ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sklep Sodišča (senat za dopustitev pritožb) z dne 1 6. septembra 2 0 1 9 – Kiku/OCVV 
(Zadeva C–4 4 4 / 1 9 P) 
„Pritožba – Žlahtniteljska pravica v Skupnosti – Dopustitev pritožb – Člen 170b Poslovnika Sodišča – 
Pritožba, ki ne dokazuje pomena pravnega vprašanja za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – 
Zavrnitev pritožbe“ 
Pritožba – Ureditev predhodnega sprejetja – Pomembno vprašanje za enotnost, doslednost ali razvoj  
prava Unije – Predlog za dopustitev, ki ne dokazuje pomena vprašanja – Zavrnitev  
(Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člen 170b)  
(Glej točke od 8 do 16.)  
Iz rek 
1. Pritožba se ne dopusti. 
2. Družba Kiku GmbH nosi svoje stroške. 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :746 1
Člen 111(1) in (1a) navedenega zakona določa:

„1. Sodniki [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], ki so na dan začetka veljavnosti tega zakona dopolnili starost 65 let ali ki bodo dopolnili to starost v treh mesecih od navedenega začetka veljavnosti, se upokojijo prvi dan po poteku teh treh mesecev, razen če v enem mesecu od datuma začetka veljavnosti tega zakona predložijo izjavo in potrdilo iz člena 37(1) in če jim predsednik Republike Poljske dovoli, da še naprej opravljajo funkcijo sodnika [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)]. Določbe člena 37, od (2) do (4), se uporabljajo smiselno.

1a. Sodniki [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], ki bodo po izteku treh mesecev in pred iztekom 12 mesecev od začetka veljavnosti tega zakona dopolnili starost 65 let, se upokojijo 12 mesecev po tem začetku veljavnosti, razen če v tem roku predložijo izjavo in potrdilo iz člena 37(1) in če jim predsednik Republike Poljske dovoli, da še naprej opravljajo funkcijo sodnika [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)]. Določbe člena 37, od (1a) do (4), se uporabljajo smiselno.“
Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 20. novembra 2019 – Indaco Service

(Zadeva C‑552/18) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Javna naročila – Direktiva 2014/24/EU – Člen 57(4)(c) in (g) – Oddaja javnih naročil storitev – Neobvezni razlogi za izključitev – Hujša kršitev poklicnih pravil – Omajanje integritete gospodarskega subjekta – Prejšnja pogodba – Izvrševanje – Kršitve obveznosti – Odpoved – Tožba – Presoja kršitve pogodbe s strani naročnika – Preprečitev do konca sodnega postopka“

Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Direktiva 2014/24 – Oddaja javnih naročil – Razlogi za izključitev iz sodelovanja pri naročilu – Hujša kršitev poklicnih pravil, s katero je omajana integriteta gospodarskega subjekta – Odpoved prejšnje pogodbe zaradi takšne kršitve – Izpodbijanje navedene odpovedi pred civilnim sodiščem – Nacionalna ureditev, ki preprečuje naročniku, da izključi zadevni gospodarski subjekt na podlagi presoje njegove zanesljivosti do konca sodnega postopka – Nedopustnost

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2014/24, člen 57(4)(c) in (g))

(Glej točko 28 in izrek.)

Izrek

Člen 57(4)(c) in (g) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere vložitev tožbe zoper sklep o odpovedi pogodbe o oddaji javnega naročila, ki ga je naročnik sprejel zaradi „hujše kršitve poklicnih pravil“, nastale med izvrševanjem te pogodbe, naročniku, ki razpiše nov postopek oddaje javnega naročila, preprečuje, da bi v fazi izbire ponudnikov izključil gospodarski subjekt na podlagi presoje zanesljivosti tega subjekta.

( 1 ) UL C 436, 3.12.2018.
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 15. julija 2019 – Galeria Parque Nascente

(Zadeva C-438/18) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Skupni sistem obdavčitve za združitve, delitve, delne delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic – Direktiva 90/434/EGS – Člena 4 in 11 – Direktiva 2009/133/ES – Člena 4 in 15 – „Obratna“ združitev – Sistem za obdavčitve, ki povzroči, da se v primeru „obratne združitve“ stroški, ki so nastali matični družbi v zvezi s posojilom, ki ga je ta najela za nakup delnic hčerinske družbe, katero je prevzela, in ki jih ta matična družba lahko odbije, štejejo za stroške, ki jih ta hčerinska družba ne more odbiti“

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Razlaga, za katero je bilo zaprošeno zaradi uporabe določbe prava Unije, uveljavljene z nacionalnim pravom, za notranji položaj – Pristojnost za zagotovitev te razlage (člen 267 PDEU; Direktiva Sveta 90/434 ; Direktiva Sveta 2009/133) (Glej točke od 38 do 41.)

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Odgovor, na katerega je mogoče jasno sklepati iz sodne prakse – Uporaba člena 99 Poslovnika (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 99) (Glej točki 45 in 46.)

3. Približevanje zakonodaj – Skupni sistem obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic – Direktiva 90/434 – „Obratna“ združitev – Davčna ureditev, ki določa odbitne stroške te transakcije – Stroški, ki so nastali prevzemni družbi in ki se štejejo za neodbitne v nasprotju s tistimi, ki so nastali prevzeti družbi – Dopustnost (Direktiva Sveta 90/434, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2006/98) (Glej točke od 48 do 51 in izrek)

Izrek

Direktivo Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic in za prenos statutarnega sedeža SE ali SCE med državami članicami, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/98/ES z dne 20. novembra 2006 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki povzroči položaj, v katerem se za prevzemno družbo ne štejejo za odbitne stroške, ki bi jih prevzeta družba pred združitvijo teh družb lahko odbila in ki bi se lahko odbili, če ne bi prišlo do te združitve.

( 1 ) UL 2018 C 319, 10.9.2018.
4.

Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Zavrnitev dostopa do dokumenta, ker ne obstaja ali ker ga zadevna institucija nima – Domneva neobstoja, ki se opira na tozadevno izjavo zadevne institucije – Domneva, ki jo je mogoče ovreči na podlagi upoštevnih in skladnih indicev (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 2(3)) (Glej točko 5.)
Na področju začasnih odredb velja, da kadar je treba presoditi, ali je nujno sprejeti začasne odredbe, da se prepreči razkritje domnevno zaupnih informacij, se ta presoja do neke mere prekriva s preučitvijo obstoja fumus boni juris glede zaupnosti navedenih informacij, na katerega se sklicuje stranka, ki predlaga navedene odredbe.

V zvezi s tem je sodnik, pristojen za izdajo začasne odredbe, le takrat, kadar oseba, ki predlaga izdajo začasne odredbe, po eni strani trdi, da so informacije, katerih objavo želi začasno preprečiti, poslovna skrivnost ali so sicer varovane s poklicno skrivnostjo, in kadar ta trditev po drugi strani izpolnjuje pogoj fumus boni juris, načeloma dolžan v okviru svojega preizkusa pogoja nujnosti izhajati iz premise, da so te informacije poslovna skrivnost oziroma varovane s poklicno skrivnostjo. Za to, da bi bile odobrene začasne odredbe, tako ni dovolj zatrjevati, da so informacije, ki naj bi bile razkrite, zaupne, če taka trditev ne izpolnjuje pogoja fumus boni juris.

(Glej točke 15, 21 in 22.)
Zadeva C‑621/18

Andy Wightman in drugi

proti

Secretary of State for Exiting the European Union

(predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Court of Session, Inner House, First Division (Škotska))

„Hitri postopek“

Povzetek – Sklep predsednika Sodišča z dne 19. oktobra 2018

Vprašanja za predhodno odločanje – Hitri postopek predhodnega odločanja – Pogoji – Okoliščine, ki upravičujejo hitro obravnavo – Predlog za razlago v zvezi z možnostjo države članice, da enostransko prekliče uradno obvestilo o svoji nameri za izstop iz Unije – Nujnost pridobitve odgovora Sodišča pred razpravami in glasovanjem o sporazumu o izstopu v parlamentu zadevne države članice – Zadeva, ki se nanaša na temeljna vprašanja nacionalnega ustavnega prava in prava Unije – Dopustitev predloga v zvezi z obravnavo po hitrem postopku

(člen 50 PEU; Statut Sodišča, člen 23a; Poslovnik Sodišča, člen 105(1))

Glej besedilo odločbe.

(Glej točke od 7 do 11.)
Zadeva C‑85/18 PPU

CV

proti

DU

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Oradea)

„Predhodno odločanje – Nujni postopek predhodnega odločanja – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Varstvo in vzgoja otroka – Uredba (ES) št. 2201/2003 – Členi 8, 10 in 13 – Pojem ‚običajno prebivališče‘ otroka – Odločba sodišča druge države članice v zvezi s krajem otrokovega prebivališča – Neupravičena premestitev ali zadržanje – Pristojnost v primeru protipravnega odvzema otroka“

Povzetek – Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 10. aprila 2018

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo – Uredba št. 2201/2003 – Pristojnost, pravo, ki se uporablja, priznavanje in izvrševanje odločb v preživninskih zadevah – Uredba št. 4/2009 – Pristojnost v sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo in preživninskimi obveznostmi – Neupravičena premestitev ali zadržanje otroka – Pristojnost sodišč države članice, ki ni država članica, v kateri je imel otrok pred premestitvijo običajno prebivališče – Neobstoj – Meje

(uredbi Sveta št. 2201/2003, člen 10, in št. 4/2009, člen 3)

Člen 10 Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 in člen 3 Uredbe Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah je treba razlagati tako, da v zadevi, kot je ta v postopku v glavni stvari, v kateri je eden od staršev svojega otroka, ki je imel običajno prebivališče v eni državi članici, neupravičeno odpeljal v drugo državo članico, sodišča te druge države članice niso pristojna za odločanje o zahtevi v zvezi s pravico do varstva in vzgoje ali določitvijo preživnine za navedenega otroka, če ni nobenega znaka, da je drugi roditelj privolil v njegovo premestitev ali da ni vložil zahteve za njegovo vrnitev.

(Glej točko 57 in izrek.)
16

Motorna vozila, ki so na trgu v neki državi članici, so njeni domači izdelki v smislu člena 110 PDEU. Če so ti izdelki dani v prodajo na trgu rabljenih vozil v tej državi članici, jih je treba šteti za enakovrstne izdelke kot uvožena rabljena vozila istega tipa z enakimi lastnostmi, ki so enako ohranjena. Rabljena vozila, ki so kupljena na trgu te države članice, in tista, ki so z namenom uvoza in uporabe v tej državi članici kupljena v drugih državah članicah, so namreč konkurenčni izdelki (sodbi z dne 7. aprila 2011, Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, točka 55, in z dne 7. julija 2011, Nisipeanu, C‑263/10, neobjavljena, EU:C:2011:466, točka 24).
(Glej točki 36 in 38.)

Člen 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah ter člen 10 Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki dopušča izdajo plačilnega naloga na podlagi izpiska iz bančnih evidenc kot dokaza o obstoju terjatve, ki izhaja iz pogodbe o potrošniškem kreditu, kadar sodišče, ki odloča o predlogu za izdajo plačilnega naloga, ni pristojno za preizkus morebitne nepoštenosti pogojev iz te pogodbe niti za preverjanje, ali ta pogodba vsebuje informacije iz navedenega člena 10, če na podlagi podrobnih pravil za izvajanje pravice do vložitve ugovora zoper ta plačilni nalog ni mogoče zagotoviti spoštovanja pravic, ki jih ima potrošnik na podlagi teh direktiv.

Torej postopkovna pravila, kakršna so ta v postopku v glavni stvari – ker se z njimi po eni strani zahteva, da potrošnik v roku dveh tednov od vročitve plačilnega naloga predloži dejstva in dokaze, na podlagi katerih lahko sodišče izvede presojo, po drugi strani pa je zaradi z njimi določenega načina izračuna stroškov postopka postavljen v slabši položaj – povzročijo nezanemarljivo tveganje, da zadevni potrošniki ne bodo vložili zahtevanega ugovora (glej v tem smislu sodbo z dne 13. septembra 2018, Profi Credit Polska,C‑176/17, EU:C:2018:711, točki 69 in 70).

(Glej točki 48 in 53 ter izrek.)
20

V teh okoliščinah je Verwaltungsgericht Minden (upravno sodišče v Mindnu, Nemčija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba člene od 20 do 33 Uredbe št. 604/2013 uporabiti za prosilce za azil, ki so v državi članici že upravičeni do subsidiarne zaščite? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: 2. Ali lahko prosilec za azil prenos odgovornosti na državo članico, ki poda zahtevo, uveljavlja na podlagi izteka roka za predložitev zahteve za ponovni sprejem (člen 23(3) Uredbe št. 604/2013? 3. Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali lahko prosilec za azil uveljavlja prenos odgovornosti, če ga je država članica, na katero je zahteva za sprejem naslovljena, še naprej pripravljena sprejeti? 4. Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen, ali je mogoče iz izrecnega ali implicitnega soglasja (člen 25(2) Uredbe št. 604/2013) države članice, na katero je zahteva za sprejem naslovljena, sklepati, da je ta še naprej pripravljena sprejeti prosilca za azil? 5. Ali se lahko dvomesečni rok iz člena 23(2), prvi pododstavek, Uredbe št. 604/2013 po izteku trimesečnega roka iz člena 23(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 604/2013 konča, če od začetka trimesečnega roka mine več kot en mesec, preden država članica, ki poda zahtevo za sprejem, opravi poizvedbo v podatkovni bazi Eurodac? 6. Ali se prošnja za mednarodno zaščito šteje za vloženo v smislu člena 20(2) Uredbe št. 604/2013 že ob prvi izdaji potrdila o prijavi kot prosilec za azil ali šele, ko urad prejme navedeno potrdilo ali bistvene informacije, ki jih to vsebuje, ali šele ob uradnem vpisu formalne prošnje za azil? Zlasti: (a) Ali je potrdilo o prijavi kot prosilec za azil obrazec ali poročilo v smislu člena 20(2) Uredbe št. 604/2013? (b) Ali je pristojni organ v smislu člena 20(2) Uredbe št. 604/2013 organ, ki je pristojen za prejem obrazca ali pripravo poročila, ali organ, ki je pristojen za odločanje o prošnji za azil? (c) Ali obrazec ali poročilo do pristojnega organa prispe tudi, če mu je bila sporočena bistvena vsebina obrazca ali poročila, ali pa mu mora biti za to posredovan izvirnik ali kopija poročila? 7. Ali je lahko posledica zamude med prvo zaprositvijo za azil oziroma prvo izdajo potrdila o prijavi kot prosilec za azil in predložitvijo zahteve za sprejem prenos odgovornosti na državo članico, ki poda zahtevo, v smislu člena 23(3) Uredbe št. 604/2013 ali nastanek obveznosti države članice, ki poda zahtevo, da uporabi pravico do prevzema odgovornosti v skladu s členom 17(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 604/2013? 8. Če je odgovor na sedmo vprašanje glede ene od obeh možnosti pritrdilen: po izteku kakšnega obdobja je treba izhajati iz tega, da je podana nesorazmerna zamuda pri predložitvi zahteve za ponovni sprejem? 9. Ali je z zahtevo za ponovni sprejem, v kateri je država članica, ki jo poda, navedla le datum vstopa v to državo članico in datum vložitve formalne prošnje za azil, ne pa tudi datuma prve zaprositve za azil oziroma datuma prve izdaje potrdila o prijavi kot prosilec za azil, upoštevan rok iz člena 23(2), prvi in drugi pododstavek, Uredbe št. 604/2013 ali pa je taka zahteva ‚brez učinka‘?“
1.

Člena 4(2) in 5 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da določbe posojilne pogodbe, sklenjene v državi članici med potrošnikom in bančno institucijo, v smislu teh določb izpolnjujejo zahtevo, v skladu s katero morajo biti pogodbena določila jasna in razumljiva, če je znesek, ki bo dan na razpolago temu potrošniku in ki je izražen v tuji valuti kot valuti računa, opredeljeni v razmerju do valute plačila, jasno naveden. Če je opredelitev tega zneska odvisna od menjalnega tečaja, ki je veljal na dan sprostitve sredstev, navedena zahteva terja, da sta način izračuna zneska, ki je bil dejansko posojen, in menjalni tečaj, ki se uporabi, pregledna, tako da lahko normalno obveščeni ter razumno pozorni in preudarni potrošnik na podlagi natančnih in razumljivih meril oceni gospodarske posledice, ki se nanašajo nanj in ki izhajajo iz te pogodbe, to je, med drugim, celoten strošek posojila.
1.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Dokazno breme (člena 278 PDEU in 279 PDEU) (Glej točki 26 in 41.)
9

Iz predložitvene odločbe je razvidno, da se je na podlagi prijave, ki jo je Federale Overheidsdienst Volksgezondheid, Veiligheid van de Voedselketen en Leefmilieu (zvezna javna služba za javno zdravje, varnost prehranjevalne verige in okolje, Belgija) podala pri Procureur des Konings (državni tožilec, Belgija), začel kazenski pregon proti družbi Wamo, ki ima trgovine z oblačili pod trgovskim imenom ZEB, in L. C. J. Van Molu, izvršnemu direktorju družbe Mosa, ki upravlja družbo Wamo, ker naj bi zadnjenavedena družba in L. C. J. Van Mol med 8. in 13. junijem 2015 oglaševala kirurške estetske posege, kar je v nasprotju z belgijskim pravom.
7

Glede na predložitveni sklep so postopkovne določbe, ki se uporabljajo v Združenem kraljestvu (Anglija in Wales), podobne tistim, ki se uporabljajo na Irskem in so predstavljene v točkah 5 in 6 tega sklepa. Vendar vloga, s katero se postopek začne, ni vabilo na obravnavo, temveč tožba (petition).
Vprašanja za predhodno odločanje–Dopustnost–Vprašanja, zastavljena brez zadostnih pojasnil o dejanskem in pravnem okviru in o razlogih, ki upravičujejo potrebo po odgovoru na vprašanja za predhodno odločanje–Očitna nedopustnost

(člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 53(2) in 94(a) in (c))
1.

Vprašanja za predhodno odločanje–Dopustnost–Nujnost predložitve zadostnih pojasnil Sodišču o dejanskem in pravnem okviru–Obseg obveznosti na področju konkurence–Nezadostnost pojasnil v zvezi z navedenim okvirom–Očitna nedopustnost (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člena 53(2) in 94) (Glej točke od 13 do 15 in od 21 do 23.)
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 8. junija 2016 – Liu/EUIPO

(Zadeva C‑41/16 P)

„Pritožba — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Uredba (ES) št.°6/2002 — Modeli Skupnosti — Člen 7(2) — Registriran model Skupnosti, ki predstavlja ovitek za prenosni računalnik — Razkritje prejšnjih modelov pred datumom prednostne pravice — Zahteva za ugotovitev ničnosti“

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (Člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 5 in 6.)

Izrek

1) Pritožba se zavrne.
Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 22. aprila 2020 –

Bilbaína de Alquitranes in drugi/Komisija

(Zadeva C‑691/15 P-DEP)

„Odmera stroškov“

1. Sodni postopek – Stroški – Določitev – Stroški, ki se povrnejo – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati – Nujni stroški, ki nastanejo v postopku odmere stroškov – Standardizirani postopek, za katerega je značilen neobstoj vsakršnih težav (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točki 40 in 60.)

2. Sodni postopek – Stroški – Določitev – Stroški, ki se povrnejo – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati – Stroški, priglašeni v okviru pritožbe – Razlogi, ki zahtevajo poglobljeno preučitev (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točke od 44 do50.)

3. Sodni postopek – Stroški – Določitev – Stroški, ki se povrnejo – Posredovanje več odvetnikov – Nevplivanje – Presoja zlasti glede na skupno število delovnih ur, ki so objektivno nujne za namene postopka – Merila (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točke od 51 do 55.)

4. Sodni postopek – Stroški – Določitev – Stroški, ki se povrnejo – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati – Nujni stroški v postopku za izdajo začasne odredbe (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točki 56 in 57.)

Izrek

Znesek stroškov, ki jih mora Evropska komisija povrniti družbam Bilbaína de Alquitranes SA, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers Germany GmbH, Rain Carbon BVBA, Rütgers Poland sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica SA, Showa Denko Carbon Products Germany GmbH & Co. KG, Showa Denko Carbon Austria GmbH, SGL Carbon SAS, Showa Denko Carbon Spain SA, COBEX Polska sp. z o.o., ThyssenKrupp Steel Europe AG in Tokai erftcarbon GmbH v zadevah C‑691/15 P in C‑691/15 P R, se določi na 50.000 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi od dneva vročitve tega sklepa do dneva plačila celotnega dolgovanega zneska, po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) uporablja v svojih operacijah glavnega refinanciranja in ki velja prvi dan meseca, v katerem zapade plačilo, povečani za tri odstotne točke in pol.
26

Sodišče se je v poznejši sodni praksi izreklo za pristojno za odločanje o predlogih za sprejetje predhodne odločbe, ki so se nanašali na določbe akta Unije, v položajih, v katerih dejansko stanje v postopku v glavni stvari ni spadalo na področje uporabe takega akta, ampak so se navedene določbe uporabljale na podlagi nacionalnega prava, ker je to pravo napotovalo na njihovo vsebino (glej zlasti sodbo z dne 18. oktobra 2012, Nolan, C‑583/10, EU:C:2012:638, točka 45 in navedena sodna praksa). Kadar se torej nacionalna zakonodaja za rešitve, ki se uporabljajo za položaje, ki ne spadajo na področje uporabe zadevnega akta Unije, uskladi z rešitvami, ki jih vsebuje ta akt, obstaja nedvomen interes Unije za to, da se zaradi izogibanja razhajanjem pri razlagi v prihodnosti določbe, prevzete iz tega akta, razlagajo enotno (glej sodbo z dne 18. oktobra 2012, Nolan, C‑583/10, EU:C:2012:638, točka 46 in navedena sodna praksa).
„1.

Ali je treba člen 8(8) Uredbe št. 561/2006, ki določa, da lahko voznik, če se tako odloči, dnevni čas počitka in skrajšani tedenski čas počitka preživi v vozilu zunaj kraja, kjer je vozilo bazirano, če ima to ustrezno ležišče za vsakega voznika in če vozilo miruje, razlagati tako, da ta člen – kadar delodajalec (prevoznik) zaposlenemu (vozniku) da na razpolago brezplačno ležišče v kabini vozila – nasprotuje nacionalni ureditvi iz člena 9(4) uredbe z dne 19. decembra 2002, kakor je bila spremenjena, ki se je uporabljala do 28. februarja 2013, in iz člena 16(4) uredbe […] z dne 29. januarja 2013, ki se uporablja od 1. marca 2013, na podlagi katere ima zaposleni pravico do povračila stroškov nočitve v skladu s pogoji, določenimi v členu 9, od (1) do (3), uredbe z dne 19. decembra 2002 in členu 16, od (1) do (3), uredbe z dne 29. januarja 2013, ali v skladu z ugodnejšimi pogoji in zneski, določenimi v pogodbi o zaposlitvi, kolektivni pogodbi ali drugih pravilih delovnega prava?
40

Poleg tega je bilo res razsojeno, da lahko razkritje poslovnih skrivnosti povzroči škodo, ki izhaja iz dejstva, da poznejša razglasitev ničnosti spornega sklepa zaradi kršitve člena 339 PDEU in temeljne pravice do varstva poslovne skrivnosti, ko bi bile zaupne informacije enkrat objavljene, ne bi izničila učinkov objave teh informacij. Stranke, konkurenti in dobavitelji zadevnega podjetja ter finančni analitiki in širša javnost bi namreč lahko dostopali do zadevnih informacij in jih prosto uporabljali, kar bi navedenemu podjetju povzročilo resno in nepopravljivo škodo (glej v tem smislu sklep podpredsednika Sodišča Komisija/Pilkington Group, C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, točke od 46 do 48).