Zbi rka odločb sodne pr akse  
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA 
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE, 
predstavljeni 28. aprila 2016 * 
Zadeva C-2 4 0 / 1 5  
Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni  
proti  
Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT,  
Presidenza del Consiglio dei Ministri,  
Ministero dell’E conomia e delle Finanze(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
ki ga je vložilo Consiglio di Stato (državni svet), Italija) 
„Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Vpliv na nepristranskost in neodvisnost nacionalnih 
regulativnih organov — Vprašanje, ali določbe o omejevanju in racionalizaciji javnofinančnih izdatkov 
veljajo za nacionalne regulativne organe“ 
1. Ali lahko parlament države članice zakono dajne ukrepe za omejevanje in racionalizacijo porabe, ki 
so bili sprejeti za ostale javnopravne subjekte, razširi na tako imenovane „nacionalne regulativne 
organe“? ** Na to se, če povzamem , nanaša dvom Consiglio di Stato (državni svet, Italija), ki ga je 
izrazilo v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je predložilo Sodišču v okviru spora glede 
morebitnega vpliva zakono v o zmanjšanju javne porabe na neodvisnost Autorità per le Garanzie nelle 
Comunicazioni (regulativni organ za komunikacije, Italija; v nadaljevanju: AGCOM). 
* Jezik izvirnika: španščina.  
** Pri sklicevanju na te organe se brez razlikovanja običajno uporabljata izraza „nacionalni nadzorni organ“ ali „nacionalni regulativni organ“.  
Čeprav med obema lahko obstajajo nekatere razlike, pa ju je v teh sklepnih predlogih mogoče izenačiti. V nadaljevanju bom uporabljal 
okrajšavo „NRO“. 
SL 
ECLI:EU:C:2016 :308 1 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
I. Pravni okvir 
A. Pravo Unije 
2. V uvodni izjavi 11 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002 /21/ES z dne 7. marca 2002 
o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (v nadaljevanju: 
Okvirna direktiva), *** kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009 /140/ES, **** je navedeno: 
„V skladu z načelom ločevanja regulativnih in obratovalnih funkcij naj države članice zajamčijo 
neodvisnost nacionalnega regulativnega organa ali organov, da bi zagotovile nepristranskost njihovih 
sklepov. Ta zahteva po neodvisnosti ne posega v institucionalno avtonomijo in ustavne obveznosti 
držav članic niti v načelo nevtralnosti v zvezi s predpisi v državah članicah o ureditvi 
lastninskopravnih razmerij iz člena [345 PDEU]. Nacionalni regulativni organi naj imajo pri izvajanju 
svojih nalog na voljo vse potrebne vire glede zaposlovanja, strokovnega znanja in izkušenj ter finančnih 
sredstev.“ 
3. Na drugi strani je v uvodni izjavi 13 Direktive 2009 /140, s katero je bila spremenjena Okvirna 
direktiva, navedeno: 
„Treba bi bilo okrepiti neodvisnost nacionalnih regulativnih organov, da bi se zagotovila učinkovitejša 
uporaba regulativnega okvira ter povečala njihova pooblastila in predvidljivost njihovih odločitev. V ta 
namen bi bilo treba v nacionalni zakono daji predvideti izrecno določbo, s katero bo zagotovljeno, da 
je nacionalni regulativni organ, pristojen za ex ante urejanje trga ali za reševanje sporov med podjetji, 
pri opravljanju svojih nalog zavarovan pred zunanjimi posegi ali političnim pritiskom, ki bi lahko 
ogrozili neodvisno presojo zadev, ki jih obravnava. Zaradi takšnega zunanjega vpliva nacionalni 
zakono dajni organ ni primeren za delovanje v vlogi nacionalnega regulativnega organa v okviru 
regulativnega okvira. […] Pomem bno je, da imajo nacionalni regulativni organi, pristojni za ex ante 
urejanje trga, svoj proračun, ki jim omogoča predvsem zaposlitev zadostnega števila usposobljenega 
osebja. Da bo zagotovljena preglednost, bi bilo treba ta proračun vsako leto objaviti.“ 
4. Člen 3 Okvirne direktive, ki je bil spremenjen enkrat z Direktivo 2009 /140, določa: 
„1. Države članice poskrbijo, da vsako nalogo, dodeljeno nacionalnim regulativnim organom s to 
direktivo ali posebnimi direktivami, prevzame pristojni organ. 
2. Države članice zajamčijo neodvisnost nacionalnih regulativnih organov tako, da zagotovijo njihovo 
pravno ločenost in funkcijsko neodvisnost od vseh organizacij, ki zagotavljajo elektronska 
komunikacijska omrežja, opremo ali storitve. Države članice, ki ohranijo lastništvo ali nadzor nad 
podjetji, ki zagotavljajo elektronska komunikacijska omrežja in/ali storitve, zagotovijo dejansko 
strukturno ločitev regulativne funkcije od dejavnosti, povezanih z lastništvom ali nadzorom. 
3. Države članice zagotovijo, da nacionalni regulativni organi izvajajo svoje pristojnosti neodvisno, 
pregledno in pravočasno. Države članice zagotovijo, da imajo nacionalni regulativni organi ustrezne 
finančne in človeške vire za opravljanje dodeljenih nalog. 
*** UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349. 
**** Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o spremem bi direktiv 2002 /21/ES o skupnem regulativnem okviru za 
elektronska komunikacijska omrežja in storitve, 2002 /19/ES o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter 
o njihovem medomrežnem povezovanju in 2002 /20/ES o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (UL 2009 , L 337, str. 37). 
ECLI:EU:C:2016 :308 2 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
3a. Brez poseganja v določbe odstavkov 4 in 5 nacionalni regulativni organi, ki so v skladu 
s členom 20 ali 21 te direktive pristojni za ex ante urejanje trga ali reševanje sporov med podjetji, 
delujejo neodvisno in ne prosijo nobenega drugega organa za navodila v zvezi z opravljanjem nalog, ki 
so jim bile dodeljene po nacionalni zakono daji, s katero se izvaja zakono daja Skupnosti, oziroma 
tovrstnih navodil ne sprejemajo. Te organe je mogoče nadzirati v skladu z nacionalnim ustavnim 
pravom. Samo pritožbeni organi, ustanovljeni v skladu s členom 4, so pristojni, da odložijo izvršitev ali 
razveljavijo odločitev nacionalnih regulativnih organov. 
[…] 
Države članice zagotovijo, da imajo nacionalni regulativni organi iz prvega pododstavka ločene letne 
proračune. Proračuni se objavijo. Države članice zagotovijo tudi, da imajo nacionalni regulativni organi 
ustrezne finančne in človeške vire zato, da dejavno sodelujejo in prispevajo pri Organu evropskih 
regulatorjev za elektronske komunikacije (BEREC)[ ***** ]. 
[…]“ 
5. V uvodni izjavi 30 Direktive 2002 /20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 
o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (v nadaljevanju: Direktiva 
o odobritvi) ****** je navedeno, da se lahko „[p]onudnikom elektronskih komunikacijskih storitev […] 
naložijo upravne pristojbine za financiranje dejavnosti nacionalnega regulativnega organa pri 
upravljanju odobritvenega sistema in za podeljevanje pravic uporabe. Take pristojbine naj bodo 
omejene na zneske za kritje dejanskih upravnih stroškov za te dejavnosti. Zato naj se pri prihodkih in 
izdatkih nacionalnih regulativnih organov poskrbi za transparentnost z vsakoletnim poročanjem 
o skupni vsoti zbranih pristojbin in nastalih upravnih stroškov. Tako bodo lahko podjetja preverila 
uravnoteženost upravnih stroškov in pristojbin.“ V uvodni izjavi 31 je dodano, da naj „[s]istemi za 
upravne pristojbine […] ne izkrivljajo konkurence ali ustvarjajo ovir za vstop na trg“. 
6. Člen 12 Direktive o odobritvi določa: 
„1. Vse upravne pristojbine, naložene podjetjem, ki zagotavljajo storitev ali omrežje na podlagi splošne 
odobritve, ali podjetjem, ki jim je bila dodeljena pravica uporabe: 
(a) skupaj pokrivajo samo upravne stroške, ki bodo nastali z upravljanjem, nadzorom in uveljavitvijo 
sheme splošnih odobritev in pravic uporabe ter posebnih obveznosti iz člena 6(2), ki lahko 
vključujejo stroške mednarodnega sodelovanja, usklajevanja in standardi zacije, analize trga, 
nadzorovanja izpolnjevanja in drugega tržnega nadzora in tudi stroške regulativnih dejavnosti, ki 
vključujejo pripravo in uveljavitev sekundarne zakono daje in upravnih odločb, na primer odločb 
o dostopu in medsebojnem povezovanju, in 
(b) se naložijo posameznim podjetjem objektivno, transparentno in sorazmerno, kar zmanjša dodatne 
stroške upravljanja in pripadajoče dajatve na najmanjšimožni obseg. 
2. Kadar nacionalni regulativni organi naložijo upravne pristojbine, objavijo letni pregled svojih 
upravnih stroškov in skupne vsote zbranih dajatev. Na podlagi razlike med skupno vsoto dajatev in 
upravnih stroškov se izvedejo ustrezne prilagoditve.“ 
***** Uredba (ES) št. 1211 /2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o ustanovitvi Organa evropskih regulatorjev za 
elektronske komunikacije (BEREC) in Urada (UL 2009 , L 337, str. 1). 
****** UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337. 
ECLI:EU:C:2016 :308 3 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
B. Nacionalno pravo 
7. Zakon št. 249 z dne 31. julija 1997 ******* je ustanovil AGCOM in mu v členu 1(9) podelil precejšnjo 
organizacijsko samostojnost ter določil, da „sprejema ureditev v zvezi z organizacijo in delovanjem, 
proračuni, računovodskimi izkazi in upravljanjem izdatkov, vključno z odstopanjem od splošnih določb 
o javnem računovodstvu, ter pravno in ekono msko ureditvijo za zaposleno osebje […]“. 
8. Člen 7(2) zakonske uredbe št. 259 z dne 1. avgusta 2003 , s katero je bil sprejet zakonik 
o elektronskih komunikacijah, ******** določa, da ima AGCOM naloge [NRO], ki so navedene 
v členu 3 Okvirne direktive. 
9. Zakon št. 311 z dne 30. decembra 2004 o proračunu za leto 2005 *********  je omejil zvišanje 
javnofinančnih izdatkov, pri čemer je v členu 1(5) določil: „Da bi se zagotovilo izpolnjevanje ciljev 
javnih financ, določenih v okviru Evropske unije […] za triletje 2005 –2007 , skupni javnofinančni 
izdatki, vključeni v konsolidira ne računovodske izkaze, ki so za leto 2005 vključeni v prilogi 1 k temu 
zakonu, za naslednja leta pa jih določi Istituto nazionale di statistica (nacionalni statistični urad, 
v nadaljevanju: ISTAT) z odločbo, objavljeno v Gazzetta Ufficciale najpozneje do 31. julija vsakega 
leta, ne smejo preseči 2 % od ustreznih posodobljenih napovedi iz preteklega leta, kot so razvidne iz 
finančnega poročila […]“. 
10. Zakon št. 266 z dne 23. decembra 2005 o proračunu države za leto 2006 ********** je neodvisnim 
upravnim organom, kot je AGCOM, priznal finančno samostojnost. Člen 1(65) določa: „Od leta 2007 
stroške delovanja [AGCOM] krije zadevni trg v delu, ki ni pokrit s sredstvi iz državnega proračuna, na 
način, določen v veljavni zakono daji, in v znesku, ki ga s sklepom določi vsak organ ob upoštevanju 
zakonsko določenih omejitev in ki se plača neposredno tem organom“. 
11. Uredba-zakon št. 223 z dne 4. julija 2006 , po spremem bi potrjena z zakono m št. 248 z dne 
4. avgusta 2006 , ***********  je naložila obveznost zmanjšanja izdatkov za delovanje eksteritorialnih 
institucij in javnih organov. Člen 22(1) določa: „Odobrena proračunska sredstva za leto 2006 za 
vmesne izdatke iz proračunov eksteritorialnih institucij in javnih organov […], določenih v skladu 
s členom 1(5) in (6) zakona št. 311 z dne 30. decembra 2004 [z nekaterimi izjemami], se zmanjšajo za 
10%. […]“ To zmanjšanje je vplivalo na vse javne organe, ki so na seznamu ISTAT, med njimi tudi 
AGCOM. 
12. Zakon št. 196 z dne 31. decembra 2009 o novi splošni zakono daji o javnem računovodstvu in 
financah ************  je določil novo nacionalno ureditev na tem področju. Njegov člen 1(2) (kakor je 
bil spremenjen s členom 5(7) uredbe-zakona št. 16 z dne 2. marca 2012 ), *************  določa: „Za 
uporabo določb o javnih financah se kot javni organi za leto 2011 obravnavajo institucije in subjekti, 
navedeni za statistične namene na seznamu, ki je predmet obvestila nacionalnega statističnega urada 
(ISTAT) z dne 24. julija 2010 , objavljenega na isti dan v Gazzetta Ufficiale della Repubblica italiana, 
št. 171, od leta 2012 pa institucije in subjekti, ki jih je navedeni urad navedel za statistične namene na 
seznamu, ki je predmet obvestila istega urada z dne 30. septembra 2011 , objavljenega na isti dan 
******* Legge del 31 luglio 1997 , n. 249, recante istituzione dell’Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (GURI št. 177 z dne 31. julija 1997 ).  
******** Decreto legislativo de 1 agosto 2003 , n. 259, Codice delle comunicazioni elettroniche (GURI št. 214 z dne 15. septembra 2003 ).  
********* Legge del 30 dicembre 2004 , n. 311, Disposizioni per la formazzione del bilancio annuale y pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2005 )  
(GURI št. 306 z dne 31. decembra 2004 ). 
********** Legge del 23 dicembre 2005 , n. 266, Disposizioni per la formazzione del bilancio annuale y pluriennale dello Stato (legge finanziaria 
2006 ), (GURI št. 306 z dne 29. decembra 2005 ). 
***********  Decreto legge del 4 luglio 2006 , n. 223 (GURI št. 153 z dne 4. julija 2006 , str. 4), convertito, con modifiche, nella legge del 4 agosto 
2006 , n. 248 (GURI št. 186 z dne 11. avgusta 2006 ). 
************  Legge del 31 dicembre 2009 , n. 196, recante la nuova normativa generale in tema di contabilità e finanza pubblica (GURI št. 303 z dne 
31. decembra 2009 ), 
*************  Decreto-legge del 2 marzo 2012 , n. 16 (GURI št. 52 z dne 2. marca 2012 ). 
ECLI:EU:C:2016 :308 4 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
v Gazzetta Ufficiale della Repubblica italiana, št. 228, in poznejših posodobitvah v skladu 
z odstavkom 3 tega člena, ki so bile narejene na podlagi opredelitev iz upoštevnih predpisov Evropske 
unije, neodvisnih organov [ **************  ] in v vsakem primeru organov iz člena 1(2) zakonske uredbe 
št. 165 z dne 30. marca 2001 , kakor je bila pozneje spremenjena“. 
13. ISTAT je 28. septembra 2012 v GURI objavil seznam javnih organov, ki so vključeni v konsolidira n 
izkaz prihodkov in odhodkov javnih organov v smislu zakona št. 1962009 . ***************  Na navedenem 
seznamu je bil AGCOM. 
II. Postopek v glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje 
14. AGCOM je pri Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (deželno upravno sodišče v Laciju; 
v nadaljevanju: TAR) izpodbijal seznam, ki ga je pripravil ISTAT leta 2012 . Izpodbijal je to, da je bil 
naveden na tem seznamu, ter odločitev italijanskega zakono dajalca, da zanj uporabi predpise o javnih 
financah, zlasti tiste o omejevanju in racionalizaciji javnofinančnih izdatkov. 
15. TAR je s sodbo z dne 12. junija 2013 zavrnilo predloge AGCOM, pri čemer se je, med drugimi 
razlogi, sklicevalo na to, da je Consiglio di Stato (državni svet) v drugačni, pa vendar povezani zadevi, 
razglasilo sodbo št. 6014 /2012 , kjer je navedbo AGCOM na seznamu ISTAT štelo za zakonito. 
Neodvisnost in samostojnost AGCOM ga ne izključujeta iz kategorije javnih organov in posledične 
uporabe predpisov o javnih financah, njegov sistem samofinanciranja v tem smislu ni bil upošteven, 
saj so pristojbine, ki jih pobira od udeležencev na trgu, dajatve v skladu z italijanskim pravom. 
16. AGCOM je sodbo TAR izpodbijal pri Consiglio di Stato (državni svet), pri čemer je trdil, da je 
njegova učinkovitost kot regulativnega organa v telekomunikacijskem sektorju zmanjšana zaradi 
finančnih in organizacijskih omejitev, ki izhajajo iz tega, da zanj veljajo tako nacionalni predpisi 
s področja javnih financ ****************  kot tudi predpisi o omejevanju in racionalizaciji javne 
porabe. ***************** Poleg tega je še navedel, da bi moral italijanski zakono dajalec zanj uporabiti 
ugodnejše določbe, podobne določbam, predvidenim za Banca d‘Italia, ali vsaj omejiti zmanjšanje 
porabe za tisti del njegovega financiranja, ki izhaja iz proračuna države. Nazadnje, AGCOM meni, da se 
z uporabo nacionalnih predpisov, ki omejujejo njegove izdatke, kršita člen 3 Okvirne direktive in 
člen 12 Direktive o odobritvi. 
17. Trditvam AGCOM nasprotujejo ISTAT, predsedstvo ministrskega sveta in ministrstvo za 
gospodarstvo in finance. 
18. Consiglio di Stato (državni svet) v svojem predlogu za sprejetje predhodne odločbe pojasnjuje, da 
o zakonitosti seznama ISTAT ni dvoma, saj je uredba-zakon št. 16 z dne 2. marca 2012 spremenila 
člen 1(2) zakona št. 196 z dne 31. decembra 2009 , da bi izrecno vključila neodvisne organe (kot je 
AGCOM) v javne organe in institucije, za katere velja zakono daja o javnih financah. 
19. Consiglio di Stato (državni svet) je v svojem sklepu podrobneje pojasnil razloge, zaradi katerih prosi 
Sodišče, da odloči o združljivosti spornih nacionalnih ukrepov z Okvirno direktivo in Direktivo 
o odobritvi. Če bi se ugotovilo, da so ti ukrepi v nasprotju z načeli nepristranskosti, neodvisnosti in 
samofinanciranja, katerih spoštovanje morajo države članice zagotavljati NRO, se teh ukrepov ne bi 
smelo uporabiti za AGCOM, saj bi kršili pravo EU. Consiglio di Stato (državni svet) vendarle meni, da 
do te nezdružljivosti ni prišlo. 
**************  V izvirniku ni v ležečem tisku.  
***************  Elenco delle amministrazioni pubbliche inserite nel conto economico consolidato individuate ai sensi dell’articolo 1, comma 3, della  
legge 31 dicembre 2009 , n. 196 (GURI št. 227 z dne 28. septembra 2012 ). 
****************  Sklicuje se na člen 1(2) zakona št. 196 z dne 31. decembra 2009 . 
*****************  Namiguje na zakon št. 311 z dne 30. decembra 2004 o proračunu za leto 2005 in uredbo-zakon št. 233 z dne 4. julija 2006 . 
ECLI:EU:C:2016 :308 5 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
20. Kljub zgoraj navedenemu meni, da je treba Sodišču zastaviti vprašanje, zato da bi razpršil svoje 
dvome, in je zastavil to vprašanje: 
„Ali načeli nepristranskosti in neodvisnosti iz člena 3 okvirne direktive, ki ju je treba priznati NRO tudi 
s finančnega in organizacijskega vidika, ter načelo pretežnega samofinanciranja, določeno v členu 12 
Direktive o odobritvi, nasprotujejo nacionalni zakono daji (kakršna je upoštevna v tem postopku), 
v skladu s katero tudi za navedene organe na splošno veljajo določbe o javnih financah, zlasti posebne 
določbe o omejevanju in racionalizaciji izdatkov javnih organov?“ 
21. V okviru pisnega postopka pred Sodiščem so stališča predložili AGCOM, italijanska vlada, 
nizozemska vlada in Evropska komisija. Sodišče je odločilo, da bo vprašanje obravnavalo brez ustnega 
dela postopka. 
III. Analiza vprašanja za predhodno odločanje 
22. Consiglio di Stato (državni svet) želi s svojim vprašanjem izvedeti, če povzamem , ali člena 3 
Okvirne direktive in 12 Direktive o odobritvi nasprotujeta temu, da bi za NRO na splošno veljala 
italijanska zakono daja s področja javnih financ in še posebej zakoni, ki jih sprejme parlament 
o omejevanju in racionalizaciji javne porabe. 
23. Sodišče mora odgovoriti ob upoštevanju dejstev in nacionalne zakono daje, kakor ju predstavi 
predložitveno sodišče, katerega naloga je, da pojasni nacionalne predpise, za katere meni, da jih je 
treba uporabiti v sporu o glavni stvari. ******************  Zato so ukrepi, ki domnevno omejujejo 
neodvisnost AGCOM in ki jih je treba analizirati, samo tisti, ki jih je v svojem sklepu navedel 
Consiglio di Stato (državni svet). *******************  
24. AGCOM se je v svojem pisnem stališču skliceval na druge poznejše odločbe, ki jih je sprejel 
italijanski zakono dajalec, ki še naprej določajo enako in v skladu s katerimi zanj veljajo splošna pravila 
o nujnem omejevanju in racionalizaciji porabe, ki veljajo za vse italijanske javne organe. Za odgovor na 
vprašanje za predhodno odločanje se mi ne zdi pomem bno upoštevati predpisov, ki jih Consiglio di 
Stato (državni svet) v svojem predlogu za sprejetje predhodne odločbe ni omenil, čeprav bi bila 
v resnici rešitev, ki jo predlagam, verjetno enaka tudi, če bi presojal te nove ukrepe. 
******************  Sodbi z dne 26. junija 2008 , Burda (C-284/06, EU:C:2008 :365, točka 39) in z dne 21. marca 2013 , Belgacom in drugi (C-375/11, 
EU:C:2013 :185, točka 30). 
*******************  Na eni strani se nanaša na določbe, v skladu s katerimi skupni javnofinančni izdatki, vključeni v konsolidira ne računovodske 
izkaze, ki so za leto 2005 v prilogi 1 k zakonu št. 311 z dne 30. decembra 2004 in ki jih za naslednja leta določi Istituto nazionale 
di statistica (ISTAT) z odločbo, objavljeno v Gazzetta Ufficciale najpozneje do 31. julija vsakega leta, ne smejo preseči2%od 
ustreznih posodobljenih napovedi iz preteklega leta, kot so razvidne iz finančnega poročila (člen 1(5) zakona št. 311 z dne 
30. decembra 2004 ). Po drugi strani Consiglio di Stato (državni svet) napotuje na uredbo-zakon št. 223 z dne 4. julija 2006 , po 
spremem bi preoblikovana v zakon št. 248 z dne 4. avgusta 2006 , ki je določila zmanjšanje izdatkov za delovanje eksteritorialnih 
institucij in javnih organov. Glede na njen člen 22(1) „[o]dobrena proračunska sredstva za leto 2006 za vmesne izdatke iz 
proračunov eksteritorialnih institucij in javnih organov […], določenih v skladu s členom 1(5) in (6) zakona št. 311 z dne 
30. decembra 2004 [z nekaterimi izjemami], se zmanjšajo za 10%.“ 
ECLI:EU:C:2016 :308 6 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
A. Neodvisnost NRO v sodni praksi Sodišča 
25. AGCOM je eden od „neodvisnih organov“ ali „neodvisnih upravnih organov“, ki so ustanovljeni 
vdržavah članicah Unije, da zagotavljajo uporabo predpisov o liberalizaciji nekaterih gospodarskih 
sektorjev. ********************  Niso del klasične hierarhično urejene uprave, za nepristransko 
izpolnjevanje svojih funkcij, ki so tako regulatvne kot tudi nadzorne ter tehnične 
narave, *********************  pa se jim podeli status neodvisnosti tako v razmerju do gospodarskih 
akterjev kot tudi, odvisno od primera, v razmerju do političnih organov države. **********************  
26. Neodvisnost se zagotovi najprej v razmerju do udeležencev na trgu. Tako je tudi v skladu 
s členom 3(2) Okvirne direktive v posebnem primeru NRO za sektor elektronskih 
komunikacij. ***********************  Ta vidik neodvisnosti NRO je obširno urejen v sekundarnem pravu 
Unije in se v primeru AGCOM o njem ni razpravljalo v sporu z italijansko vlado. 
27. Sodišče************************  je obravnavalo neodvisnost NRO v razmerju do udeležencev na trgu, 
pri čemer se je izreklo o ločitvi regulativnih funkcij in funkcij komercialnega upravljanja. V več sodbah 
je odločilo, da morajo države članice v skladu s členom 3 Okvirne direktive, čeprav imajo 
institucionalno avtonomijo pri organizaciji in strukturiranju svojih NRO, poskrbeti, da vsako nalogo, 
dodeljeno NRP O, prevzame pristojni organ. Prav tako morajo zajamčiti neodvisnost teh organov tako, 
da zagotovijo njihovo pravno ločenost in funkcijsko neodvisnost od vseh organizacij, ki zagotavljajo 
elektronska komunikacijska omrežja, opremo ali storitve, ter zagotoviti, da ti organi izvajajo svoja 
pooblastila neodvisno, pregledno in pravočasno. *************************  
28. Vendar je Sodišče dopustilo, da ima zakono dajalec države lahko status NRO v smislu Okvirne 
direktive, če pri opravljanju navedene funkcije izpolnjuje pogoje glede strokovnega znanja, 
neodvisnosti, nepristranskosti in preglednosti, določene v navedeni direktivi, če je njegove odločbe 
mogoče izpodbijati pri neodvisnem organu ter če ne omejuje niti ne odpravi funkcij, ki jih direktive 
izrecno podeljujejo NRO. **************************  Sodišče je prav tako potrdilo, da imajo NRO pri 
izvajanju svojih funkcij široke pristojnosti, da lahko presodijo potrebo po regulaciji trga za vsak primer 
posebej. ***************************  
********************  O tem pojmu, ki je v zadnjih letih tako pomem ben v evropskem javnem pravu, obstaja bogata doktrina. Napotil bi na 
Caranta, R.; Andenas, M.; Fairgrieve, D. (ur.), Independent Administrative Authorities, British Institute of International and 
Comparative Law, London, 2005 ; García Álvarez, G., „La Unión Europea como estado regulador y las Administraciones 
independientes“, Revista de Adminsitración Pública, 2014 , št. 1, str. od 79 do 111; Hanretty, C. J.; Larouche, Pierre; Reindl, A., 
Independence, Accountability and Perceived Quality of Regulators, Center on Regulation in Europe, 2012 ; Ottow, A., „The 
different levels of protection of national supervisors’ independence in the European landscape“, v Comtois S.; de Graaf, K. (ur.), 
On judicial and quasi-judicial Independence, Eleven International Publishing, Den Haag, 2013 , str. od 139 do 166. 
*********************  Med funkcijami, ki se jim običajno dodelijo, so regulacija, spremljanje, inšpekcija, nadzor in eventualno sankcioniranje. Seveda 
pa nimajo vsi NRO enakih nalog. 
**********************  Sodba z dne 9. marca 2010 , Komisija/Nemčija (C-518/07, EU:C:2010 :125 , točka 42). 
***********************  Naveden v točki 4. 
************************  Sodna praksa Sodišča v zvezi z neodvisnostjo upravljavcev železniške infrastrukture za ta spor ni toliko pomem bna, saj je na 
eni strani urejena veliko bolj omejeno v predpisih sekundarnega prava, na drugi strani pa se rešene zadeve nanašajo na 
neodvisnost upravljavca železniške infrastrukture v razmerju do družb iz sektorja. Glej sodbe z dne 25. oktobra 2012 
Komisija/Portugalska (C-557/10, EU:C:2012 :662); z dne 28. februarja 2013 , Komisija/Nemčija (C-556/10, EU:C:2013 :116) in 
z dne 18. aprila 2013 , Komisija/Francija (C-625/10, EU:C:2013 :243). 
*************************  Sodbe z dne 6. marca 2008 , Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones (C-82/07, EU:C:2008 :143, točka 24); z dne 
6. oktobra 2010 , Base in drugi (C-389/08, EU:C:2010 :584, točka 29) in z dne 17. septembra 2015 , KPN (C-85/14, 
EU:C:2015 :610, točki 53 in 54). 
**************************  Sodba z dne 6. oktobra 2010 , Base in drugi (C-389/08, EU:C:2010 :584, točka 30) in sklepni predlogi generalnega 
pravobranilca Y. Bota, predstavljeni v zadevi KPN (C-85/14, EU:C:2015 :245, točke od 110 do 117). 
***************************  Sodbi z dne 24. aprila 2008 , Arcor (C-55/06, EU:C:2008 :244, točke od 153 do 156), in z dne 3. decembra 2009 , 
Komisija/Nemčija (C-424/07, EU:C:2009 :749, točka 61). 
ECLI:EU:C:2016 :308 7 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
29. Večjo težavo povzroča dejstvo, da neodvisnost NRO omogoča, da se osvobodijo vpliva državnih 
organov, zlasti vlade. Gre za težavo, ki lahko v nekaterih državah dobi ustavne razsežnosti, saj pride do 
tega, da se NRO prizna status neodvisnosti v razmerju do političnih organov, ****************************  
pri čemer pa so ti organi tisti, ki imajo demokratično legitimnost. Spremem ba člena 3 Okvirne 
direktive, ki jo je prinesla Direktiva 2009 /140, je uvedla ravno ta model NRO v sektorju elektronskih 
komunikacij. 
30. Neodvisnost NRO po mojem mnenju ne pomeni, da zanje ne veljajo osnovna pravila delovanja 
javnega organa, niti to, da niso pod nadzorom parlamenta. Neodvisnost, kakor jo varuje člen 3 Okvirne 
direktive, ima v glavnem te elemente: *****************************  
— institucionalna neodvisnost, kar pomeni, da se NRO oblikujejo kot subjekti, ki so ločeni od 
ministrstev in drugih javnih organov; 
— funkcionalna neodvisnost pomeni avtonomijo pri izvajanju njihovih nalog brez vpletanja drugih 
organov; 
— neodvisnost njihovih članov in zaposlenih od pritiskov ali vmešavanj drugih organov; 
— finančna neodvisnost, ki se izraža kot razpoložljivost finančnih in materialnih sredstev za 
samostojno izvajanje njihovih dejavnosti. Ta zadeva pa se nanaša ravno na finančno neodvisnost 
AGCOM. 
31. Sodišče se do zdaj še ni izreklo o politični neodvisnosti NRO v sektorju komunikacij, drugače kot 
v primeru nacionalnih organov za nadzor nad varstvom osebnih podatkov. Sodbe, izrečene 
o zadnjenavedenih (zlasti Komisija/Nemčija, Komisija/Avstrija in Komisija/Madžarska), ponujajo 
referenčne elemente, ki jih je mogoče z določenimi pridržki ekstrapolirati na NRO za sektor 
elektronskih komunikacij. Organi na področju varstva podatkov delujejo kot varuhi temeljne pravice 
do zasebnega življenja, ki je dejavnik, ki mu Sodišče pripisuje velik pomen z namenom varstva njegove 
neodvisnosti, ******************************  kar pa ni tako v primeru NRO na področju elektronskih 
komunikacij. 
32. Po mnenju Sodišča morajo biti nadzorni organi, pristojni za spremljanje obdelave osebnih 
podatkov, neodvisni, tako da lahko izvajajo svoje naloge brez zunanjega vpliva. Ta samostojnost 
izključuje zlasti vsakršno navodilo in kakršen koli drug zunanji vpliv, bodisi neposreden bodisi 
posreden, ki bi lahko usmerjal odločitve teh nadzornih organov in tako ogrožal njihovo nalogo 
ohranjanja pravega ravnotežja med varstvom pravice do zasebnosti in prostim pretokom osebnih 
****************************  Neki avtor je navedel, da če direktiva podeli izključne pristojnosti neodvisnemu NRO, dejansko ustvari ugodne razmere za 
„pridržek upravi“, to pomeni, da izključuje zakono dajno delovanje na točno tem področju. Glej Baño León, J. M., „Reserva 
de administración y Derecho comunitario“, Papeles de Derecho Europeo e Integración Regional, WP IDEIR, 2001 , št. 7, 
str. 7. 
*****************************  Glej v zvezi s tem Lavrijssen, S.; Ottow, A., „Independent Supervisory Authorities: A Fragile Concept“, Legal Issues of 
Economic Integration, 2012 , št. 4, str. od 427 do 428. 
******************************  Člen 28(1), drugi pododstavek, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu 
posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 13, zvezek 15, str. 355) državam članicam nalaga, naj ustanovijo enega ali več nadzornih organov, ki pri 
izvajanju nalog, ki so jim zaupane, delujejo popolnoma samostojno. Sodišče potrjuje: „Zahteva po nadzoru neodvisnega 
organa nad spoštovanjem pravil Unije o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov izhaja tudi iz primarnega 
prava Unije, zlasti iz člena 8(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 16(2) PDEU“ (sodba z dne 8. aprila 
2014 , Komisija/Madžarska, C-288/12, EU:C:2014 :237, točka 47). Poleg tega sklene, da je „[u]stanovitev neodvisnih 
nadzornih organov v državah članicah […] [torej] bistveni element spoštovanja varstva oseb pri obdelavi osebnih 
podatkov“ (sodbi z dne 9. marca 2010 , Komisija/Nemčija, C-518/07, EU:C:2010 :125, točka 23, in z dne 16. oktobra 
2012 , Komisija/Avstrija, C-614/10, EU:C:2012 :631, točka 37). 
ECLI:EU:C:2016 :308 8 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
podatkov. *******************************  Funkcionalna neodvisnost nadzornih organov je nujni pogoj za 
izpolnjevanje pogoja samostojnosti v smislu člena 28(1), drugi pododstavek, Direktive 95/46, vendar 
sama po sebi ne zadošča, da bi bili nadzorni organi obvarovani pred vsakršnim zunanjim 
vplivom. ********************************  
33. Sodišče je tako ugotovilo, da že sama možnost, da lahko državni nadzorni organi izvajajo politični 
vpliv na odločitve nadzornih organov, zadostuje, da je ovirano samostojno izvajanje nalog teh organov, 
saj bi zato lahko prišlo do „vnaprejšnje poslušnosti“ nadzornih organov z vidika prakse odločanja 
državnega nadzornega organa. To, da so ti organi poslušni politični oblasti, pa je nezdružljivo 
z zahtevo po samostojnosti. *********************************  
34. Vendar je Sodišče celo za nacionalne organe za nadzor nad varstvom podatkov štelo, da njihova 
samostojnost ni neomejena, tako da si ni mogoče predstavljati popolnega neobstoja vpliva parlamenta 
na te organe. **********************************  Parlament ali vlada lahko imenujeta osebe na položaj 
direktorja organov za nadzor, zakono dajalec pa lahko določi pristojnosti teh organov in jim naloži 
obveznost, da o svojem delovanju poročajo parlamentu. ***********************************  
35. Če povzamem , ocenjevati obseg politične neodvisnosti NRO, kot se pojmuje v pravu Unije, primora 
k temu, da se dosežetežko ravnotežje med, pooblastili, ki jim jih je treba podeliti, zato da se zagotavlja 
svoboda delovanja, in nujnostjo, da so predmet demokratičnega nadzora, značilnega za pravno državo, 
in da zanje veljajo splošni predpisi upravnega delovanja. 
B. Morebitna omejitev finančne neodvisnosti A GCOM 
36. Consiglio di Stato (državni svet) prosi Sodišče, naj se izreče o morebitnem vplivu, ki ga imajo lahko 
nacionalni ukrepi, s katerimi se omejuje javna poraba, na neodvisnost in nepristranskost AGCOM, ki ju 
zagotavlja člen 3 Okvirne direktive. Nazadnje želi izvedeti, ali je finančna neodvisnost NRO (ki je 
osnovni element njegove politične neodvisnosti) omejena na način, ki je nezdružljiv s členom 3 
Okvirne direktive, čedržava članica z zakono m omeji (v tem primeru za dva odstotka) letno rast 
proračuna NRO, določi, da za NRO velja zakono daja s področja javnih financ, ki velja za vse uprave, 
in za deset odstotkov zniža njegove izdatke za delovanje. Te omejitve so splošne, to pomeni, da veljajo 
za vse italijanske javne organe in niso bile sprejete samo v zvezi z AGCOM. 
37. AGCOM meni, da ukrepi, ki jih je sprejela Italija, omejujejo njegovo proračunsko samostojnost in 
torej vplivajo na njegovo neodvisnost na način, ki ni združljiv s pravom Unije. Po njegovem mnenju 
proračunska samostojnost NRO ne dovoljuje, da zanj na splošno veljajo nacionalni predpisi o javnih 
financah, vključno s tistimi, ki nalagajo najvišji prag zvišanja porabe, in tistimi, ki določajo linearno 
zmanjšanje izdatkov, saj vplivajo na njegovo svobodo upravljanja svojih finančnih sredstev, kakor je 
najprimerneje glede na njegove funkcionalne potrebe. 
38. AGCOM prav tako trdi, da taki ukrepi, ki omejujejo njegovo finančno samostojnost, niso 
utemeljeni z nujnostjo zmanjšanja javne porabe, saj se stroški upravljanja AGCOM ne financirajo iz 
proračuna države: sto odstotkov njegovih sredstev izvira iz prispevkov, ki jih plačujejo udeleženci na 
trgu, ki so predmet njegove regulativne dejavnosti. 
*******************************  Glej v tem smislu sodbi z dne 9. marca 2010 , Komisija/Nemčija (C-518/07, EU:C:2010 :125, točka 30) in z dne 
16. oktobra 2012 , Komisija/Avstrija (C-614/10, EU:C:2012 :631, točki 41 in 43). 
********************************  Glej v tem smislu sodbi z dne 16. oktobra 2012 , Komisija/Avstrija (C-614/10, EU:C:2012 :631, točka 42) in z dne 
8. aprila 2014 , Komisija/Madžarska (C-288/12, EU:C:2014 :237, točka 52). 
*********************************  Sodba z dne 16. oktobra 2012 , Komisija/Avstrija (C-614/10, EU:C:2012 :631, točka 51). 
**********************************  Za analizo ravnotežja med neodvisnostjo in odgovornostjo NRO glej Hanretty, C. J.; Larouche, P.; Reindl, A., 
Independence, Accountability and Perceived Quality of Regulators, Center on Regulation in Europe, 2012 . 
***********************************  Sodba z dne 9. marca 2010 , Komisija/Nemčija (C-518/07, EU:C:2010 :125, točke od 43 do 45). 
ECLI:EU:C:2016 :308 9 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
39. Nazadnje, AGCOM navaja, da je imela Italija na voljo druge rešitve, s katerimi bi se manj omejili 
njegovi finančna samostojnost in neodvisnost in s katerimi bi se zmanjšanje javne porabe uskladilo 
z upoštevanjem samostojnosti NRO. Italijanska država bi morala AGCOM po njegovem mnenju 
obravnavati enako kot italijansko centralno banko, za katero ukrepi omejevanja javne porabe ne veljajo 
samodejno. 
40. Komisija, Italija in Nizozemska zastopajo nasprotno stališče, ki se ujema s stališčem Consiglio di 
Stato (državni svet), kakor ga je opredelil v predlogu za sprejetje predhodne odločbe. 
41. Kakor je Sodišče potrdilo v primeru javnega organa, izraz „samostojno“ torej navadno pomeni 
položaj, ki zadevnemu organu zagotavlja možnost popolnoma svobodnega delovanja, brez sprejemanja 
navodil in ne da bi bil pod kakršnim koli pritiskom. ************************************  Ta neodvisnost, 
kakor sem navedel zgoraj, se priznava tako v razmerju do gospodarskih subjektov na trgu, na katerem 
deluje NRO, kot tudi v razmerju do političnih organov držav. *************************************  
42. Res je, da bi politični organi države v teoriji lahko omejili neodvisnost in vplivali na svoje NRO 
z drastičnim zmanjšanjem njihovih finančnih in človeških virov. **************************************  Da 
bi to preprečila in zagotovila status NRO v sektorju elektronskih komunikacij, je Direktiva 2009 /140 
zato uvedla številne spremem be v člen 3 Okvirne direktive, da bi poudarila njihovo finančno 
neodvisnost. ***************************************  Poleg tega sta bila v člen 3(3a), in fine, dodana dva 
izrecna pogoja: da imajo ločene letne proračune in da imajo ustrezne finančne in človeške vire zato, 
da dejavno sodelujejo in prispevajo pri BEREC. 
43. Vendar Okvirna direktiva ne določa neomejeno finančne neodvisnosti NRO, saj je te „organe 
mogoče nadzirati v skladu z nacionalnim ustavnim pravom“. Ta trditev je v skladu s sodno prakso 
Sodišča iz sodbe Komisija/Nemčija ****************************************  glede upoštevanja 
parlamentarnih funkcij v zvezi s temi organi, v kateri je sprejeto izvajanje nekaterih parlamentarnih 
nadzorov nad nacionalnimi organi za nadzor nad osebnimi podatki. To sodno prakso je mogoče 
ekstrapolirati na NRO na področju elektronskih komunikacij, tako da je zakonito, če se zanje določijo 
nekatera pravila, ki izhajajo iz suverenosti, ki je neločljivo povezana z demokratično 
legitimnostjo. *****************************************  Poročanje nacionalnemu parlamentu in revizorski 
nadzor nacionalnega računskega sodišča sta, na primer in med drugim, v mejah, ki jih Okvirna 
direktiva dopušča na področju elektronskih komunikacij. 
44. Tako kot je poudarila nizozemska vlada v svojem stališču, menim, da proračunski nadzor 
nacionalnega parlamenta nad NRO (ki je, naj ponovim, združljiv s finančno neodvisnostjo, ki jo tem 
organom priznava člen 3 Okvirne direktive) omogoča, da se zanje uporabijo, tudi ex ante, ukrepi 
omejevanja javne porabe. Navedeni ukrepi bi vplivali na njihovo neodvisnost na način, ki ne bi bil 
združljiv s členom 3 Okvirne direktive, samo če bi bili nesorazmerni in bi NRO onemogočali izvajanje 
njihovih funkcij ali če bi povzročili, da ne bi več imeli ločenega proračuna. 
************************************  Sodba z dne 9. marca 2010 , Komisija/Nemčija (C-518/07, EU:C:2010 :125, točka 18). 
*************************************  Po mnenju Sodišča „morajo nadzorni organi pri izvajanju nalog ravnati objektivno in nepristransko. Zaradi tega ne 
smejo podleči nobenemu zunanjemu vplivu – niti neposrednim ali posrednim vplivom države“ (sodba z dne 
9. marca 2010 , Komisija/Nemčija, C-518/07, EU:C:2010 :125, točka 25). 
**************************************  Pomen finančne neodvisnosti NRO sta izpostavila Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD), 
The Governance of Regulators. OECD Best Practice Principles for Regulatory Policy, 2014 , str. 99; in Center on 
Regulation in Europe (CERRE), Code of Conduct and Best Practices for the setup, operations and procedure of 
regulatory authorities, 2014 , str. 6, na voljo na spletni strani 
http://www .cerre.eu/content/cerre-code-conduct-and-best-practices-setup-operations-and-procedure-regulatory-
authorities. 
***************************************  Naveden v točki 4. Naj spomnim, da imajo NRO v skladu s tem členom 3(3) „ustrezne finančne in človeške vire 
za opravljanje dodeljenih nalog“. 
****************************************  Sodba z dne 9. marca 2010 (C-518/07, EU:C:2010 :125, točke od 43 do 46). 
*****************************************  Sodba z dne 9. marca 2010 , Komisija/Nemčija (C-518/07, EU:C:2010 :125, točka 46). 
ECLI:EU:C:2016 :308 10 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
45. V italijanskem primeru zakono dajni ukrepi, ki so se uporabili za AGCOM, niso določali ukinitve 
njegovega letnega proračuna, ki je ločen in objavljen, in glede na navedbe Consiglio di Stato (državni 
svet) prav tako niso vplivali na njegovo zmožnost upravljanja z viri, potrebnimi za izvajanje njegovih 
funkcij. Predložitveno sodišče poudarja, kot dejansko vprašanje, za katero je edino pristojno, da 
AGCOM „sploh ni predložil konkretnih dokazov o obstoju takih negativnih učinkov, temve č je samo 
trdil, da zadevna zakono daja krši njegovo finančno samostojnost in neodvisnost“. 
46. Poleg tega se z zakono dajo o javnih financah in omejevanju javne porabe (prag dveh odstotkov 
zvišanja izdatkov v zakonu o proračunu za leto 2005 in zmanjšanje vmesnih izdatkov za deset 
odstotkov z zakono m št. 248 z dne 4. avgusta 2006 ) izpolnjuje legitimen namen proračunske 
discipline, ki jo je na splošno sprejela italijanska država, ne pa posamezne odločbe, katere edini 
naslovnik bi bil AGCOM. 
47. Če torej AGCOM po mnenju predložitvenega sodišča ni dokazal, da sporni ukrepi dejansko 
vplivajo na njegovo dejavnost niti da so splošne proračunske omejitve konkretno preprečile, da bi 
„im[el] pri izvajanju svojih nalog na voljo vse potrebne vire glede zaposlovanja, strokovnega znanja in 
izkušenj ter finančnih sredstev“ (uvodna izjava 11 Okvirne direktive), je le s težavo mogoče sprejeti, da 
so ti ukrepi posegli v njegovo neodvisnost v zgoraj predstavljenem 
smislu. ******************************************  
48. Zahteva AGCOM, da bi bil deležen posebne obravnave s strani italijanske države tako kot Banca 
d‘Italia, ki ima zgolj obveznost predložitve izkaza poslovnega izida, se mi prav tako ne zdi utemeljena 
in se ponovno strinjam s stališčem, ki ga glede tega argumenta zastopa predložitveno sodišče. 
49. Člen 3 Okvirne direktive ne določa, da finančna neodvisnost NRO od držav članic zahteva, da 
lahko naložijo le obveznosti predložitve izkaza poslovnega izida na proračunskem področju, pri tem pa 
izključijo vsesplošne ukrepe omejevanja porabe. V Okvirni direktivi niti ni elementov, ki bi izenačevali 
neodvisnost NRO z neodvisnostjo centralne banke države članice. 
50. Neodvisnost nacionalnih centralnih bank je določena s predpisi primarnega prava (člen 130 PDEU 
in člen 7 Protokola št. 4 o statutu evropskega sistema centralnih bank in evropske centralne banke) in 
obstaja zaradi posebne naloge nacionalnih centralnih bank, da pod vodstvom Evropske centralne banke 
izvajajo enotno monetarno politiko, pri čemer jih vodi namen stabilnosti 
cen. *******************************************  Poleg tega je ta neodvisnost nujna, zato da se prepoved 
financiranja nacionalnih organov držav članic, ki jo določa člen 123 PDEU, učinkovito izvaja. 
Nobenega od teh ciljev ni mogoče ekstrapolirati na delovanje NRO v sektorju elektronskih 
komunikacij, katerega status je opredeljen v ustreznih direktivah. 
51. AGCOM navaja, da se financira iz proračuna italijanske države, pretežno pa iz upravnih pristojbin, 
ki jih zaračuna udeležencem na trgu elektronskih komunikacij. Poleg tega naj bi se v zadnjih poslovnih 
letih v celoti samofinanciral, zaradi česar njegovi izdatki niso povzročili javnofinančnega primanjkljaja, 
z izvajanjem splošnih ukrepov na tem področju, ki jih je sprejela italijanska država, pa naj bi se kršil 
člen 12 Direktive o odobritvi, saj bi se morali ti ukrepi po potrebi omejiti na financiranje AGCOM, ki 
izvira iz državnega proračuna. 
******************************************  Niti se ne zdi, da bi ukrepi omejevanja in zmanjšanja porabe, ki jih je Italija določila za AGCOM, temu 
preprečevali, da bi imel ustrezne finančne in človeške vire zato, da dejavno sodeluje in prispeva pri BEREC 
v smislu člena 3(3a), in fine, Okvirne direktive. Vsekakor mora nacionalno sodišče presoditi možnost te 
kršitve glede na dokaze, ki so bili predloženi med postopkom. 
*******************************************  Sodišče je v sodbi z dne 10. julija 2003 , Komisija/ECB (C-11/00, EU:C:2003 :395, točki 134 in 135), potrdilo, 
da „je namen člena 108 ES v bistvu obvarovati ECB pred vsemi političnimi pritiski, da bi se ji omogočilo 
učinkovito uresničevanje ciljev, določenih za njene naloge, z neodvisnim izvrševanjem posebnih pooblastil, ki 
jih ima za to na podlagi Pogodbe ES in Statuta ESCB. […] Vendar pa […] posledica priznanja take 
neodvisnosti ECB ni, da je ta popolnoma ločena od Evropske skupnosti in izvzeta iz vsakega pravila prava 
Skupnosti“. 
ECLI:EU:C:2016 :308 11 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
52. Tako kot predložitvenemu sodišču, Komisiji, italijanski in nizozemski vladi se tudi meni to 
utemeljevanje ne zdi primerno. Za pristojbine, naložene podjetjem, velja člen 12 Direktive o odobritvi 
in njihov namen ni pokriti vseh upravnih izdatkov, ki jih ima NRO, temve č v skladu z določbo 
člena 12(1)(a) tiste, ki bodo nastali z upravljanjem, nadzorom in uveljavitvijo sheme splošnih odobritev 
in pravic uporabe ter posebnih obveznosti iz člena 6(2) navedene direktive, ki lahko vključujejo stroške 
mednarodnega sodelovanja, usklajevanja in standardi zacije, analize trga, nadzorovanja izpolnjevanja in 
drugega tržnega nadzora in tudi stroške regulativnih dejavnosti, ki vključujejo pripravo in uveljavitev 
sekundarne zakono daje in upravnih odločb, na primer odločb o dostopu in medsebojnem 
povezovanju. ********************************************  
53. Čeprav so države članice svobodne pri pravnem določanju teh pristojbin, je po mnenju Sodišča 
mogočeiz člena 12(2) Direktive o odobritvi sklepati, da morajo navedene pristojbine kriti dejanske 
upravne stroške za dejavnosti, navedene v tej direktivi in morajo biti uravnotežene s temi stroški, tako 
da skupni prihodki, ki jih države članice prejmejo iz naslova zadevne pristojbine, ne smejo preseči vseh 
stroškov, povezanih s temi dejavnostmi. *********************************************  Poleg tega člen 12(1)(b) 
zavezuje države članice, da objektivno, transparentno in sorazmerno razdelijo navedene upravne 
pristojbine med podjetja. 
54. Pristojbine, s katerimi se financira AGCOM, so dajatve, ki jih je uvedla italijanska država, člen 12 
Direktive o odobritvi pa NRO ne podeljuje vsesplošnega pooblastila, da določa njihove 
zneske **********************************************  ne glede na določbe o omejevanju javne porabe, ki jih 
je na splošno sprejela država. Pristojbine morajo biti sorazmerne s porabo AGCOM v štirih dejavnostih 
(in sicer urejanje, upravljanje, nadzor in uveljavljanje sheme splošnih odobritev), AGCOM pa te porabe 
ne sme zvišati brez nadzora oziroma je ne sme zmanjšati ne glede na splošne proračunske predpise 
države. Te dajatve skupaj z ostalimi, ki bremenijo podjetja za elektronske komunikacije, vplivajo na del 
davčne obremenitve, ki jo nosijo davčni zavezanci (podjetja jih običajno prevalijo na potrošnike), in 
parlament lahko, če tako zahtevajo gospodarske potrebe, sprejme zakone v zvezi s tem. Če – tako kot 
v obravnavanem primeru – zakono dajni ukrepi o omejevanju porabe niso vplivali na dejansko 
zmožnost AGCOM, da izvaja svoje funkcije, jim z vidika finančne neodvisnosti ni mogočeničesar 
oporekati. 
55. Če povzamem , menim, da načeli nepristranskosti in neodvisnosti, ki ju je treba priznati NRO iz 
člena 3 Okvirne direktive, ter načelo osnovnega samofinanciranja iz člena 12 Direktive o odobritvi ne 
nasprotujejo nacionalni zakono daji, v skladu s katero za navedene NRO na splošno veljajo določbe 
o javnih financah, zlasti posebne določbe o omejevanju in racionalizaciji javnofinančnih izdatkov. 
IV. Predlog 
56. Glede na zgornje sklepanje Sodišču predlagam, naj na vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je 
zastavilo Consiglio di Stato (državni svet, Italija), odgovori: 
Načeli nepristranskosti in neodvisnosti, ki ju je treba priznati nacionalnim regulativnim organom iz 
člena 3 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002 /21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem 
regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, ter načelo osnovnega 
********************************************  Sodba z dne 18. julija 2013 , Vodafone Omnitel in drugi (od C-228/12 do C-232/12 in od C-254/12 
do C-258/12, EU:C:2013 :495, točki 38 in 40). 
*********************************************  Tako je analiziralo Sodišče (ravno v zvezi s pristojbinami, ki so se pobirale v Italiji za AGCOM) v sodbi 
z dne 18. julija 2013 , Vodafone Omnitel in drugi (od C-228/12 do C-232/12 in od C-254/12 do C-258/12, 
EU:C:2013 :495, točka 41). V tem smislu tudi sodba z dne 27. junija 2013 , Vodafone Malta in Mobisle 
Communications (C-71/12, EU:C:2013 :431, točka 23). 
**********************************************  Poleg tega je v uvodni izjavi 31 Direktive o odobritvi navedeno, da „[s]istemi za upravne pristojbine naj ne 
izkrivljajo konkurence ali ustvarjajo ovir za vstop na trg“. Previsoka raven upravnih izdatkov AGCOM bi 
bila v nasprotju s tem ciljem. 
ECLI:EU:C:2016 :308 12 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-240/15  
AUTORITÀ PER LE GARANZIE NELLE COMUN ICAZIONI  
samofinanciranja, določeno v členu 12 Direktive 2002 /20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 
7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, ne nasprotujejo nacionalni 
zakono daji, v skladu s katero za navedene organe na splošno veljajo določbe o javnih financah, zlasti 
posebne določbe o omejevanju in racionalizaciji javnofinančnih izdatkov. 
ECLI:EU:C:2016 :308 13