V okviru postopka, določenega v členu 234 ES, lahko le nacionalni sodnik, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločitev, presodi – glede na posebnosti zadeve – potrebo po izdaji predhodne odločbe, da bi lahko izdal sodbo, in ustreznost vprašanj, ki jih predlaga Sodišču. Kadar se predložena vprašanja nanašajo na razlago prava Skupnosti, je Sodišče načeloma dolžno odločati.

Člen 24, prvi odstavek, Direktive 93/37 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/52, je treba razlagati tako, da izčrpno našteva razloge, ki temeljijo na objektivni presoji strokovne usposobljenosti in lahko upravičijo izključitev gradbenika iz udeležbe pri javnem naročilu za gradnje. Vendar ta direktiva ne onemogoča, da država članica določi še druge izključitvene ukrepe, katerih namen je zagotoviti spoštovanje načela enakega obravnavanja ponudnikov in načela preglednosti, če taki ukrepi ne prekoračijo okvirov, ki so potrebni za doseganje tega cilja.

Pravo Skupnosti je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, ki – čeprav sledi legitimnim ciljem enakega obravnavanja ponudnikov in preglednosti postopkov oddaje javnih naročil – uvaja neizpodbojno domnevo nezdružljivosti med statusom lastnika, družbenika, glavnega delničarja ali vodstvenega delavca podjetja, ki opravlja dejavnost v sektorju informacijskih medijev, ter statusom lastnika, družbenika, glavnega delničarja ali vodstvenega delavca podjetja, ki mu država ali pravna oseba javnega sektorja v širšem smislu odda javno naročilo za gradnje, dobavo ali storitve.

Namen usklajevanja postopkov oddaje javnih naročil na ravni Skupnosti je zlasti izključiti tako tveganje, da bi se pri oddaji naročnika prednost dala nacionalnemu ponudniku, ter možnost, da se javni naročnik odloča glede na okoliščine, ki niso povezane z zadevnim naročilom. Pri tem je treba državam članicam priznati določeno diskrecijsko pravico pri sprejemanju ukrepov, namenjenih zagotavljanju spoštovanja načela enakega obravnavanja ponudnikov in načela preglednosti, ki sta podlaga direktivam Skupnosti na področju oddaje javnih naročil. Lahko sklepamo, da pravo Skupnosti ne nasprotuje sprejetju nacionalnih ukrepov, katerih namen je v postopkih oddaje javnih naročil za gradnjo preprečiti tveganje, da bi se pojavile prakse, ki bi lahko ogrozile preglednost in izkrivljale konkurenco, kar bi lahko bilo rezultat tega, da je med ponudniki podjetnik, ki opravlja dejavnost v sektorju informacijskih medijev ali je povezan z v tem sektorju dejavno osebo, in tako preprečiti ali zajeziti goljufijo ali korupcijo.

Vendar je posledica nacionalne določbe, s katero se uvaja splošna nezdružljivost med gradbenim sektorjem in sektorjem informacijskih medijev, da se iz oddaje javnih naročil izključijo gradbeniki, ki so dejavni tudi v sektorju informacijskih medijev, ker so njihovi lastniki, glavni delničarji, družbeniki ali ker jih upravljajo, ne da bi imeli kakršno koli možnost izpodbiti morebitne indice, ki bi jih navedel na primer konkurent, da v njihovem primeru ni dejanskega tovrstnega prej navedenega tveganja. Taka določba prekoračuje okvire, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev preglednosti in enakega obravnavanja, s tem da izključuje celotno kategorijo gradbenikov na podlagi navedene neizpodbojne domneve.

(Glej točke 54, 55, 60, 62, 63 in 69 ter točko 2 izreka.)