ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi tožbeni razlog: z izpodbijanim sklepom je kršeno načelo nujnosti — Tožeči stranki trdita, da se je z izpodbijanim sklepom prekoračil ozek okvir preiskave, v katerem deluje Komisija in ki je bil opredeljen v Obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, na obravnavi, sestanku o stanju zadeve in v predhodnih zahtevkih za informacije, tako z vidika trajanja domnevne kršitve kot z vidika morebitnih teorij škode, ki jih je Komisija upoštevala. — Trdita tudi, da obsežnih vprašanj, ki so zajeta z izpodbijanim sklepom, ni mogoče opredeliti za dodatna vprašanja, s katerimi bi se zgolj skušalo pridobiti pojasnila o trditvah tožečih strank, ki so jih te navedle v odgovoru na Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in na obravnavi, temveč jih je treba šteti za popolnoma nove, neupravičene zahteve. — Nato, tožeči stranki menita, da je namen izpodbijanega sklepa vključiti nekatere vidike njunih odgovorov na zahtevke za informacije, ki so bili v nekaterih primerih sprejeti pred več kot petimi leti in ki so se nanašali na dejstva, ki so se zgodila pred desetimi ali več leti. Tožeči stranki trdita, da če bi bile dodatne informacije, ki se jih zdaj zahteva, resnično nujne, da bi Komisija lahko nadaljevala preiskavo, bi tožeči stranki legitimno pričakovali, da bi Komisija take informacije in pojasnila zahtevala vsaj preden je decembra 2015 sprejela Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ne pa na začetku leta 2017. — Dalje, tožeči stranki menita, da se z izpodbijanim sklepom od njiju zahteva, naj za Komisijo opravita znaten del dela, vključno z obdelavo podatkov, ki jih je treba predložiti v določeni obliki. — Nazadnje, tožeči stranki trdita, da Komisija ob grožnji glob ne more naložiti bremena, ki naj bi bil namenjen temu, da se jima omogoči predložitev dokazov v utemeljitev trditev, ki sta jih navedli v Obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah.
SL Uradni list Evropske unije C 256/31

Tožba, vložena 25. maja 2017 – European Dynamics Luxembourg in Evropaïki Dynamiki/EIF

(Zadeva T-320/17)

(2017/C 256/37)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnika: M. Sfyri in C N. Dede, odvetnika)

Tožena stranka: Evropski investicijski sklad (EIS)

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi za ničen sklep o dodelitvi tožene stranke, ki je bil tožečima strankama vročen 16. marca 2017, v zvezi s ponudbo, ki sta jo tožeči stranki podali v okviru odprtega postopka javnega naročanja (2016-MIBO_IPA_PPI-002) in s katerim sta bili obveščeni, da njuna ponudba ni bila ocenjena kot ekonomsko najugodnejša ponudba;

— toženi stranki naloži plačilo odvračilne odškodnine v višini 100 000,00 EUR (sto tisoč evrov); in

— toženi stranki naloži plačilo stroškov, ki so tožečima strankama nastali v zvezi s to tožbo, tudi če bo ta zavrnjena.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata edini razlog, in sicer da je tožena stranka kršila pravo Unije o javnem naročanju, načelo preglednosti in določbe direktiv o javnem naročanju, vključno s Praktičnim vodnikom EIS, ker tožečima strankama ni sporočila, kakšne ocene je za vsako posamezno ocenjevalno merilo prejela izbrana ponudba in natančne analize o močnih in šibkih točkah njune ponudbe v primerjavi z izbrano. Tožeči stranki trdita, da je tožena stranka s posegom v njuno pravico do učinkovitega pravnega sredstva zoper izpodbijani sklep kršila načelo dobrega upravljanja.
7.

Sedmi tožbeni razlog: pritožbeni odbor je naredil napako s tem, da je štel, da je sklep ACER o določitvi območij določanja zmogljivosti v skladu s postopkovnimi pravili. Tožeči stranki navajata, da sta v pritožbah dokazali, da je sklep ACER o določitvi območij določanja zmogljivosti deloma napačen iz naslednjih razlogov: (i) ACER je prekoračila svojo pristojnost, ko je štela, da ima nezavezujoče mnenje ACER 09/2015, ki je bilo izdano septembra 2015, zavezujoče učinke, in, ker to mnenje ni bilo sprejeto po posvetovalnem postopku, je ACER s tem bistveno kršila procesne pravice tožečih strank; (ii) pripravljalni spis ACER za pripravo sklepa o določitvi območij določanja zmogljivosti ni vseboval tehničnih študij, analiz in poglobljenih ocen: bodisi je ACER tožečima strankama posredovala v bistvenem nepopolne informacije in s tem kršila pravico tožečih strank do dostopa do celotnega spisa v tej zadevi iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah bodisi ACER sploh ni pripravila in/ali upoštevala tehnične ekspertize in analiz, da bi tako svoj sklep o določitvi območij določanja zmogljivosti oprla na verodostojna dejstva; (iii) ACER ni upoštevala obveznih zahtev za spreminjanje območij trgovanja, ki so navedene v členu 33 Uredbe 2015/1222; (iv) sklep o določitvi območij določanja zmogljivosti temelji na dejstvih, ki niso bila dovolj pojasnjena, ACER pa tudi ni podala nobenih pojasnil. Tožeči stranki navajata, da je pritožbeni odbor kljub tem težkim kršitvam predpisanih procesnih pravil, ki jih je napravila ACER, na zelo splošen način potrdil zakonitost sklepa o določitvi območij določanja zmogljivosti in zato ravnal nezakonito.
5.

S petim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija ravnala napačno s tem, da je člen 101 PDEU/člen 53 Sporazuma EGP uporabila za usklajevanje doplačil za storitve zračnega prevoza tovora v/iz nekaterih držav, zaradi pravnih in regulatornih pravil in njihovih praktičnih učinkov, in da je da je bilo znižanje globe, uporabljeno v zvezi s tem, arbitrarno in neustrezno. Tožeča stranka trdi tudi, da je razlgovanje Komisije glede na nekatera pristojna sodišča vsekakor očitno napačno.
—

Tožeča stranka trdi, da izpodbijani sklep vsebuje napačno ugotovljeno dejansko stanje in napačno presojo v zvezi z vsemi tremi sestavnimi elementi (doplačila za gorivo, doplačila za varnost in plačila provizij za doplačila) zatrjevane ene in nenehne kršitve. Tožeča stranka trdi, da je Komisija tudi napačno uporabila koncept ene in nenehne kršitve kot vse zajemajoči koncept, da bi lahko kot „dokaz“ uveljavila različne skope dejanskega stanja in stikov, vključno z ravnanji, ki so zakonita in brezpredmetna.
—

podredno, sklep Komisije z dne 2. februarja 2017 SA.26763 v zvezi z domnevno pomočjo, ki jo je regija Ile-de-France dodelila podjetjem za javni prevoz razglasi za ničen v delu, v katerem se šteje, da so posamezne pomoči, dodeljene iz sistema pomoči regije Ile-de-France med majem 1994 in 25. novembrom 2008, nove pomoči, ki so bile „nezakonito izvršene“.
—

ugotovi, da Evropska komisija ni ravnala v skladu s členom 14(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1386/2007 z dne 22. oktobra 2007 o ukrepih za ohranjanje in izvrševanje, ki se uporabljajo v območju upravljanja Organizacije za ribištvo severozahodnega Atlantika (UL 2007, L 318, str. 1), s tem ko je od Portugalske zahtevala, naj ji predloži seznam plovil, ki plujejo pod portugalsko zastavo in imajo dovoljenje za ribolov v območju upravljanja NAFO za sezono 2017, na katerem ni vključeno ribiško plovilo CALVÃO, zaradi česar seznama, na katerem bi bilo to plovilo vključeno, ni posredovala Sekretariatu NAFO;
—

Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so omejitve, sprejete proti njemu, nesorazmerne in nepotrebne ter kršijo jamstva mednarodnopravnega varstva njegove pravice do lastnine.
SL Uradni list Evropske unije C 221/34

Tožba, vložena 3. maja 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)

(Zadeva T-260/17)

(2017/C 221/47)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Združene države Amerike) (zastopnika: A. Klett and K. Schlüter, odvetnika)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Nixen Partners (Pariz, Francija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

Zadevna sporna znamka: besedna znamka Unije „NEXEN PULSE“– Prijava št. 13 374 194

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. februarja 2017 v zadevi R 1571/2016-2

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO naloži, naj nosi stroške tega postopka in postopkov pred odborom za pritožbe in oddelkom za ugovore, vključno z vsemi nujnimi izdatki tožeče stranke v teh postopkih.

Navajani tožbeni razlog
—

EUIPO naloži, da tožeči stranki plača stroške tega postopka in spodaj navedene stroške; podredno, če bi potencialna intervenientka dejansko intervenirala, EUIPO in intervenientki naloži skupno in solidarno odgovornost za plačilo tožeči stranki stroškov tega postopka in spodaj navedenih stroškov.
2.

Drugi tožbeni razlog: pomanjkljiva obrazložitev sklepa Kršitev člena 296(2) PDEU, ker Komisija ni dovolj in brez protislovij utemeljila, zakaj naj bi iz člena 31(1) v povezavi s členom 32(5) Uredbe (ES) št. 1290/2005 v povezavi s členom 6(h) Uredbe (ES) št. 885/2006 v različici iz Uredbe (ES) št. 1233/2007 za države članice izhajala obveznost, da že v letih od 2006 do 2008 v primeru nepravilnosti pri navedbi odhodkov v preglednici III v skladu z Uredbo (ES) št. 885/2006 v različici iz Uredbe (ES) št. 1233/2007 zahtevke za vračilo in pripadajoče obresti navedejo v skupni vrstici in to že pred določitvijo obresti (pri čemer se samega obstoja terjatve na obresti ne izpodbija). Poleg tega Komisija ni dovolj in brez protislovij utemeljila, s čim konkretno konkretno naj bi bile kršene ključne kontrolne dolžnosti.
1.

Prvi tožbeni razlog: napačen sklep, da tretja in prva alinea člena 4(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) omogočata zavrnitev dostopa do zaprošenih dokumentov. — Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je Komisija samodejno uporabila splošno domnevo o zaupnosti upravnih postopkov za javne pomoči, ki jo priznava sodna praksa Skupnosti, in da je napačno po analogiji uporabila sodno prakso v zvezi z zadevami glede koncentracij v povezavi z vplivanjem na trgovinske interese tretjih oseb.
1.

Tožena stranka je pri sprejetju zadevne Uredbe v okviru izvajanja svoje pristojnosti, ki sta ji jo v skladu s Sklepom Sveta z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil z Uredbo (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL L 171, str. 1) podelila Evropski parlament in Svet, storila napake. Konkretno gre za: — kršitev primarne in sekundarne zakonodaje Unije na področju okolja; — kršitev subsidiarnih norm prava Skupnosti, kot so splošna načela nenazadovanja, previdnosti, preventivnega delovanja, ukrepanja pri viru in „onesnaževalec plača“; — zlorabo postopkovnih pravil, ker Komisija za spremembo bistvenega elementa Uredbe (ES) št. 715/2007 ni smela uporabiti regulativnega postopka s pregledom; — bistvene kršitve postopka, ker zadevna Uredba ni bila deležna demokratičnih jamstev, ki jih nudi redni zakonodajni postopek soodločanja Evropskega parlamenta in Sveta.
SL Uradni list Evropske unije C 144/55

Tožba, vložena 10. marca 2017 – RY/Komisija

(Zadeva T-160/17)

(2017/C 144/74)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: RY (zastopnika: J. N. Louis in N. de Montigny, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

razsodi

— odločba z dne 27. aprila 2016 generalnega direktorja generalnega direktorata za kadrovske zadeve in varnost (DG HR) o odpovedi njene pogodbe začasnega uslužbenca, sklenjene za nedoločen čas na podlagi člena 47(c)(i) PZDU se razglasi za nično;

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev pravice tožeče stranke do izjave pred sprejetjem odločbe o odpovedi njene pogodbe za nedoločen čas. Po mnenju tožeče stranke je bila izpodbijana odločba izdana v nasprotju s členom 41 Listine o temeljnih pravicah. Poleg tega naj bi bila sklenjena ob kršitvi obveznosti obrazložitve in natančneje, pravice tožeče stranke do tega, da se jo obvesti o vseh objektivnih očitkih, na katerih naj bi temeljila izpodbijana odločba, in zlasti o razlogih za zatrjevano izgubo zaupanja.
SL Uradni list Evropske unije C 121/41

Tožba, vložena 17. februarja 2017 – ClientEarth/Komisija

(Zadeva T-108/17)

(2017/C 121/61)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: ClientEarth (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: A. Jones, barrister)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

— ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

— razglasi Sklep Komisije z dne 7. decembra 2016 (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) o zavrnitvi pregleda njenega Sklepa C(2016) 3549 (v nadaljevanju: sklep o dodelitvi avtorizacije) o dodelitvi avtorizacije za uporabo kemikalije bis(2-etilheksil) ftalat družbam VinyLoop Ferrara SpA, Stena Recycling AB in Plastic Planet srl v skladu z Uredbo (ES) št. 1907/2006 (1) za ničen;

— razglasi sklep o dodelitvi avtorizacije za ničen;

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke; in

— sprejme kakršen koli drug ukrep, za katerega meni, da je primeren.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: pri izpodbijanem sklepu naj bi bilo pravo očitno napačno uporabljeno in storjene naj bi bile očitne napake pri presoji glede zatrjevane skladnosti zahtev za avtorizacijo družb VinyLoop, Stena in Plastic Planet v smislu člena 62 in člena 60(7) Uredbe (ES) št. 1907/2006.

2. Drugi tožbeni razlog: pri izpodbijanem sklepu naj bi bilo pravo očitno napačno uporabljeno in storjene naj bi bile očitne napake pri presoji v skladu s členom 60(4) Uredbe (ES) št. 1907/2006 glede socialno-ekonomske analize.

3. Tretji tožbeni razlog: pri izpodbijanem sklepu naj bi bilo pravo očitno napačno uporabljeno in storjene naj bi bile očitne napake pri presoji v skladu s členom 60(4) in členom 60(5) Uredbe (ES) št. 1907/2006 glede analize alternativ.

4. Četrti tožbeni razlog: pri izpodbijanem sklepu naj bi bilo pravo očitno napačno uporabljeno in storjene naj bi bile očitne napake pri presoji glede uporabe previdnostnega načela v okviru postopka avtorizacije v skladu z Uredbo (ES) št. 1907/2006.

(1) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 2006, L 396, str. 1).
—

Kršitev členov 64, 75 in 76 Uredbe št. 207/2009 v povezavi s členom 8(1)(b) iste uredbe in s členoma 50 in 52 Uredbe št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe o znamki Skupnosti ter s sodno prakso Sodišča, s katero se razlagajo navedene določbe.
—

Nazadnje, ukrepi so nesorazmerni, ker tožeča stranka ne more zagotoviti jamstva in ji zaradi odvzema finančne pomoči grozi uničenje gospodarskega obstoja, kar bi imelo za posledico izkrivljanje politične konkurence. To pomeni resen poseg v temeljne pravice tožeče stranke do svobode izražanja in združevanja (člena 11 in 12 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah).
—

razglasi ničnost sklepa generalnega sekretarja Evropskega parlamenta z dne 6. januarja 2017, sprejetega na podlagi členov 33, 43, 62, 67 in 68 Sklepa predsedstva Evropskega parlamenta 2009/C 159/01 z dne 19. maja in 9. julija 2008„o izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev Evropskega parlamenta“, kakor je bil spremenjen, s katerim je bila ugotovljena terjatev do tožeče stranke v znesku 41 554 EUR iz naslova neupravičeno plačanih zneskov v okviru parlamentarne pomoči in obrazložena njena izterjava ter je bilo odgovornemu odredbodajalcu naloženo, da v sodelovanju z računovodjo institucije izterja to terjatev v skladu s členom 68 izvedbenih ukrepov ter členi 66, 78, 79 in 80 Finančne uredbe;
3.

Evropski parlament je diskrecijsko pravico, ki jo v obravnavani zadevi sicer ima, neutemeljeno prekoračil. V zvezi s tem tožeča stranka pojasnjuje, da navedeni predpisi razlikujejo med primerom, v katerem invalidnost temelji na potrdilu nacionalnega organa, kot v obravnavani zadevi, in v katerem zdravnik Evropskega parlamenta to invalidnost potrdi, in drugačnim primerom, v katerem ta invalidnost temelji na mnenju osebnega zdravnika pripravnika. Zdravnik Evropskega parlamenta lahko samo v zadnjenavedenem primeru določi odstotek invalidnosti.
—

izpodbijano odločbo razveljavi oziroma spremeni v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena pritožba tožeče stranke in njena znamka razveljavljena za razrede 7, 11 in 20, dele razredov 21 in 25, 28, dele razreda 30, ter za razreda 34 in 38 in v zvezi s tem potrjena odločba oddelka za izbris z dne 17. novembra 2015 (tožeča stranka pa ne izpodbija dela izpodbijane odločbe, v katerem je bilo ugodeno njeni pritožbi);
2.

Drugi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila člen 4(2), druga alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker je odločila, da bi dostop do zahtevanih dokumentov resno ogrozil varstvo sodnih postopkov v teku, začetih v zadevah T-192/16, T-193/16 in T-257/16, in da bi dostop do navedenih dokumentov ogrozil interese Komisije, da zaprosi za pravno pomoč in prejme odkrite, objektivne in popolne nasvete. V okviru tega razloga se tudi zatrjuje, da Komisija ni priznala, da je dostop do zahtevanih dokumentov v prevladujočem javnem interesu in da bi zato morali biti razkriti.
3.

Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 107(1) s tem, da je nepravilno navedla, da je bila s stališči o presežnem dobičku dana selektivna prednost, s čimer je večkrat očitno napačno ugotovila dejansko stanje in opravila napačno presojo, ker ni opravila skrbne in nepristranske preiskave in ker ni podala zadostne obrazložitve.
1.

Prvi tožbeni razlog: tožeče stranke so na podlagi civilnopravnih pogodb najele poljske samozaposlene delavce, ki imajo sedež registriran na Poljskem in ki so za tožeče stranke opravili storitve. Po opravljenih dogovorjenih storitvah so se delavci vrnili na Poljsko, kjer imajo stalno prebivališče z vidika prava socialne varnosti. Potem je Skatteverket (davčni urad, Švedska) – po opravljenem posebnem postopku (postopek za odmero davka) – tožečim strankam naložil, da poljskim samozaposlenim delavcem plačajo švedske prispevke delodajalcev za socialno varnost, ter tožečim strankam naložil posebne finančne sankcije. To je v nasprotju z Uredbo Sveta (EGS) št. 574/72, ki jo je nadomestila Uredba Sveta (ES) št. 5987/2009.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev Pogodb ali pravnega pravila, ki ga je treba uporabiti za njihovo izvajanje. Tožeča stranka trdi, da je tožena stranka pri razlagi in uporabi Sklepa C(2014) 4443 final v zadevi M.7018 ter ustreznih zavez napačno uporabila pravo s tem, da je tako imenovani „non-MNO-Remedy“, s katerim se je družba Telefónica zavezala, da bo tretjim omogočila dostop do 4G storitev na veleprodajnem trgu mobilne telefonije, v obravnavani zadevi omejila na tretje s poslovnim modelom ponudnika storitev in ni dovolila, da bi družba Telefónica v skladu z „non-MNO-Remedy“ omogočila dostop do 4G storitev tretjim v okviru poslovnega modela operaterja mobilnega virtualnega omrežja.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na to, da je EUIPO kršil upoštevne določbe Kadrovskih predpisov za uslužbence Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, in sicer člen 90(1) Kadrovskih predpisov (v povezavi s členom 46 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev), prilogo III h Kadrovskim predpisom, člene 2, 8 in 53 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev in člen 110 Kadrovskih predpisov.
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti, ker naj bi bilo z izpodbijanim sklepom na eni strani kršeno splošno načelo sorazmernosti, določeno v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji, in na drugi strani naj ne bi bile spoštovane posebne zahteve v zvezi z načelom sorazmernosti na področju bonitetnega nadzora, v skladu s katerimi so bonitetne zahteve prilagojene poslovnemu modelu banke in s tem povezanimi tveganji za finančni sektor in za gospodarstvo.
1.

Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija naj s tem, da tožeče stranke ni priznala tržnogospodarske obravnave, kršila člen 2(7)(b) in (c) Uredbe (EU) št. 2016/1036 (1) in načelo varstva legitimnih pričakovanj ter naložila nerazumno dokazno breme v nasprotju z načelom dobrega upravljanja.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev načel razumnega roka, dobre vere in dobrega upravljanja, ker dejstva, ki jih tožena stranka zatrjuje v zvezi s tožečo stranko, segajo v leti 2001 in 2003, torej več kot 14 in 12 let pred izpodbijano odločbo.
—

razglasi ničnost Sklepa Komisije z dne 4. julija 2016 o državni pomoči 36387 (2013/C) (ex 2013/CP), ki jo je Španija dodelila Valencia Club de Fútbol, S.A.D. (v nadaljevanju: Valencia CF) (in drugim nogometnim klubom), zlasti ukrepov 1 in 4, ki zadevata Valencia CF.
—

na eni strani navodila predsednika Evropske unije, ki so bila po elektronski poti z dopisom z dne 28. junija 2016 sporočena članom kolegija komisarjev EU, in vsebovana v govoru predsednika J.-C. Junckerja na plenarnem zasedanju Evropskega parlamenta v Bruslju 28. junija 2016 (GOVOR/16/2356), s katerimi se prepovedujejo katera koli formalna ali neformalna pogajanja med Komisijo in vlado Združenega kraljestva pred njenim obvestilom o izstopu iz EU na podlagi člena 50 PEU, in na drugi izjavo predsednika Evropske komisije, da je dal članom kolegija komisarjev Evropske unije zgoraj navedeno navodilo s „predsedniško odredbo“, kot je to izrecno izjavil na tem plenarnem zasedanju Evropskega parlamenta v Bruslju 28. junija 2016 in kot je navedeno v sporočilih Komisije za javnost glede tega govora v angleškem in francoskem jeziku (GOVOR/16/2353), v skladu s členom 264(1) PDEU razglasi za nične; in
—

tej pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo delno spremeni tako, da razveljavi točki 1 in 2 izreka ter točke 33, od 46 do 60, od 85 do 94, od 100 do 106 in od 107 do 109 sodbe;