SL Uradni list Evropske unije C 32/6

Pritožba, ki sta jo Commune de Millau in Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) vložili 23. novembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2012 v združenih zadevah T-168/10 in T-572/10, Evropska komisija proti SEMEA in Commune de Millau

(Zadeva C-531/12 P)

2013/C 32/08

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnici: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (zastopnik: F. Bleykasten, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 19. septembra 2012 naj se razveljavi;

Pri ponovnem odločanju:

— naj se ugotovi, da Splošno sodišče ni pristojno za obravnavo tožbe, ki jo je Komisija vložila proti Commune de Millau v zadevi T-572/10;

— naj se Komisijo napoti k vložitvi pritožbe pri pristojnem francoskem sodišču;

— naj se ugotovi, da tožba, ki jo je Komisija vložila proti družbi SEMEA v zadevi T-168/10, ni dopustna;

Glede utemeljenosti:

— naj se ugotovi, da je obveznost, na kateri temelji zahteva Komisije, na podlagi francoskega prava zastarala;

— naj se zahteve, ki jih je Komisija navedla proti Commune de Millau in proti družbi SEMEA, zavrnejo;

Podredno:

— naj se ugotovi, da je Komisija kršila načeli pravne varnosti in dobrega upravljanja;

— naj se ugotovi, da je zato vzpostavljena nepogodbena odgovornost Unije v zvezi s Commune de Millau in družbo SEMEA;

— naj se Komisiji naloži, naj Commune de Millau in družbi SEMEA plača znesek 41 012 EUR in obresti ter dodatke, ki se izračunajo na podlagi francoskega prava od trenutka izdaje sodbe v tej zadevi;

Vsekakor:

— naj se Komisiji naloži plačilo stroškov, nastalih na tej stopnji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici zoper sodbo Splošnega sodišče navajata štiri pritožbene razloge.

Prvič: Commune de Millau trdi, da Splošno sodišče ni pristojno za obravnavo tožbe, ki je bila vložena proti njej. Po mnenju pritožnice pravna oseba francoskega javnega prava ne more skleniti arbitražne klavzule na podlagi pogodbene določbe v korist tretjega. Pritožnica meni, da pogodba, s katero bi Commune de Millau lahko sklenila arbitražno klavzulo v korist Komisije, ne obstaja.

Drugič: Družba SEMEA trdi, da je s tem, da je prenesla svoje premoženje na družbenika, ki je pravna oseba javnega prava in ki je še vedno plačilno sposobna (Commune de Millau), medtem ko je sama plačilno nesposobna, veljavno poravnala pravice in obveznosti družbe.

Tretjič: Pritožnici navajata, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da ni upoštevalo zakonske določbe glede zastaranja, ki bi jo bilo treba uporabiti. Sporna terjatev naj bi nastala pri poslu med družbo SEMEA in Komisijo. Po mnenju pritožnic je kljub temu, da spada pogodba med družbo SEMEA in Komisijo na področje upravnega prava, pravilo glede zastaranja, ki ga je treba uporabiti, člen 189a – postal člen 110-4 – francoskega trgovinskega zakonika. Pritožnici torej menita, da je terjatev Komisije zastarala.

Četrtič: Pritožnici Splošnemu sodišču očitata, da ni ugotovilo odgovornosti Komisije, čeprav naj bi bilo to, da Komisija v obdobju 12 let ni terjala poplačila svoje terjatve, krivdno ravnanje in naj bi pomenilo kršitev člena 41(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Višina obresti, ki jih zahteva Komisija, naj bi bila posledica njene nedejavnosti glede poplačila terjatve, tako da naj bi bila podana vzročna zveza med zatrjevano škodo in ravnanjem Komisije. Pritožnici nazadnje navajata, da je škoda posledica tega, da nista imeli možnosti pravočasno ukrepati in se soočiti z zahtevami Komisije.