji na neizpodbojni domnevi, ki je z dokazi dejansko ni mogoče izpodbijati. Ta odgovornost, ki temelji na lastniški strukturi, ni primerljiva in je v nasprotju z načeli, ki izhajajo iz sodne prakse Skupnosti v zvezi z uporabo člena 101 PDEU, na področju skupin podjetij.
SL Uradni list Evropske unije C 274/23

Tožba, vložena 10. junija 2010 – PPG in SNF proti ECHA

(Zadeva T-268/10)

()

2010/C 274/37

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bruselj, Belgija) in SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Francija) (zastopniki: K. Van Maldegem, R. Cana, odvetnika, in P. Sellar, solicitor)

Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

Predlogi tožečih strank

— Tožba naj se razglasi za dopustno in utemeljeno;

— izpodbijani akt naj se razglasi za ničnega;

— ECHA naj se naloži plačilo stroškov;

— po potrebi naj sprejmejo drugi primerni ukrepi.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki predlagata razglasitev delne ničnosti odločbe Evropske agencije za kemikalije (v nadaljevanju: ECHA), s katero je bil akrilamid (ES št. 2 011 737 ) (številka CAS 79-06-1) opredeljen kot snov, ki v skladu s členom 59 Uredbe (ES) št. 1907/2006 (1) (v nadaljevanju: REACH) izpolnjuje merila, določena v členu 57 REACH.

Tožeči stranki menita, da je izpodbijani akt nezakonit, ker naj bi temeljil na znanstveno in pravno napačni presoji akrilamida, saj naj bi ta temeljila na nezadostno zanesljivih in tehtnih dokazih. Menita, da je ECHA storila očitno napako pri presoji, ker naj bi izpodbijani akt sprejela v nasprotju s členoma 2(8) in 59 REACH ter v nasprotju s svojo dolžnostjo pazljive in nepristranske proučitve dokazov.

Dalje tožeči stranki trdita, da je izpodbijani akt v nasprotju z vrsto splošnih načel prava Unije, kot sta načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije, saj naj bi se z njim diskriminiral akrilamid glede na druge primerljive snovi brez kakršnekoli objektivne podlage.

(1) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 2006 L 396, str. 1).
—

v zadevnem primeru napačno uporabila člen 107(1) PDEU in vsekakor opravila napačno presojo dejstev in odločbo pomanjkljivo obrazložila, ker je menila, da pomoči v obliki subvencioniranih obrestnih mer, ki jih je družba WAM prejela za vstop na trge tretjih držav, lahko škodujejo trgovini znotraj Skupnosti in izkrivljajo konkurenco, s čimer se je oddaljila od ugotovitev, ki so bile v zvezi s tem že podane v sodbah Sodišča (zadeva C-94/06 P) (2) in Splošnega sodišča (zadeva T-316/04) (3), ter tako kršila člen 266 PDEU;
—

drugim strankam pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov, vključno s tistimi, ki so tožeči stranki nastali pred odborom za pritožbe in oddelkom za ugovore, če so intervenientke v tej zadevi.
SL Uradni list Evropske unije C 234/50

Tožba, vložena 30. junija 2010 – Sports Warehouse proti UUNT (TENNIS WAREHOUSE)

(Zadeva T-290/10)

()

2010/C 234/89

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Sports Warehouse GmbH (Schutterwald, Nemčija) (zastopnik: M. Douglas, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. aprila 2010 v zadevi R 1259/2009-1 naj se razveljavi;

— prijava znamke Skupnosti 7536899 „TENNIS WAREHOUSE“ naj se registrira;

— Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „TENNIS WAREHOUSE“ za proizvode in storitve iz razredov 25, 28 in 35

Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker znamka ni opisna in ker ni bil upoštevan izraz razpoložljivost, ter kršitev obveznosti obrazložitve v skladu s členom 75 Uredbe (ES) št. 207/2009.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).
—

odobri naj se registracija znamke Skupnosti iz prijave št. 8235186 „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ za „oznake in škatle, izdelane iz papirja in lepenke (ne za označevanje posameznikov); knjigoveški material; lepila za pisarniški material ali za gospodinjstva, potrebščine za umetnike; čopiči; pisalni stroji in pisarniški pribor (razen pohištva); materiali za učenje ali poučevanje (razen aparatov); zavijalni materiali iz umetnih snovi (ki jih ne obsegajo drugi razredi); tiskarske črke; klišeji“ iz razreda 16; in
SL Uradni list Evropske unije C 209/49

Tožba, vložena 31. maja 2010 – Kitzinger proti UUNT – Mitteldeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)

(Zadeva T-249/10)

()

2010/C 209/74

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) (Hamburg, Nemčija) (zastopnik: S. Kitzinger, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Drugi stranki pred odborom za pritožbe: Mitteldeutscher Rundfunk (Anstalt des öffentlichen Rechts) (Leipzig, Nemčija), Zweites Deutsches Fernsehen (Anstalt des öffentlichen Rechts) (Mainz, Nemčija)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. marca 2010 v zadevi R 1388/2008-4 naj se spremeni tako, da se odločba oddelka za ugovore z dne 28. julija 2008 o ugovoru št. B 1 133 612 razveljavi in ugovor zavrne;

— podredno, izpodbijana odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. marca 2010 v zadevi R 1388/2008-4 naj se razveljavi;

— Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka modre in sive barve, ki vsebuje besedo „KICO“, za proizvode in storitve iz razredov 16, 36 in 39

Imetnika znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Mitteldeutscher Rundfunk (Anstalt des öffentlichen Rechts) in Zweites Deutsches Fernsehen (Anstalt des öffentlichen Rechts)

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: besedna znamka Skupnosti „KIKA“ za proizvode in storitve iz razredov 8, 9, 11, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 38 in 41 in nemška figurativna znamka črne in bele barve, ki vsebuje besedo „KIKA“ za proizvode in storitve iz razredov 8, 9, 11, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 38, 41 in 42

Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), saj med zadevnimi znamkami ne obstaja verjetnost zmede

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).
—

Razglasi naj se ničnost odločb, ki jih je Sodišče sprejelo v okviru evropskega javnega naročila „AO 008/2009: Podpora uporabnikom IT in telefonskega sistema prve in druge stopnje, call centra, upravljanje hardware end user“, in sicer: — odločbe komisije za odpiranje ponudb z dne 9. februarja 2010 o zavrnitvi ponudbe CTG CONSORTIUM zaradi „prepozne vložitve“; — odločbe Sodišča Evropske unije o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku (ki je brez datuma in ki tožeči stranki ni bila vročena do vložitve tožbe); — odločbe Sodišča Evropske unije, s katero je bila potrjena zavrnitev ponudbe CTG CONSORTIUM, z dne 5. marca 2010;
C 161/49

Tožba, vložena 8. aprila 2010 – Colas proti UUNT – García-Teresa Gárate (BASE-SEAL)

(Zadeva T-172/10)

(2010/C 161/78)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Colas (Boulogne-Billancourt, Francija) (zastopnik: E. Logeais, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Rosario García-Teresa Gárate (Barcelona, Španija)

Predlogi tožeče stranke

— Primarno, odločba odbora za pritožbe naj se razveljavi: — v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da med znaki ne obstaja nobena podobnost, pri čemer ta ugotovitev temelji na nepristni predstavitvi prijave izpodbijane znamke, brez natančne opredelitve upoštevne javnosti in utemeljitve razlikovalnega in prevladujočega učinka izraza BASE-SEAL; — v delu, v katerem je zanikana vsakršna podobnost med znaki, zaradi česar je bil v nasprotju s členom 8(1)(b) CTMR zavrnjen ugovor zoper registracijo znamke BASE-SEAL; in

— podredno, odločba odbora za pritožbe naj se delno razveljavi le za proizvode, ki niso „kemični proizvodi, uporabljeni za znanstvene namene, fotografijo, kmetijstvo, vrtnarstvo in gozdarstvo … gnojila, kemične snovi za zaščito prehrambenih izdelkov …“;

— V vsakem primeru naj se Uradu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: Rosario García-Teresa Gárate

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „BASE-SEAL“ za proizvode iz razredov 1, 17 in 19 (prijava št. 3951464)

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: več nacionalnih figurativnih znamk (španska, madžarska, francoska, poljska, švedska, nemška in češka) in mednarodna figurativna znamka, ki prikazuje romb, delno rumene barve, ki vsebuje besedo „Colas“ za proizvode iz razredov 1, 19 in 37

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti, ker obstaja verjetnost zmede med nasprotujočimi si znamkami.
Tretji razlog: pomanjkljiva obrazložitev in dodatna kršitev člena 39(2) in (3) Uredbe št 1260/99. Izpodbijana odločba naj bi bila neveljavna zaradi pomanjkanja obrazložitve, ker ugotovitev o sistemski pomanjkljivosti, ki upravičuje popravek v višini 10 %, temelji na stanju, kot so ga obravnavali revizorji v letih 2007 in 2008, v celoti pa spregleda kvantitativni in kvalitativni napredek dežele, ki ga je ta dokumentirala do konca leta 2009, in nasprotnih argumentov glede določenih točk revizorjev, ki so bili navedeni v prejšnjih razlogih. Ugotovitev Komisije, da je bil Sklad resno ogrožen, je torej neutemeljen.
—

Kršitev pravic do obrambe in kršitev in napačna uporaba prava, ker Komisija ni ponovno začela upravnega postopka in si je prilastila pravico do preizkusa najugodnejšega zakona, ki se lahko uporabi za obravnavani primer, ne da bi tožeči stranki dala možnost, da učinkovito predstavi svoje stališče v zvezi z dejanskim stanjem in pomembnostjo z njim povezanih dejstev in okoliščin.
SL Uradni list Evropske unije C 134/46

Tožba, vložena 17. marca 2010 – Lux Management proti UUNT – Zeis Excelsa (KULTE)

(Zadeva T-130/10)

2010/C 134/75

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Lux Management Holding SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: S. Mas, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Zeis Excelsa SPA (Montegranaro, Italija)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 15. januarja 2010 v zadevi R 712/2008-4 naj se razglasi za brezpredmetno;

— podredno, odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 15. januarja 2010 v zadevi R 712/2008-4 naj se razveljavi, ker niso bili upoštevani dokazi, ki jih je predložila tožeča stranka;

— podredno, odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 15. januarja 2010 v zadevi R 712/2008-4 naj se razveljavi zaradi neobstoja obrazložitve v zvezi s privolitvijo glede registrirane znamke Skupnosti, ki je predmet zahteve tožeče stranke za ugotovitev ničnosti, in

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: figurativna znamka „KULTE“ za proizvode iz razredov 14, 18 in 25

Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: italijanska registrirana figurativna znamka „CULT“ za proizvode iz razreda 25; mednarodna registrirana figurativna znamka „CULT“ za proizvode iz razredov 14, 18 in 25 z učinkom v Franciji in Beneluxu

Odločba oddelka za izbris: razglasitev delne ničnosti registracije znamke Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 43 Uredbe Sveta št. 207/2009, ker odbor za pritožbe ni priznal, da je njegova odločba brezpredmetna, ker sta stranki dosegli sporazum glede soobstoja zadevnih znamk in poznejše zahteve za umik pritožbe; kršitev člena 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ker je odbor za pritožbe zavrnil nove dokaze, ki jih je predložila tožeča stranka; kršitev člena 57(2) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno presodil pomen predloženih dokazov in ker ni navedel razlogov v zvezi z dokazom o privolitvi druge stranke pred odborom za pritožbe glede registrirane znamke Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti