Zadeva C‑335/16

VG Čistoća d.o.o.

proti

Đuro Vladika

in

Ljubica Vladika

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Općinski sud u Velikoj Gorici)

„Predhodno odločanje – Okolje – Odpadki – Direktiva 2008/98/ES – Povračilo stroškov ravnanja z odpadki – Načelo, da plača povzročitelj obremenitve – Pojem ‚imetniki odpadkov‘ – Cena, ki se zahteva za ravnanje z odpadki – Posebno nadomestilo za financiranje kapitalskih naložb“

Povzetek – Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. marca 2017

Okolje – Odpadki – Direktiva 2008/98 – Stroški odstranjevanja odpadkov, ki jih nosijo imetniki – Uporaba načela, da plača povzročitelj obremenitve – Nacionalna ureditev, ki določa dajatev, ki se izračuna na podlagi ocenjene količine odpadkov uporabnikov in ne na podlagi dejansko ustvarjenih količin – Dopustnost – Zahteva – Sorazmernost stroškov – Presoja nacionalnega sodišča

(člen 192 PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/98, člena 14 in 15(1))

Člen 14 in člen 15(1) Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv je treba razlagati tako, da glede na trenutno stanje prava Unije ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki za financiranje storitve ravnanja s komunalnimi odpadki in njihovega odstranjevanja določa ceno, ki se izračuna na podlagi ocenjene količine odpadkov uporabnikov te storitve, in ne na podlagi količine odpadkov, ki so jo ti dejansko ustvarili in predali za odvoz, ter plačilo – od uporabnikov kot imetnikov odpadkov – dodatnega nadomestila, katerega prihodek je namenjen financiranju kapitalskih naložb, potrebnih za obdelavo odpadkov, vključno z njihovim recikliranjem. Vendar pa mora predložitveno sodišče na podlagi dejanskih in pravnih elementov, ki so mu bili predloženi, preveriti, ali to ne povzroči, da se nekaterim „imetnikom“ naložijo stroški, ki so očitno nesorazmerni glede na količine ali naravo odpadkov, ki jih lahko ustvarijo. Za to lahko nacionalno sodišče med drugim upošteva merila, povezana z vrsto nepremičnin, ki jih zasedajo uporabniki, s površino in namembnostjo teh nepremičnin, s sposobnostjo „imetnikov“ za ustvarjanje odpadkov, s prostornino zabojnikov, danih na voljo uporabnikom, ter s pogostostjo pobiranja, ker lahko ti dejavniki neposredno vplivajo na znesek stroškov ravnanja z odpadki.

Trenutno stanje prava Unije je tako, da ni bil sprejet noben predpis na podlagi člena 192 PDEU, ki bi državam članicam v zvezi s financiranjem stroškov odstranjevanja komunalnih odpadkov nalagal neko natančno določeno metodo, tako da se to financiranje, odvisno od izbire zadevne države članice, lahko zagotavlja z dajatvijo, pristojbino ali kako drugače. V teh okoliščinah lahko uporaba meril, ki temeljijo na prostornini zabojnikov, ki so dani na voljo uporabnikom, predvsem glede na površino nepremičnin, ki jo zavzemajo, in glede na njihovo namembnost, omogoči izračun stroškov odstranjevanja teh odpadkov in njihovo razdelitev med različne imetnike, ker so ta merila po svoji naravi taka, da neposredno vplivajo na višino navedenih stroškov (glej v tem smislu sodbo z dne 16. julija 2009, Futura Immobiliare in drugi, C‑254/08, EU:C:2009:479, točki 48 in 50).

(Glej točki 26 in 32 ter izrek.)