ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 211/48

Tožba, vložena 12. julija 2007 – Češka republika proti Komisiji

(Zadeva T-248/07)

(2007/C 211/89)

Jezik postopka: češčina

Stranki

Tožeča stranka: Češka republika (zastopnik: T. Boček)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— V celoti razglasi izpodbijano odločbo za nično;

— podredno, razglasi izpodbijano odločbo za nično v delu, v katerem se nanaša na Češko republiko;

— naloži Komisiji, da vrne plačane zneske;

— naloži Komisiji plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga, naj se Odločba Komisije C(2007)1979 konč. z dne 4. maja 2007 o določitvi presežnih zalog kmetijskih proizvodov razen sladkorja in finančnih posledicah njihove odprave v zvezi s pristopom Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (1) razglasi za nično. S to odločbo je Komisija določila količine mesa, sadja in riža v prostem obtoku v Češki republiki na dan pristopa, ki presegajo količine običajnega prenosa zalog na dan 1. maja 2004. Istočasno je tožečo stranko bremenila z 12 287 000 euri zaradi stroškov odprave teh količin.

Tožeča stranka navaja, da je Komisija prekoračila svoja pooblastila in torej kršila odstavek 4 Poglavja 4 Priloge IV k Aktu o pogojih pristopna (2), s tem da je v izpodbijani odločbi, ki temelji na tej določbi, določila finančne zneske, ki jih morajo nove države članice plačati v proračun Skupnosti v zvezi z vso količino zalog kmetijskih proizvodov.

Dalje tožeča stranka navaja, da tudi če bi Komisija imela pooblastilo, da sprejme izpodbijani ukrep na podlagi odstavka 4 Poglavja 4 Priloge IV k Aktu o pogojih pristopa, je z njegovim sprejetjem kršila načelo sorazmernosti, saj ukrep ni bil potreben oziroma, natančneje, ni bil primeren glede na cilj, ki ga obveznost odprave presežnih zalog zasleduje.

Poleg tega tožeča stranka trdi, da je tožena stranka kršila odstavek 2 Poglavja 4 Priloge IV k Aktu o pogojih pristopa v povezavi s členom 10 ES ter načelo pravne varnosti in legitimnih pričakovanj, ker ni opredelila pojma običajnega prenosa zalog in ker je sprejela izpodbijano odločbo na netransparenten način.

Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila odstavek 2 Poglavja 4 Priloge IV k Aktu o pogojih pristopa, ker v izpodbijani odločbi ni upoštevala vseh relevantnih okoliščin.

Končno, tožeča stranka trdi, da je tožena stranka kršila odstavek 4 Poglavja 4 Priloge IV k Aktu o pogojih pristopa, ker ni v zadostni meri navedla razlogov za svojo odločitev.

(1) UL L 138, str. 14.

(2) Akt o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL L 236, str. 33).
SL Uradni list Evropske unije C 140/35

Tožba, vložena 17. aprila 2007 – Irska proti Komisiji

(Zadeva T-129/07)

(2007/C 140/59)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Irska (zastopniki: D. O'Hagan, E. Alkin, zastopnika, in P. McGarry, Barrister)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Odločba Komisije C(2007)286 konč. z dne 7. februarja 2007 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon, in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji, naj se v skladu s členom 230 Pogodbe v celoti ali deloma razglasi za nično, ker se nanaša na oprostitev plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Shannon, ki se izvaja na Irskem;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007)286 konč. z dne 7. februarja 2007 v kateri je Komisija ugotovila, da je oprostitev plačila trošarine, ki so jo Francija, Irska in Italija odobrile za težka kurilna olja, ki so se uporabljala pri proizvodnji aluminijevega oksida s 1. januarjem 2004, državna pomoč v smislu člena 87(1) ES in da je določen del te pomoči nezdružljiv s skupnim trgom.

Tožeča stranka v podporo svojega predloga navaja štiri tožbene razloge.

Tožeča stranka najprej navaja, da je Komisija napačno ugotovila, da Irska ni dokazala, da oprostitve po naravi in logiki spadajo v notranji davčni sistem.

Drugič, tožeča stranka trdi, da Komisija ni izvedla ustrezne konkurenčne analize v podporo svojega predloga, da je mogoče domnevati, da lahko irski ukrep vpliva na trgovino v Skupnosti in izkrivlja oziroma bi lahko izkrivljal konkurenco.

Tretjič, tožeča stranka zatrjuje, da izpodbijana odločba krši načelo pravne varnosti, kadar je Svet že odobril posebno odstopanje do konca leta 2006.

Nazadnje tožeča stranka navaja, da je Komisija napačno uporabila pravo pri sklepanju, da je zadevna državna pomoč nova pomoč in ne obstoječa pomoč.
SL Uradni list Evropske unije C 155/32

Tožba, vložena 7. maja 2007 – ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg proti Komisiji

(Zadeva T-148/07)

(2007/C 155/59)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (Howald, Luxembourg) (zastopnica: K. Beckmann, odvetnica)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v kolikor se nanaša na tožečo stranko;

— podredno, tožeči stranki naj se globa, ki ji je bila v izpodbijani odločbi solidarno naložena, primerno zniža;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije C(2007) 512 konč z dne 21. februarja 2007 v zadevi COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators. Tožeči stranki in drugim podjetjem so bile v izpodbijani odločbi izrečene globe zaradi sodelovanja v omejevalnem sporazumu, ki se je nanašal na montažo in vzdrževanje dvigal in tekočih stopnic v Luksemburgu. Komisija meni, da so zadevna podjetja kršila člen 81 ES.

Tožeča stranka utemeljuje svojo tožbo z naslednjimi tožbenimi razlogi:

— nepristojnost Komisije zaradi odsotnosti meddržavnega pomena očitanih lokalnih kršitev;

— kršitev načela ne bis in idem, ker Komisija ni upoštevala odločbe o pomilostitvi, ki jo je pred začetkom postopka v korist tožeče stranke izdal luksemburški urad za varstvo konkurence;

— pomanjkanje predpostavk za solidarno odgovornost tožeče stranke z njenimi materinskimi družbami, ker naj bi bila pravno in gospodarsko samostojna;

— nesorazmernost določene višine zneska globe v primerjavi z dejanskim pomenom tožene stranke na trgu;

— nezakonitost odvračilnega multiplikatorja, ker se naj bi pri izračunu globe upošteval samo promet tožeče stranke, in ta naj ne bi mogel upravičiti uporabe tega multiplikatorja;

— pomanjkljiva utemeljitev dodatka za povratništvo pri izračunu globe zaradi pravnih napak pri upoštevanju prejšnjih glob in napak v presoji;

— kršitev člena 23(2) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1), ker je Komisija zgornjo mejo globe 10 % prometa določila z ozirom na promet koncerna in ne prometa tožečih strank;

— pravno napačna uporaba obvestila o ugodni obravnavi (2), ker dodana vrednost sodelovanja tožečih strank ni bila upoštevana v zadostni meri;

— nezadostno upoštevanje sodelovanja tožeče stranke izven okvirja obvestila o ugodni obravnavi.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 (UL 2003 L 1, str. 1).

(2) Obvestilo Komisije o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 2002, C 45, str. 3).
3.

V utemeljitev svoje tožbe za razglasitev ničnosti odločbe z dne 1. decembra 2006 se Movimondo sklicuje na pet tožbenih razlogov. V prvem tožbenem razlogu se tožeča stranka sklicuje na kršitev zakona v zvezi s členi 93, 96 in 114 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti, in uveljavlja ugovor nezakonitosti členov 133 in 175 Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta št. 1605/2002 za kršitev člena 183 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti. V drugem tožbenem razlogu tožeča stranka Komisiji očita napačno in nepopolno presojo dejstev, ki jih ji je očitala, in neobstoj dokončnih podatkov, na katere se opira odločba, ki nalaga kazen. V tretjem tožbenem razlogu se tožeča stranka sklicuje na kršitev splošnega načela varstva pravic obrambe. V četrtem tožbenem razlogu se tožeča stranka sklicuje na napačno presojo dejstev, na kateri naj bi temeljila kazen, in neobstoj očitanih dejanskih okoliščin. Obenem se sklicuje na kršitev načela sorazmernosti in pomanjkanje obrazložitve v zvezi z „učinkovitim, sorazmernim in odvračilnim “značajem upravnih in denarnih kazni, kot je določen v členu 114 finančne uredbe 1605/2002. Na koncu, v petem tožbenem razlogu se tožeča stranka sklicuje, prvič, na nedoločenost projektov, ki so temelj izpodbijane odločbe in na zastaralni rok. Obenem navaja neobstoj akta Skupnosti, ki bi predvideval kazen, in na kršitev členov 2(2) in 3(1) zgoraj navedene Uredbe Sveta 2988/95. Drugič, sklicuje se na kršitev členov 175 in 133 zgoraj navedene Uredbe Komisije 2342/2002.
SL Uradni list Evropske unije C 20/32

Tožba, vložena 13. decembra 2006 — IBP in International Building Products France proti Komisiji

(Zadeva T-384/06)

(2007/C 20/49)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: IBP Ltd (Tipton, Združeno kraljestvo) in International Building Products France SA (Sartrouville, Francija) (zastopnika: M. Clough, QC, in A. Aldred, Solicitor)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožečih strank

— Odločba naj se v delu, v katerem se nanaša na tožeči stranki glede obdobja med 23. novembrom 2001 in 1. aprilom 2004, razglasi za nično;

— v vsakem primeru naj se globo, ki je bila naložena tožečima strankama, odpravi ali naj se jo za znesek, za katerega Sodišče meni, da je primeren glede na vse okoliščine, manjša;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki predlagata, naj se Odločba Komisije C(2006) 4180 konč. z dne 20. septembra 2006 v zadevi COMP/F-1/38.121 — Fitingi, s katero je Komisija ugotovila, da sta tožeči stranki skupaj z drugimi podjetji s tem, da sta določali cene, se sporazumevali o cenikih, popustih ter odbitkih, mehanizmih usklajevanja rasti cen, dodeljevali nacionalne trge ter stranke in izmenjevali druge informacije, kršili člen 81 ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, delno razglasi nično.

V podporo tožbi tožeči stranki navajata, da je Komisija s tem, da je zaključila, da sta bili tožeči stranki udeleženi v eni sami zapleteni in nadaljevani kršitvi člena 81 ES od 23. novembra 2001 do 1. aprila 2004, kršila člen 81 ES, saj po mnenju tožečih strank predloženi dokazi te ugotovitve ne podpirajo.

Nadalje tožeči stranki zatrjujeta, da Komisija v nasprotju s členom 253 ES svojih ugotovitev ni obrazložila oziroma ni v zadostni meri obrazložila.

Poleg tega tožeči stranki zatrjujeta, da je Komisija s tem, da je ugotovila kršitve, ne da bi jima zadevo predhodno predstavila o ugotovitvah o možnih kršitvahoziroma ne da bi jima omogočila, da se o tem opredelita pred sprejetjem izpodbijane odločbe, kršila pravico izjaviti se.

Glede odprave ali zmanjšanja globe, naložene tožečima strankama, slednji navajata:

a) Komisija ni uporabila člena 15(2) Uredbe št. 17 (1), člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 (2) in člena 5(a) Smernic o načinu določanja glob iz leta 1998 (3);

b) Komisija je International Building Products France globo 5.63 milijona eurov naložila dvakrat za isto ravnanje;

c) Komisija je napačno uporabila Smernice o načinu določanja glob iz leta 1998; in

d) Komisija je napačno uporabila Obvestilo o prizanesljivosti iz leta 1996 (4).

(1) Uredba Sveta št. 17 z dne 6. februarja 1962, Prva Uredba o izvajanju členov (81) in (82) Pogodbe (UL 1962, 13, str. 204).

(2) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, 4.1.2003, str. 1).

(3) Obvestilo Komisije z dne 14. januarja 1998 z naslovom „Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) Pogodbe ESPJ“ (UL 1998, C 9, str. 3).

(4) Obvestilo Komisije z dne 18. julija 1996 o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov (UL C 207, str. 4).
SL Uradni list Evropske unije C 42/26

Tožba, vložena 14. decembra 2006 — Viega proti Komisiji

(Zadeva T-375/06)

(2007/C 42/47)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Viega GmbH & Co. KG (Attendorn, Nemčija) (zastopniki: J. Burrichter, T. Mäger in F. W. Bulst, Rechtsanwälte)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— člen 1(1) Odločbe naj se razglasi za ničen, če se ugotovi, da je tožeča stranka kršila člen 81(1) ES in člen 53(1) Sporazuma EGP;

— člen 2 Odločbe naj se razglasi za ničen, če se tožeči stranki naloži globa v višini 54,29 milijonov evrov;

— podredno, naj se v členu 2 Odločbe določeno globo ustrezno zmanjša;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije K(2006) 4180 konč. z dne 20. septembra 2006 v zadevi COMP/F-1/38.121 — spoji. Z izpodbijano odločbo je bila tožeči stranki naložena globa zaradi kršitve člena 81(1) ES in člena 53(1) Sporazuma EGP. Po mnenju Komisije je tožeča stranka sodelovala v vrsti dogovorov, in sicer pri določanju cen, dogovoru o cenikih in popustih, mehanizmih usklajevanja rasti cen, delitvi trgov in strank, izmenjavi drugih gospodarskih informacij na trgu bakrovih spojev in spojev iz bakrovih zlitin.

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja štiri tožbene razloge.

Prvič, navaja, da izpodbijana odločba krši člen 23(2) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1), ker naj bi tožena stranka pri oceni globe kršila temeljna načela s tem, da je nepravilno določila upošteven promet. Tožena stranka bi morala pri presoji teže domnevne kršitve tožeče stranke upoštevati promet s press spoji pri določanju prometa, čeprav tožeča stranka nikoli ni sodelovala pri protikonkurenčnem ravnanju v zvezi s press spoji.

Drugič, tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija kršila člena 81(1) ES in 253 ES s tem, da je nepravilno ugotovila sodelovanje oziroma dolžino tega sodelovanja pri ravnanju, ki se očita tožeči stranki. Po mnenju tožeče stranke tožena stranka ni predložila vsebinskega dokaza v zvezi s tožečo stranko in zmotno ugotovila, da je prišlo do kršitve.

Poleg tega tožeča stranka podredno navaja kršitev člena 81(1) ES in člena 253 ES, ker je bil geografski obseg kršitev v členu 1 Odločbe v zvezi s tožečo stranko nepravilno ugotovljen.

Končno, tožeča stranka navaja, da je s členom 2 izpodbijane odločbe kršen člen 23(2) Uredbe št. 1/2003, ker je Komisija kršila temeljna načela pri presoji globe. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so bile Smernice o načinu določanja glob (2) uporabljene nepravilno, saj je Komisija kršitev razvrstila med posebej težke, nepravilno ugotovila trajanje kršitve, nepravilno zvišala osnovni znesek globe zaradi trajanja kršitve in ni upoštevala olajševalnih okoliščin.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).

(2) Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) Pogodbe ESPJ (UL 1998, C 9, str. 3).
—

Kršitev načela takojšnjega in celotnega prevzema prava Skupnosti s strani novih držav članic; različen koeficient dodatnih dajatev je v resnici prehodni ukrep, ki v aktih o pristopu in v predpisih, sprejetih na njihovi osnovi, nima podlage. Tožeča stranka se zato sklicuje na člen 2 Aktov o pristopu, ki tvori podlago za prevzem celotnih, iz članstva izhajajočih pravic in obveznosti s strani Republike Poljske, tako da sta prevzeti tudi pravica do koriščenja preplačil in obveznost kritja izgub na trgu sladkorja.
SL Uradni list Evropske unije C 96/20

Tožba, vložena 22. februarja 2006 — Kendrion proti Komisiji

(Zadeva T-54/06)

(2006/C 96/36)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Kendrion N. V. (Zeist, Nizozemska) (zastopnika: P. Glazener in C.C. Meijer, lawyers)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka predlaga Sodišču, naj:

— Odločbo, naslovljeno na tožečo stranko v celoti ali delno razglasi za nično, inter alios;

— Globo, naloženo tožeči stranki razglasi za nično ali jo zniža;

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 30. novembra 2005 v postopku na podlagi člena 81 Pogodbe ES (zadeva št. COMP/F/38.354 — Industrijske vreče), s katero je bila tožeča stranka spoznana za krivo kršitve konkurenčnih pravil in ji je bila naložena globa.

V podporo svoji tožbi, tožeča stranka zatrjuje kršitev člena 81 ES, člena 253 ES in člena 15(2) Uredbe št. 1/2003, ker naj izrek odločbe ne bi bil v skladu z njeno obrazložitvijo. Tožeča stranka trdi, da medtem ko v obrazložitvi izpodbijane odločbe ni obdolžena individualne udeležbe pri kršitvi, pa je v izreku obdolžena kršitve člena 81 ES.

Tožeča stranka nadalje trdi, da je bil kršen člen 81 ES, člen 253 ES in člen 23(2) Uredbe št. 1/2003, ker naj bi Komisija napačno predpostavila, da sta tožeča stranka in Fardem Packaging B.V. predstavljala ekonomsko celoto, pri čemer je bila tožeči stranki po krivem naložena globa, zaradi kršitve, ki jo je storilo podjetje Fardem Packaging.

Tožeča stranka trdi, da je Komisija prav tako kršila člen 81 ES, člen 253 ES in člen 23(2) Uredbe št. 1/2003 in splošna pravna načela, vključno z dolžnostjo skrbnega ravnanja, prepovedjo samovoljnega ukrepanja ter načeli enakosti in sorazmernosti.

Tožeča stranka nadalje navaja, da je Komisija, v nasprotju z drugimi odločbami Komisije, v katerih matično podjetje ni bilo spoznano za odgovornega, tožečo stranko spoznala za odgovorno kršitve, ki jo je storilo podjetje Fardem Packaging. Nadalje je bila tožeči stranki, ki je bila kot matično podjetje, spoznana za solidarno odgovorno, naložena globa, ki je bila višja od globe njenega hčerinskega podjetja, ki je storilo kršitev. Tožeča stranka nadalje navaja, da je bila obravnavana drugače od drugih matičnih podjetij, ki so bila solidarno odgovorna za kršitve, ki so jih storila njihova hčerinska podjetja. Pri globi, naloženi tožeči stranki sta, kot trdi, kršeni načeli sorazmernosti in dolžnosti skrbnega ravnanja.

Tožeča stranka nazadnje trdi, da so bile kršene smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) Pogodbe ESPJ, zlasti zaradi tega, ker se člen 5(b) teh smernic ni uporabil. Tožeča stranka trdi, da Komisija ni pravilno upoštevala posebnih značilnosti podjetja.
5.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Pogoji za izdajo – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Sklep o zamrznitvi sredstev – Osebe ali subjekti, ki dejavno materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, in osebe, ki so z njimi povezane – Prevlada interesov Sveta nad interesi tožeče stranke (Člen 3(1) in (5) PEU; Člen 278 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člena 151(2) in 156(4); Sklep Sveta 2014/145/SZVP, kakor je bil spremenjen s sklepoma (SZVP) 2022/329 in (SZVP) 2022/582; Uredba Sveta št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, in Uredba Sveta 2022/581) (Glej točke 42 in od 44 do 51.)
3.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Obveznost predložitve konkretnih in natančnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi – Nujnost verodostojnega in celovitega opisa položaja – Neobstoj dokazov – Nedopustnost (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 15 do 20.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Škoda, ki izhaja iz odločbe o dostopu osebja do stavb institucije – Odločilni razlog za škodo, ki nastane zaradi zavrnitve tožeče stranke, da predloži potrdilo COVID ali enakovredno potrdilo – Neobstoj nujnosti (Člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 21 do 24.)
3.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Besedna znamka Trusted Handwork (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 25 do 29 in 35.)
4.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Sklep Evropskega parlamenta o odvzemu poslanske imunitete – Neobstoj kršitve pravice do svobodnega izvrševanja nalog poslanskega mandata in dobrega delovanja Parlamenta – Neobstoj nujnosti (člena 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 31 do 33.)
1.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve – Presoja opisnosti znaka – Merila (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 15 do 17.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za sprejetje – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 17 do 20.)
40

Na četrtem mestu, poudariti je treba, da je bila pomembnost spora z vidika prava Unije omejena, ker s postopkom v glavni stvari (T‑163/20) in postopkoma za izdajo začasne odredbe (T‑163/20 R in T‑163/20 R II) niso bila sprožena nova in posebej zapletena vprašanja. Njihova preučitev prav tako ni bila pomembna za razvoj prava Unije. V zvezi s tem v nasprotju s trditvami tožeče stranke to, da naj bi bilo neobičajno, da predsednik Splošnega sodišča izda sklepe o odlogu izvršitve akta institucije Unije, samo po sebi ne more kazati na to, da je zadeva z vidika prava Unije posebej pomembna.
2.

Konkurenca – Delitev pristojnosti med Komisijo in nacionalnimi organi, pristojnimi za konkurenco – Obvestilo Komisije o sodelovanju v okviru mreže organov, pristojnih za konkurenco – Obveznost Komisije, da obravnava pritožbo, ki jo je nacionalni organ za konkurenco že zavrnil iz razlogov, ki niso povezani z vsebinsko obravnavo pritožbe – Neobstoj – Kršitev načela dobrega upravljanja – Izključitev (členi 101, 102 in 105(1) PDEU; Listina o temeljnih pravicah, člen 41(1); Uredba Sveta št. 1/2003, uvodna izjava 37, člena 5(2) in 13(2); Obvestilo Komisije 2004/C 101/03, točka 22) (Glej točke od 46 do 53 in od 64 do 67.)
Sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 29. novembra 2021 – Grupa Azoty in drugi/Komisija

(Zadeva T‑726/20)

„Ničnostna tožba – Državne pomoči – Smernice za nekatere ukrepe državne pomoči v okviru sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov po letu 2021 – Upravičeni sektorji – Izključitev sektorja proizvodnje gnojil – Neobstoj neposrednega nanašanja – Nedopustnost“

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Neposredno nanašanje – Merila – Smernice za nekatere ukrepe državne pomoči v okviru sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov, ki vsebujejo omejitev upravičenih sektorjev – Tožba, ki so jo vložila podjetja iz neupravičenega sektorja – Neobstoj neposrednega nanašanja – Nedopustnost

(Člen 263, četrti odstavek, PDEU; Sporočilo Komisije 2020/C 317/04)

(Glej točke 26, od 28 do 44 in od 47 do 50.)

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.

2. Postopek v zvezi s predlogom za intervencijo, ki ga je vložil Nadzorni organ Efte, se ustavi.

3. Družbe Grupa Azoty S.A., Azomureș SA in Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis nosijo svoje stroške in stroške Evropske komisije.