ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
S členom 35 PDEU so med državami članicami prepovedane količinske omejitve pri izvozu in vsi ukrepi z enakim učinkom. V zvezi s tem je Sodišče razsodilo, da nacionalni ukrep, ki velja za vse gospodarske subjekte, ki poslujejo na nacionalnem ozemlju, in ki ima lahko večji vpliv na izvoz tržnih proizvodov države članice izvoza kot na trženje proizvodov na nacionalnem trgu te države članice, spada pod prepoved iz člena 35 PDEU (sodba z dne 21. junija 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, točka 36 in navedena sodna praksa).

Iz te opredelitve je razvidno, da izraz „ukrep z enakim učinkom, kot je količinska omejitev pri izvozu“ predpostavlja obstoj omejevalnih učinkov na trgovino (sodba z dne 21. junija 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, točka 42). Ti učinki so lahko tudi manjši (sodba z dne 1. aprila 2008, vlada francoske skupnosti in valonska vlada, C‑212/06, EU:C:2008:178, točka 52), če niso preveč negotovi oziroma preveč posredni (sodba z dne 21. junija 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, točka 45 in navedena sodna praksa). Vendar prepoved pomoči, povezanih z izvozom v države članice, tudi če ne presegajo praga de minimis iz člena 1(1)(d) Uredbe št. 1998/2006, sama po sebi ne vpliva na trgovino, ker državam članicam nalaga le, da ne dodeljujejo določene vrste pomoči. Ta določba torej ne more pomeniti ukrepa z enakim učinkom, kot je količinska omejitev pri izvozu, ki je v nasprotju s členom 35 PDEU.

Zlasti iz temeljnih pravil notranjega trga in splošnega sistema pomoči, katerega del so, pa je razvidno, da je izključitev izvozne pomoči iz področja uporabe Uredbe št. 1998/2006 upravičena glede na sam cilj člena 107 PDEU. Vendar izvozne pomoči, čeprav skromne, po opredelitvi spadajo med pomoči, ki lahko vplivajo na trgovino med državami članicami, tako da neposredno dajejo konkurenčno prednost izvoženim proizvodom in posredno tako, da druge države članice spodbujajo k sprejemanju simetričnih protiukrepov kot nadomestilo za to konkurenčno prednost. Kot je Komisija trdila na obravnavi, bi dopustitev takih pomoči še posebej negativno vplivala na delovanje notranjega trga. Iz tega sledi, da člen 35 PDEU ne upravičuje ukrepa, ki je v nasprotju s členom 107 PDEU.

(Glej točke 38 in od 43 do 47.)
Zadeva C‑255/16

Kazenski postopek

proti

Bentu Falbertu in drugim

(predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Københavns byret)

„Predhodno odločanje – Postopek za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov – Nacionalna zakonodaja, ki določa ali uvaja prepoved ponujanja iger na srečo, loterij in stav brez dovoljenja ter uvaja prepoved oglaševanja iger na srečo, loterij in stav brez dovoljenja“

Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 20. decembra 2017

Približevanje zakonodaj – Postopek za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe – Direktiva 98/34 – Tehnični predpis – Pojem – Nacionalni predpis, ki določa kazenske sankcije za prirejanje iger, loterij ali iger na srečo brez dovoljenja – Izključitev – Nacionalni predpis, ki določa kazenske sankcije za nedovoljeno oglaševanje iger na srečo, loterije ali stave – Vključitev

(Direktiva Evropskega parlamenta 98/34, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48, člena 1 in 8(1))

Člen 1 Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998, je treba razlagati tako, da nacionalna določba, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa kazenske sankcije za trženje iger na srečo, loterij in stav na državnem ozemlju brez dovoljenja, ni tehnični predpis v smislu te določbe, za katerega velja obveznost sporočitve na podlagi člena 8(1) te direktive.

Nasprotno pa nacionalna določba, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa kazenske sankcije za oglaševanje iger na srečo, loterij in stav, za katere ni bilo izdano dovoljenje, je tehnični predpis v smislu te določbe, za katerega velja obveznost sporočitve na podlagi člena 8(1) navedene direktive, če je iz pripravljalnega gradiva te določbe nacionalnega prava jasno razvidno, da sta bila njen cilj in namen obstoječo prepoved oglaševanja razširiti na storitve spletnih iger na srečo, kar mora ugotoviti nacionalno sodišče.

(Glej točko 37 in izrek.)
(Glej točke od 47 do 49 in 52 ter točko 1 izreka.)

Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev in zlasti njen člen 15(c) je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se z zakonodajo države članice za postopek oddaje javnega naročila, ki se je začel po njenemu pristopu k Evropski uniji – za uresničitev projekta, ki se je začel na podlagi pogodbe o financiranju, sklenjene z Evropsko investicijsko banko pred navedenim pristopom – določi uporaba posebnih meril iz določb navodil Evropske investicijske banke za oddajo javnih naročil, ki niso v skladu z določbami te direktive.

Člen 9(5) in člen 60(a) Uredbe (ES) št. 1083/2006 Sveta z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1260/1999 je treba razlagati tako, da ni mogoče šteti, da se je postopek oddaje javnega naročila, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem so bila uporabljena strožja merila od tistih, ki so določena v Direktivi 2004/18, izvajal ob polni skladnosti s pravom Unije, in zanj ni mogoče za nazaj dodeliti nepovratnega evropskega financiranja.

Člen 2, točka 7, Uredbe št. 1083/2006 je treba razlagati tako, da uporaba strožjih meril predizbora ponudnikov od tistih, ki so določena v Direktivi 2004/18, pomeni „nepravilnost“ v smislu te določbe, ki upravičuje uporabo finančnega popravka na podlagi člena 98 te uredbe, če ni mogoče izključiti, da je ta uporaba vplivala na proračun zadevnega sklada, kar mora preveriti predložitveno sodišče. V odstavku 2 tega člena je namreč pristojnemu nacionalnemu organu naloženo, da določi znesek popravka, ki se uporabi, ob upoštevanju treh meril, in sicer narave ugotovljene nepravilnosti, njene resnosti ter finančne izgube zadevnega sklada (sodba z dne 14. julija 2016, Wrocław - Miasto na prawach powiatu, C‑406/14, EU:C:2016:562, točka 47). Če gre tako kot v postopku v glavni stvari za posamično in ne sistemsko nepravilnost, ta zadnja zahteva pomeni, da je nujna preučitev od primera do primera, pri čemer se upoštevajo vse okoliščine, ki so upoštevne glede na eno od teh treh meril.

(Glej točke 65, 66 in 68 ter točko 2 izreka.)
Približevanje zakonodaj–Enotne zakonodaje–Industrijska in poslovna lastnina–Patentno pravo–Dodatni varstveni certifikat za zdravila–Pogoji za izdajo–Izdaja dovoljenja za promet–Pojem–Obvestilo o končanem postopku, ki je v skladu z Direktivo 2001/83 izdano pred potekom osnovnega patenta–Izključitev

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 469/2009, člena 1(c) in 3(b); Direktiva 2001/83 Evropskega parlamenta in Sveta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/84, člen 28(4))
1.

Konkurenca–Promet–Pravila o konkurenci–Zračni promet–Uredba št. 17–Področje uporabe–Dejavnosti, ki se nanašajo neposredno na opravljanje storitev zračnega prevoza–Izključitev–Dejavnosti opravljanja storitev mednarodne zračne špedicije–Vključitev (člen 101 PDEU; uredbi Sveta št. 17 in št. 141, uvodna izjava 3 in člen 1) (Glej točke od 23 do 27.)
Člen 14, točka (1)(a), Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 631/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, in člen 11(1)(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe št. 1408/71, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, je treba razlagati tako, da lahko – kadar se nosilec države članice, v katero so bili delavci napoteni, na nosilca izdajatelja potrdil E 101 obrne s prošnjo za ponovno preučitev in odvzem teh potrdil glede na elemente, zbrane v okviru sodne preiskave, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti, da so bila ta potrdila pridobljena ali so se uveljavljala na goljufiv način, in nosilec izdajatelj teh elementov ni upošteval pri ponovnem preizkusu utemeljenosti izdaje navedenih potrdil – nacionalno sodišče v okviru postopka, uvedenega zoper osebe, za katere se sumi, da so napotene delavce zaposlile z uporabo takih potrdil, ta potrdila zavrne, če na podlagi navedenih elementov in ob spoštovanju jamstev pravice do poštenega sojenja, ki morajo biti tem osebam dane, ugotovi obstoj take goljufije.

Uporabe predpisov Unije namreč ni mogoče razširiti tako, da bi zajemala transakcije, ki se izvedejo z namenom goljufije ali zlorabe ugodnosti, ki jih določa pravo Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 5. julija 2007, Kofoed, C‑321/05, EU:C:2007:408, točka 38, in z dne 22. novembra 2017, Cussens in drugi, C‑251/16, EU:C:2017:881, točka 27).

Ugotovitev goljufije temelji zlasti na sklenjenem krogu indicev, ki dokazujejo izpolnitev objektivnega in subjektivnega elementa.

Tako objektivni element na eni strani temelji na dejstvu, da pogoji, potrebni za pridobitev in sklicevanje na potrdilo E 101, ki so določeni v naslovu II Uredbe št. 1408/71 in na katere je bilo opozorjeno v točki 34 te sodbe, niso izpolnjeni.

Subjektivni element, na drugi strani, pa ustreza namenu zainteresiranih strank, da za pridobitev prednosti, ki jo zagotavlja izdaja potrdila, zaobidejo pogoje njegove izdaje ali se jim izognejo.

Pridobitev potrdila E 101 z goljufijo lahko tako izhaja iz prostovoljnega dejanja, kot je napačna predstavitev dejanskega položaja napotenega delavca ali podjetja, ki tega delavca napotuje, oziroma iz prostovoljne opustitve, kot je prikrivanje pomembnih informacij zaradi izognitve pogojem uporabe člena 14, točka 1,(a) Uredbe št. 1408/71.

(Glej točke od 49 do 53, 61 in izrek.)
Zadeva C‑308/16

Kozuba Premium Selection sp. z o.o.

proti

Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny)

„Predhodno odločanje – Obdavčenje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 12(1) in (2) – Člen 135(1)(j) – Obdavčljive transakcije – Oprostitev, ki velja za dobave objektov – Pojem ‚prva uporaba‘ – Pojem ‚prenova‘“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 16. novembra 2017

Usklajevanje davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve – Transakcija, katere namen je dobava objekta ali delov objekta in zemljišča, na katerem objekt stoji – Nacionalna ureditev, ki za oprostitev določa pogoj, da do prve naselitve pride v okviru obdavčljive transakcije – Nedopustnost – Nacionalna ureditev, s katero je oprostitev v primeru izboljšave obstoječega objekta pogojena s tem, da ni prekoračen fiksni prag glede začetne vrednosti objekta – Dopustnost – Zahteva – Razlaga pojma „izboljšava“, določenega v nacionalni ureditvi, ki je povsem enaka razlagi pojma „prenova“ iz Direktive 2006/112 – Preverjanje, ki ga mora opraviti nacionalno sodišče

(Direktiva Sveta 2006/112, člena 12(1) in (2) ter 135(1)(j))

Člen 12(1) in (2) ter člen 135(1)(j) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki za oprostitev dobave objektov od plačila davka na dodano vrednost določa pogoj, da do prve naselitve teh objektov pride v okviru obdavčljive transakcije. Ti določbi je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da takšna nacionalna ureditev za tako oprostitev določa pogoj, da v primeru „izboljšave“ obstoječega objekta nastali izdatki ne presežejo 30 % prvotne vrednosti tega objekta, če se pojem „izboljšava“ razlaga enako kot pojem „prenova“ iz člena 12(2) Direktive 2006/112, in sicer tako, da mora biti zadevni objekt deležen bistvenih sprememb, katerih namen je spremeniti njegovo uporabo ali zelo spremeniti pogoje njegove naselitve.

(Glej točko 59 in izrek.)
1.

Pritožba–Razlogi–Napačna presoja dejstev in dokazov–Nedopustnost–Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov–Izključitev, razen ob izkrivljanju–Razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev–Nujnost natančne navedbe izkrivljenih elementov in dokaza napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 168(1)(d)) (Glej točko 46.)
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Zadeva C-5 3 4 / 1 6  
Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky  
proti  
BB construct s. r. o.  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky) 
„Predhodno odločanje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006 /112/ES – Vpis v register 
zavezancev za DDV – Nacionalna zakono daja, s katero se zahteva predložitev zavarovanja – Boj proti 
utaji – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Svoboda gospodarske pobude – Načelo prepovedi 
diskriminacije – Načelo ne bis in idem – Načelo prepovedi retroaktivnosti“ 
Povzetek – Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 26. oktobra 2017 
1. Usklajevanje davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – 
Obveznosti davčnih zavezancev – Vpis v register zavezancev za davek na dodano vrednost – 
Davčni zavezanec, katerega poslovodja je bil prej povezan s pravno osebo, ki ni spoštovala svojih 
davčnih obveznosti – Nacionalna ureditev, s katero se navedenemu davčnemu zavezancu nalaga 
predložitev zavarovanja – Ukrep, katerega namen je zagotoviti pravilno pobiranje davka na 
dodano vrednost in preprečevanje utaj – Dopustnost – Zahteva – Spoštovanje načela 
sorazmernosti 
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 16; Direktiva Sveta 2006 /112, člen 273) 
2. Pravo Unije – Načela – Enako obravnavanje – Obveznosti davčnih zavezancev – Vpis v register 
zavezancev za davek na dodano vrednost – Nacionalna ureditev, s katero se davčnemu zavezancu 
nalaga predložitev zavarovanja zaradi njegovih povezav z drugo pravno osebo, ki ima davčne 
dolgove – Ukrep, katerega namen je zagotoviti pravilno pobiranje davka na dodano vrednost in 
preprečevanje utaj – Kršitev navedenega načela enakega obravnavanja – Neobstoj 
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 21; Direktiva Sveta 2006 /112, člen 273) 
1. Člen 273 Direktive Sveta 2006 /112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na 
dodano vrednost in člen 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne 
nasprotujeta temu, da davčna uprava ob registraciji davčnega zavezanca – katerega poslovodja je bil 
prej poslovodja ali družbenik v drugi pravni osebi, ki ni spoštovala svojih davčnih obveznosti – za 
namene davka na dodano vrednost od tega davčnega zavezanca zahteva predložitev zavarovanja 
v višini do 500.000 EUR, če zavarovanje, ki se zahteva od navedenega davčnega zavezanca, ne presega 
tistega, kar je nujno za uresničitev ciljev iz tega člena 273, kar mora preveriti predložitveno sodišče. 
(Glej točko 47 in točko 1 izreka.) 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :820 1 
POVZETEK – ZADEVA C-534/16 
BB CONSTRUCT 
2. Načelo enakega obravnavanja je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da davčna uprava od 
novega davčnega zavezanca ob njegovi registraciji za namene davka na dodano vrednost zahteva, da 
zaradi njegovih povezav z drugo pravno osebo, ki ima davčne dolgove, predloži tako zavarovanje. 
(Glej točko 47 in točko 2 izreka.) 
ECLI:EU:C:2017 :820 2
Člen 4(2) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da pojem „glavni predmet pogodbe“ v smislu te določbe zajema pogodbeni pogoj, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, vsebovan v pogodbi o posojilu, izraženem v tuji valuti, ki ni bil posamično dogovorjen in na podlagi katerega je treba posojilo vrniti v isti tuji valuti, v kateri je bilo sklenjeno, če ta pogoj določa bistveno storitev, ki to pogodbo opredeljuje. Zato če je ta pogoj napisan v jasnem in razumljivem jeziku, ni mogoče šteti, da je nepošten.

V zvezi s tem je treba poudariti, da se kreditodajalec s kreditno pogodbo zaveže predvsem, da bo kreditojemalcu zagotovil določen znesek denarja, pri čemer pa se zadnjenavedeni zaveže predvsem, da bo ta znesek povrnil – praviloma skupaj z obrestmi – v določenih rokih. Glavne storitve takšne pogodbe se tako nanašajo na znesek denarja, ki ga je treba opredeliti v dogovorjeni valuti plačila in vračila. Zato, kot je v točki 46 in naslednjih sklepnih predlogov poudaril generalni pravobranilec, se to, da je treba kredit vrniti v določeni valuti, načeloma ne nanaša na pomožni način plačila, temveč na samo naravo obveznosti dolžnika, in torej pomeni bistveni element posojilne pogodbe.

(Glej točki 38, 41 in točko 1 izreka.)
Čeprav imajo organi Unije pri izvajanju pristojnosti, ki so jim podeljene, široko diskrecijsko pravico, zlasti kadar morajo opravljati zapletene presoje in ocene, je treba najprej ugotoviti, ali ti organi res ravnajo v mejah nanje prenesenih pristojnosti, in natančneje, če gre za preneseno pooblastilo v smislu člena 290 PDEU, preveriti, ali niso organi Unije prekoračili pooblastila, ki jim je bilo podeljeno z aktom o prenosu pooblastila, pri čemer mora biti med drugim tako preneseno pooblastilo vsekakor v skladu z bistvenimi elementi akta o prenosu pooblastila in mora spadati v regulativni okvir, kakor je opredeljen s temeljim zakonodajnim aktom.

Namen možnosti delegiranja pooblastil, ki jo določa člen 290 PDEU, je zakonodajalcu omogočiti, da se osredotoči na bistvene elemente zakonodaje in na tiste nebistvene elemente, za katere meni, da jih je primerno zakonsko urediti, pri čemer pa Komisiji poverja nalogo dopolnjevanja nekaterih nebistvenih elementov sprejetega zakonodajnega akta oziroma spreminjanja takih elementov v okviru delegiranega ji pooblastila. Iz tega sledi, da je treba bistvena pravila s tega področja sprejeti v temeljni ureditvi in ne morejo biti predmet prenosa pooblastila. V zvezi s tem so bistveni elementi temeljne ureditve tisti, za sprejetje katerih je treba opraviti politične odločitve, ki so v pristojnostih zakonodajalca Unije. Identifikacija elementov področja, ki morajo biti opredeljeni kot bistveni, mora temeljiti na objektivnih elementih, ki so lahko predmet sodnega nadzora in pri njej je treba upoštevati značilnosti in posebnosti zadevnega področja.

Glede Direktive 2010/30 o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku je treba ob upoštevanju splošne sistematike te direktive ugotoviti, da je zahteva, da morajo informacije, posredovane potrošnikom, odražati energetsko porabo med uporabo naprave, bistveni element te direktive. Glede tega je imela Komisija, da ne bi kršila bistvenega elementa Direktive 2010/30, v okviru Delegirane uredbe št. 665/2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami obveznost uporabiti metodo izračuna, ki omogoča merjenje energetske učinkovitosti sesalnikov v pogojih, ki so čim bolj podobni dejanskim pogojem uporabe, kar pomeni, da mora biti posoda sesalnika nekoliko napolnjena, vendar ob upoštevanju zahtev, povezanih z znanstveno veljavnostjo pridobljenih rezultatov in točnostjo potrošnikom posredovanih informacij, na kakršne se med drugim nanašata uvodna izjava 5 in člen 5(b) te direktive.

(Glej točke od 58 do 63 in 68.)
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1215/2012, člen 7, točka 1)

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah–Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah–Uredba št. 1215/2012–Pojem zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji–Regresni zahtevek med solidarnimi sodolžniki kreditne pogodbe–Vključitev

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah–Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah–Uredba št. 1215/2012–Posebne pristojnosti–Pristojnost v zadevah v zvezi s pogodbenimi razmerji v smislu člena 7, točka 1(b)–Opravljanje storitev–Pojem–Kreditna pogodba, sklenjena med kreditno ustanovo in dvema solidarnima sodolžnikoma–Vključitev

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1215/2012, člen 7, točka 1(b), druga alinea)
Člen 9(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v povezavi s členom 11(2) te uredbe je treba razlagati tako, da delodajalec s sedežem v prvi državi članici, ki je izplačeval plačo svojemu delavcu v obdobju, ko je bil ta odsoten po prometni nesreči, in na katerega so prešle terjatve tega delavca do zavarovalnice s sedežem v drugi državi članici, pri kateri je bilo sklenjeno zavarovanje civilne odgovornosti za vozilo, ki je bilo udeleženo v tej nesreči, lahko kot „oškodovanec“ v smislu zadnjenavedene določbe toži to zavarovalnico pred sodišči prve države članice, če so take neposredne tožbe dopustne.

(Glej točko 39 in izrek.)
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 4. maja 2 0 1 7 – Komisija/Grčija 
(Zadeva C-9 8 / 1 6 ) 1 
„Neizpolnitev obveznosti države – Obdavčenje – Prosti pretok kapitala – Člen 63 PDEU – Člen 40 
Sporazuma EGP – Davek na dediščino – Volilo v korist nepridobitnih organizacij – Uporaba znižane 
stopnje za organizacije, ki obstajajo ali so zakonito ustanovljene v Grčiji in za podobne tuje 
organizacije, pod pogojem vzajemnosti – Različno obravnavanje – Omejitev – Utemeljitev“ 
Prosti pretok kapitala – Omejitve – Davčna zakonodaja – Davek na dediščine – Volilo v korist 
nepridobitnih organizacij – Določba, ki pridržuje ugodnost preferencialne stopnje obdavčenja 
nepridobitnim organizacijam v zadevni državi članici in podobnim tujim organizacijam, pod pogojem 
vzajemnosti – Različno obravnavanje – Utemeljitev – Neobstoj 
(Člen 63 PDEU; Sporazum EGS, člen 40) 
(Glej točke 37, 39, 40, in izrek.) 
Iz rek 
1. Helenska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi zakono dajo, ki določa 
preferencialno stopnjo obdavčenja za volila, namenjena nepridobitnim organizacijam s sedežem 
v drugih državah članicah Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora, pod pogojem 
vzajemnosti, ni izpolnila obveznosti iz člena 63 PDEU in člena 40 Sporazuma o Evropskem 
gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 . 
2. Helenski republiki se naloži plačilo stroškov. 
1 UL C 145, 25.4.2016 . 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :346 1