SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (peti senat)

z dne 23. novembra 2004

Zadeva T-376/02

O

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Uradniki – Člen 78 Kadrovskih predpisov – Invalidska pokojnina – Invalidska komisija – Sestava – Poklicna bolezen“

Celotno besedilo v francoskem jeziku II - 0000

Predmet: Tožba, katere predmet je predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 14. januarja 2002 o odobritvi invalidske pokojnine tožeči stranki, določeni v skladu z določbami člena 78, tretji pododstavek, Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti.

Odločitev: Odločba Komisije z dne 14. januarja 2002 o odobritvi invalidske pokojnine tožeči stranki se razglasi za nično. Komisiji se naloži plačilo stroškov v celoti.

Povzetek

1. Uradniki – Invalidnost – Invalidska komisija – Sodni nadzor – Obseg – Omejitve

2. Uradniki – Invalidnost – Invalidska komisija – Sestava – Imenovanje zdravnikov – Sprememba izbire – Dopustnost

(Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga II, člen 7)

3. Uradniki – Invalidnost – Invalidska komisija – Podrobna pravila izdelave mnenja – Pooblastilo članov za odločanje po prostem preudarku

4. Uradniki – Invalidnost – Ugotovitev invalidnosti poklicnega izvora – Pojem poklicne bolezni – Invalidnost, ki je posledica poslabšanja prej obstoječe bolezni – Vključitev – Nujnost zadostne neposredne povezave med poslabšanjem bolezni in opravljanjem nalog

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 78)

1. Cilj določb o invalidski komisiji je, da se zdravstvenim strokovnjakom zaupa dokončna presoja vseh zdravstvenih vprašanj. Sodnega nadzora ni mogoče razširiti na zdravniško presojo v ožjem smislu, ki jo je treba šteti za dokončno, kadar je pridobljena pod zakonitimi pogoji. Nasprotno se lahko sodni nadzor opravlja glede zakonitosti sestave in delovanja teh komisij ter mnenja, ki ga te izdajo. S tega vidika je Sodišče prve stopnje pristojno, da preveri, ali je mnenje obrazloženo tako, da omogoča presojo ugotovitev, na katerih temeljijo njihovi sklepi, in ali obstaja razumljiva povezava med zdravstvenimi ugotovitvami, ki jih vsebuje, in sklepi komisije.

(Glej točko 29.)

Napotitev na: Sodišče, 10. december 1987, Jänsch proti Komisiji, 277/84, Recueil, str. 4923, točka 15; Sodišče prve stopnje, 16. junij 2000, C proti Svetu, T‑84/98, RecFP, str. I‑A‑113 in II‑497, točka 43.

2. Člen 7 Priloge II h Kadrovskim predpisom zagotavlja, da bodo pravice in interesi uradnika zaščiteni s prisotnostjo zdravnika, ki mu zaupa, v invalidski komisiji. Ta določba tudi predvideva, da enega od zdravnikov te komisije imenuje zadevna institucija. Nasprotno pa niti besedilo niti smisel člena 7 Priloge II h Kadrovskim predpisom ne preprečujeta instituciji in, glede na okoliščine primera, uradniku, da spremenita svojo izbiro zdravnika, predvsem kadar prvotno imenovani zdravnik ni na voljo.

(Glej točko 42.)

Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 21. marec 1996, Otten proti Komisiji, T‑376/94, RecFP, str. I‑A‑129 in II‑401, točka 47.

3. V okviru delovanja invalidske komisije je vsak njen član zavezan, da opravlja naloge v skladu s svojimi strokovnimi obveznostmi. Iz tega sledi, da vprašanje, ali je treba v danih okoliščinah preiskati zadevnega uradnika ali se z njim pogovoriti, sodi v prosto presojo članov invalidske komisije z medicinskega področja.

(Glej točko 44.)

Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 3. junij 1997, H proti Komisiji, T‑196/95, RecFP, str. I‑A‑133 in II‑403, točka 8.

4. „Poklicna bolezen“ v smislu člena 78, drugi pododstavek, Kadrovskih predpisov ni omejena na primere, v katerih je izključni vzrok popolne trajne invalidnosti uradnika njegovo opravljanje delovnih nalog, ampak lahko vključuje primere, ko je ta invalidnost posledica poslabšanja prej obstoječe bolezni, katere izvor nastanka je drugje.

Z drugimi besedami, čeprav je opravljanje delovnih nalog v okviru Skupnosti povzročilo poslabšanje prej obstoječe bolezni, zaradi česar uradnik ni sposoben nadaljevati opravljanja delovnih nalog, je treba šteti, da je vzrok invalidnosti poklicna bolezen v smislu člena 78 Kadrovskih predpisov.

Iz tega sledi, da je za ugotovitev obstoja poklicne bolezni v smislu člena 78 Kadrovskih predpisov treba v zadostni meri ugotoviti vzročno povezavo med izvorom bolezni ali njenim poslabšanjem in opravljanjem delovnih nalog v okviru Skupnosti. Ker pa Kadrovski predpisi ne zahtevajo „bistvene“ ali „prevladujoče“ povezave, je potrebno le, da je bolezensko stanje zadevne osebe „zadostno neposredno povezano“ z delovnimi nalogami, ki jih je opravljala.

(Glej točke od 67 do 70.)

Napotitev na: Sodišče, 21. januar 1987, Rienzi proti Komisiji, 76/84, Recueil, str. 315, točka 10; Sodišče prve stopnje, 27. februar 1992, Plug proti Komisiji, T‑165/89, Recueil, str. II‑367, točka 81; Sodišče prve stopnje, 23. marec 1993, Gill proti Komisiji, T‑43/89, Recueil, str. II‑303, točka 28.