1
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
ECLI:EU:C:2012 :831 1SKLEPNI PR EDLOGI GENERALNEGA PR AVOBRANILCA
PEDRA CRUZA VILLALÓNA,
predstavljeni 19. decembra 2012  
Jezik izvirnika: španščina.Zadeva C-4 7 8 / 1 1 P
Laurent Gbagbo
proti
Svetu E v r opske u nije
Zadeva C-4 7 9 / 1 1 P
Katinan Justin Koné
proti
Svetu E v r opske u nije
Zadeva C-4 8 0 / 1 1 P
Akissi Danièle Boni-Claverie
proti
Svetu E v r opske u nije
Zadeva C-4 8 1 / 1 1 P
Alcide D jédjéproti
Svetu E v r opske u nije
Zadeva C-4 8 2 / 1 1 P
Affi P ascal N’Guessan
proti
Svetu E v r opske u nije
„Pritožba — Posebni omejevalni ukrepi, sprejeti proti določenim osebam in subjektom zaradi p oložaja 
v Slonokoščeni obali — Zamrznitev sredstev — Vstop na ozemlje Unije — Neobstoj osebne obvestitve 
o zadevnih ukrepih — Dostop do sodnega organa — Rok — Člena 111 in 113 P oslovnika S plošnega 
sodišča — Člen 47 Listine o temeljnih pravicah“
1. V okviru pe tih pritožb zoper več sklepov Splošnega sodišča, s katerimi je to ko t nedopustne zavrglo 
tožbe, ki s o jih zadevne osebe vložile proti določenim ukrepom, ki j ih je sprejel Svet v okviru procesa 
ponovne vzpostavitve m iru in varnosti v Slonokoščeni obali, ki g a nadzira V arnostni svet Združenih 
narodov, se Sodišču ponuja priložnost, da p oglobi svojo sodno p rakso o pravici do učinkovitega 
pravnega sredstva, ki j e v Uniji zagotovljeno v sakomur, na ko gar se nanašajo akti njenih institucij, ki 
nalagajo take u krepe.
2
3
4
5
2—
3—
4—
5—
2 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
2. Drugače kakor v zadevah, o katerih je bilo odločeno s sodbama z dne 3. septembra 2008 v združenih 
zadevah Kadi i n Al Barakaat International Foundation p roti Svetu in Komisiji 
Zadevi C-402/05 P in C-415/05 P, ZOdl., str. I-6351 . in z dne 16. novembra 
2011 v zadevi Bank M elli Iran proti Svetu 
Zadeva C-548/09 P, ZOdl., str. I-11381 ., se v obravnavanih zadevah od Sodišča ne zahteva, naj 
odloči o zakonitosti sklepov, s katerimi so bili proti tožečim strankam sprejeti posebni omejevalni 
ukrepi, temve č o skladnosti s pravom sklepov Splošnega sodišča, s katerimi je to ugotovilo, da s o 
tožbe, ki s o jih tožeče stranke vložile zoper te ukrepe, nedopustne.
3. Naj že vnaprej navedem, da me nim, da b i moralo Splošno s odišče v posebnih okoliščinah tega primera 
tožečim st rankam omogočiti, da – ko t dopušča člen 113 P oslovnika Splošnega sodišča – v kontradiktornem 
postopku u temeljijo svoje trditve v zvezi s trenutkom, v katerem s o dejansko izvedele za ukrepe, ki s e na njih 
nanašajo, in m orebitnimi okoliščinami višje sile, in da b i bilo zato treba pritrditi drugemu ra zlogu iz 
obravnavanih pritožb. Z drugimi besedami, me nim, da j e Splošno sodišče v okoliščinah da ne zadeve s tem, 
da je v skladu s členom 111 P oslovnika n avedene tožbe z obrazložitvijo, da s o bile vložene „očitno“ 
prepozno, neposredno in ob zgolj bežnem p regledu ustreznih vlog zavrglo kot nedopustne, napačno u porabilo 
pravo.
I – Dejansko stanje in pravni okvir
4. Varnostni svet Združenih narodov (v nadaljevanju: Varnostni svet) je na podlagi VII. poglavja 
Ustanovne listine Združenih narodov in ob upoštevanju tega, da s ta zaradi no tranjega položaja 
v Slonokoščeni obali ogrožena m ir in varnost v regiji, sprejel Resolucijo 1572 ( 2004 ) z dne 
15. novembra 2004 , s katero je odločil, da s e osebam in institucijam, ki j ih določi odbor, ki j e bil za ta 
namen ustanovljen z Resolucijo (v nadaljevanju: odbor za sankcije), naložijo posebni omejevalni ukrepi 
(prepoved potovanja in zamrznitev sredstev, finančnega premoženja in gospodarskih virov).
5. Od 13. decembra 2004 s o institucije Unije zaradi u veljavitve n avedene resolucije Varnostnega sveta 
sprejele vrsto dokumentov. 
Svet je s Skupnim stališčem 2004 /852/SZVP z dne 13. decembra 2004 o omejevalnih ukrepih proti Slonokoščeni obali (UL L 368, str. 50) 
določil, da s e uporabijo ukrepi, sprejeti z Resolucijo 1572 (2004 ) Varnostnega sveta, vključno z zamrznitvijo sredstev in gospodarskih virov 
oseb, ki p o m nenju pristojnega odbora z a sankcije pri Z druženih narodih pomenijo nevarnost za m ir in proces nacionalne sprave 
v Slonokoščeni obali. Za implementacijo ukrepov, opisanih v Skupnem s tališču 2004 /852, je Svet sprejel Uredbo (ES) št. 560/2005 z dne 
12. aprila 2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali 
(UL L 95, str. 1). Skupno s tališče 2004 /852 j e bilo nazadnje podaljšano i n spremenjeno s Skupnim stališčem S veta 2008 /873/SZVP z dne 
18. novembra 2008 o podaljšanju omejevalnih ukrepov, uvedenih proti Slonokoščeni obali (UL L 308, str. 52), nato pa razveljavljeno i n 
nadomeščeno s Sklepom S veta 2010 /656/SZVP z dne 29. oktobra 2010 o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni obali 
(UL L 285, str. 28).6. Potem ko s o Združeni narodi potrdili, da j e bil Alassane Ouattara i zvoljen za predsednika R epublike 
Slonokoščene obale na volitvah, ki s o v tej državi potekale me d 31 . oktobrom in 28 . novembrom 2010 , 
je Evropski svet 17. decembra 2010 p ozval vse odgovorne civilne in vojaške subjekte iz Slonokoščene 
obale, naj priznajo oblast predsednika O uattare, in zagotovil odločenost Unije, da s prejme s ankcije 
proti vsem, ki o virajo spoštovanje volje ljudstva.
7. Svet je 22. decembra 2010 z aradi n aložitve omejevalnih ukrepov proti določenim osebam – čeprav jih 
Varnostni svet ali odbor za sankcije poimensko še nista določila – ki ovirajo proces vzpostavitve m iru in 
dosego nacionalne sprave v Slonokoščeni obali ter zlasti ogrožajo uspešno k ončanje volilnega procesa, 
sprejel Sklep S veta 2010 /801/SZVP 
Sklep S veta 2010 /801/SZVP z dne 22. decembra 2010 o spremem bi Sklepa Sveta 2010 /656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti 
Slonokoščeni obali (UL L 341, str. 45)., s katerim sta – kar j e upoštevno v okviru te zadeve – bili na seznam 
oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, vključeni imeni dveh oseb, ki v obravnavani zadevi 
nastopata kot pritožnici.
6
7
6—
7—
ECLI:EU:C:2012 :831 3SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
8. Zlasti je bilo s Sklepom 2010 /801 s premenjeno b esedilo člena 4(1) Sklepa 2010 /656, v skladu 
s katerim:
„1.Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi preprečijo, da b i na njihovo ozemlje vstopale 
ali čezenj potovale:
a) osebe iz Priloge I, ki j ih določi Odbor za sankcije […];
b) osebe iz Priloge II, ki n iso vključene na seznam iz Priloge I, ki o virajo proces vzpostavitve m iru in 
dosego nacionalne sprave ter ogrožajo uspešni zaključek volilnega procesa.“
9. Med imeni, ki s o bila s Sklepom 2010 /801 v ključena na seznam iz Priloge II k Sklepu 2010 /656, so – 
skupaj z natančnejšimi podatki, ki s o prav tako n avedeni – tudi ta:
„1.Pascal Affi N’Guessan. Datum rojstva: 1. januar 1953 , kra j rojstva: Bouadikro […] Generalni 
sekretar L judske f ronte Slonokoščene obale (FPI), nekdanji predsednik vlade. Zastopanje 
radikalnih stališč in aktivno d ezinformiranje. Spodbujanje nasilja.
[…]
13. Laurent Gbagbo. Datum r ojstva: 31. maj 1945 , kra j rojstva: Gagnoa. Domnevno p redsednik 
republike.“
10. S Sklepom 2011 /17/SZVP 
Sklep S veta 2011 /17/SZVP z dne 11. januarja 2011 o spremem bi Sklepa Sveta 2010 /656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti 
Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 31). je Svet zaradi r esnosti razmer v Slonokoščeni obali znova spremenil 
Sklep 2010 /656 in na seznam iz Priloge II k Sklepu 2010 /656 d odal no va imena. Med njimi sta bili 
tudi imeni oseb, ki s ta udeleženi v tem p ostopku:
„17.Danièle Boni Claverie (z državljanstvom Francije in Slonokoščene obale)[;] domnevno m inistrica 
za vp rašanja žensk, dr užine in otrok[;] sodelovanje v nelegitimni vladi L aurenta Gbagboja.
[…]
27. Koné Katina Justin[;] domnevno m inister, pristojen za proračun[;] sodelovanje v nelegitimni vladi 
Laurenta Gbagboja.“
11. Sklep 2010 /656 j e bil 14. januarja 2011 p onovno s premenjen s Sklepom 2011 /18/SZVP 
Sklep S veta 2011 /18/SZVP z dne 14. januarja 2011 o spremem bi Sklepa Sveta 2010 /656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti 
Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 36)., s katerim 
so bili sprejeti dodatni omejevalni ukrepi – zlasti zamrznitev sredstev – proti osebam, navedenim n a 
seznamu iz Priloge II, ki j e bil prav tako s premenjen. Na podlagi tega sklepa je bilo spremenjeno 
besedilo člena 5(1) in (2) Sklepa 2010 /656, ki j e po no vem d oločal:
„1.Vsa sredstva in gospodarski viri, ki s o v lasti ali jih neposredno a li posredno n adzorujejo:
a. osebe iz Priloge I, ki j ih določi Odbor za sankcije [in na katere se nanaša člen] 4(1)(a), ali pa jih 
posedujejo subjekti, ki s o v lasti ali jih neposredno a li posredno n adzorujejo ti subjekti ali te 
osebe ali katere ko li osebe, ki d elujejo v njihovem i menu ali po njihovih navodilih, ka kor določi 
Odbor za sankcije;
8
9
10
8—
9—
10—
4 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
b. osebe ali subjekti iz Priloge II, ki n iso vključeni na seznam iz Priloge I, ki o virajo proces 
vzpostavitve m iru in dosego nacionalne sprave ter zlasti ogrožajo uspešni zaključek volilnega 
procesa, ali pa jih posedujejo subjekti, ki s o v lasti ali jih neposredno a li posredno n adzorujejo ti 
subjekti ali te osebe ali katere ko li osebe, ki d elujejo v njihovem i menu ali po njihovih navodilih
se zamrznejo.
2. Osebam ali subjektom iz odstavka 1 se ne smejo niti neposredno n iti posredno da ti na razpolago 
sredstva, finančno p remoženje ali gospodarski viri n iti ne smejo od njih imeti koristi.“
12. Svet je istega dne, torej 14. januarja 2011 , za zagotovitev skladnosti s postopkom za spremem bo in 
pregled prilog I in II k Sklepu 2010 /656 s prejel Uredbo Sveta (ES) št. 25/2011  
Uredba Sveta (EU) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 o spremem bi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih 
ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 11, str. 1)., s katero je bilo besedilo 
člena 2 Uredbe št. 560/2005 n adomeščeno s tem b esedilom:
„1.Vsa sredstva in gospodarski viri, ki p ripadajo fizičnim ali pravnim osebam, subjektom in organom 
iz Priloge I ali Priloge IA, so v njihovi lasti, posesti ali pod njihovim nadzorom, se zamrznejo.
2. Prepovedano je neposredno a li posredno da jati fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom 
iz Priloge I ali Priloge IA na voljo ali v njihovo ko rist kakršna ko li sredstva ali gospodarske vire.
3. Prepovedana je zavestna in namerna udeležba v dejavnostih, ka terih namen ali posledica je 
neposredno a li posredno izogibanje ukrepom iz odstavkov 1 in 2.
4. Priloga I zajema fizične ali pravne osebe, subjekte in organe iz člena 5(1)(a) Sklepa 2010 /656/SZVP, 
kakor je bil spremenjen.
5. Priloga IA z ajema fizične ali pravne o sebe, subjekte in o rgane iz člena 5(1)(b) Sklepa 
2010 /656/SZVP, kakor je bil spremenjen.“
13. Imena P. A. N’Guessan, L. Gbagbo in K. J. Koné ter A. D. Boni Claverie so ostala vključena na 
seznam iz Priloge II k Sklepu 2010 /656 in so bila vp isana na seznam iz Priloge IA k Uredbi 
št. 560/2005 .
14. Varnostni svet je 30. marca 2011 s prejel Resolucijo 1975 (2011 ), katere Priloga I je vsebovala 
seznam o seb, ki s o ovirale vzpostavitev m iru in dosego nacionalne sprave v Slonokoščeni obali ter 
dejavnosti Združenih narodov in dr ugih me dnarodnih subjektov v tej državi in ki s o odgovorne za 
resne kršitve človekovih pravic in me dnarodnega humanitarnega prava. V tej prilogi so bila navedena 
imena teh tožečih strank iz obravnavane zadeve: L. Gbagbo, P. A. N’Guessan in A. Djédjé.
15. Svet je 6. aprila 2011 s prejel no va dokumenta v zvezi s to zadevo. Po eni strani Sklep 
2011 /221/SZVP 
Sklep S veta 2011 /221/SZVP z dne 6. aprila 2011 o spremem bi Sklepa 2010 /656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Slonokoščeni 
obali (UL L 93, str. 20)., s katerim je bil znova spremenjen Sklep 2010 /656/SZVP, in po dr ugi strani Uredbo 
Sveta (EU) št. 330/2011  
Uredba Sveta (EU) št. 330/2011 z dne 6. aprila 2011 o spremem bi Uredbe (ES) št. 560/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih 
ukrepov zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Slonokoščeni obali (UL L 93, str. 10)., s katero je bila spremenjena Uredba št. 560/2005 . Z obema dokumentoma 
so bili sprejeti dodatni omejevalni ukrepi in spremenjeni seznami oseb iz prilog I in II k Sklepu 
2010 /656 t er prilog I in IA k Uredbi št. 560/2005 .
11
12
13
14
15
11—
12—
13—
14—
15—
ECLI:EU:C:2012 :831 5SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
16. Na podlagi zgoraj navedenih spremem b sta bila L. Gbagbo in P. A. N’Guessan izključena s seznama 
iz Priloge II k Sklepu 2010 /656 in vključena na seznam iz Priloge I k temu sklepu. A. Djédjé je bil 
v Prilogo I k navedenemu sklepu vp isan z naslednjim z aznamkom: „Tesni svetovalec Laurenta 
Gbagboja: sodelovanje v nelegitimni vladi L aurenta G bagboja, oviranje m irovnega in spravnega 
procesa, javno s podbujanje sovraštva in nasilja.“
17. Člen 7 Sklepa 2010 /656, kakor je bil nazadnje spremenjen, 
Zgoraj v opombi 5 navedeni Sklep S veta 2010 /801/SZVP z dne 22. decembra 2010 . določa:
„1.Če Varnostni svet ali Odbor za sankcije določi osebo ali subjekt, S vet to osebo ali subjekt vključi na 
seznam iz Priloge I.
2. Če se Svet odloči, da b odo za določeno o sebo ali subjekt ve ljali ukrepi, navedeni v točki (b) 
odstavka 1 člena 4, Prilogo II ustrezno s premeni.
3. Svet o svojem s klepu in ra zlogih za vključitev n a seznam obvesti zadevno o sebo ali subjekt, b odisi 
neposredno, če je naslov znan, bodisi z objavo uradnega obvestila, s tem p a navedeni osebi ali 
subjektu da m ožnost, da p redloži pripombe.
4. Če so predložene pripombe ali novi tehtni dokazi, Svet pregleda svojo odločitev in o tem u strezno 
obvesti zadevno o sebo ali subjekt.“
18. Člen 11a(3) Uredbe (ES) št. 560/2005 , kakor je bil nazadnje spremenjen, 
Zgoraj v opombi 8 navedena Uredba Sveta (EU) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 . določa:
„Svet o svoji odločitvi za uvrstitev n a seznam in njeni utemeljitvi obvesti fizično a li pravno o sebo, 
subjekt ali organ iz odstavkov 1 in 2, bodisi neposredno, če je naslov znan, bodisi z objavo uradnega 
obvestila, s čimer takšni fizični ali pravni osebi, subjektu ali organu da m ožnost, da p redloži 
pripombe.“
19. Svet je 28. decembra 2010 , 18. januarja 2011  in 7. aprila 2011 v Uradnem l istu objavil uradna 
obvestila v vednost oseb, na ka tere se nanašajo omejevalni ukrepi, določeni v Sklepu 2010 /656 in 
Uredbi št. 560/2005 . 
Ustrezno UL C 353, str. 11; UL C 14, str. 8, in UL C 108, str. 2 in 4.II – Postopek p red S plošnim sodiščem in sklepi, ki se izpodbijajo s pritožbo
20. Pritožniki so 7. julija 2011 p ri Splošnem s odišču vsak posebej vložili tožbe, s katerimi so zatrjevali 
ničnost spornih predpisov, ki j ih zadevajo, 
Tožbe so bile vp isane pod opravilnimi številkami od T-348/11 d o T-352/11. pri čemer so se sklicevali, po eni strani, na kršitev p ravice 
do obrambe in učinkovitega pravnega sredstva in, po dr ugi strani, na kr šitev p ravice do lastnine in 
prostega gibanja.
21. Pritožniki v zvezi s pravočasnostjo vložitve t ožb 
Točki 42 in 43. trdijo, da s e za njih ne m ore uporabiti 
dvomesečni rok iz člena 263 PDEU, ker o izpodbijanih določbah niso bili obveščeni.
22. Splošno s odišče je z več sklepi z dne 13. julija 2011 n ičnostne tožbe z obrazložitvijo, da s o bile 
vložene p repozno, zavrglo ko t nedopustne. M enilo je, da b i m orale b iti tožbe v skladu 
s členom 263 PDEU in členom 102(1) Poslovnika S plošnega sodišča vložene v roku d veh me secev, ki 
se računa po izteku š tirinajstega dne po objavi izpodbijanih določb v Uradnem l istu Evropske u nije.
6 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
 V skladu s tem r okom bi morale biti tožbe vložene – glede na primer – pred 8. aprilom 2011 o ziroma 
1. julijem 2011 . Ker pa so vse v sodno tajništvo prispele 7. julija 2011 , so bile zavržene ko t nedopustne, 
in sicer zlasti glede na to, da s e no bena od tožečih strank ni sklicevala na obstoj nepredvidenih 
okoliščin ali višje sile, zaradi ka terih bi bila mogoča izjema od roka iz člena 263 PDEU.
III – Pritožbe
23. Pritožniki so 21. septembra 2011 p ri Sodišču vsak posebej vložili pritožbe zoper navedene sklepe 
o nedopustnosti, ki j ih je sprejelo Splošno s odišče.
24. Pritožniki se sklicujejo na dva pritožbena razloga. Prvič, trdijo, da j e Splošno s odišče s tem, da n i 
priznalo, da p omeni vojno s tanje v Slonokoščeni obali primer višje sile, napačno u porabilo pravo. 
Drugič, Splošnemu sodišču očitajo, da j e s tem, da j e, čeprav niso bili obveščeni o spornih aktih, ob 
sklicevanju na načelo pravne varnosti za njihove t ožbe uporabilo običajni tožbeni rok in pri tem 
upoštevalo zgolj podaljšanje roka z aradi o ddaljenosti, procesna pravila razlagalo ozko, kar p a je po 
njihovem m nenju dopustno l e v normalnih ra zmerah, n ikakor pa ne za primer, ka kršen je ta 
v obravnavani zadevi, torej tak, v katerem s e zadevne osebe nahajajo zunaj Unije in v državi, v kateri je 
vojna.
25. Pritožniki podredno z atrjujejo, da b i moralo Sodišče sporne akte razveljaviti, ker naj bi težke kr šitve 
temeljnih pravic, ki j ih je storil Svet, spodkopavale „evropski red“. Zato trdijo, da m ora S odišče 
ugotoviti, da j e Poslovnik, ke r se v skladu z njim o d pritožnikov za izvajanje pravice do pravega 
sredstva lahko z ahteva spoštovanje roka, v nasprotju s Pogodbama in Evropsko kon vencijo o varstvu 
človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP).
26. Zato Sodišču predlagajo, naj (a) sklepe o nedopustnosti njihovih tožb, ki j ih je izdalo Splošno 
sodišče, razveljavi, (b) zadevo vrne v ponovno o dločanje Splošnemu sodišču, da b odo lahko p red njim 
uveljavljali svoje pravice, in (c) Svetu naloži plačilo stroškov.
IV – Postopek p red S odiščem
27. Svet je pred Sodiščem n asprotoval pritožbi.
28. Svet v odgovoru na pritožbo v zvezi s prvim pritožbenim ra zlogom trdi, da p ritožniki niso pojasnili, 
zakaj naj ne bi mogli vedeti za delovanje Unije pred sprejetjem S klepa 2011 /221, saj je vsaj eden od 
pritožnikov od decembra 2010 v Parizu uporabljal storitve o dvetnikov. Poleg tega naj se vojno s tanje, 
na ka tero se sklicujejo pritožniki, za to zadevo ne bi moglo šteti za primer višje sile, saj so ga s tem, 
da n iso hoteli prepustiti oblasti izvoljenemu predsedniku, izzvali sami pritožniki.
29. V zvezi z drugim p ritožbenim ra zlogom S vet trdi, da p ritožniki n iso navedli niti tega, kda j so 
izvedeli za sporne akte, niti tega, zakaj jih niso m ogli izpodbijati v obdobju me d m arcem i n aprilom 
2011 . V vsakem p rimeru pa po m nenju Sveta pritožnikov ni bilo treba osebno o bvestiti o sprejetju 
spornih aktov, saj je bilo v nasprotju s primerom, v katerem j e bila izdana zgoraj navedena sodba 
z dne 16. novembra 2011 v zadevi Bank M elli Iran, v predpisu, ki j e upošteven v tej zadevi, torej 
v Sklepu 2010 /656, določena možnost obvestitve p rek uradne objave, če naslov zadevne osebe ni znan.
30. Zadeve o d C-478/11 P do C-482/11 P so bile s sklepom z dne 14. decembra 2011 z družene, 
medtem ko j e bil predlog za obravnavo po hitrem p ostopku, ki j e predviden v členu 62a(1), prvi 
pododstavek, Poslovnika S odišča, zavrnjen.
16
17
16—
17—
ECLI:EU:C:2012 :831 7SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
31. Z dopisom z dne 16. februarja 2012 j e Svet Sodišče obvestil, da j e bilo na podlagi Izvedbenega 
sklepa Sveta 2012 /74/SZVP z dne 10. februarja 2012  
Izvedbeni sklep S veta 2012 /74/SZVP z dne 10. februarja 2012 o izvajanju Sklepa 2010 /656/SZVP o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti 
Slonokoščeni obali (UL L 38, str. 43). ime A . D. Boni Claverie umaknjeno s seznama iz 
Priloge II k Sklepu 2010 /656.
32. Sodišče je razpisalo javno o bravnavo in stranke p ozvalo, naj do 15. junija 2012 p isno o dgovorijo na 
pisni vprašanji o tem, kda j so pritožniki „dejansko izvedeli“ za sporne akte, in o razlogih, na podlagi 
katerih je Svet sklepal, da p ritožnikov ne m ore obvestiti osebno. Do izteka r oka, določenega za 
predložitev o dgovorov, je v sodno t ajništvo Sodišča prispel le odgovor Sveta, ki j e navedel, da b i bilo 
glede na to, da n i poznal naslovov zadevnih oseb, in glede na ka otične razmere, ki s o v Slonokoščeni 
obali vladale marca in aprila 2011 , izjemno težko z agotoviti, da b i naslovniki dejansko p rejeli obvestila, 
čeprav bi bila poslana po telefaksu ali s priporočeno p ošto na naslov uradne pisarne ali urada , ne glede 
na to, da j e politika S veta taka, da o bvestil, naslovljenih na fizične osebe, praviloma ne pošilja na 
njihove u radne naslove.
33. Predsednik Sodišča je, potem ko j e bil pritožnikom priznan dodaten rok, da p redložijo odgovor na 
vprašanje iz prejšnje točke in se opredelijo, ali se nameravajo udeležiti obravnave, ki j e bila določena za 
26. junij 2012 , s sklepom z dne 21. junija 2012 v soglasju s sodnikom p oročevalcem i n generalnim 
pravobranilcem t er po posvetu s Svetom, ki t emu ni nasprotoval, zaradi m olka p ritožnikov odpovedal 
javno o bravnavo.
V – Presoja
A – Analiza
34. Treba je spomniti, da o bravnavane pritožbe temeljijo na dveh razlogih. S prvim se graja, da S plošno 
sodišče ni ugotovilo, da p omeni vojno s tanje, ki j e domnevno v ladalo v Slonokoščeni obali, primer višje 
sile, zaradi ka tere je bilo pritožnikom on emogočeno u činkovito izvajanje pravice do pritožbe zoper 
sporne akte. Z drugim pritožbenim ra zlogom se zatrjuje, da n ačelo pravne varnosti ne more upravičiti, 
po eni strani, tega, da s e je za tožbe uporabil običajni tožbeni rok, ki j e bil podaljšan zgolj zaradi 
oddaljenosti, in, po drugi strani, tega, da p ritožniki o spornih aktih niso bili obveščeni osebno.
35. Pritožniki na podlagi teh razlogov predlagajo, naj se sklepi o nedopustnosti razveljavijo in zadeve 
vrnejo Splošnemu sodišču v ponovno o dločanje, da b odo lahko p red njim u veljavljali svoje pravice. 
Sodišče mora odločiti o tem p redlogu in o predlogu, naj se plačilo stroškov naloži Svetu.
36. Menim, da n i treba obravnavati nejasne dodatne trditve iz pritožb, da j e Poslovnik Splošnega 
sodišča v nasprotju s Pogodbama in EKČP. V več pritožbah je m ogoče prebrati: 
Točka 95 p ritožbe C-478/11 P; točka 93 p ritožbe C-479/11 P ter točka 92 p ritožb C-480/11 P, C-481/11 P in C-482/11 P. „Podredno, 
razglasitev n ičnosti aktov zaradi r esnosti kršitve temeljnih pravic in svoboščin.“
37. Vendar t a, v več tožbah uporabljena oblika g raje aktov, na podlagi katerih so bili sprejeti ukrepi, ki 
se nanašajo na pritožnike, ne pomeni formalnega predloga, naj se preizkusi veljavnost teh aktov in se 
jih, če je to potrebno, razglasi za nične. Nasprotno, pritožniki po trditvi, da t i „akti“ posegajo v pravice 
in svoboščine, ugotavljajo, da „mora Sodišče zato ugotoviti, da j e Poslovnik v nasprotju s Pogodbama 
[…] in […] Konvencijo […], tako da s e ga ne sme u porabiti […]“ (točka 97 p ritožb). Očitana kršitev 
pravic naj torej ne bi izhajala iz aktov Sveta, ki s e jih izpodbija pred Splošnim sodiščem, temve č iz 
samega Poslovnika, v skladu s katerim je te akte mogoče izpodbijati le v določenem r oku. V bistvu pa 
se ne očita, da kr šitev p ravic izhaja iz Poslovnika ko t takega, ampak iz njegove u porabe v obravnavanih 
zadevah.
18
18—
8 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
38. Zato ni niti najmanjše podlage za ugotovitev, da s e izpodbija veljavnost Poslovnika ali da p ritožniki 
predlagajo, naj Sodišče razen o veljavnosti sklepov o nedopustnosti vsebinsko o dloči tudi o vprašanju, 
o katerem n iso m ogli razpravljati pred Splošnim s odiščem. V tem s mislu je odločilno b esedilo 
pritožbenih predlogov, me d ka terimi pa so navedeni le ti v zvezi z razveljavitvijo izpodbijanih sklepov 
in vrnitvijo zadeve v ponovno o dločanje Splošnemu sodišču, da b i to ra zsodilo o vsebinski 
utemeljenosti predlogov.
39. Drugo vp rašanje pa je, ali bi Sodišče na podlagi člena 61 P oslovnika lahko, če bi bilo to mogoče, še 
v tem p ostopku o dločilo o veljavnosti spornih ukrepov. Jasno j e, da b om lahko o tej možnosti 
razpravljal šele, ko s e bom o predelil do očitkov, navedenih zoper sklepe, zaradi ka terih ve ljavnosti 
spornih ukrepov ni moglo preizkusiti že samo Splošno s odišče.
40. Po tej opredelitvi predmeta tega postopka b om p ojasnil, kateri pristop je po m ojem m nenju 
najprimernejši za preizkus vprašanj, ki s o postavljena v obravnavanih pritožbah.
41. Glede na to, da p redmet tega postopka – ko t sem n avedel zgoraj – ni zakonitost ukrepov, ki j ih je 
Svet sprejel proti pritožnikom, ampak to, ali je Splošno s odišče s tem, da j e ko t nedopustne zavrglo 
tožbe, vložene zoper te ukrepe, ravnalo ustrezno, bi se lahko z delo, da o zadevnih ukrepih načeloma 
ni treba ra zpravljati. Ve ndar n i tako. Če je treba, kot sem n apovedal, po m ojem m nenju pritrditi 
drugemu razlogu, s katerim so utemeljene obravnavane pritožbe, je razlog za to posebnost – če ne že 
izjemnost – okoliščin, v katerih so bili sprejeti izpodbijani ukrepi.
42. Zato je treba najprej preučiti naravo, vsebino in obseg spornih ukrepov, da b i se lahko u gotovilo, 
kako i n v kolikšnem o bsegu posegajo v pravice pritožnikov. Od tega bodo odvisne formalne in 
vsebinske zahteve v zvezi z obveščanjem o seb, na katere se nanašajo, o teh ukrepih.
43. Če bi se ugotovilo – ko t lahko ž e napovem – da b i morale biti osebe, na katere se ukrepi nanašajo, 
zaradi n jihove vsebine o njih obveščene osebno, je naslednje vprašanje, na katero je treba odgovoriti, ali 
bi bile glede na okoliščine primera dopustne druge oblike sporočanja.
44. Če bo kon čna ugotovitev taka, da s o v skladu s pravom U nije v določenih primerih dopustni drugi 
načini obvestitve, bo nato treba preučiti vprašanje o roku, ki j e na voljo za izpodbijanje tako sporočenih 
ukrepov. Potem p a bo treba preučiti, kda j začne teči ta rok in zlasti ali je v okoliščinah primera podan 
eden od razlogov, ki p rekinejo njegov običajen tek, to je višja sila.
45. Glede na to – poudarjam – ne nameravam ra zpravljati o ravnanju Sveta, ampak zgolj pojasniti, da 
vprašanje roka z a izpodbijanje njegovih ukrepov pred Splošnim sodiščem n i tako p reprosto, kot je to 
menilo, in da z ato ni mogoče govoriti o primeru „očitne“ nedopustnosti.
B – Narava, vsebina in obseg s pornih ukrepov. Nujnost osebne obvestitve
46. Kot sem ž e navedel, zajemajo ukrepi, sprejeti proti pritožnikom, prepoved vstopa na ozemlje držav 
članic ali potovanja čeznje in zamrznitev vseh sredstev in dr ugih gospodarskih virov v Evropski uniji, ki 
so v lasti pritožnikov ali jih ti neposredno a li posredno n adzorujejo.
47. Jasno j e torej, da g re za ukrepe, ki ž e prima facie posegajo vsaj v temeljne pravice pritožnikov, 
kakršna je pravica do lastnine, ki j e s členom 17(1) LEUTP 
Že od sodbe z dne 7. decembra 1976 v zadevi Handyside proti Združenemu kra ljestvu (tožba št. 5493 /72, točka 62) je ustaljena praksa 
Evropskega sodišča za človekove p ravice, da u krepi, ki l astniku z ačasno on emogočijo uporabo lastnega premoženja, spadajo na področje 
uporabe člena 1, drugi odstavek, Protokola št. 1 k EKČP. zagotovljena „vsakomur“, ne glede na to, 
da lahko vp livajo tudi na druge pravice ali zakonite interese.
19
20
21
19—
20—
21—
ECLI:EU:C:2012 :831 9SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
48. Poleg tega gre za ukrepe – kar j e za obravnavano z adevo posebej pomem bno – sprejete 
neposredno i n brez prisotnosti zadevnih oseb, ki n iso imele no bene m ožnosti, da b i nasprotovale 
njihovi uveljavitvi. Seveda n e m anjka ra zlogov za utemeljitev t ako h itrega postopka v okviru 
mednarodnih operacij za vzdrževanje ali vzpostavitev m iru in stabilnosti v regijah, v katerih so lahko 
ogrožene najbolj osnovne človekove p ravice. Ve ndar p a se zato ne sme p rezreti dejstva, da s e zaradi 
učinkovitosti uveljavitve teh ciljev s tem p ostopkom žrtvujejo tudi jamstva, ki s o neločljivo povezana 
s pojmom p ravne dr žave 
Tudi še tako s plošna referenca na literaturo o pravni državi bi bila odveč, vendar s e mi zdijo preudarki T homasa Binghama v The Ru le of 
Law, The sixth Sir David W illiams Lecture, Centre for Public Law, 16. november 2006 , izjemno n azorni in primerni.. Prvo od njih je to, ki i zhaja iz načela, da n ihče ne more utrpeti posega 
v svoje pravice in interese brez možnosti predložitve izjave.
49. Skratka, opraviti imamo z ukrepi, ki s o bili sprejeti v okviru postopka, za katerega zadevne osebe in 
subjekti niso m ogli izvedeti in v njem s odelovati ter ka terega predmet neposredno z adeva njihove 
pravice in zakonite interese.
50. Ta preudarek pa se jasno n avezuje na pravico do pravnega sredstva. Glede na to poseganje je 
v vsakem p rimeru jasno, da b i zadevne osebe za zaščito upoštevnih pravic in svoboščin m orale 
razpolagati s temeljno p ravico d o u činkovitega p ravnega sredstva, torej s to p ravico, ki j e 
s členom 47 LEUTP priznana „vsakomur“, ki s e mora spopasti z morebitno kr šitvijo svojih pravic, ki 
jo je mogoče pripisati javni oblasti Unije.
51. V tem s mislu me nim, da p osledica – recimo temu tako – izjemnosti postopka s prejemanja teh 
ukrepov ne more biti – ko likor se je temu le mogoče izogniti – on emogočenje pravice do obrambe 
proti ukrepom z a naložitev s ankcij, ko s e ti že sprejmejo in uveljavijo. Skratka, me dtem ko j e še 
mogoče upravičiti izjemnost postopka sprejemanja ukrepa za naložitev sankcij, pa nikakor ni mogoče 
narediti izjeme gl ede pravice do učinkovite obrambe proti samem u ukrepu.
52. Z dr ugimi besedami, z jamstvi pravne dr žave je v Uniji vsakomur zagotovljen sodni nadzor nad 
odločbami javnih organov, ki l ahko p osegajo v njegove p ravice, svoboščine in interese. K temu je treba 
dodati, da s o pred to pravico do obrambe praviloma še dr uga jamstva, ki s o del samega postopka, 
katerega namen je ka znovanje ali omejitev p ravic. Zato v položaju, v katerem t a jamstva večinoma ali 
popolnoma odpadejo, jamstvo sodnega varstva pridobi poseben pomen.
53. Povedano dr ugače, čeprav je iz zelo utemeljenih ra zlogov javnega reda i n nacionalne varnosti 
mogoče upravičiti izjemo od uporabe skupnih jamstev, ki s o v pravnem r edu določena za celoten 
postopek sprejemanja aktov in določb, s katerimi se omejuje pravice, pa se zdi, da j e to sprejemljivo le, 
če se – tako r ekoč ko t nujna ko mpe nzacija za to omejitev – ob izvedbi teh aktov in določb omogoči 
končni sodni nadzor nad n jimi. 
V tem s mislu je Sodišče razlogovalo tudi v nedavni sodbi z dne 15. novembra 2012 v zadevi Svet proti Bamba (C-417/11 P), v kateri je 
opozorilo, da ke r oseba, na katero se nanaša sklep o zamrznitvi sredstev, nima pravice do zaslišanja pred njegovim sprejetjem, je spoštovanje 
obveznosti obrazložitve še toliko p omem bnejše, saj pomeni edino z agotovilo, ki z adevni osebi omogoča, da u činkovito uveljavi razpoložljiva 
pravna sredstva za izpodbijanje njegove zakonitosti (točka 51).54. Kot bo razvidno v nadaljevanju, moramo biti zato v primerih – kot v obravnavani zadevi – v katerih 
pravna država pride jasno d o izraza le ob nadzoru nad u krepom, ki je posledica postopkov, ki so – to je 
treba poudariti – v smislu spoštovanja individualnih jamstev v primerjavi z običajnim položajem o čitno 
pomanjkljivi, posebej dosledni.
55. Kot je opozorilo Sodišče, „načelo učinkovitega sodnega nadzora vključuje to, da o rgan Unije, ki 
sprejme a kt o omejevalnih ukrepih gl ede posameznika a li subjekta, v največji mogoči me ri sporoči 
razloge, na ka terih temelji ta akt, b odisi ko s prejme a kt b odisi vsaj ko likor hitro po sprejetju je 
mogoče, da t em o sebam in subjektom omogoči, da l ahko v ložijo pravno s redstvo“. 
Zgoraj v opombi 21 n avedena sodba Bank M elli Iran, točka 47, v kateri je navedena sodba z dne 3. septembra 2008 v združenih zadevah 
Kadi i n Al Barakaat International Foundation p roti Svetu in Komisiji (C-402/05 P in C-415/05 P, ZOdl., str. I-6351 , točka 336).
22
23
24
25
22—
23—
24—
25—
10 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
56. Ker se to načelo m ora spoštovati, je ta zahteva predpostavljena tudi v določbah, ki j ih je treba 
uporabiti v tej zadevi. Člen 7(3) Sklepa 2010 /656, kakor je bil nazadnje spremenjen, določa, da „Svet 
o svojem s klepu in ra zlogih za vključitev n a seznam o bvesti zadevno o sebo ali subjekt, b odisi 
neposredno, če je naslov znan, bodisi z objavo uradnega obvestila, s tem p a navedeni osebi ali 
subjektu da m ožnost, da p redloži pripombe“. Podobna formulacija je uporabljena tudi v zadnji različici 
člena 11a(3) Uredbe št. 560/2005 , ki d oloča, da „Svet o svoji odločitvi za uvrstitev n a seznam in njeni 
utemeljitvi obvesti fizično a li pravno o sebo, subjekt ali organ iz odstavkov 1 in 2, bodisi neposredno, 
če je naslov znan, bodisi z objavo uradnega obvestila, s čimer takšni fizični ali pravni osebi, subjektu 
ali organu da m ožnost, da p redloži pripombe“.
57. Ker je tesno p ovezana s pravico do sodnega nadzora n ad t emi ukrepi, lahko „neposredna“ 
obvestitev v smislu navedenih odločb načeloma pomeni le osebno a li individualno o bvestitev. Tako je 
zato, ker je namen obvestitve p redvsem o mogočiti obrambo proti ukrepom, sprejetim zoper zadevno 
osebo. Gre torej za obvestitev, ki s luži obrambi pravic in svoboščin oseb, na ka tere se taki u krepi 
nanašajo. 
V tem s mislu sodba Sodišča z dne 9. januarja 1997 v zadevi Komisija proti Socurte (C-143/95, Recueil, str. I-1, točka 31), v kateri je Sodišče 
potrdilo, da i z „obvestitve o aktih Skupnosti […] izhaja zahteva, da s e poda n atančno p oročilo o vsebini sporočenega akta in ra zlogih za 
njegovo sprejetje. Če takega poročila ni, se tretja zadevna oseba ne bo m ogla natančno s eznaniti niti z vsebino t ega akta niti z razlogi za 
njegovo sprejetje, ki b i ji omogočili učinkovito izpodbijanje te odločbe.“ Mora torej biti čim bolj dejanska in učinkovita, tako da z golj uradna objava načeloma ne 
zadostuje.
58. V tem s mislu je razlogovalo Sodišče v sodbi Bank M elli Iran, ko j e ugotavljalo, da č eprav določba, 
ki jo je bilo treba uporabiti v navedeni zadevi, ni določala „oblike, v kateri [mora S vet subjekt] 
‚seznaniti‘“ z razlogi za ukrep, sprejet proti njemu, pa se mora za izpolnitev o bveznosti, ki j e v tem 
smislu naložena Svetu, „opraviti individualna obvestitev“. 
Zgoraj v opombi 21 n avedena sodba Bank M elli Iran, točka 52. Določba, ki j e bila upoštevna v tej zadevi, je bil člen 15(3) Uredbe Sveta (ES) 
št. 423/2007 z dne 19. aprila 2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 103, str. 1).59. Poleg tega je za to zadevo dr ugotnega pomena, da s o bili sporni ukrepi sprejeti na podlagi 
dokumentov, ki i majo – ko t sklepi – naravo uredb in zato, kot je spomnilo Sodišče v zadevi Bank Melli 
Iran, 
Točka 45. začnejo ve ljati že s samo objavo v Uradnem l istu. Zlasti je pomem bno, da s porni ukrepi, ne 
glede na formalno n aravo predpisa, v katerem s o zajeti, zaradi s voje vsebine neposredno p osegajo 
v področje pravic in svoboščin oseb, na ka tere se neposredno i n osebno n anašajo. Zahteve l ogike 
pravice do učinkovitega pravnega sredstva morajo biti zato me rodajne za ka kršen koli drug formalni 
preudarek. 
Strinjam se s preudarki g eneralnega pravobranilca P. Mengozzija, ki j e v sklepnih predlogih, p redstavljenih v zadevi Bank M elli Iran, 
v točki 39 p oudaril „popolnoma hibridno n aravo aktov o sprejetju omejevalnih ukrepov, kakršni se obravnavajo v tej zadevi“. Dejansko g re za 
akte, ki s o obenem s plošni (ker se nanašajo na vse, ki s o obvezani uveljaviti ustrezne ukrepe z a naložitev sankcij) in posamični (ker se 
nanašajo posebej na osebe, proti katerim so ti ukrepi sprejeti).60. V zvezi s prvo ugotovitvijo tako me nim, da b i morali biti ukrepi, ki j ih je Svet sprejel proti 
pritožnikom v tej zadevi, tem z aradi n jihove v sebine sporočeni neposredno z uporabo osebne 
obvestitve.
C – Možnost uporabe drugih načinov sporočanja
61. V o bravnavani zadevi, ko t je ra zvidno i z zgornje ugotovitve, ni sporno, da z adevne osebe 
o omejevalnih ukrepih, ki j ih je sprejel Svet, niso bile obveščene osebno.
26 27
28
26—
27—
28—
ECLI:EU:C:2012 :831 11SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
62. Treba je upoštevati, da s e mora – ko t je bilo ra zvidno z goraj – v skladu s členom 7(3) Sklepa 
2010 /656 in členom 11a(3) Uredbe št. 560/2005 , če neposredna obvestitev zadevne osebe ni mogoča, 
ker njen „naslov“ ni znan, obvestitev o praviti „z objavo uradnega obvestila [in] s tem [ …] navedeni 
osebi ali subjektu da [ti] možnost, da p redloži pripombe“. 
Člen 7(3) Sklepa 2010 /656. ,  
Člen 11a(3) Uredbe (ES) št. 560/2005 .63. Že zdaj bi rad ra zkril, da t a alternativna možnost obvestitve v opisanih okoliščinah ni le sama po 
sebi skladna s pravico do učinkovitega pravnega sredstva, ampak je nujna, pa čeprav, kot sem ž e 
omenil, ni vedno z adostna. V bistvu je najpomem bnejše, da s e s temi alternativnimi načini zadevno 
osebo seznani, da j e Unija – iz razlogov, o katerih jo je prav tako t reba obvestiti – sprejela ukrep, 
s katerim s e posega v njene pravice. Obvestitev, katere namen je omogočiti izvajanje pravice do 
obrambe, je – pa čeprav v drugačni obliki – v vsakem p rimeru nujna in no silec javne oblasti ne more 
šteti, da j e izpolnil to dolžnost s tem, da j e zadevno o sebo neuspešno p oskusil obvestiti tako, kot se 
načeloma zahteva. Če osebna obvestitev n i uspešna, se m ora u porabiti kakršna koli druga oblika 
obvestitve, ki n amesto nje dejansko o mogoči nameravano s poročitev.
64. Res je, da „možnost [predložitve] pripomb“ iz člena 7(3) Sklepa 2010 /656 in člena 11a(3) Uredbe 
št. 560/2005 s ama po sebi ne pomeni možnosti izpodbijanja ukrepov pred sodnim organom, vendar j e 
za pravico do učinkovitega pravnega sredstva pomem bno l e, da s e navedbe, podane v okviru 
predložitve p ripomb pred organom, ki s prejme u krep, uporabijo tudi za izpodbijanje tega ukrepa pred 
Splošnim sodiščem.
65. V tej točki je treba narediti osnoven preudarek. U krepi, ki s o predmet obravnave, so bili sprejeti iz 
zelo posebnih razlogov, njihovi naslovniki pa so – ko likor jih zadevajo – osebe in subjekti v položaju, ki 
je, milo rečeno, zelo poseben. Gre za ukrepe, sprejete v okviru me dnarodne operacije pod nadzorom 
Združenih narodov, katere cilj je zagotoviti me dnarodni mir in stabilnost v neki regiji na afriški celini. 
V razmerah dr žavljanske v ojne – ali vsaj izjemne negotovosti in zmede na ozemlju, na ka terem n i 
zagotovljeno u činkovito izvajanje razmeroma stabilne javne oblasti – je očitno, da n i mogoče zahtevati 
normalnega delovanja poti in načinov sporočanja, ki s o običajni v urejenem i n m irnem s ožitju. Po 
drugi strani pa so naslovniki u krepov prav osebe in subjekti, ki s e jim o čita določena stopnja 
vpletenosti v povzročitev okoliščin, ki s o vir nestabilnosti, ki s e jo poskuša odpraviti.
66. V p oložajih, ko t je ta v obravnavani zadevi, je treba priznati, da j e zelo ve rjetno, da o sebna 
obvestitev n i izvedljiva in da j e zato – ter glede na navedeno z goraj – nujno t reba poseči po dr ugih 
načinih sporočanja. V tem s mislu je v členu 7(3) Sklepa 2010 /656 in členu 11a(3) Uredbe št. 560/2005 
kot alternativa obvestitvi na domačem n aslovu predvidena „objava uradnega obvestila“. Svet je štel, da 
je treba tako o bjavo opraviti v Uradnem l istu Evropske u nije, kar j e storil na da tume, ki s o navedeni 
v točki 19 zgoraj. Vp rašanje, ali bi bilo treba poskusiti z drugo vrsto „objave“, denimo v lokalnih 
sredstvih sporočanja, lahko p ustimo ob strani. Ker pa tega tu ni treba razčlenjevati, je to vp rašanje, kot 
bo ra zvidno, relativno n epomem bno, saj mora b iti v okoliščinah, ka kršne so obravnavane, vodilno 
merilo trenutek, ko s o zadevne osebe izvedele za sporne ukrepe. 
Pri ukrepih zamrznitve sredstev ta trenutek navadno s ovpada s tem, ko z adevna oseba neuspešno p oskusi izvesti neko b ančno o peracijo. 
V tem s mislu so lahko p odatki, ki j ih posredujejo bančne ustanove, zelo ko ristni za preizkus trditev, ki j ih zadevna oseba navede v zvezi 
seznanitvijo. Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005 /60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za 
pranje denarja in financiranje terorizma (UL L 309, str. 15) je lep p rimer stopnje udeležbe, ki s e od bančnih ustanov zahteva pri izvajanju 
ukrepov Unije v zvezi s prenosi bančnih depozitov. V tem s mislu zakono dajalec v uvodni izjavi 4 te dir ektive o pozarja, da j e že Direktiva 
Sveta 91 /308/EGS z dne 10. junija 1991 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja (UL L 166, str. 77) „zahtevala, da 
[države članice] prepovejo pranje denarja in zavežejo finančni sektor, vključno s kreditnimi ustanovami in vrsto dr ugih finančnih ustanov, da 
identificirajo svoje stranke, vodijo ev idence, vzpostavijo no tranje postopke z a strokovno u sposabljanje uslužbencev in zaščito pred pranjem 
denarja ter poročajo pristojnim organom o vsakem z naku p ranja denarja.“
29
30
29—
30—
12 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
67. Unija se mora po najboljših močeh truditi doseči to seznanitev, saj se lahko z adevne osebe šele po 
tem, ko i zvejo za sporne ukrepe, nanje učinkovito odzovejo 
Tako v zgoraj v opombi 22 n avedeni sodbi Komisija proti Socurte, točka 31. in izračunajo rok, do ka terega imajo čas 
za vložitev u streznega pravnega sredstva proti njim. Unija si mora dejavno p rizadevati za dosego tega 
namena tudi zato, ker se na podlagi teh prizadevanj lahko u temelji domneva, da j e bila zadevna oseba 
z ukrepi seznanjena, kar p a je pogoj za to, da l ahko ta rok začne teči.
68. Skratka, večja ko j e skrbnost organov javne oblasti pri seznanjanju zadevne osebe z ukrepi, ki s o bili 
sprejeti proti njej, trdnejša je domneva, da j e bila ta seznanitev d osežena, za zadevno o sebo pa je zato 
težje izpodbijati to domnevo in dokazati, da s e z ukrepi, ki p osegajo v njene pravice, kljub tej 
skrbnosti ni mogla seznaniti.
69. V tem s mislu zato dejstvo, da j e Svet me d poskusi učinkovite obvestitve v Uradnem l istu objavil več 
obvestil, dopušča kr epkejšo domnevo uspešne seznanitve z adevnih oseb, ki j e seveda t rdnejša ko t 
splošna domneva, ki i zhaja iz uradne objave, katere predmet so bili ob sprejetju sami ukrepi za 
naložitev sankcij.
70. V kon čni fazi se m oramo spopasti z vprašanjem s topnje trdnosti domneve o nekem d ejstvu 
(seznanitev z ukrepi za naložitev sankcij), od ka terega je odvisen odgovor na vp rašanje, ki j e upoštevno 
v tem p ostopku, in sicer kda j je bilo mogoče izpodbijati sporne ukrepe i n do kda j so bili ti izpodbojni.
D – Rok za izpodbijanje. Dies a quo
71. Člen 263, šesti odstavek, PDEU določa, da s e „[p]ostopki iz tega člena […] glede na posamezni 
primer sprožijo v dveh me secih od objave a kta ali njegovega uradnega obvestila tožniku, če tega ni 
bilo, pa od dneva, ko j e zanj izvedel.“
72. Zadnji stavek te določbe je odločilen za njen pomen v sistemu ureditve s redstev, ki j ih imajo 
v okviru prava Unije posamezniki za izpodbijanje aktov, ki j ih neposredno in individualno z adevajo. Ta 
ureditev, kot je očitno gl ede na to, da j e Unija „skupnost, ki t emelji na vladavini prava“, 
Če uporabim paradi gmatičen izraz iz sodbe z dne 23. aprila 1986 v zadevi Les Ve rts proti Parlamentu (294/83, Recueil, str. 1339 , točka 23), 
ki ga je Sodišče nedavno z nova uporabilo v sodbi z dne 26. junija 2012 v zadevi Poljska p roti Komisiji (C-335/09 P, točka 48). pa mora 
upoštevati lastna pravila v zvezi z dostopom d o sodnega organa ko t nujnega vsebinskega elementa 
pravice do učinkovitega pravnega sredstva, ki j e zdaj zagotovljena s členom 47 LEUTP.
73. Pri ukrepih, ko t so ti v obravnavani zadevi, gre seveda z a primer predpisov, ki m orajo načeloma 
biti, ko t sem o pozoril že ve čkrat, predmet „uradnega obvestila tožniku“. Ali je v nasprotju s to 
zahtevo, da s o bili ukrepi objavljeni in da j e zato rok za izpodbijanje opredeljen z datumom n jihove 
objave? Dejstvo, da j e mogoče tako ra zlogovati in da j e tako stališče privzelo Splošno s odišče, vsekakor 
kaže na to, da vp rašanje nima očitnega odgovora. In prav dejstvo, da o dgovor ni očiten, je po mojem 
mnenju dokaz, da S plošno s odišče tožb ne bi smelo zavreči tako, kot je to storilo.
74. Načeloma ni sporno, da j e treba procesne roke ra zlagati ozko in v korist načela pravne varnosti. 
Vendar t a načelna zahteva ni absolutna niti v sami Pogodbi, v kateri je ob priznanju pomena, ki g a ima 
v danem p rimeru dejanska seznanitev, obenem u poštevano, da j e izračun rokov odvisen od natančno 
določenih okoliščin vsakega dejanskega primera.
31
32
31—
32—
ECLI:EU:C:2012 :831 13SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
75. To je vzrok, da j e procesna ureditev Splošnega sodišča dovzetna za težave, ki j ih lahko z a izvajanje 
pravice dostopa do sodnega organa pomeni oddaljenost me d toženo s tranko i n sedežem S odišča. 
Izvirni namen podaljšanja procesnih rokov „zaradi o ddaljenosti“ iz člena 102(2) Poslovnika S plošnega 
sodišča je bil zagotoviti enako o bravnavo pri dostopu do sodnega organa, tako da o ddaljenost, ki j e 
imela v preteklosti večji pomen, ni mogla postati okoliščina, od ka tere bi bila odvisna, v večjem a li 
manjšem o bsegu, učinkovita uporaba celotnega priznanega roka.
76. Čeprav je m ogoče trditi, da j e zaradi n apredka n a področju sredstev s poročanja to podaljšanje 
zaradi o ddaljenosti danes manj upravičeno, kot je bilo v preteklosti, pa je treba priznati, da v primeru, 
kot je obravnavani, pojem „oddaljenosti“ obdrži svoj pomen v smislu dejanske da nosti, ki j e razlog za 
določeno s topnjo težavnosti v komunikaciji me d prostorsko l očenima stvarnostma. V obravnavani 
zadevi gre za „oddaljenost“, ki je – v prenesenem s mislu – tehnologija ne more premostiti in glede 
katere določbe, kot je člen 102(2) Poslovnika S plošnega sodišča, v celoti ohranijo svoj pomen.
77. Če je seznanitev s spornim aktom m ogoče domnevati, kadar j e posameznik na ozemlju ene od 
držav članic, pa je ta domneva bolj problematična, če je zadevna oseba precej oddaljena od me ja 
Unije. Gre za domnevo, ki g re z roko v roki z domnevo seznanjenosti, ki j e neločljivo povezana 
z objavo akta v Uradnem l istu Evropske u nije. Te seznanitve p a ni mogoče kar t ako d omnevati zunaj 
področja uporabe prava Unije, ki s i svoje volje nikdar n i prizadevala izražati urbi et orbi.
78. Evropsko s odišče za človekove p ravice je za določitev z ačetka t eka p rocesnih rokov od nekdaj 
poudarjalo pomen trenutka, v katerem j e zadevna oseba „dejansko“ izvedela za vsebino a kta, ki p osega 
v njene pravice. 
Tako je razlogovalo na primer v sodbi z dne 25. marca 1999 v zadevi Papachelas proti Grčiji (tožba št. 31423 /96, točka 30).79. Nazadnje, vp rašanje je, ali bi bilo treba v okoliščinah tega primera p ritožnikom p riznati vse 
možnosti, ki s o predvidene v pravnem r edu, da b i utemeljili, da s o zaradi v išje sile za zadevne ukrepe 
dejansko „izvedeli“ šele po njihovi objavi, zaradi č esar so prepozno v ložili tožbe. 
Zdi se – pri čemer seveda no čem p osegati v vprašanje, na katero bo moralo morebiti odgovoriti Splošno s odišče – da b i bilo izjemno težko 
dokazati trenutek, v katerem s o pritožniki de jansko izvedeli za ukrepe. Zaradi s ame n arave u krepa zamrznitve aktiv ta učinkuje ali postane 
občuten šele, ko s e z njimi poskuša razpolagati. Kot je bilo navedeno v opombi 28, lahko o tem d oločene podatke p odajo bančne ustanove. 
Podobno lahko u gotovimo glede prepovedi vstopa na ozemlje Unije, za katere uveljavitev so zadolžene države članice.E – Obravnava tožb s strani Splošnega sodišča. N epravilna uporaba člena 111 P oslovnika Splošnega 
sodišča
80. V primerih, ki j ih obravnavamo v tej zadevi, je znano, da j e Splošno s odišče tožbe, ki s o jih vložili 
pritožniki, v skladu s členom 111 s vojega poslovnika ko t nedopustne zavrglo zgolj na podlagi same 
vloge in ob strogi uporabi dvomesečnega roka iz člena 263 PDEU. Splošno s odišče se je zadovoljilo 
z ugotovitvijo, da s o bila obvestila o sprejetju spornih ukrepov objavljena v Uradnem l istu, zaradi č esar 
je v skladu s členom 102(2) Poslovnika u gotovilo, da j e dvomesečni rok začel teči štirinajst dni po 
datumu objave.
81. Moram pritrditi Splošnemu sodišču, ki j e ugotovilo (točka 17 izpodbijanih sklepov), da p ritožniki 
niso niti omenili morebitnega primera višje sile ali nepredvidenih okoliščin iz člena 45 S tatuta Sodišča.
82. Kljub temu pa so tožeče stranke n avedle, da o ukrepih za naložitev sankcij niso bile obveščene 
osebno, in podale opis dejanskega stanja (točke o d 18 d o 36 t ožb), iz katerega jasno izhaja, da j e bila za 
okvir, v katerem s o bili ukrepi uradno o bjavljeni, značilna vsaj občutna nestabilnost na ozemlju, na 
katerem s o se nahajale. To pa je bilo že ugotovljeno, saj tudi sam S vet v točki 4 odgovora z dne 
14. junija 2012 , predloženega na vp rašanje Sodišča, ne dvomi, da j e bil položaj v Slonokoščeni obali 
marca in aprila 2011 „kaotičen“.
14 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
83. Seveda n i dvoma, da S odišče v okviru pritožbe načeloma ne bi smelo podrobno ra zpravljati o teh 
okoliščinah. Ve ndar p a je pristojno z a ugotavljanje, ali je Splošno s odišče s tem, da j e tožbo zavrglo 
neposredno i n zgolj na podlagi same v loge, v zelo posebnih o koliščinah tega primera d ovolj 
upoštevalo pravico do učinkovitega pravnega sredstva.
84. V tem s mislu lahko ž e vnaprej ugotovim, da n i bilo tako. M enim, da b i Splošno s odišče 
pritožnikom m oralo da ti še priložnost, da o brazložijo, zakaj bi bilo po njihovem m nenju me d da tumi iz 
člena 263 PDEU v tem p rimeru treba uporabiti datum, ko s o izvedeli za ukrepe, in ne da tum uradne 
objave. Kot bo razvidno s podaj, je imelo Splošno s odišče za to na razpolago procesna sredstva.
85. Glede na resnost posledice, ki z a zadevne osebe neizogibno i zhaja iz tega, da j e Splošno s odišče 
neposredno z avrglo njihove tožbe, me nim, da b i se morale glede na posebnosti tega primera ob razlagi 
in uporabi Poslovnika v končni fazi bolj upoštevati zahteve p ravice do učinkovitega pravnega sredstva, 
ki je zagotovljena s členom 47 LEUTP.
86. Kot je bilo ra zvidno i n kar j e treba spet poudariti, se je Splošno s odišče odločilo za uporabo 
člena 111 P oslovnika, v skladu s katerim l ahko s sklepom z avrže tiste tožbe, ki s o „očitno“ 
nedopustne. V okoliščinah obravnavanega primera pa je glede na navedeno vp rašljivo, ali je bil razlog 
za nedopustnost tožb, ki s o predmet obravnave, „očiten“.
87. Menim, da b i zaradi o koliščin primera S plošno s odišče m oralo uporabiti možnost iz člena 113 
Poslovnika, v skladu s katerim lahko kadar koli po uradni dolžnosti in „po opredelitvi strank“ 
preizkusi, ali so izpolnjene procesne predpostavke javnega reda. To zaslišanje bi Splošnemu sodišču 
omogočilo, da b i morebitno n edopustnost ugotovilo ob upoštevanju predpisanih procesnih jamstev.
88. Menim, da s e člen 111 P oslovnika S plošnega sodišča lahko u porabi le za primere tožb, katerih 
nedopustnost je – ke r je „očitna“ – nedvomna in nesporna ter jo je zato m ogoče ugotoviti brez 
izvedbe kon tradiktornega postopka in zlasti brez potrebe po tem, da s e zvezi s tem o predelijo stranke.
89. Člen 113 P oslovnika p a izhaja iz premise, da n edopustnost ni očitna, ampak vp rašljiva in sporna, 
zaradi č esar je določen način, kako s e to vp rašaje lahko r eši. Glede na to, da l ahko S plošno s odišče 
v skladu s to določbo nedopustnost preizkusi „kadar koli“, bi bilo mogoče sklepati, da g re predvsem z a 
to, da s e omogoči ugotovitev n edopustnosti tožbe v položaju, v katerem j e bila ta že sprejeta 
v obravnavo in je postopek lahko ž e zelo blizu sprejetju kon čne odločitve o temelju. Ve ndar p a 
menim, da j e pomem bno l e to, da s e lahko i zraz „kadar koli“ nanaša tudi n a začetek postopka. 
Vsekakor pa iz razlogovanja, da j e ugotovitev n edopustnosti mogoča tudi, ko j e postopek že proti 
koncu, jasno izhaja, da j e bila določba mišljena za primere, v katerih nedopustnost nikakor ni „očitna“.
90. Skratka, Splošno s odišče je s svojim ra vnanjem p ritožnikom on emogočilo izvajanje pravice dostopa 
do sodnega organa, pri čemer ni uporabilo vseh ra zpoložljivih procesnih m ožnosti, da b i čim b olj 
zanesljivo ugotovilo, ali so tožeče stranke p ravno s redstvo vložile pravočasno a li prepozno gl ede na 
trenutek, ko s o izvedele za ukrepe, ki j ih zadevajo.
91. Že samo ta razlog po m ojem m nenju zadostuje za ugoditev o bravnavanim p ritožbam. Ne toliko 
zato ke r Splošno s odišče ni dopustilo izpodbijanja spornih aktov, kot zato ke r ni storilo vsega, kar b i 
moglo, da b i tožečim strankam o mogočilo čim b olj širok zagovor, zakaj so v okoliščinah primera 
prepozno v ložile tožbe, oziroma zato – če se izrazim n atančno p rocesnopravno – ke r je na podlagi 
člena 111 P oslovnika S plošnega sodišča zaradi n eizpolnitve p rocesnih predpostavk ko t nedopustno 
zavrglo zadevo, ki b i jo zaradi z ahtev iz člena 47 LEUTP m oralo obravnavati ob uporabi člena 113 
Poslovnika.
ECLI:EU:C:2012 :831 15SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
92. Moram o pozoriti, da s e m i argument pravne varnosti, na ka terega se Splošno s odišče sklicuje 
v točki 16 izpodbijanih sklepov, ne zdi prepričljiv. Očitno je, da j e namen prekluzije procesnih rokov 
zagotoviti pravno v arnost s tem, da s e prepreči možnost, da s e kadar koli izpodbija veljavnost aktov in 
določb, ki i majo pravne učinke in zaradi ka terih zato pri tretjih osebah nastanejo pričakovanja, če ne že 
pravice. Vendar m ora biti v primeru ukrepov, kakršni so predmet obravnave v tej zadevi, načelo pravne 
varnosti upoštevano s kupaj z drugimi ustavnimi dobrinami in pravicami.
93. Po dr ugi strani pa m oram v ztrajati pri tem, da j e treba v primerih, ka kršen je obravnavani in 
v katerih zadevne osebe utrpijo učinke u krepov, sprejetih v postopku, ki s e ga niso m ogle udeležiti, 
„maksimirati“ možnosti, ki s o v pravnem r edu določene za doseganje sodnega nadzora n ad n jimi. 
V teh primerih postane izčrpanje vseh procesnih možnosti, ki o mogočajo učinkovito izvajanje pravice 
do tega sredstva, nujen postulat, tako z vidika v arstva temeljnih pravic ko t z vidika z akonitega 
izvajanja pooblastil Unije.
F – O ravnanju procesnih zastopnikov pritožnikov v tem postopku in pomenu tega za rešitev primera
94. Nazadnje je treba preučiti nekatere okoliščine, ki s o nastale me d tem p ostopkom p red Sodiščem. 
Ni dvoma, da b i morale biti stranke b olj skrbne in bi morale že v tožbah navesti argumente, ki b i 
lahko p o njihovem m nenju upravičili prepozno v ložitev teh tožb. Prav tako dr ži, da b i procesnim 
zastopnikom n e le večja, temve č že čisto najmanjša skrbnost, ki s o jo dolžni interesom svojih strank, 
narekovala prisotnost na obravnavi, ki j o je v tem p ostopku ra zpisalo Sodišče in ki s e prav zaradi n jih 
ni mogla opraviti. Na njej bi lahko S odišču pojasnili okoliščine in razloge, ki j ih niso mogli predstaviti 
pred Splošnim sodiščem.
95. Vse navedeno j e še ka ko r es. Ve ndar m oram p oudariti posebnost ukrepov, ki j ih je Svet sprejel 
proti pritožnikom (ukrepi, ki o mejujejo njihove p ravice in svoboščine), postopek sprejemanja takih 
ukrepov (brez zaslišanja zadevnih oseb in m ožnosti obrambe), dejstvo, da j e tožba pred Splošnim 
sodiščem e dino o brambno s redstvo, ki s o ga imele zadevne osebe na ra zpolago (z izjemo splošne 
ureditve jamstev, ki s o neločljivo povezana s pravno dr žavo), in nezmožnost osebne obvestitve zadevnih 
oseb, ki s o bile poleg tega zunaj ozemlja Unije in v položaju, ki g a je Svet opisal kot „kaotičen“. To pa 
so okoliščine, ki – čeprav že same p o sebi pomenijo primere, ki z natno vp livajo na pravice in jamstva, 
ki ji zagotavlja Unija – skupaj tvorijo položaj, ki j e z vidika zahtev n ačela pravne države zelo težaven in 
kritičen.
96. Nazadnje, če bi zaradi , po eni strani, neskrbnosti obrambe pritožnikov pri vložitvi tožb pri 
Splošnem s odišču in, po dr ugi strani, neupravičenega izostanka n a obravnavi pred Splošnim sodiščem 
obramba pritožnikov proti ukrepom, ki j im jih je naložil Svet, postala dokončno n emogoča, bi se 
zgoraj opisanim p osebnim o koliščinam p ridružila še zadnja posledica, ki b i se ji bilo gotovo m ogoče 
izogniti.
97. Kot sem ž e omenil, tožeče stranke v svojih tožbah niso navedle dovolj podatkov, na podlagi katerih bi 
bilo m ogoče sklepati o izjemnosti okoliščin primera, da b i bilo Splošno s odišče opozorjeno, da t ožeče 
stranke o ukrepih, ki jih skušajo izpodbijati, morda n iso ve dele že od njihove u radne objave in jih niso 
mogle vsebinsko izpodbijati. Splošno s odišče bi moralo ob upoštevanju narave z adeve, ki mu je bila 
predložena v obravnavo, v zvezi s tem p okazati ne toliko večjo ali manjšo prožnost pri ra zlagi procesnih 
rokov kot večje zavedanje upoštevnih ustavnih načel – zlasti načela pravice do obrambe – in zato 
pritožnikom da ti možnost, da u pravičijo nujnost štetja roka iz člena 263 PDEU o d da tuma, ki ne 
sovpada n ujno z dnem u radne objave u krepov. Za to bi zadostovalo, če bi o nedopustnosti tožbe 
ugotavljalo v skladu s postopkom iz člena 113 Poslovnika.
33
33—
16 ECLI:EU:C:2012 :831SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
98. V zvezi z zgoraj omenjeno n eprisotnostjo na obravnavi je treba ugotoviti, da j o je, čeprav ko t 
ravnanje procesnega zastopnika p ritožnikov sama po sebi ni opravičljiva, glede na to, da b i zato lahko 
prišlo do zelo resnega posega v pravice pritožnikov, vendarle treba opravičiti. Pritožniki, na ka tere se 
nanašajo ukrepi, s katerimi se omeji njihova svoboda v stopanja na ozemlje Unije in zamrznejo njihova 
sredstva v državah članicah, n e bi smeli do te me re občutiti posledic ra vnanja svojih zastopnikov 
v postopku; njihovim storitvam se namreč ne m orejo odreči ob enakih pogojih, ko t to lahko s tori 
državljan, čigar položaj ni tako izjemen ko t okoliščine, v katerih so se znašli pritožniki. 
Zdi se mi, da j e v določenem s mislu mogoče omeniti sodno p rakso Evropskega sodišča za človekove p ravice v zvezi s pravico obtoženega, da 
malomarno ra vnanje njegovega zastopnika, določenega po uradni dolžnosti, nima negativnega vp liva na njegovo obrambo v kazenskem 
postopku. Glej me d dr ugim sodbo z dne 19. decembra 1999 v zadevi Kamasinski proti Avstriji (tožba št. 9783 /82). M enim, da j e 
v interesu zagotovitve r esnično u činkovitega pravnega varstva v primeru osebe, ki j e v položaju, 
v kakršnem s o pritožniki, treba izčrpati vse možnosti obrambe, predvidene v pravu Unije. Te možnosti 
pa so v teh primerih, ko t je bilo razvidno, že tako z elo omejene.
99. V tej točki je treba opredeliti pogoje, pod ka terimi je treba upoštevati očitke, ki s o jih pritožniki 
izpeljali v svojih pritožbah.
100. Menim, da j e treba u goditi dr ugemu p ritožbenemu ra zlogu, ki t emelji na ozki ra zlagi 
člena 263 PDEU, saj so se pritožniki izrecno s klicevali na dejstvo, da o omejevalnih ukrepih niso bili 
osebno o bveščeni, čeprav niso pojasnili – kar b i sicer morali storiti – ka kšne so bile posledice tega 
dejstva. To pa bi moralo zadostovati, da b i Splošno s odišče ugotovilo, da t ožbe niso „očitno“ 
nedopustne, in bi zato – ke r se člen 111 P oslovnika n e uporabi – dvome, ki b i lahko o bstajali v zvezi 
z dopustnostjo tožb, preučilo ob uporabi postopka, ki j e predviden v členu 113 Poslovnika, torej po 
opredelitvi strank.
101. Zaradi p ritrditve dr ugemu pritožbenemu razlogu o prvem n i treba odločati, saj je faza postopka, 
v kateri bo Splošno s odišče lahko o dločilo o morebitnem o bstoju višje sile, prav ta, v kateri bo po 
opredelitvi strank odločilo o dopustnosti tožb.
VI – O dokončni odločitvi o zadevi s strani Sodišča
102. Člen 61 Statuta Sodišča določa, da „če je pritožba utemeljena, Sodišče ra zveljavi odločitev 
Splošnega sodišča“ ter lahko, „če stanje postopka to dovoljuje, […] samo dokončno o dloči o zadevi ali 
pa jo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču“.
103. Menim, da n e gre za primer, v katerem b i Sodišče lahko d okončno o dločilo o zadevi. To seveda 
velja ob predpostavki, da j e predmet spora v tej zadevi le nedopustnost tožb, vloženih zoper sporne 
ukrepe, ne pa ti ukrepi sami ali akti, na podlagi katerih so bili sprejeti.
104. Menim, da b i se Sodišče moralo omejiti na to, da ra zveljavi sklepe o nedopustnosti in zadevo vrne 
v ponovno o dločanje Splošnemu sodišču, da b i to pritožnikom in dr ugim strankam omogočilo, da s e 
v skladu s členom 113 Poslovnika S plošnega sodišča opredelijo do morebitnih razlogov, zaradi ka terih 
njihove tožbe niso bile vložene prepozno, nato pa dokončno o dločilo o dopustnosti teh tožb.
105. V tem o kviru bi moralo Splošno s odišče ob upoštevanju prejetih navedb pretehtati vse okoliščine 
primera in pri tem p osebno p ozornost posvetiti naravi spornih ukrepov, postopku n jihovega sprejetja, 
razpoložljivim n ačinom o brambe proti takim u krepom, temu, kako in kda j bi za njih ve rjetno l ahko 
izvedele zadevne osebe, in kon čno p redvsem kra tkem u obdobju, ki j e m inilo od izteka r oka i z 
člena 263 PDEU do vložitve tožb (glede na primer me d tremi me seci in šestimi dnevi).
ECLI:EU:C:2012 :831 17SKLEPNIPREDLOGIP. CRUZAVILLALÓNA–ZDRU ŽENEZADEVEODC-478/11P DOC-482/11P
GBAGBOIN DRU GIPROTISVETU
106. Nazadnje me nim, da t o, da j e bila A. D. Boni Claverie umaknjena s seznama iz Priloge II k Sklepu 
2010 /656/SZVP, ne pomeni nujno, da j e njena tožba postala brezpredmetna, saj bi morebitna ugoditev 
njenim zahtevkom lahko p ostala podlaga za zahtevek za povračilo škode in izgub, ki s o ji nastale.
VII – Stroški
107. V skladu s členom 184(2) Poslovnika S odišču predlagam, naj odločitev o stroških pridrži.
VIII – Predlog
108. Ob upoštevanju zgornjih preudarkov Sodišču predlagam, naj:
ugodi dr ugemu pritožbenemu razlogu in zato
1. razveljavi sklepe S plošnega sodišča z dne 13. julija 2011 , s katerimi so bile ko t nedopustne 
zavržene tožbe, vpisane pod opravilnimi številkami od T-348/11 d o T-352/11;
2. zadeve v rne v odločanje Splošnemu sodišču, da t o v skladu s členom 113 Poslovnika S plošnega 
sodišča po opredelitvi strank odloči o dopustnosti tožb;
3. odločitev o stroških pridrži.