ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali sklep generalne skupščine delničarjev – s katerim je bilo podano soglasje za to, da dolg družbe SC ELECTROCENTRALE GRUP SA v vrednosti 28 709 475,13 RON do družbe COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA, preneha z nadomestno izpolnitvijo s prenosom sredstev, sestavljenih iz premoženja, vpisanega pod št. 70301 v zemljiško knjigo občine Chișcani v okrožju Brăila, in s katerim je bilo hkrati odločeno, da se družbi SC ELECTROCENTRALE GRUP SA plača razlika med tržno vrednostjo sredstev in vrednostjo terjatve družbe COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA, sprejet z glasovanjem romunske države, ki jo zastopa Ministerul Economiei – Departamentul pentru energie, kot delničarke, ki ima v lasti 77,17 % delniškega kapitala družbe COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA – pomeni državno pomoč v smislu člena 107 Pogodbe o delovanju Evropske unije, torej: (i) ali gre za ukrep, ki ga financira država ali ki se financira iz državnih sredstev, (ii) ali je ta selektiven in (iii) ali bi lahko prizadel trgovino med državami članicami?
2.

V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje, ali lahko aktivna holdinška družba uveljavlja pravico do odbitka DDV, ki odpade na storitve, ki jih je uporabila in ki so neposredno povezane z obdavčljivo ekonomsko dejavnostjo nekaterih odvisnih družb, in, če to velja, kako?
1.

Ali je treba tarifno številko 9021 KN razlagati tako, da je mogoče vsaditvene vijake, kot so opisani zgoraj v točki 4, ki so namenjeni izključno vsaditvi v človeško telo zaradi oskrbe zlomov kosti ali pritrditve protez, uvrstiti v to tarifno številko?
1.

Ali je treba člen 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljevanju: PDEU) razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu ukrepu, v skladu s katerim zakonodaja države članice, ki ob razpisu za dodelitev koncesije oziroma ob sprejemu ponudbe, ki je bila predložena za pridobitev koncesije, zagotavlja teoretično možnost, da vsak prireditelj, ki izpolnjuje zakonske zahteve – vključno s prirediteljem s sedežem v drugi državi članici – pridobi koncesijo za opravljanje reguliranih storitev spletnih iger na srečo bodisi prek javnega razpisa bodisi s predložitvijo ponudbe, pri čemer pa zadevna država članica dejansko ne razpiše javnega razpisa za dodelitev koncesije, ponudnik storitve pa v praksi nima možnosti predložiti ponudbe, in so organi države članice kljub temu odločili, da je ponudnik storitve kršil pravne predpise, ker je opravljal storitev brez dovoljenja, ki temelji na koncesiji, in mu naložili upravno kazen, določeno v zakonodaji (začasna omejitev dostopa in globa v primeru ponovljene kršitve)?
1.

Ali je treba člen 1[4](1)(c) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (1) ter člen 3(1)(c) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (2) razlagati tako, da sta dovolj točna in jasna ter se zato uporabljata za pravni položaj odpuščenega javnega uslužbenca – uradnika, če: a) je odpustitev posledica zmanjšanja števila enakih delovnih mest (funkcij), ki so jih zasedali odpuščena oseba in drugi uradniki, tako moški kot ženske; b) je do odpustitve prišlo na podlagi nevtralne določbe nacionalnega prava; c) v navedenem primeru odpustitve nacionalne določbe ne določajo nobenih meril in nobene obveznosti ocenjevanja vseh oseb, ki bi jih odpustitev lahko zadevala, in tudi nobene obveznosti obrazložitve odpustitve konkretne osebe?
2)

ob upoštevanju obrazložitev v zvezi z Listino (UL 2007, C 303/02), v skladu s katerimi omejitve, ki se lahko zakonito uporabijo za pravice iz člena 6, ne smejo presegati omejitev, ki jih omogoča EKČP v samem besedilu člena 5(1)(f), in razlage zadnjenavedene določbe, ki jo je Evropsko sodišče za človekove pravice med drugim dalo v sodbi z dne 22. septembra 2015 v zadevi Nabil in drugi proti Madžarski, 62116/12, v skladu s katero je pridržanje prosilca za azil v nasprotju z zgoraj navedeno določbo EKČP, če to pridržanje ni namenjeno odstranitvi?
SL Uradni list Evropske unije C 270/13

Pritožba, ki jo je The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd vložil 4. junija 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 26. marca 2016 v zadevi T-581/13, Royal County of Berkshire Polo Club/UUNT

(Zadeva C-278/15 P)

(2016/C 270/17)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnik: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (zastopnik: J. Maitland-Walker, solicitor)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 14. januarja 2016 odločilo, da je pritožba nedopustna.
1.

Ali je treba člen 4(2) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) razlagati tako, da je v izrazih „glavni predmet pogodbe“ in „ustreznost med ceno in plačilom za izmenjane storitve ali blago“ zajet pogoj – ki je vključen v kreditno pogodbo, sklenjeno v tuji valuti med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, in o katerem se stranki nista dogovorili posamično – v skladu s katerim mora dolžnik za vračanje obrokov kredita nositi izključno „valutno tveganje“, ki se kaže v potencialnem negativnem učinku povečanja mesečne obveznosti plačila, ki ga povzroči nihanje menjalnega tečaja, in ki bi ga moral nositi zaradi sklenitve kreditne pogodbe in vračila plačanih zneskov na podlagi kreditne pogodbe v valuti, ki ni nacionalna romunska valuta?
—

razveljavi izpodbijano sodbo Splošnega sodišča z dne 2. oktobra 2015 v zadevi T-627/13 v delu, v katerem je Splošno sodišče zavrnilo tožbo glede spodaj navedenih storitev, ki so zajete s prijavljeno znamko za razreda 35 in 38; Poslovne svetovalne storitve pri zasnovi in obratovanju maloprodajnih trgovin in prodajnih središč za maloprodajo in reklamiranje; Storitve pospeševanja prodaje (za tretje osebe), oglasna dejavnost, vodenje komercialnih poslov, poslovna administracija, spletno oglaševanje v računalniškem omrežju, razdeljevanje reklamnega materiala (letakov, prospektov, brezplačnih časopisov, vzorcev blaga), storitve naročanja na časopise za tretje osebe; Poslovne informacije ali poizvedbe; Organizacija prireditev, razstav v komercialne ali reklamne namene, vodenje oglaševanja, oddajanje oglasnih površin v najem, radijsko, televizijsko oglaševanje, reklamno sponzorstvo. (Razred 35) Telekomunikacije, računalniško podprt prenos sporočil in slik, storitve interaktivnega televizijskega oddajanja zaradi predstavitve izdelkov, komuniciranje preko računalniških terminalov, komunikacija (prenos) na svetovnem računalniškem omrežju, odprta ali zaprta. (Razred 38)
SL Uradni list Evropske unije C 106/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) 28. decembra 2015 – MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

(Zadeva C-697/15)

(2016/C 106/25)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: MB Srl

Tožena stranka: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela Skupnosti glede varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti, skupaj z načeli prostega pretoka blaga, pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev iz Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), pa tudi načela, izhajajoča iz te pogodbe, kot so enako obravnavanje, prepoved diskriminacije, vzajemno priznavanje, sorazmernost in preglednost ter so (nazadnje) navedena v Direktivi 2014/24/EU (1), nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je italijanska, ki izhaja iz člena 87(4) zakonske uredbe št. 163 iz leta 2006 v povezavi z njenim členom 86(3a) in členom 26(6) zakonske uredbe št. 81 iz leta 2008, kakor se razlaga v skladu z enotno razlago zakona v smislu člena 99 zakonika o upravnem postopku v sodbah občne seje Consiglio di Stato št. 3 in 9 iz leta 2015, v skladu s katero se podjetje, ki predloži ponudbo, vsekakor izključi, če v ekonomskih ponudbah v okviru postopka za oddajo naročil javnih gradenj ločeno ne navede stroškov za varnost pri delu, tudi če obveznost ločene navedbe ni bila določena niti v zakonu o razpisu niti v priloženem vzorcu za sestavo predloženih ponudb, čeprav so v ponudbi vsebinsko upoštevani minimalni stroški za varnost pri delu?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. 65).
1.

Ali je treba člen 1(3) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ) (1) razlagati tako, da izročitev zaradi izvršitve kazni ni dopustna, če obstajajo tehtni indici za to, da se z zaporniškimi pogoji v odreditveni državi članici kršijo temeljne pravice zadevne osebe in splošna pravna načela, kot so določena v členu 6 Pogodbe o Evropski uniji, ali pa ga je treba razlagati tako, da izvršitvena država v teh primerih odločitev o dopustnosti izročitve lahko ali mora pogojevati z zagotovitvijo spoštovanja pogojev pridržanja? Ali lahko izvršitvena država pri tem določi konkretne minimalne zahteve za pogoje pridržanja, ki jih je treba zagotoviti, oziroma ali jih mora določiti?
2.

Ali je mogoče evropsko pravo, zlasti člen 4(3) PEU v povezavi s členom 325 PDEU in Direktivo 2006/112/ES, ki državam članicam nalagajo obveznost, da določijo učinkovite, odvračilne in sorazmerne sankcije za zaščito finančnih interesov EU, razlagati tako, da nasprotuje razglasitvi nacionalnega predpisa, ki določa izključitev kaznivosti za obdolženca (naj gre za poslovodjo, zakonitega zastopnika, pooblaščenca za opravljanje davčnih nalog, oziroma za sostorilca kršitve), če je zadevni subjekt, ki ima pravno osebnost, z zamudo plačal davek in upravne kazni, dolgovane iz naslova DDV, čeprav je bil davčni inšpekcijski pregled že opravljen in se je že začel kazenski pregon, poleg tega pa je bil uveden postopek in v skladu s predpisi zagotovljena kontradiktornost postopka, vendar še ni bila razpisana glavna obravnava, in sicer v sistemu, v katerem za navedenega poslovodjo, zakonitega zastopnika ali njunega pooblaščenca in sostorilca kršitve ni odrejena nobena druga kazen, celo niti upravna?
SL Uradni list Evropske unije C 38/29

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Belgija) 9. novembra 2015 – Johannes Van der Weegen, Anna Pot/Država Belgija

(Zadeva C-580/15)

(2016/C 038/41)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Johannes Van der Weegen, Anna Pot

Tožena stranka: Država Belgija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 21(5) WIB 1992[zakon o dohodnini iz leta 1992], kakor je bil spremenjen s členom 170 zakona z dne 25. aprila 2014 o določitvi različnih določb, v nasprotju s členoma 56 in 63 PDEU ter členoma 36 in 40 Sporazuma EGP, ker sporna določba, čeprav se brez razlikovanja uporablja za domače in tuje ponudnike storitev, zahteva izpolnjevanje pogojev, ki ustrezajo tistim iz člena 2 KB/WIB 1992 in ki so de facto specifični za belgijski trg, s čemer za tuje ponudnike storitev predstavljajo resno oviro pri ponujanju njihovih storitev v Belgiji?
—

Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da ni ustvarila nacionalnega elektronskega registra podjetij cestnega prevoza ter da torej ni vzpostavila povezave med nacionalnimi elektronskimi registri drugih držav članic, ni izpolnila obveznosti iz člena 16(1) in (5) Uredbe (ES) št. 1071/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES (1);
—

Razglasi naj se, da Češka republika s tem, da ni vzpostavila nacionalnega elektronskega registra podjetij cestnega prevoza in ga ni povezala z nacionalnimi elektronskimi registri drugih držav članic, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 16(1) in (5) Uredbe (ES) št. 1071/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES;
1.

Ali Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (1) nasprotuje uporabi nacionalnega predpisa, ki s časovnega vidika omejuje možnost upravljavcev bencinskih servisov, da spremenijo cene pogonskih goriv tako, da lahko le enkrat dnevno določijo višjo prodajno ceno?
3.

Ali je treba člene 273, 73 in 80 Direktive 2006/112/ES, ob upoštevanju načel enakega obravnavanja in sorazmernosti, povezano razlagati tako, da so države članice upravičene, da na podlagi nacionalnih predpisov, ki niso namenjeni prenosu Direktive o DDV, določijo davčne osnove za dobave, ki jih opravi davčni zavezanec, ne glede na splošno ureditev iz člena 73 Direktive o DDV in ne glede na izjeme, predvidene v členu 80 te direktive, če se s tem zasleduje na eni strani preprečevanje utaje davka na dodano vrednost, na drugi strani pa določitev kolikor je mogoče zanesljive davčne osnove za posamezne posle?
1.

Ali je treba člen 21 Listine o temeljnih pravicah v povezavi s členoma 2(1) in (2) ter 6(1) Direktive 2000/78/ES (1) – tudi ob upoštevanju člena 28 Listine o temeljnih pravicah – razlagati tako, da a) ureditev v kolektivni pogodbi, ki v obdobjih zaposlitve na začetku kariere določa daljša obdobja za napredovanje in s tem otežuje napredovanje v naslednji plačni razred, pomeni posredno različno obravnavanje na podlagi starosti, b) in če je odgovor na to pritrdilen, da je taka ureditev zlasti glede na malo delovnih izkušenj na začetku kariere primerna in nujna?
1.

Ali uvodna izjava 16a in člen 4 Četrte direktive o zavarovanju avtomobilske odgovornosti (Direktiva 2000/26/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. maja 2000, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES (2) z dne 11. maja 2005) ob upoštevanju odstavkov 4, 5 in 8 tega člena 4 (ki je bil v portugalsko pravo prenesen s členom 43 uredbe-zakona št. 522/85 z dne 31. decembra 1985, kakor je bila spremenjena z uredbo-zakonom št. 72-A/2003 z dne 14. aprila 2003) omogočata, da je tožena stranka pooblaščenec zavarovalnice, ki ne opravlja dejavnosti v državi, v kateri je bila vložena tožba za povračilo škode, povzročene s prometno nesrečo, na podlagi obveznega zavarovanja civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil, ki je bilo sklenjeno v drugi državi članici Evropske unije?
SL Uradni list Evropske unije C 16/22

Pritožba, ki jo je SV Capital OÜ vložila 9. novembra 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-660/14, SV Capital OÜ/Evropski bančni organ (EBA)

(Zadeva C-577/15 P)

(2016/C 016/28)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: SV Capital OÜ (zastopnik: M. Greinoman, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Evropski bančni organ (EBA), Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— sodbo Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-660/14 razveljavi (1) v delu, v katerem je tožba zoper odločbo EBA C 2013 002 razglašena za nedopustno, (2) v delu, v katerem je odločba 2014-C1-02 odbora za pritožbe evropskih nadzornih organov z dne 14. julija 2014 razglašena za nično v delu v zvezi z dopustnostjo pritožbe pritožnice, in (3) v delu glede odločitve o stroških;

— zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov pritožbe in intervenientki plačilo lastnih stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica pritožbo zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 9. septembra 2015 v zadevi T-660/14 utemeljuje s temi predlogi in pravnimi trditvami:

Splošno sodišče je razsodilo ultra petita;

Splošno sodišče je kršilo člen 60(1) Uredbe 1093/2010/EU (1), saj je bila tožba zoper odločbo EBA C 2013 002 vložena pravočasno, ker je o zadevi najprej odločal evropski nadzorni organ;

Splošno sodišče je kršilo člen 48(2) Poslovnika Splošnega sodišča (ki je veljal do 31. decembra 2014);

Splošno sodišče je kršilo člen 263 PDEU, saj je bila tožba zoper odločbo EBA C 2013 002, ob upoštevanju trajanja upravnega postopka do 14. julija 2014, vložena pravočasno;

Splošno sodišče je kršilo člen 45 Statuta Sodišča Evropske unije, saj je bila tožba zoper odločbo EBA C 2013 002 ob upoštevanju nepredvidljivih okoliščin vložena pravočasno;

Splošno sodišče je kršilo člen 263 PDEU ter člena 60(1) in 61(1) Uredbe št. 1093/2010/EU, saj je bila tožba zoper odločbo EBA C 2013 002 dopustna, ker je bila odločba naslovljena na pritožnico in ker se je nanjo neposredno in posamično nanašala;

V odločbi EBA C 2013 002 je napačno ugotovljeno dejansko stanje;

Odločba EBA C 2013 002 temelji na zlorabi diskrecijske pravice;

Z odločbo EBA C 2013 002 je kršen člen 39(1) Uredbe 1093/2010/EU in člen 16 Kodeksa EBA o dobrem upravljanju;

Z odločbo EBA C 2013 002 so kršene točke 3(3), (4) in (5) notranjih pravil EBA;

Odločba EBA C 2013 002 temelji na zlorabi pooblastil in nerazumnem ravnanju EBA.

(1) Uredba (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES (UL L 331, str. 12).
2.

S to pritožbo se želi dokazati, da se je Splošno sodišče zmotilo pri ugotovitvi, da je člen 7(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti (1) za izpodbijano znamko uporabljiv, in pri ugotovitvi, da člena 7(3) in 52(2) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti v zadevnem primeru nista uporabljiva.
1.

Kršitev člena 45 Statuta Sodišča (ni prekluzije v primeru nepredvidenih okoliščin ali višje sile) z dveh vidikov; a. Sklep je bil izdan, brez da bi bil zastopniku dan na razpolago ustrezen čas za dokaz obstoja nepredvidenih okoliščin ali višje sile, ki so povzročile zamudo pri pošiljanju papirne različice tožbe; in b. v tej zadevi so bile podane nepredvidene okoliščine.
3.

Poleg tega naj bi Splošno sodišče v izpodbijani odločitvi izkrivilo dejstva in dokaze ter podalo napačno razlagalo in zlorabilo svoja pooblastila, ker ni pravilno presodilo razpoložljivih dejstev in uporabilo prava v okviru drugega tožbenega razloga, tj. kršitev člena 8 Uredbe o znamki Skupnosti 207/2009 (1) (v nadaljevanju Uredba št. 207/2009). Če bi Splošno sodišče spoštovalo temeljna pravna načela, vključno s pravico do poštenega sojenja in pravico do obrazložitve odločb bi moralo ugoditi tožbi, ki je bila pri njemu vložena. To a fortiori velja, ker je Splošno sodišče potrdilo odločbi odbora za pritožbe ob tem, da je bilo temeljito seznanjeno z dejstvom, da podlage za odločbi, in sicer obstoj nacionalne znamke, registrirane v Beneluksu in Franciji, ob sprejetju odločbe, ki je bila izpodbijana pred Splošnim sodiščem, predlagatelj ni niti dokazal niti ni obstajala. Zato naj bi Splošno sodišče kršilo člen 8 (1) Uredbe št. 207/2009 ter člen 53 (1) te uredbe, ker naj bi uporabilo napačna pravna merila pri ugotovitvi, da je treba znamke, ki jih je registriral pritožnik, razglasiti za nične zaradi prejšnje znamke, registrirane v Beneluksu in Franciji.
—

v zvezi s sistematičnim in od leta 2007 do najmanj vključno leta 2013 trajajočim obdobjem preseganja letnih in dnevnih mejnih vrednosti za PM10 na naslednjih področjih in aglomeracijah: BG0001 aglomeracija Sofija; BG0002 aglomeracija Plovdiv; BG0004 Severna Bolgarija; BG0005 Jugozahodna Bolgarija in BG0006 Jugovzhodna Bolgarija;
a)

Splošno sodišče naj bi v točkah od 174 do 188 in 224 izpodbijane sodbe v nasprotju s členom 296, drugi odstavek, PDEU, členom 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2) (v nadaljevanju: Listina), členom 23(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 1/2003, členom 7(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP), členom 49 Listine in splošnimi pravnimi načeli, zlasti načelom sorazmernosti, napačno odločilo – pri čemer naj bi napačno uporabilo pravo in česar naj ne bi zadostno ali razumljivo obrazložilo – da je Komisija pri uporabi zgornje meje globe iz člena 23(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 1/2003 (3), ki se uporablja za pritožnico, lahko upoštevala promet pritožnice v (poslovnem) letu 2003 in da z upoštevanjem tega poslovnega leta ni kršila načela sorazmernosti; Splošno sodišče naj bi zato zavrnilo sodbe pritožnice in ji naložilo plačilo stroškov.
SL Uradni list Evropske unije C 381/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 3. septembra 2015 – Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben/Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

(Zadeva C-466/15)

(2015/C 381/22)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben

Tožene stranke: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se z nacionalno ureditvijo – v skladu s katero si lahko uradnik, napoten v institucijo Evropske unije, za trajanje napotitve izbere, bodisi da bo prekinil plačevanje prispevkov v pokojninsko shemo svoje države izvora in s tem v celoti prejemal pokojnino iz navedene sheme poleg pokojninskih ugodnosti, povezanih z delovnim mestom, na katero so bili napoteni, bodisi da bo te prispevke plačeval še naprej in bo tedaj njegova pokojnina iz te sheme omejena na znesek, ki ga je treba prišteti, da bo skupni znesek pokojnin, vključno s pokojnino, pridobljeno na podlagi sheme v okviru delovnega mesta, na katero so bili napoteni, dosegel znesek, ki bi ga prejemal, če ne bi bil napoten – kršijo obveznosti iz člena 45 Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi z njenim členom 48 in načelo lojalnega sodelovanja iz člena 4 Pogodbe o Evropski uniji?