ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (drugi senat)

z dne 20. julija 2016

Luigi Marcuccio

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci — Postopek — Odmera stroškov“

Predmet:

Predlog za odmero stroškov, ki ga je na podlagi sklepa Sodišča za uslužbence z dne 14. maja 2013, Marcuccio/Komisija (F‑4/12, EU:F:2013:61), vložila Evropska komisija.

Odločitev:

Skupni znesek stroškov, ki jih mora L. Marcuccio povrniti Evropski komisiji iz naslova stroškov, ki se lahko povrnejo, v zadevi F‑4/12, znaša 1500 EUR. Znesku, navedenemu v točki 1, bodo pripisane zamudne obresti od datuma vročitve tega sklepa do datuma plačila, in sicer po obrestni meri, ki jo je Evropska centralna banka določila za operacije glavnega refinanciranja in velja prvi dan meseca, v katerem zapade plačilo, povečani za tri in pol odstotne točke.

Povzetek

Sodni postopek – Stroški – Odmera – Odmera na podlagi natančnih navedb vlagatelja predloga za povrnitev stroškov ali, če teh navedb ni, pravične presoje sodišča Unije – Pavšalnost odvetniške nagrade – Nevplivanje na diskrecijsko pravico sodišča

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 105(c))

Za presojo nujnosti izdatkov, ki so vlagatelju predloga za povrnitev stroškov dejansko nastali zaradi sodnega postopka, mora vlagatelj predložiti natančne navedbe. To, da je odvetniška nagrada pavšalna, ne vpliva na presojo Sodišča za uslužbence glede zneska, katerega povrnitev se lahko predlaga na podlagi stroškov, ker se sodišče opira na ustaljena merila sodne prakse in na natančne navedbe, ki mu jih morajo predložiti stranke. Neobstoj teh podatkov Sodišču za uslužbence sicer ne preprečuje, da bi na podlagi pravične presoje odmerilo višino stroškov, ki se povrnejo, vendar pa ga ta okoliščina postavlja v položaj, v katerem mora opraviti strogo presojo zahtevkov vlagatelja predloga.

(Glej točko 28.)

Napotitev na:

Sodišče: sklep z dne 17. februarja 2004, DAI/ARAP in drugi, C‑321/99 P-DEP, EU:C:2004:103, točka 23;

Splošno sodišče Evropske unije: sklepa z dne 31. marca 2011, Tetra Laval/Komisija, T‑5/02 DEP in T‑80/02 DEP, EU:T:2011:129, točka 68, in z dne 28. maja 2013, Marcuccio/Komisija, T‑278/07 P-DEP, EU:T:2013:269, točka 16.
Uradnik ali nekdanji uradnik ima v okviru tožbe, vložene na podlagi členov 90 in 91 Kadrovskih predpisov, pravico predlagati razglasitev ničnosti akta, ki posega v njegov položaj v smislu člena 90(2) Kadrovskih predpisov, če ima ob vložitvi tožbe dovolj velik obstoječ in dejanski interes za razglasitev ničnosti tega akta, pri čemer tak interes predpostavlja, da bi s tožbo lahko pridobil korist.

(Glej točko 23.)

Sodišče prve stopnje: 29. november 2006, Agne-Dapper in drugi proti Komisiji in drugim, T‑35/05, T‑61/05, T‑107/05, T‑108/05 in T‑139/05, točka 35 in navedena sodna praksa;

Sodišče Evropske unije: 11. september 2013, Marcuccio proti Komisiji, T‑475/11 P, točke od 13 do 18.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(drugi senat)

z dne 28. januarja 2013

Zadeva F‑92/12

Luigi Marcuccio

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Člen 34(1) Poslovnika – Tožba, vložena po telefaksu v roku za vložitev tožbe in podpisana z žigom z vgraviranim podpisom odvetnika ali z drugim načinom reprodukcije – Prepozno vložena tožba – Očitna nedopustnost“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero L. Marcuccio med drugim predlaga razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije o odtegnitvah od njegove invalidnine za oktober, november in december 2011 ter vračilo odtegnjenih zneskov z obrestmi. Pred vložitvijo tožbe je bil 5. septembra 2012 poslan telefaks dokumenta, ki je bil predstavljen kot kopija te tožbe.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Tožeča stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Lastnoročni podpis odvetnika – Bistveno pravilo stroge uporabe – Tožba, vložena prek telefaksa – Podpis odvetnika z žigom ali z drugim načinom reprodukcije – Datum prejetja telefaksa, ki ga ni mogoče upoštevati pri presoji spoštovanja roka za vložitev tožbe – Vložitev ustrezno podpisane tožbe zunaj roka – Očitna nedopustnost tožbe

(Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 34(1); Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije, člen 91(3))

Zahteva po podpisu na aktu, s katerim se postopek začne, ki ga lahko poda le zastopnik stranke v smislu člena 34(1), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča za uslužbence, tako z namenom pravne varnosti skuša doseči zagotovitev izvirnosti vloge in izključitev tveganja, da ta v resnici ni delo avtorja, pooblaščenega za ta namen. Zato je treba to zahtevo obravnavati kot bistveno pravilo obličnosti in ga strogo uporabljati, tako da njegovo nespoštovanje povzroči nedopustnost tožbe. Tako posredni in mehanski način „podpisovanja“ z odtisnjenim žigom z vgraviranim podpisom odvetnika, ki ga je pooblastila tožeča stranka, sam ne dopušča ugotovitve, da je bil nujno odvetnik tisti, ki je podpisal zadevni procesni akt.

Zato na tožbi, ki je bila vložena prek telefaksa in podpisana z žigom s podpisom odvetnika z drugim načinom reprodukcije, ni izvirnika podpisa odvetnika tožeče stranke v nasprotju z določbami člena 34(1), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča za uslužbence in je zato treba ugotoviti, da ni dopustna.

Iz tega je razvidno, da ni mogoče uporabiti datuma prejetja tega telefaksa pri presoji, ali je bil rok za vložitev tožbe iz člena 91(3) Kadrovskih predpisov spoštovan, in da je edina tožba, ki jo je mogoče glede tega upoštevati, tista, ki je prispela v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence in na kateri je lastnoročni podpis odvetnika tožeče stranke.

Če ta sodba v sodno tajništvo prispe po izteku roka za vložitev tožbe, jo je treba šteti za prepozno, kar povzroči nedopustnost tožbe.

(Glej točke 25, 26, 29 in 30.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 23. maj 2007, Parlament/Eistrup, T‑223/06 P, točki 51 in 52.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Sodni postopek – Odločba, sprejeta z obrazloženim sklepom – Pogoji – Tožba, ki je očitno nedopustna ali očitno brez pravne podlage – Obseg

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 76)

2. Sodni postopek – Stroški – Določitev – Vložitev tožbe z istim predmetom kot predlog za odmero stroškov – Nedopustnost

(člen 270 PDEU; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 92(1); Kadrovski predpisi, člen 91)

1. Na podlagi člena 76 Poslovnika Sodišča za uslužbence lahko Sodišče za uslužbence v primeru, da je tožba očitno v celoti ali delno nedopustna, ne da bi nadaljevalo postopek, odloči z obrazloženim sklepom.

Glede tega velja, da kadar je sestava sodišča, ki meni, da je na podlagi spisovne dokumentacije dovolj seznanjena z zadevo, ob branju spisa v celoti prepričana o nedopustnosti tožbe in poleg tega meni, da obravnava ne bi mogla ponuditi nobenega novega elementa v zvezi s tem, zavrženje tožbe z obrazloženim sklepom na podlagi člena 76 Poslovnika ne samo prispeva k ekonomičnosti postopka, ampak strankam prihrani tudi stroške, ki bi nastali zaradi obravnave.

(Glej točki 16 in 17.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: 25. april 2012, Oprea proti Komisiji, F‑108/11, točka 12 in navedena sodna praksa.

2. Pravo uslužbencev Evropske unije določa poseben postopek odmere stroškov, kadar sta stranki v sporu zaradi zneska in narave stroškov, ki se lahko povrnejo, po odločbi, s katero je Sodišče za uslužbence končalo spor in odločilo o plačilu stroškov. Tako njegov poslovnik v členu 92(1) določa, da če pride do spora glede zneska in narave stroškov, ki se lahko povrnejo, Sodišče za uslužbence na predlog zadevne stranke in po opredelitvi nasprotne stranke odloči z obrazloženim sklepom.

Poleg tega posebni postopek, določen v navedenem člena 92(1) Poslovnika, katerega namen je odmera stroškov, izključuje zahtevek za enake zneske ali zneske, priglašene iz enakih razlogov, v okviru tožbe na podlagi členov 90 in 91 Kadrovskih predpisov. Zato ni dopustno, da tožeča stranka na podlagi člena 270 PDEU in člena 91 Kadrovskih predpisov vloži tožbo za razglasitev ničnosti, ki ima v resnici isti predmet kot predlog za odmero stroškov. Tak primer je tožba za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi zahteve, s katero tožeča stranka od organa za imenovanja zahteva povračilo zneska iz naslova stroškov, ki so bili priglašeni za namene postopka.

(Glej točke 19, 20 in 22.)

Napotitev na:

Sodišče: 16. julij 2009, Komisija proti Schneider Electric, C‑440/07 P;

Sodišče prve stopnje: 11. julij 2007, Schneider Electric proti Komisiji, T‑351/03, točka 297;

Sodišče za uslužbence: 10. november 2009, Marcuccio proti Komisiji, F‑70/07, točka 17; 20. junij 2011, Marcuccio proti Komisiji, F‑67/10, točka 21, o kateri poteka postopek s pritožbo pred Splošnim sodiščem Evropske unije, zadeva T‑475/11 P.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

z dne 7. julija 2011

Zadeva F-18/11

Pasqualino Zaffino

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Osebe, ki uveljavljajo status uradnika oziroma uslužbenca Evropske unije – Tožba – Očitna nedopustnost – Nespoštovanje predhodnega postopka“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero P. Zaffino, ki je zaposlen na Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l., Sodišču za uslužbence v bistvu predlaga, naj mu prizna status pogodbenega člana osebja Komisije, natančneje Skupnega raziskovalnega središča (JRC), in posledično Komisiji naloži dodelitev plačila in drugih finančnih ugodnosti, do katerih naj bi bil upravičen na podlagi navedenega statusa, ter plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi jo utrpel.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Tožeča stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Uradniki – Pravno sredstvo – Pogoji dopustnosti – Spoštovanje predhodnega upravnega postopka

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

V sistemu pravnih sredstev, urejenem s členoma 90 in 91 Kadrovskih predpisov, mora biti tožba, vložena na Sodišču za uslužbence, usmerjena zoper akt, ki posega v položaj – bodisi z odločbo, ki jo je sprejel organ, pristojen za imenovanja (OPI), ali organ, pooblaščen za sklepanje pogodb (OPSP), bodisi s tem, da eden od navedenih organov ni sprejel ukrepa, ki ga določajo Kadrovski predpisi –, pri tem pa je taka tožba dopustna le, če je zadevna oseba pred tem v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov na OPI ali OPSP vložila pritožbo zoper akt, ki posega v položaj, in če je bila navedena pritožba zavrnjena izrecno ali zaradi molka organa. Poleg tega se mora predhodni upravni postopek, kadar želijo uradnik ali uslužbenec ali celo oseba zunaj institucije pri upravi doseči, da v zvezi z njimi sprejme odločbo, začeti s predlogom zadevne osebe na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov, naj OPI ali OPSP sprejmeta predlagano odločbo, zoper zavrnitev navedenega predloga pa je nato mogoče vložiti pritožbo.

(Glej točko 12.)
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(drugi senat)

z dne 23. novembra 2012

Zadeva F‑122/11

Dragos-Lucian Vacarescu

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Zamuda – Očitna nedopustnost“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero D. L. Vacarescu predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 18. aprila 2011 o tem, da se mu ne izplača hranarina iz člena 10 Priloge VII h Kadrovskim predpisom (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi).

Odločitev: Tožba se zavrže. Tožeča stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Tožba uradnikov – Roki – Narava javnega reda – Sodni preizkus po uradni dolžnosti

(Kadrovski predpisi, člena 90 in 91)

Roka za pritožbo in tožbo iz členov 90 in 91 Kadrovskih predpisov sta določbi javnega reda ter ju stranke in sodišče – ki mora preveriti, tudi po uradni dolžnosti, ali sta bila spoštovana – ne morejo poljubno spreminjati.

(Glej točko 14.)

Napotitev na:

Sodišče: 29. junij 2000, Politi proti ETF, C‑154/99 P, točka 15;

Sodišče prve stopnje: 15. januar 2009, Braun-Neumann proti Parlamentu, T‑306/08 P, točka 36;

Sodišče za uslužbence: 12. maj 2010, Peláez Jimeno proti Parlamentu, F‑13/09, točka 18.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE



(prvi senat)

z dne 30. junija 2011

Zadeva F-88/10

Marc Van Asbroeck

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Uradniki – Odločba o razvrstitvi v vmesni naziv – Predlog za ponovno preučitev – Novo in bistveno dejstvo – Neobstoj – Očitno nedopustna tožba“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero M. V. Asbroeck predlaga zlasti, po eni strani, razglasitev ničnosti odločbe Komisije o zavrnitvi, da se s 1. majem 2004 retroaktivno prerazvrsti v vmesni naziv D*4, plačilni razred 8, in vzpostavi njegova kariera, ter, po drugi strani, naložitev Komisiji, naj povrne finančno škodo, ki naj bi jo utrpel.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. Tožeča stranka nosi vse stroške.

Povzetek

Uradniki – Pravno sredstvo – Predhodna upravna pritožba – Roki – Prekluzija – Ponovni začetek – Zahteva – Novo in bistveno dejstvo

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

Odločba, ki je naslovnik ni izpodbijal v predvidenih rokih, postane zanj dokončna. Vendar je mogoče z obstojem novih in bistvenih dejstev upravičiti vložitev predloga za ponovno preučitev prejšnje odločbe, ki je postala dokončna. Tožba zoper odločbo o zavrnitvi ponovne preučitve odločbe, ki je postala dokončna, se razglasi za dopustno, če se izkaže, da je predlog dejansko temeljil na novih in bistvenih dejstvih. Če pa se izkaže, da predlog ni temeljil na takih dejstvih, je treba tožbo zoper odločbo o zavrnitvi predlagane ponovne preučitve zavrniti kot nedopustno.

Uradnik, ki v zakonskih rokih ni izpodbijal odločbe o razvrstitvi v vmesni naziv, ne more veljavno vložiti predloga za ponovno preučitev le zato, ker naj bi lahko na podlagi plačilnega lista prvič ugotovil nezakonite učinke odločbe Komisije o uvedbi izravnalnega nadomestila za uradnike, pri katerih je prišlo do spremembe kategorije pred 1. majem 2004, za njegove osebne prejemke. Vendar tudi ob predpostavki, da navedena odločba ni zakonita, te okoliščine ni mogoče šteti za novo in bistveno dejstvo, s katerim bi bilo mogoče upravičiti ponovno preučitev odločbe o njegovi razvrstitvi v vmesno stopnjo, ker zadevna odločba le določa pravila za izračun nadomestila zunaj kategorij. Novo in bistveno dejstvo poleg tega ne more biti niti to, da institucija, v kateri uradnik ni zaposlen, sprejme odločbo o prerazvrstitvi nekaterih uradnikov, ker se navedena odločba ne nanaša neposredno na zadevnega uradnika.

(Glej točke od 43 do 47.)

Napotitev na:

Sodišče: 26. september 1985, Valentini proti Komisiji, 231/84, točka 14;

Sodišče prve stopnje: 7. februar 2001, Inpesca proti Komisiji, T-186/98, točki 47 in 49 ter navedena sodna praksa; 16. september 2009, Boudova in drugi proti Komisiji, T-271/08 P, točka 48.
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:F:2011 :14 1SKLEP PR EDSEDNIKA DRU GEGA SENATA SODIŠČA ZA U SLUŽBENCE
z dne 15. februarja 2011
Zadeva F-18/10
Georges Capidis
proti
E v ropski komisiji
„Sporazumna rešitev spora na predlog Sodišča za uslužbence — Izbris“
Predmet:Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero G . Capidis predlaga 
razglasitev n ičnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanja, z dne 30. aprila 2009 , 
s katero mu je bil izrečen disciplinski ukrep ra zvrstitve v nižji naziv.
Odločitev:Zadeva Capidis proti Komisiji (F-18/10) se izbriše iz vp isnika S odišča za uslužbence. 
Stranki no sita stroške v skladu z medsebojnim dogovorom.
Pov zetek
Uradniki — Pravno sredstvo — Sporazumna rešitev spora pred So diščem za uslužbence — Izbris iz 
vpisnika
(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 69)
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(prvi senat)

z dne 10. septembra 2014

Anne Esneau-Kappé

proti

Evropskemu policijskemu uradu (Europol)

„Javni uslužbenci — Postopek — Odmera stroškov“

Predmet:

Vloga za odmero stroškov, ki jo je A. Esneau-Kappé vložila na podlagi člena 92 Poslovnika po izreku sodbe v zadevi Esneau-Kappé/Europol (F‑42/09, EU:F:2010:67).

Odločitev:

Skupni znesek stroškov, ki jih mora Evropski policijski urad povrniti A. Esneau-Kappé, znaša 1343,18 EUR, vključuje pa zamudne obresti od datuma vročitve tega sklepa do datuma plačila po obrestni meri, izračunani na podlagi obrestne mere Evropske centralne banke za glavne operacije refinanciranja, ki se je uporabljala v zgoraj navedenem obdobju, povečani za dve točki.

Povzetek

Sodni postopek – Stroški – Odmera – Stroški, ki se lahko povrnejo – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati – Sporazum med stranko in njenim odvetnikom glede njegove nagrade – Izključitev

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 91(b))

Sodišče Unije ni pristojno za določitev nagrade, ki jo morajo stranke plačati svojim odvetnikom, temveč mora določiti znesek, do katerega se lahko za ta plačila zahteva povrnitev stroškov od stranke, ki ji je bilo naloženo plačilo stroškov. Iz tega sledi, da dokazilo o plačilu stroškov, katerih povračilo se zahteva, ni potrebno za to, da bi Sodišče za uslužbence določilo stroške, ki se lahko povrnejo.

Sodišču Unije namreč pri odločanju o odmeri stroškov ni treba upoštevati morebitnega sporazuma, ki so ga v zvezi s tem sklenili zadevna stranka in njeni zastopniki ali svetovalci.

Zato dejstvo, da so se tožeča stranka in njeni odvetniki v sporazumu dogovorili, da prva stranka drugim strankam ne bo izplačala nagrade, ne vpliva na pravico tožeče stranke, da se ji povrnejo stroški, ki so nastali v okviru postopka v glavni stvari.

(Glej točke 14, 19 in 20.)

Napotitev na:

Sodišče: sklepi Leeuwarder Papierwarenfabriek/Komisija, 318/82, EU:C:1985:468, točka 2; C.A.S./Komisija, C‑204/07 P‑DEP, EU:C:2009:526, točka 13; in Kronofrance/Nemčija in drugi, C‑75/05 P‑DEP in C‑80/05 P‑DEP, EU:C:2013:458, točka 30.
SKLEP PREDSEDNIKA PRVEGA SENATA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

z dne 18. decembra 2008

Zadeva F-14/08

X

proti

Evropskemu parlamentu

„Izbris – Odstop – Stroški – Dopustnost“

Zadeva: Tožba, vložena na podlagi člena 236 ES in člena 152 AE, s katero X predlaga, po eni strani, razglasitev ničnosti mnenja invalidske komisije z dne 22. junija 2007, ki ga je sprejela v zvezi z njo, in odločbe direktorja osebja Parlamenta z dne 27. junija 2007, ki je menil, da ni popolni trajni invalid, kar bi ji onemogočalo opravljati delovne naloge, ter, po drugi strani, vrnitev zadeve invalidski komisiji, ki naj znova odloča o njenem primeru.

Odločitev: Zadeva F-14/08, X proti Parlamentu, se izbriše iz vpisnika Sodišča za uslužbence. Parlament poleg svojih stroškov nosi tri četrtine stroškov tožeče stranke. Tožeča stranka nosi četrtino svojih stroškov.

Povzetek

1. Postopek – Stroški – Odstop, upravičen z ravnanjem druge stranke

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 89(5))

2. Uradniki – Pravno sredstvo – Akt, ki posega v položaj – Pojem – Odločba, s katero je ugotovljena zmožnost uradnika za delo in uradniku odrejena vrnitev na delo – Dopustnost

(Kadrovski predpisi za uradnike, členi 59(4), 90 in 91)

1. Kot določa člen 89(5) Poslovnika Sodišča za uslužbence, se stranki, ki odstopi, naloži plačilo stroškov, če jih je nasprotna stranka v pisnih stališčih glede odstopa priglasila. Na predlog stranke, ki odstopi, nosi stroške nasprotna stranka, če ravnanje le-te to upravičuje. V primeru tožbe, ki jo uradnik vloži zoper odločbo, s katero se mu invalidnost ne prizna, je treba šteti, da je institucija, ki na predhodno pritožbo ni odgovorila v štirimesečnem roku za sprejetje zavrnitve na podlagi molka organa in je ravnala dvoumno v zvezi s položajem zadevne stranke po vložitvi tožbe, s svojim ravnanjem pripomogla k temu, da je bila zadeva predložena sodišču, in da se ji lahko naloži plačilo dela stroškov tožečega uradnika.

(Glej točke od 6 do 10.)

2. Kadar odločba organa za imenovanja, ki izhaja iz mnenja invalidske komisije, poleg ocene zmožnosti uradnika za delo, ki sama po sebi ne spreminja prejšnjega pravnega položaja zadevne osebe, vsebuje tudi odredbo o vrnitvi na delo, je ta odločba akt, ki posega v položaj, ki ga uradnik lahko upravičeno izpodbija.

(Glej točke 14, 17 in 19.)
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(tretji senat)

z dne 11. junija 2009

Zadeva F-81/08

Zoe Ketselidou

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Javni uslužbenci – Uradniki – Tožba – Sodba sodišča Skupnosti – Novo pomembno dejstvo – Neobstoj“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero Z. Ketselidou predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 10. januarja 2008, s katero je bila zavrnjena njena zahteva po ponovnem izračunu pokojninske dobe zaradi prenosa aktuarskega ekvivalenta pokojninskih pravic, pridobljenih v Grčiji, v sistem Skupnosti.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno neutemeljena. Tožeči stranki se naloži, naj nosi vse stroške.

Povzetek

1. Uradniki – Tožba – Roki – Ponovna preučitev upravne odločbe, ki je postala dokončna

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

2. Uradniki – Tožba – Predhodna upravna pritožba – Roki – Prekluzija – Ponovno odprtje – Pogoj – Novo dejstvo

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

1. Na podlagi obstoja novega pomembnega dejstva je mogoče utemeljiti vložitev zahteve za ponovno preučitev odločbe, ki je ob izteku rokov za tožbo postala dokončna. Zadevno dejstvo mora biti tako, da lahko bistveno spremeni položaj tistega, ki želi doseči ponovno preučitev navedene odločbe. Poleg tega mora zadevna oseba vložiti upravno zahtevo v razumnem roku. Njen interes, da zahteva uskladitev svojega upravnega položaja z novimi predpisi, je namreč treba tehtati v razmerju do zahteve po pravni varnosti.

(Glej točke od 32 do 36.)

Napotitev na:

Sodišče: 26. september 1985, Valentini proti Komisiji, 231/84, Recueil, str. 3027, točka 14; 13. november 1986, Becker proti Komisiji, 232/85, Recueil, str. 3401, točka 10;

Sodišče prve stopnje: 22. september 1994, Carrer in drugi proti Sodišču, T-495/93, RecFP, str. I-A-201 in II-651, točka 20; 25. marec 1998, Koopman proti Komisiji, T-202/97, RecFP, str. I-A-163 in II-511, točka 24; 14. julij 1998, Lebedef proti Komisiji, T-42/97, RecFP, str. I-A-371 in II-1071, točka 25; 7. februar 2001, Inpesca proti Komisiji, T-186/98, Recueil, str. II-557, točka 51;

Sodišče za uslužbence: 16. januar 2007, Genette proti Komisiji, F-92/05, ZOdl. JU, str. I-A-1-0000 in II-A-1-0000, točka 62.

2. Ugotovitev v sodbi sodišča Skupnosti, da so s splošno upravno odločbo kršeni Kadrovski predpisi, v zvezi z uradniki, ki niso v primernem roku uporabili možnosti tožbe iz Kadrovskih predpisov, ne more pomeniti novega dejstva, s katerim bi bilo mogoče utemeljiti predložitev zahteve za ponovno preučitev posamičnih odločb, ki jih sprejme organ, pristojen za imenovanja, in ki se nanašajo nanje.

(Glej točko 47.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 11. julij 1997, Chauvin proti Komisiji, T-16/97, RecFP, str. I-A-237 in II-681, točke od 39 do 45; 9. februar 2000, Gómez de la Cruz Talegón proti Komisiji, T-165/97, RecFP, str. I-A-19 in II-79, točka 51.