ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je treba določbo iz člena 70(1) zakona št. 4235/2014, ki določa: „[…] Kar zadeva hipoteke in predloge za vpis hipoteke, vpisane v ustrezne registre nepremičnin, in, če je primerno, pri pristojnem registru v korist banke ΑGROTIKI TRAPEZA TIS ELLADOS Α.Ε. (v nadaljevanju: banka), ki je že v posebnem stečajnem postopku, vpisane na kmetijsko premoženje ali kmetijsko opremo kmetov, ki so fizične osebe, ali tretjih oseb, ki so kmetje in fizične osebe, za zavarovanje terjatev banke, ki izhajajo [stran 4 izvirnika] iz posojil – deleža glavnice, obresti, zamudnih obresti, vključno z obrestmi na zapadle obresti in na zamudne obresti, prispevkov, stroškov ali drugih sredstev, kot so navedeni v kreditni pogodbi – odobrenih kmetom, ki so fizične osebe, v obliki kratkoročnih in srednjeročnih kreditov pri navedeni banki, ki se nanašajo izključno na njihovo kmetijsko dejavnost, in katerih odplačevanje je v celoti ali deloma v zamudi, se znesek kredita, za katerega je bila vpisana hipoteka ali predlog za vpis hipoteke, omeji na sto dvajset odstotkov (120 %) višine kredita, če vse zgoraj navedene terjatve banke iz naslova kredita ne presegajo (vključno z že vrnjenimi zneski) dvakratnika prvotnega zneska, na dvakratnik pridobljenega kredita pa se omeji, če vse zgoraj navedene terjatve presegajo dvakratni znesek prvotnega kredita ob začetku veljavnosti tega člena, kredit pa postane, ali je že postal, zapadel in izterljiv od navedenega trenutka. Če sta hipoteka ali predlog za vpis hipoteke vpisana na več kot eni kmetijski nepremičnini kmeta, ki je fizična oseba, ali tretje fizične osebe, banka omeji hipoteko ali predlog za vpis hipoteke na nepremičnino ali nepremičnine, s katerimi je zavarovana njena terjatev, do teh omejitev, in prednostno na tisto ali tiste, ki niso prva hiša in/ali glavno skladišče kmetijske opreme kmeta ali tretje osebe“, razlagati tako, da spada v pojem državne pomoči v skladu s členom 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije?
1.

Ali se preusmeritev potnika, ki se na letališču prijavi na let s potrjeno rezervacijo za določen let, proti njegovi volji na kasnejši let, šteje za zavrnitev vkrcanja v smislu člena 4(3) Uredbe o pravicah potnikov (1), če se let, na katerega se nanaša potrditev rezervacije potnika, opravi v nadaljevanju?
C 148/16

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 25. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 15. novembra 2018 v zadevi T-793/14, Tempus Energy in Tempus Energy Technology/Komisija

(Zadeva C-57/19 P)

(2019/C 148/16)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: É. Gippini Fournier, P. Němečková, agenta)

Drugi stranki v postopku: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 15. novembra 2018, ki je bila Komisiji vročena naslednji dan, v zadevi T-793/14, Tempus Energy Ltd in Tempus Energy Technology Ltd/Evropska komisija; in

— zavrne tožbo za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 5083 final (1) z dne 23. julija 2014 o nenasprotovanju shemi pomoči glede trga zmogljivosti proizvodnje v Združenem kraljestvu;

podredno,

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 15. novembra 2018, ki je bila Komisiji vročena naslednji dan, v zadevi T-793/14, Tempus Energy Ltd in Tempus Energy Technology Ltd/Evropska komisija;

— zadevo vrne Splošnemu sodišču v razsojanje glede drugega tožbenega razloga, navajanega na prvi stopnji;

v vsakem primeru tožeči stranki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba temelji na enem razlogu: Splošno sodišče je napačno razlagalo člen 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije in člen 4(2) in (3) Uredba Sveta (EU) 2015/1589 (2) z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije, z ugotovitvijo, da priglašen ukrep pomoči poraja resne dvome kar zadeva njegovo združljivost z notranjim trgom.

Glede na to, da se je Splošno sodišče oprlo na vrsto indicev glede resnih težav, je edini pritožbeni razlog razdeljen na dva dela glede dveh vrst indicev, ki so obravnavani v izpodbijani sodbi:

— Prvi del: Splošno sodišče je storilo napako, ko je kot glavni indic dvoma upoštevalo dolžino in okoliščine kontaktov pred priglasitvijo in kompleksnost ter novost ukrepa.

— Drugi del: Splošno sodišča je storilo napako, ko je Komisijo okrivilo za neizvedbo ustrezne preiskave glede nekaterih vidikov trga zmogljivosti proizvodnje v Združenem kraljestvu.

(1) Odobritev državne pomoči v skladu s členoma 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije — Primeri, v katerih Komisija ne vloži ugovora (UL 2014, C 348, str. 5).

(2) UL 2015, L 248, str. 9.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 6. februarja 2019 – Agenzia delle Dogane/Silcompa SpA

(Zadeva C-95/19)

(2019/C 182/13)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: Agenzia delle Dogane

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Silcompa SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je določbo člena 12(3) Direktive Sveta 76/308/EGS o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev za določene prelevmane, carine, davke in druge ukrepe (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2001/44/ES (2), v povezavi s členom 20 Direktive Sveta 92/12/EGS o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (3), mogoče razlagati tako, da je v postopku, v katerem se izpodbijajo izvršilni akti za izterjavo, mogoče – in če je, v kolikšnem obsegu – preučiti predpostavko v zvezi s krajem (dejanske sprostitve v porabo), kjer je bila dejansko storjena nepravilnost ali prekršek, če, kot v obravnavani zadevi, država prosilka in zaprošena država zoper davčnega zavezanca ločeno vložita enak zahtevek za izterjavo, ki temelji na istih in enkratnih izvoznih transakcijah, in če v zaprošeni državi istočasno tečeta tako postopek v zvezi z nacionalnim zahtevkom kot tudi postopek za izterjavo v imenu druge države, pri čemer bi iz takšne preučitve izhajajoča ugotovitev omogočala zavrnitev prošnje za pomoč in posledično tudi vseh izvršilnih aktov?

(1) Direktiva Sveta z dne 15. marca 1976 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev, ki izhajajo iz poslovanja, ki je del sistema financiranja Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, ter iz prelevmanov in carin (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 1, str. 44).

(2) Direktiva Sveta 2001/44/ES z dne 15. junija 2001 o spremembah Direktive 76/308/EGS o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev, ki izhajajo iz poslovanja, ki so del sistema financiranja Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, ter iz prelevmanov in carin, glede davka na dodano vrednost in določenih trošarin (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 12, str. 27).

(3) Direktiva Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 179).
C 172 /10 SL Uradni list  Evropske unije 20.5.2019
Za d e va  C-Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 11.  februarja 
2019  – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
(Zadeva C-102/19)
(2019/C 172/12 )
Jezik postopka: nemščina
Predložitveno sodišče
Bundesverwaltungsgericht
Stranki v postopku v glavni stvari
T ožeča stranka:  Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG
T ožena stranka : Bundesrepublik Deutschland
Vprašanji za predhodno odločanje
1. Ali so zahteve iz člena 69 Direktive 2001/83/ES  (1) glede dopustne vsebine navodila za uporabo za zdravila iz člena 14(1)  
taksativne, ali pa se lahko vključijo druge informacije v smislu člena 62 Direktive 2001/83/ES?
2. Ali se lahko navedbe o odmerjanju za zdravila iz člena 14(1) Direktive 2001/83/ES štejejo za informacije, ki so koristne za bol -
nika, v smislu člena 62 Direktive 2001/83/ES?
(1) Direktiva 2001/83/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001  o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini  
(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2012/26/EU Evropskega parlamenta in  
Sveta z dne 25. oktobra 2012  o spremembi Direktive 2001/83/ES, kar zadeva farmakovigilanco ( UL 2012, L 299, str. 1 ).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel București (Romunija) 11.  februarja 
2019  – Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, 
Administrația  Fiscală pentru  Contribuabili Nerezidenți
(Zadeva C-108/19)
(2019/C 172/13 )
Jezik postopka: romunščina
Predložitveno sodišče
Curtea de Apel București
—

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(1) in 108(2) PDEU s tem, da je sklenilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg za železniške povezave z zaledjem države na Danskem, ni prišlo do izkrivljanja konkurence, ker zadevni trg ni bil odprt za konkurenco. Pritožnica trdi, da temelji napačna ugotovitev Splošnega sodišča na štirih napakah pri uporabi prava, ki pomenijo štiri dele prvega pritožbenega razloga: a) Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg, ni prišlo izkrivljanja konkurence, čeprav so stalna povezava (ki jo izvaja družba Femern A/S) in železniške povezave z zaledjem države na Danskem (ki jih izvaja družba Femern Landanlæg) en celovit projekt in je bilo za državna poroštva in posojila, odobrena družbi Femern A/S, že ugotovljeno, da izkrivljajo konkurenco. b) Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de lege ni odprt za konkurenco. c) Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de facto ni odprt za konkurenco. d) Trga izgradnje in vzdrževanja železniške infrastrukture, ki sta odprta za konkurenco, sta ločena od trga upravljanja in izvajanja v ožjem pomenu železniške infrastrukture;
C 172 /12 SL Uradni list  Evropske unije 20.5.2019
3. Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, in obstaja dolžnost priznanja: ali lahko država članica priznanje zamenjanega doku -
menta vozniškega dovoljenja zavrne vsaj, če lahko država članica, na ozemlju katere se postavlja vprašanje priznanja doku -
menta vozniškega dovoljenja, na podlagi „nespornih informacij“ ugotovi, da ob zamenjavi dokumenta vozniškega dovoljenja  
materialna pravica do vožnje več ni obstajala?
(1) Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006  o vozniških dovoljenjih (prenovitev) ( UL L 403, 2006, str. 18 ).
Za d e va  C-Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Salzburg (A vstrija) 15.  februarja 2019  – 
ZS/PV A Landesstelle Salzburg
(Zadeva C-118/19)
(2019/C 172/15 )
Jezik postopka: nemščina
Predložitveno sodišče
Landesgericht Salzburg
Stranki v postopku v glavni stvari
T ožeča stranka:  ZS
T ožena stranka : PV A Landesstelle Salzburg
Zadeva je bila s sklepom predsednika Sodišča z dne 22. marca 2019  izbrisana iz vpisnika Sodišča.
Pritožba, ki jo je Bank Refah Kargaran vložila 18. februarja 2019  zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) 
z dne 10. decembra 2019  v zadevi T-134/19, Bank Refah Kargaran/Svet
(Zadeva C-134/19 P)
(2019/C 172/16 )
Jezik postopka: francoščina
Stranki
Pritožnica: Bank Refah Kargaran (zastopnik: J.-M. Thouvenin, odvetnik)
Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 8. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 29. novembra 2018 v zadevi T-811/16, Di Bernardo/Komisija

(Zadeva C-114/19 P)

(2019/C 164/22)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: B. Mongin, G. Gattinara, agenta)

Druga stranka v postopku: Danilo Di Bernardo

Predlogi

— sodba Splošnega sodišča z dne 29. novembra 2018 (sedmi senat), Di Bernardo/Komisija, T-811/16, naj se razveljavi;

— zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

— odločitev o stroških v postopku na prvi stopnji in v pritožbenem postopku naj se pridrži.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

V okviru prvega pritožbenega razloga, ki se nanaša na točke od 41 do 53, zadnji stavek, izpodbijane sodbe, se navaja napačna uporaba prava pri opredelitvi obsega obveznosti obrazložitve izbirne komisije v odločbi o nevpisu kandidata na rezervni seznam. Na prvem mestu Komisija trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo ustaljene sodne prakse Sodišča, ki odločbe glede pregledovanja prijav, kot so tiste, ki se nanašajo na diplome in izkušnje kandidata, razlikuje od odločb, ki se nanašajo na presojo uspešnosti kandidatov po sodelovanju pri preizkusih. V prvem primeru mora izbirna komisija navesti natančen element, ki v prijavi ni naveden, ob upoštevanju kvalifikacij, ki se zahtevajo v razpisu natečaja. Vendar je izbirna komisija v tem primeru bodisi v prvotni odločbi ali v odgovoru na zahtevo za ponovno preučitev upoštevala zahteve sodne prakse, in je Splošno sodišče v nasprotju z njo razširilo svoj nadzor nad izbirnimi merili, ki jih določi izbirna komisija, in tej naložilo, naj se izreče o vseh podatkih, navedenih v prijavi. Okoliščina, da je izbirna komisija v odgovor na zahtevo za ponovno preučitev svojo odločbo obrazložila, ni taka, da bi to obveznost obrazložitve razširila. Na drugem mestu je Splošno sodišče zamešalo obveznost obrazložitve, ne glede na njeno vrednost, z utemeljenostjo obrazložitve, ki spada pod vsebinsko zakonitost sprejete odločbe.

V okviru drugega pritožbenega razloga, ki se nanaša na točke od 37 do 38 in od 53 do 56 izpodbijane sodbe, se navaja napačna uporaba prava s tem, da se ni upoštevala dolžnost sodišča, da po uradni dolžnosti ugotovi spoštovanje obveznosti obrazložitve. Splošno sodišče ni upoštevalo ustaljene sodne prakse v skladu s katero je mogoče, če obrazložitev ni zadostna, med postopkom predložiti dodatna pojasnila, ki razlogu za razglasitev ničnosti zaradi kršitve obveznosti obrazložitve odvzemajo temelj. Splošno sodišče je namreč z izključitvijo možnosti dopolnitve obrazložitve v primeru „skoraj popolnega“ neobstoja obrazložitve in z enačenjem „skoraj popolnega“ neobstoja obrazložitve s popolnim neobstojem obrazložitve, onemogočilo dopolnitev obrazložitve med postopkom. Tako enačenje nima podlage v sodni praksi Sodišča. Splošno sodišče je z omejitvijo možnosti, da se ta zahteva izpolni v postopku, omejilo vlogo sodišča, ki bi lahko, v okoliščinah obravnavane zadeve, preprečilo razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe zaradi kršitve obveznosti obrazložitve.
C 155/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña (Španija) 24. januarja 2019 – Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A./Ayuntamiento de A Coruña

(Zadeva C-45/19)

(2019/C 155/28)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de A Coruña

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Compañía de Tranvías de la Coruña, S.A.

Tožena stranka: Ayuntamiento de A Coruña

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se glede na člen 8(3)(b) Uredbe (ES) št. 1370/2007 (1) tam določen 30-letni rok, kolikor lahko največ veljajo pogodbe, začne računati[:] (a) od trenutka oddaje javnega naročila ali podpisa pogodbe[,] (b) od začetka veljavnosti navedene določbe[,] (c) od naslednjega dne, ki sledi izteku prehodnega obdobja, določenega v členu 8(2) navedene uredbe (3. december 2019)[,] ali (d) od drugega datuma, ki ga opredeli Sodišče Evropske unije?

(1) Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1).
1.

Ali je treba, da se zagotovi učinkovitost prava Evropske unije in da se ne onemogoči uveljavljanje pravice do združitve družine, ki je pritožnici po njenem mnenju podeljena s členom 4 Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine (1), to določbo razlagati tako, da pomeni, da lahko otrok sponzorja uveljavlja pravico do združitve družine, kadar postane polnoleten med sodnim postopkom zoper odločbo, s katero mu je ta pravica zavrnjena in ki je bila sprejeta, ko je bil še mladoleten?
1.

Ali je treba člen 2(1)(c) in člene 9, 24, 72 in 73 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra razlagati tako, da je podano opravljanje storitev, ki je obdavčeno z DDV, kadar operater elektronskih komunikacij od svojih prejšnjih strank (ki jim je odobril promocijske ugodnosti, ki lahko ustrezajo brezplačni priključitvi, aktivaciji storitve, prenosljivosti, opremi ali tarifam po posebnih pogojih v zameno za zavezo, da bodo izpolnile obdobje vezave, ki pa ga iz razlogov na svoji strani niso) pobere znesek, ki zaradi zakonske določbe ne sme presegati stroškov, ki jih ima ponudnik z zagotovitvijo storitve, in mora biti sorazmeren z ugodnostjo, odobreno stranki, ki je kot taka določena in številčno opredeljena v sklenjeni pogodbi, tako da ne more avtomatično ustrezati skupni vrednosti zneskov, ki na dan prekinitve še niso zapadli v plačilo?
—

kršitev členov 10, 13 in 14 Pogodbe Evropske unije. Kršitev členov 114, 168(4)(c), 289 in 294 Pogodbe o delovanju Evropske unije: izpodbijana uredba v delu, v katerem za sedež Evropske agencije za zdravila določa Amsterdam, se omejuje na izbiro, ki je bila potrjena na sestanku Sveta z dne 20. novembra 2017, pri sprejetju katere Evropski parlament ni sodeloval. Iz tega sledi, da so bile Parlamentu pri sprejetju izpodbijane uredbe, ker ni mogel nikakor vplivati na vsebino sprejete odločbe, odvzete pristojnosti, ki bi jih bilo treba sicer v polni meri spoštovati v skladu s pravili pogodb, ki urejajo izbrani zakonodajni postopek;
1.

V okviru prvega pritožbenega razloga se Komisija sklicuje na napačno uporabo prava pri razlagi člena 31(2) Listine Evropske unije o temlejnih pravicah (v nadaljevanju: Listina). Prvi del prvega pritožbenega razloga se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi vsebine člena 31(2) Listine. Vsebina pravice osebe do plačanega letnega dopusta, ki jo zagotavlja člen 31(2), je pojasnjena v členu 7 Direktive 2003/88 (1). Zato je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je upoštevalo druge določbe Direktive 2003/88, kot sta člena 14 in 23, in s tem, da je štelo, da se uporabljata za zakonodajalca Kadrovskih predpisov. V okviru drugega dela prvega pritožbenega razloga se Komisija sklicuje na napačno uporabo prava pri razlagi člena 31(2) Listine, ker je Splošno sodišče ugotovilo, da znižanje iz člen 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom ni združljivo z domnevnim načelom, v skladu s katerim se spodbuja izboljšanje življenjskih in delovnih razmer. Tako načelo nima nobene pravne podlage. Tretji del prvega pritožbenega razloga se nanaša, podredno, na napačno uporabo prava pri razlagi drugih določb Kadrovskih predpisov, ki tvorijo sobesedilo člena 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom. Splošno sodišče je druge določbe Kadrovskih predpisov neupravičeno izključilo iz svoje presoje zgolj zato, ker so že obstajale pred uvedbo spremembe člena 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom. Zakonodajalec ima pri izbiri ukrepov za spremembo ali ohranitev široko diskrecijsko pravico.
2.

Ali je treba določbe Direktive 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (2), zlasti njene člene 1(2), 6(1) in 7(1), razlagati tako, da nasprotujejo temu, da so pogoji potrošniških kreditnih pogodb v delu, v katerem se nanašajo na tako imenovane neobrestne stroške kredita, katerih merila določitve so opredeljena v členu 36a zakona z dne 12. maja 2011 o potrošniških kreditih (Dz. U. 2018, pozicija 993, prečiščena različica), predmet nadzora z vidika pogojev, opisanih v členu 3 te direktive?
2.

Ali je izraza „ovirati“ ali „zmanjševati privlačnost“, ki sta navedena v sodbi v zadevi C-98/14 – ob upoštevanju in uporabi Dodatnega protokola št. 1 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah (EKČP) in člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – mogoče razlagati tako, da neupravičeno in nerazumno povečanje davka na igre v državi članici prirediteljem iger na srečo nesorazmerno in diskriminatorno odvzema dobičke, s čimer se izkrivlja konkurenca v korist igralnic ter kršita navedeni Dodatni protokol k EKČP in člen 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?
3.

Ali je treba člen 2 (odstavke 2, 3 in 4) in člen 5 Direktive Sveta z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (76/207/EGS) (2) razlagati tako, da nasprotujeta ukrepu, kakršen je obravnavani v sporu o glavni stvari, ki moške upokojence, ki lahko dokažejo, da so prevzeli nego in varstvo svojih otrok, popolnoma in brezpogojno izključuje iz prejemanja dodatka, ki ga določa za izračun starostne pokojnine, vdovske pokojnine ali pokojnine za trajno invalidnost?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugalska) 28. decembra 2018 – Rolibérica, Lda/Autoridade para as Condições do Trabalho

(Zadeva C-834/18)

(2019/C 112/32)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Judicial da Comarca de Faro

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Rolibérica, Lda

Nasprotna stranka: Autoridade para as Condições do Trabalho

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je mogoče Uredbo (ES) št. 561/2006 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 razlagati tako, da določa, da se tedenski čas počitka za voznike, ki opravljajo prevoz blaga in potnikov po cesti, začne in konča med ponedeljkom ob 00.00 uri in nedeljo ob 24.00 uri, ali pa je ta počitek mogoče koristiti v celoti in neprekinjeno med dvema delovnima tednoma?

(1) Uredba (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 (UL 2006, L 102, str. 1).
—

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da (i) je v točkah 30 in 32 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da ni verjetno, da se bo nezakonitost, ki jo je pritožnica zatrjevala v tožbi, v prihodnje ponovila, in da pritožnica ni imela interesa za vztraja nje pri tožbi, ter (ii) je v istih točkah ugotovilo, da je v tem okviru upoštevno vprašanje, ali je verjetno, da bo v prihodnje nastal položaj, v katerem bo Komisiji priglašen osnutek zakona, s katerim bodo odpravljeni njeni pomisleki v zvezi z obstoječo zakonodajo države članice priglasiteljice, ki je predmet postopka za ugotavljanje kršitev, ki poteka, in v katerem bo Komisija zavrnila dostop do obrazloženega mnenja, izdanega na podlagi Direktive 98/34 (1) v zvezi s tem osnutkom zakona, kar je upravičilo s splošno domnevo o nerazkritju, ki izhaja iz potrebe po varovanju namena tega postopka za ugotavljanje kršitev, med tem ko pravno upoštevno vprašanje ni, ali je verjetno, da bo ta specifičen položaj nastal, ampak, ali je verjetno, da bo Komisija v prihodnje uporabila razlago Uredbe št. 1049/2001 (2) ali Direktive 98/34, na katero se je sklicevala in ki jo je pritožnica v tožbi izpodbijala.