ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 383/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 8. avgusta 2016 – Florea Gusa/Minister for Social Protection, Attorney General

(Zadeva C-442/16)

(2016/C 383/07)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Florea Gusa

Nasprotni stranki v postopku: Minister for Social Protection, Attorney General

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali državljan EU, ki je: (1) državljan druge države članice; (2) zakonito prebival in približno štiri leta delal kot samozaposlena oseba v državi članici gostiteljici; (3) prenehal opravljati delo ali gospodarsko dejavnosti zaradi pomanjkanja dela in (4) se je prijavil kot iskalec zaposlitve pri ustreznem zavodu za zaposlovanje, ohrani status samozaposlene osebe v skladu s členom 7(1)(a) ali členom 7(3)(b) Direktive 2004/38/ES (1) ali na drugi podlagi?

2. Če je odgovor nikalen, ali ohrani pravico do prebivanja v državi članici gostiteljici, čeprav ne izpolnjuje meril iz člena 7(1)(b) ali (c) Direktive 2004/38/ES, ali je le varovan pred izgonom v skladu s členom 14(4)(b) Direktive 2004/38/ES?

3. Če je odgovor nikalen, ali je v zvezi s tako osebo zavrnitev dodatka za iskalce zaposlitve (ki je posebna dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki, v smislu člena 70 Uredbe št. 883/2004/ES), ker ni dokazala pravice do prebivanja v državi članici gostiteljici, združljiva s pravom EU in zlasti členom 4 Uredbe št. 883/2004/ES (2)?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46.

(2) Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72.
SL Uradni list Evropske unije C 383/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) 1. avgusta 2016 – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen in drugi/Vlaams Gewest

(Zadeva C-426/16)

(2016/C 383/06)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, Islamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

Tožena stranka: Vlaams Gewest

Intervenient: Global Action in the Interest of Animals, VZW

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 4(4) v povezavi s členom 2(k) Uredbe (ES) št. 1099/2009 (1) z dne 24. septembra 2009 o zaščiti živali pri usmrtitvi zaradi kršitve člena 9 Evropske konvencije o človekovih pravicah, člena 10 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in/ali člena 13 Pogodbe o delovanju Evropske unije neveljaven, ker navedena člena določata, da se lahko živali, za katere se uporabljajo posebne metode zakola v skladu z zahtevami določenih verskih obredov, brez omamljanja zakoljejo le v klavnici, ki sodi v področje uporabe Uredbe (ES) št. 853/2004 (2), pri čemer pa v Flamski regiji take klavnice nimajo dovolj zmogljivosti, da bi zadostile vsakoletnemu povpraševanju ob islamskem prazniku žrtvovanja po živalih, ki se obredno zakoljejo brez omamljanja, in ker se zdi, da bremena, povezana s preoblikovanjem začasnih obratov za zakol, ki so zaradi islamskega praznika žrtvovanja odobreni in nadzorovani s strani pristojnih organov, v klavnice, ki sodijo v področje uporabe Uredbe (ES) št. 853/2004, ne koristijo doseganju zastavljenih ciljev zaščite živali in zdravja ljudi in s temi očitno tudi niso sorazmerna?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1099/2009 z dne 24. septembra 2009 o zaščiti živali pri usmrtitvi (UL L 303, str. 1).

(2) Uredba (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 45, str. 14).
1.

Ali je treba člen 78(2) Uredbe (EU) št. 1308/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (v nadaljevanju: Uredba (EU) št. 1308/2013) razlagati tako, da opredelitvam, poimenovanjem in prodajnim oznakam v smislu Priloge VII ni treba izpolnjevati zahtev iz te priloge, če te opredelitve, poimenovanja in prodajne oznake dopolnjujejo pojasnjevalni oziroma opisni pristavki (kot na primer „tofu maslo“ za čisti rastlinski proizvod)?
—

Sodišče naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 12. maja 2016, izdano v zadevi T-468/14, Holistic Innovation Institute, SLU proti Komisiji, in sicer v delu, v katerem je zavrnjen odškodninski zahtevek, in namesto tega odloči, da mora Komisija pritožnici povrniti škodo, kot se zahteva v tožbi, oziroma, če se ugodi zgoraj navedenima predlogoma, naj zadevo vrne Splošnemu sodišču, da to ponovno odloči o odškodninskem zahtevku pritožnice.
SL Uradni list Evropske unije C 343/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Düsseldorf (Nemčija) 13. maja 2016 – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

(Zadeva C-274/16)

(2016/C 343/33)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Düsseldorf

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: flightright GmbH

Tožena stranka: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je pri prevozu potnikov na letalski liniji, sestavljeni iz dveh letov in brez omembe vrednega postanka na prestopnem letališču, treba šteti, da je kraj prihoda, kjer se konča drugi del poti, kraj izpolnitve v skladu s členom 7, točka 1(a), Uredbe (ES) 1215/2012 (1), če se tožba nanaša na letalskega prevoznika, ki je opravil prvi del poti in kjer je prišlo do nepravilnosti, prevoz na drugem delu poti pa je opravil drug letalski prevoznik?

(1) Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 351, str. 1).
b)

je med prvo uporabo in dobavo objekta, konstrukcije ali njunih delov poteklo manj kot dve leti časa, pri čemer člen 2, točka 14, zakona o DDV prvo uporabo opredeljuje kot predajo objektov, konstrukcij ali njunih delov v uporabo – v okviru obdavčene transakcije – prvemu pridobitelju ali prvemu uporabniku, po tem ko so bili ti objekti, konstrukcije ali njuni deli: a) zgrajeni ali b) izboljšani, če so izdatki za izboljšavo v smislu predpisov o dohodnini znašali vsaj 30 % prvotne vrednosti?
1.

Ali je treba člen 7(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (v nadaljevanju: Uredba št. 1215/2012) razlagati tako, da pravica do povračila (nadomestila/regresa), ki jo dolžnik, ki je sam plačeval obroke kredita iz naslova (skupne) kreditne pogodbe, sklenjene z banko, uveljavlja zoper drugega dolžnika iz te kreditne pogodbe, pomeni izvedeni (sekundarni) pogodbeni zahtevek iz te kreditne pogodbe? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
(c)

italijanska nacionalna zakonodaja (člen 3(7) zakonske uredbe št. 261 iz leta 1999 in člen 1(276) zakona št. 190 z dne 23. decembra 2014 – t. i. „Legge di stabilità 2015“, zakon o stabilnosti iz leta 2015), obratno, nacionalnemu regulativnemu organu nalaga, naj navedeno odstopanje v jasnih časovnih okvirih odobri, kadar koli to zahteva ponudnik storitev, pri čemer ugotovi „obstoj posebnih okoliščin, povezanih z infrastrukturo, ali zemljepisnih pogojev na ozemeljskih območjih z gostoto manj kot 200 prebivalcev na km2“, tudi kadar navedene okoliščine niso izjemne in se nanašajo na velik del nacionalnega prebivalstva (do četrtine prebivalstva in torej – za območja z manjšo gostoto prebivalstva – do veliko večjega dela nacionalnega ozemlja) [?]
1.

Ali je skupek določb v dogovoru med kmetijskim gospodarstvom za pitanje telet in integracijskim kmetijskim gospodarstvom, kakršen je tisti, naveden v točkah 3.4 in 3.5 obravnavane sodbe, iz katerega izhaja, da se enotno plačilo, odobreno kmetijskemu gospodarstvu za pitanje telet v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 73/2009 (1) z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, odvede integracijskemu kmetijskemu gospodarstvu z odbitkom od cene za vzrejena teleta, veljaven ob upoštevanju ciljev te uredbe, predvsem zagotavljanja primernega življenjskega standarda kmetov z neposredno dohodkovno podporo ter spodbujanja skrbi za javno zdravje in zdravje živali, okolje in dobro počutje živali?
SL Uradni list Evropske unije C 279/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hannover (Nemčija) 29. aprila 2016 – Heike Schottelius/Falk Seifert

(Zadeva C-247/16)

(2016/C 279/19)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Hannover

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Heike Schottelius

Tožena stranka: Falk Seifert

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali iz člena 3(5), druga alinea, Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij (1) izhaja načelo evropskega prava varstva potrošnikov, v skladu s katerim pri vseh poslih v zvezi s potrošniškim blagom med nepotrošniki in potrošniki za uveljavljanje sekundarnih garancijskih pravic zadošča, da nepotrošnik, ki je garancijski zavezanec, ni v razumnem roku odpravil napak, ne da bi bila za to potrebna izrecna določitev roka za odpravo napak, določbe nacionalnega prava v zvezi s tem pa je treba na primer tudi v primeru pogodb o delu, ki vključujejo dobavo in montažo potrošniškega blaga, ustrezno razlagati in po potrebi restriktivno uporabiti.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 223.
1.

Ali je treba člen 96(1) PDEU razlagati tako, da se lahko uporablja za prevoznine in pogoje, ki jih država članica naloži ponudnikom storitev prevoza s taksijem, če: (a) zadevne vožnje s taksijem le izjemoma prečkajo nacionalne meje, (b) velik del strank zadevnih taksijev sestavljajo državljani ali rezidenti Evropske unije, ki niso državljani ali rezidenti zadevne države članice, in (c) so v konkretnih okoliščinah zadeve sporne vožnje s taksijem za potnika zelo pogosto le ena faza daljšega potovanja, katerega cilj ali izhodišče je v državi Unije, ki ni zadevna država članica?
SL Uradni list Evropske unije C 251/18

Pritožba, ki so jo Kühne + Nagel International AG in drugi vložili 10. maja 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 29. februarja 2016 v zadevi T-254/12, Kühne + Nagel International AG in drugi/Evropska komisija

(Zadeva C-261/16 P)

(2016/C 251/19)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnice: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (zastopniki: U. Denzel, C. von Köckritz in C. Klöppner, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

1. sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 29. februarja 2016 v zadevi T-254/12 razveljavi;

2. člene 1(1) in (2), 2 in 3 Sklepa Komisije z dne 28. maja 2012 v zadevi COMP/39462 – Špedicija, C(2012) 1959 final, v skladu s členom 263(4) PDEU razglasi za nične v delu, ki se nanašajo na pritožnice;

3. globe, naložene pritožnicam z navedenim sklepom, odpravi ali bistveno zmanjša;

4. Komisiji naloži, da nosi stroške pritožnic v zvezi s postopkom pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice navajajo pet pritožbenih razlogov:

Prvič, Splošno sodišče naj bi pravno napačno izhajalo iz tega, da ravnanja v zvezi z NES in AMS kršijo člen 101 PDEU. Člen 101 PDEU se naj za ta ravnanja ne bi uporabljal, ker ne morejo prizadeti trgovine med državami članicami.

Drugič, izračun globe, naložene pritožnicam, naj bi bil pravno napačen. Ugotovljena naj bi bila protikonkurenčna ravnanja v zvezi z nekaterimi dajatvami („fees“ ali „surcharges“). Splošno sodišče bi moralo v zvezi s tem globo, ki se naloži, izračunati zgolj na podlagi prometa, doseženega v zvezi z vsakokratno dajatvijo. Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da je Komisija z vključitvijo dodatnega prometa (zlasti prevoznine) v izračun globe kršila točko 13 Smernic o načinu določanja glob. S tem da se je Splošno sodišče pri izvrševanju svoje neomejene pristojnosti implicitno oprlo na isto metodo, je tudi samo napačno izvrševalo to pristojnost.

Tretjič, Splošno sodišče naj bi kršilo načelo enakega obravnavanja. K+N naj – drugače kot drugi špediterji – ne bi delal na podlagi modela konsolidacije, ampak naj bi z gospodarskega vidika v več kot 90 % poslov nastopal kot klasični posrednik. Zaradi bistvenih razlik v poslovnem modelu bi ga moralo Splošno sodišče obravnavati drugače in ne bi smelo različnih položajev obravnavati enako. Splošno sodišče bi zlasti moralo odpraviti izračun Komisije glede glob in za pritožnice določiti globo zgolj na podlagi prometa, doseženega z vsakokratnimi „fees“ ali „surcharges“.

Četrtič, globa, ki jo je naložilo Splošno sodišče, naj bi bila hudo nesorazmerna. Globa, ki jo je potrdilo Splošno sodišče, naj bi bila očitno prekomerna in naj je ne bi bilo mogoče upravičiti niti z odvračilnim učinkom.

Petič, Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo Air Transport Exemption in naj bi tako v zvezi z NES in AMS napačno izhajalo iz tega, da se uporablja člen 101 PDEU.
SL Uradni list Evropske unije C 260/30

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Združeno kraljestvo) 12. maja 2016 – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Zadeva C-262/16)

(2016/C 260/38)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Shields & Sons Partnership

Nasprotna stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba v zvezi s splošno pavšalno ureditvijo za kmete, ki jo določa poglavje 2 naslova XII Direktive Sveta (ES) 2006/112/ES (1), člen 296(2) razlagati tako, da določa izčrpno ureditev tega, kdaj lahko država članica izvzame kmeta iz skupne kmetijske pavšalne ureditve? Zlasti: 1.1 Ali lahko država članica izvzame kmete iz skupne pavšalne ureditve za kmete samo v skladu s členom 296(2)? 1.2 Ali lahko država članica izvzame kmete iz skupne pavšalne ureditve za kmete tudi na podlagi člena 299? 1.3 Ali je država članica upravičena izvzeti kmeta iz skupne pavšalne ureditve za kmete na podlagi načela davčne nevtralnosti? 1.4 Ali so države članice upravičene izvzeti kmeta iz skupne pavšalne ureditve za kmete iz katerega koli drugega razloga?

2. Kako je treba razlagati izraz „kategorije kmetov“ iz člena 296(2) Direktive Sveta 2006/112/ES? Zlasti: 2.1 Ali mora biti upoštevna kategorija kmetov takšna, da jo je mogoče identificirati glede na objektivne značilnosti? 2.2 Ali je lahko upoštevna kategorija kmetov takšna, da jo je mogoče identificirati glede na ekonomske vidike? 2.3 S kakšno stopnjo natančnosti je treba identificirati kategorijo kmetov, ki jo država članica namerava izvzeti? 2.4 Ali daje državi članici pravico, da „kmete, za katere je bilo ugotovljeno, da prejemajo znatno več kot kmetje pavšalisti, kot pa bi prejemali, če bi bili registrirani za DDV“ obravnava kot upoštevno kategorijo?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).
1.

Ali je treba člena 27 in 32 Direktive 2004/38/ES (1), v povezavi s členoma 45 PDEU in 49 PDEU pa tudi glede na procesno avtonomijo držav članic ter načeli varstva legitimnih pričakovanj in dobrega upravljanja razlagati tako, da nalagajo – ali dopuščajo – da se državljanu druge države članice v skladu s členom 8(1) predsedniškega dekreta št. 106/2007 razveljavi že izdano potrdilo o vpisu kot državljan Evropske unije in da se zoper navedenega državljana sprejme ukrep vrnitve z ozemlja države gostiteljice, če je navedeni državljan vpisan na nacionalni seznam nezaželenih tujcev z ukrepom prepovedi vstopa iz razlogov javnega reda in javne varnosti, vendar je znova vstopil v zadevno državo članico in v njej začel opravljati poslovno dejavnost, ne da bi prosil za preklic prepovedi vstopa v skladu s postopkom iz člena 32 Direktive 2004/38, saj je v skladu z navedeno direktivo ta prepoved (vstopa) samostojen razlog javnega reda, s katerim je mogoče utemeljiti razveljavitev potrdila o vpisu državljana države članice?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgericht Wien (Avstrija) 7. marca 2016 – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM)/Zürs.net Betriebs GmbH

(Zadeva C-138/16)

(2016/C 222/02)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Handelsgericht Wien

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM)

Tožena stranka: Zürs.net Betriebs GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 3(1) in 5 Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (1) oziroma člen 11bis(1), točka 2, Bernske konvencije za varstvo književnih in umetniških del v različici Stockholm/Pariz 1967/1971 razlagati tako, da je predpis,

po katerem se prenos radiodifuznih oddaj prek „skupnih antenskih naprav,“ s katerimi upravlja tožena stranka v postopku o glavni stvari

a) ne šteje za novo radiodifuzno oddajanje, če na napravo ni priključenih več kot 500 udeležencev in/ali

b) šteje za del prvotnega radiodifuznega oddajanja, če gre za istočasen, popoln in nespremenjen prenos radiodifuznih oddaj avstrijske radiodifuzne organizacije (Österreichischer Rundfunk) po žicah na nacionalnem ozemlju (Avstrija),

in te uporabe niso zajete niti s kakšno drugo izključno pravico priobčitve javnosti z elementom oddaljenosti v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES, zaradi česar niso odvisne od soglasja avtorja in zanje tudi ne velja obveznost plačila nadomestila,

v nasprotju s pravom Unije oziroma Bernsko konvencijo, ki se kot mednarodni sporazum šteje za del prava Unije?

(1) UL L 167, str. 10.
Pritožba, ki jo je Tilly-Sabco vložila 31. marca 2016 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 14. januarja 2016 v zadevi T-397/13, Tilly-Sabco/Komisija

(Zadeva C-183/16 P)

(2016/C 211/42)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Tilly-Sabco (zastopniki: R. Milchior, F. Le Roquais, S. Charbonnel, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— sodba Splošnega sodišča z dne 14. januarja 2016 v zadevi T-397/13 naj se razveljavi, z izjemo odločitve o dopustnosti tožbe;

— v skladu s členom 61 Statuta naj se odloči neposredno in Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 689/2013 z dne 18. julija 2013 o določitvi izvoznih nadomestil za perutninsko meso (1) na stopnjo nič, razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov, ki so nastali na prvi stopnji in s to pritožbo.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja štiri razloge.

Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno razlago, ki jo je Splošno sodišče podalo glede člena 3(3) Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije. (2) Komisija naj odboru ne bi dopustila, da v predpisanih rokih preveri vse potrebne elemente, vključno s stopnjami nadomestil, da bi o predlogu uredbe podal svoje mnenje.

Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno razlago člena 164(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredbe o enotni SUT)). (3) Pritožnica zlasti trdi, da je Splošno sodišče Izvedbeno uredbo št. 689/2013 napačno opredelilo za „periodični kmetijski instrument“.

Tretji pritožbeni razlog se nanaša na neobstoj utemeljitve ali nezadostnost obrazložitve Izvedbene uredbe št. 689/2013 in se nanaša zlasti na opredelitev „običajne uredbe“ ter na obrazložitev določitve nadomestil na „nič“. Način določitve nadomestil naj poleg tega ne bi bil predmet sodnega nadzora. Obrazložitev izpodbijane sodbe o postopnem znižanju stopenj nadomestil naj bi bila kontradiktorna.

Četrti pritožbeni razlog se nanaša na kršitev prava ali na očitno napako pri presoji, ker naj Splošno sodišče ne bi pravilno razlagalo meril iz člena 164(3) Uredbe št. 1234/2007. Splošno sodišče naj bi namreč za nekatera merila potrdilo to, da je Komisija diskrecijsko in neobrazloženo upoštevala referenčno obdobje za leta od 2009 do 2013 oziroma preveč dolgo in staro obdobje namesto leta 2013, kot to zahtevajo upoštevne določbe in zlasti člen 164(3)(a) Uredbe št. 1234/2007. Splošno sodišče naj bi prav tako storilo očitno napako pri presoji s tem, da je med drugim menilo, da zaradi razlik v cenah brazilske perutnine ni treba določiti izvoznih nadomestil, da bi se zagotovilo uravnoteženost trga perutninskega mesa v Uniji in naravno gibanje cen in trgovine. Nazadnje, Splošno sodišče naj bi priznalo, da je Komisija storila napako s tem, da je pred njim navedla drugačne argumente kot jih je podala pred upravljalnim odborom

(1) UL L 196, str. 13.

(2) UL L 55, str. 13.

(3) UL L 299, str. 1.
2.

Ali člen 14(1)(c) Direktive 2003/96 nasprotuje določbam nacionalne zakonodaje držav članic, kakršne so te v obravnavani zadevi, s katerimi je preprečena ugodnost davčne oprostitve iz te določbe v primeru, ko so bili pri dobavi energentov kršeni pogoji, ki jih je določila država članica, čeprav so s to dobavo izpolnjeni bistveni pogoji za uporabo oprostitve iz te določbe Direktive 2003/96?