ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tako glede predloga za izdajo začasne odredbe Evropske agencije za varnost hrane (EFSA), s katero je bila zavrnjena zaupna obravnava v okviru preučitve vloge za podaljšanje odobritve zadevne snovi, pogoj fumus boni juris ni izpolnjen, ker je zadevne informacije pripravila EFSA v okviru preučitve te vloge in jih a priori ni mogoče opredeliti kot informacije, za katere se lahko zahteva zaupno obravnavanje na podlagi člena 63(1) Uredbe št. 1107/2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet. Poleg tega se na prvi pogled zdi, da v členu 63(2)(b) te uredbe morebitna presoja EFSA ni navedena kot morebitni predmet zaupnega obravnavanja, za katero se lahko zaprosi, ampak kot izključitev uporabe zaupnega obravnavanja za informacije, ki so jih predložile zadevne stranke.

Kadar želi podjetje z začasno odredbo preprečiti razkritje informacij, domnevno zajetih z obveznostjo varovanja poklicne skrivnosti, je obseg, v katerem razkritje takih informacij povzroči resno in nepopravljivo škodo, odvisen od kombinacije okoliščin, kot sta pomen, ki ga imajo informacije za podjetje, ki jih navaja, v poslovnem smislu ter uporabnost teh informacij za druga podjetja na trgu, ki se lahko seznanijo z njimi in jih nato uporabijo.

Nasprotno, rešitve, ki jih je sprejel sodnik, pristojen za izdajo začasne odredbe, glede med drugim količinsko neopredeljive in zato nepopravljive finančne škode, nastale zaradi objave domnevno zaupnih informacij, se ne uporabijo, kadar tožeča stranka v predlogu za izdajo začasne odredbe ne opredeli informacij, ki bi lahko bile pri objavi zadevnih dokumentov v celoti še zlasti koristne za njene sedanje ali morebitne konkurente, ker bi jih izkoristili v poslovne in konkurenčne namene ter kadar, natančneje, tožeča stranka ne navede nobenega posebnega elementa, ki bi zanjo pomenil nematerialno premoženje, ki se lahko uporabi za konkurenčne namene in katerega vrednost bi se lahko močno zmanjšala ali celo izničila, če te informacije ne bi bile več zaupne. Tako je v obravnavanem primeru, ker je tožeča stranka navedla le, da bi lahko objava navedenih dokumentov v celoti škodovala njenemu ugledu, tržnemu deležu in prometu, ker meni, da je zadevna snov poleg tega napačno opredeljena kot nevarna za zdravje njenih potrošnikov, uporabnikov te snovi, javnosti na splošno in regulativnih organov.

(Glej točke od 38 do 40.)
7.

Javna naročila Evropske unije – Postopek javnega razpisa – Uporaba pravil ali načel, ki so zapisana v okviru direktiv o oddaji javnih naročil gradenj, blaga in storitev, ali ki so izpeljana iz okvira teh direktiv – Zahteva – Primerljivost navedenih pravil ali načel z določbami, ki se uporabljajo za javna naročila Unije (Glej točko 63.)
1.

Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Končno poročilo Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) o zunanji preiskavi in priporočilo generalnega direktorja OLAF glede ukrepov, ki naj jih v zvezi z njim sprejmejo nacionalni organi – Izključitev – Posredovanje podatkov, zbranih v okviru navedene preiskave, tem organom – Izključitev (člen 263 PDEU; uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2013, uvodna izjava 31 in člen 11) (Glej točke od 21 do 25.)
1.

Sodni postopek–Vloga, s katero se postopek začne–Formalne zahteve–Označitev predmeta spora–Kratek povzetek navajanih razlogov–Vloga, ki ni dovolj jasna in natančna–Nedopustnost (Statut Sodišča, člena 21, prvi odstavek, in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 177(1)(d)) (Glej točki 12 in 13.)
Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 20. marca 2018 –

Hércules Club de Fútbol/Komisija

(Zadeva T‑134/17 R)

„Začasna odredba – Dostop do dokumentov – Dokumenti v zvezi z upravnim postopkom pred sprejetjem sklepa Komisije v zvezi z državno pomočjo, ki jo je Španija zagotovila trem profesionalnim nogometnim klubom – Pravica do obrambe – Zavrnitev dostopa – Predlog za izdajo začasnih odredb – Neobstoj nujnosti“

1. Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–Fumus boni juris–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Kumulativnost–Tehtanje vseh zadevnih interesov–Vrstni red preizkusa in način preverjanja–Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156) (Glej točke 12, 14 in 15.)

2. Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Dokazno breme–Povsem hipotetična škoda, ki temelji na prihodnjih negotovih dogodkih–Nezadostnost za utemeljitev nujnosti (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke 18, 19, 33 in 40.)

3. Začasna odredba–Pogoji dopustnosti–Vloga–Formalne zahteve–Navajanje razlogov, ki na prvi pogled upravičujejo odobritev predlaganih ukrepov–Pravni razlogi, ki niso navedeni v tožbi–Splošno sklicevanje na druga pisanja–Nedopustnost (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4) in (5)) (Glej točki 21 in 22.)

4. Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda za predlagatelja–Škoda, ki se navezuje na postopek v drugi zadevi pred sodiščem Unije–Vključitev–Pogoji (člena 278 PDEU in 279 PDEU) (Glej točki 34 in 35.)

Predmet

Predlog na podlagi členov 278 in 279 PDEU, naj se Komisiji naloži, da omogoči dostop do dokumentov, vsebovanih v spisu v zvezi z državno pomočjo SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), ki jo je Španija dodelila Valencia Club de Fútbol SAD, Hércules Club de Fútbol in Elche Club de Fútbol SAD, v delu, v katerem se ti dokumenti nanašajo na tožečo stranko in so bistveni za ustrezno obrambo njenih interesov.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.
2.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Dokazno breme–Finančna škoda–Obveznost predložitve konkretnih in natančnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi–Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe ali nepopravljivo spremenil njen položaj na trgu (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4) in (5)) (Glej točke 31, 44, 47 in 49.)
V zvezi s predlogom za odlog izvršitve, ki se nanaša na sklep Komisije o spremembi pogojev za izvzetje iz pravil Unije glede obratovanja plinovoda, je razvidno, da stranka, predlaga izdajo začasnih odredb, če zatrjuje tveganje izgube dostopa do raznolikih virov oskrbe zaradi možnosti dolgoročnih rezervacij zmogljivosti prenosa plina po plinovodu, sproščenih z izpodbijanim sklepom, s čimer naj bi se povzročila zamrznitev položaja, napačno razume delovanje posebne pravne ureditve, uvedene s Pogodbama. V primeru razglasitve ničnosti izpodbijanega sklepa se namreč pogoji za uporabo zadevnega plinovoda, kot so dovoljeni s tem sklepom, ne bodo več uporabljali. Ker ne bi bilo mogoče izvajati nobenega zasebnopravnega akta, ki bi temeljil na teh pogojih, lahko posledice, ki jih je opisala tožeča stranka, morda nastanejo le v obdobju pred izdajo sodbe Splošnega sodišča, s katero se konča postopek v glavni stvari. Zgolj ta možnost pa ne pomeni škode, ki jo zatrjuje tožeča stranka, ker je ta škoda odvisna od dolgoročne ohranitve tega položaja.

Namen postopka za izdajo začasne odredbe je zagotoviti polno učinkovitost prihodnje dokončne odločbe, da se prepreči vrzel v sodnem varstvu, ki ga zagotavlja sodišče Unije. Za dosego tega cilja je treba nujnost presojati glede na potrebo po začasni odločitvi, da se prepreči resna in nepopravljiva škoda za stranko, ki predlaga začasno varstvo. Ta stranka mora predložiti resen dokaz, da ne more čakati do konca postopka glede utemeljenosti tožbe, ne da bi utrpela resno in nepopravljivo škodo.

Nujnost predloga za izdajo začasne odredbe je treba presojati glede na potrebo po začasni odločitvi, da se prepreči resna in nepopravljiva škoda za stranko, ki predlaga začasne odredbe, pred odločitvijo o glavnem predlogu za razglasitev ničnosti. Ta stranka mora predložiti resen dokaz, da ne more čakati do konca postopka v zvezi s tožbo v glavni stvari, ne da bi osebno utrpela tako škodo.

Tožeča stranka pa ni predložila tega resnega dokaza, če lahko zatrjevana škoda nastane šele ob prenehanju več pogodb, katerih trajanje je daljše od povprečnega trajanja postopkov pred Splošnim sodiščem in ki bi jih bilo mogoče podaljšati. V zvezi s tem bi morala tožeča stranka po potrebi uveljavljati posebna pravna sredstva, ki so na voljo ob nespoštovanju navedenih pogodb. V primeru kršitve pogodbenih obveznosti bi se lahko tožeča stranka poleg tega oprla na člen 160 Poslovnika, s katerim ji je tako zagotovljeno učinkovito sodno varstvo v okviru spora pred Splošnim sodiščem. Poleg tega ni izključeno, da bi Splošno sodišče – če bi do prenehanja navedenih pogodb prišlo, medtem ko Splošno sodišče še ni izdalo sodbe – ugotovilo, da obstajajo izredne okoliščine, zaradi česar bi v skladu s členom 151(2) Poslovnika po uradni dolžnosti odločilo, da se ta zadeva obravnava po hitrem postopku. Sicer pa prav tako ni izključeno, da bi, če bi se to zahtevalo zaradi okoliščin, odločilo, da se ta zadeva obravnava prednostno v skladu s členom 67(2) tega poslovnika.

(Glej točke 44 in od 46 do 48.)
2.

Tožba zaradi nedelovanja–Fizične ali pravne osebe–Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo–Uredba 539/2001–Komisijino nesprejetje izvršitvenih aktov za začasno zadržanje izvzetja iz vizumske obveznosti za določene kategorije državljanov tretjih držav–Tožeča stranka, na katero se takšen akt neposredno ne nanaša–Nedopustnost (člena 263 in 265 PDEU; Uredba Sveta št. 539/2001, člen 1(4)) (Glej točke od 25 do 30.)
Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 8. maja 2017 –

Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija

(Zadeva T‑207/16 R)

„Začasna odredba – Javna naročila – Opozorilo o izključitvi – Opozorilo o preverjanju – Predlog za odlog izvršitve – Neobstoj nujnosti“

1. Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji dodelitve–„Fumus boni juris”–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Kumulativnost–Vrstni red preizkusa in način preverjanja–Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe–Tehtanje vseh zadevnih interesov (Člen 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 12 do 15.)

2. Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za dodelitev–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Dokazno breme–Finančna škoda–Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe–Presoja glede na položaj skupine, h kateri spada podjetje (Člen 278 PDEU in 279 PDEU) (Glej točki 18 in 19.)

Predmet

Predlog temelji na členih 278 in 279 PDEU in se nanaša na odlog izvršitve sklepa o splošni izključitvi tožeče stranke ter sklepa o uvrstitvi na seznam in sklepa o aktiviranju opozorila o izključitvi tožeče stranke v sistemu zgodnjega obveščanja ali v sistemu za zgodnje odkrivanje in izključitev.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.
Sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 4. maja 2017 –

De Masi/Komisija

(Zadeva T‑341/16)

„Ničnostna tožba – Dostop do dokumentov – Prošnja za dostop v okviru medinstitucionalnega sodelovanja na podlagi člena 230 PDEU – Dokumenti v zvezi z delom skupine ‚Kodeks ravnanja (obdavčitev podjetij)‛, ki jo je oblikoval Svet – Neizpodbojni akt – Nedopustnost“

Ničnostna tožba–Izpodbojni akti–Pojem–Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke–Dopis Komisije v odgovor na prošnjo za dostop, ki jo je vložil predsednik parlamentarnega odbora in se nanaša na posredovanje dokumentov, ki zadevajo delo skupine, ki jo je oblikoval Svet–Dopisovanje v okviru medinstitucionalnega dialoga med Parlamentom in Komisijo glede dostopa do dokumentov–Izključitev–Upravna narava dopisovanja

(Člen 13(2) PEU; člen 230, odstavek 2, PDEU in 263 PDEU)

(Glej točke od 26 do 28, 31, 38, 47, 50 in 51.)

Predmet

Predlog, vložen na podlagi člena 263 PDEU, za razglasitev ničnosti odločbe, ki naj bi bila vsebovana v dopisu Komisije z dne 8. junija 2016, s katerim je bilo odgovorjeno na zahtevo predsednika posebnega odbora Evropskega parlamenta za davčna stališča in druge ukrepe podobne narave ali s podobnim učinkom (TAXE2) za celovit dostop do dokumentov skupine „Kodeks ravnanja (obdavčitev podjetij)“.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.
Sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 28. septembra 2017 –

Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija

(Zadeva T‑207/16)

„Ničnostna tožba – Akti, ki nikoli niso bili sprejeti – Predlog za ustavitev postopka – Predlog za razlago vloge, kot da se nanaša na drug akt, ne pa na izpodbijane akte – Zavrnitev – Očitna nedopustnost“

Ničnostna tožba–Izpodbojni akti–Pojem–Akti, ki nikoli niso bili sprejeti–Izključitev–Predlog za razlago vloge, ki se nanaša na razglasitev ničnosti drugega akta, ne pa izpodbijanih aktov–Očitna nedopustnost

(člen 263 PDEU; Statut Sodišča, člen 21, prvi odstavek)

(Glej točke 34, 35, 37 in 38.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti domnevne odločbe o izključitvi tožeče stranke in domnevne odločbe o izvršitve sklepa o splošni izključitvi tožeče stranke ter sklepa o uvrstitvi na seznam in sklepa o aktiviranju opozorila o izključitvi tožeče stranke v sistemu zgodnjega opozarjanja ali v sistemu za zgodnje odkrivanje in izključitev.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

2. Komisija nosi lastne stroške iz postopka v glavni stvari in postopka za izdajo začasne odredbe, ter dve tretjini stroškov Aristoteleija Panepistimija Thessalonikisa v teh postopkih.
1.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–„Fumus boni juris“–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Kumulativnost–Vrstni red preizkusa in način preverjanja–Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe–Tehtanje vseh zadevnih interesov (členi 256(1), PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 14 do 16.)
Sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 26. junija 2017 –

Megasol Energie/Komisija

(Zadeva T‑152/16)

„Ničnostna tožba – Damping – Subvencije – Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic), poslanih iz Malezije ali s Tajvana, – Razširitev na te uvoze dokončne protidampinške dajatve in izravnalne dajatve, ki sta uvedeni na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Kitajske – Neobstoj pravnega interesa – Nedopustnost“

Ničnostna tožba–Fizične ali pravne osebe–Pogoji dopustnosti–Pravni interes–Tožba, s katero mora biti mogoče, da tožeča stranka pridobi korist–Nujnost obstoječega in dejanskega interesa–Presoja interesa ob vložitvi tožbe–Dokazno breme na strani tožeče stranke

(člen 263, četrti odstavek, PDEU)

(Glej točke od 19 do 22.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2016/184 z dne 11. februarja 2016 o razširitvi dokončne izravnalne dajatve, uvedene z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1239/2013 na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic), poslanih iz Malezije ali s Tajvana, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelki s poreklom iz Malezije in Tajvana ali ne (UL 2016, L 37, str. 56) in Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2016/185 z dne 11. februarja 2016 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1238/2013, na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic), poslanih iz Malezije ali s Tajvana, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelki s poreklom iz Malezije in Tajvana ali ne (UL 2016, L 37, str. 76) v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.
3.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za izdajo — Nujnost — Resna in nepopravljiva škoda — Dokazno breme — Sklep Evropske komisije o odvzemu imunitete generalnemu direktorju Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) — Nevplivanje na izpolnitev nalog navedenega direktorja in na dobro delovanje OLAF — Neobstoj nujnosti (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 43 do 51.)
Sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 7. marca 2017 –

SymbioPharm/EMA

(Zadeva T‑295/16)

„Ničnostna tožba – Zdravila za uporabo v humani medicini – Začetek postopka predložitve pri EMA – Členi od 31 do 34 Direktive 2001/83/ES – Zdravilo Symbioflor 2 in zdravila za podobne oznake – Akt, zoper katerega ni mogoče vložiti tožbe – Pripravljalni akt – Nedopustnost“

Ničnostna tožba–Izpodbojni akti–Pojem–Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke–Dopis Evropske agencije za zdravila, s katerim se obvešča o začetku postopka predložitve Odboru za zdravila za uporabo v humani medicini–Akt, ki pomeni predhodno fazo v svetovalnem postopku–Izključitev

(člen 263 PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/83, členi od 32 do 34)

(Glej točke 21, 31, 33 in 35.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti dopisa EMA z dne 1. aprila 2016 o začetku postopka predložitve iz členov od 32 do 34 Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69) v zvezi z zdravilom Symbioflor 2 in zdravila za podobne oznake, po obvestilu Zvezne republike Nemčije na podlagi člena 31 te direktive.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.
1.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji dopustnosti — Dopustnost „prima facie“ tožbe o glavni stvari — Sumaren preizkus tožbe v glavni stvari, ki ga opravi sodnik, pristojen za izdajo začasne odredbe — Akti, ki nimajo zavezujočih pravnih učinkov — Akti, zoper katere ni mogoče vložiti ničnostne tožbe — Akti, ki jih ni mogoče ločiti od pogodbenih razmerij med Komisijo in tožečo stranko — Bremepis in obvestila Komisije, ki so zgolj opomini in niso izvršljivi — Nedopustnost (členi 263 PDEU, 272 PDEU in 299 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156) (Glej točke od 14 do 16 in od 23 do 27.)
4

Postopek registracije poteka v dveh fazah. V prvi fazi se zahtevek za registracijo imen pregleda na državni ravni. To fazo ureja člen 49 Uredbe št. 1151/2012, ki določa: „1. Zahtevke za registracijo imen v okviru shem kakovosti iz člena 48 lahko vložijo le skupine, ki delajo s proizvodi, katerih ime je treba registrirati […] 2. […Z]ahtevek [se] naslovi na organe te države članice. Država članica z ustreznimi sredstvi pregleda zahtevek, da se preveri njegova utemeljenost in izpolnjevanje pogojev zadevne sheme. 3. V okviru pregleda iz drugega pododstavka odstavka 2 tega člena država članica sproži nacionalni postopek ugovora, s katerim zagotovi ustrezno objavo zahtevka in določi razumni rok, v katerem lahko katera koli fizična ali pravna oseba s pravnim interesom in sedežem ali prebivališčem na njenem ozemlju vloži ugovor zoper zahtevek. Zadevna država članica preuči dopustnost ugovorov […] 4. Če po oceni kakršnih koli prejetih ugovorov država članica meni, da so zahteve iz te uredbe izpolnjene, lahko sprejme pozitivno odločitev in vloži dokumentacijo zahtevka pri Komisiji. V takem primeru Komisijo obvesti o dopustnih ugovorih, prejetih od fizične ali pravne osebe, ki je zakonito tržila zadevne proizvode in ves čas uporabljala zadevna imena najmanj pet let pred datumom objave iz odstavka 3. Država članica zagotovi, da se njena pozitivna odločitev objavi in da ima vsaka fizična ali pravna oseba s pravnim interesom možnost pritožbe. Država članica zagotovi, da se objavi različica specifikacije proizvoda, na podlagi katere je sprejela svojo pozitivno odločitev, in zagotovi elektronski dostop do specifikacije proizvoda. V primeru zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb država članica zagotovi tudi ustrezno objavo različice specifikacije proizvoda, na podlagi katere je Komisija sprejela odločitev v skladu s členom 50(2).“
48

Spomniti je treba, da mora na podlagi člena 21, prvi odstavek, v povezavi s členom 53, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in člena 76(d) Poslovnika vsaka tožba vsebovati predmet spora in kratek povzetek tožbenih razlogov. Ta podatek mora biti dovolj jasen in natančen, da toženi stranki omogoči pripravo obrambe in Splošnemu sodišču, da odloči o tožbi, glede na okoliščine primera, brez drugih podatkov v utemeljitev. Za zagotovitev pravne varnosti in dobrega izvajanja sodne oblasti morajo biti bistveni elementi – da bi bila tožba dopustna – glede dejstev in prava, na katerih tožba temelji, dosledno in razumljivo navedeni ali vsaj povzeti v besedilu tožbe. Še podrobneje, da bi tožba za povrnitev škode, ki naj bi jo domnevno povzročila institucija Unije, zadostila tem zahtevam, mora vsebovati elemente, ki dopuščajo opredelitev ravnanja, ki ga tožeča stranka očita instituciji, razloge, iz katerih meni, da obstaja vzročna zveza med ravnanjem in domnevno nastalo škodo, ter njeno naravo in obsegom (glej sodbo z dne 2. marca 2010, Arcelor/Parlament in Svet, T‑16/04, EU:T:2010:54, točka 132 in navedena sodna praksa, in sklep z dne 5. oktobra 2015, Grigoriadis in drugi/Parlament in drugi, T‑413/14, neobjavljen, EU:T:2015:786, točka 30).
3.

Lastna sredstva Evropske unije – Določanje in dajanje na voljo s strani držav članic – Odgovornost držav članic – Obseg (Uredba Sveta št. 1150/2000, členi 2(1), 9(1) in 17(1) in (2); Sklep Sveta 2007/436, člena 2(1)(a) in 8(1)) (Glej točke 33, 34 in 38.)
1.

Ničnostna tožba — Izpodbojni akti — Pojem — Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke — Potrditvena odločba o zavrnitvi dostopa do dokumentov na podlagi prošnje, vložene v imenu tretje osebe, pri čemer je bil slednji dostop do dokumentov iz navedenega sklepa že zavrnjen — Neobstoj elementov, na podlagi katerih bi bilo mogoče tožečo stranko opredeliti kot naslovnika sklepa izdanega v okviru prvega postopka — Izpodbijani akt, ki ni potrditveni — Dopustnost (člen 263 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člena 4 od (1) do (3) in 7) (Glej točke od 25 do 29, od 35 do 38, od 45 do 51, 60 in 61.)