SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

ATHANASIOSA RANTOSA,

predstavljeni 2. septembra 2021 ( 1 )

Zadeva C‑86/20

Vinařství U Kapličky s.r.o.

proti

Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský soud v Brně (okrožno sodišče v Brnu, Češka republika))

„Predhodno odločanje – Skupna ureditev trgov kmetijskih proizvodov – Vino – Uredba (EU) št. 1308/2013 – Pravila v zvezi s trženjem – Člen 80 – Enološki postopki – Člen 90 – Uvoz vina – Uredba (ES) št. 555/2008 – Člen 43 – Dokument V I 1 – Potrdilo – Uredba (EU) št. 1306/2013 – Člen 89 – Kazni – Trženje vina s poreklom iz tretje države – Vino, proizvedeno po nedovoljenih enoloških postopkih – Oprostitev odgovornosti – Učinkovite in odvračilne kazni“

I. Uvod

1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe je bil vložen v okviru spora med češko družbo Vinařství U Kapličky s.r.o. in Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát (osrednji inšpektorat nacionalnega inšpekcijskega organa za kmetijske in živilske proizvode, Češka republika; v nadaljevanju: osrednji inšpektorat) v zvezi s kaznijo, ki je bila tej družbi naložena zaradi dajanja v promet vina s poreklom iz Moldavije, proizvedenega po enoloških postopkih, ki v pravu Evropske unije niso dovoljeni.

2. Ta predlog se v bistvu nanaša na razlago Uredbe (EU) št. 1308/2013 ( 2 ) in Uredbe (ES) št. 555/2008 ( 3 ) ter se na eni strani nanaša na vprašanje upoštevnosti dokumentov, ki jih pripravi organ tretje države, iz katere prihajajo navedene pošiljke vina, in ki potrjujejo skladnost tega vina z enološkimi postopki, dovoljenimi v pravu Unije, ob njihovem uvozu, za preučitev odgovornosti subjekta, ki trguje z vinom in ne upošteva teh enoloških postopkov, in na drugi strani na vprašanje, ali pravo Unije nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero je oseba lahko oproščena odgovornosti za dajanje v promet pošiljk vina, uvoženega iz tretje države in proizvedenega po enoloških postopkih, ki v pravu Unije niso dovoljeni, ker nacionalnim organom ne uspe ovreči „domneve skladnosti“ teh pošiljk vina z enološkimi postopki, dovoljenimi v pravu Unije, ki jo podeljuje dokument V I 1.

II. Pravni okvir

A. Pravo Unije

1. Pravila o enoloških praksah: Uredba št. 1308/2013

3. Uredba št. 1308/2013 vzpostavlja, kot izhaja iz njenega člena 1(1), skupno ureditev trgov za kmetijske proizvode in med drugim za vino. ( 4 )

4. V uvodnih izjavah 4 in 71 št. 1308/2013 je navedeno: „(4) Treba bi bilo pojasniti, da bi se morale za ukrepe iz te uredbe načeloma uporabljati Uredba (EU) št. 1306/2013 ( 5 ) […] in določbe, sprejete na njeni podlagi. Zlasti Uredba (EU) [št. 1306/2013] predpisuje določbe za zagotavljanje upoštevanja obveznosti, predpisanih z določbami v zvezi s [skupno kmetijsko politiko (SKP)], vključno s pregledi in uporabo upravnih ukrepov in upravnih kazni v primeru neupoštevanja, ter pravila v zvezi s pologom in sprostitvijo varščin ter izterjavo neupravičeno izplačanih zneskov. […] (71) Z uporabo tržnih standardov bi bilo treba omogočiti enostavno oskrbovanje trga s proizvodi standardizirane in zadovoljive kakovosti in bi se morali nanašati zlasti na tehnične opredelitve, razvrstitve, predstavitev, trženje in označevanje, pakiranje, način pridelave, konzerviranje, skladiščenje, prevoz, povezano upravno dokumentacijo, certifikacijo in časovne omejitve, omejitve uporabe in odstranitev.“

5. Naslov II Uredbe št. 1308/2013 v poglavju I, ki zajema člene od 73 do 123, vsebuje pravila v zvezi s trženjem. Člen 80, naslovljen „Enološki postopki in metode analize“, določa: „1. Samo enološki postopki, ki so dovoljeni v skladu s Prilogo VIII in določeni v točki (g) člena 75(3) ter v členu 83(2) in (3), se v Uniji uporabljajo za proizvodnjo in konzerviranje proizvodov iz dela II Priloge VII.[ ( 6 )] […] Dovoljeni enološki postopki se lahko uporabljajo samo za zagotavljanje ustrezne vinifikacije, ustreznega konzerviranja ali ustreznega prečiščenja proizvoda. Proizvodi iz dela II Priloge VII se proizvajajo v Uniji v skladu s pravili iz Priloge VIII.[ ( 7 )] 2. Proizvodi iz dela II Priloge VII se ne tržijo v Uniji, če: (a) so bili proizvedeni po enoloških postopkih, ki niso dovoljeni v Uniji; (b) so bili proizvedeni po enoloških postopkih, ki niso dovoljeni na nacionalni ravni, ali (c) niso skladni s pravili iz Priloge VIII. […]“

6. Člen 90 Uredbe št. 1308/2013, naslovljen „Posebne določbe za uvoz vina“, določa: „1. Če ni drugače določeno v mednarodnih sporazumih, sklenjenih v skladu s Pogodbo [DEU], se za proizvode, ki se uvažajo v Unijo ter se uvrščajo pod oznake KN 200961, 200969 in 2204,[ ( 8 )] uporabljajo določbe o označbah porekla in geografskih označbah ter označevanju vina iz oddelka 2 tega poglavja ter opredelitve, poimenovanja in prodajne oznake iz člena 78 te uredbe. 2. Če ni drugače določeno v mednarodnih sporazumih, sklenjenih v skladu s Pogodbo [DEU], so proizvodi iz odstavka 1 tega člena pridelani po enoloških postopkih, ki jih dovoli Unija v skladu s to uredbo, oziroma so pred odobritvijo v skladu s členom 80(3) pridelani po enoloških postopkih, ki jih priporoča in objavi [Mednarodna organizacija za trto in vino (OIV)]. 3. Ob uvozu proizvodov iz odstavka 1 se predloži: (a) potrdilo, ki dokazuje skladnost z določbami iz odstavkov 1 in 2 ter ga v državi porekla izda pristojni organ s seznama, ki ga objavi Komisija; (b) analizno poročilo [analizni izvid], ki ga sestavi organ ali urad, ki ga imenuje država porekla, če je proizvod namenjen za neposredno prehrano ljudi.“

2. Pravila o dokumentaciji v zvezi z uvozom vina v Unijo

a) Uredba št. 555/2008

7. Uredba št. 555/2008 ( 9 ) določa, kot izhaja iz njenega člena 1(1), izvedbena pravila za uporabo določb Uredbe (ES) št. 479/2008 ( 10 ) v zvezi s skupno ureditvijo trga za vino, zlasti glede trgovanja s tretjimi državami (naslov IV).

8. V uvodni izjavi 40 Uredbe št. 555/2008 je navedeno: „Da se preprečijo goljufije, je treba preveriti potrdilo, in kjer je ustrezno, analizni izvid za vsako pošiljko uvoženega proizvoda. V ta namen mora dokument oziroma dokumenta spremljati vsako pošiljko, dokler ne pride pod nadzor Skupnosti.“

9. Naslov III te uredbe, ki vsebuje člene od 38 do 54, ureja trgovino s tretjimi državami. Člen 40 navedene uredbe, naslovljen „Zahtevani dokumenti“, ki je v poglavju II tega naslova, naslovljenem „Potrdila in analizni izvidi za vino, grozdni sok in mošt pri uvozu“, določa: „Potrdilo in analizni izvid iz člena 82(3)(a) oziroma (b) [Uredbe št. 479/2008 ( 11 )] sestavljata en dokument: (a) ,potrdilo‘ pripravi organ tretje države, iz katere proizvodi izvirajo; (b) ,analizni izvid‘ pripravi uradni laboratorij, ki ga prizna tretja država, iz katere proizvodi izvirajo.“

10. Člen 41 Uredbe št. 555/2008, naslovljen „Vsebina analiznega izvida“, določa: „Analizni izvid vsebuje naslednje podatke: (a) za vino in grozdni mošt med vrenjem: (i) skupni volumenski delež alkohola; (ii) volumenski delež dejanskega alkohola; (b) za grozdni mošt in grozdni sok gostoto; (c) za vino, grozdni mošt in grozdni sok: (i) skupni suhi ekstrakt; (ii) skupne kisline; (iii) vsebnost hlapnih kislin; (iv) vsebnost citronske kisline; (v) skupno vsebnost žveplovega dioksida; […]“

11. Člen 43 te uredbe, naslovljen „Dokument V I 1“, ki je v oddelku 2, naslov III, poglavje II, naslovljenem „Zahteve, ki jih je treba izpolniti, in podrobna pravila za sestavo in uporabo potrdila in analiznega izvida za uvoz vina, grozdnega soka in grozdnega mošta“, v odstavku 1 določa: „Potrdilo in analizni izvid za vsako pošiljko, namenjeno za uvoz v Skupnost, se izstavita na enem samem dokumentu V I 1. Dokument iz prvega pododstavka se sestavi na obrazcu V I 1, ki ustreza vzorcu iz Priloge IX. Podpišeta ga uradnik uradnega organa in uradnik priznanega laboratorija iz člena 48.“

12. Člen 44 navedene uredbe, naslovljen „Opis dokumentov“, določa: „1. Obrazci V I 1 vsebujejo tipkani ali z roko napisani izvirnik in hkrati narejeno kopijo v tem vrstnem redu. 2. Obrazec V I 2 je izvleček, sestavljen v skladu z vzorcem iz Priloge X, vsebuje pa podatke iz dokumenta V I 1 ali drugega izvlečka V I 2 in ima žig carinskega urada Skupnosti. Obrazci V I 2 vsebujejo izvirnik in dve kopiji v tem vrstnem redu. 3. Dokumenti V I 1 in izvlečki V I 2 so v skladu s tehničnimi pravili iz Priloge XI. 4. Proizvod spremljata izvirnik in kopija. Obrazca V I 1 in V I 2 je treba izpolniti na pisalnem stroju ali ročno ali z enakovrednimi tehničnimi pripomočki, ki jih prizna uradni organ. Z roko izpolnjene obrazce je treba izpolniti s črnilom in velikimi tiskanimi črkami. Brisanje ali popravljanje ni dovoljeno. Popravki se naredijo tako, da se prečrtajo nepravilni podatki, in kjer je ustrezno, dodajo potrebni podatki. Vsako tako spremembo mora odobriti njen avtor, žigosati pa odvisno od primera uradna agencija, laboratorij ali carinski organi. […]“

13. Člen 47 te uredbe, naslovljen „Uporaba“, v odstavku 1 določa: „Izvirnik in kopija dokumentov V I 1 ali izvlečkov V I 2 se izročita pristojnim organom države članice, v kateri se opravijo carinske formalnosti, potrebne za sprostitev pošiljke, na katero se nanašajo, v prosti promet po opravljenih carinskih formalnostih. […]“

14. Člen 48 Uredbe št. 555/2008, naslovljen „Seznam pristojnih organov“, določa: „1. Komisija sestavi in posodobi sezname, ki vsebujejo imena in naslove agencij in laboratorijev ter pridelovalcev vina, pooblaščenih za sestavo dokumenta V I 1, na podlagi obvestil pristojnih organov tretjih držav. Komisija objavi imena in naslove teh agencij in laboratorijev na internetu. 2. Obvestila pristojnih organov tretjih držav iz odstavka 1 vključujejo: (a) imena in naslove uradnih agencij in laboratorijev, odobrenih ali imenovanih za pripravo dokumentov V I 1; (b) imena, naslove in uradne matične številke proizvajalcev vina, pooblaščenih za pripravo dokumentov V I 1. Seznami iz odstavka 1 vključujejo samo agencije in laboratorije iz točke (a) prvega pododstavka tega odstavka, ki so jih pooblastili pristojni organi zadevne tretje države, da na prošnjo Komisije in držav članic zagotovijo katero koli potrebno informacijo za oceno podatkov iz dokumenta. 3. Seznami se posodobijo, zlasti ob upoštevanju sprememb naslova in/ali imena agencij ali laboratorijev.“

15. Naslov VI te uredbe, ki vsebuje člene od 96 do 104, se nanaša na splošne, prehodne in končne določbe. Člen 98, naslovljen „Nacionalne sankcije“, določa: „Brez poseganja v katere koli sankcije iz [Uredbe št. 479/2008] ali te uredbe države članice zagotovijo uporabo sankcij na nacionalni ravni za nepravilnostmi v zvezi z zahtevami iz [Uredbe št. 479/2008] in te uredbe, ki so učinkovite, sorazmerne in odvračalne, da zagotavljajo ustrezno zaščito finančnih interesov Skupnosti.“

16. Točki 9 in 10 obrazca v Prilogi IX Uredbe št. 555/2008, naslovljenega „Dokument V I 1 v skladu s členom 43(1)“, določata: „9. POTRDILO Zgoraj opisani proizvod […] je/ni namenjen za neposredno prehrano ljudi, je v skladu z opredelitvami ali kategorijami Skupnosti za proizvode vinske trte in je bil proizveden po enoloških postopkih […], ki jih je priporočil in objavil O.I.V/ki jih je odobrila Skupnost. […] 10. ANALIZNI IZVID (z opisom analitskih lastnosti zgoraj opisanega proizvoda) […] ZA VINO […] – Skupen volumenski delež alkohola: – Volumenski delež dejanskega alkohola: […]“

b) Uredba (ES) št. 607/2009

17. Uredba (ES) št. 607/2009 ( 12 ) določa, kot izhaja iz njenega člena 1(1), naslovljenega „Vsebina“, podrobna pravila za izvajanje naslova III Uredbe št. 479/2008 zlasti glede določb iz poglavja VI navedenega naslova, ki se nanašajo na označevanje in predstavitev nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja.

18. Člen 56 Uredbe št. 607/2009, naslovljen „Navedba polnilca, proizvajalca, uvoznika in prodajalca“, ( 13 ) v odstavku 1 določa: „Za namene uporabe člena 59(1)(e) in (f) Uredbe [št. 479/2008] ( 14 ) in tega člena: […] (d) ,uvoznik‘ pomeni fizično ali pravno osebo ali združenje takih oseb s sedežem v Skupnosti, ki prevzamejo odgovornost za dajanje v promet neskupnostnega blaga po členu 4(8) Uredbe (EGS) št. 2913/92 ( 15 ) […]; […]“

3. Pravila o kaznih

a) Uredba (ES) št. 178/2002

19. Uredba (ES) št. 178/2002 ( 16 ) vsebuje, kot izhaja iz njenega člena 1, osnovne določbe, ki se med drugim nanašajo na varnost hrane na ravni Unije in na nacionalni ravni.

20. Člen 17 te uredbe, naslovljen „Pristojnosti“, določa: „1. Nosilci živilske dejavnosti in dejavnosti poslovanja s krmo v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije v podjetjih pod njihovim nadzorom zagotavljajo, da živila in krma izpolnjujejo zahteve živilske zakonodaje, ki veljajo za njihove dejavnosti in preverjajo izpolnjevanje teh zahtev. 2. Države članice zagotovijo izvajanje živilske zakonodaje in spremljajo ter preverjajo, da nosilci živilske dejavnosti in dejavnosti poslovanja s krmo v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije izpolnjujejo ustrezne zahteve živilske zakonodaje. […] Države članice določijo tudi predpise za ukrepe in sankcije pri kršitvah zakonodaje o živilih in krmi. Predvideni ukrepi in sankcije morajo biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni.“

b) Uredba št. 1306/2013

21. Uredba št. 1306/2013 določa, kot izhaja iz njenega člena 1, pravila, ki urejajo med drugim financiranje odhodkov SKP ter sisteme upravljanja in kontrol, ki jih vzpostavijo države članice.

22. V uvodni izjavi 39 te uredbe je navedeno: „[…] Države članice bi morale v primeru kršitve področne kmetijske zakonodaje, kadar v pravnih aktih Unije niso določena podrobna pravila o upravnih kaznih, naložiti kazni na nacionalni ravni, ki bi morale biti učinkovite, odvračilne in sorazmerne.“

23. Naslov V „Sistemi kontrol in kazni“ navedene uredbe v členu 64, naslovljenem „Uporaba upravnih kazni“, določa: „[…] 2. Upravne kazni se ne naložijo: […] (d) kadar lahko zadevna oseba pristojnemu organu zadovoljivo dokaže, da ni odgovorna za neizpolnjevanje obveznosti iz odstavka 1, ali če se pristojni organ drugače prepriča, da zadevna oseba ni kriva; […]“

24. Člen 89 te uredbe, naslovljen „Drugi pregledi in kazni v zvezi s tržnimi pravili“, v odstavkih 3 in 4 določa: „3. Države članice preglede opravijo na podlagi analize tveganja, da se preveri, ali so proizvodi iz Priloge I k [Uredbi št. 1308/2013] skladni s pravili iz oddelka I poglavja I naslova II dela II [te uredbe], in ustrezno uporabijo upravne kazni. 4. Brez poseganja v akte v vinskem sektorju, sprejete na podlagi člena 64, države članice v primeru kršitev pravil Unije v vinskem sektorju uporabijo sorazmerne, učinkovite in odvračilne upravne kazni. Takšne kazni se ne uporabijo v primerih iz točk (a) do (d) člena 64(2) in kadar je neizpolnjevanje zgolj manjše narave.“

B. Češko pravo

25. Člen 39(1)(f) zákon č. 321/2004 Sb., o vinohradnictví a vinařství (zakon št. 321/2004 o vinogradništvu in vinarstvu; v nadaljevanju: zakon št. 321/2004) v različici, ki je veljala do 31. marca 2017, določa: „Pravna oseba ali podjetnik, ki je fizična oseba, stori prekršek, če kot proizvajalec ali subjekt, ki proizvod trži, krši obveznost, določeno v predpisih [Unije], s katerimi so urejeni vinogradništvo, vinarstvo in trgovina s proizvodi [vinskega sektorja].“

26. Člen 40(1) zakona št. 321/2004 določa: „Pravna oseba ne odgovarja za prekršek, če dokaže, da je storila vse, kar je bilo od nje mogoče pričakovati, da bi se izognila kršitvi obveznosti.“

III. Spor o glavni stvari, vprašanji za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem

27. Státní zemědělská a potravinářská inspekce, Inspektorát v Brně (nacionalni inšpekcijski organa za kmetijske in živilske proizvode, oddelek za Brno, Češka republika) je z odločbo z dne 14. januarja 2016 ugotovil, da je družba Vinařství U Kapličky, ki trguje z vinom, storila prekrške v smislu člena 39(1)(ff) zakona št. 321/2004, ji naložil globo v znesku 2.100.000 čeških kron (CZK) (približno 80.000 EUR) in od nje zahteval povračilo stroškov laboratorijske analize v višini 86.420 CZK (približno 3000 EUR), ker je v Češki republiki dajala v promet pošiljke vina, uvoženega iz Moldavije (v nadaljevanju: zadevni proizvodi), ki je bilo proizvedeno po nedovoljenih enoloških postopkih, kar je v nasprotju s členom 80(2)(a) Uredbe št. 1308/2013, ali ki ni bilo v skladu s pravili o povečanju naravnega volumenskega deleža alkohola, kar je v nasprotju s členom 80(2)(c) te uredbe (v nadaljevanju: sporna prekrška).

28. Po več upravnih in sodnih postopkih, v katerih je bilo tožbam družbe Vinařství U Kapličky ugodeno z obrazložitvijo, da načeloma ni bilo izključeno, da je ta družba lahko oproščena odgovornosti za sporna prekrška na podlagi dokumentov V I 1, ki so jih pripravili pristojni moldavski organi na podlagi Uredbe št. 555/2008, oziroma so bile njene tožbe zavrnjene z obrazložitvijo, da so dokumenti V I 1 le upravna formalnost za izvoz zadevnih proizvodov v Unijo in ne zadostujejo, da bi bila navedena družba oproščena odgovornosti za sporna prekrška, je Ústavní soud (ustavno sodišče, Češka republika) s sodbo z dne 5. septembra 2019 ugotovilo kršitev pravice družbe Vinařství U Kapličky do poštenega sojenja, ker je Nejvyšší správní soud (vrhovno upravno sodišče, Češka republika) zavrnilo trditev, ki je temeljila na zavezujoči naravi potrdila v dokumentu V I 1, ne da bi pred tem Sodišču predložilo vprašanje za predhodno odločanje na podlagi člena 267 PDEU.

29. V teh okoliščinah je Krajský soud v Brně (okrožno sodišče v Brnu, Češka republika) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: „1. Ali dokument V I 1, izdan na podlagi [Uredbe št. 555/2008], ki vsebuje potrdilo odobrenega organa tretje države, da je bil proizvod pridelan po enoloških postopkih, ki jih priporoča in objavi OIV [Mednarodna organizacija za trto in vino] ali dovoljuje Skupnost, pomeni zgolj upravni pogoj za uvoz vina na ozemlje [Unije]? 2. Ali pravo Unije nasprotuje pravilu nacionalnega prava, v skladu s katerim je subjekt, ki trguje z vinom, uvoženim iz Moldavije, lahko oproščen odgovornosti za prekršek, s katerim se kaznuje trženje vina, pridelanega po enoloških postopkih, ki v [Uniji] niso dovoljeni, če nacionalni organi v razmerju do tega subjekta niso ovrgli domneve, da je bilo to vino pridelano po enoloških postopkih, ki jih dovoljuje [Unija], na katero se je zadevni subjekt lahko oprl na podlagi dokumenta V I 1, ki so ga moldavski organi izdali na podlagi [Uredbe št. 555/2008]?“

30. Češka vlada in Evropska komisija sta predložili pisni stališči. Isti stranki sta tudi pisno odgovorili na vprašanja Sodišča. Na ta vprašanja je odgovorila tudi italijanska vlada, ki ni predložila pisnega stališča. Sodišče je odločilo, da odloči brez obravnave, v skladu s členom 76(2) Poslovnika.

IV. Analiza

A. Prvo vprašanje za predhodno odločanje

1. Uvodne ugotovitve

31. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali potrdilo iz člena 90(3)(a) Uredbe št. 1308/2013, ki ga vsebuje dokument V I 1, pripravljen v smislu člena 43 Uredbe št. 555/2008, in v skladu s katerim so bili zadevni proizvodi proizvedeni po enoloških postopkih, dovoljenih v pravu Unije, pomeni zgolj „upravni pogoj“ za uvoz teh proizvodov na ozemlje Unije ali pa je, nasprotno, to potrdilo upoštevno za ugotovitev odgovornosti subjekta za trženje navedenih proizvodov, kadar ti niso v skladu s temi postopki v smislu člena 80(2)(a) Uredbe št. 1308/2003.

32. V obravnavani zadevi je osrednji inšpektorat, ko je preučil odgovornost družbe Vinařství U Kapličky za sporna prekrška, menil, da ni treba preučiti dokumentov V I 1 za zadevne proizvode, ker ti dokumenti tej družbi ne bi omogočili, da je oproščena odgovornosti za ta prekrška, medtem ko zakonodaja Unije po mnenju predložitvenega sodišča takoj priznava potrdila, ki jih pripravijo organi, pooblaščeni za pripravo dokumentov V I 1, razen v primeru zlorabe zaupanja. Zato naj potrdilo v dokumentu V I 1 ne bi bilo zgolj upravna formalnost za carinske namene, ampak bi lahko pri subjektu, ki trguje z vinom, vzbudilo vtis, da uvoženo vino izpolnjuje določene standarde kakovosti.

33. V zvezi s tem češka vlada trdi, da se dokument V I 1 uporablja le za izpolnitev carinskih formalnosti, potrebnih za sprostitev zadevnih proizvodov v prosti promet, in ni upošteven za nadaljnje trženje teh proizvodov na ozemlju Unije, medtem ko Komisija meni, da je tak dokument razmeroma upošteven za določitev lastnosti navedenih proizvodov, čeprav ne zagotavlja samodejno skladnosti uvoženega vina s pravili Unije, ki bi jo bilo treba preveriti z dodatnimi pregledi, ki jih opravi zadevna država članica ali uvoznik. Tudi italijanska vlada se v bistvu strinja z zadnjenavedenim stališčem.

34. V naslednjih točkah teh sklepnih predlogov se mi zdi koristno predstaviti pregled zakonodajnega okvira, ki se uporablja, nato pa preučiti upoštevnost dokumenta V I 1 v okviru preučitve odgovornosti subjekta, ki trguje z vinom, kot se to vprašanje postavlja v postopku v glavni stvari.

2. Zakonodajni okvir, ki se uporablja

35. Na prvem mestu, Uredba št. 1308/2013 med drugim določa pravila o enoloških postopkih in metodah analize ter pogoje za uvoz proizvodov vinske trte. Člen 80(2) te uredbe v bistvu določa, da se ti proizvodi ne tržijo v Uniji, če so bili proizvedeni po nedovoljenih enoloških postopkih. Člen 90(3)(a) in (b) navedene uredbe določa, da se ob uvozu navedenih proizvodov predložita naslednja elementa: – na eni strani, potrdilo o upoštevanju enoloških postopkov, ki jih dovoljuje pravo Unije ali ki jih priporoča in objavi OIV, ki ga v državi porekla proizvoda izda pristojni organ tretje države, iz katere zadevni proizvod izvira, s seznama, ki ga objavi Komisija; – na drugi strani, analizni izvid, ki ga pripravi organ ali urad, ki ga imenuje država porekla navedenega proizvoda.

36. Na drugem mestu, Uredba št. 555/2008 med drugim določa dokumente, ki se zahtevajo ob uvozu zadevnih proizvodov. Člen 40 te uredbe določa, da zgoraj navedena potrdilo in analizni izvid sestavljata en dokument, ki je v členu 43 navedene uredbe opredeljen kot „dokument V I 1“. Zadnjenavedena določba v odstavku 1, drugi pododstavek, določa še, da se ta dokument za vsako pošiljko, namenjeno uvozu v Unijo, izstavi na „obrazcu V I 1“, ki ustreza vzorcu v Prilogi IX k tej uredbi. Ta obrazec, ki je predstavljen v točki 16 teh sklepnih predlogov, na eni strani vsebuje predizpolnjen vzorec potrdila, s katerim pristojni organ med drugim potrdi, da so bili preučeni proizvodi proizvedeni po enoloških postopkih, ki jih priporoča in objavi OIV ali jih je odobrila Unija, ter na drugi strani predizpolnjen vzorec analiznega izvida, ki se izpolni z navedbo skupnega volumenskega deleža alkohola in volumenskega deleža dejanskega alkohola.

37. Dokument V I 1 se v smislu člena 47 Uredbe št. 555/2008 pristojnim carinskim organom države uvoznice izroči ob izpolnitvi carinskih formalnosti, potrebnih za sprostitev proizvodov v prosti promet.

3. Upoštevnost dokumenta V I 1

38. V zvezi z upoštevnostjo dokumenta V I 1 v okviru preučitve odgovornosti subjekta za trženje vina, ki ni v skladu z enološkimi postopki, dovoljenimi v pravu Unije, je treba po mojem mnenju razlikovati med pravili o uvozu zadevnih proizvodov in njihovi sprostitvi v prosti promet v Uniji ( 17 ) ter pravili o trženju teh proizvodov na trgu Unije. Če je za uvoz navedenih proizvodov in njihove sprostitve v prosti promet dovolj, da se preverijo njihovo poreklo, pristnost in kakovostne lastnosti ob uvozu, zlasti z dokumenti, ki jih organi, pooblaščeni v skladu z zakonodajo Unije, pripravijo za trženje teh proizvodov, je med drugim potrebno, da so v vsakem trenutku v skladu z navedenimi enološkimi postopki.

39. Čeprav predložitev dokumenta V I 1 pristojnim organom države članice, v kateri se opravijo carinske formalnosti, omogoča sprostitev zadevnih proizvodov v prosti promet, pa sama po sebi ne zadostuje za sklepanje, da ti proizvodi v vsakem trenutku ustrezajo enološkim postopkom, ki so dovoljeni v pravu Unije in potrebni za njihovo trženje na trgu Unije. Kot poudarja Komisija, ker je vino kompleksen proizvod, dovzeten za več zunanjih pogojev, tudi med prevozom, bi lahko bila neskladnost tega proizvoda s standardi Unije tudi posledica posega, ki se je zgodil po izdaji tega dokumenta. Prav zato so dodatni redni pregledi, ki so naloženi uvozniku, ( 18 ) nujni za zagotovitev njegove kakovosti.

40. Drugače povedano, zdi se mi očitno, da upoštevanje enoloških postopkov, dovoljenih s pravom Unije, za uvoz vina in njegovo sprostitev v prosti promet, za kar se predložita potrdilo in analizni izvid, ki sestavljata dokument V I 1, samo po sebi ni dovolj za zagotovitev upoštevanja teh postopkov ob trženju tega vina v smislu člena 80(2)(a) Uredbe št. 1308/2013.

41. Skratka, ker dokument V I 1 ob uvozu potrjuje skladnost pošiljke vina z enološkimi postopki, dovoljenimi v pravu Unije, ni mogoče sklepati, da ta dokument pomeni zgolj „upravno formalnost“, ki nikakor ni upoštevna za presojo odgovornosti subjekta, povezane s trženjem tega vina. Po mojem mnenju lahko pristojni nacionalni organi navedeni dokument upoštevajo med upoštevnimi elementi za preučitev skrbnosti, ki jo je izkazal subjekt, ki trguje z vinom, in zato za zavrnitev odgovornosti tega subjekta za prekrška, kot sta ta iz postopka v glavni stvari.

42. Upoštevnost dokumenta V I 1 bo res treba presojati z vidika okoliščin obravnavane zadeve, na primer glede na čas, ki je minil od izdaje tega dokumenta, poti in druge morebitne posege v zadevne proizvode ter vse druge okoliščine, ki lahko vplivajo na kakovost teh proizvodov. ( 19 ) V zvezi s tem bom, ne da bi hotel posegati v pristojnosti predložitvenega sodišča, zgolj poudaril, da okoliščine, ki jih je izpostavila češka vlada in ki dokazujejo, da bi se družba Vinařství U Kapličky morala zavedati problematičnosti vina, ki ga uvaža – ( 20 ) če bi jih predložitveno sodišče potrdilo – pomenijo, da je upoštevnost navedenega dokumenta v obravnavani zadevi zelo omejena.

43. Skratka, predlagam, naj se na prvo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je treba člen 90(3)(a) Uredbe št. 1308/2013 razlagati tako, da potrdilo, ki ga vsebuje dokument V I 1, pripravljen v smislu člena 43 Uredbe št. 555/2008, in v skladu s katerim so bili zadevni proizvodi proizvedeni po enoloških postopkih, dovoljenih v pravu Unije, ne pomeni zgolj „upravnega pogoja“ za uvoz vina na ozemlje Unije in se lahko med upoštevnimi elementi upošteva za ugotovitev odgovornosti subjekta za trženje vina, ki ni v skladu s temi postopki v smislu člena 80(2)(a) Uredbe št. 1308/2003.

B. Drugo vprašanje za predhodno odločanje

1. Uvodne ugotovitve

44. Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali pravo Unije nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero je oseba lahko oproščena odgovornosti za sporna prekrška, če nacionalni organi ne ovržejo domneve, podeljene s potrdilom v dokumentu V I 1, v skladu s katero so bili zadevni proizvodi proizvedeni po enoloških postopkih, dovoljenih v pravu Unije.

45. V zvezi s tem predložitveno sodišče člen 40(1) zakona št. 321/2004 z vidika sodne prakse Ústavní soud (ustavno sodišče) razlaga tako, da potrdilo v dokumentu V I 1 ustvari (izpodbojno) domnevo skladnosti potrjene pošiljke vina z enološkimi postopki, dovoljenimi s pravom Unije. Ta „domneva skladnosti“ bi se uporabila, kot se mi zdi, ne le ob uvozu zadevnega proizvoda, ampak med njegovim celotnim trženjem v Uniji.

46. Češka vlada meni, da pravo Unije družbi, kot je Vinařství U Kapličky, ne omogoča, da je oproščena odgovornosti za sporna prekrška le na podlagi dokumenta V I 1, medtem ko po mnenju Komisije pravo Unije ne nasprotuje nacionalnemu pravilu, ki subjektu, ki trguje z vinom, uvoženim iz Moldavije, omogoča, da je oproščen odgovornosti za sporna prekrška, če dokaže, da je storil vse, kar je bilo od njega mogoče pričakovati, da bi se izognil taki kršitvi, če se tako nacionalno pravilo ne razlaga tako, da zgolj to, da ta subjekt predloži dokument V I 1, ki so ga izdali moldavski pristojni organi, zadostuje za to, da je oproščen odgovornosti za ta prekrška.

47. Pred začetkom analize združljivosti domneve, kot je ta, na katero se sklicuje predložitveno sodišče, s pravom Unije se mi zdi koristno predstaviti pregled zakonodajnega okvira, ki se uporablja.

2. Zakonodajni okvir, ki se uporablja

48. Kot je navedeno v uvodni izjavi 4 Uredbe št. 1308/2013, so kazni za kršitev pravil, določenih v tej uredbi, predpisane v Uredbi št. 1306/2013, ki med drugim določa pravila, ki urejajo sisteme upravljanja in kontrol, ki jih države članice vzpostavijo v zvezi s financiranjem odhodkov SKP. Člen 89 te zadnje uredbe v odstavku 4 določa, da države članice v primeru kršitev pravil Unije v vinskem sektorju, med drugim člena 80 Uredbe št. 1308/2013, uporabijo „sorazmerne, učinkovite in odvračilne“ upravne kazni. Ta člen določa tudi, da se te kazni poleg tega ne uporabljajo za primer, opisan v členu 64(2)(d) Uredbe št. 1306/2013, in sicer, če lahko zadevna oseba pristojnemu organu zadovoljivo dokaže, da ni kriva za neizpolnjevanje obveznosti, ki izhajajo iz uporabe področne kmetijske zakonodaje, ali če se pristojni organ drugače prepriča, da ta oseba ni kriva.

49. Poudarjam, da so pravila o odgovornosti nosilcev živilske dejavnosti in držav članic ter o s tem povezanih kaznih določena tudi v členu 17 Uredbe št. 178/2002 ( 21 ) in členu 98 Uredbe št. 555/2008 ( 22 ), ki se v tej zadevi ne uporabljata neposredno. ( 23 )

50. Vsekakor člen 89 Uredbe št. 1306/2013, člen 17(2) Uredbe št. 178/2002 in člen 98 Uredbe št. 555/2008 določajo enake pravne zahteve ter državam članicam v skladu z načelom procesne avtonomije puščajo možnost, da določijo upravne kazni za kršitev pravil, med drugim na področju enoloških postopkov, in zahtevajo, da so kazni iz nacionalnega prava, ki se uporabljajo za kršitev prava Unije, sorazmerne, učinkovite in odvračilne. ( 24 )

51. Glede upoštevne nacionalne zakonodaje člen 40(1) zakona št. 321/2004 določa, da pravna oseba ne odgovarja za prekršek, če dokaže, da je storila vse, kar je bilo od nje mogoče pričakovati, da bi se izognila kršitvi zadevne obveznosti.

3. Razlaga upoštevne ureditve Unije

52. Kot sem poudaril v točkah od 48 do 50 teh sklepnih predlogov, upoštevna ureditev Unije državam članicam podeljuje pristojnost za sprejetje upravnih kazni za kršitev pravil o upoštevanju enoloških postopkov, hkrati pa določa, da so te kazni „sorazmerne, učinkovite in odvračilne“. Poleg tega se drugo vprašanje za predhodno odločanje ne nanaša na same kazni, ampak na postopkovno pravilo, ki v bistvu, če ima subjekt, ki trguje z vinom, na voljo dokument V I 1, obrača dokazno breme glede ugotovitve odgovornosti tega subjekta za trženje proizvoda, proizvedenega po enoloških postopkih, ki v pravu Unije niso dovoljeni.

53. V zvezi s tem opozarjam, da iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da kadar neko področje ni urejeno s predpisi Unije, mora ta pravila na podlagi načela procesne avtonomije določiti vsaka država članica v svojem notranjem pravnem redu, vendar le če niso manj ugodna od tistih, ki veljajo za primerljive položaje, za katere velja nacionalno pravo (načelo enakovrednosti), in če z njimi ni praktično onemogočeno ali preveč oteženo izvrševanje pravic, ki jih priznava pravo Unije (načelo učinkovitosti). ( 25 )

54. V zvezi z načelom učinkovitosti, ki je predmet postopka v glavni stvari, moram spomniti, da v skladu členom 89(4) Uredbe št. 1306/2013 države članice v primeru kršitev pravil Unije v vinskem sektorju uporabijo kazni, ki so med drugim „učinkovite in odvračilne“; ( 26 ) v skladu s pravom Unije je treba preveriti, da podrobna pravila za uporabo teh kazni, vključno z vsemi upoštevnimi postopkovnimi pravili, niso v nasprotju s tem načelom, kar mora ugotoviti predložitveno sodišče. Na prvi pogled lahko namreč nacionalna zakonodaja, kot je ta v postopku v glavni stvari, s tem, da posebej otežuje ali celo onemogoča ugotovitev odgovornosti subjekta, ki trguje z vinom, za kršitev pravil v zvezi z enološkimi postopki Unije, ( 27 ) vpliva na učinkovitost kazni, določenih v tej zakonodaji, na podlagi prava Unije.

55. Da bi se predložitvenemu sodišču zagotovili elementi prava Unije, ki so koristni za razlago in na podlagi katerih bo lahko samo odločilo o združljivosti upoštevne nacionalne zakonodaje s pravom Unije, bom najprej poudaril, da je v skladu s členom 56(1)(d) Uredbe št. 607/2009 uvoznik fizična ali pravna oseba ali združenje takih oseb s sedežem v Uniji, ki prevzame odgovornost za dajanje uvoženega blaga v promet, in da je med drugim odgovoren za skladnost tega blaga z enološkimi postopki Unije v skladu s členom 80(2)(a) Uredbe št. 1308/2013.

56. Dalje, ugotavljam, da razlaga, ki jo predložitveno sodišče predlaga glede člena 40(1) zakona št. 321/2004, v bistvu vsebuje obrnjeno dokazno breme glede ugotavljanja odgovornosti subjekta, ki trguje z vinom, za trženje proizvodov, ki so proizvedeni po enoloških postopkih, ki v pravu Unije niso dovoljeni, v smislu člena 80(2)(a) Uredbe št. 1308/2013, to obrnjeno dokazno breme pa se opira izključno na potrdilo v dokumentu V I 1. ( 28 )

57. Nazadnje, spomniti moram, da se v skladu s členom 90(3) Uredbe št. 1308/2013 to potrdilo predloži za uvoz zadevnih proizvodov in da se v skladu s členom 47 Uredbe št. 555/2008 ta dokument izroči pristojnim organom ob izpolnitvi carinskih formalnosti, potrebnih za sprostitev teh proizvodov v prosti promet. Kot sem poudaril v odgovoru na prvo vprašanje za predhodno odločanje, ( 29 ) navedeno potrdilo torej ni namenjeno potrditvi upoštevanja enoloških postopkov, dovoljenih v pravu Unije, med celotnim trženjem navedenih proizvodov, kot določa člen 80(2) Uredbe št. 1308/2013.

58. V teh okoliščinah dvomim, da obrnitev dokaznega bremena glede odgovornosti osebe, ki trži zadevne proizvode, s katero se breme nadzora nad kakovostjo teh proizvodov prenese na pristojne nacionalne organe in ki posebej otežuje ali celo onemogoča ugotovitev odgovornosti te osebe, lahko temelji na potrdilu, kot je potrdilo v dokumentu V I 1, s katerim se potrjuje upoštevanje enoloških postopkov Unije ob uvozu proizvoda, kot je vino, ki je kompleksno in dovzetno za več zunanjih pogojev, ki nastopijo ob njegovem prevozu ali drugih poznejših rokovanjih ali posegih. Vendar mora predložitveno sodišče opraviti potrebna preverjanja.

59. Skratka, predlagam, naj se na drugo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je treba člen 89 Uredbe št. 1306/2013 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero subjekt, ki uvozi vino iz tretje države, ni odgovoren za neskladnost pošiljk vina, na katere se nanaša potrdilo v dokumentu V I 1, z enološkimi postopki, dovoljenimi v pravu Unije, če nacionalnim organom ne uspe ovreči „domneve skladnosti“, podeljene s tem dokumentom, kadar ta domneva posebej otežuje ali celo onemogoča ugotovitev odgovornosti tega subjekta, ob upoštevanju zlasti tega, da: – je v skladu s členom 56(1)(d) Uredbe št. 607/2009 uvoznik fizična ali pravna oseba ali združenje takih oseb s sedežem v Uniji, ki prevzame odgovornost za dajanje uvoženega blaga v promet; – razlaga, ki jo predložitveno sodišče predlaga glede nacionalne zakonodaje, v bistvu vsebuje obrnjeno dokazno breme glede ugotavljanja odgovornosti subjekta, ki trguje z vinom, za trženje proizvodov, proizvedenih po enoloških postopkih, ki niso dovoljeni s pravom Unije, to obrnjeno dokazno breme pa se opira izključno na potrdilo v dokumentu V I 1; – navedeno potrdilo ni posebej namenjeno zagotavljanju upoštevanja enoloških postopkov, dovoljenih v pravu Unije, med celotnim trženjem teh proizvodov, kot določa člen 80(2) Uredbe št. 1308/2013.

V. Predlog

60. Ob upoštevanju navedenega Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je postavilo Krajský soud v Brně (okrožno sodišče v Brnu, Češka republika), odgovori: 1. Člen 90(3)(a) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 je treba razlagati tako, da potrdilo, ki ga vsebujejo dokumenti V I 1, pripravljeni v smislu člena 43 Uredbe Komisije (ES) št. 555/2008 z dne 27. junija 2008 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 479/2008 o skupni ureditvi trga za vino glede podpornih programov, trgovine s tretjimi državami in obsega vinogradniških površin ter o izvajanju nadzora v vinskem sektorju, in v skladu s katerim so bile pošiljke vina, uvožene v Evropsko unijo, proizvedene po enoloških postopkih, dovoljenih v pravu Unije, ne pomeni zgolj „upravnega pogoja“ za uvoz vina na ozemlje Unije in se lahko med upoštevnimi elementi upošteva za ugotovitev odgovornosti subjekta za trženje vina, ki ni v skladu z dovoljenimi enološkimi postopki v smislu člena 80(2)(a) Uredbe št. 1308/2003. 2. Člen 89 Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero subjekt, ki uvaža vino iz tretje države, ni odgovoren za neskladnost pošiljk vina, na katere se nanaša potrdilo v dokumentu V I 1, z enološkimi postopki, dovoljenimi v pravu Unije, če nacionalnim organom ne uspe ovreči „domneve skladnosti“, podeljene s tem dokumentom, kadar ta domneva posebej otežuje ali celo onemogoča ugotovitev odgovornosti tega subjekta, ob upoštevanju tega, da: – uvoznik v skladu s členom 56(1)(d) Uredbe št. 607/2009 pomeni fizično ali pravno osebo ali združenje takih oseb s sedežem v Uniji, ki prevzamejo odgovornost za dajanje v promet uvoženega blaga; – razlaga, ki jo predložitveno sodišče predlaga glede nacionalne zakonodaje, v bistvu vsebuje obrnjeno dokazno breme glede ugotavljanja odgovornosti subjekta, ki trguje z vinom, za trženje proizvodov, proizvedenih po enoloških postopkih, ki niso dovoljeni na ravni Unije, ki se opira izključno na potrdilo v dokumentu V I 1; – navedeno potrdilo ni posebej namenjeno zagotavljanju upoštevanja enoloških postopkov, dovoljenih v pravu Unije, med celotnim trženjem teh proizvodov, kot določa člen 80(2) Uredbe št. 1308/2013.

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL 2013, L 347, str. 671).

( 3 ) Uredba Komisije z dne 27. junija 2008 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 479/2008 o skupni ureditvi trga za vino glede podpornih programov, trgovine s tretjimi državami in obsega vinogradniških površin ter o izvajanju nadzora v vinskem sektorju (UL 2008, L 170, str. 1).

( 4 ) S to uredbo je bila razveljavljena Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL 2007, L 299, str. 1).

( 5 ) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL 2013, L 347, str. 549, in popravek v UL 2016, L 130, str. 5).

( 6 ) Ta del se nanaša na „kategorije proizvodov vinske trte“, med katerimi je „vino“, opredeljeno kot „proizvod, dobljen izključno s popolnim ali delnim alkoholnim vrenjem iz svežega zdrozganega ali nezdrozganega grozdja ali iz grozdnega mošta“.

( 7 ) Ta priloga se nanaša na „[e]nološke postopke iz člena 80“.

( 8 ) Te oznake vključujejo med drugim grozdni mošt in vino.

( 9 ) Ta uredba je bila spremenjena s členom 52 Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/273 z dne 11. decembra 2017 o dopolnitvi [Uredbe št. 1308/2013] glede sistema dovoljenj za zasaditev vinske trte, registra vinogradov, spremnih dokumentov in certificiranja, registra o prejemu in izdaji, obveznega prijavljanja, uradnega obveščanja in objavljanja sporočenih informacij ter o dopolnitvi [Uredbe št. 1306/2013] glede ustreznih preverjanj in kazni, spremembi [Uredbe št. 555/2008, uredb] (ES) št. 606/2009 in (ES) št. 607/2009 ter razveljavitvi Uredbe Komisije (ES) št. 436/2009 in Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/560 (UL 2018, L 58, str. 1). S to določbo so bile razveljavljene vse zgoraj navedene določbe Uredbe št. 555/2008, ki se vseeno uporabljajo ratione temporis v zadevi v glavni stvari.

( 10 ) Uredba Sveta z dne 29. aprila 2008 o skupni ureditvi trga za vino, spremembi uredb (ES) št. 1493/1999, (ES) št. 1782/2003, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 3/2008 ter razveljavitvi uredb (EGS) št. 2392/86 in (ES) št. 1493/1999 (UL 2008, L 148, str. 1). Ta uredba je bila razveljavljena z Uredbo Sveta (ES) št. 491/2009 z dne 25. maja 2009 o spremembi Uredbe št. 1234/2007 (UL 2009, L 154, str. 1). V skladu s členom 3(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 491/2009 se sklicevanja na Uredbo št. 479/2008 štejejo za sklicevanja na Uredbo št. 1234/2007, ki je bila nato razveljavljena z Uredbo št. 1308/2013.

( 11 ) Člen 82 Uredbe št. 479/2008 je bil nadomeščen s členom 158a Uredbe št. 1234/2007, ki je bil nato nadomeščen s členom 90 Uredbe št. 1308/2013.

( 12 ) Uredba Komisije z dne 14. julija 2009 o določitvi nekaterih podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta št. 479/2008 v zvezi z zaščitenimi označbami porekla in geografskimi označbami, tradicionalnimi izrazi, označevanjem in predstavitvijo nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja (UL 2009, L 193, str. 60). Ta uredba je bila razveljavljena z Delegirano uredbo Komisije (EU) 2019/33 z dne 17. oktobra 2018 o dopolnitvi Uredbe št. 1308/2013 v zvezi z vlogami za zaščito označb porekla, geografskih označb in tradicionalnih izrazov v vinskem sektorju, postopkom ugovora, omejitvami uporabe, spremembami specifikacij proizvoda, preklicem zaščite ter označevanjem in predstavitvijo l (UL 2019, L 9, str. 2). Vendar se glede na datum dejanskega stanja v postopku v glavni stvari za to zadevo uporablja Uredba št. 607/2009.

( 13 ) Ta določba je del oddelka 1 „Obvezne navedbe“ poglavja IV te uredbe, naslovljenega „Označevanje in predstavitev“.

( 14 ) Člen 59 te uredbe, naslovljen „Obvezne navedbe“, v odstavku 1(e) in (f) med drugim določa, da označevanje in predstavljanje vina, ki je namenjeno trženju v Skupnosti ali izvozu, vsebujeta, prvič, obvezno navedbo polnilca oziroma ime pridelovalca ali prodajalca pri penečem vinu, gaziranem penečem vinu, kakovostnem penečem vinu ali kakovostnem aromatičnem penečem vinu ter, drugič, obvezno navedbo istovetnosti uvoznika pri uvoženem vinu. Člen 59 navedene uredbe je bil, ne da bi bil spremenjen, nadomeščen s členom 118y Uredbe št. 1234/2007, ki je bil nato nadomeščen s členom 119 Uredbe št. 1308/2013.

( 15 ) Uredba Sveta z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307), razveljavljena z Uredbo (ES) št. 450/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o carinskem zakoniku Skupnosti (Modernizirani carinski zakonik) (UL 2008, L 145, str. 1), ki je bila nato razveljavljena z Uredbo (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, str. 1).

( 16 ) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 463, in popravek v UL 2019, L 35, str. 43).

( 17 ) Poudarjam, da zakonodaja Unije o dokumentu V I 1 ne vsebuje jasnega razlikovanja med uporabo tega dokumenta za uvoz zadevnih proizvodov na eni strani in za njihovo sprostitev v prosti promet na drugi strani. Čeprav člen 90(3) Uredbe št. 1308/2013 med drugim določa, da se ob uvozu vina predložita potrdilo in analizni izvid, ki v skladu s členoma 40 in 43 Uredbe št. 555/2008 sestavljata dokument V I 1, člen 47 te uredbe določa, da se ta dokument izroči pristojnim organom ob izpolnitvi carinskih formalnosti, potrebnih za sprostitev pošiljke, na katero se nanaša, v prosti promet.

( 18 ) V skladu s členom 56(1)(d) Uredbe št. 607/2009 je med drugim v smislu uporabe člena 59(1)(f) Uredbe št. 479/2008 [ki zdaj ustreza členu 119(1)(f) Uredbe št. 1308/2013 – glej opombo 14 teh sklepnih predlogov] „uvoznik“„fizičn[a] ali pravn[a] oseb[a] ali združenje takih oseb s sedežem v [Uniji], ki prevzamejo odgovornost za dajanje v promet [uvoženega] blaga“ (moj poudarek).

( 19 ) Na primer, zdi se mi, da če je potrdilo iz tega dokumenta lahko razmeroma upoštevno za preverjanje, ali je uvoznik izkazal razumno skrbnost ob sprostitvi pošiljke vina, na katero se nanaša to potrdilo, v prosti promet, to ne velja več, ko je bil ta proizvod prenesen ali se je z njim rokovalo ali celo če je od njegovega uvoza preteklo nekaj časa.

( 20 ) Češka vlada se med drugim sklicuje na kazen, ki je bila tej družbi leta 2014 naložena za uvoženo vino, in na dejstvo, da je osrednji inšpektorat izrazil dvom o kakovosti določenega uvoženega vina, izjemno nizki nakupni ceni zadevnih proizvodov in „nejasnih“ postopkih prodaje, ko so ti proizvodi pred prodajo na drobno prešli med dvema družbama, ki ju vodijo iste osebe.

( 21 ) Ta člen v odstavku 1 določa, da nosilci živilske dejavnosti zagotavljajo, da se upoštevajo zahteve iz živilske zakonodaje, ki veljajo za njihove dejavnosti, in preverjajo izpolnjevanje teh zahtev, v odstavku 2 pa, da države članice med drugim spremljajo in preverjajo, da nosilci izpolnjujejo zahteve, ki veljajo zanje, ter določijo predpise za ukrepe in kazni, ki se uporabljajo pri kršitvah teh predpisov, pri čemer je pojasnjeno, da morajo biti ukrepi in kazni „učinkoviti, sorazmerni in odvračilni“.

( 22 ) Ta člen med drugim državam članicam nalaga, da predvidijo uporabo kazni na nacionalni ravni za nepravilnosti v zvezi z zahtevami iz Uredbe št. 479/2008, zdaj nadomeščene z Uredbo št. 1308/2013 (glej opombo 10 teh sklepnih predlogov), ki so „učinkovite, sorazmerne in odvračalne“, da zagotavljajo ustrezno zaščito finančnih interesov Unije.

( 23 ) Glede člena 17 Uredbe št. 178/2002 je Sodišče že odločilo, da ta člen pomeni splošno pravilo na področju živil, ki se uporablja le, če pravo Unije ne določa posebnih pravil za nekatere kategorije živil (glej v tem smislu sodbo z dne 9. junija 2005, HLH Warenvertrieb in Orthica, C‑211/03, C‑299/03 in od C‑316/03 do C‑318/03, EU:C:2005:370, točke od 36 do 39). Člen 89 Uredbe št. 1306/2013 pa je po mojem mnenju tako pravilo. Uredba št. 555/2008 določa, kot izhaja iz njenega člena 1, izvedbena pravila za uporabo nekaterih določb Uredbe št. 479/2008, med katerimi je člen 27(4) te uredbe, ki je bil v bistvu nadomeščen s členom 80(2) Uredbe št. 1308/2013 (glej opombo 10 teh sklepnih predlogov).

( 24 ) Citirati moram tudi uvodno izjavo 39 Uredbe št. 1306/2013, v kateri je med drugim navedeno, da bi morale države članice v primeru kršitve področne kmetijske zakonodaje, kadar v pravnih aktih Unije niso določena podrobna pravila o upravnih kaznih, naložiti kazni na nacionalni ravni, ki bi morale biti učinkovite, odvračilne in sorazmerne.

( 25 ) Glej sodbo z dne 21. januarja 2016, Eturas in drugi (C‑74/14, EU:C:2016:42, točka 32 in navedena sodna praksa).

( 26 ) Pojasniti moram, da zahteva, v skladu s katero morajo biti te kazni tudi „sorazmerne“ v smislu te določbe, ni predmet te zadeve.

( 27 ) „Domnevo skladnosti“, podeljeno z dokumentom V I 1, bi bilo namreč mogoče razlagati tako, da je v skladu s členom 40(1) zakona št. 321/2004 pravna oseba, ki ima ta dokument, storila vse, kar je bilo od nje mogoče pričakovati, da bi se izognila kršitvi člena 80(2) Uredbe št. 1308/2013, in torej ni odgovorna za kršitev te določbe. Čeprav v takem položaju načeloma ni nemogoče, da pristojni organ sam opravi analize za preverjanje skladnosti vina z enološkimi postopki, dovoljenimi v pravu Unije, bi bilo skoraj nemogoče, da ta organ dokaže odgovornost subjekta, ki trguje z vinom, kadar to ni skladno s temi postopki.

( 28 ) Posledica tega bi lahko bila, da osebi, ki trži proizvod, za katerega je bilo izdano tako potrdilo, ne bi bilo treba opraviti preglede, za katere bi ostali izključno pristojni nacionalni organi.

( 29 ) Glej točke od 38 do 42 teh sklepnih predlogov.