ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Pravo Skupnosti – Razlaga – Metode

2. Približevanje zakonodaj – Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja – Direktiva 91/308

(člen 6(2) EU; Direktiva Sveta 91/308, člena 2a, točka 5, in 6(1) in (3), drugi pododstavek)

Summary

1. Kadar se besedilo sekundarne zakonodaje Skupnosti lahko razlaga na več načinov, je treba dati prednost tisti razlagi, po kateri bo določba v skladu s Pogodbo, ne pa tisti, na podlagi katere bo ugotovljena nezdružljivost z njo. Države članice morajo namreč ne zgolj razlagati nacionalno pravo v skladu s pravom Skupnosti, temveč tudi paziti, da se ne opirajo na tako razlago besedila sekundarne zakonodaje, ki bi bila v nasprotju s temeljnimi pravicami, ki jih varuje pravni red Skupnosti, ali z drugimi splošnimi načeli prava Skupnosti.

(Glej točko 28.)

2. Obveznosti obveščanja in sodelovanja z organi, pristojnimi za boj proti pranju denarja, določeni v členu 6(1) Direktive 91/308 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja, kot je bila spremenjena z Direktivo 2001/97, ki ju odvetnikom nalaga člen 2a, točka 5, te direktive, upoštevajoč njen člen 6(3), drugi pododstavek, ne kršita pravice do poštenega sojenja, kot jo zagotavljata člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in 6(2) Pogodbe EU.

Iz člena 2a, točka 5, Direktive 91/308 izhaja, da se obveznost obveščanja in sodelovanja za odvetnike uporablja zgolj, ko strankam pomagajo pri pripravi ali izvedbi določenih transakcij, zlasti finančnih in nepremičninskih, navedenih v tej določbi pod točko a), ali ko delujejo v imenu in za račun svoje stranke pri kakršni koli finančni ali nepremičninski transakciji. Po splošnem pravilu te dejavnosti zaradi svoje narave spadajo v kontekst, ki nima zveze s sodnim postopkom, in zato ne sodijo na področje pravice do poštenega sojenja.

Poleg tega, v trenutku, ko se za odvetnikovo pomoč v okviru transakcije, določene v členu 2a, točka 5, Direktive 91/308, zaprosi zaradi izvedbe naloge obrambe ali zastopanja pred sodišči ali zaradi svetovanja o sprožitvi sodnega postopka ali njegovi izognitvi, je ta odvetnik na podlagi člena 6(3), drugi pododstavek, navedene direktive oproščen obveznosti iz odstavka 1 navedenega člena in v tem pogledu ni pomembno, ali so bili podatki prejeti ali pridobljeni pred, med ali po postopku. Taka oprostitev ohranja pravico stranke do poštenega sojenja.

Glede na to, da so zahteve, ki izhajajo iz pravice do poštenega sojenja, po definiciji vezane na sodni postopek, in upoštevajoč dejstvo, da člen 6(3), drugi pododstavek, Direktive 91/308 odvetnike oprošča obveznosti obveščanja in sodelovanja, določenih v členu 6(1) navedene direktive, ko njihove dejavnosti označuje taka vez, so navedene zahteve ohranjene.

(Glej točke od 33 do 35, 37 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom

(člena 28 ES in 30 ES)

Summary

Obveznosti iz člena 28 ES ne izpolni država članica, ki zahteva, da so sistemi za avtomatsko detekcijo požara s točkovnim detektorjem, ki so zakonito proizvedeni ali trženi v drugi državi članici in nimajo oznake CE:

– usklajeni z nacionalnim standardom, ki zajema tehnične predpise, ki jih morajo izpolnjevati nekateri sestavni deli teh sistemov;

– podvrženi homologaciji organa, pristojnega za homologacijo, to oviro pa še povečujejo nesorazmerni stroški homologacije; ter

– podvrženi testiranju in preverjanju v okviru te homologacije, ki v bistvu pomenita podvajanje s preverjanji, ki so bila že opravljena v okviru drugih postopkov v drugi državi članici.

Čeprav se brez razlikovanja uporablja za vse izdelke, zahteva po skladnosti z nacionalnim standardom ovira trgovino znotraj Skupnosti in je ukrep, ki ima enak učinek kot količinska uvozna omejitev, ki jo prepoveduje člen 28 ES, saj ima lahko učinek, da tržne udeležence iz drugih držav članic prisili k prilagoditvi njihovih naprav ali opreme zahtevam ali standardom tehničnih predpisov države članice uvoza in jim nalaga dodatne stroške, ki so povezani s to prilagoditvijo, torej jih odvrača od trženja zadevnih proizvodov v tej državi članici.

Poleg tega zahteva po predhodni homologaciji proizvoda, ki potrjuje njegovo ustreznost za določeno uporabo, omejuje dostop do trga države članice uvoznice in jo je torej treba šteti za ukrep, ki ima enak učinek kot količinska omejitev uvoza v smislu člena 28 ES. Ta zahteva je nesorazmerna, ker organ, pristojen za homologacijo, kadar ni dvostranskega sporazuma z organom, pristojnim za homologacijo iz države porekla proizvoda, ne upošteva preverjanj, ki so bila opravljena v tej drugi državi članici. Stroške tega postopka homologacije, ki se nanašajo na testiranja in preverjanja, je treba šteti za nesorazmerne, ker tak postopek ne izključuje, da bi bila zahtevana testiranja in preverjanja, ki so že bila opravljena v državi članici porekla proizvoda.

Čeprav države članice, kadar ni usklajevalnih pravil, same odločajo o ravni varstva zdravja in življenja ljudi, ostaja dejstvo, da je izjemo od načela prostega pretoka blaga na podlagi člena 30 ES mogoče utemeljiti, če nacionalni organi dokažejo, da je takšna izjema potrebna za uresničitev enega ali več tam omenjenih ciljev in v skladu z načelom sorazmernosti. V zvezi s tem mora država članica utemeljitvene razloge, na katere se lahko sklicuje, podpreti z ustreznimi dokazi ali analizo primernosti in sorazmernosti omejevalnega ukrepa, ki ga sprejme ta država, ter z natančnimi dejstvi, ki podkrepljujejo njeno utemeljitev.

(Glej točke 29 in 30, 32, 35 in 36, 41 in 42, 45 ter izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predhodni postopek – Opomin (člen 226 ES) (Glej točko 32.)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev med predhodnim postopkom (člen 226 ES) (Glej točki 34 in 35.)

3. Približevanje zakonodaj – Kakovost voda, primernih za lupinarje – Direktiva 79/923

(Direktiva Sveta 79/923, člena 3 in 4) (Glej točke od 46 do 48 in od 61 do 66.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nepopoln prenos členov 3, 4 in 5 Direktive Sveta 79/923/EGS z dne 30. oktobra 1979 o zahtevah glede kakovosti voda, primernih za lupinarje (UL L 281, str. 47) – Nedoločitev določenih področij voda, primernih za lupinarje, nevzpostavitev programov za zmanjšanje onesnaženja in nedoločitev kontrolnih parametrov.

Izrek

Izrek

1) Irska, s tem da ni:

– določila vseh voda, primernih za lupinarje, ki jih je treba določiti v skladu s členom 4 Direktive Sveta 79/923/EGS z dne 30. oktobra 1979 o zahtevah glede kakovosti voda, primernih za lupinarje;

– določila vseh potrebnih vrednosti glede voda, primernih za lupinarje, ki so določeni ali jih je treba določiti v skladu s členom 4 Direktive 79/923, v skladu s členom 3 te direktive in

– sprejela vseh potrebnih ukrepov za vzpostavitev programov za zmanjšanje onesnaženosti voda, ki jih je treba določiti na podlagi člena 4 Direktive 79/923, v skladu s členom 5 te direktive,

ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2) Irski se naloži plačilo stroškov postopka.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 11.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 4, 8 in 9 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 23), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 o spremembi Direktive 75/442/EGS o odpadkih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 3), in člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 228) – Neobstoj ukrepov, potrebnih za zaprtje ali ureditev nezakonitih ali nenadzorovanih odlagališč.

Izrek

Izrek

1. Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev spoštovanja členov 4, 8 in 9 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991, in člena 14(a), (b) in (c) Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih, ni izpolnila obveznosti iz teh določb.

2. Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

Kmetijstvo – Skupna kmetijska politika – Integrirani upravni in kontrolni sistem za nekatere programe pomoči Skupnosti

(Uredba Sveta št. 1254/1999, člen 12(2)(b); Uredba Komisije št. 3887/92, člen 2(1)(c))

Summary

Da bi se dosegel cilj, ki je omejiti trend intenzifikacije proizvodnje govejega in telečjega mesa, je podelitev posebne premije pogojena z obremenitvijo, določeno v členu 12 Uredbe št. 1254/1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso, ki izraža razmerje med številom živali na gospodarstvu in krmno površino tega gospodarstva, namenjeno njihovi prehrani, ter tako skrbi, da ta površina zadostuje zagotavljanju prehranjevalnih potreb teh živali.

V zvezi s tem je treba člen 12(2)(b) Uredbe št. 1254/1999 in člen 2(1)(c) Uredbe št. 3887/92 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti razlagati tako, da se lahko parcela, ki je prijavljena kot krmna površina, šteje za površino, ki je „na voljo“, če je po eni strani izključno namenjena prehranjevanju živali, ki so tam vse koledarsko leto, in če se je po drugi strani dejansko lahko uporabila za njihovo prehranjevanje med obdobjem, ki ni krajše od sedmih mesecev v istem letu, od dneva, ki ga določa nacionalna zakonodaja in ki je med 1. januarjem in 31. marcem, čeprav živali niso neprekinjeno na tej parceli, med drugim zaradi začasne poplave.

(Glej točke 28, 29 in 38 ter izrek.)
2.

Približevanje zakonodaj — Avtorska in sorodne pravice — Pravica posojanja in dajanja v najem zaščitenih del — Direktiva 92/100 (Direktiva Sveta 92/100, člena 1 in 5) (Glej točko 21 in izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Približevanje zakonodaj

–

Avtorska in sorodne pravice

–

Pravica do dajanja v najem in posojanja varovanih del

–

Direktiva 92/100

–

Nadomestilo avtorjev v primeru javnega posojanja (Direktiva Sveta 92/100, člena 1 in 5) (Glej točko 32 in izrek.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 1 in 5 Direktive Sveta 92/100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine (UL L 346, str. 61) – Odstopanje od izključne pravice do javnega posojanja – Obseg

Izrek

Izrek

1. Irska s tem, da je vse kategorije ustanov za javno posojanje v smislu Direktive Sveta 92/100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine oprostila plačevanja nadomestila avtorjem za njihovo posojanje, ni izpolnila obveznosti iz členov 1 in 5 te direktive.

2. Irski se naloži plačilo stroškov.

3. Kraljevina Španija nosi svoje stroške.
Keywords

Summary



Keywords

1. Mednarodni sporazumi – Sporazumi Skupnosti – Neposredni učinek

(Evro-mediteranski sporazum o pridružitvi ES-Tunizija, člen 64(1))

2. Mednarodni sporazumi – Evro-mediteranski sporazum o pridružitvi ES-Tunizija – Tunizijski delavci, zaposleni v državah članicah

(Evro-mediteranski sporazum o pridružitvi ES-Tunizija, člen 64(1))

Summary

1. Določbo sporazuma, ki ga Skupnosti sklenejo s tretjimi državami, je treba šteti za neposredno uporabno, če glede na svoje besedilo in predmet ter vrsto sporazuma vsebuje jasno in nedvoumno obveznost, katere izpolnitev ali učinki niso odvisni od sprejetja nadaljnjega predpisa.

To velja za člen 64(1) Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med ES in Tunizijo.

(Glej točke od 25 do 28.)

2. Člen 64(1) Evro-mediteranskega sporazuma o pridružitvi med ES in Tunizijo je treba razlagati tako, da lahko vpliva na pravico do bivanja tunizijskega državljana na ozemlju države članice, če mu je ta država članica na svojem ozemlju dovolila opravljati poklicno dejavnost za obdobje, ki presega obdobje veljavnosti njegovega dovoljenja za bivanje. Seveda je iz samega besedila člena 64(1) Evro-mediteranskega sporazuma in skupne izjave, ki so jo pogodbenice sprejele v sklepni listini tega sporazuma, razvidno, da namen te določbe same po sebi ni urediti pravico do bivanja tunizijskih državljanov v državah članicah.

Zato Evro-mediteranski sporazum, katerega namen ni izvajanje prostega gibanja delavcev, državi članici načeloma ne prepoveduje, da sprejme ukrepe v zvezi s pravico do bivanja tunizijskega državljana, ki mu je prej dovolila vstop na svoje ozemlje in opravljanje poklicne dejavnosti v njej, okoliščina, da tak ukrep zadevno osebo zavezuje, da svoje delovno razmerje konča pred datumom, določenim v pogodbi o zaposlitvi, ki jo je sklenila z delodajalcem v državi članici gostiteljici, pa načeloma ne vpliva na tako razlago.

Vendar če je država članica gostiteljica delavcu migrantu najprej odobrila natančno določene pravice na ravni zaposlitve, ki bi bile širše od tistih, podeljenih za začasno bivanje, ne more znova odločati o položaju tega delavca iz drugih razlogov, kot so razlogi varstva legitimnih nacionalnih interesov, in sicer razlogi javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja. Bilo bi namreč nedopustno, da bi države članice sprejele načelo prepovedi diskriminacije, določeno v členu 64(1) Evro-mediteranskega sporazuma, pri čemer pa bi z določbami nacionalnega prava omejevale njegov polni učinek.

(Glej točke od 35 do 37, 39, 40, 43 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Izvozna nadomestila – Diferencialna nadomestila

(Uredba Komisije št. 3665/87)

2. Lastni viri Evropskih skupnosti – Uredba o zaščiti finančnih interesov Skupnosti

(Uredba Sveta št. 2988/95, člen 3(1), drugi pododstavek)

Summary

1. V okviru postopka za odvzem in povračilo dokončno izplačanih diferencialnih izvoznih nadomestil na podlagi Uredbe št. 3665/87 o skupnih podrobnih pravil za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode je treba ugotovitev, da so navedena nadomestila neupravičena, podpreti z dokazom o izvoznikovi zlorabi, ki se predloži v skladu s pravili nacionalnega prava.

Dokaz o zlorabi obsega, po eni strani, skupek objektivnih okoliščin, iz katerih izhaja, da čeprav so bili formalno spoštovani pogoji, ki jih določa ureditev Skupnosti, cilj te ureditve ni bil dosežen, in po drugi strani, subjektivni element, katerega namen je pridobiti korist iz skupnostne ureditve tako, da se umetno ustvarijo pogoji za njeno pridobitev. Obstoj tega subjektivnega elementa je mogoče ugotoviti zlasti z dokazom o tajnem dogovoru med izvoznikom, upravičencem do nadomestil in uvoznikom proizvoda v tretji državi, ki ni država uvoza.

Predložitveno sodišče je pristojno za to, da v skladu s pravili dokazovanja nacionalnega prava, če to ne ogroža učinkovitosti prava Skupnosti, preveri, ali so elementi zlorabe podani v sporu o glavni stvari.

(Glej točke 33, 34, 38 in točko 1 izreka.)

2. Nepravilnost je nadaljevana ali ponavljana v smislu člena 3(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 2988/95 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti, kadar jo stori subjekt iz Skupnosti, ki ima gospodarske koristi od vseh podobnih poslov, ki kršijo isto določbo prava Skupnosti. V zvezi s tem ni pomembno dejstvo, da se nepravilnost nanaša na sorazmerno majhen del vseh poslov, opravljenih v določenem obdobju, in da posli, za katere je ugotovljena nepravilnost, vedno zadevajo različne lote.

(Glej točke 41, 42, 44 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka

(Direktiva Sveta 77/388, člena 13(A)(1)(e) in 17(3)(b))

Summary

Transakcije, kot je izdelava in popravilo zobne protetike, ki so oproščene DDV na ozemlju države članice v skladu s členom 13(A)(1)(e) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih v različici, kakor je bila spremenjena z direktivama 91/680 in 92/111, ne dajejo pravice do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost v skladu s členom 17(3)(b) te direktive, tudi če gre za transakcijo znotraj Skupnosti in ne glede na ureditev davka na dodano vrednost, ki se uporablja v namembni državi.

Ta razlaga, ki izhaja iz besedila Šeste direktive, je podprta tako s ciljem, ki mu ta sledi, kot s sistematiko te direktive in načelom davčne nevtralnosti.

Prvič, iz sistematike skupnega sistema davka na dodano vrednost in predhodne ureditve, uvedene z Direktivo 91/680 za obdavčitev trgovine med državami članicami, je namreč razvidno, da davčni zavezanec, ki je oproščen plačila davka in zato nima pravice do odbitka vstopnega davka na ozemlju države članice, te pravice nima tudi v primeru, če je transakcija opravljena znotraj Skupnosti.

Drugič, oprostitve iz člena 13(A) Šeste direktive, če se nanašajo le na nekatere dejavnosti v javnem interesu, natančno naštete in opisane v tej določbi, imajo posebno naravo, medtem ko imajo oprostitve za transakcije, opravljene znotraj Skupnosti, splošno naravo, ki nejasno določa gospodarske transakcije med državami članicami. Pod temi pogoji je skladno s sistematiko Šeste direktive, da se glede ureditve, ki se uporablja za posebne oprostitve iz člena 13(A) te direktive, lahko prizna, da ima prednost pred tisto, ki se uporablja za splošne oprostitve, predvidene v tej direktivi, kar zadeva transakcije znotraj Skupnosti.

Tretjič, načelo davčne nevtralnosti je zlasti v nasprotju s tem, da bi se opravljanje podobnih konkurenčnih si storitev glede davka na dodano vrednost obravnavalo različno. Če pa bi se s transakcijami, oproščenimi na podlagi člena 13(A)(e) Šeste direktive, ki se opravijo znotraj Skupnosti, podeljevala pravica do odbitka, to načelo ne bi bilo spoštovano, saj enake transakcije, opravljene na ozemlju države, ne bi bile odbitne.

Glede tega ni pomembno, ali namembna država članica uporablja prehodno ureditev, določeno v členu 28(3)(a) Šeste direktive, v povezavi s točko 2 Priloge E k tej direktivi, ki ji dopušča, da še naprej obdavčuje zadevne transakcije. Obdavčenje, ki je dopuščeno s to določbo, namreč ni usklajeno obdavčenje, ki je ključni del ureditve davka na dodano vrednost, kot jo določa Šesta direktiva za posamezne dejavnosti v javnem interesu, ampak obdavčenje, dovoljeno zgolj v prehodnem obdobju. To izjemno ureditev je treba razlagati ozko in njen obseg ne sme biti razširjen na države članice, ki so sprejele načelo iz Šeste direktive, ki določa oprostitev za nekatere dejavnosti v javnem interesu, naštete v členu 13 te direktive.

(Glej točke 38, 41, 43, 44, od 46 do 48, 52, 54, 58 in izrek.)
1.

Kraljevina Španija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Keywords

Summary



Keywords

1. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka

(Direktiva Sveta 77/388, člen 17(7), prvi stavek)

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka

(Direktiva Sveta 77/388, člen 17(7), prvi stavek)

3. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka

(Direktiva Sveta 77/388, člen 17(1), (2) in (7))

Summary

1. Člen 17(7), prvi stavek, Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaj držav članic o prometnih davkih državam članicam – da bi se spoštovala postopkovna obveznost posvetovanja, določena v členu 29 iste direktive – nalaga, naj posvetovalni odbor za davek na dodano vrednost, določen s tem členom, obvestijo, da nameravajo sprejeti nacionalni ukrep, ki odstopa od splošnega sistema odbitkov davka na dodano vrednost, in temu odboru predložijo zadosti podatkov, da lahko preizkusi ukrep ob popolnem poznavanju primera.

Obveznost posvetovanja s tem odborom namreč ne bi imela smisla, če bi se države članice omejile na to, da ga obvestijo o nacionalnem ukrepu za odstopanje, ki ga nameravajo sprejeti, ne da bi temu obvestilu priložile kratko obrazložitev o vrsti in obsegu ukrepa. Ta odbor mora biti sposoben veljavno odločiti o ukrepu, ki mu je bil predložen.

(Glej točki 30 in 32 ter točko 1, izreka.)

2. Člen 17(7), prvi stavek, Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaj držav članic o prometnih davkih je treba torej razlagati tako, da državi članici ne dovoljuje, da izključi blago iz sistema odbitkov davka na dodano vrednost brez predhodnega posvetovanja s posvetovalnim odborom za davek na dodano vrednost. Navedena določba državi članici tudi ne dovoljuje, da sprejme ukrepe, ki se nanašajo na izključitev blaga iz sistema odbitkov tega davka in ki ne vsebujejo podatkov glede časovnih omejitev in/ali ki so del celote ukrepov strukturnih prilagajanj, katerih cilj je zmanjšati proračunski primanjkljaj in omogočiti plačilo državnega dolga. Ta namreč državi članici dovoljuje, da sprejme začasne ukrepe, namenjene preprečevanju posledic cikličnega položaja, v katerem je njeno gospodarstvo v tistem trenutku.

(Glej točke od 53 do 55 in točko 2 izreka.)

3. Če izključitev iz sistema odbitkov ni bila določena v skladu s členom 17(7) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaj držav članic o prometnih davkih, nacionalni davčni organi zoper davčnega zavezanca ne morejo uporabiti določbe, ki odstopa od načela pravice do odbitka davka na dodano vrednost, navedene v členu 17(1) te direktive. Davčni zavezanec, za katerega je veljala ta določba za odstopanje, mora biti sposoben izračunati svoj dolg davka na dodano vrednost v skladu z določbami člena 17(2) Šeste direktive, če je blago in storitve uporabljal za potrebe obdavčljivih transakcij.

(Glej točko 69 in točko 3 izreka.)
Člen 7(1) Uredbe št. 857/84 o splošnih pravilih za uporabo dajatve na mleko, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 590/85, in člen 7, prvi odstavek, točke 2, 3 in 4, Uredbe št. 1546/88 o določitvi podrobnih pravil za uporabo te dodatne dajatve je treba razlagati tako, da ob vrnitvi zakupljenega dela gospodarstva ustreznih referenčnih količin ni mogoče prenesti na zakupodajalca, če ni proizvajalec mleka in ne namerava opravljati take dejavnosti ali zadevnega obrata ponovno oddati v zakup proizvajalcu mleka.

(Glej točko 24 in točko 1 izreka.)