ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
tmilcjeSklep Sodišča (sedmi senat) z dne 7. septembra 2016 –

Lotte/Nestlé Unternehmungen Deutschland

(Zadeva C‑586/15 P) ( 1 )

„Pritožba — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Znamka Evropske unije — Figurativna znamka z besednim elementom v japonščini in sliko koale na drevesu, ki drži majhno koalo — Ugovor imetnika prejšnjih nacionalnih tridimenzionalne znamke KOALA-BÄREN in figurativne znamke KOALA — Dokaz o resni in dejanski uporabi znamke — Uporaba znamke v obliki, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo njenega razlikovalnega značaja — Člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a), in člen 42(2) in (3) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena“

Pritožba — Razlogi — Kršitev prepovedi odločanja ultra petita — Predstavitev povzetka trditev odbora za pritožbe pred opisom napak pri presoji, ki se očitajo temu odboru za pritožbe — Neobstoj (Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)) (Glej točko 29.)

Znamka Evropske unije — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Presoja razlikovalnih elementov prejšnje znamke, ki mora biti opravljena pred presojo resne in dejanske uporabe (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 15(1)(a)) (Glej točko 30.)

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 33 in 39.)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družba Lotte Co. Ltd nosi svoje stroške in stroške družbe Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.

3. Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) nosi svoje stroške.

( 1 ) UL C 59, 15.2.2016.
2.

Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Sheme neposrednih podpor — Skupna pravila — Plačila, izvedena na podlagi navedenih shem — Obveznost plačila upravičencem v celoti — Nacionalna ureditev, ki določa, da so navedena plačila predmet davka od dohodkov — Dopustnost (Uredba Sveta št. 73/2009, uvodna izjava 25 in člen 29(1)) (Glej točke od 25 do 31 in izrek.)
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 14. aprila 2016 – Gabarel

(Zadeva C‑555/15) ( 1 )

„Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Oprostitve — Osebna zdravstvena oskrba pri opravljanju medicinskih in paramedicinskih poklicnih dejavnosti — Fizioterapija — Osteopatija“

Usklajevanje davčne zakonodaje — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Oprostitve — Oprostitev za osebno zdravstveno oskrbo pri opravljanju medicinskih in paramedicinskih poklicnih dejavnosti — Diskrecijska pravica držav članic pri opredelitvi paramedicinskih poklicnih dejavnosti in storitev zdravstvene oskrbe, ki spadajo pod take dejavnosti — Meje — Izključitev terapij, značilnih za osteopatijo, ki jih izvaja fizioterapevt — Presoja, ki jo opravijo nacionalna sodišča — Merila (Direktiva Sveta 2006/112, člen 132(1)(c)) (Glej točke 25 do 47 in izrek.)

Izrek

Člen 132(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da je fizioterapevt, ki v okviru svoje poklicne zdravstvene dejavnosti brez razlikovanja ali komplementarno uporablja terapije, značilne tako za fizioterapijo kot tudi osteopatijo, oproščen davka na dodano vrednost ne samo za prvonavedene terapije, temveč tudi za drugonavedene, če izključitev terapij, značilnih za osteopatijo, s področja opravljanja paramedicinskih dejavnosti za oprostitev davka na dodano vrednost prekorači meje pooblastila za odločanje po prostem preudarku, ki ga ta določba podeljuje državam članicam.

( 1 ) UL C 16, 18.1.2016.
1.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (Člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58(1)) (Glej točke od 28 do 30 in 37.)
Zadeva C‑137/15

María Pilar Plaza Bravo

proti

Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco)

„Predhodno odločanje — Člen 99 Poslovnika Sodišča — Direktiva 79/7/EGS — Člen 4(1) — Enako obravnavanje delavcev in delavk — Delavci, ki delajo s krajšim delovnim časom in so večinoma ženskega spola — Nacionalna ureditev, ki določa najvišji znesek nadomestila za brezposelnost — Ureditev, v kateri se za izračun tega zneska uporablja razmerje med delovnim časom zadevnih zaposlenih s krajšim delovnim časom in delovnim časom zaposlenih s polnim delovnim časom“

Povzetek – Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 17. novembra 2015

Socialna politika — Enako obravnavanje moških in žensk v zadevah socialne varnosti — Direktiva 79/7 — Nacionalna zakonodaja, s katero je določen najvišji znesek dajatve za brezposelnost — Ureditev, s katero se navedeni znesek pomnoži s koeficientom znižanja, ki je povezan s krajšim delovnim časom in ustreza razmerju med delovnim časom delavca, zaposlenega s krajšim delovnim časom, in delovnim časom primerljivega delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom — Neobstoj diskriminacije — Dopustnost take ureditve

(Direktiva Sveta št. 79/7, člen 4(1))

Člen 4(1) Direktive Sveta 79/7 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti ne nasprotuje nacionalni določbi, v skladu s katero se za izračun zneska nadomestila za popolno brezposelnost, ki se prizna zaradi izgube edine zaposlitve s krajšim delovnim časom, zakonsko določeni najvišji znesek nadomestila za brezposelnost pomnoži s koeficientom znižanja, ki je vezan na delo s krajšim delovnim časom in ustreza deležu delovnega časa delavca, zaposlenega s krajšim delovnim časom, v razmerju do delovnega časa primerljivega delavca, zaposlenega s polnim delovnim časom.

Ni namreč mogoče šteti, da taka določba večinoma postavlja v manj ugoden položaj določeno kategorijo delavcev, v tem primeru tistih, ki so zaposleni s krajšim delovnim časom, in še toliko bolj ženske. Ni je torej mogoče šteti za posredno diskriminatoren ukrep v smislu člena 4(1) Direktive 79/7.

(Glej točki 29 in 30 ter izrek.)
43

V zvezi s trditvijo predložitvenega sodišča, ki jo zagovarja tudi družba Wheeltrims, da cilj Unije ohraniti sistem neizkrivljene konkurence zahteva razširitev uporabe člena 14 Direktive 98/71 in člena 110 Uredbe št. 6/2002 na varstvo znamk, je treba poudariti, da je zakonodajalec Unije ta cilj že upošteval v okviru Direktive 2008/95 in Uredbe št. 207/2009. Z omejitvijo učinkov pravic, ki jih ima imetnik znamke na podlagi člena 5 Direktive 2008/95 ali imetnik znamke Skupnosti na podlagi člena 9 Uredbe št. 207/2009, je namen člena 6 te direktive in člena 12 navedene uredbe združiti temeljne interese varstva pravic iz znamke in interese prostega pretoka blaga in svobode opravljanja storitev na skupnem trgu, in sicer tako, da pravica iz znamke lahko izpolni svojo vlogo temeljnega elementa sistema neizkrivljene konkurence, ki se ga želi s Pogodbo uvesti in ohranjati (glej v tem smislu zlasti sodbi BMW, C‑63/97, EU:C:1999:82, točka 62, ter Gillette Company in Gillette Group Finland, C‑228/03, EU:C:2005:177, točka 29).
26

V zvezi s tem je iz sklepov Sveta Evropske unije z dne 8. marca 2001, na katere se sklicuje uvodna izjava 1 Direktive 2003/87, razvidno, da vzpostavitev sistema vodenja in trgovanja s pravicami do emisije ekvivalenta ogljikovega dioksida na ravni Unije pomeni zakonodajno odločitev, ki je sledila politični usmeritvi v okoliščinah, ko se je bilo treba nujno soočiti z resnimi okoljskimi težavami. Ta zakonodajna odločitev poleg tega temelji na ekonomskih in tehničnih vidikih, ki so zapleteni in precej sporni in ki so predstavljeni v Zeleni knjigi o trgovanju z emisijami toplogrednih plinov v Evropski uniji (COM(2000) 87 final). Zakonodajalec Unije je torej z namenom prispevati k uresničitvi zavez Unije in njenih držav članic na podlagi Kjotskega protokola sam presodil in pretehtal bodoče in negotove učinke svojega posega (glej sodbo Billerud Karlsborg in Billerud Skärblacka, C‑203/12, EU:C:2013:664, točka 36).
11

Družba Rosa dels Vents je 20. marca 2013 pri Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid zoper družbo U Hostels vložila tožbo, s katero je predlagala, naj se tej družbi naložijo prepoved, prenehanje in odprava uporabe nacionalne besedne in figurativne znamke št. 3058294, ki je stiliziran prikaz besednega znaka „uh“ in katere imetnica je družba U Hostels. Ta uporaba navedene znamke s strani družbe U Hostels naj bi posegala v pravice, ki jih družbi Rosa dels Vents dajeta prejšnji znamki, katerih imetnica je, in sicer nacionalni besedni in figurativni znamki št. 3049232 in št. 3049402.
Členi od 1 do 3 izreka spornega sklepa se glasijo:

„Člen 1

1. Odškodnine, ki jih je [ELGA] proizvajalcem kmetijskih proizvodov izplačala v letih 2008 in 2009, so državne pomoči.

2. Pomoči v obliki nadomestil, ki so bile leta 2008 dodeljene v okviru sheme posebnega obveznega zavarovanja, so združljive z notranjim trgom v delu, ki se nanaša na pomoči v višini 349493652,03 EUR, ki jih je ELGA proizvajalcem dodelila za povračilo izgub na njihovi rastlinski pridelavi, in v delu, ki se nanaša na pomoči za izgube, ki jih je na rastlinski pridelavi povzročil medved, v višini 91.500 EUR, in za popravne ukrepe, sprejete v okviru zgoraj navedenih pomoči. Pomoči v obliki nadomestil, ki ustrezajo preostalemu znesku in so bile v letu 2008 izplačane na podlagi posebne zavarovalne sheme, niso združljive z notranjim trgom.

3. Pomoči v obliki nadomestil v višini 27.614.905 EUR, ki so bile v letu 2009 dodeljene na podlagi [medministrskega odloka], so združljive z notranjim trgom.

Pomoči v obliki nadomestil v višini 387.404.547 EUR, ki so bile proizvajalcem dodeljene pred 28. oktobrom 2009, niso združljive z notranjim trgom. Ta ugotovitev ne posega v združljivost pomoči, ki so ob dodelitvi izpolnjevale vse pogoje iz Uredbe [Komisije] (ES) št. 1535/2007 [z dne 20. decembra 2007 o uporabi členov [107 in 108 PDEU] pri pomočeh de minimis v sektorju kmetijske proizvodnje (UL L 337, str. 35)].

Člen 2

1. [Helenska republika] sprejme vse potrebne ukrepe, da od upravičencev izterja nezdružljive pomoči iz člena 1, ki so jim bile nezakonito dodeljene.

2. Pomoči, ki jih je treba vrniti, vključujejo obresti od datuma, ko so bile dane na razpolago prejemnikom, do datuma njihovega vračila.

[…]

4. Vračilo se opravi takoj in v skladu s postopki nacionalnega prava, če ti omogočajo takojšnjo in učinkovito izvršitev tega sklepa.

Člen 3

Vračilo pomoči iz člena 1(2) in (3) se izvede takoj in učinkovito. [Helenska republika] zagotovi, da se ta sklep izvede v štirih mesecih od datuma, ko je bila o njem uradno obveščena.“
3

Člen 7 knjige II zakonika o socialni varnosti (Sozialgesetzbuch) (v nadaljevanju: SGB II) z naslovom „Upravičenci“ določa: „(1) Dajatve na podlagi te knjige so namenjene osebam, ki: 1. so dopolnile 15 let in še niso dosegle starostne meje iz člena 7a, 2. so delovno sposobne, 3. potrebujejo pomoč in 4. imajo običajno prebivališče v Zvezni republiki Nemčiji (delovno sposobni upravičenci). Izključeni so 1. tujke in tujci, ki niso zaposlene osebe ali samozaposlene osebe v Zvezni republiki Nemčiji in ki nimajo pravice do prostega gibanja na podlagi člena 2(3) zakona o prostem gibanju državljanov Unije [Freizügigkeitsgesetz/EU], ter njihovi družinski člani v prvih treh mesecih njihovega prebivanja, 2. tujke in tujci, katerih pravica do prebivanja je utemeljena le z iskanjem zaposlitve, ter njihovi družinski člani, […] Drugi stavek, točka 1, se ne uporablja za tujke in tujce, ki prebivajo v Zvezni republiki Nemčiji v skladu z dovoljenjem za prebivanje, izdanim na podlagi poglavja 2, oddelek 5, zakona o pravici do prebivanja. Določbe v zvezi s pravico do prebivanja ostanejo nespremenjene. […]“
Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 31. maja 2016 –

Isotis/Komisija

(Zadeva C‑450/14 P) ( 1 )

„Pritožba — Poslovnik Sodišča — Člen 181 — Arbitražna klavzula — Pogodbe, sklenjene v okviru Šestega okvirnega programa na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti, ki prispeva k oblikovanju Evropskega raziskovalnega prostora in k inovacijam (2002‑2006), Programa eTEN, ki se nanaša na področje vseevropskih telekomunikacijskih omrežij ter Okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (2007–2013) — Računovodsko poročilo, v katerem je bilo ugotovljeno, da so bili priglašeni izdatki neupravičeni — Zahteva za vračilo izplačanih subvencij — Pavšalna odškodnina — Ničnostna tožba — Nasprotna tožba“

1. Sodni postopek — Vložitev tožbe pri Splošnem sodišču na podlagi arbitražne klavzule — Pogodba, na podlagi katere se dodeli finančno pomoč Unije za izvedbo projekta na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti — Zahteva za vračilo subvencij, izplačanih po ugotovitvi nepravilnosti — Nasprotni zahtevek, ki vključuje zamudne obresti — Presoja utemeljenosti — Upoštevanje pogojev zadevne pogodbe (člen 256(1), PDEU in člen 272 PDEU) (Glej točko 40.)

2. Pritožba — Razlogi — Razlog, prvič naveden v okviru pritožbe — Nedopustnost (člen 256 PDEU; Poslovnik sodišča, člen 58 (1)) (Glej točki 48 in 72.)

3. Pravo Evropske unije — Načela — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Obseg (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47) (Glej točki 55 in 56.)

4. Pritožba — Razlogi — Nenatančen razlog — Nedopustnost (člen 256(1) , drugi pododstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 58, odstavek 1; Poslovnik Sodišča, člen 168(1)(d)) (Glej točki 62 in 63.)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis nosi stroške postopka.

( 1 ) UL C 395, 10.11.2014.
2.

Davčne določbe — Usklajevanje zakonodaj — Obdavčitev energentov in električne energije — Direktiva 2003/96 — Področje uporabe — Energenti z dvojno rabo — Pojem — Naravni plin, ki se uporablja, po eni strani, za pregrevanje in za sušenje pare, ki se nato uporabi v postopku proizvodnje amonijaka in, po drugi strani, za termično razgradnjo in odzračevanje odpadnih plinov, nastalih v tem postopku — Izključitev — Odobritev davčne oprostitve — Pogoji (Direktiva Sveta 2003/96, člen 2(4)(b), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/75) (Glej točke od 28 do 31 in izrek.)
6.

Temeljne pravice — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Nadzor nad zakonitostjo aktov Unije — Pravila za izvajanje — Varstvo te pravice s strani sodišča Unije ali nacionalnih sodišč glede na pravno naravo izpodbijanega akta — Možnost vložitve ničnostne tožbe ali predloga za sprejetje predhodne odločbe glede presoje veljavnosti (člena 6(1) PEU in 19(1) PEU; členi 263, četrti odstavek, PDEU, 267 PDEU in 277 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, členi 47, 51(1) in 52(7)) (Glej točko 63.)
Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 3. septembra 2015 –

Orrego Arias

(Zadeva C‑456/14) ( 1 )

„Predhodno odločanje — Območje svobode, varnosti in pravice — Direktiva 2001/40/ES — Medsebojno priznavanje odločb o izgonu državljanov tretjih držav — Člen 3(1)(a) — Pojem ‚kaznivo dejanje, ki se kaznuje z odvzemom prostosti najmanj enega leta‘ — Odločba o izgonu državljana tretje države zaradi kazenske obsodbe — Položaj, ki ne spada na področje uporabe Direktive 2001/40 — Očitna nepristojnost“

Vprašanja za predhodno odločanje — Pristojnost Sodišča — Meje — Pristojnost nacionalnega sodišča — Ugotavljanje in presoja dejanskega stanja spora — Potreba po vprašanju za predhodno odločanje in upoštevnost postavljenih vprašanj — Presoja nacionalnega sodišča — Vprašanja, ki očitno niso upoštevna, in hipotetična vprašanja, postavljena v kontekstu, ki izključuje koristen odgovor — Vprašanja, ki niso v zvezi s predmetom spora o glavni stvari (člen 267 PDEU) (Glej točke od 15 do 20 in od 24 do 26.)

Izrek

Sodišče Evropske unije je očitno nepristojno za odločanje o vprašanju, ki ga je predložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španija) s sklepom z dne 4. septembra 2014 (zadeva C‑456/14).

( 1 ) UL C 439, 8.12.2014.
3.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju — Pritožbeni razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev — Nujnost natančne opredelitve izkrivljenih dokazov in dokazati napake pri presoji, ki so vodile k temu izkrivljanju (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 168(1)(d)) (Glej točko 43.)
Zaradi dejstva, da je namen predloga za izdajo začasne odredbe - vloženega v okviru pritožbe zoper sodbo Splošnega sodišča, s katero je bila zavrnjena ničnostna tožba zoper sklep Komisije, s katerim je bila ugotovljena nezdružljivost državne pomoči z notranjim trgom in zahtevana njena vrnitev - odlog njene izvršitve, in tako presega odlog izvršitve izpodbijane sodbe, ta predlog ni nedopusten.

Kar zadeva pogoj v zvezi z obstojem fumus boni juris, je ta izpolnjen, kadar v fazi postopka za izdajo začasne odredbe obstaja pomembno pravno ali dejansko nesoglasje, katerega rešitev ni vnaprej jasna, tako da tožba v glavni stvari na prvi pogled ni neutemeljena. Ker je namreč namen postopka za izdajo začasne odredbe zagotovitev polnega učinkovanja prihodnje končne odločbe, da se prepreči praznina v sodnem varstvu, ki ga zagotavlja Sodišče, mora sodnik za začasne odredbe zgolj na prvi pogled presoditi o utemeljenosti razlogov iz spora v postopku v glavni stvari, da ugotovi, ali obstaja dovolj velika verjetnost uspeha tožbe v glavni stvari.

Glede predloga za izdajo začasne odredbe, vloženega v okviru pritožbe zoper sodbo Splošnega sodišča, s katero je bila zavrnjena ničnostna tožba zoper sklep Komisije, s katerim je bila ugotovljena nezdružljivost državne pomoči z notranjim trgom in zahtevana njena vrnitev, okoliščina, da se predlog za izdajo začasne odredbe nanaša na odobritev odloga izvršitve spornega sklepa, in ne izpodbijane sodbe, vpliva na presojo obstoja fumus boni juris.

Tudi še tako trdne navedbe in razlogi, navedeni zoper izpodbijano sodbo, ne morejo same po sebi zadostovati za pravno utemeljitev odloga izvršitve spornega sklepa pred Splošnim sodiščem. Da bi se dokazalo, da je pogoj fumus boni juris izpolnjen, mora tožeča stranka tudi izkazati, da lahko navedbe in razlogi, s katerimi se v okviru ničnostne tožbe zanika zakonitost navedenega sklepa pred Splošnim sodiščem, na prvi pogled utemeljijo odobritev predlaganega odloga in to ne glede na dejstvo, da jih je sodišče Unije že preverilo ter ugotovilo njihovo neutemeljenost.

(Glej točke od 20 do 22 in 24.)
1.

Davčne določbe — Usklajevanje zakonodaj — Obdavčitev energentov in električne energije — Direktiva 2003/96 — Člen 2(3), drugi pododstavek — Področje uporabe — Dodatki za gorivo iz tarifne številke 3811 Kombinirane nomenklature — Vključitev (Direktiva Sveta 2003/96/ES, člen 2(3), drugi pododstavek)(Glej točke od 28 do 31 in točko 1 izreka.)
8

Tribunal do Trabalho do Porto je, potem ko je v odločanje prejelo dva druga spora v zvezi s členom 19 zakona o državnem proračunu za leto 2011 in členom 21 zakona o državnem proračunu za leto 2012 ter je imelo resne pomisleke o skladnosti teh členov s pravom Unije, vložilo dva predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki sta na Sodišče prispela 8. marca 2012 oziroma 29. maja 2012 ter v zvezi s katerima sta bila sprejeta sklepa Sindicato dos Bancários do Norte in drugi (C‑128/12, EU:C:2013:149) oziroma Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (C‑264/12, EU:C:2014:2036).
10

Fővárosi közigazgatási és munkaügyi bíróság (upravno in delovno sodišče v Budimpešti), pri katerem je družba DZNLN vložila tožbo zoper navedeno odločbo, se sprašuje o skladnosti te odločbe z uredbama št. 1698/2005 in št. 1974/2006. To sodišče je zato prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba uredbi št. 1698/2005 in 1974/2006 razlagati tako, da imajo lokalne akcijske skupine, ustanovljene v zvezi s kmetijsko podporo, lahko v državi članici le zakonsko določeno pravno obliko? 2. Ali je na podlagi navedenih uredb razlikovanje mogoče uvesti tako, da nacionalni zakonodajalec priznava le lokalne akcijske skupine, ki imajo določeno pravno obliko, pri čemer določa drugačne ali strožje pogoje od tistih, ki so določeni v členu 62(1) Uredbe št. 1698/2005? 3. Ali v skladu z navedenima uredbama zadostuje, da lokalne akcijske skupine v državi članici izpolnjujejo samo pogoje, določene v členu 62(1) Uredbe št. 1698/2005? Ali lahko država članica navedeno določbo omeji s tem, da subjektom, ki izpolnjujejo pogoje, [določene v členu 62(1) Uredbe št. 1698/2005,] naloži druge zahteve obličnosti ali zakonske zahteve? 4. Ali je treba navedeni uredbi razlagati tako, da odločitev o tem, da se ukinejo lokalne akcijske skupine, ki izpolnjujejo pogoje, naložene v členu 62(1) Uredbe št. 1698/2005, in ki so v vsem času, ko so bile aktivne, spoštovale vse upoštevne nacionalne predpise in predpise Skupnosti, ter o tem, da se dovoli samo delovanje lokalnih akcijskih skupin, ki imajo novo pravno obliko, spada v polje proste presoje države članice? 5. Ali je treba navedeni uredbi razlagati tako, da lahko država članica celo v zvezi s programi podpore, ki že potekajo, ali v tekočem programskem obdobju po potrebi spremeni pravni okvir za delovanje lokalnih akcijskih skupin? 6. Kako je treba razlagati navedeni uredbi, če se ukinejo lokalne akcijske skupine, ki so do takrat učinkovito in zakonito opravljale svoje dejavnosti? Kaj se v takem primeru zgodi z obveznostmi, ki so jih prevzele lokalne akcijske skupine, in pravicami, ki so jih pridobile, če se upoštevajo zlasti vsi subjekti, na katere vpliva ukinitev? 7. Ali je mogoče člen 62(2) [Uredbe št. 1698/2005] razlagati tako, da je sprejemljiva in zakonita določba, s katero država članica zahteva, da se lokalne akcijske skupine Leader, ki imajo obliko nepridobitne gospodarske družbe, v enem letu preoblikujejo v društvo, ker lahko le pravna oblika društva kot družbene organizacije pravilno zagotavlja ustvarjanje mreže med lokalnimi partnerji, saj je v skladu z veljavnim madžarskim pravom temeljni cilj gospodarske družbe pridobivanje dobička, obstoj ekonomskih interesov pa izključuje pritegnitev javnosti in pristop novih partnerjev?“
12

Drugič, treba je ugotoviti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso vprašanje za predhodno odločanje, ki ga predloži nacionalno sodišče, ni dopustno, če Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni za to, da bi lahko ustrezno odgovorilo na postavljena vprašanja (glej sodbo z dne 15. oktobra 2009 v zadevi Audiolux in drugi, C-101/08, ZOdl., str. I-9823, točka 31 in navedena sodna praksa). Sodišče bi namreč preseglo meje svojih nalog, če bi odločalo o problemu, ki je po naravi hipotetičen, ne da bi imelo pri tem na voljo potrebne dejanske in pravne elemente (sodba z dne 16. julija 1992 v zadevi Meilicke, C-83/91, Recueil, str. I-4871, točki 32 in 33).
Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 22. januarja 2015 –

GRE/UUNT

(Zadeva C‑495/13 P) 1 ( 1 )

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Barvna figurativna znamka z besednimi elementi ‚LIBERTE american blend‘ na rdeči podlagi — Ugovor imetnika besedne znamke Skupnosti ‚La LIBERTAD‘ — Zavrnitev registracije“

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točke od 35 do 40.)

Izrek

1. Pritožba se zavrže.

2. Družbi GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH se naloži plačilo stroškov.

( 1 ) UL C 325, 9.11.2013.

Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 22. januarja 2015 –

GRE/UUNT

(Zadeva C‑495/13 P) 1 ( 1 )

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Barvna figurativna znamka z besednimi elementi ‚LIBERTE american blend‘ na rdeči podlagi — Ugovor imetnika besedne znamke Skupnosti ‚La LIBERTAD‘ — Zavrnitev registracije“

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točke od 35 do 40.)

Izrek

1. Pritožba se zavrže.

2. Družbi GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH se naloži plačilo stroškov.

( 1 ) UL C 325, 9.11.2013.