ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Direktivo 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje je treba razlagati tako, da odločba, sprejeta na podlagi člena 16(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, ki nosilcu projekta dovoljuje odstopanje od ukrepov, ki se uporabljajo na področju varstva vrst, da bi se izvedel projekt v smislu člena 1(2)(a) Direktive 2011/92, spada na področje uporabe postopka za izdajo soglasja za izvedbo tega projekta v smislu člena 1(2)(c) te direktive, prvič, če tega projekta ni mogoče izvesti, ne da bi nosilec projekta to odločbo pridobil, in drugič, če organ, ki je pristojen za izdajo soglasja za izvedbo tega projekta, ohrani možnost, da vplive tega projekta na okolje presodi strožje, kot je bilo to storjeno v navedeni odločbi.
1.

Slovaška republika s tem, da po eni strani ni pripravila akcijskih načrtov za glavne ceste in glavne železniške proge, ki so navedene v prilogi k tej sodbi, in po drugi strani Evropski komisiji ni sporočila povzetkov navedenih akcijskih načrtov, ni izpolnila obveznosti iz člena 8(2) oziroma člena 10(2) Direktive 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa v povezavi s Prilogo VI k tej direktivi.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 20. januarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – ET kot stečajni upravitelj družbe Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Zvezna republika Nemčija

(Zadeva C-165/20) (1)

(Predhodno odločanje - Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov - Direktiva 2003/87/ES - Člen 3e - Vključitev letalskih dejavnosti - Direktiva 2008/101/ES - Brezplačno dodeljevanje in izdaja pravic operatorjem zrakoplovov - Prenehanje dejavnosti takega operatorja zaradi insolventnosti - Odločba pristojnega nacionalnega organa o zavrnitvi izdaje pravic stečajnemu upravitelju družbe v stečaju)

(2022/C 119/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Berlin

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ET kot stečajni upravitelj družbe Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Izrek

Člen 3e Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) 2017/2392 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2017, je treba razlagati tako, da je treba število pravic do emisije toplogrednih plinov, ki so bile brezplačno dodeljene operatorju zrakoplova, v primeru prenehanja letalskih dejavnosti tega operatorja v zadevnem obdobju trgovanja s pravicami do emisije toplogrednih plinov zmanjšati sorazmerno z delom tega obdobja, v katerem se te dejavnosti ne izvajajo več.

(1) UL C 255, 3.8.2020.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. decembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Apelacyjny w Warszawie – Poljska) – A.K./Skarb Państwa

(Zadeva C-428/20) (1)

(Predhodno odločanje - Obvezno zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil - Druga direktiva 84/5/EGS - Člen 1(2) - Direktiva 2005/14/ES - Direktiva 2009/103/ES - Člen 9(1) - Obveznost zvišanja minimalnih vsot, ki jih krije obvezno zavarovanje - Prehodno obdobje - Novo pravilo, ki se takoj uporablja za prihodnje učinke položaja, ki je nastal v času veljave starega pravila - Položaj, pridobljen pred začetkom veljavnosti materialnopravnega pravila Unije - Nacionalna ureditev, ki iz obveznosti zvišanja minimalnih vsot, ki jih krije obvezno zavarovanje, izključuje zavarovalne pogodbe, sklenjene pred 11. decembrom 2009)

(2022/C 84/19)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: A.K.

Tožena stranka: Skarb Państwa

Izrek

Člen 1(2) Druge direktive Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (84/5/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2005/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005, in člen 9(1) Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti je treba razlagati tako, da so morale države članice, ki so uporabile možnost iz teh določb, da uvedejo prehodno obdobje, zahtevati, da so od 11. decembra 2009 minimalne vsote kritja, določene v pogodbah o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil, ki so bile sklenjene pred tem dnem, vendar so navedenega dne še veljale, skladne s pravilom iz četrtega pododstavka navedenih določb.

(1) UL C 278, 12.7.2021.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. januarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Zipvit Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-156/20) (1)

(Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 168 - Pravica do odbitka - Poštne storitve, ki so napačno oproščene plačila davka - DDV, za katerega se šteje, da je za uveljavljanje pravice do odbitka del tržne cene storitve - Izključitev - Pojem „dolgovani ali plačani“ DDV)

(2022/C 109/08)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Zipvit Ltd

Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Izrek

Člen 168(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ni mogoče šteti, da je davek na dodano vrednost (DDV) dolgovan ali plačan v smislu te določbe in ga torej davčni zavezanec ne more odbiti, prvič, če sta zadnjenavedeni in njegov ponudnik na podlagi napačne razlage prava Unije s strani nacionalnih organov napačno menila, da so zadevne storitve oproščene DDV in zato na izdanih računih ta ni bil naveden, ter pogodba, sklenjena med tema dvema osebama, določa, da bi moral prejemnik storitve, pod pogojem, da je bil ta davek dolgovan, plačati njegov strošek, in drugič, če ni bil pravočasno izveden noben ukrep za izterjavo DDV, tako da so vsi ukrepi ponudnika ter davčne in carinske uprave za izterjavo prezrtega DDV zastarali.

(1) UL C 215, 29.06.2020.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. novembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Paris – Francija) – IB/FA

(Zadeva C-289/20) (1)

(Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Pristojnost za odločanje o vlogi za razvezo - Člen 3(1)(a) - Pojem „običajno prebivališče“ vlagatelja)

(2022/C 51/12)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Paris

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: IB

Tožena stranka: FA

Izrek

Člen 3(1)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da lahko ima zakonec, ki živi v dveh državah članicah, svoje običajno prebivališče samo v eni od teh držav članic, tako da so samo sodišča države članice, na ozemlju katere je to običajno prebivališče, pristojna za odločanje o zahtevku za prenehanje zakonskih vezi.

(1) UL C 297, 7.9.2020.
1.

Člen 8(8) Direktive 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES je treba razlagati tako, da „slika zavojčka“ v smislu te določbe pomeni sliko, ki ni natančen prikaz zavojčka cigaret, ampak jo potrošnik zaradi njenega videza, in sicer njenih obrisov, mer, barv in logotipa znamke, povezuje s takšnim zavojčkom.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 11. novembra 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Regione Veneto/Plan Eco Srl

(Zadeva C-315/20) (1)

(Predhodno odločanje - Okolje - Uredba (ES) št. 1013/2006 - Pošiljke odpadkov - Člen 3(5) in člen 11(1)(i) - Direktiva 2008/98/ES - Ravnanje z odpadki - Člen 16 - Načeli samozadostnosti in bližine - Odločba 2000/532/ES - Evropski katalog odpadkov (EKO) - Mešani komunalni odpadki, ki so bili predmet mehanske obdelave, s katero se njihova narava ni spremenila)

(2022/C 11/12)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Regione Veneto

Tožena stranka: Plan Eco Srl

ob udeležbi: Futura Srl

Izrek

Člen 3(5) in člen 11 Uredbe (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov je treba razlagati tako, da pristojni organ države odpreme ob upoštevanju načel samozadostnosti in bližine zlasti na podlagi razloga iz člena 11(1)(i) te uredbe lahko nasprotuje pošiljki mešanih komunalnih odpadkov, ki so bili po mehanski obdelavi za njihovo energetsko predelavo, s katero pa njihove prvotne lastnosti niso bile bistveno spremenjene, razvrščeni pod klasifikacijsko številko 19 12 12 seznama odpadkov, ki je določen v Prilogi k Odločbi Komisije z dne 3. maja 2000 o nadomestitvi Odločbe 94/3/ES o oblikovanju seznama odpadkov skladno s členom 1(a) Direktive Sveta 75/442/EGS o odpadkih in Odločbe Sveta 94/904/ES o oblikovanju seznama nevarnih odpadkov skladno s členom 1(4) Direktive Sveta 91/689/EGS o nevarnih odpadkih (2000/532/ES), kakor je bila spremenjena s Sklepom Komisije z dne 18. decembra 2014 (2014/955/EU).

(1) UL C 304, 14.9.2020.
2.

Člen 168 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da sme nacionalni javni ponudnik televizije odbiti vstopni davek na dodano vrednost (DDV) za nakupe blaga in storitev, ki se uporabljajo za njegove dejavnosti, pri katerih ima pravico do odbitka, in da ne sme odbiti vstopnega DDV za nakupe blaga in storitev, ki se uporabljajo za njegove dejavnosti, ki ne spadajo na področje uporabe DDV. Države članice morajo ob upoštevanju cilja in sistematike te direktive ter ob spoštovanju načela sorazmernosti določiti metode in merila za razdelitev zneskov vstopnega DDV med obdavčljive transakcije in transakcije, ki ne spadajo na področje uporabe DDV.
2.

Člen 392 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da izključuje uporabo ureditve obdavčitve marže za transakcije dobave stavbnih zemljišč, če so ta zemljišča, ki so bila pridobljena nepozidana, od takrat, ko so bila pridobljena, do takrat ko jih je davčni zavezanec prodal naprej, postala stavbna zemljišča, vendar ne izključuje uporabe te ureditve za transakcije dobave stavbnih zemljišč, kadar so se značilnosti teh zemljišč od takrat, ko so bila pridobljena, do takrat, ko jih davčni zavezanec prodal naprej, spremenile zaradi parcelacije in izvedbe del komunalnega opremljanja, ki omogočajo priklop teh zemljišč na omrežja, kot sta, med drugim, plinovod ali električno omrežje.
1.

Člen 13(2) in (6) Direktive 2012/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja je treba razlagati tako, da obveznosti, da se vsem prevoznikom v železniškem prometu zagotavlja nediskriminatoren dostop do objektov za izvajanje železniških storitev v smislu člena 3, točka 11, te direktive, ki so navedeni v Prilogi II, točka 2, k tej direktivi, ni mogoče naložiti lastnikom takih objektov, ki niso njihovi upravljavci.
1.

Člen 58 in člen 60(1) Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da bi uporabnik plačilnih storitev uveljavljal odgovornost ponudnika teh storitev na podlagi ureditve odgovornosti, ki je drugačna od ureditve iz teh določb, če ta uporabnik ni izpolnil svoje obveznosti obveščanja iz navedenega člena 58.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. junija 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sofiyski rayonen sad – Bolgarija) – ZN/Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

(Zadeva C-280/20) (1)

(Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Določitev mednarodne pristojnosti sodišč države članice - Člen 5(1) - Delavec, ki je državljan države članice - Pogodba, sklenjena s konzularnim predstavništvom te države članice v drugi državi članici - Naloge delavca - Neobstoj prerogativ javne oblasti)

(2021/C 289/22)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Sofiyski rayonen sad

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ZN

Tožene stranke: Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

Izrek

Člen 5(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v povezavi z uvodno izjavo 3 te uredbe je treba razlagati tako, da se ta člen uporablja za določitev mednarodne pristojnosti sodišč države članice za odločanje o sporu med delavcem iz ene države članice, ki ne opravlja nalog v povezavi z izvajanjem javne oblasti, in konzularnim organom te države članice, ki je na ozemlju druge države članice.

(1) UL C 287, 31.8.2020.
2.

To, da nacionalni regulatorni organ preverja pravila v zvezi s postopkom za vlaganje prošenj za dodelitev infrastrukturne zmogljivosti v okviru sistema vse na enem mestu, ki so določena v programu omrežja, je urejeno z določbami člena 20 Uredbe št. 913/2010 in te določbe je treba razlagati tako, da regulatorni organ države članice ne more nasprotovati tem pravilom, ne da bi izpolnil obveznosti sodelovanja, ki izhajajo iz tega člena 20, in zlasti ne da bi se z zadevnimi regulatornimi organi drugih držav članic, na katere se nanaša tovorni koridor, posvetoval v prizadevanju – kolikor je mogoče – za enoten pristop.
3.

Člen 4, točka 5, Okvirnega sklepa 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, s katerim je uporaba razloga za fakultativno neizvršitev iz te določbe pogojena s tem, da je v primeru obsodbe kazen že prestana, se prestaja ali se po zakonodaji kaznujoče države ne more več izvršiti, je treba razlagati tako, da je ta pogoj izpolnjen, če je bila zahtevana oseba za ista dejanja pravnomočno obsojena na kazen zapora, ki je bila deloma izvršena v tretji državi, v kateri je bila obsojena, za preostali del pa ji je kazen odpustil organ v tej državi, ki ni sodišče, v okviru splošne pomilostitve, ki velja tudi za obsojence, ki so storili huda kazniva dejanja, in ki ne temelji na objektivnih premislekih kaznovalne politike. Izvršitveni pravosodni organ mora v okviru polja proste presoje, ki ga ima, pretehtati med preprečevanjem nekaznovanosti in bojem proti kriminalu na eni strani ter zagotovitvijo pravne varnosti zadevne osebe na drugi strani.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. decembra 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Nemčija) – Izvršitev evropskih nalogov za prijetje, izdanih zoper TR

(Zadeva C-416/20 PPU) (1)

(Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Evropski nalog za prijetje - Člen 4a(1) - Postopki predaje med državami članicami - Pogoji izvršitve - Razlogi za fakultativno neizvršitev - Izjeme - Obvezna izvršitev - Kazen, izrečena v odsotnosti - Beg obdolženca - Direktiva (EU) 2016/343 - Člena 8 in 9 - Pravica biti navzoč na sojenju - Zahteve v primeru obsodbe v odsotnosti - Preverjanje pri predaji obsojenca)

(2021/C 62/11)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

Stranka v postopku v glavni stvari

TR

Ob udeležbi: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

Izrek

Člen 4a Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da izvršitveni pravosodni organ ne sme zavrniti izvršitve evropskega naloga za prijetje, ki je bil izdan za izvršitev zaporne kazni ali ukrepa, ki vključuje odvzem prostosti, kadar se je zadevna oseba izmikala osebnemu vabljenju in ni bila osebno navzoča na sojenju, ker je pobegnila v izvršitveno državo članico, zgolj zato, ker ta oseba nima zagotovila, da se bo v primeru predaje odreditveni državi članici spoštovala pravica do novega sojenja, kot je določena v členih 8 in 9 Direktive (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku.

(1) UL C 390, 16.11.2020.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. marca 2021 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Westminster Magistrates’ Court – Združeno kraljestvo) – izvršitev evropskega naloga za prijetje, izdanega zoper PI

(Zadeva C-648/20 PPU) (1)

(Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Evropski nalog za prijetje - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Člen 8(1)(c) - Evropski nalog za prijetje, ki ga je izdalo državno tožilstvo države članice zaradi kazenskega pregona na podlagi ukrepa odvzema prostosti, ki ga je izdal isti organ - Neobstoj sodnega nadzora pred predajo zahtevane osebe - Posledice - Učinkovito sodno varstvo - Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah)

(2021/C 182/29)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Westminster Magistrates’ Court

Stranka v postopku v glavni stvari

PI

Izrek

Člen 8(1)(c) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ), kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in sodno prakso Sodišča je treba razlagati tako, da zahteve učinkovitega sodnega varstva, do katerega mora biti upravičena oseba, zoper katero je bil izdan evropski nalog za prijetje zaradi kazenskega pregona, niso izpolnjene, če tako evropski nalog za prijetje kot sodno odločbo, na kateri ta nalog temelji, izda državni tožilec, ki ga je mogoče opredeliti kot „odreditveni pravosodni organ“ v smislu člena 6(1) tega okvirnega sklepa, vendar navedeni nalog in navedena odločba ne moreta biti predmet sodnega nadzora v odreditveni državi članici pred predajo zahtevane osebe s strani izvršitvene države članice.

(1) UL C 62, 22.2.2021.
2.

Člen 6(1), drugi in tretji pododstavek, Direktive 2013/32 je treba razlagati tako, da mora preiskovalni sodnik kot „drug organ“ v smislu te določbe obvestiti državljane tretjih držav v nezakonitem položaju o načinih vložitve prošnje za mednarodno zaščito in mora, če je državljan izrazil željo, da tako prošnjo poda, spis posredovati organu, pristojnemu za evidentiranje te prošnje, da bi bil ta državljan lahko deležen materialnih pogojev za sprejem in zdravstvenega varstva iz člena 17 Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito.
2.

Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, na podlagi katere se nacionalnemu sodišču, ki odloča po uradni dolžnosti ali na predlog potrošnika, ne dovoli, da opravi preizkus morebitne nepoštenosti pogodbenih pogojev, kadar je bilo hipotekarno zavarovanje realizirano, s hipoteko zavarovana nepremičnina prodana in lastninska pravica na tej nepremičnini prenesena na tretjo osebo, če lahko potrošnik, čigar nepremičnina je bila predmet postopka izvršbe na s hipoteko zavarovani nepremičnini, v poznejših postopkih na podlagi te direktive uveljavlja pravico do odškodnine za finančne posledice, nastale zaradi uporabe nepoštenih pogojev.
1.

Člen 9(3) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, podpisane v Aarhusu 25. junija 1998 in v imenu Evropske skupnosti odobrene s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005, v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da združenje za varovanje okolja, ki je na podlagi nacionalnega prava upravičeno do vlaganja pravnih sredstev, pred nacionalnim sodiščem ne more izpodbijati upravne odločbe o odobritvi ali spremembi ES-homologacije, ki bi bila lahko v nasprotju s členom 5(2) Uredbe št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 13. januarja 2022 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský soud v Brně – Češka republika) – Tesco Stores ČR a.s./Ministerstvo zemědělství

(Zadeva C-881/19) (1)

(Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Približevanje zakonodaj - Uredba (EU) št. 1169/2011 - Priloga VII, del E, točka 2(a) - Informacije o živilih potrošnikom - Označevanje in predstavljanje živil - Direktiva 2000/36/ES - Priloga I, del A, točka 2(c) - Izdelki iz kakava in čokolade - Seznam sestavin živila, ki je namenjeno potrošnikom v državi članici)

(2022/C 109/05)

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Krajský soud v Brně

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Tesco Stores ČR a.s.

Tožena stranka: Ministerstvo zemědělství

Izrek

Prilogo VII, del E, točka 2(a), k Uredbi (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, spremembah uredb (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Komisije 87/250/EGS, Direktive Sveta 90/496/EGS, Direktive Komisije 1999/10/ES, Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Komisije 2002/67/ES in 2008/5/ES in Uredbe Komisije (ES) št. 608/2004 je treba razlagati tako, da je gospodarski subjekt v okviru označevanja proizvodov, ki se tržijo na ozemlju države članice, oproščen obveznosti navedbe vseh sestavin, ki sestavljajo sestavljeno sestavino v smislu člena 2(2)(h) te uredbe, samo če je ta sestavljena sestavina, ki je poimenovana s prodajnim imenom na podlagi Priloge I, del A, Direktive 2000/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. junija 2000 o izdelkih iz kakava in čokolade, namenjenih za prehrano ljudi, na seznamu sestavin navedena z uporabo tega prodajnega imena izdelka v jezikovni različici zadevne države članice.

(1) UL C 68, 2.3.2020.
1.

Člen 1(1), člen 5 in člen 20(2) Direktive Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS je treba razlagati tako, da je treba šteti, da se zaprosilo za informacije nanaša na informacije, ki niso očitno brez vsakršne verjetne pomembnosti, če osebe, ki so predmet preverjanja ali preiskave v smislu te zadnje določbe, v tem zaprosilu niso poimensko in posamično identificirane, vendar organ prosilec na podlagi jasnih in zadostnih pojasnil dokaže, da izvaja ciljno usmerjeno preiskavo v zvezi z omejeno skupino oseb, ki je upravičena z utemeljenim sumom nespoštovanja točno določene pravne obveznosti.