ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. maja 2011 – Komisija proti Nemčiji

(Zadeva C‑453/09)

„Neizpolnitev obveznosti države – Davek na dodano vrednost – Direktiva 2006/112/ES – Uporaba nižje stopnje – Žive živali, ki so običajno namenjene pripravi živil in krme – Dobava, uvoz in nakup nekaterih živih živali, zlasti konjev“

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Možnost držav članic, da uporabijo nižjo stopnjo za določene dobave blaga in opravljanje storitev (Direktiva Sveta 2006/112, člena 96 in 98 ter Priloga III) (Glej točke 44 in od 47 do 55.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 96 in 98 v povezavi s Prilogo III k Direktivi Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Nižja stopnja – Dobava, uvoz in nakup nekaterih živih živali (zlasti konj), ki niso namenjene pripravi ali proizvodnji živil ali krme.

Izrek

1. Zvezna republika Nemčija je z uporabo nižje stopnje davka na dodano vrednost za vso dobavo, uvoz in nakup konj znotraj Skupnosti kršila obveznosti iz členov 96 in 98 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi s Prilogo III k tej direktivi.

2. Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.
1.

Kraljevina Belgija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o baterijah in akumulatorjih ter odpadnih baterijah in akumulatorjih in razveljavitvi Direktive 91/157/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
66

Ob upoštevanju vseh okoliščin je treba ugotoviti, da je sodba z dne 6. maja 2009 škodovala enotnosti in doslednosti prava Unije, ker je Splošno sodišče kot pritožbeno sodišče pojem „če stanje postopka to dovoljuje“ v smislu člena 61 Statuta Sodišča in 13(1) Priloge k navedenemu statutu razlagalo tako, da mu omogoča, da to zadevo obravnava in o odškodninskem zahtevku za povračilo zatrjevane nepremoženjske škode meritorno odloči ter EMEA naložilo plačilo odškodnine 3000 EUR, ne glede na to, da se je pritožba, ki mu je bila predložena, nanašala na preizkus tega, kako je ugovor nedopustnosti obravnavalo prvostopenjsko sodišče, in da v zvezi z obravnavanim sporom ni bilo kontradiktorne razprave niti pred tem sodiščem niti pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije kot prvostopenjskim sodiščem.
1.

Kraljevina Španija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
I - 207*OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 21. decembra 2011 –  
A2A, prej ASM Brescia, proti Komisiji
(Zadeva C-318/09 P)
„Pritožba – Državne pomoči – Sistem pomoči, dodeljenih javnim storitvenim 
podjetjem – Davčne oprostitve – Odločba, s katero je bil sistem pomoči razglašen 
za nezdružljiv s skupnim trgom – Ničnostna tožba – Dopustnost – Procesno 
upravičenje – Pravni interes – Člen 87 ES – Pojem ‚pomoč‘ – Člen 88 ES – Pojem 
‚nova pomoč‘ – Člen 10 ES – Dolžnost lojalnega sodelovanja –  
Uredba (ES) št. 659/1999 – Člena 1 in 14 – Zakonitost odredbe o vračilu –  
Načelo pravne varnosti – Obveznost obrazložitve“
1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično 
zadevajo  – Odločba Komisije o  prepovedi sektorskega sistema pomoči  – Tožba 
p
odjetja, ki mu je bila na podlagi tega sistema dodeljena posamezna pomoč, ki jo 
mora vrniti – Dopustnost (člen 230, četrti odstavek, ES) (Glej točke od 55 do 60.)
2. Ničnostna tožba – Pravni interes – Zahteva – Tožba, od katere ima lahko stranka, 
ki jo je vložila, korist – Odločba Komisije na področju vračila državnih pomoči (
Glej točke od 68 do 70.)
3. Pritožba  – Razlogi  – Pomanjkljiva obrazložitev  – Implicitna obrazložitev 
Splošnega sodišča – Dopustnost – Pogoji (člen 225 ES; Statut Sodišča, člena 36   
i
n 53, prvi odstavek) (Glej točko 97.)
4. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča 
nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 225 ES; St
atut Sodišča, člen 25, prvi odstavek) (Glej točke od 103 do 105.)
I - 208*OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
5. Pritožba – Razlogi – Razlog zoper preudarek iz sodbe, ki ni nujen za utemeljitev 
izreka – Brezpredmeten razlog (Glej točko 109.)
6. Pritožba  – Razlogi  – Izkrivljanje nacionalnega prava, sprejetega kot dokaz  – 
Dopustnost (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 51, prvi odstavek) (Glej točko 125.)
7. Pritožba  – Razlogi  – Razlog, prvič naveden v  okviru pritožbe  – Nedopustnost 
(Poslovnik Sodišča, člena 42(2) in 118) (Glej točko 131.)
Pre
dmet
Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) (osmi razširjeni 
senat) z  dne 11.  junija  2009 v  zadevi ASM Brescia SpA proti Komisiji (T-189/03), s katero je zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti členov 2 in 3 Odločbe Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002 o državni pomoči, ki jo je Italija v obliki davčnih 
oprostitev in posojil pod ugodnejšimi pogoji dodelila javnim storitvenim podjetjem 
v večinski javni lasti (UL 2003, L 77, str. 21).
Izrek
1. Glavna pritožba in nasprotna pritožba se zavrneta.
2. A2A SpA se naloži plačilo stroškov v zvezi z glavno pritožbo.
3. Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov v zvezi z nasprotno pritožbo.
Keywords

Summary



Keywords

1. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Sodna pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001 – Področje uporabe – Civilne in gospodarske zadeve – Pojem

(Uredba Sveta št. 44/2001, člen 1)

2. Približevanje zakonodaj – Uveljavljanje pravic intelektualne lastnine – Direktiva 2004/48 – Sodni stroški

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48, člen 14)

Summary

1. Pojem civilne in gospodarske zadeve iz člena 1 Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se ta uredba uporablja za priznanje in izvršitev odločbe sodišča, s katero je bila naložena globa, zato da bi se spoštovala sodna odločba, izdana na področju civilnih in gospodarskih zadev.

Čeprav se globa ne izterja po uradni dolžnosti in čeprav dejansko izterjavo opravijo javni organi, teh specifičnosti nemškega izvršilnega postopka vseeno ni mogoče obravnavati kot odločilne za naravo izpolnitvenega zahtevka. Narava tega zahtevka je namreč odvisna od narave subjektivne pravice, zaradi kršitve katere je naložena izvršitev. Pravica do izključnega izkoriščanja s patentom zaščitenega izuma pa nedvomno spada med civilne in gospodarske zadeve v smislu člena 1 Uredbe št. 44/2001.

(Glej točki 42 in 44 ter točko 1 izreka.)

2. Za stroške, povezane s postopkom za razglasitev izvršljivosti, ki je bil sprožen v državi članici in v katerem se je zahtevalo priznanje in izvršitev odločbe, ki je bila izdana v drugi državi članici v okviru spora glede uveljavljanja pravice intelektualne lastnine, se uporablja člen 14 Direktive 2004/48 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine.

Takšna razlaga je v skladu tako s splošnim ciljem Direktive 2004/48 glede približevanja zakonodajnih sistemov držav članic, zato da se zagotovi visoka, enakovredna in homogena raven varstva intelektualne lastnine, kot s posebnim ciljem navedenega člena 14, ki je preprečiti, da bi bila oškodovana stranka odvrnjena od tega, da začne sodni postopek za zaščito svojih pravic intelektualne lastnine. V skladu s tema ciljema mora kršitelj pravic intelektualne lastnine na splošno v celoti nositi finančne posledice za svoje ravnanje.

(Glej točki 49 in 50 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Pravo Unije – Neposredni učinek – Nacionalne dajatve, nezdružljive s pravom Unije – Vračilo – Zavrnitev – Pogoj – Neupravičena obogatitev – Pojem – Neposredna prevalitev zneskov, ki jih je davčni zavezanec neupravičeno plačal, na kupca

Summary

Pravila prava Unije v zvezi z vračilom zneskov, plačanih brez pravnega temelja, je treba razlagati tako, da lahko vračilo neupravičene pridobitve povzroči neupravičeno obogatitev samo, če so bili zneski, ki jih je davčni zavezanec plačal brez pravnega temelja iz naslova dajatve, odmerjene v državi članici v nasprotju s pravom Unije, neposredno prevaljeni na kupca. Zato pravo Unije nasprotuje temu, da bi država članica zavrnila vračilo nezakonite dajatve, ker so bili zneski, ki jih je davčni zavezanec plačal brez pravnega temelja, izravnani s prihranki, ki izhajajo iz sočasne ukinitve drugih dajatev, ker te izravnave z vidika prava Unije ni mogoče šteti za neupravičeno obogatitev glede na to dajatev.

Ker je neposredna prevalitev dajatve, plačane brez pravnega temelja, na kupca edina izjema od pravice do vračila dajatev, odmerjenih v nasprotju s pravom Unije, nacionalno sodišče na podlagi nacionalnega prava poleg prevalitve ne more upoštevati drugih možnih načinov zavrnitve vračila nezakonite dajatve.

(Glej točki 25 in 26 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta – Direktiva 89/48 – Dostop do reguliranega poklica ali njegovo opravljanje pod enakimi pogoji, kot veljajo za državljane države članice gostiteljice – Poklici, ki veljajo za regulirane poklice – Uporaba mehanizma priznavanja iz člena 3, prvi odstavek, (b), Direktive, neodvisno od tega, ali je zainteresirana oseba članica združenja ali priznane poklicne organizacije

(Direktiva Sveta 89/48, člena 1(d), drugi odstavek, in 3, prvi odstavek, (b))

2. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta – Direktiva 89/48 – Dostop do reguliranega poklica ali njegovo opravljanje pod enakimi pogoji, kot veljajo za državljane države članice gostiteljice – Poklici, ki veljajo za regulirane poklice – Dostop, ki temelji na poklicnih izkušnjah – Pogoji

(Direktiva Sveta 89/48, člen 3, prvi odstavek, (b))

Summary

1. Člen 3, prvi odstavek, (b), Direktive 89/48 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2001/19, je treba razlagati tako, da se mehanizem priznavanja iz tega člena uporablja, kadar v državi članici izvora zadevni položaj spada na področje uporabe člena 1(d), drugi odstavek, te direktive, neodvisno od tega, ali je zainteresirana oseba polnopravna članica zadevnega združenja ali organizacije ali ne.

(Glej točko 26 in točko 1 izreka.)

2. Za to, da bi se lahko v okviru člena 3, prvi odstavek, (b), Direktive 89/48 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2001/19, upoštevale poklicne izkušnje, s katerimi prosilec utemeljuje prošnjo za dovoljenje za opravljanje reguliranega poklica v državi članici gostiteljici, morajo biti izpolnjeni trije pogoji:

– navajane izkušnje morajo obsegati dveletno delo s polnim delovnim časom v zadnjih desetih letih;

– to delo je moralo biti trajno in redno opravljanje niza poklicnih dejavnosti, ki tvorijo zadevni poklic v državi članici izvora, pri čemer ni potrebno, da je šlo pri tem delu za opravljanje vseh teh dejavnosti, in

– poklic, kot se ga običajno opravlja v državi članici izvora, mora biti glede dejavnosti, ki jih zajema, enakovreden poklicu, za dovoljenje za opravljanje katerega je bilo v državi članici gostiteljici zaprošeno.

(Glej točko 42 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Prehodna ureditev za obdavčevanje trgovine med državami članicami

(Direktiva Sveta 77/388, člen 28c(A))

Summary

Če je bila dobava blaga v drugo državo članico dejansko opravljena, vendar je ob tem dobavitelj prikril identiteto resničnega pridobitelja, da bi mu tako omogočil izognitev plačilu davka na dodano vrednost, država članica, iz katere je bila odpravljena dobava znotraj Skupnosti, lahko na podlagi pristojnosti, ki jo ima v skladu s prvim delom stavka iz člena 28c(A) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2000/65, zavrne pravico do oprostitve v zvezi s to transakcijo.

V zvezi s tem lahko predložitev lažnih računov in lažnih obračunov ali vsaka druga manipulacija z dokazili onemogoči pravilno pobiranje davka in tako prepreči dobro delovanje skupnega sistema davka na dodano vrednost. Taka ravnanja pa so še toliko hujša, če so storjena v okviru prehodne ureditve obdavčitve transakcij znotraj Skupnosti, ki temelji na podlagi dokazil, ki jih predložijo davčni zavezanci. Zato pravo Unije državam članicam ne preprečuje, da predložitev nepravilnih računov obravnavajo kot davčno utajo in da v takem primeru zavrnejo oprostitev.

Vendar je država članica, iz katere je blago odpravljeno, v posebnih primerih, ko obstajajo resni razlogi, na podlagi katerih se lahko domneva, da bo v zvezi s pridobitvijo znotraj Skupnosti, ki ustreza zadevni dobavi, prišlo do izognitve plačila davka na dodano vrednost v državi članici, v katero je blago namenjeno, in to kljub vzajemni pomoči in sodelovanju med davčnimi organi zadevnih članic, načeloma dolžna dobavitelju blaga zavrniti pravico do oprostitve in mu naložiti, da davek plača naknadno, da se tako prepreči nastanek položaja, v katerem zadevna transakcija sploh ne bi bila obdavčena. V skladu s temeljnim načelom skupnega sistema davka na dodano vrednost se namreč s tem davkom obdavči vsaka transakcija proizvodnje ali distribucije, pri čemer se odbitek obračuna od davka na dodano vrednost, ki je neposredno obremenil strošek različnih sestavnih delov cene.

(Glej točke 48, 49, 52 in 55 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Mednarodni sporazumi – Sporazum o pridružitvi EGS-Turčija – Prosto gibanje oseb – Delavci – Klavzula ‚standstill‘ iz člena 13 Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 – Obseg – Nova omejitev – Pojem

(Sklep Pridružitvenega sveta EGS-Turčija št. 1/80, člen 13)

Summary

Glede turških delavcev, ki so delali v državi članici, v kateri je 1. decembra 1980 veljal Sklep št. 1/80 o razvoju pridružitve, ki ga je sprejel Pridružitveni svet, ki je bil ustanovljen s Sporazumom o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, je treba člen 13 tega sklepa razlagati tako: zaostritev določbe te države članice o pridobitvi dovoljenja za prebivanje s strani turških državljanov, ki je bila uvedena po 1. decembru 1980 in ki je določala omilitev določbe, veljavne 1. decembra 1980, pomeni novo omejitev v smislu navedenega člena, tudi če ta zaostritev ne poslabša pogojev za pridobitev dovoljenja za prebivanje glede na pogoje, ki izhajajo iz določbe, veljavne 1. decembra 1980, za preveritev česar je pristojno nacionalno sodišče.

V zvezi s tem je treba poudariti, da ker besedilo člena 13 Sklepa št. 1/80 ne vsebuje posebnega datuma, od katerega velja klavzula „standstill“, je mogoče obstoj novih omejitev v smislu tega člena presojati glede na datum začetka veljavnosti akta, v katerega je vključena, kar je v obravnavanem primeru začetek veljavnosti Sklepa št. 1/80.

Iz tega ni razvidno, da je upošteven zgolj ta datum. Tako je za ugotovitev obsega pojma „nove omejitve“ v smislu člena 13 Sklepa št. 1/80 treba upoštevati cilj, ki mu sledi ta člen. Njegov cilj je ustvariti ugodne pogoje za postopno vzpostavitev prostega gibanja delavcev s prepovedjo nacionalnim organom, da uvedejo nove omejitve za navedeno svoboščino, da se ne bi otežilo postopno uresničevanje te svoboščine med državami članicami in Republiko Turčijo. Ugotoviti je treba, da se obseg obveznosti „standstill“ iz tega člena 13 analogno nanaša na vsako novo oviro za izvajanje svobodnega gibanja delavcev s poslabšanjem pogojev, ki obstajajo na neki datum.

Tako je treba zagotoviti, da se države članice ne oddaljijo od sledenega cilja, ko spreminjajo določbe, ki so jih sprejele v korist svobodnega gibanja turških delavcev po začetku veljavnosti Sklepa št. 1/80 na njihovem ozemlju. Zato je datum, od katerega je treba presojati, ali je uvedba novih pravil nova omejitev, datum, ko so bile take določbe sprejete.

(Glej točke od 49 do 52, od 54 do 56 in 62 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje

(člen 267 PDEU)

2. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Samozaposleni trgovski zastopniki – Direktiva 86/653

(Direktiva Sveta 86/653, člen 17(2)(a))

3. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Samozaposleni trgovski zastopniki – Direktiva 86/653

(Direktiva Sveta 86/653, člen 18(a))

Summary

1. Kadar se vprašanja nacionalnih sodišč nanašajo na razlago določbe prava Unije, je Sodišče načeloma dolžno odločiti. Niti iz besedila člena 267 PDEU niti iz namena postopka, ki ga uvaja ta člen, ne izhaja, da bi avtorji Pogodbe iz pristojnosti Sodišča poskušali izključiti predloge za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanašajo na določbo prava Unije, v takem posebnem primeru, ko se nacionalno pravo države članice pri določanju pravil za neki primer, ki je za to državo povsem notranji, sklicuje na vsebino te določbe. Kadar namreč nacionalna zakonodaja za povsem notranje položaje, predvsem zato da bi se izognila diskriminaciji ali morebitnemu izkrivljanju konkurence, sprejme enake rešitve, kot jih določa pravo Unije, je zagotovo v interesu Unije, da se zaradi izogibanja prihodnjim razhajajočim se razlagam določbe ali pojmi iz prava Unije razlagajo enako, in sicer ne glede na okoliščine, v katerih se uporabljajo.

Ta načela se uporabljajo, tudi če zakonodaja, s katero je prenesena direktiva, za katere razlago je zaprošeno, ne ureja neposredno zadevnega položaja, ampak se zanj uporablja po analogiji na podlagi nacionalne sodne prakse.

(Glej točke 10 in od 24 do 26.)

2. V skladu s členom 17(2)(a), druga alinea, Direktive 86/653 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih ima trgovski zastopnik pravico do nadomestila, če in kolikor je plačilo tega nadomestila ob upoštevanju vseh okoliščin pravično. Zato ni mogoče izključiti, da se lahko ravnanje navedenega zastopnika upošteva v okviru analize za določitev pravičnosti njegovega nadomestila.

(Glej točko 44.)

3. Člen 18(a) Direktive 86/653 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih nasprotuje temu, da se neodvisnemu trgovskemu zastopniku odvzame pravica do nadomestila za stranke, če naročitelj ugotovi obstoj kršitve trgovskega zastopnika, do katere je prišlo po vročitvi redne odpovedi pogodbe in pred prenehanjem pogodbe ter ki bi upravičila odpoved zadevne pogodbe brez odpovednega roka.

(Glej točko 45 in izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 258 PDEU; Direktiva 2006/21 Evropskega parlamenta in Sveta) (Glej točke od 9 do 12.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (UL L 102, str. 15), v predpisanem roku.

Izrek

Izrek

1. Republika Estonija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Republiki Estoniji se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna politika – Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Direktiva 1999/70

(Direktiva Sveta 1999/70, Priloga, določba 8(3))

2. Socialna politika – Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Direktiva 1999/70

(člen 288, tretji odstavek, PDEU; Direktiva Sveta 1999/70, Priloga, določba 8(3))

Summary

1. Določbo 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je priložen Direktivi Sveta 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, s katero je bila razveljavljena obveznost delodajalca, da v pogodbah o zaposlitvi za določen čas, sklenjenih zaradi nadomeščanja odsotnih delavcev, navede imena teh delavcev in razloge za njihovo nadomeščanje, in ki določa le, da morajo biti te pogodbe o zaposlitvi za določen čas sklenjene pisno ter da morajo vsebovati razloge za njihovo sklenitev, če so ti novi pogoji izravnani s sprejetjem drugih jamstev ali zaščite oziroma če vplivajo le na omejeno kategorijo delavcev, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi za določen čas, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

Če namreč ti delavci ne pomenijo pomembnega dela delavcev, zaposlenih za določen čas v zadevni državi članici, zmanjšanje zaščite, do katere je upravičena omejena kategorija delavcev, ne more celostno vplivati na raven zaščite, ki velja v nacionalnem pravnem redu za delavce, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi za določen čas.

Poleg tega je treba spremembo zadevne nacionalne ureditve presojati glede na vsa druga jamstva, ki jih nacionalna ureditev določa za zagotavljanje varstva delavcev, zaposlenih na podlagi pogodbe o zaposlitvi za določen čas, kot so preventivni ukrepi zoper zlorabo veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas in tisti, ki prepovedujejo diskriminacijo delavcev, ki so sklenili take pogodbe.

(Glej točke 44, 46 in 48 ter točko 1 izreka.)

2. Ker določba 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je priložen Direktivi Sveta 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, ne učinkuje neposredno, predložitvenemu sodišču, če bi ugotovilo, da nacionalna zakonodaja, na katero se nanaša spor o glavni stvari, ni skladna s pravom Unije, ni treba opustiti njene uporabe, ampak jo mora, kolikor je mogoče, razlagati skladno z Direktivo 1999/70 in namenom okvirnega sporazuma.

Načelo skladne razlage zahteva, da nacionalna sodišča naredijo vse v svoji pristojnosti ob upoštevanju celotnega nacionalnega prava in ob uporabi načinov razlage, ki jih nacionalno pravo priznava, da bi zagotovila polni učinek zadevnega okvirnega sporazuma in dosegla rešitev v skladu z njegovim ciljem.

(Glej točki 53 in 55 ter točko 2 izreka.)