ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 204/27

Tožba, vložena 4. maja 2011 – L'Oréal proti UUNT – United Global Media Group (MyBeauty)

(Zadeva T-240/11)

2011/C 204/48

Jezik, v katerem je bila vložena tožba: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: L'Oréal (Paris, Francija) (zastopnika: A. von Mühlendahl in S. Abel, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: United Global Media Group, Inc. (El Segundo, U.S.A.)

Predlogi

— Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 3. februarja 2011 v zadevi R 898/2010-1 naj se razveljavi;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s tistimi, ki so tožeči stranki nastali pred odborom za pritožbe; ali

— podredno, drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se – če bi intervenirala v postopku pred Splošnim sodiščem – naloži plačilo stroškov, vključno s tistimi, ki so tožeči stranki nastali pred odborom za pritožbe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „MyBeauty TV“ za proizvode iz razredov 3, 35 in 41 – prijava znamke Skupnosti št. 6406755

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

Navajana znamka ali znak: druga stranka v postopku je vložila ugovor na podlagi člena 8(4) UZS, ker naj bi bila imetnica številnih prejšnjih neregistriranih znamk, podobnih znamki tožeče stranke.

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora. Oddelek za ugovore je v zvezi s stroški navedlo, da bi morala vlagateljica ugovora kot neuspela stranka normalno nositi stroške, ki so nastali z zastopanjem tožeče stranke, vendar tej taki stroški niso nastali, ker ni imenovala zastopnika v smislu člena 93 UZS.

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe in naložitev plačila stroškov vlagateljice ugovora tožeči stranki

Navajani tožbeni razlogi: tožeča stranka trdi, da je treba izpodbijano odločbo razveljaviti, ker naj bi bil z njo kršen člen 85(1) Uredbe Sveta št. 207/2009. V skladu s to določbo nosi stranka, ki izgubi v postopku z ugovorom, stroške druge stranke, ki so nujni za potek postopka. V skladu s členom 85(1) ta obveznost ni omejena na stroške poklicnega zastopnika v smislu člena 93(1) UZS. Tudi pravilo 94 IUZS ne vsebuje določbe, v skladu s katero bi bilo mogoče dobiti povrnjeno le plačilo stroškov poklicnega zastopnika. V pravilu 94 IUZS je le določen „prag“ za povrnljive stroške poklicnega zastopnika uspešne stranke. Če bi bilo treba pravilo 94 IUZS razlagati tako, da v primeru, kot je obravnavani, prepoveduje povračilo stroškov, bi bilo to pravilo v popolnem nasprotju s členom 85(1) IUZS, zaradi česar bi bilo nično in se ne bi smelo uporabiti.
1.

Prvi pritožbeni razlog: nepravilna uporaba prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence nepravilno štelo, da Parlament ni storil očitne napake pri presoji s tem, ko je odločil, da ga notranja pravila o ocenjevanju in napredovanju ne zavezujejo, in da lahko zakonito odloči, da napredujejo uradniki, ki so pridobili manj točk za delovno uspešnost kot pa pritožnica, na podlagi razlogov, ki niso v skladu s sistemom primerjave uspešnosti uradnikov, ki lahko napredujejo, ki je bil uveden na podlagi odločbe predsedstva in generalnega sekretarja Evropskega parlamenta;
—

ugotovi, da je predlog za intervencijo, ki je bil 12. januarja 2011 vložen pri predsedniku in članih Sodišča za uslužbence, dopusten in utemeljen, ter razglasi, da je tožeča stranka stranka postopka med Eberhardom Bömckejem in Evropsko investicijsko banko, glede na neposreden interes tožeče stranke, da bi bila stranka v tem postopku, v skladu s členom 109 in naslednjimi Poslovnika Sodišča za uslužbence Evropske unije.
5.

Peti tožbeni razlog: bistvene kršitve postopka in/ali očitna napaka pri presoji glede analize nasprotnih dejstev, saj: — temeljijo ugotovitve iz Sklepa glede nasprotnih dejstev, ki jih je podala družba Aegean, v celoti na kršitvi pravice tožečih strank do obrambe. Komisija kljub obsežnim navedbam tožečih strank v upravnem postopku ni obravnavala nasprotnih dejstev, ki jih je podala družba Aegean, in je svoja stališča prvič utemeljila šele v Sklepu. Poleg tega je presoja Komisije napačna, saj temelji zgolj na ex post analizi; — se je Komisija pri analizi glede nasprotnih dejstev, ki jih je podala družba Olympic, omejila na kritiko modela, ki ga je predstavila družba Marfin, in ni izvedla pravilne ex ante presoje predvsem zato, ker ni obravnavala ničesar v obsegu, ki bi presegal poletno sezono 2011 IATA. Poleg tega so njeni sklepi zgolj ugibanja, ki ne temeljijo na nobenih podatkih.
—

Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da se svobodno opravljanje poklicne dejavnosti, svoboda gospodarske pobude in lastninska pravica lahko omejijo, če te omejitve dejansko ustrezajo ciljem v splošnem interesu in niso nesorazmeren poseg glede na zasledovani cilj. Tožeča stranka meni, da je izpodbijana določba odveč, da ni primerna za doseganje cilja zakonodajalca in pomeni poleg tega oviro. Zato naj ne bi bila sorazmerna in primerna za utemeljitev posega v temeljne pravice tožeče stranke.
SL Uradni list Evropske unije C 139/22

Tožba, vložena 18. februarja 2011 – ASA proti UUNT – Merck (FEMIFERAL)

(Zadeva T-110/11)

2011/C 139/42

Jezik, v katerem je bila vložena tožba: poljščina

Stranke

Tožeča stranka: ASA Sp. z o.o. (Głubczyce, Poljska) (zastopnik: M. Chimiak, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Merck Sp. z o.o. (Varšava, Poljska)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. novembra 2010 v zadevi R 0182/2010-1 v celoti razveljavi;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „FEMIFERAL“ (prijava št. 5320701) za proizvode iz razreda 5

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Merck Sp. z o.o.

Navajana znamka ali znak: nacionalna besedna znamka „Feminatal“ in nacionalna figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „feminatal“, za proizvode iz razreda 5

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev, v celoti, prijave znamke

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (1) zaradi nepravilne ugotovitve, da sta si znamki „Feminatal“ in „FEMIFERAL“ tako podobni, da obstaja nevarnost zmede v poljski javnosti glede izvora proizvodov, nepriznanja razlikovalnega učinka predpone „femi“, neupoštevanja posebnosti poljske javnosti in načel poljskega jezika, ter napačne presoje podobnosti proizvodov na vseh treh ravneh, vizualni, fonetični in konceptualni.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (Kodificirano besedilo), UL L 78, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 130/25

Tožba, vložena 14. marca 2011 – Robe proti Svetu

(Zadeva T-147/11)

2011/C 130/51

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Gogo Joachim Robe (Abidžan, Slonokoščena obala) (zastopnik: G. Collard, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da Uredba Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011, ki sta bila 15. januarja 2011 objavljena v Uradnem listu Evropske unije, v delu v katerem se nanašata na tožečo stranko Goga Joachima ROBEJA, nimata nobene dejanske podlage,

— zato naj — razglasi za nična Uredbo Sveta št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011; — podredno, odredi, da se ime Goga Joachima ROBEJA izbriše s seznamov, priloženih navedenima uredbi in sklepu.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožbeni razlogi in glavni argumenti, ki jih navaja tožeča stranka, so v bistvu enaki ali podobni tistim, ki so navedeni v zadevi Guiai Bi Poin proti Svetu (T-137/11).
—

in naj zato — razglasi Uredbo Sveta (ES) št. 25/2011 z dne 14. januarja 2011 in Sklep Sveta 2011/18/SZVP z dne 14. januarja 2011 za nična; — podredno, odredi, da se ime Marcela Gossia izbriše s seznamov, priloženih navedenima uredbi in sklepu.
2.

V drugem tožbenem razlogu je navedeno, da je Komisija kršila člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP s tem, ko je ugotovila, da kršitev zajema tudi LCD za televizijske sprejemnike. Tožeča stranka trdi, da bi bilo treba, zaradi posebnih značilnosti LCD za televizijske sprejemnike, površne in postranske razprave glede takih zaslonov in dejstva, da Komisija v sklepu ni upoštevala poglobljenih dvostranskih razprav glede LCD za televizijske sprejemnike, pri katerih so sodelovale tretje osebe, ravnanja v zvezi z LCD za televizijske sprejemnike analizirati in presojati drugače od ravnanj v zvezi z LCD za uporabo v informacijski tehnologiji. Ob upoštevanju teh dejstev tožeča stranka trdi zlasti, da ugotovitev Komisije, da kršitev zajema tudi LCD za televizijske sprejemnike, krši načelo enakega obravnavanja in temeljnih procesnih predpostavk in jo je treba razglasiti za nično oziroma bi Komisija morala za izračun globe vsaj ločeno presojati resnost in trajanje vsake kršitve, ki izhaja iz ravnanja v zvezi z LCD za televizijske sprejemnike, in kršitve v zvezi z LCD za uporabo v informacijski tehnologiji.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja, ki sta določeni v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in v členih 6 in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP), ker naj izpodbijani akti: — ne bi predvideli nobenega postopka, v katerem bi bila tožeči stranki zagotovljena možnost, da dejansko izvaja pravico do obrambe in zlasti pravico do izjave in pravico do postopka, v katerem bi lahko učinkovito zahtevala izbris s seznama oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi; — ne bi vsebovali nobene podrobne obrazložitve glede uvrstitve na seznam oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi; — ne bi predvidevali obvestitve zadevnih oseb o pravnih sredstvih, ki jih lahko vložijo zoper sklep o vpisu na seznam, in o rokih, ki veljajo za ta pravna sredstva.
SL Uradni list Evropske unije C 103/23

Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Verenigde Douaneagenten proti Komisiji

(Zadeva T-32/11)

2011/C 103/41

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnik: J. van der Meché, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska unija, ki jo zastopa Evropska komisija

Predlog tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— sklep iz spodaj navedenih razlogov razglasi za ničen.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti sklepa Evropske komisije z dne 1. oktobra 2010 z oznako REC 02/09.

Komisija naj bi na podlagi člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92 (1) in člena 871 Uredbe št. 2454/93 (2) ugotovila, da je tožeča stranka ravnala v dobri veri in upoštevala vse veljavne predpise glede carinske deklaracije, vendar naj ne bi bila podana nobena napaka pristojnih organov in zato naj naknadne izterjave ne bi bilo mogoče opustiti.

Tožeča stranka meni, da gre v obravnavanem primeru za napako na podlagi drugega pododstavka člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92. Ta pododstavek namreč določa, da kadar se ugotovi preferencialni status blaga na podlagi upravnega sodelovanja, v katero so vključeni organi tretje države, velja, da gre pri nepravilnem potrdilu, ki ga izdajo ti organi, za napako. Tako naj bi bilo v obravnavanem primeru.

Dalje tožeča stranka meni, da morajo nizozemski carinski organi v primeru naknadne izterjave dokazati, da je treba izdajo nepravilnega potrdila pripisati nepravilnosti dejstev, ki jih je predložil izvoznik.

Po mnenju tožeče stranke je zato treba ugotoviti, da je izdaja nepravilnih potrdil s strani carinskega organa otoka Curaçao napaka v skladu z drugim pododstavkom člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92.

Komisija je pri preiskavi ugotovila tudi, da je treba šteti, da tožeča stranka ni ravnala goljufivo niti očitno malomarno, vendar naj ne bi bile podane posebne okoliščine in zato naj odpust dajatev ne bi bil upravičen.

Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da v izpodbijanem sklepu odločitev o odpustu, sprejeta na podlagi člena 239 Uredbe št. 2913/92, ni bila sprejeta v roku, določenem v členu 907 Uredbe št. 2454/93. Zato tožeča stranka meni, da morajo nizozemski carinski organi ugoditi zahtevku za odpust dajatev.

Komisija naj pri preiskavi tudi ne bi ravnala po pravilnem postopku, saj naj tožeče stranke ne bi zaslišala niti naj ji ne bi omogočila, da primerno izrazi svoje stališče, kar naj bi bilo po mnenju tožeče stranke v nasprotju z načelom kontradiktornosti iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

Poleg tega tožeča stranka trdi, da so podane posebne okoliščine, ker naj bi bila pri sklicevanju na člen 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92 odvisna od dokumentov, ki jih ni imela niti jih ni bila dolžna imeti.

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).

(2) Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 72/23

Tožba, vložena 7. januarja 2011 – Export Development Bank of Iran proti Svetu

(Zadeva T-5/11)

2011/C 72/39

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Export Development Bank of Iran (zastopnik: J. M. Thouvenin, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Razglasi za ničen Sklep Sveta 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

— razglasi za nično odločbo iz dopisa Sveta, naslovljenega na tožečo stranko, z dne 28. oktobra 2010;

— ugotovi, da se Sklep 2010/413/SZVP za tožečo stranko ne uporablja;

— Svetu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožbeni razlogi in bistvene trditve, ki jih navaja tožeča stranka, so v glavnem enaki ali podobni tistim v zadevi Export Development Bank of Iran proti Svetu, T-4/11.
5.

Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev členov 1 in 9(2) in (3) Uredbe (ES) št. 139/2004 ter kršitev načel subsidiarnosti in sorazmernosti. Tožeča stranka meni, da koncentracija nima pomena za Skupnost in da je bil nacionalni organ, pristojen za konkurenco, v boljšem položaju za odločanje o njej. Komisija bi morala nanj napotiti vsaj del koncentracije, ki se je nanašal na pokrajinske trge, navedene v odločbi.
2.

Drugi tožbeni razlog temelji na kršitvi zaradi nepravilne uporabe člena 39(3)(b) zgoraj navedene Uredbe 1260/1999, ker je Komisija uporabila finančni popravek za pogodbi št. 2075/2003 in št. 2120/2005, ker naj bi obstajale nepravilnosti v postopku, ki jim je sledila oddaja teh pogodb, medtem ko naj bi bila v celoti upravičena uporaba postopka s pogajanjem brez predhodne objave iz člena 6(3)(b) in (c) Direktive Sveta 93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga (UL L 199, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 13/32

Tožba, vložena 8. novembra 2010 – Seikoh Giken proti UUNT – Seiko (SG SEIKOH GIKEN)

(Zadeva T-519/10)

()

2011/C 13/61

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Kabushiki Kaisha Seikoh Giken (Matsudo-shi, Japonska) (zastopniki: G. Marín Raigal, P. López Ronda in G. Macias Bonilla, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Seiko Kabushiki Kaisha (Chuo-ku, Japonska)

Predlogi tožeče stranke

— Naj se razveljavi odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 12. avgusta 2010 v zadevi;

— naj se v celoti zavrne ugovor zoper registracijo prijavljene znamke za proizvode iz razreda 25;

— naj se toženi stranki naloži odobritev registracije prijavljene znamke

— naj se toženi stranki naloži plačilo stroškov tekočih postopkov; in

— naj se tretji stranki v postopku pred odborom za pritožbe naloži, da plača stroške tekočih postopkov, če bo postala intervenientka v tej zadevi.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „SG SEIKOH GIKEN“, za proizvode iz razredov 3, 7 in 9 – registracija znamke Skupnosti št. 908461

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registrirana besedna znamka Skupnosti „SEIKO“ (št. 2390953) za proizvode in storitve iz razredov 1-42

Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Tožeča stranka meni, da so z izpodbijano odločbo prvega odbora za pritožbe kršene določbe Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, v nadaljevanju: USZS, in sicer z zavajajočo in nepravilno razlago ter neustrezno uporabo člena 8(1)(b) USZS in ustrezne sodne prakse.
SL Uradni list Evropske unije C 30/56

Tožba, vložena 3. decembra 2010 – H.Eich proti UUNT – Arav (H.EICH)

(Zadeva T-557/10)

()

2011/C 30/98

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

Stranke

Tožeča stranka: H.Eich Srl (Signa, Italija) (zastopniki: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, B. Passaretti, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Arav Holding Srl (Palma Campania, Italija)

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 9. septembra 2010;

— razglasi veljavnost znamke H. EICH, na katero se nanaša zahteva za registracijo št. 6 256 242.

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški predhodnih dveh stopenj postopka pred UUNT.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „H.EICH“ (zahteva za registracijo št. 6 256 242) za proizvode iz razredov 18 in 25

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Arav Holding Srl

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „H- Silvian Heach“ (italijanska znamka 976 125 in znamka 880 562 v skladu z Madridskim sporazumom in protokolom za Beneluks, Češko republiko, Nemčijo, Grčijo, Španijo, Francijo, Madžarsko, Avstrijo, Poljsko, Portugalsko, Romunijo, Združeno kraljestvo in Švedsko) za proizvode iz razredov 18 in 25

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev izpodbijane odločbe in zavrnitev zahteve za registracijo

Navajani tožbeni razlogi: napačna uporaba in razlaga člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti (neobstoj verjetnosti zmede).
SL Uradni list Evropske unije C 13/29

Tožba, vložena 1. novembra 2010 – Hamberger Industriewerke proti UUNT (Atrium)

(Zadeva T-513/10)

()

2011/C 13/57

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Hamberger Industriewerke GmbH (Stephanskirchen, Nemčija) (zastopnik: T. Schmidpeter, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predloga tožeče stranke

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. avgusta 2010 v zadevi R 291/2010-4 naj se razveljavi;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški, nastalimi med pritožbenim postopkom.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Atrium“ za proizvode iz razredov 19 in 27

Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 (1), saj naj bi zadevna znamka imela razlikovalni učinek in naj ne bi bila le opisna.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).
(c)

napačno ugotovljeno dejansko stanje s tem, da je Komisija menila, da dajatev za promocijo – kot mehanizem financiranja ukrepov promocije in oglaševanja vina v drugih državah članicah in tretjih državah – diskriminira uvožene proizvode in krši člen 110 Pogodbe, in kršitev načela dobrega upravljanja s tem, da ni sprejela nobenih dodatnih preiskovalnih ukrepov po zahtevi po informacijah z dne 24. aprila 2006, da bi odpravila svoje dvome v zvezi s tem;
—

domnevnega prenosa po zraku na dolge razdalje; tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da Komisija ni upoštevala podatkov (pomanjkanje znanstvene obrazložitve) in je kršila načelo dobrega upravljanja ter pravico do obrambe. Poleg tega je po njunem mnenju pristop Komisije glede prenosa po zraku na dolge razdalje diskriminatoren in nesorazmeren.
Dalje, z izpodbijanim sklepom sta kršena člen 4(2), zadnja alinea, in člen 4(3) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker v njem ni ocenjeno, ali prevlada javni interes za razkritje, in ni podana natančna utemeljitev razlogov za tako zavrnitev. Svet ni pretehtal zaščite pravnega nasveta proti interesu javnosti za to, da pride do razkritja dokumenta, upoštevaje prednosti, ki izvirajo iz povečane odprtosti in iz dejstva, da bi dostop do nasveta državljanom omogočil boljše sodelovanje pri prenovi Uredbe (ES) št. 1049/2001, ki zadeva širšo javnost, saj ji zagotavlja temelj, na katerem lahko izvršuje svojo pravico do dostopa dokumentov institucij EU.
2.

Drugič, Sklep krši številne določbe primarnega in sekundarnega prava, zaradi česar se pomoči ne more šteti za združljivo s skupnim trgom, in sicer: — Zakonodajo Skupnosti glede okolja, konkretno člena 4 PEU in 191 PDEU, in pravila o uporabi zavez na okoljskem področju, zlasti Direktivo 2003/87/ES, pred kratkim spremenjeno z Direktivo 2009/29/ES (2), ker se s spornim ukrepom spodbuja delovanje naprav, ki povečujejo raven emisije plinov v ozračje, krši prepoved dodeljevanja novih pravic za brezplačne emisije in spodbuja premogovniško dejavnost, ki je resna grožnja za naravni habitat. — Pravila Pogodbe na področju notranjega trga, konkretno člena 34 PDEU in 49 PDEU, ker ovira in otežuje uvoz električne energije, proizvedene iz nešpanskega premoga ali plina in načrte za širitev kapacitete proizvodnje električne energije iz plina in/ali uvoženega premoga. — Člena 101 PDEU in 102 PDEU v povezavi s členom 4(3) PEU, zaradi spodbujanja nekonkurenčnega ravnanja s strani proizvajalcev španskega premoga. — Člen 126(1) PDEU, ker bo sporni ukrep po nepotrebnem in nesorazmerno povečal javne izdatke. — Uredbo št. 1407/2002 (3), ker dovoljuje povečanje obsega že dodeljene pomoči s predhodnimi ukrepi in povzroča izkrivljanje na trgu proizvodnje električne energije.