ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ali 56. čl. PDEU in Direktivo 2014/67/EU z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev in spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg razlagamo tako, da državi članici prepovedujeta odreditev ustavitve plačil in plačilo varščine v višini neplačanega zneska plačila domačemu naročniku, če prepoved izvedbe plačil in plačilo varščine služita zgolj zavarovanju morebitne denarne kazni, ki se naloži šele v posebnem postopku proti izvajalcu storitev s sedežem v drugi državi članici? V primeru zanikanja tega vprašanja: a. Ali 56. čl. PDEU in Direktivo 2014/67/EU z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev- in spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg razlagamo tako, da državi članici prepovedujeta odreditev ustavitve plačil in naložitev plačila varščine v višini neplačanega zneska plačila domačemu naročniku, če izvajalcu storitev s sedežem v drugi državi članici EU, proti kateremu naj bi se izrekla denarna kazen, v postopku o naložitvi varščine izvajalcu storitev s sedežem v drugi državi članici EU ni na voljo pravno sredstvo proti odredbi varščine, pritožba tuzemskega nalogojemalca proti tej odločbi pa nima odložilnega učinka. b. Ali 56. čl. PDEU in Direktivo 2014/67/EU z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev in spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg razlagamo tako, da državi članici prepovedujeta odreditev ustavitve plačil in naložitev plačila varščine v višini neplačanega zneska plačila tuzemskemu nalogodajalcu zgolj zato, ker ima izvajalec storitev sedež v drugi članici EU. c. Ali 56. čl. PDEU in Direktivo 2014/67/EU z dne 15. maja 2014 o izvrševanju Direktive 96/71/ES o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev in spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg razlagamo tako, da državi članici prepovedujeta odreditev ustavitve plačil in naložitev plačila varščine v višini neplačanega zneska plačila tuzemskemu nalogodajalcu, čeprav plačilo izvajalcu še ni zapadlo v plačilo in višina končnega zneska plačila zaradi protiterjatev in pridržne pravice še ni določena.
—

je podružnica nato ob uporabi svoje davčne identifikacijske številke z GIZ sklenila podizvajalsko pogodbo, v kateri so bile med podružnico in GIZ dogovorjene vzajemne storitve in v skladu s katero naj bi GIZ podizvajalcem v ustreznem razmerju zaračunalo stroške, ki so mu nastali;
SL Uradni list Evropske unije C 144/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgerichts Münster (Nemčija) 27. decembra 2016 – EV/Finanzamt Lippstadt

(Zadeva C-685/16)

(2017/C 144/23)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Münster

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: EV

Tožena stranka: Finanzamt Lippstadt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe o prostem pretoku kapitala in plačilih v členih 63 in naslednjih Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da nasprotujejo členu 9, točka 7, Gewerbesteuergesetz 2002, kakor je bil spremenjen z davčnim zakonom za leto 2008 (Jahressteuergesetz 2008) z dne 20. decembra 2007 (BGBl. I 2007, str. 3150), ki za zmanjšanje davka od dohodka iz dejavnosti in za prištetje dobička iz naslova udeležbe v kapitalski družbi s sedežem uprave in sedežem izven Zvezne republike Nemčije, določa strožje pogoje kot za zmanjšanje dobička in prištetje dobičkov iz naslova udeležbe v kapitalski družbi rezidentki, ki ni oproščena plačila davka ali del dohodka iz dejavnosti družbe rezidentke, ki ga doseže stalna poslovna enota s sedežem v tujini?
SL Uradni list Evropske unije C 112/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 22. decembra 2016 – Minister Finansów/Gmina Wrocław

(Zadeva C-665/16)

(2017/C 112/23)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranki v postopku v glavni stvari

Vložnik kasacijske pritožbe: Minister Finansów (minister za finance)

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Gmina Wrocław (občina Vrocław)

Vprašanji za predhodno odločanje

Ali prenos nepremičnin, ki so v lasti občine, na državo, ki se opravi na podlagi zakona in proti plačilu odškodnine, če bo v skladu z določbo nacionalnega pravnega reda te nepremičnine še naprej upravljal predsednik občine, ki je zastopnik države in hkrati izvršilni organ občine, pomeni obdavčljivo transakcijo v smislu člena 14(2)(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1)?

Ali je za odgovor na zgornje vprašanje pomembno, ali se odškodnina občini dejansko plača ali pa se opravi samo interna preknjižba v občinskem proračunu?

(1) UL 2006, L 347, str. 1
SL Uradni list Evropske unije C 86/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) 7. decembra 2016 – X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

(Zadeva C-631/16)

(2017/C 086/08)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank Noord-Holland

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X BV

Tožena stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 (1) z dne 13. septembra 2016 Ponovna uvedba dokončne protidampinške dajatve in dokončno pobiranje začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama, ki jo proizvaja [PODJETJE A] Ltd., ter izvajanje sodbe Sodišča v združenih zadevah C 659/13 in C 34/14 veljavna?

2. Ali je Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 (2) z dne 28. septembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ki jo proizvaja [PODJETJE I] Ltd (Kitajska), ter o izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C 659/13 in C 34/14 veljavna?

3. Če je odgovor na prvo in/ali drugo vprašanje nikalen, ali to potem pomeni, da je treba plačane dajatve skupaj z obrestmi vrniti tožeči stranki?

4. Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, kako je treba te obresti izračunati?

(1) Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 z dne 13. septembra 2016 Ponovna uvedba dokončne protidampinške dajatve in dokončno pobiranje začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama, ki jo proizvajajo družbe Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. in z njo povezana družba Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, ter izvajanje sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 245, 14.9.2016, str. 16).

(2) Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 z dne 28. septembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ki jo proizvajajo družbe General Footwear Ltd (Kitajska), Diamond Vietnam Co Ltd in Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, ter o izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL L 262, 29.9.2016, str. 4).
2.

Slovaški republiki naloži, naj Evropski komisiji na račun „lastna sredstva Evropske unije“ plača: a) denarno kazen v višini 6 793,80 EUR za vsak dan zamude pri sprejemanju potrebnih ukrepov – s strani Slovaške republike – za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi Komisija/Slovaška, C-331/11, ki začne teči od dneva izdaje sodbe v tej zadevi do takrat, ko bo Slovaška republika sprejela ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi Komisija/Slovaška, C-331/11; b) pavšalni znesek 743,60 EUR na dan, pri čemer je minimalni skupni znesek 939.000 EUR, za vsak dan zamude pri sprejemanju potrebnih ukrepov – s strani Slovaške republike – za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi Komisija/Slovaška, C-331/11, od 25. aprila 2013, to je dneva izdaje navedene sodbe: — do izdaje sodbe v tej zadevi, oziroma — do dneva, ko bo Slovaška republika sprejela ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi Komisija/Slovaška, C-331/11, če bo ta dan pred dnevom izdaje sodbe v tej zadevi; in
SL Uradni list Evropske unije C 53/26

Pritožba, ki sta jo Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH in Ecolab Deutschland GmbH vložili 21. decembra 2016 zoper sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 12. oktobra 2016 v zadevi T-543/15, Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH in Ecolab Deutschland GmbH/Evropska agencija za kemikalije

(Zadeva C-666/16 P)

(2017/C 053/32)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (zastopniki: M. Grunchard, K. Van Maldegem in P. Sellar, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska agencija za kemikalije

Predlog

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— razveljavi sklep Splošnega sodišča v zadevi T-543/15; in

— odloči o dopustnosti ter zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to meritorno odloči o zadevi;

— podredno, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o dopustnosti tožbe pritožnic za razglasitev ničnosti izpodbijanega akta; in, po potrebi, nato meritorno odloči o zadevi;

— drugi stranki v postopku naloži plačilo vseh stroškov postopka (vključno s stroški v zvezi z ugovorom nedopustnosti pred Splošnim sodiščem).

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici trdita, da je Splošno sodišče napačno razlagalo in napačno uporabilo predpise, zaradi česar je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je tožba pritožnic za razglasitev ničnosti izpodbijanega akta nedopustna.

Pritožnici posebej zatrjujeta, da je Splošno sodišče storilo več napak pri svojem razlogovanju in razlagi pravnega okvira, kot se uporablja za položaj pritožnic. Splošno sodišče je zato storilo te napake pri uporabi prava:

— Splošno sodišče je napačno razlagalo in uporabilo člen 130(1) Poslovnika Splošnega sodišča, ker se je spustilo v meritorno odločanje o zadevi;

— Splošno sodišče je napačno razlagalo in uporabilo člen 130(7) Poslovnika Splošnega sodišča, ker odločitve o dopustnosti ni pridržalo do seznanitve z vsemi trditvami glede vsebine zadeve.

Poleg tega je Splošno sodišče s tem, da je tožbo pritožnic razglasilo za nedopustno, kršilo pravico pritožnic do obrambe, njuno pravico do dostopa do sodnega varstva in obveznost obrazložitve, ki spadajo med temeljne pravice posameznikov in s tem odražajo temeljna načela prava EU.

Iz teh razlogov pritožnici predlagata, naj se sklep Splošnega sodišča v zadevi T-543/15 razveljavi in naj Sodišče odloči o dopustnosti ter zadevo vrne Splošnemu sodišču, da o njej meritorno odloči.
—

razglasi, da Združeno kraljestvo Velike Britanije in Irske s tem, da ni določilo območij zaščite vrste phocoena phocoena (pristaniška rjava pliskavka) ni izpolnilo svojih obveznosti iz člena 4(1) ter priloge II in priloge III Direktive 92/43/EGS (1) o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst;
SL Uradni list Evropske unije C 38/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 21. novembra 2016 – Mario Alexander Filippi in drugi

(Zadeva C-589/16)

(2017/C 038/15)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Mario Alexander Filippi, Martin Manigatterer, Play For Me GmbH, ATG GmbH, Christian Vöcklinger, Gmalieva s.r.o., PBW GmbH, Felicitas GmbH, Celik KG, Christian Guzy, Martin Klein, Shopping Center Wels Einkaufszentrum GmbH, Game Zone Entertainment AG, Fortuna Advisory Kft., Finanzamt Linz, Klara Matyiko

Toženi organi: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Eferding, Bezirkshauptmann von Ried im Innkreis, Bezirkshauptmann von Linz-Land

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (1) v povezavi s členom 56 in naslednjimi PDEU razlagati tako, da te določbe prava Unije v položajih, v katerih je treba opraviti preizkus doslednosti, nasprotujejo nacionalnim določbam (kot so členi 86a(4) VfGG, 38a(4) VwGG, 87(2) VfGG ali 63(1) VwGG), v skladu s katerimi je – v okviru celovitega sistema, ki v praksi deluje tako, da vrhovna sodišča ne opravijo samostojne presoje dejanskega stanja in dokazov ter v položaju, če so podani številni primeri, ki so iz vidika konkretnega pravnega vprašanja primerljivi, zgolj v enem od teh primerov sprejmejo posamično vsebinsko odločitev, nato pa izhajajoč iz tega takoj v celoti zavrnejo vse preostale pritožbe – dopustno oziroma ni popolnoma izključeno, da so lahko sodne (v smislu člena 6(1) EKČP oziroma člena 47 Listine) odločbe – zlasti, če so bile sprejete na iz vidika prava Unije osrednjih področjih, kot so na primer zadeve v zvezi z dostopom do trga oziroma odpiranjem trga – nato z odločbami instančno nadrednih institucij, ki pa ne ustrezajo zahtevam iz člena 6(1) EKČP oziroma člena 47 Listine, odpravljene brez predhodne predložitve predloga za sprejetje predhodne odločbe Sodišču Evropske unije?

(1) Listina Evropske unije o temeljnih pravicah.
SL Uradni list Evropske unije C 46/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Španija) 9. decembra 2016 – Wilber López Pastuzano/Delegación del Gobierno Central de Navarra

(Zadeva C-636/16)

(2017/C 046/20)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Wilber López Pastuzano

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Delegación del Gobierno Central de Navarra

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 12 Direktive Sveta 2003/109/ES (1) z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna se obravnava v postopku v glavni stvari, in sodni praksi, ki to ureditev razlaga, ki ne določa uporabe zahtev za zaščito pred odstranitvijo tujega državljana, ki je rezident za daljši čas, za vse upravne odločbe o odstranitvi ne glede na to, kakšna je njena narava ali pravna oblika, temveč uporabo teh zahtev omeji zgolj na konkretno vrsto odstranitve?

(1) UL L 16, str. 44.
1.

Ali je v skladu z določbami člena 28 in naslednjih Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (1), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000 (2), dopustno določiti carinsko vrednost na podlagi dogovorjene transferne cene, ki sestoji iz prvotno zaračunanega in prijavljenega zneska ter pavšalne uskladitve po izteku obračunskega obdobja, pri čemer se uporabi ključ za razdelitev, in sicer ne glede na to, ali mora deklarant ob koncu obračunskega obdobja plačati doplačilo matični družbi ali pa od nje prejme dobropis?
1.

Ali je treba glede na načelo enakovrednosti delavcev, zaposlenih za določen čas, in delavcev, zaposlenih za nedoločen čas, šteti prenehanje pogodbe o zaposlitvi zaradi „objektivnih okoliščin“ iz člena 49(1)(c) ET in prenehanje pogodbe o zaposlitvi iz „objektivnih razlogov“ iz člena 52 ET za „primerljiva položaja“, zaradi česar razlika v odpravnini v enem in drugem primeru pomeni različno obravnavanje delavcev, zaposlenih za določen čas, in delavcev, zaposlenih za nedoločen čas, ki pa je prepovedano z Direktivo Sveta 1999/70/ES (1) z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP?
2.

Ali je treba člen 176(2) Direktive 2006/112 razlagati tako, da nasprotuje obveznemu izbrisu iz registra zavezancev za DDV, ki temelji na spremembi ZDDS, ki je začela veljati 1. januarja 2007, če obstajajo za zavezano osebo ob obveznem izbrisu iz registra zavezancev za DDV pogoji za ponovno obvezno identifikacijo za namene DDV, da je zavezana oseba stranka veljavnih pogodb in da izjavi, da ni prenehala opravljati gospodarske dejavnosti in jo opravlja še naprej, in če mora davčni zavezanec dejansko plačati dolgovani davek, ki je bil obračunan ob obveznem izbrisu, zato da ima pravico do odbitka vstopnega davka na razpoložljiva sredstva, ki so bila obdavčena ob izbrisu iz registra in so razpoložljiva ob ponovni identifikaciji za namene DDV? Če je obvezen izbris iz registra v navedenih okoliščinah dopusten, ali se sme pravico do odbitka vstopnega davka za sredstva, ki so obdavčena ob izbrisu iz registra in ki so razpoložljiva ob ponovni identifikaciji za namene DDV ter s katerimi oseba opravlja oziroma bo opravljala obdavčljive transakcije, pogojevati z dejanskim plačilom davka v državni proračun, ali pa je dopustno, da se davek, obračunan ob zbrisu iz registra, pobota z zneskom davčnega dobropisa, ki se ugotovi ob ponovni identifikaciji za namene DDV, zlasti ker mora davek plačati oseba, ki ima pravico do odbitka vstopnega davka?
1)

Ali člen 43 v povezavi s členom 48 ES (sedaj člen 49 v povezavi s členom 54 PDEU) nasprotuje nacionalni davčni zakonodaji, kakšna je v postopku v glavni stvari, po kateri matična družba nerezidentka, katere edini družbenik prebiva na nacionalnem ozemlju, ni upravičena do oprostitve plačila davka na dohodek iz kapitala na razdelitev dobička, če so v njej udeležene osebe, ki ne bi bile upravičene do povračila ali oprostitve, če so dohodke dosegle neposredno in (1) za vključitev matične družbe nerezidentke niso podani gospodarski ali drugi upoštevni razlogi ali (2) matična družba nerezidentka ne dosega več kot 10 % skupnih bruto prihodkov zadevnega gospodarskega leta iz naslova opravljanja lastne gospodarske dejavnosti (kar med drugim ni podano, če tuja družba svoje bruto prihodke dosega z upravljanjem premoženja) ali (3) matična družba nerezidentka v gospodarskem prometu ni udeležena s primerno opremljenim podjetjem glede na njen poslovni cilj, medtem ko so matične družbe rezidentke oproščene plačila davka na dohodek iz kapitala, ne glede na to, ali so navedeni pogoji izpolnjeni?
1.

Ali je treba člen 5, točka 1(a), Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da pojem „zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji“ zajema tudi pravico do odškodnine na podlagi člena 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 29[5]/91, ki se uveljavlja zoper dejanskega letalskega prevoznika, ki ni pogodbena stranka zadevnega potnika?
Ali sta glede na sodbo Sodišča z dne 8. aprila 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 in C-594/12, EU:C:2014:238, točke od 58 do 68 ter izrek) skladna s členi 7, 8 in 52(1) Listine dostop do shranjenih podatkov in njihova uporaba v okviru kazenskega postopka na podlagi splošnega sistema shranjevanja podatkov, uvedenega v skladu z Direktivo 2006/24 in/ali členom 15(1) Direktive 2002/58, to je sistema, ki izpolnjuje pogoje iz točk 60, 61, 62, 67 in 68 navedene sodbe, ne pa tudi pogojev iz njenih točk 58, 59, 63 in 64?

[to je sistem shranjevanja, pri katerem je potrebno predhodno dovoljenje sodišča, izdano v skladu z vnaprej določenimi vsebinskimi in postopkovnimi zahtevami, zlasti za preprečevanje, preiskovanje in pregon kaznivih dejanj, ki jih je nacionalni zakonodajalec natančno opredelil in naštel ter jih označil kot huda, poleg tega pa ta sistem zagotavlja učinkovito varstvo shranjenih podatkov pred tveganjem, povezanim z zlorabo, ter pred nezakonitima dostopom in uporabo (glej točke 60, 61, 62, 67 in 68 navedene sodbe), in, po drugi strani, omogoča shranjevanje podatkov (a) brez razlike za vse osebe, ki uporabljajo storitve elektronske komunikacije, ne da bi v zvezi s temi (osumljenimi ali preiskovanimi) osebami obstajala okoliščina, ki kaže na, čeprav samo oddaljeno, povezavo med temi osebami in hudim kaznivim dejanjem, preden se preveri okoliščina, v zvezi s katero so bile zahtevane informacije od ponudnikov storitev elektronskih komunikacij; (b) ne da bi se morali zahtevani podatki, preden se preiskovano dejstvo dejansko zgodi, nanašati na (i) posamezno časovno obdobje in/ali posamezno geografsko območje in/ali posamezno skupino oseb, ki so tako ali drugače morebiti vpletene v hudo kaznivo dejanje, ali (ii) na osebe, katerih shranjevanje podatkov bi lahko iz drugih razlogov prispevalo k preprečevanju, preiskovanju ali pregonu hudih kaznivih dejanj; (c) za posamezno časovno obdobje (v obravnavanem primeru 12 mesecev), določeno brez razlikovanja med kategorijami podatkov iz člena 5 zadevne direktive, na podlagi njihove morebitne uporabnosti za zastavljeni cilj ali glede na zadevne osebe (glej točke 58, 59, 63 in 64 navedene sodbe)]?
2.

Če je odgovor pritrdilen, ali načelo enakega obravnavanja iz člena 12(1)(e) Direktive 2011/98/EU (2) nasprotuje zakonodaji, kakršna je italijanska, na podlagi katere delavec iz tretje države, ki ima „enotno dovoljenje za delo“ (z veljavnostjo več kot šest mesecev), ne more prejemati „dodatka za družine z najmanj tremi mladoletnimi otroki“, čeprav živi v skupnem gospodinjstvu s tremi ali več mladoletnimi otroki in ima dohodke, ki so nižji od zakonsko določene meje?
1.

Ali se omejitev varstva v smislu člena 110(1) Uredbe (ES) št. 6/2002 (1) uporablja samo za oblične dele, to so deli, katerih oblika je načeloma nespremenljivo določena z videzom celotnega izdelka in je zato kupec – kot na primer platišča pri motornih vozilih – ne more prosto izbrati?
6.

Splošno sodišče je napačno opredelilo dejstva, in sicer prekrivanje osebja med družbama Trenzas y Cables in GSW ter ostalimi podjetji, ki so v lasti zadnjenavedene družbe, ker je menilo, da so ta prekrivanja dodaten pokazatelj in tako pravno upoštevna pri dokazovanju, da podjetja, ki so v lasti družbe GSW, niso samostojna v odnosu do njihove matične družbe.