Zbi rka odločb sodne pr akse  
Zadeva C-5 5 1 / 1 6 
J. Klein Sc hiphorst  
proti  
Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersver zekeringen  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep) 
„Predhodno odločanje – Socialna varnost – Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko 
konfederacijo – Koordinacija sistemov socialne varnosti – Uredba (ES) št. 883/2004 – Členi 7, 
63 in 64 – Dajatve za brezposelnost – Brezposelna oseba, ki odide v drugo državo članico – 
Ohranitev upravičenosti do dajatev – Trajanje“ 
Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. marca 2018 
Socialna varnost — Delavci migranti — Brezposelnost — Brezposelna oseba, ki odide v drugo državo 
članico — Ohranitev upravičenosti do dajatev — Rok treh mesecev — Podaljšanje — 
Diskrecijska pravica nacionalnih organov — Meje — Nacionalni ukrep, ki pristojnemu nosilcu nalaga, 
naj zavrne vsako prošnjo za tako podaljšanje, razen v primeru tveganja nerazumnega rezultata — 
Dopustnost 
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2004 , člen 64(1)(c)) 
Člen 64(1)(c) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 
o koordinaciji sistemov socialne varnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu 
ukrepu, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, s katerim je pristojnemu nosilcu naloženo, naj 
načeloma zavrne vsako prošnjo za podaljšanje trimesečnega obdobja izplačevanja dajatev za 
brezposelnost v tujino, razen če navedeni nosilec meni, da bi zavrnitev te prošnje pripeljala do 
nerazumnega rezultata. 
Glede tega je treba opozoriti, da ta uredba ne določa skupnega sistema socialne varnosti, temve č 
dopušča različne nacionalne sisteme in je namenjena zgolj njihovi koordinaciji zaradi zagotovitve 
učinkovitega uresničevanja pravice do prostega gibanja oseb. Tako navedena uredba dopušča različne 
sisteme, ki ustvarjajo različne terjatve do različnih nosilcev, do katerih ima prejemnik neposredne 
pravice na podlagi zgolj nacionalnega prava ali pa nacionalnega prava, ki se po potrebi dopolnjuje 
s pravom Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 19. septembra 2013 , Brey, C-140/12, EU:C:2013 :565, 
točka 43, in z dne 14. junija 2016 , Komisija/Združeno kraljestvo, C-308/14, EU:C:2016 :436, točka 67). 
Poleg tega je treba navesti, da je Sodišče v okviru Uredbe št. 1408 /71 že razsodilo, da pravica do 
ohranitve dajatev za brezposelnost v trimesečnem obdobju prispeva k zagotovitvi prostega gibanja 
delavcev (glej v tem smislu sodbo z dne 19. junija 1980 , Testa in drugi, 41/79, 121/79 in 796/79, 
EU:C:1980 :163, točka 14). Ta ugotovitev pa velja tudi v zvezi z Uredbo št. 883/2004 v delu, v katerem 
ta poleg tega, da zagotavlja izplačevanje dajatev za brezposelnost v tujino v trimesečnem obdobju, tudi 
dovoljuje, da se to obdobje podaljša do največšest mesecev. 
SL 
ECLI:EU:C:2018 :200 1 
POVZETEK – ZADEVA C-551/16  
KLEIN SCHIPHORST  
Na podlagi tega je mogoče sklepati, da člen 64(1)(c) Uredbe št. 883/2004 zagotavlja izplačevanje dajatev 
za brezposelnost v tujino zgolj v trimesečnem obdobju, vendar pa dovoljuje, da se na podlagi 
nacionalnega prava navedeno obdobje podaljša do največšest mesecev. 
V zvezi z merili, na podlagi katerih lahko pristojni nosilec podaljša obdobje izplačevanja dajatev za 
brezposelnost v tujino do največšest mesecev, je treba poudariti, da kadar je – tako kot v tej zadevi – 
zadevna država članica uporabila možnost iz člena 64(1)(c), drugi del stavka, Uredbe št. 883/2004 , 
mora, ker v tej uredbi niso določena merila, ob spoštovanju prava Unije sprejeti nacionalne ukrepe, ki 
uokvirjajo polje proste presoje pristojnega nosilca, zlasti z natančno opredelitvijo okoliščin, v katerih se 
brezposelni osebi, ki odide v drugo državo članico, da bi tam poiskala zaposlitev, odobri ali ne odobri 
podaljšanja trimesečnega obdobja za izplačevanje dajatev za brezposelnost v tujino do največšest 
mesecev. 
(glej točke od 44 do 46, 51, 54 in izrek) 
ECLI:EU:C:2018 :200 2