Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Meje – Očitno neupoštevna vprašanja in hipotetična vprašanja, postavljena v okviru, ki izključuje koristen odgovor

(člen 267 PDEU)

2. Svoboda ustanavljanja – Prosti pretok kapitala – Področje uporabe – Davčna zakonodaja – Davek od dohodkov pravnih oseb – Obdavčitev dividend – Davčno obravnavanje dividend, ki so bile razdeljene državljanom in ki izvirajo iz kapitalskih deležev v družbi, ki ima sedež v drugi državi članici, ter ki ne podeljujejo odločilnega vpliva na to družbo – Neuporaba določb, ki urejajo svobodo ustanavljanja – Uporaba določb, ki urejajo prosti pretok kapitala

(člena 49 PDEU in 63 PDEU)

3. Prosti pretok kapitala – Omejitve – Nacionalna zakonodaja, ki se nanaša na določitev najvišjega zneska odbitka davka, odtegnjenega pri viru v tujini, od nacionalne dohodnine – Neupoštevanje osebnih stroškov in stroškov, povezanih z življenjskim slogom – Nedopustnost – Upravičenost – Neobstoj

(člen 63 PDEU)

Summary

1. Glej besedilo odločbe.

(Glej točko 19.)

2. Glej besedilo odločbe.

(Glej točke od 26 do 31.)

3. Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero se v okviru režima za omejitev dvojnega obdavčevanja davčnim zavezancem, ki so neomejeno zavezani za plačilo davka, kadar v državi izvora tujih dohodkov plačajo davek na te dohodke, ki ustreza dohodnini, ki jo odmeri navedena država članica, odbitek navedenega tujega davka od zneska dohodnine v tej državi članici opravi tako, da se znesek davka, ki se v tej državi članici dolguje iz naslova obdavčljivih dohodkov, ki zajemajo dohodke tujega izvora, pomnoži z razmerjem med navedenimi dohodki tujega izvora in vsoto dohodkov, pri čemer se pri tej vsoti ne upoštevajo posebni izdatki in izredna bremena kot stroški, povezani z življenjskim slogom ali osebnimi ali družinskimi okoliščinami.

Namreč, čeprav se v takšni ureditvi za izračun teoretičnega zneska davka, ki bremeni vse dohodke davčnega zavezanca, sicer upoštevajo olajšave, ki ustrezajo posebnim stroškom in izrednim bremenom kot stroškom, povezanim z življenjskim slogom ali osebnimi ali družinskimi okoliščinami, pa takšna ureditev v praksi povzroči, da so davčnim zavezancem, ki prebivajo v navedeni državi članici in so del dohodkov ustvarili v tujini, olajšave, ki ustrezajo navedenim posebnim stroškom in izrednim bremenom, priznane le do višine njihovih dohodkov, ustvarjenih v državi članici rezidentstva. Ta država članica tako pri izračunu dohodnine teh davčnih zavezancev ne upošteva dela navedenih olajšav. Iz tega izhaja, da so davčni zavezanci s stalnim prebivališčem v državi članici, ki so del dohodkov ustvarili v tujini, v slabšem položaju od davčnih zavezancev s stalnim prebivališčem v isti državi članici, ki so v tej ustvarili ves dohodek in so zato upravičeni do vseh olajšav, ki ustrezajo posebnim stroškom in izrednim bremenom kot stroškom, povezanim z življenjskim slogom ali osebnimi ali družinskimi okoliščinami.

Čeprav je ohranitev razdelitve davčnih pristojnosti med državami članicami sicer lahko nujen razlog v splošnem interesu, ki dopušča upravičenost omejitve izvajanja prostega pretoka v Uniji, pa se država rezidentstva davčnega zavezanca ne more sklicevati na takšno utemeljitev, da bi se izognila obveznosti – ki jo načeloma ima – priznati olajšave, povezane z osebnimi in družinskimi okoliščinami, ki temu davčnemu zavezancu pripadajo, razen če države, v katerih je bil ustvarjen del dohodka, prostovoljno ali na podlagi posebnih mednarodnih sporazumov same priznajo take olajšave. Te olajšave mora država rezidentstva načeloma upoštevati v celoti. Iz tega sledi, da jih je načeloma treba v celoti uporabiti za del dohodka, ki ga je davčni zavezanec ustvaril v tej državi.

(Glej točke 41, 42, 51, 53, 56, 60 in 63.)