ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā rajona tiesa (Latvija) 5. marca 2019 – SIA „KOB“/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

(Zadeva C-206/19)

(2019/C 155/41)

Jezik postopka: latvijščina

Predložitveno sodišče

Administratīvā rajona tiesa

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: SIA „KOB“

Tožena stranka: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je zakonodaja države članice, na podlagi katere se od pravne osebe, da bi ta lahko pridobila lastninsko pravico na kmetijskih zemljiščih, zahteva, da – če je družbenik oziroma so družbeniki, ki imajo skupaj več kot polovico kapitala z glasovalno pravico v družbi, in vse osebe s pravico zastopanja te družbe državljani drugih držav članic Evropske unije, – predloži njihova potrdila o prijavi državljana Unije in dokument, ki potrjuje njihovo znanje uradnega jezika na ravni, ki ustreza vsaj B2, v nasprotju s pravom Unije in zlasti s členi 18, 49 in 63 PDEU?
Pritožba, ki jo je Madžarska vložila 22. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T-339/16, T-352/16 in T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Komisija

(Zadeva C-178/19 P)

(2019/C 155/37)

Jezik postopka: španščina in francoščina

Stranke

Pritožnica: Madžarska (zastopnik: M. Z. Fehér, agent)

Druge stranke v postopku: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid, Evropska komisija

Predlog

Madžarska v svoji pritožbi Sodišču predlaga, naj:

primarno: — razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v združenih zadevah T–339/16, T–352/16 in T–391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid/Evropska komisija, in pritožbe, ki so jih vložili Ville de Paris, Ville de Bruxelles in Ayuntamiento de Madrid, zavrže kot nedopustne,

podredno: — razveljavi izrek sodbe v delu, v katerem je določen 12-mesečni rok, ki začne teči od začetka učinkovanja te sodbe, in ohrani učinke določbe, ki je bila razveljavljena s sodbo, ter hkrati odredi ohranitev učinkov razveljavljene določbe do sprejetja novih predpisov, ki bodo nadomestili te določbe,

poleg tega pa: — tožečim strankam iz postopka pred Splošnim sodiščem naloži, naj plačajo stroške pritožbenega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Madžarska vlada s to pritožbo po eni strani nasprotuje navedbam v izpodbijani sodbi glede dopustnosti in posledično dopustnosti ničnostnih tožb, in po drugi strani presoji in ugotovitvi izpodbijane sodbe v zvezi s časovnimi učinki razveljavljenih določb.

Po mnenju madžarske vlade je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi zmotno prišlo do sklepa, da Uredba 2016/646 (1) ne potrebuje nobenega izvedbenega ukrepa glede tožečih strank in da jih ta uredba neposredno zadeva, zato imajo tožeče stranke pravico do vložitve tožbe na podlagi člena 263(4) PDEU. Uredba 2016/646 dejansko potrebuje izvedbene ukrepe tudi glede tožečih strank in jih poleg tega ne zadeva neposredno, saj ne ustvarja omejitve, ki ji jo pripisuje izpodbijana sodba v zvezi z ukrepi za omejitev uporabe vozil, ki jih sprejmejo ali predvidijo tožeče stranke.

Poleg tega madžarska vlada meni, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi kršilo načelo pravne varnosti s tem, ko je določilo največ 12-mesečni rok za ohranitev učinkov razveljavljene določbe, ker naj to obdobje ne bi zadostovalo za sprejetje pravila, ki bo nadomestilo to določbo. Skrajšano obdobje priprave, ki je na voljo podjetjem, naj ne bi zadostovalo za prilagoditev spremenjenim določbam, niti naj ne bi omogočalo blažitve poslovne škode, ki jo je že mogoče oceniti. V obdobju med prenehanjem prehodnih učinkov razveljavljene določbe in sprejetjem novih pravil naj bi nastala situacija, ki je v nasprotju z načelom pravne varnosti, in naj bi bile resno kršene tako pravice proizvajalcev vozil kot pravice potrošnikov.

(1) Uredba Komisije (EU) 2016/646, z dne 20. aprila 2016, o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL 2016, L 109, str. 1).
1.

Ali je treba člen 17(1)(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (Direktiva o državljanstvu Unije ali Direktiva o prostem gibanju, v nadaljevanju: Direktiva o državljanstvu Unije), razlagati tako, da so delavci, ki so v času, ko so prenehali z delom, dosegli starost, ki je v državi zaposlitve zakonsko določena za upravičenost do starostne pokojnine, za to, da bi pridobili pravico do stalnega prebivališča pred iztekom dobe petih let, morali nazadnje delati v državi zaposlitve najmanj zadnjih 12 mesecev in v njej prebivati nepretrgoma več kot tri leta?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) 27. julija 2018 – Mennica Wrocławska sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

(Zadeva C-491/18)

(2020/C 19/07)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Mennica Wrocławska sp. z o.o.

Tožena stranka: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 13. decembra 2019 razsodilo, da je treba člen 168(a), člen 178(a) in člen 226 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da nacionalni davčni organi davčnemu zavezancu zavrnejo pravico do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, ki je bil dolgovan ali plačan, zgolj zato, ker je na računih napačno navedena vrsta blaga, ki je predmet zadevnih transakcij, čeprav je davčni zavezanec, preden so mu davčni organi izdali odločbo, tem organom predložil dokumente in pojasnila, ki so potrebni za določitev dejanskega predmeta teh transakcij in ki potrjujejo njihovo resničnost.
2.

Ali je treba člen 2 PEU v povezavi s členom 4(3), tretji stavek, PEU, člen 6(1) PEU v povezavi s členom 15(1) Listine, člen 20 Listine v povezavi s členom 21(1) Listine, člen 52(1) Listine v povezavi s členom 2(1) in (2)(a) in členom 3(1)(a) Direktive Sveta 2000/78/ES ter člen 267, tretji odstavek, PDEU razlagati tako, da pride do kršitve načela pravne države ter načela enakega obravnavanja ter enakega in enakopravnega dostopa do službe v javnem sektorju – na mestu sodnika Sąd Najwyższy – v položaju, v katerem kljub temu, da v posamičnih zadevah v zvezi z opravljanjem službe sodnika zgoraj navedenega sodišča obstaja pravica do vložitve pravnega sredstva na pristojno sodišče zaradi načina nastopa pravnomočnosti, opisanega v prvem vprašanju, do imenovanja na prosto mesto sodnika Sąd Najwyższy lahko pride, ne da bi pristojno sodišče opravilo nadzor – kadar se predlaga – nad potekom omenjenega postopka ocenjevanja ustreznosti, katerega neobstoj pa zaradi kršitve pravice do učinkovitega pravnega sredstva pomeni kršitev pravice do enakega dostopa do službe v javnem sektorju in zato ni v skladu z splošnim interesom, in ali zaradi položaja, v katerem se sestava organa države članice, ki naj bi varoval neodvisnost sodišč in sodnikov (Krajowa Rada Sądownictwa), pred katerim teče postopek v zvezi z imenovanjem na mesto sodnika Sąd Najwyższy, določi tako, da predstavnike sodne oblasti v tem organu voli zakonodajna oblast, ne pride do posega v načelo institucionalnega ravnovesja?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 9. novembra 2018 – Ascopiave SpA in drugi/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi

(Zadeva C-711/18)

(2019/C 131/23)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Ascopiave SpA, Bim Belluno Infrastrutture SpA, Centria Srl, Retipiù Srl, Pasubio Distribuzione Gas Srl - Unipersonale, Pasubio Group SpA, Unigas Distribuzione Srl

Tožene stranke: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero per gli Affari Regionali e le Autonomie

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pravo Unije in zlasti skupna pravil notranjega trga z električno energijo in zemeljskim plinom ter načeli pravne varnosti in zaupanja v pravo razlagati tako, da dovoljujejo retroaktivno uporabo meril za določitev višine povračil, do katerih so upravičeni nekdanji koncesionarji, ki posega v prejšnja pogodbena razmerja, oziroma ali je takšna uporaba – tudi z vidika sorazmernosti – utemeljena zaradi potrebe po zagotavljanju varstva drugih splošnih interesov, upoštevnih na evropski ravni in povezanih s potrebo po zagotavljanju boljšega varstva konkurence na zadevnem trgu ob sočasnem zagotavljanju večjega varstva odjemalcev, ki bi lahko posredno občutili posledice morebitnega povišanja zneskov, do katerih so upravičeni nekdanji koncesionarji?
1.

Ali je treba poslovni sporazum med ponudnikom storitev dostopa do interneta in končnim uporabnikom, v skladu s katerim ponudnik storitev uporabniku zagotavlja brezplačno uporabo nekaterih aplikacij (promet, ki nastane z uporabo dane aplikacije, se ne šteje v porabo prenosa podatkov niti se prenos podatkov pri njeni uporabi ne upočasni, ko je pogodbena količina prenosa podatkov porabljena) in na podlagi katerega ta ponudnik izvaja diskriminacijo, omejeno na pogoje poslovnega sporazuma, sklenjenega s končnim potrošnikom, in usmerjeno izključno proti končnemu uporabniku, ki je pogodbena stranka tega sporazuma, in ne proti končnemu uporabniku, ki to ni, razlagati glede na člen 3(2) Uredbe (EU) 2015/2120 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 (1) o določitvi ukrepov v zvezi z dostopom do odprtega interneta in spremembi Direktive 2002/22/ES o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami ter Uredbe (EU) št. 531/2012 o gostovanju v javnih mobilnih komunikacijskih omrežjih v Uniji (v nadaljevanju: Uredba)?
3.

Ali pravo Unije, zlasti člen 9 Direktive 2000/78/ES (1), nasprotuje pravilu, da pravica do odškodnine za diskriminatorno plačilo na podlagi starosti zastara po dveh mesecih, če — prične rok teči z objavo sodbe z dne 8. septembra 2011, Hennigs in Mai (C-297/10 in C-298/10, ECLI:EU:C:2011:560), četudi se za stranko ne uporablja Bundesangestelltentarifvertrag (kolektivna pogodba za zaposlene v javnem sektorju Zvezne republike Nemčije), ampak njen položaj ustreza položaju iz sodbe z dne 9. septembra 2015, Unland (C-20/13, ECLI:EU:C:2015:561), — lahko uradniki in sodniki, ki jih ta sodba zadeva, (delavci) za omenjeno sodbo izvejo le iz splošnih javnih virov, — so javni delodajalci prenosljivost na uradnike po izdaji zgoraj omenjene sodbe zanikali in pri tem zanikali tudi obstoj diskriminacije na podlagi starosti, pri čemer je bilo to pravno mnenje vsaj deloma sporočeno tudi javnosti, — so prvostopenjska upravna sodišča znotraj omenjenega roka in tudi po njem do razglasitve sodbe z dne 19. junija 2014, Specht (od C-501/12 do C-506/12, C-540/12 in C-541/12, ECLI:EU:C:2014:2005), obstoj diskriminacije na podlagi starosti pretežno zanikala, — sodna praksa vrhovnih sodišč glede roka ni obstajala, prva odločba vrhovnega sodišča pa je bila izdana šele po razglasitvi sodbe Specht, — veljajo v delovnem razmerju uradnikov oziroma sodnikov prekluzivni roki le za povrnitev izrednih stroškov in ti roki niso krajši od šestih mesecev, — za pravico do plače velja triletni zastaralni rok, ki prične teči ob koncu leta, v katerem so terjatve zapadle in upravičenec za pravico izve oziroma bi zanjo moral izvedeti, sicer pa velja zastaralni rok desetih let, — je nacionalne pravice do plače, ki niso določene z zakonom, treba uveljavljati pravočasno, to je v proračunskem letu, za katerega se uveljavljajo?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člena 49 in 54 PDEU razlagati tako, da nasprotujeta isti zakonodaji države članice o sistemu skupne obdavčitve in zlasti strogemu ločevanju med sistemom vertikalne skupne obdavčitve (krovne družbe in njenih neposrednih ali posrednih hčerinskih družb) in sistemom horizontalne skupne obdavčitve (dveh ali več hčerinskih družb rezidentk krovne družbe, ki ostaja zunaj obsega skupne obdavčitve), ki izhaja iz te zakonodaje, ter posledični obveznosti, da preneha predhodno obstoječa vertikalno skupno obdavčena skupina, preden se lahko oblikuje horizontalno skupno obdavčena skupina, in to če: — je bila predhodno oblikovana vertikalno skupno obdavčena skupina povezujoče krovne družbe na nacionalni ravni, ki je rezidentka zadevne države članice (in ki je hkrati vmesna hčerinska družba v odnosu do končne matične družbe, rezidentke druge države članice), in hčerinskih družb rezidentk krovne družbe, ker zakonodaja zadevne države članice dopušča samo vertikalno skupno obdavčitev, da bi se lahko sistem uporabil kljub rezidentstvu končne matične družbe v drugi državi članici, — je sestrskim družbam povezujoče krovne družbe iz zadevne države članice (in torej tudi hčerinskim družbam končne matične družbe rezidentke druge države članice) zavrnjen dostop do obstoječe skupne obdavčitve zaradi nezdružljivosti sistemov vertikalne in horizontalne skupne obdavčitve ter — bi vključitev navedenih sestrskih družb v obseg konsolidacije rezultatov družb skupine zahtevala odpravo predhodno obstoječe vertikalno skupno obdavčene skupine – s povezanimi negativnimi davčnimi posledicami zaradi neupoštevanja minimalnega trajanja obstoja skupine, določenega v nacionalni zakonodaji – in oblikovanje nove horizontalno skupno obdavčene skupine, čeprav bi povezujoča družba rezidentka (na ravni katere bi bili rezultati davčno povezanih družb konsolidirani) ostala ista?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francija) 29. oktobra 2018 – Procureur de la République/X

(Zadeva C-693/18)

(2019/C 82/05)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Procureur de la République

Tožena stranka: X

Druge stranke: stranke, ki so vložile premoženjskopravni zahtevek

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Razlaga pojma dela vozila

1-1: Kaj zajema pojem dela vozila iz člena 3, točka 10, Uredbe (ES) št. 715/2007 ( 1 ) , v katerem je opredeljena odklopna naprava (defeat device)?

1-2: Ali je mogoče za del vozila v smislu tega člena šteti program, ki je vgrajen v motorni računalnik ali ki na splošno vpliva nanj?

2. Razlaga pojma sistema za uravnavanje emisij

2-1: Kaj zajema pojem sistema za uravnavanje emisij iz člena 3, točka 10, Uredbe (ES) št. 715/2007, v katerem je opredeljena odklopna naprava (defeat device)?

2-2: Ali ta sistem za uravnavanje emisij vključuje le tehnologije in strategije za obdelavo in zmanjšanje emisij (med drugim NOx) po njihovem nastanku ali pa zajema tudi razne tehnologije in strategije, ki omogočajo, da se že v osnovi omeji njihovo proizvajanje, kot je tehnologija EGR?

3. Razlaga pojma odklopne naprave (defeat device)

3-1: Ali je naprava, ki zazna vsakršen parameter, povezan s potekom postopkov homologacije iz Uredbe (ES) št. 715/2007, z namenom, da se med temi postopki aktivira ali poveča delovanje katerega koli dela sistema za uravnavanje emisij in tako pridobi homologacija, odklopna naprava v smislu člena 3, točka 10, Uredbe (ES) št. 715/2007?

3-2: Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je ta odklopna naprava (defeat device) prepovedana na podlagi določb člena 5(2) [Uredbe] (ES) št. 715/2007?

3-3: Ali je mogoče napravo, opisano v vprašanju 3-1, šteti za „odklopno napravo“, če se delovanje sistema za uravnavanje emisij dejansko poveča, ne le v postopkih homologacije, temveč tudi priložnostno, ko se natančno določeni pogoji, v katerih se sistem za uravnavanje emisij med postopki homologacije prilagodi s povečanim delovanjem, pojavijo med dejansko vožnjo?

4. Razlaga izjem, določenih v členu 5

4-1: Kaj zajemajo tri izjeme iz člena 5(2) [v poglavju 2] Uredbe (ES) št. 715/2007?

4-2: Ali bi bilo mogoče prepoved odklopne naprave [defeat device], s katero se priredi ali poveča delovanje katerega koli dela sistema za uravnavanje emisij posebej med postopki homologacije, izključiti zaradi enega od treh razlogov, naštetih v členu 5(2)?

4-3: Ali upočasnitev staranja ali nalaganja oblog na motorju spadata med razloge „zaščite motorja pred okvarami ali poškodbami“ in „varnega delovanja vozila“, s katerimi je mogoče upravičiti prisotnost odklopne naprave v smislu člena 5(2)(a)?

(1) Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL L 171, str. 1).
3.

Ali oseba, ki skladišči blago, uporablja znamko za blago v smislu člena 5(1) in (3)(b) Direktive o znamkah, če je blago, označeno z znamko, odpremljeno v državo članico in tam sproščeno v prosti promet za družbo, ki preprodaja blago, prevzela in uskladiščila oseba, ki ne opravlja dejavnosti uvoza ali izvoza blaga in ki nima dovoljenja za upravljanje carinskega skladišča in trošarinskega skladišča?
1.

Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi napačno uporabilo člen 76(1) Uredbe št. 207/2009 (1) (postal člen 95(1) Uredbe 2017/1001 (2)) in člen 65 Uredbe št. 207/2009 (postal člen 72 Uredbe 2017/1001), in sicer s tem, ko je trditev pritožnice v postopku z ugovorom glede majhnega razlikovalnega učinka prejšnje znamke razglasilo za nedopustno, ker je bila prvič predložena v postopku pred Splošnim sodiščem (točke od 87 do 90 izpodbijane sodbe). a) Splošno sodišče mora preučiti dejstva in trditve, tudi če so prvič predloženi pred njim, če bi jih moral odbor za pritožbe EUIPO upoštevati po uradni dolžnosti. b) Pomen dela znamke v enem od jezikov Unije je splošno znano dejstvo, ki ga mora kot takega Urad analizirati po uradni dolžnosti. Zato bi moralo Splošno sodišče temeljito preučiti trditve v zvezi z njim, tudi s preučitvijo trditev, ki so prvič predstavljene v postopku pred njim. c) Tožeča stranka v postopku pred Splošnim sodiščem ima pravico izpodbijati presojo splošno znanih dejstev, ki jo je opravil odbora za pritožbe pri EUIPO, in to lahko stori tudi s predstavitvijo novih trditev pred Splošnim sodiščem ter dokazov v podporo tem trditvam. d) Splošno sodišče je – s tem, da ni preučilo dejstev in trditev, ki bi jih Urad moral upoštevati po uradni dolžnosti (vključno z znanimi dejstvi v zvezi s pomenom znamk, obravnavanih v postopku z ugovorom) – kršilo splošna postopkovna pravila in opravilo napačno oceno elementov, upoštevnih v zadevi pred odborom za pritožbe.
C 65/27

Pritožba, ki jo je Jean-François Jalkh vložil 17. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 17. oktobra 2018 v zadevi Jalkh/Parlament, T-26/17

(Zadeva C-792/18 P)

(2019/C 65/36)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: Jean-François Jalkh (zastopnik: F. Wagner, avocat)

Druga stranka v postopku: Evropski parlament

Predlogi

— Razveljavi naj se sodba, ki jo je 17. oktobra 2018 izdal sedmi senat Splošnega sodišča Evropske unije (T-26/17); zato:

— naj se za ničen razglasi sklep Evropskega parlamenta z dne 22. novembra 2016 o sprejetju poročila št. A8-0319/2016 o zahtevi za odvzem imunitete in privilegijev Jean-François JALKHU, poslancu Evropskega parlamenta;

— naj se odloči o znesku, ki ga je treba prisoditi pritožniku iz naslova stroškov postopka;

— naj se Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožbeni razlogi se nanašajo na kršitev prava Unije, napačno uporabo prava, napačno pravno kvalifikacijo dejstev in očitno napako pri presoji.

1. Uvodne ugotovitve o sodbi

V nasprotju z navedbo Splošnega sodišča v točki 21 izpodbijane sodbe, neobstoj odvzema poslanske imunitete stranke stranki ne odvzame možnosti, da v Franciji od poslanca zahteva povrnitev škode le v pravdnem postopku na podlagi krivde (člen 1240 civilnega zakonika).

2. Prvi razlog, ki ga je preučilo Splošno sodišče

Preizkus Splošnega sodišča temelji na zamenjavi dveh določb. Točka H je del razlogovanja s sklicevanjem na člen 8 Protokola št. 7 o izražanju mnenj, Splošno sodišče pa je razlogovanje o tem v točkah od 44 do 46 razvilo s sklicevanjem na člen 9 Protokola o imuniteti, ki napotuje na upoštevne nacionalne določbe.

3. Drugi in tretji razlog, ki ju je preučilo Splošno sodišče

Splošno sodišče je storilo očitno napako pri presoji, ker delovnemu dokumentu generalnega direktorata za raziskave Evropskega parlamenta „Poslanska imuniteta v državah članicah Evropske skupnosti in Evropskem parlamentu, serija Pravne zadeve“ ni priznalo normativne vrednosti in ni upoštevalo načel, ki so v tem dokumentu navedena, zaradi česar je napačno presodilo člen 9 Protokola št. 7 glede na dejstva obravnavane zadeve.

4. Četrti razlog, ki ga je preučilo Splošno sodišče

— Obstoječa pravna praksa V nasprotju z navedbami Splošnega sodišča naj bi obstajala ustaljena pravna praksa Parlamenta „o zavračanju zahtev za odvzem poslanske imunitete, utemeljenih na dejstvih, ki se nanašajo na politično dejavnost poslancev“, ki bi morala pripeljati do drugačne ugotovitve o odvzemu poslanske imunitete.
—

dokončno naj se odloči o sporu, in sicer naj se ugodi zahtevkom pritožnice, podanim na prvi stopnji, torej naj se za nične razglasijo člen 1 Sklepa 2014/512/SZVP (1) z dne 31. julija 2014, člen 5 Uredbe (EU) št. 833/2014 (2) z dne 31. julija 2014, novi člen 1 v skladu s Sklepom 2014/659/SZVP (3) z dne 8. septembra 2014 in novi člen 5 v skladu z Uredbo (EU) št. 960/2014 (4) z dne 8. septembra 2014, in sicer v delih, ki zadevajo VEB, ter naj se izbriše ime pritožnice iz prilog k navedenim določbam, če je navedeno v njih;
1.

Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88/ES (1) Evropskega parlamenta Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji in/ali sodni praksi, v skladu s katero delavec, ki mu je bila pogodba o zaposlitvi nezakonito odpovedana, in je bila kasneje s sodno odločbo odrejena njegova ponovna zaposlitev, nima pravice do plačanega letnega dopusta za obdobje med odpovedjo in ponovno zaposlitvijo?
2.

Ali člena 146(1)(a) in (b) in 131 Direktive 2006/112/ES ter načela obdavčitve potrošnje, nevtralnosti in sorazmernosti nasprotujejo nacionalni praksi, v skladu s katero se šteje, da dobava blaga, ki je bilo nesporno izvoženo iz Evropske unije, ni bila opravljena, če so nacionalni organi po izvozu v okviru postopka, ki so ga izvedli, ugotovili, da dejanski prejemnik ni prejemnik, ki je bil naveden na računu, ki ga je izdal davčni zavezanec in ki dokazuje dobavo, ampak je bilo blago dobavljeno drugemu prejemniku, katerega identitete organi niso ugotovili, zaradi česar ti organi zavrnejo uporabo oprostitve s pravico do odbitka (na Poljskem davčna stopnja 0 %) za to transakcijo?