Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (veliki senat) 
z dne 23. aprila 2020 * 
„Predhodno odločanje – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000 /78/ES –  
Člen 3(1)(a), člen 8(1) in člen 9(2) – Prepoved diskriminacije zaradi spolne usmerjenosti – Pogoji za  
dostop do zaposlitve ali dela – Pojem – Javne izjave, s katerimi se izključuje zaposlitev homoseksualnih  
oseb – Člen 11(1), člen 15(1) in člen 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah –  
Varstvo pravic – Sankcije – Pravna oseba, ki zastopa kolektivni interes – Procesno upravičenje brez  
ukrepanja v imenu določenega tožnika ali ob neobstoju oškodovanca – Pravica do odškodnine“  
V zadevi C-507/18, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Corte suprema di cassazione (kasacijsko sodišče, Italija) z odločbo z dne 30. maja 2018 , ki je prispela na 
Sodišče 2. avgusta 2018 , v postopku 
NH 
proti 
Associazione Av vocatura per i diritti LGBTI Rete Lenford, 
SODIŠČE (veliki senat), 
v sestavi K. Lenaerts, predsednik, R. Silva de Lapuerta, podpredsednica, J.-C. Bonichot, M. Vilaras, 
E. Regan, P. G. Xuereb in I. Jarukaitis (poročevalec), predsedniki senatov, J. Malenovský, L. Bay Larsen,  
T. von Danwitz, sodniki, C. Toader, sodnica, F. Biltgen, sodnik, K. Jürimäe, sodnica, C. Lycourgos in  
N. Piçarra, sodnika,  
generalna pravobranilka: E. Sharpston,  
sodni tajnik: R. Schiano, administrator,  
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 15. julija 2019 ,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:  
– za NH C. Taormina in G. Taormina, avvocati,  
– za Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford A. Guariso, avvocato,  
– za italijansko vlado G. Palmieri, agentka, skupaj z G. De Socio, avvocato dello Stato,  
– za grško vlado E.-M. Mamouna, agentka,  
* Jezik postopka: italijanščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :289 1 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
– za Evropsko komisijo B.-R. Killmann in D. Martin, agenta,  
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 31. oktobra 2019  
izreka naslednjo  
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 2, 3 in 9 Direktive Sveta 
2000 /78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu 
(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79). 
2 Ta predlog je bil vložen v sporu med NH in Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete 
Lenford (v nadaljevanju: Associazione) glede izjav NH med radijsko oddajo, da v svoji odvetniški 
pisarni ne bi želel sodelovati s homoseksualnimi osebami. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
Listina 
3 Člen 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), naslovljen „Svoboda 
izražanja in obveščanja“, v odstavku 1 določa:  
„Vsakdo ima pravico do svobodnega izražanja. Ta pravica vključuje svobodo mnenja ter sprejemanja in  
širjenja vesti ali idej brez vmešavanja javnih organov in ne glede na državne meje.“  
4 Člen 15 Listine, naslovljen „Svoboda izbire poklica in pravica do dela“, v odstavku 1 določa: 
„Vsakdo ima pravico do dela in do opravljanja svobodno izbranega ali sprejetega poklica.“ 
5 Člen 21 Listine, ki se nanaša na prepoved diskriminacije, v odstavku 1 določa: 
„Prepovedana je vsakršna diskriminacija na katerikoli podlagi, kot je denimo spol, rasa, barva kože, 
etnično ali socialno poreklo, genetska značilnost, jezik, vera ali prepričanje, politično ali drugo mnenje, 
pripadnost narodnostni manjšini, premoženje, rojstvo, invalidnost, starost ali spolna usmerjenost.“ 
Direktiva 2000 /78 
6 V uvodnih izjavah 9, 11, 12 in 28 Direktive 2000 /78 je navedeno: 
„(9) Zaposlovanje in delo sta bistvena elementa za to, da se zajamči enake možnosti za vse, in veliko 
prispevata k polni udeleženosti državljanov v ekono mskem , kulturnem in socialnem življenju ter 
k uresničevanju njihovih osebnih zmogljivosti. 
[…] 
ECLI:EU:C:2020 :289 2 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
(11) Diskriminiranje zaradi […] spolne usmerjenosti lahko ogrozi uresničevanje ciljev iz Pogodbe 
[DEU], še zlasti cilje visoke ravni zaposlenosti in socialnega varstva, višanja življenjske ravni in 
kakovosti življenja, ekono mske in socialne kohezije in solidarnosti ter prostega gibanja oseb. 
(12) V vsej [Uniji] bi zato morali prepovedati vsakršno neposredno ali posredno diskriminacijo zaradi 
[…] spolne usmerjenosti na področjih, ki jih ureja ta direktiva. […] 
[…] 
(28) Ta direktiva navaja posamezne minimalne zahteve, kar daje državam članicam možnost, da 
uvedejo ali obdržijo ugodnejše določbe. […]“ 
7 Člen 1 te direktive določa: 
„Namen te direktive je opredeliti splošni okvir boja proti diskriminaciji zaradi vere ali prepričanja, 
hendikepiranosti, starosti ali spolne usmerjenosti pri zaposlovanju in delu, zato da bi v državah 
članicah uresničevali načelo enakega obravnavanja.“ 
8 Člen 2 navedene direktive, naslovljen „Koncept diskriminacije“, določa: 
„1. V tej direktivi ‚načelo enakega obravnavanja‘ pomeni, da ne obstaja nikakršna neposredna ali 
posredna diskriminacija zaradi katerega od razlogov iz člena 1. 
2. V smislu odstavka 1: 
(a) se šteje, da gre za neposredno diskriminacijo, kadar je, je bila ali bi bila oseba obravnavana manj 
ugodno kakor neka druga v primerljivi situaciji zaradi katerega od razlogov iz člena 1; 
(b) se šteje, da gre za posredno diskriminacijo, kadar je zaradi kakšne navidez nevtralne določbe, 
merila ali prakse neka oseba določene vere ali prepričanja, ki ima določen hendikep ali je 
določene starosti ali spolne usmerjenosti, v primerjavi z drugimi v slabšem položaju, razen če: 
(i) tako določbo, merilo ali prakso objektivno upravičuje legitimni cilj in je način uresničevanja 
tega cilja primeren in nujen […] 
[…]“ 
9 Člen 3 te direktive opredeljuje njeno področje uporabe. Odstavek 1(a) tega člena določa: 
„V mejah pristojnosti, ki so prenesene na [Unijo], se ta direktiva uporablja za vse osebe, bodisi 
v javnem bodisi v zasebnem sektorju, vključno z javnimi telesi, kar zadeva: 
(a) pogoje, pod katerimi je dostopna zaposlitev, samozaposlitev ali delo, vključno z izbirnimi merili in 
pogoji za sprejem v službo, ne glede na to, za katero vejo dejavnosti ali hierarhično mesto gre, 
vključno z napredovanjem“. 
10 Člen 8 Direktive 2000 /78, naslovljen „Minimalne zahteve“ v odstavku 1 določa: 
„Države članice lahko uvedejo ali ohranijo določbe, za varovanje načela enakega obravnavanja 
ugodnejše od teh, ki so določene s to direktivo.“ 
ECLI:EU:C:2020 :289 3 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
11 Člen 9 te direktive spada v njeno poglavje II, ki se nanaša na pravna sredstva in izvršbo. Ta člen, 
naslovljen „Pravno varstvo“, v odstavku 2 določa: 
„Države članice zagotovijo, da se lahko združenja, organizacije ali druge pravne osebe, katerih legitimni 
interes je zagotavljati, v skladu z v tej direktivi opredeljenim merili, da se določbe te direktive 
izpolnjujejo, v imenu ali v podporo tožnika na podlagi njegovega ali njenega soglasja vključijo 
v katerikoli sodni in/ali upravni postopek, predviden za izvršbo obveznosti, ki izhajajo iz te direktive.“ 
12 Člen 17 navedene direktive, naslovljen „Sankcije“, določa: 
„Države članice določijo predpise o sankcijah, ki se uporabljajo, česokršene določbe domačega prava, 
sprejete na podlagi te direktive, in sprejmejo vse potrebne ukrepe, da zagotovijo njihovo izvajanje. 
Sankcije, med katerimi je lahko tudi plačilo odškodnine žrtvi, morajo biti učinkovite, sorazmerne in 
odvrnilne. […]“ 
Italijansko pravo 
13 Člen 2(1)(a) Decreto legislativo n. 216 – Attuazione della direttiva 2000 /78 per la parità di trattamento 
in materia di occupazione e di condizioni di lavoro (zakonska uredba št. 216 o prenosu Direktive 
2000 /78 o enakem obravnavanju pri zaposlovanju in delu) z dne 9. julija 2003 (GURI št. 187 z dne 
13. avgusta 2003 , str. 4) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: zakonska 
uredba št. 216) določa: 
„V smislu te […] uredbe načelo enakega obravnavanja pomeni, da ne obstaja nikakršna neposredna ali 
posredna diskriminacija zaradi vere, osebnega prepričanja, hendikepiranosti, starosti ali spolne 
usmerjenosti. To načelo pomeni, da se ne izvaja nobena neposredna ali posredna diskriminacija, kot je 
opredeljena v nadaljevanju: 
(a) neposredna diskriminacija v primeru, kadar je, je bila ali bi bila oseba obravnavana manj ugodno 
kakor neka druga v primerljivem položaju zaradi vere, prepričanja, hendikepiranosti, starosti ali 
spolne usmerjenosti.“ 
14 Člen 3(1)(a) te zakonske uredbe določa: 
„Načelo enakega obravnavanja ne glede na vero, osebno prepričanje, hendikepiranost, starost in spolno 
usmerjenost se uporablja za vse osebe, bodisi v javnem bodisi v zasebnem sektorju, in je predmet 
sodnega varstva na načine, določene v členu 4, s posebnim poudarkom na teh področjih: 
(a) dostop do zaposlitve, samozaposlitve ali dela, vključno z izbirnimi merili in pogoji za zaposlitev“. 
15 Člen 5 navedene zakonske uredbe določa: 
„1. Sindikati, združenja in organizacije, ki zastopajo pravice ali interese oškodovanca na podlagi 
pooblastila – ki mora biti podeljeno z javno listino ali overjeno zasebno listino, sicer je nično – so 
procesno upravičeni v smislu člena 4 v imenu in na račun diskriminirane osebe ali za pomoč 
diskriminirani osebi zoper fizično ali pravno osebo, ki je odgovorna za diskriminatorno ravnanje ali 
dejanje. 
2. Subjekti iz odstavka 1 so procesno upravičeni tudi v primerih kolektivne diskriminacije, čeni 
mogoče neposredno in takoj določiti diskriminiranih posameznikov.“ 
ECLI:EU:C:2020 :289 4 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
16 Iz spisa, predloženega Sodišču, je razvidno, da je NH odvetnik in da je Associazione združenje 
odvetnikov, ki pred sodiščem brani pravice lezbijk, gejev, biseksualnih, transspolnih in interspolnih 
oseb (LGBTI). 
17 NH je podal izjave, ki pomenijo diskriminatorno ravnanje na podlagi spolne usmerjenosti delavcev, 
s čimer je kršil člen 2(1)(a) zakonske uredbe št. 216, zato je Associazione proti NH vložilo tožbo pri 
Tribunale di Bergamo (sodišče v Bergamu, Italija). 
18 To sodišče je v funkciji delovnega sodišča s sklepom z dne 6. avgusta 2014 ravnanje NH, ki je 
v intervjuju med radijsko oddajo izjavil, da v svoji odvetniški pisarni ne bi nikoli zaposlil 
homoseksualnih oseb, razglasilo za nezakonito, ker je neposredno diskriminatorno. Tribunale di 
Bergamo (sodišče v Bergamu) je na podlagi tega NH naložilo, naj Associazione plača 10.000 EUR iz 
naslova odškodnine za škodo in odredilo objavo odlomkov tega sklepa v nacionalnem dnevniku. 
19 Corte d’appello di Brescia (pritožbeno sodišče v Brescii, Italija) je s sodbo z dne 23. januarja 2015 
zavrnilo pritožbo, ki jo je NH vložil zoper navedeni sklep. 
20 NH je zoper to sodbo vložil kasacijsko pritožbo pri Corte suprema di cassazione (kasacijsko sodišče, 
Italija), ki je predložitveno sodišče. NH v utemeljitev te pritožbe med drugim zatrjuje napačno uporabo 
člena 5 zakonske uredbe št. 216, ker je pritožbeno sodišče priznalo procesno upravičenje Associazione, 
ter kršitev ali napačno uporabo člena 2(1)(a) in člena 3 te zakonske uredbe, ker mnenja o poklicu 
odvetnika ni izrazil v vlogi delodajalca, temve č zgolj kot običajen državljan, in ker so bile sporne izjave 
izvzete iz vsakršnega dejanskega poklicnega okvira. 
21 Predložitveno sodišče poudarja, da je pritožbeno sodišče v sodbi ugotovilo, prvič,daje „[NH] […] 
v pogovoru med radijsko oddajo izrekel vrsto stavkov, na katere ga je postopno napeljal njegov 
sogovornik […] v podporo njegovemu splošnemu odporu do določene kategorije oseb, ki jih ne želi 
imeti v svoji pisarni […], niti pri hipotetični izbiri svojih sodelavcev“, in drugič, da torej ni niti potekal 
niti ni bil načrtovan noben postopek zaposlovanja. 
22 V tem okviru se predložitveno sodišče na prvem mestu sprašuje, ali je odvetniško združenje, kakršno je 
Associazione, zastopniški subjekt v smislu člena 9(2) Direktive 2000 /78. Glede tega zlasti poudarja, da 
so v Priporočilu Komisije 2013 /396/EU z dne 11. junija 2013 o skupnih načelih za mehanizme 
kolektivnih opustitvenih in odškodninskih tožbvdržavah članicah v zvezi s kršitvami pravic iz prava 
Unije (UL 2013 , L 201, str. 60) in v Sporočilu Komisije Evropskem u parlamentu, Svetu, Evropskem u 
ekono msko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom „Evropskem u horizontalnemu okviru za 
kolektivna pravna sredstva naproti“ (COM(2013 ) 401 final) med merili, upoštevnimi za določitev 
procesnega upravičenja subjekta za vložitev zastopniške tožbe, niso našteti le povezava med ciljem, 
določenim s statutom zadevnega subjekta, in pravice, katerih kršitev se zatrjuje, ampak tudi 
nepridobitnost tega subjekta. 
23 V obravnavanem primeru je pritožbeno sodišče procesno upravičenje Associazione priznalo ob 
upoštevanju njegovega statuta, v skladu s katerim je njegov „cilj prispevati k razvoju ter razširjanju 
kulture in spoštovanja pravic oseb“ LGBTI „z opozarjanjem sodstva na to“, poleg tega pa to združenje 
„vodi usposabljanje mreže odvetnikov […]; [ter] podpira in spodbuja sodno varstvo in uporabo 
kolektivne obrambe pred nacionalnimi in mednarodnimi sodišči“. 
24 Predložitveno sodišče pojasnjuje, da člen 5(2) zakonske uredbe št. 216 v italijanskem pravu, kadar se 
diskriminacija na področju zaposlovanja ne izvaja proti določeni žrtvi, temve č proti določeni kategoriji 
oseb, sicer priznava procesno upravičenje subjektom iz te določbe, za katere se šteje, da zastopajo 
interese skupnosti oškodovancev. Kljub temu predložitveno sodišče dvomi o tem, da se lahko 
odvetniškem u združenju, katerega glavni cilj je nuditi pravno pomoč osebam LGBTI, zgolj zato, ker 
ECLI:EU:C:2020 :289 5 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
njegov statut določa, da je njegov cilj tudi spodbujati spoštovanje pravic teh oseb, na podlagi 
neposrednega interesa, ki ga ima, prizna procesno upravičenje – tudi za odškodninski zahtevek – zoper 
diskriminacijo, povezano z zaposlitvijo. 
25 Na drugem mestu se predložitveno sodišče sprašuje o omejitvah, ki jih ureditev o boju proti 
diskriminaciji na področju zaposlovanja in dela prinaša k uresničevanju svobode izražanja. Ugotavlja, 
da se varstvo pred diskriminacijo, ki ga zagotavljata Direktiva 2000 /78 in zakonska uredba št. 216, 
uporablja za položaje usposabljanja, opravljanja in prenehanja delovnega razmerja, s čimer navedeno 
varstvo vpliva na gospodarsko pobudo. Vendar meni, da ta dejanja niso povezana s svobodo izražanja 
in da niso namenjena omejitvi te svobode. Poleg tega naj bi bila uporaba navedenih dejanj pogojena 
z obstojem dejanske nevarnosti diskriminacije. 
26 Zato se sprašuje, ali je za to, da se lahko ugotovi položaj dostopa do zaposlitve, ki spada na področje 
uporabe Direktive 2000 /78 in nacionalne ureditve, s katero je ta direktiva prenesena, potrebno, da 
poteka vsaj eno posamično pogajanje o zaposlitvi ali javna ponudba za zaposlitev, in ali so ob 
neobstoju take okoliščine s svobodo izražanja zaščitene zgolj izjave, ki nimajo vsaj značilnosti javne 
ponudbe za zaposlitev. 
27 V teh okoliščinah je Corte suprema di cassazione (kasacijsko sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču 
v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali je treba člen 9 Direktive [2000 /78] razlagati tako, da združenje, ki ga sestavljajo odvetniki, 
specializirani za pravno varstvo kategorije drugače spolno usmerjenih subjektov, in ki ima v statutu 
določen namen spodbujati kulturo in spoštovanje pravic te kategorije, samodejno postane nosilec 
kolektivnega interesa in neprofitno usmerjeno združenje, ki ima procesno upravičenje, tudi za 
odškodninski zahtevek, če obstajajo dejstva, za katera se šteje, da pomenijo diskriminiranje 
navedene kategorije? 
2. Ali izjava, s katero je v intervjuju v radijski razvedrilni oddaji intervjuvanec izrazil mišljenje, ki je 
usmerjeno proti kategoriji homoseksualnih oseb, in izjavil, da nikoli ne bi zaposlil niti ne bi želel 
sodelovati z navedenimi osebami v svoji pisarni, čeprav sploh ni zaposloval in niti ni načrtoval 
zaposlitve novih delavcev, spada na področje uporabe varstva pred diskriminacijo, ki je določeno 
v Direktivi 2000 /78, v skladu z razlago členov 2 in 3?“ 
Vprašanji za predhodno odločanje 
Drugo vprašanje 
28 Najprej je treba poudariti, da se predložitveno sodišče z drugim vprašanjem, ki ga je treba obravnavati 
najprej, sklicuje na člen 2 Direktive 2000 /78, ki se nanaša na koncept diskriminacije, in na člen 3 te 
direktive, ki se nanaša na področje uporabe te direktive. Vendar je iz predloga za sprejetje predhodne 
odločbe razvidno, da se v postopku v glavni stvari ne obravnava vprašanje, ali so izjave NH zajete 
s pojmom „diskriminacija“, kot je opredeljen v prvi od teh določb, ampak vprašanje, ali glede na 
okoliščine, v katerih so bile te izjave podane, spadajo na stvarno področje uporabe navedene direktive 
v delu, v katerem se ta v členu 3(1)(a) nanašana „pogoje, pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali 
delo, vključno z izbirnimi merili in pogoji za sprejem v službo“. 
29 Zato je treba šteti, da predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba pojem 
„pogoji, pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali delo“,iz člena 3(1)(a) Direktive 2000 /78 razlagati 
tako, da so s tem pojmom zajete izjave, ki jih oseba poda med avdiovizualno oddajo in v skladu 
s katerimi ta oseba v svojem podjetju nikoli ne bi zaposlila ali delala z osebami določene spolne 
usmerjenosti, čeprav ni potekal ali ni bil načrtovan noben postopek zaposlovanja. 
ECLI:EU:C:2020 :289 6 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
30 Člen 3(1)(a) Direktive 2000 /78 določa, da se ta direktiva v mejah pristojnosti, ki so prenesene na Unijo, 
uporablja za vse osebe, bodisi v javnem bodisi v zasebnem sektorju, vključno z javnimi telesi, v zvezi 
s pogoji, pod katerimi je dostopna zaposlitev, samozaposlitev ali delo, vključno z izbirnimi merili in 
pogoji za sprejem v službo, ne glede na to, za katero vejo dejavnosti ali hierarhično mesto gre, vključno 
z napredovanjem. 
31 Ta direktiva za opredelitev pojma „pogoji, pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali delo“,ne 
napotuje na pravo držav članic. Iz zahtev po enotni uporabi prava Unije in iz načela enakosti pa 
izhaja, da je treba izraze določbe prava Unije, ki se za opredelitev smisla in obsega ne sklicuje posebej 
na pravo držav članic, načeloma v celotni Uniji razlagati avtonomno in enotno (glej v tem smislu sodbi 
z dne 18. oktobra 2016 , Nikiforidis, C-135/15, EU:C:2016 :774, točka 28, in z dne 26. marca 2019 , SM 
(Otrok, postavljen pod alžirsko ureditev kafala), C-129/18, EU:C:2019 :248, točka 50). 
32 Poleg tega v navedeni direktivi ni opredelitve izraza „pogoji, pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali 
delo“, zato ga je treba razlagati v skladu z njegovim običajnim pomenom v vsakdanjem jeziku, pri 
čemer je treba upoštevati kontekst, v katerem se uporablja, in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je 
(glej v tem smislu sodbi z dne 3. septembra 2014 , Deckmyn in Vrijheidsfonds, C-201/13, 
EU:C:2014 :2132 , točka 19, in z dne 29. julija 2019 , Spiegel Online, C-516/17, EU:C:2019 :625, 
točka 65). 
33 Glede izraza iz člena 3(1)(a) Direktive 2000 /78 je treba poudariti, da se besedilo „pogoji, pod katerimi je 
dostopna zaposlitev […] ali delo“, v vsakdanjem jeziku nanaša na okoliščine ali dejstva, katerih obstoj je 
treba obvezno določiti, da bi oseba lahko dobila določeno zaposlitev ali delo. 
34 Vendar zgolj na podlagi izrazov iz te določbe ni mogoče ugotoviti, ali izjave, podane zunaj kakršnega 
koli postopka zaposlovanja osebe na določenem delovnem mestu ali delu, ki še poteka ali je 
načrtovan, spadajo na stvarno področje uporabe te direktive. Zato je treba upoštevati okvir, v katerega 
je umeščen ta člen 3(1)(a), in cilje navedene direktive. 
35 Glede tega je treba opozoriti, da je bila Direktiva 2000 /78 sprejeta na podlagi člena 13 ES, ki je po 
spremem bi postal člen 19(1) PDEU, ki Uniji podeljuje pristojnost, da sprejme ustrezne ukrepe za boj 
proti diskriminaciji, med drugim zaradi spolne usmerjenosti. 
36 V skladu s členom 1 Direktive 2000 /78 in kot je razvidno iz naslova, uvodnih izjav, vsebine in cilja te 
direktive, je predmet te direktive opredeliti splošni okvir boja proti diskriminaciji, med drugim zaradi 
spolne usmerjenosti pri „zaposlovanju in delu“,dabise vdržavah članicah uresničevalo načelo enakega 
obravnavanja, tako da se vsakomur zagotavlja učinkovito varstvo pred diskriminacijo, ki temelji zlasti 
na tem razlogu (glej v tem smislu sodbo z dne 15. januarja 2019 , E.B., C-258/17, EU:C:2019 :17, 
točka 40 in navedena sodna praksa). 
37 Natančneje, v uvodni izjavi 9 te direktive je poudarjeno, da sta zaposlovanje in delo bistvena elementa 
za to, da se zajamčijo enake možnosti za vse, in veliko prispevata k polni udeleženosti državljanov 
v ekono mskem , kulturnem in socialnem življenju ter k uresničevanju osebnega razvoja. V tem smislu 
je tudi v uvodni izjavi 11 navedene direktive navedeno, da lahko diskriminiranje, med drugim zaradi 
spolne usmerjenosti, ogrozi uresničevanje ciljev iz Pogodbe DEU, še zlasti cilje visoke ravni 
zaposlenosti in socialnega varstva, višanja življenjske ravni in kakovosti življenja, ekono mske in 
socialne kohezije in solidarnosti ter prostega gibanja oseb. 
38 Direktiva 2000 /78 tako na področju, ki ga zajema, udejanja splošno načelo prepovedi diskriminacije, ki 
je odslej določeno v členu 21 Listine (glej v tem smislu sodbo z dne 17. aprila 2018 , Egenberger, 
C-414/16, EU:C:2018 :257, točka 47). 
ECLI:EU:C:2020 :289 7 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
39 Ob upoštevanju tega cilja in glede na naravo pravic, ki se varujejo v skladu z namenom Direktive 
2000 /78, ter temeljne vrednote, ki so njena podlaga, se pojma „pogoji, pod katerimi je dostopna 
zaposlitev […] ali delo“, v smislu člena 3(1)(a) te direktive, ki opredeljuje njeno področje uporabe, ne 
sme razlagati ozko (glej po analogiji sodbi z dne 12. maja 2011 , Runevič-Vardyn in Wardyn, C-391/09, 
EU:C:2011 :291, točka 43, in z dne 16. julija 2015 , CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C-83/14, 
EU:C:2015 :480, točka 42). 
40 Tako je Sodišče že razsodilo, da je značilnost Direktive 2000 /78 ta, da se uporablja za položaje, ki se na 
področju zaposlovanja in dela nanašajo na izjave, ki se nanašajo na „pogoje, pod katerimi je dostopna 
zaposlitev […] ali delo, vključno z izbirnimi merili“ v smislu člena 3(1)(a) Direktive 2000 /78. 
Natančneje, ugotovilo je, da so s tem pojmom zajete javne izjave, ki se nanašajo na določeno politiko 
zaposlovanja in so podane, tudi če zadevni sistem zaposlovanja ne poteka na podlagi javne ponudbe 
ali neposrednih pogajanj, izvedenih po izbirnem postopku, ki predpostavlja vložitev kandida tur in 
predizbor teh kandida tur glede na zanimanje delodajalca (glej v tem smislu sodbo z dne 25. aprila 
2013 , Asociația Accept, C-81/12, EU:C:2013 :275, točki 44 in 45). 
41 Presodilo je tudi, da zgolj dejstvo, da izjav, ki napeljujejo na obstoj homofobne politike zaposlovanja, ni 
podala oseba, ki nima pravne sposobnosti, da neposredno oblikuje politiko zaposlovanja zadevnega 
delodajalca ali da tega delodajalca pravno zaveže ali zastopa na področju zaposlovanja, ne nasprotuje 
nujno temu, da bi take izjave lahko spadale k pogojem za dostop do zaposlitve ali dela tega 
delodajalca. Glede tega je Sodišče pojasnilo, da sta to, da se delodajalec ni jasno oddaljil od zadevnih 
izjav, in dojemanje v javnosti ali zadevnih krogih upoštevna elementa, ki ju organ, ki o tem odloča, 
lahko upošteva pri celoviti presoji dejstev (glej v tem smislu sodbo z dne 25. aprila 2013 , Asociația 
Accept, C-81/12, EU:C:2013 :275, točke od 47 do 51). 
42 Poleg tega okoliščina, da ko so bile zadevne izjave podane, niso potekala nobena pogajanja za 
zaposlitev, prav tako ne izključuje možnosti, da take izjave spadajo na stvarno področje uporabe 
Direktive 2000 /78. 
43 Iz teh preudarkov izhaja, da nekatere okoliščine, kot je neobstoj tekočega ali načrtovanega postopka 
zaposlovanja, sicer niso odločilne za ugotovitev, ali se izjave nanašajo na določeno politiko 
zaposlovanja in so zato zajete s pojmom „pogoji, pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali delo“, 
v smislu člena 3(1)(a) Direktive 2000 /78, vendar je za to, da bi lahko spadale na stvarno področje 
uporabe te direktive, kot je opredeljeno s to določbo, potrebno, da jih je mogoče dejansko povezati 
s politiko zaposlovanja določenega delodajalca, pri čemer se zahteva, da povezava teh izjav s pogoji za 
dostop do zaposlitve ali dela pri tem delodajalcu ni hipotetična. Obstoj take povezave mora presojati 
nacionalni organ, ki odloča o zadevi, v okviru celovite analize okoliščin, v katerih so bile podane 
zadevne izjave. 
44 V zvezi z merili, ki jih je treba upoštevati za to, je treba pojasniti, da sta, kot je v bistvu poudarila tudi 
generalna pravobranilka v točkah od 53 do 56 sklepnih predlogov, med drugim upoštevna, prvič, 
položaj osebe, ki je podala zadevne izjave, in vloga, v kateri se je izrazila, s katerima je treba dokazati, 
da je sam potencialni delodajalec ali da je pravno ali dejansko sposoben odločilno vplivati na politiko 
zaposlovanja ali na odločitev o zaposlovanju potencialnega delodajalca, ali vsaj, da ga javnost ali 
zadevni krogi dojemajo za sposobnega izvajati tak vpliv, in sicer tudi če nima pravne sposobnosti za 
opredelitev politike zaposlovanja zadevnega delodajalca ali za sklepanje zavez ali zastopanje tega 
delodajalca na področju zaposlovanja. 
45 Drugič, upoštevni sta narava in vsebina zadevnih izjav. Te morajo biti povezane s pogoji za dostop do 
zaposlitve ali dela pri zadevnem delodajalcu in dokazovati namen tega delodajalca, da bo diskriminiral 
na podlagi enega od meril, določenih v Direktivi 2000 /78. 
ECLI:EU:C:2020 :289 8 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
46 Tretjič, upoštevati je treba okvir, v katerem so bile zadevne izjave podane, zlasti njihovo javno ali 
zasebno naravo, ali to, da so bile razširjane v javnosti bodisi prek tradicionalnih medijev bodisi prek 
socialnih omrežij. 
47 Te razlage Direktive 2000 /78 ni mogoče ovreči z morebitno omejitvijo uresničevanja svobode izražanja, 
ki jo navaja predložitveno sodišče in ki bi bila lahko posledica te razlage. 
48 Svoboda izražanja, ki je bistveni temelj demokratične in pluralne družbe in ki odraža vrednote, na 
katerih v skladu s členom 2 PEU temelji Unija, je temeljna pravica, ki je zagotovljena s členom 11 
Listine (sodba z dne 6. septembra 2011 , Patriciello, C-163/10, EU:C:2011 :543, točka 31). 
49 Vendar svoboda izražanja, kot je razvidno iz člena 52(1) Listine, ni absolutna pravica in je njeno 
uresničevanje lahko omejeno, če so omejitve predpisane z zakono m in če spoštujejo bistveno vsebino 
te pravice in načelo sorazmernosti, torej če so potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega 
interesa, ki jih priznava Unija, ali če so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. Kot je 
generalna pravobranilka navedla v točkah od 65 do 69 sklepnih predlogov, pa je v obravnavanem 
primeru tako. 
50 Omejitve uresničevanja svobode izražanja, ki lahko izhajajo iz Direktive 2000 /78, so namreč določene 
z zakono m, saj izhajajo neposredno iz te direktive. 
51 S temi omejitvami se poleg tega spoštuje bistvena vsebina svobode izražanja, saj se uporabljajo samo za 
doseganje ciljev Direktive 2000 /78, in sicer zagotoviti načelo enakega obravnavanja pri zaposlovanju in 
delu ter doseganje visoke ravni zaposlenosti in socialnega varstva. Tako so upravičene s temi cilji. 
52 S takimi omejitvami se spoštuje tudi načelo sorazmernosti, ker so prepovedani razlogi za diskriminacijo 
našteti v členu 1 Direktive 2000 /78, katerega stvarno in osebno področje uporabe je omejeno 
s členom 3 te direktive, poseganje v uresničevanje svobode izražanja pa ne presega tega, kar je nujno 
za uresničitev ciljev navedene direktive, saj so prepovedane le izjave, ki pomenijo diskriminacijo na 
področju zaposlovanja ali dela. 
53 Poleg tega so omejitve uresničevanja svobode izražanja, ki izhajajo iz Direktive 2000 /78, nujne za 
zagotovitev pravic na področju zaposlitve in dela, ki jih imajo osebe, ki pripadajo kategorijam oseb, za 
katere je značilen eden od razlogov, naštetih v členu 1 te direktive. 
54 Natančneje, če v nasprotju z razlago pojma „pogoji, pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali delo“,iz 
člena 3(1)(a) Direktive 2000 /78, ki je predstavljen v točki 43 te sodbe, izjave ne spadajo na stvarno 
področje uporabe te direktive zgolj zato, ker so bile podane zunaj postopka zaposlovanja, zlasti 
v okviru avdiovizualne razvedrilne oddaje, ali ker naj bi bile izraz osebnega mnenja tistega, ki jih je 
podal, je prav to bistvo varstva, ki se priznava z navedeno direktivo na področju zaposlovanja in dela 
ter ki bi lahko postalo iluzorno. 
55 Kot je generalna pravobranilka v bistvu navedla v točkah 44 in 57 sklepnih predlogov, se namreč 
v vsakem postopku zaposlovanja glavna izbira opravi med osebami, ki predložijo svoje kandida ture, in 
tistimi, ki jih ne predložijo. Vendar lahko izražanje diskriminatornih mnenj na področju zaposlovanja 
in dela od delodajalca ali osebe, za katero se šteje, da lahko odločilno vpliva na politiko zaposlovanja 
podjetja, zadevne osebe odvrne od tega, da bi se prijavile na delovno mesto. 
56 Zato se izjave, ki spadajo na stvarno področje uporabe Direktive 2000 /78, kot je opredeljeno v členu 3 
te direktive, ne morejo izogniti ureditvi boja proti diskriminaciji na področju zaposlovanja in dela, ki jo 
določa ta direktiva, ker so bile te izjave podane med avdiovizualno razvedrilno oddajo ali so tudi izraz 
osebnega mnenja tistega, ki jih je podal, o kategoriji oseb, na katere se nanašajo. 
ECLI:EU:C:2020 :289 9 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
57 V obravnavanem primeru mora predložitveno sodišče presoditi, ali okoliščine, v katerih so bile podane 
izjave iz postopka v glavni stvari, dokazujejo, da povezava med njimi in pogoji za dostop do zaposlitve 
ali dela v zadevni odvetniški pisarni ni hipotetična, pri čemer gre za presojo o dejstvih, in v okviru te 
presoje uporabiti merila, opredeljena v točkah od 44 do 46 te sodbe. 
58 Glede na vse zgornje preudarke je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba pojem „pogoji, pod 
katerimi je dostopna zaposlitev […] ali delo“,iz člena 3(1)(a) Direktive 2000 /78 razlagati tako, da so 
s tem pojmom zajete izjave, ki jih oseba poda med avdiovizualno oddajo in v skladu s katerimi ta oseba 
v svojem podjetju nikoli ne bi zaposlila ali delala z osebami določene spolne usmerjenosti, čeprav ne 
poteka ali ni načrtovan noben postopek zaposlovanja, če povezava med temi izjavami in pogoji za 
dostop do zaposlitve ali dela v tem podjetju ni hipotetična. 
Prvo vprašanje 
59 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba Direktivo 2000 /78 razlagati 
tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero ima odvetniško združenje, katerega statutarni 
cilj je obramba oseb z, med drugim, določeno spolno usmerjenostjo na sodišču, zaradi tega cilja in ne 
glede na njegovo pridobitnost samodejno procesno upravičenje za sprožitev sodnega postopka za 
uveljavljanje spoštovanja obveznosti, ki izhajajo iz te direktive, in po potrebi pridobitev odškodnine, če 
nastanejo dejstva, ki lahko v smislu navedene direktive pomenijo diskriminacijo proti navedeni 
kategoriji oseb, in če ni mogoče določiti oškodovanca. 
60 V skladu s členom 9(2) Direktive 2000 /78 države članice zagotovijo, da lahko združenja, organizacije ali 
druge pravne osebe, katerih legitimni interes v skladu z merili, opredeljenimi v tej direktivi, je 
zagotavljati, da se določbe te direktive izpolnjujejo, v imenu ali v podporo tožnika na podlagi 
njegovega ali njenega soglasja sprožijo katerikoli sodni in/ali upravni postopek, določen za izpolnitev 
obveznosti, ki izhajajo iz navedene direktive. 
61 Tako iz te določbe izhaja, da ta ne nalaga, da mora biti združenju, kakršno je to v postopku v glavni 
stvari, v državah članicah priznano procesno upravičenje, da sproži sodni postopek za izpolnjevanje 
obveznosti iz Direktive 2000 /78, če ni mogoče določiti oškodovanca. 
62 Vendar člen 8(1) Direktive 2000 /78 v povezavi z njeno uvodno izjavo 28 določa, da lahko države 
članice sprejmejo ali ohranijo določbe, ki so za varstvo načela enakega obravnavanja ugodnejšeod 
določb te direktive. 
63 Sodišče je ob sklicevanju na to določbo razsodilo, da člen 9(2) Direktive 2000 /78 nikakor ne nasprotuje 
temu, da država članica v nacionalni zakono daji določi pravico za združenja, ki imajo legitimen interes 
pri zagotavljanju izpolnjevanja določb te direktive, da sprožijo sodni ali upravni postopek, ki je določen 
za izpolnitev obveznosti iz navedene direktive, ne da bi ukrepala v imenu določenega tožnika ali brez 
določljivega tožnika (sodba z dne 25. aprila 2013 , Asociația Accept, C-81/12, EU:C:2013 :275, 
točka 37). 
64 Kadar država članica tako izbere, mora odločiti, pod katerimi pogoji lahko združenje, kakršno je to 
v postopku v glavni stvari, sproži sodni postopek za ugotovitev obstoja diskriminacije, ki je 
prepovedana z Direktivo 2000 /78, in za njeno sankcioniranje. Med drugim mora ugotoviti, ali mora 
pridobitni ali nepridobitni cilj združenja vplivati na presojo njegovega procesnega upravičenja v tem 
smislu in pojasniti obseg takega ukrepanja, zlasti sankcije, ki se lahko izrečejo na koncu tega postopka, 
pri čemer morajo biti take sankcije v skladu s členom 17 Direktive 2000 /78 učinkovite, sorazmerne in 
odvračilne, tudi če ni določljivega oškodovanca (glej v tem smislu sodbo z dne 25. aprila 2013 , 
Asociația Accept, C-81/12, EU:C:2013 :275, točki 62 in 63). 
ECLI:EU:C:2020 :289 10 
SODBA Z DNE 23. 4. 2020 – ZADEVA C-507/18  
ASSOCIAZIONE AVVOCATURA PER I DIRITTI LGBTI  
65 Glede na zgornje preudarke je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba Direktivo 2000 /78 
razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero ima združenje odvetnikov, 
katerega statutarni cilj je obramba oseb z, med drugim, določeno spolno usmerjenostjo na sodišču ter 
spodbujanje kulture in spoštovanja pravic te kategorije oseb, zaradi tega cilja in ne glede na njegovo 
pridobitnost samodejno procesno upravičenje za sprožitev sodnega postopka, katerega namen je 
uveljavljanje spoštovanja obveznosti, ki izhajajo iz te direktive, in po potrebi pridobitev odškodnine, če 
nastanejo dejstva, ki lahko v smislu navedene direktive pomenijo diskriminacijo proti navedeni 
kategoriji oseb, in čeoškodovanec ni določljiv. 
Stroški 
66 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo: 
1. Pojem „pogoj[i], pod katerimi je dostopna zaposlitev […] ali delo“,iz člena 3(1)(a) Direktive 
Sveta 2 0 0 0 / 7 8 z dne 2 7. novembra 2 0 0 0 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri 
zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da so s tem pojmom zajete izjave, ki jih oseba 
poda med avdiovizualno oddajo in v skladu s katerimi ta oseba v svojem podjetju nikoli ne bi 
zaposlila ali delala z osebami določene spolne usmerjenosti, čeprav ne poteka ali ni načrtovan 
noben postopek zaposlovanja, če povezava med temi izjavami in pogoji za dostop do 
zaposlitve ali dela v tem podjetju ni hipotetična. 
2. Direktivo 2 0 0 0 / 7 8 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu 
s katero ima združenje odvetnikov, katerega statutarni cilj je obramba oseb z, med drugim, 
določeno spolno usmerjenostjo na sodišču ter spodbujanje kulture in spoštovanja pravic te 
kategorije oseb, zaradi tega cilja in ne glede na njegovo pridobitnost samodejno procesno 
upravičenje za sprožitev sodnega postopka, katerega namen je uveljavljanje spoštovanja 
obveznosti, ki iz hajajo iz te direktive, in po potrebi pridobitev odškodnine, če nastanejo 
dejstva, ki lahko v smislu navedene direktive pomenijo diskriminacijo proti navedeni 
kategoriji oseb, in čeoškodovanec ni določljiv. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2020 :289 11