ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 235/11

Tožba, vložena 28. maja 2014 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-263/14)

2014/C 235/16

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopnik: R. Passos, A. Caiola, M. Allik, agenti)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke

— Sklep Sveta 2014/198/SZVP z dne 10. marca 2014 o podpisu in sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo in Združeno republiko Tanzanijo o pogojih za premestitev osumljenih piratov in z njimi povezanih zaseženih sredstev s pomorske sile pod vodstvom Evropske unije v Združeno republiko Tanzanijo (1) naj se razglasi za ničen;

— odloči naj se, da se učinki Sklepa Sveta 2014/198/SZVP z dne 10. marca 2014 ohranijo, dokler ne bo nadomeščen;

— Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Evropski parlament meni, da Sklep Sveta 2014/198/SZVP z dne 10. marca 2014 o podpisu in sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo in Združeno republiko Tanzanijo o pogojih za premestitev osumljenih piratov in z njimi povezanih zaseženih sredstev s pomorske sile pod vodstvom Evropske unije v Združeno republiko Tanzanijo ni veljaven, ker ne zadeva izključno skupne zunanje in varnostne politike, kot je izrecno določeno v členu 218(6), drugi pododstavek, PDEU.

Evropski parlament meni, da se Sporazum med Evropsko unijo in Republiko Tanzanijo nanaša tudi na pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah in policijsko sodelovanje in tako na področja, za katera velja redni zakonodajni postopek.

Zato bi bilo treba ta sporazum skleniti na materialnopravni podlagi člena 37 PDEU ter členov 82 PDEU in 87 PDEU po odobritvi Evropskega parlamenta v skladu s členom 218(6)(a) PDEU.

Iz tega razloga je Svet kršil Pogodbi, saj ni izbral ustrezne pravne podlage za sklenitev Sporazuma.

Evropski parlament dalje meni, da je Svet kršil člen 218(10) PDEU, ker Parlamenta ni v vseh fazah pogajanj in sklepanja Sporazuma izčrpno in v celoti obveščal.

Če bi Sodišče izpodbijani sklep razglasilo za ničen, Evropski parlament vseeno predlaga, naj Sodišče v skladu s členom 264, drugi odstavek, PDEU uporabi svojo diskrecijsko pravico za ohranitev učinkov izpodbijanega sklepa, dokler ne bo nadomeščen.

(1) UL L 108, str. 1.
—

ugotovi, da Republika Poljska s tem, da je v členu 45(1)(1) in (1a) zakona o javnih naročilih (Prawo zamówień publicznych) ohranila v veljavi razloge za izključitev gospodarskih subjektov iz postopka oddaje javnega naročila, ki presegajo materialno-pravna merila izčrpnega seznama razlogov za izključitev iz člena 45(2) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 45(2) te direktive;
—

ugotovi, da Irska s tem, da ni sprejela določb za prenos opredelitev, določenih v členu 2 (f), (h), (m), (n) in (o), in zahtev, določenih v členu 3(2) in (4), členu 5, členu 13(1), od (a) do (e), členu 15(6)(e), členu 16(1), (3), (5), (6), (7), drugi stavek, in (8), členu 17 od (1) do (5), členu 17(6) glede tekočih biogoriv, členu 17(8), členu 18(1) in (3) glede tekočih biogoriv, členu 18(7), členu 19(1) in (3), členu 21(1), drugi stavek, in Prilogah od II do V in VII Direktive 2009/28/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES, ali vsekakor s tem, da takih določb ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 27(1) te direktive;
3.

Pritožnice zlasti navajajo štiri razloge za razveljavitev: — Prvi razlog se nanaša na novo merilo za oddajo, ki je bilo dodano med postopkom javnega razpisa, kljub temu, da ni bilo določeno v tehničnih specifikacijah. Pritožnice v zvezi z navedenim razlogom navajajo izkrivljanje razloga za razveljavitev in trditev, ki so jih navedle v njihovih vlogah, ter neobstoj obrazložitve. — Drugi razlog se nanaša na presojo kakovostnega merila za izbiro kot merila za oddajo. V zvezi s tem razlogom tožeče stranke navajajo napako pri presoji, napačno razlago in uporabo prava Unije in neobstoj obrazložitve. — Tretji razlog se nanaša na presojo izkušenj pridobljenih v okviru prejšnjih pogodb z istim naročnikom. Pritožnice v zvezi z navedenim razlogom navajajo napačno razlago in uporabo prava Unije, napačno presojo in neobstoj obrazložitve. — Četrti razlog se nanaša na presojo merila zaradi katerega ni bila možna objektivna razvrstitev. Kar zadeva navedeni razlog pritožnice navajajo očitno napako pri presoji, napačno razlago in uporabo prava Unije in neobstoj obrazložitve.
1.

Ali je treba člen 1 Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah (1) razlagati tako, da ta določba v celoti nasprotuje tožbi, ki je pri Landgericht Aachen vložena proti Helenski republiki kot toženi stranki in s katero tožeča stranka od tožene stranke zahteva obresti za leti 2011/2012 od obveznic (državnih obveznic), ki jih je izdala tožena stranka in jih je tožeča stranka pridobila julija 2011 ter so bile predmet ponudbe za zamenjavo, ki jo je tožena stranka konec februarja 2012 dala tudi tožeči stranki, ki pa jo je ta zavrnila, vendar pa je tožena stranka vseeno zamenjala obveznice/državne obveznice tožeče stranke z novimi obveznicami?
1.

Cilj Direktive o onesnaževanju z nitrati je zmanjšanje onesnaževanja vod, ki je neposredna ali posredna posledica nitratov kmetijskega izvora, in preprečevanje takega onesnaževanja. Direktiva nalaga državam članicam obveznost sprejetja več ukrepov za izpolnitev tega cilja. Med temi obveznostmi je imenovanje območji, ki so na ozemlju držav članic in na katerih so: (a) površinska ali podzemna sladkovodna telesa (člen 3, Priloga I) in vsebujejo ali bi lahko vsebovala več kot 50 mg/l nitratov, če se ne bi sprejelo ukrepov, ki jih določa Direktiva o onesnaževanju z nitrati in (b) sladkovodna telesa, estuarji, obalna in morska področja, ki postanejo ali bi lahko postale evtrofne, če se ukrepi ne sprejmejo. Navedena področja so opredeljena kot „ranljiva območja za onesnaženje z nitrati“ ali ROO.
SL Uradni list Evropske unije C 159/19

Tožba, vložena 31. marca 2014 – Evropska komisija proti Republiki Latviji

(Zadeva C-151/14)

2014/C 159/26

Jezik postopka: latvijščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: I. Rubene in H. Stølbæk)

Tožena stranka: Republika Latvija

Predlogi tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da ni mogoče šteti, da notarska služba, kakor je trenutno urejena v latvijskem pravnem redu, pomeni izvajanje javne oblasti v državi članici v smislu izjeme, navedene v členu 51, prvi odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije in naj se zato razglasi, da zakonodaja Republike Latvije, ker za imenovanje notarja postavlja pogoj državljanstva, vsebuje diskriminacijo na podlagi državljanstva, ki je prepovedana s členom 49 Pogodbe.

— Razglasi naj se, da Republika Latvija ni izpolnila obveznosti iz člena 49 Pogodbe, ker je kot pogoj za imenovanje notarja določila državljanstvo.

— Republiki Latviji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija trdi, da je pogoj državljanstva za opravljanje notarskega poklica diskriminatoren in pomeni nesorazmerno omejevanje svobode ustanavljanja. Zato naj Republika Latvija ne bi izpolnila obveznosti iz člena 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

Komisija zatrjuje, da notarska služba v zakonodaji Republike Latvije po svoji naravi ni povezana z izvajanjem javne oblasti in zato pogoj državljanstva za dostop do notarskega poklica ne more biti upravičen z izjemo, določeno v členu 51 Pogodbe o delovanju Evropske unije.
SL Uradni list Evropske unije C 159/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena (Španija) 14. marca 2014 – Aktiv Kapital Portfolio Invesment proti Ángelu Luisu Egei Torregrosi

(Zadeva C-122/14)

2014/C 159/19

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Aktiv Kapital Portfolio Invesment

Tožena stranka: Ángel Luis Egea Torregrosa

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Direktivo 93/13 (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je španska ureditev, ki ne omogoča, da bi se [in] limine litis v poznejšem postopku izvršbe po uradni dolžnosti preveril sodni izvršilni naslov – sklep, ki ga je izdal sodnik in s katerim se je končal postopek izdaje plačilnega naloga, ker ni bil vložen ugovor – in obstoj nepoštenih pogojev v pogodbi, ki je bila podlaga za izdajo navedenega sklepa, katerega izvršba se predlaga, saj gre v skladu z nacionalnim pravom za res iudicata (člena 551 in 552 LEC v povezavi s členom 816(2) LEC)?

(1) Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).
SL Uradni list Evropske unije C 142/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 6. marca 2014 – FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution in FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison proti Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

(Zadeva C-106/14)

2014/C 142/35

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la

Tožena stranka: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se obveznosti iz členov 7(2) in 33 Uredbe št. 1907/2006 (Reach) (1) v primeru, da je „izdelek“ v smislu te uredbe sestavljen iz več elementov, ki tudi sami ustrezajo opredelitvi „izdelka“ iz te uredbe, uporabljajo samo glede sestavljenega izdelka ali glede vsakega elementa, ki ustreza opredelitvi „izdelka“?

(1) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1).
2.

Ali je v skladu z Direktivo in sodno prakso upravna praksa Nacionalna agencija po prihodite (nacionalna agencija za prihodke), v skladu s katero se davčnim zavezancem v smislu Zakon za danak varhu dobavenata stojnost (zakon o davku na dodano vrednost) zavrne izvajanje pravice do davčnega odbitka v primerih, ko ni zadostnih dokazov glede izvora blaga, ne da bi bil izražen sum udeležbe pri utaji davkov in/ali so bile navedene objektivne okoliščine, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti, da je davčni zavezanec vedel oziroma bi moral vedeti, da je bil promet, ki je bil uveljavljan v utemeljitev pravice do odbitka, vključen v davčno utajo?
1.

Ali mora nacionalno sodišče, če ugotovi obstoj nepoštenega pogoja glede zamudnih obresti pri hipotekarnih posojilih, v skladu z Direktivo Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah ter zlasti s členom 6(1) te direktive, in da bi zagotovilo varstvo potrošnikov in porabnikov v skladu z načeloma enakovrednosti in učinkovitosti, razglasiti, da je tak pogoj ničen in nezavezujoč, ali pa mora, nasprotno, pogoj glede obresti omiliti in zadevo vrniti predlagatelju izvršbe oziroma posojilodajalcu, da ta ponovno izračuna obresti?
SL Uradni list Evropske unije C 129/14

Pritožba, ki jo je Forgital Italy SpA vložila 18. februarja 2014 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 4. decembra 2013 v zadevi Forgital Italy SpA proti Svetu Evropske unije, T-438/10

(Zadeva C-84/14 P)

2014/C 129/17

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnica: Forgital Italy SpA (zastopnika: R. Mastroianni, V. Turinetti di Priero, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija

Predlog

— sklep z dne 14. decembra 2013, s katerim je Splošno sodišče v zadevi T-438/10 kot nedopustno zavrglo tožbo za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 566/2010 z dne 29. junija 2010 o spremembah Uredbe (ES) št. 1255/96 o začasni opustitvi avtonomnih dajatev Skupne carinske tarife za določene industrijske in kmetijske ter ribiške proizvode (UL L 163, str. 4) v delu, v katerem spreminja opis določenega blaga, za katero se opustijo avtonomne dajatve skupne carinske tarife, naj se razveljavi;

— zadeva T-438/10 naj se v skladu s členom 61 Statuta Sodišča Evropske unije vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da bo o njej meritorno določeno;

— Svetu in Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka v zvezi z zadevo T-438/10.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica se sklicuje na kršitev člena 113 Poslovnika Splošnega sodišča, pravice do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, splošnega načela učinkovitega sodnega varstva pravic in pravice do obrambe. Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je vprašanje dopustnosti tožbe, ki jo je pritožnica vložila v zadevi T-438/10, obravnavalo po uradni dolžnosti, ne da bi navedlo dejanske in pravne razloge, na katerih temelji ta ugovor, in ne da bi strankam omogočilo, da se glede tega opredelijo, kot je določeno v členu 113 Poslovnika Splošnega sodišča. V zvezi s tem naj ne bi bila pomembna okoliščina, da je Splošno sodišče strankam zastavilo vprašanje o vplivu njegovega sklepa z dne 5. februarja 2013 (zadeva BSI proti Svetu, T-551/11) na zadevo T-438/10, ker naj stranke na podlagi njega ne bi smele sklepati – za razliko od tega, kar je navedlo Splošno sodišče – da je to sodišče nameravalo ugovor nedopustnosti obravnavati po uradni dolžnosti.

Poleg tega naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v zvezi z razlago člena 263, četrti odstavek, in fine, PDEU v povezavi s splošnim načelom učinkovitega sodnega varstva iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Uredba Sveta (EU) št. 566/2010 z dne 29. junija 2010 naj ne bi bil predpis, ki potrebuje izvedbene ukrepe.
SL Uradni list Evropske unije C 135/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 22. januarja 2014 – Ryanair Ltdproti PR Aviation BV

(Zadeva C-30/14)

2014/C 135/20

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ryanair Ltd

Tožena stranka: PR Aviation BV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sega učinek [Direktive o bazah podatkov] (1) tudi na spletne baze podatkov, ki v skladu s poglavjem II Direktive niso zaščitene z avtorskimi pravicami in v skladu s poglavjem III te direktive niso zaščitene sui generis, in sicer v smislu, do katere mere se svoboda uporabe takšne baze podatkov v (smiselnem ali nesmiselnem) skladu s členom 6(1) in členom 8 v povezavi s členom 15 [Direktive o bazah podatkov] ne sme pogodbeno omejiti?

(1) Direktiva 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov (UL L 77, str. 20).
—

ugotovi naj se, da Helenska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za vračilo pomoči, ki je nezakonita in nezdružljiva s skupnim trgom v skladu s členom 1 Sklepa (1) Komisije z dne 13. julija 2011, C(2011) 4916 final, dodeljena Aluminium of Greece SA (v zvezi z državno pomočjo št. SA 26117 – C 2/10, ex NN 62/09) oziroma ni ustrezno obvestila Komisije o ukrepih, ki jih je sprejela na podlagi člena 4, ni izpolnila obveznosti iz členov 2, 3 in 4 tega sklepa in Pogodbe o delovanju Evropske unije;
2.

Ali direktivi 2008/118/ES (1) in 2003/96/ES (2), sprejeti za uskladitev trošarin ter za energente in električno energijo v Uniji, nasprotujeta uvedbi nacionalnega davka, ki se bo pobiral za jedrska goriva, ki se uporabljajo pri komercialni proizvodnji električne energije? Ali je to odvisno od tega, ali je mogoče pričakovati, da se lahko nacionalni davek prevali na potrošnika prek cene električne energije, in kaj se po potrebi razume pod prevalitvijo?
1.

S prvim pritožbenim razlogom zatrjujeta napačno uporabo pravnega pojma „osebni podatek“, kot je opredeljen v členu 2 Uredbe št. 45/2001 (1). Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da pomeni kombinacija imen in mnenj osebni podatek. Pojem „osebni podatek“ ne vključuje mnenj, ki so bila izdelana pri udeležbi strokovnjakov v javnem odboru, pri čemer so njihova imena in drugi osebni podatki javno dostopni, k udeležbi v odboru pa so bili pozvani zaradi njihovih priznanih strokovnih mnenj.
3.

Ali Sodišče Evropske unije poleg tega meni, da je italijanski zakon št. 89/1913 o notariatu, tudi v povezavi s členoma 1350 in 2657 civilnega zakonika, v nasprotju s predpisi Evropske unije, ki prepovedujejo tako imenovane ukrepe z enakim učinkom iz členov 28 PES in 29 PES, ki so bili po spremembi z Lizbonsko pogodbo vključeni v člena 34 PDEU in 35 PDEU; in sicer ukrepe, ki jih Pogodba prepoveduje, ker postavljajo državljane nekaterih držav članic v slabši položaj v primerjavi z državljani drugih držav članic pri dostopu do ponujenih storitev?
4.

Kar zadeva drugi tožbeni razlog, Svet meni, da je Komisija s svojim ravnanjem kršila načelo lojalnega sodelovanja iz štirih razlogov: 1. namerno se je vmešala v pristojnosti, ki jih ima Svet na podlagi člena 16 PEU, s čimer je kršila načelo delitve pristojnosti, določeno v členu 13(2) PEU, in, posledično, načelo institucionalnega ravnovesja; 2. namerno in enostransko ni upoštevala vloge držav članic na tem področju, pri čemer je kršila načelo prenosa pristojnosti, določeno v členu 4(3) PEU; 3. namerno je ravnala tako, da je postalo prizadevanje Sveta, da bi popravil položaj, ki ga ustvarila Komisija, neučinkovito, in 4. namerno je delovala tako, da je ogrozila načelo enotnosti zunanjega zastopanja Unije.
SL Uradni list Evropske unije C 52/26

Pritožba, ki so jo Hansa Metallwerke AG in drugi vložili 26. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-375/10, Hansa Metallwerke AG in drugi proti Evropski komisiji

(Zadeva C-611/13 P)

2014/C 52/48

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnice: Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl., Hansa Belgium, Hansa Austria GmbH (zastopnika: H.-J. Hellmann in S. Cappellari, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije

Predlog

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

I. sodbo Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-375/10, Hansa Metallwerke AG in drugi proti Komisiji, razveljavi in o zadevi dokončno odloči tako: 1. Sklep nasprotne stranke v pritožbenem postopku z dne 23. junija 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/39.092 – Kopalniška oprema), ki je bil pritožnicam vročen 30. junija 2010, naj se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na pritožnice; podredno, globa naj se zmanjša. 2. Nasprotni stranki v pritožbenem postopku naj se naloži plačilo stroškov postopka.

II. še bolj podredno, izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice najprej očitajo kršitev načela, priznanega v pravu Unije, v zvezi z individualizacijo kazni in sankcij. Zlasti naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo dejstva, da je prenovitev smernic Komisije o načinu določanja glob v letu 2006 bistveno spremenila splošno metodo izračuna predvsem za podjetja z omejeno izbiro ponudbe. Zaradi tega pravno napačnega pristopa naj Splošno sodišče ne bi izpolnilo obveznosti neomejenega sodnega nadzora v zvezi z določitvijo globe s strani Komisije, oziroma naj bi jo izpolnilo pravno napačno.

Dalje pritožnice očitajo, da Splošno sodišče svojih navedb glede načela individualizacije kazni ni dovolj utemeljilo. Zlasti naj ne bi preučilo upoštevne sodbe osmega senata v zadevi T-211/08 (1) niti očitno spremenjenega stališča Komisije v sklepu iz postopka COMP/39.452, čeprav so se pritožnice na obravnavi o tem obširno izrekle.

Nazadnje pritožnice očitajo kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj, priznanega v pravu Unije. Splošno sodišče naj pri ocenjevanju ravnanja Komisije, ki v sklepu ni odobrila zmanjšanja globe, ki ga je obljubila v upravnem postopku, ne bi upoštevalo večje pomembnosti, ki jo je treba pripisati lojalnemu sodelovanju s Komisijo v okviru njenega obvestila o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah.

(1) Sodba z dne 16. junija 2011 v zadevi Putters International proti Evropski komisiji, ZOdl., str. II-03729.
4.

Ali so ob upoštevanju členov 109(a), 110 in 256(3) Uredbe (EGS) št. 2454/1993 (1) potrebni posebni upravni postopki, kot sta vložitev zahtevka ali predložitev potrdila EUR.1 pri določenem organu, da bi to imelo specifičen učinek, in sicer preferencialno tarifno obravnavo v skladu s členom 98 te uredbe s strani carinskih organov?
SL Uradni list Evropske unije C 45/21

Pritožba, ki jo je Issam Anbouba vložil 25. novembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2013 v zadevi T-592/11, Anbouba proti Svetu

(Zadeva C-630/13 P)

2014/C 45/37

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Issam Anbouba (zastopnika: J.-M. Salva in M.-A. Bastin, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

Predlogi

— Ugotovi naj se in razsodi, — da se sodba Splošnega sodišča Evropske unije T-592/11 (šesti senat) z dne 13. septembra 2013 v zadevi Issam Anbouba proti Svetu Evropske unije razveljavi; — da je sklep o vpisu tožeče stranke na seznam oseb in subjektov, na katere se nanašajo gospodarske sankcije, protipraven; — da o sklepi in uredbe, ki so se izpodbijali v okviru zadeve T-592/11, razglasijo za nične; — da se Svetu naloži plačilo stroškov obeh stopenj postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga.

Prvič, tožeča stranka meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je menilo, da je Svet, ker ni mogel dokazati, da tožeča stranka podpira sirski režim, pravilno uporabil domnevo, da poslovodje glavnih sirskih podjetij podpirajo sirski režim. Prvi del pritožbenega razloga se nanaša na neobstoj pravne podlage za tako domnevo. Izredna resnost in prisilnost omejevalnih ukrepov naj namreč ne bi omogočala, da se uporabijo na podlagi domneve, katere uporabe običajno ne predvideva noben regulativni akt. Drugi del pritožbenega razloga se nanaša na nesorazmernost te domneve glede na želeni cilj, zlasti zaradi njene izredne splošnosti. Tretji del pritožbenega razloga se nanaša na neovrgljivost te domneve. Negativnega dokaza neobstoja podpore naj materialno ne bi bilo mogoče predložiti, predložitve pozitivnega dokaza nasprotovanju režimu pa naj ne bi bilo mogoče šteti za edini način dokazovanja neobstoja povezave z režimom.

Drugič, tožeča stranka Splošnemu sodišču očita, da je odločilo, ne da bi Svet predložil dokaze. Tožeča stranka s prvim delom drugega pritožbenega razloga meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, prvič, ker ni opravilo običajnega nadzora nad izpodbijanimi sklepi, in drugič, ker je odločilo, ne da bi mu Svet predložil dokaz. Tožeča stranka z drugim delom drugega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da v izpodbijani sodbi ni sankcioniralo očitne kršitve načela kontradiktornosti in pravice tožeče stranke do obrambe. Splošno sodišče naj bi Splošnemu sodišču dopustilo, da ni predložilo dokazov ali razlogov za njihovo nepredložitev in naj bi dovolilo, da je Svet svoj sklep utemeljil na domnevi, ki pa naj je ne bi bilo mogoče izpodbijati po redni poti.