ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

razglasi Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/2257 z dne 14. decembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo družbe Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. in Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., ter o izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 za nično;
SL Uradni list Evropske unije C 121/37

Tožba, vložena 7. februarja 2017 – PepsiCo/EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)

(Zadeva T-82/17)

(2017/C 121/54)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: PepsiCo, Inc (New York, New York, Združene države) (zastopnika: V. von Bomhard in J. Furhmann, odvetnika)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemčija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: besedna znamka EU „Exxtra Deep“ – blagovna znamka EU št. 12161 981

Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. novembra 2016 v zadevi R 482/2016-4

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO in intervenientki naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

Navajani tožbeni razlog
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 266 PDEU, ker naj tožena stranka ne bi upoštevala obrazložitve sodbe Sodišča za uslužbence z dne 22. septembra 2015, Barnett/EESO, (F-20/14, v nadaljevanju: sodba Sodišča za uslužbence, EU:F:2015:107) za sprejetje ukrepov za izvršitev. Zlasti naj bi iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhajalo, da naj tožena stranka ne bi upoštevala meril, ki so bila določena v splošnih izvedbenih določbah (SID) za izvedbo domnevne ponovne presoje prijave tožeče stranke. Vsekakor naj z izpodbijano odločbo ne bi bila odpravljena nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče za uslužbence, in sicer to, da EESO v SDI ni opredelil interesa službe.
—

Sodišču predloži naslednja vprašanja za predhodno odločanje: (i) Ali lahko – ob upoštevanju členov 8(2) in 41(1) Uredbe o znamki Unije in pravil 15(2)(b) in 17 Uredbe za izvedbo Uredbe o znamki Unije – v postopku z ugovorom tožeča stranka, kot nasprotna stranka ugovora, zatrjuje prejšnje pravice, ki bi lahko pomenile prejšnje pravice na prejšnji znamki, uporabljeni kot prejšnja pravica v ugovoru? (ii) Ali ima Francija kakršnokoli predhodno lastninsko pravico na besedi „France“, ki ni uradno ime Francije, ampak opisuje samo geografski subjekt? (iii) Če je odgovor na vprašanje (ii) nikalen, ali je ime „France“ treba šteti za besedo, ki je v javni lasti in na kateri nihče ne more uveljavljati pravice intelektualne lastnine? (iv) Če je odgovor na vprašanje (ii) pritrdilen, ali je dejstvo, da Francija na besedi „France“ do sedaj nikoli ni uveljavljana nobene pravice, razen zoper družbo France.com, treba šteti za diskriminatorno do tožeče stranke?
1.

Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti člena 42c Kadrovskih predpisov, kršitev členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kršitev Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79) in kršitev člena 1d Kadrovskih predpisov.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 9 Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti. Tožeča stranka meni, da je Parlament napačno uporabil pravo o pravilih o imuniteti poslancev francoskega parlamenta, ter se pretvarjal, da je zamenjal člena 8 in 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije.
2.

Drugi tožbeni razlog temelji na neizpolnitvi obveznosti obrazložitve. Komisija ni izpolnila obveznosti obrazložitve pri opredelitvi predpisov o obdavčitvi oglaševanja tako v spremenjeni različici iz leta 2014 kot v spremenjeni različici iz leta 2015 kot prepovedane državne pomoči, ne da bi vsebinsko preučila razliko med obema predpisoma. V izpodbijanem sklepu ni navedeno, v skladu s katero izjemo, določeno z zakonom, ima podjetje premoženjsko korist v primerjavi z drugim podjetjem v enakem položaju; ni navedeno, zakaj sistem progresivnega obdavčenja ni del referenčnega sistema; ni navedena kategorija podjetij, ki so v prednosti le zaradi sistema progresivne obdavčitve po davčnih razredih, in ni obrazloženo, zakaj šteje, da izračuni madžarskih organov glede stroškov, ki jih imajo davčni zavezanci in davčni organi, niso zadovoljivi.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev Pogodb in pravnih pravil za njeno izvajanje — Tožeča stranka navaja, da se v skladu s členom 134(2) Uredbe (EU, EURATOM) št. 966/2012 (1) in v skladu s členom 206(1) Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012 (2) v primeru nepovratnih sredstev malih vrednosti ne sme zahtevati jamstva. — Poleg tega tožena stranka nima nobenega interesa za to, da zahteva zavarovanje, ker je zahteva za preverjanje, usmerjena zoper „Alliance for Peace and Freedom“ (v nadaljevanju: APF), popolnoma brez podlage in očitno neutemeljena. — Dalje, tožena stranka je postopek preverjanja, ki je bil uveden zoper APF, namenoma zavlačevala več kot pol leta in tako sama povzročila domnevno potrebo po jamstvu. — Poleg tega so se ti ukrepi izkazali kot nesorazmerni, ker tožeča stranka ni sposobna zagotoviti jamstva in je zaradi odvzema finančne podpore ogrožen njen gospodarski obstoj, zaradi česar lahko pride do izkrivljanja politične konkurence. To je težak poseg v temeljne pravice tožeče stranke do svobode izražanja in združevanja (člena 11 in 12 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah).
SL Uradni list Evropske unije C 70/21

Tožba, vložena 22. decembra 2016 – MS/Komisija

(Zadeva T-435/16)

(2017/C 070/30)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: MS (Castries, Francija) (zastopnik: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

zato,

— razglasi ničnost odločbe Komisije z dne 16. junija 2016, s katero je zavrnila posredovanje osebnih podatkov, ki zadevajo tožečo stranko;

— naloži povračilo nepremoženjske škode, ki je posledica krivdnega ravnanja Evropske komisije in je ocenjena ex aequo et bono na 20 000 EUR;

— toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102) in zlasti njenih členov 8, 13 in 20. Tožeča stranka prav tako uveljavlja kršitev temeljne pravice do dostopa do osebnih podatkov, pravice do spoštovanja zasebnega življenja in kršitev načela pravice do obrambe, enakosti orožij in pravice do dobrega upravljanja. Izpodbijana odločba naj dalje ne bi bila pravilno in utemeljeno obrazložena. Vse te nepravilnosti naj bi bile napake, ki naj bi tožeči stranki povzročile resnično in gotovo škodo.
2.

Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji. Tožeča stranka meni, da je v sklepu napaka pri presoji v zvezi z učinki ukrepa pomoči na konkurenco in trgovino med državami članicami, ker razlogi, na podlagi katerih Komisija trdi, da je učinek zadevnega ukrepa pomoči na trgovino med državami članicami zgolj hipotetičen oziroma domneven in da tudi če bi ta učinek obstajal, bi bil zgolj obroben, niso zanesljivi in v praksi povzročajo širjenje podobnih ukrepov pomoči ne samo v regiji Tomar, temveč povsod v državi, posledica česar je odvračalni učinek na nacionalne naložbe in naložbe, ki prihajajo iz drugih držav članic.
4.

Četrti tožbeni razlog: Komisija je zlorabila pooblastila, ker zaveze, za katere je določila, da so zavezujoče, posegajo v zakonodajni postopek, ki je v teku pred Evropskim parlamentom, ki je izrazil zadržanost in skrb glede odprave teritorialnih licenc v avdiovizualnem sektorju in njenega vpliva na financiranje filma, koncentracijo v sektorju in kulturno raznolikost. Komisija naj tega nikakor ne bi upoštevala, saj je s tem, da se je pogajala zgolj z enim neevropskim podjetjem, in sicer družbo Paramount, prejudicirala izid pomembnih zakonodajnih razprav. Ta tožbeni razlog ima dva dela. — Prvi del: izpodbijani sklep sledi cilju, ki spada v pristojnost in cilje zakonodajalca, in ne Komisije, ki je tako nadomestila evropskega zakonodajalca. — Drugi del: sklop indicev, ki jih navaja družba GROUPE CANAL +, je zadosten dokaz prima facie za resen dvom o odgovornosti Komisije v izpodbijanem sklepu.
SL Uradni list Evropske unije C 22/41

Tožba, vložena 14. novembra 2016 – N & C Franchise/EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)

(Zadeva T-792/16)

(2017/C 022/56)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: N & C Franchise Ltd (Nikozija, Ciper) (zastopniki: C. Chrysanthis, P. V. Chardalia in A. Vasilogamvrou, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Nemčija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj: tožeča stranka

Zadevna sporna znamka: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „ojo sunglasses“ – znamka EU št. 13 224 761

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 9. septembra 2016 v zadevi R 32/2016-5

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo stroškov in odvetniških stroškov tožeče stranke.

Navajani tožbeni razlog
3.

Tretji tožbeni razlog: z izpodbijano odločbo naj bi bilo kršeno načelo sorazmernosti, ker, prvič, naj bi bilo z njo kršeno splošno načelo sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji, in, drugič, naj ne bi spoštovala posebnih zahtev v zvezi z načelom sorazmernosti, ki veljajo na področju bonitetnega nadzora, ki nalagajo, da morajo biti bonitetne zahteve prilagojene poslovnemu modelu banke in z njim povezanim tveganjem za finančni sektor in gospodarstvo.
1.

Prvi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila upoštevne določbe Kadrovskih predpisov, in sicer člene od 7 do 9, 13, 33 in 78 ter člene od 13 do 16 Priloge VIII k tem predpisom, ter zlasti člen 53 Kadrovskih predpisov.
SL Uradni list Evropske unije C 475/21

Tožba, vložena 25. oktobra 2016 – Stips/Komisija

(Zadeva T-740/16)

(2016/C 475/32)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Adolf Stips (Besozzo, Italija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Evropski komisiji naloži plačilo popolne odškodnine za škodo, ki je tožeči stranki nastala zaradi zamude pri organizaciji prerazvrstitve za leto 2013,

— in Komisiji v vsakem primeru naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbi navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na škodo, ki naj bi ji nastala izključno zaradi tega, ker Komisija ni izpolnila svojih dolžnosti, ki izhajajo iz pravice do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine o temeljnih pravicah. Tožeča stranka trdi, prvič, da Komisija seznama prerazvrščenih uslužbencev ni sprejela v razumnem roku, to je pred 31. decembrom 2013. Dodaja, drugič, da je premoženjska škoda, ki naj bi jo utrpela, dejanska in določljiva in, tretjič, da med nepravilnim ravnanjem Komisije in škodo, ki naj bi jo utrpela, obstaja vzročna zveza.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 166 Uredbe Evropskega parlamenta, kršitev svobode govora in izražanja državljanov Evropske unije, s posebno okoliščino, da je navedbe, na katere se nanaša odločba, navedel evropski poslanec med opravljanjem svojih nalog in v okviru institucij Evropske unije, in kršitev načela obrazložitve aktov institucij Evropske unije.
C 441/32

Tožba, vložena 10. oktobra 2016 – ARFEA/Komisija

(Zadeva T-720/16)

(2016/C 441/39)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Aziende riunite filovie ed autolinee Srl (ARFEA) (Alessandria, Italija) (zastopnika: M. Chiti, V. Angiolini, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi za ničen sklep Evropske komisije z dne 10. junija 2016 o državni pomoči SA.38132 (2015/c) (ex 2014/NN) – dodatno nadomestilo za obveznosti javne službe v korist družbe ARFEA in po potrebi drugih, s tem povezanih aktov in/ali predpostavk, ki se izpodbijajo;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Z izpodbijanim sklepom je bila državna pomoč, ki so jo italijanski organi dodelili tožeči stranki, zasebni družbi, ki storitev lokalnega javnega prevoza opravlja na podlagi koncesije, in storitev zasebnega prevoza kot podjetniško dejavnost, kot nadomestilo za izpolnjevanje obveznosti javne službe, razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom in je bila naložena njena povrnitev.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja sedem tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev in napačno uporabo člena 108(3) PDEU. — V zvezi s tem navaja, da ukrep, ki ga izpodbija Komisija, ni državna pomoč. Nikakor ne gre za „novo“ pomoč, na katero se nanaša navedena določba.

2. Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev in napačno uporabo člena 107 PDEU. — V zvezi s tem navaja, da je izpodbijani ukrep nadomestilo za obveznosti javne službe, naložene družbi ARFEA na podlagi pravnomočnih sodb italijanskih sodišč, in ne „državna pomoč“ v smislu navedene določbe PDEU.

3. Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načel o uporabi prava Evropske unije, splošnih načel neretroaktivne uporabe predpisov in pravne varnosti ter načel, ki jih je določilo Sodišče. — V zvezi s tem tožeča družba izpodbija uporabo Uredbe št. 1370/2007 v obravnavani zadevi, kot je ta določena v izpodbijanem sklepu. Za obravnavano zadevo, katere dejstva segajo v leti 1997–1998, se uporablja druga uredba Skupnosti, in sicer Uredba št. 1191/1969.

4. Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načel o zastaranju pravic. — V zvezi s tem trdi, da sklep o povrnitvi zadevnega ukrepa izpodbija 18 let po nastalih dejstvih.

5. Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev splošnih načel, ki so bila v sodni praksi Sodišča določena za opredelitev državnih pomoči, in načel procesne avtonomije držav članic. — V zvezi s tem tožeča družba navaja, da je v obravnavani zadevi, ki se nanaša nanjo, želela dokazati uporabo načel, ki jih je Sodišče postavilo v zadevi, Altmark Trans e Regierumspräsidium Magdeburg C-280/00.

6. Šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev in napačno uporabo predpisov o državnih pomočeh za obveznosti javne službe, naložene enostransko. — Tožeča družba navaja, da Komisija ni upoštevala tega, da ji je v obravnavani zadevi dežela Piemonte naložila obveznost javne službe z nadomestilom z ukrepi, ki niso povezani s pojmom državne pomoči.
—

Kršitev členov 63(2) in 75 Uredbe št. 207/2009 v zvezi z morebitno kršitvijo pravice do obrambe in pravice do izjave na stopnji tožbe.
C 441/30

Pritožba, ki so jo 30. septembra 2016 vložili José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante in Bernard Gradel zoper sodbo, ki jo je 20. julija 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-126/15, Barroso Truta in drugi/Sodišče Evropske unije

(Zadeva T-702/16 P)

(2016/C 441/35)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožniki: José Barroso Truta (Bofferdange, Luksemburg), Marc Forli (Lexy, Francija), Calogero Galante (Aix-Sur-Cloie, Belgija), Bernard Gradel (Konacker, Francija) (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije

Predlogi

Pritožniki Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi za nično sodbo Sodišča za uslužbence v zadevi F-126/15, Barroso Truta in drugi/Sodišče Evropske unije;

— Sodišču naloži, naj nakaže 61 121,08 EUR za J. B. Truto, 129 440,98 EUR za M. Forlija, 76 324,29 EUR za C. Galanteja in 99 565,13 EUR za B. Gradela v sklade ali zavarovanja odprta na ime pritožnikov;

— podredno, Sodišču naloži, naj omenjene zneske, povišane za obresti po letni obrestni meri 3,1 % od dneva prenosa pravic do pokojnine v pokojninski sistem institucij Evropske unije, nakaže tožečim strankam;

— Sodišču naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožniki v utemeljitev pritožbe navajajo tri pritožbene razloge.

1. Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki naj bi jo Sodišče za uslužbence storilo s tem, da je štelo da je odškodninska tožba nedopustna, ker tožeče stranke niso spoštovale predhodnega postopka, ki bi se moral začeti z vložitvijo pritožbe in nadaljevati z morebitno tožbo za razglasitev ničnosti odločb o priznanju pokojninske dobe v pokojninskem sistemu institucij Unije.

2. Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ki naj bi jo Sodišče za uslužbence storilo s tem, da je štelo da organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, ni storil nobene napake pri seznanjanju s predlogi priznane pokojninske dobe, čeprav se je izkazalo, da so nepopolni oziroma nepravilni, ker so bili naslovljeni na pogodbene uslužbence funkcionalne skupine I.
—

tej pritožbi ugodi in deloma spremeni izpodbijano sodbo tako, da razveljavi točko 2 izreka ter točke 12, 13, 24, od 55 do 57, od 123 do 135 in od 157 do 165 sodbe;
SL Uradni list Evropske unije C 402/53

Tožba, vložena 5. septembra 2016 – Dehtochema Bitumat/Evropska agencija za kemikalije

(Zadeva T-630/16)

(2016/C 402/63)

Jezik postopka: češčina

Stranki

Tožeča stranka: Dehtochema Bitumat, s.r.o. (Bělá pod Bezdězem, Češka republika) (zastopnik: P. Holý, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi ničnost odločbe Evropske agencije za kemikalije z dne 7. julija 2016, v skladu s katero se tožeča stranka še naprej šteje za veliko podjetje in zato ni upravičena do znižanja pristojbine za srednje velika podjetja, in dovoli, da se izvajanje te odločbe odloži.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Po mnenju tožeče stranke je tožena stranka z izpodbijano odločbo in svojim ravnanjem zlorabila svoja pooblastila in kršila načeli zakonitosti in pravne varnosti.

Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka pri preverjanju statusa malega ali srednje velikega podjetja (MSP) nepravilno ocenila neodvisnost podjetja tožeče stranke in v izračun neupravičeno vključila število zaposlenih in letni promet podjetja tožeče stranke, k čemur je dodala družbe, ki naj bi bile povezane in partnerske družbe podjetja tožeče stranke v smislu Uredbe Komisije (ES) št. 340/2008 ali Priporočila Komisije 2003/361/ES, ki pa to niso.

Tožeča stranka navaja, da je ob izjavi o nepravilni velikosti podjetja, ki jo je podala na zahtevo tožene stranke 2. junija 2016, zaupala v presojo tožene stranke in v obljubo o znižanju pristojbine.

Tožeča stranka poudarja, da je bila registracija odložena in da je toženo stranko izrecno obvestila, da zadevnih izdelkov (snovi, ki se registrirajo) od leta 2011 ne proizvaja več.

Tožeča stranka trdi, da iz člena 13(4) Uredbe Komisije (ES) št. 340/2008 izhaja, da pravica do znižanja pristojbine za registracijo nastane, kadar je to upravičenost mogoče dokazati, in da je zato primerno, v nasprotju s tem, kar trdi tožena stranka, tožeči stranki omogočiti, da to upravičenost dokaže.
—

Europolu naj se naloži, da grško državno tožilstvo v Atenah vpraša, kateri državni tožilec je zahteval, naj ENP še naprej velja in s tem samovoljni odvzem prostosti tožeče stranke od 23. maja 2016, in da tudi vpraša, kateri od dveh nacionalnih nalogov za prijetje (ENP je kopija obeh) je veljaven. To naj odgovori tudi na to, kako je mogoče, da je v ENP naveden naslov tožeče stranke v Nemčiji, oba nacionalna naloga za prijetje tožeče stranke (ENP je kopija obeh) pa naj bi bila izdana, ker grško pravosodje ni imelo naslova tožeče stranke;
SL Uradni list Evropske unije C 383/17

Pritožba, ki jo je Elia Fernández González 14. avgusta 2016 vložila zoper sodbo, ki jo je 14. junija 2016 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-121/15, Fernández González/Komisija

(Zadeva T-455/16 P)

(2016/C 383/24)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnca: Elia Fernández González (Bruselj, Belgija) (zastopnika: M. Casado García-Hirschfeld in É. Boigelot, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Sodišča za uslužbence (sodnik posameznik) v zadevi F-121/15, izdano 14. junija 2016 v zadevi Elia Fernandez Gonzalez/Evropska komisija;

— Komisiji naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški pred Sodiščem za uslužbence.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev v izpodbijani sodbi in na očitne napake pri presoji, zaradi katerih je obrazložitev pravno pomanjkljiva. Tožeča stranka izpodbija zlasti točke od 29 do 31 ter točke od 36 do 39 izpodbijane sodbe.
SL Uradni list Evropske unije C 392/47

Tožba, vložena 2. septembra 2016 – Remag Metallhandel in Jaschinsky/Komisija

(Zadeva T-631/16)

(2016/C 392/62)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Avstrija) in Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Avstrija) (zastopnik: M. Lux, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Glede na to, da je OLAF zahteval in nato vztrajal, da organi držav članic izterjajo protidampinške dajatve za vse pošiljke silicijeve kovine, izvožene iz Tajvana v EU, v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 398/2004 z dne 2. marca 2004 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve pri uvozu silicija s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 50, str. 40) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 467/2010 z dne 25. maja 2010 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz silicija s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz silicija, poslanega iz Republike Koreje, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Republike Koreje ali ne (UL 2010, L 131, str. 1), čeprav OLAF ni predložil nobenih dokazov ali pa so bili ti nezadostni, da je silikon, ki ga je družba Remag uvozila iz Tajvana, kitajskega porekla, tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— toženi stranki naloži, naj tožečima strankama plača odškodnino, kot je opredeljena v tožbi, skupaj z zamudnimi obrestmi po 8-odstotni letni obrestni meri, in

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: OLAF naj bi s tem, da je od držav članic zahteval, da izterjajo protidampinške dajatve, preden je bilo s preiskavo potrjeno poreklo blaga, da ne bi domnevno dolgovane dajatve zastarale, naročil nacionalnim upravam in jih spodbujal, naj kršijo člena 220(1) in 221(1) carinskega zakonika Skupnosti.

2. Drugi tožbeni razlog: OLAF naj bi s tem, da v svoji zahtevi po izterjavi ni upošteval tega, da pretovarjanje silikona s Kitajske ne dokazuje, da je silikon kitajskega porekla, kršil načelo dobrega upravljanja in obveznost, da svoje ugotovitve opre na trdne dokaze.

3. Tretji tožbeni razlog: OLAF naj s tem, da je trdil, da vsi izvozi silikona iz Tajvana zadevajo blago s poreklom iz Kitajske, ne bi upošteval dokaznega bremena za nepreferencialno poreklo.

4. Četrti tožbeni razlog: OLAF naj s tem, da je trdil, da obdelava v Tajvanu ni dovolj, da bi blago dobilo tajvansko poreklo, ne da bi pri tem upošteval uporabo obdelanega silikona, ne bi upošteval pravil o poreklu, kot jih razlaga Sodišče Evropske unije.