ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9.

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju – Razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dokazov – Nujnost natančne navedbe izkrivljenih elementov in dokaza napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja (člen 256(1), drugi odstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 168(1)(d)) (Glej točko 110.)
Zadeva C‑292/18

Petra Breyer

in

Heiko Breyer

proti

Sundair GmbH

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Kassel)

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Prevoz – Uredba (ES) št. 261/2004 – Pravica do odškodnine v primeru odpovedi leta – Člen 3(5) – Področje uporabe – Člen 2(a) – Pojem letalskega prevoznika – Podjetje, ki na dan predvidenega leta še nima operativne licence – Vprašanje, ki ne dopušča nobenega razumnega dvoma“

Povzetek – Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 6. decembra 2018

Promet – Zračni promet – Uredba št. 261/2004 – Odškodnina in pomoč potnikom – Letalski prevoznik – Pojem – Podjetje, ki na dan predvidenega leta še nima operativne licence – Izključitev – Pravica potnikov do odškodnine – Neobstoj – Meje

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 261/2004, členi 2(a), 3(5), 5(1)(c) in 7(1); Direktiva Sveta 90/314, člen 5(1))

Člen 3(5) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 v povezavi z njenim členom 2(a) je treba razlagati tako, da podjetje, kakršno je to iz postopka v glavni stvari, ki je zaprosilo za izdajo operativne licence, vendar mu ta do datumov, predvidenih za izvedbo nameravanih letov, še ni bila izdana, ne more biti zajeto z navedeno uredbo, tako da zadevni potniki nimajo pravice do odškodnine na podlagi člena 5(1)(c) in člena 7(1) te uredbe.

To, da navedeno podjetje nameravanih letov ne opravi v okoliščinah, kakršne so te iz zadeve v glavni stvari, torej ne more imeti učinkov odpovedi, ki so določeni v členu 5(1)(c) Uredbe št. 261/2004 v povezavi s členom 7(1) te uredbe. Glede na posebnosti zadeve v glavni stvari je treba dodati, da okoliščina, da člen 3(5) Uredbe št. 261/2004 v povezavi s členom 2(a) te uredbe ne omogoča, da se zadevnim potnikom izplača odškodnina na podlagi navedene uredbe, ne preprečuje, da lahko ti poskušajo dobiti odškodnino iz drugih naslovov, med katerimi je, kot določa člen 3(6) te uredbe, Direktiva 90/314, ki v členu 5(1) zlasti določa, da države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da zagotovijo, da organizator potovanja in/ali turistični agent potrošniku odgovarja za pravilno izpolnjevanje obveznosti iz pogodbe ne glede na to, ali mora obveznost izpolniti organizator potovanja in/ali turistični agent ali drugi izvajalci storitev, in brez poseganja v pravico organizatorja potovanja in/ali turističnega agenta, da ukrepa proti drugim izvajalcem storitev.

(Glej točke 25, 26 in 28 ter izrek.)
1.

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 5 in 6.)
2.

Vprašanja za predhodno odločanje – Predložitev Sodišču – Potrebnost sprejetja predhodne odločbe in upoštevnost postavljenih vprašanj – Presoja nacionalnega sodišča – Odločba o nepredložitvi vprašanja za predhodno odločanje Sodišču – Obveznost predložitve take odločbe Sodišču – Neobstoj (člen 267 PDEU; Statut Sodišča, člen 23) (Glej točke od 31 do 37.)
23

Drugič, Komisija meni, da je uporaba storitev trinajstih odvetnikov za obdobje od 7. marca 2017 do 16. januarja 2019 pretirana. Obdobje dela, ki se upošteva, naj bi trajalo le približno šest mesecev ter se začelo z dnem vročitve pritožbe družbi UPS in končalo z dnem vložitve duplike te družbe. Urne postavke, ki sta jih uporabila glavna odvetnika, in sicer 862 EUR/uro in od 695 EUR do več kot 820 EUR/uro, naj bi bile tudi pretirane glede na nagrade, ki so znašale od 360 EUR do 495 EUR/uro in jih je Sodišče, kot kaže, sprejelo v prejšnjih zadevah. Družba UPS naj bi zahtevala povračilo za 878,4 delovne ure odvetnikov s povprečno urno postavko 600 EUR/uro, čeprav so sodelovali številni mlajši odvetniki in pripravniki. Komisija meni, da bi bilo treba odobriti povprečno postavko 350 EUR/uro. Tudi sodelovanje 13 ekonomistov, za katere je s seštevanjem postavk, ki jih je družba UPS omenila v prilogah, sklepala, da so delali 363,5 ure po povprečni urni postavki 824 EUR/uro, naj bi bilo nesorazmerno.
26

V teh okoliščinah je Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich I Wydział Cywilny (občinsko sodišče v kraju Siemianowice Śląskie) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali je treba določbe Direktive [93/13], zlasti njena člena 6(1) in 7(1), in Direktive [2008/48], zlasti njena člena 10 in 22(1), razlagati tako, da nasprotujejo temu, da banka (dajalec kredita) proti potrošniku (kreditojemalec) v okviru postopka za izdajo plačilnega naloga, ki je urejen z določbami člena 485(3) in naslednjimi [kpc], uveljavlja zahtevek na podlagi izpiska iz bančnih evidenc, ki so ga podpisale osebe, pooblaščene za dajanje izjav v zvezi s premoženjskimi pravicami in obveznostmi banke, in je opremljen z žigom banke, ter dokaza, da je bil dolžniku vročen uradni opomin za plačilo?“
16

Iz predložitvene odločbe izhaja, da sta T. Iliev in B. Ilieva sicer imela stalno prebivališče prijavljeno v Bolgariji, vendar je treba šteti, da sta na dan sklenitve svoje civilne zakonske zveze, pridobitve avtomobila, razglasitve razveze zakonske zveze in vložitve tožbe iz postopka v glavni stvari običajno prebivala na italijanskem ozemlju. Predložitveno sodišče pojasnjuje, da B. Ilieva deset let neprekinjeno živi in dela v Italiji, da je 14. marca 2016 bolgarskim organom prijavila, da prebiva v Italiji, in da je z njene osebne izkaznice, ki so jo izdali italijanski organi, razvidno, da prebiva v Albi v pokrajini Cuneo (Italija).
2.

Sodni postopek – Stroški – Odmera – Stroški, ki se lahko povrnejo – Nujni izdatki strank – Nagrade, ki jih institucija plača svojemu odvetniku – Vključitev – Elementi, ki se upoštevajo pri odmeri (Statut Sodišča, člen 19, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točke od 25 do 29 in od 32 do 35.)
1.

Sodni postopek–Intervencija–Pogoji dopustnosti–Interes za rešitev spora–Pojem–Zahteva po neposrednem in dejanskem interesu–Spor glede zakonitosti sklepa komisije za pritožbe Evropske agencije za kemikalije v zvezi s preučitvijo snovi triklosan–Neobstoj neposrednega in dejanskega interesa združenja za zaščito interesov živali–Meje–Rešitev, s katero se spremeni pravni položaj navedenega združenja (Statut Sodišča, člen 40, drugi odstavek) (Glej točke od 32 do 34 in od 36 do 39.)
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 7. decembra 2017 – Woonhaven Antwerpen

(Zadeva C‑446/17)

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Nepošteni pogodbeni pogoji – Najemna pogodba, sklenjena med podjetjem za socialna stanovanja in najemnikom – Najemna pogodba, ki zavezuje na podlagi nacionalnega zakonodajnega akta – Direktiva 93/13/EGS – Člen 1(2) – Neuporaba te direktive“

Varstvo potrošnikov–Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah–Direktiva 93/13–Področje uporabe–Izključitev pogodbenih pogojev, ki temeljijo na obveznih zakonih ali predpisih–Pogoji v najemni pogodbi, sklenjeni med priznano družbo za gradnjo socialnih stanovanj in najemnikom, določeni z nacionalnimi predpisi–Neuporaba direktive

(Direktiva Sveta 93/13, člen 1(2))

(Glej točke od 25 do 31 ter izrek.)

Izrek

Člen 1(2) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da se ta direktiva ne uporablja za pogoje v pogodbi o socialni najemnini, sklenjeni med priznano družbo za gradnjo socialnih stanovanj in najemnikom, ki so določeni z nacionalnimi predpisi, kot je člen 11 tipske najemne pogodbe, priložene Besluit van de Vlaamse Regering tot reglementering van het sociale huurstelsel ter uitvoering van titel VII van de Vlaamse Wooncode (uredba flamske vlade o urejanju socialnih stanovanj in o izvajanju Naslova VII flamskega stanovanjskega zakona) z dne 12. oktobra 2007.
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 29. novembra 2017 – Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio/Parlament in Svet

(zadeva C‑467/17 P)

„Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Ničnostna tožba – Nespoštovanje roka za vložitev tožbe – Družba, ki je ustanovljena po poteku roka za vložitev tožbe – Domnevni obstoj višje sile – Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Pravica do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča – Očitno neutemeljena pritožba“

Sodni postopek–Roki za tožbe–Prekluzija–Nepredvidljive okoliščine ali višja sila–Pojem–Pridobitev pravne osebnosti s strani tožeče stranke po poteku roka za vložitev tožbe–Izključitev–Kršitev pravice do učinkovitega sodnega varstva–Neobstoj

(člen 6(1) PEU; člen 263, četrti in šesti odstavek, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 47 in 52(7); Statut Sodišča, člen 45, drugi odstavek)

(Glej točke 15, od 18 do 20 in od 27 do 30.)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.
1.

Pritožba–Razlogi–Napačna presoja dejstev in dokazov–Nedopustnost–Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov–Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 6 in 7.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Prekrivanje področij uporabe razlogov, navedenih v točkah (b) in (c) člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1), točki (b) in (c), in (3)) (Glej točko 4.)
48

Vendar si morajo države članice kljub tej diskrecijski pravici prizadevati, da se take omejitve, ki privedejo do različnega obravnavanja, uporabljajo pregledno in z možnostjo nadzora ter so utemeljene na objektivnih merilih, da bi se preprečila vsakršna izključitev delavcev, zaposlenih za določen čas, zgolj zaradi trajanja pogodb ali delovnih razmerij, na katerih temeljijo njihova delovna doba in strokovne izkušnje (glej v tem smislu sodbi z dne 8. septembra 2011, Rosado Santana, C‑177/10, EU:C:2011:557, točka 77, in z dne 18. oktobra 2012, Valenza in drugi, od C‑302/11 do C‑305/11, EU:C:2012:646, točka 59, ter sklep z dne 21. septembra 2016, Álvarez Santirso, C‑631/15, EU:C:2016:725, točka 54).
6.

Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Pomoč, dodeljena v nasprotju s procesnimi pravili iz člena 88 ES – Morebitno legitimno pričakovanje prejemnikov – Pogoji in meje – Prenehanje legitimnega pričakovanja z objavo odločbe o začetku formalnega postopka preiskave – Izjemne okoliščine, zaradi katerih lahko ponovno nastane legitimno pričakovanje – Nerazumno trajanje formalnega postopka preiskave – Uravnoteženje zahtev po pravni varnosti in javnih zahtev v zvezi z vračilom nezakonitih pomoči (člen 88 ES; Uredba Sveta št. 659/1999) (Glej točke od 53 do 58 in 60.)
4.

Sodni postopek – Stroški – Določitev – Stroški, ki se povrnejo – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati – Stroški, priglašeni v okviru pritožbe – Nagrada odvetnika – Pooblaščeni odvetniki, ki so se temeljito seznanili z zadevo med upravnim postopkom pred Komisijo in v postopku pred Splošnim sodiščem (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točki 46 in 47.)
3.

Svoboda opravljanja storitev–Svoboda ustanavljanja–Omejitve–Igre na srečo–Nacionalna ureditev, ki koncesionarju iger na srečo nalaga, da ob prenehanju dejavnosti zaradi poteka trajanja koncesije neodplačno prenese uporabo materialnih in nematerialnih sredstev, katerih lastnik je in ki tvorijo mrežo za upravljanje in pobiranje stav–Nedopustnost–Upravičenost–Nujni razlogi v javnem interesu–Sorazmernost–Preverjanje, ki ga opravi nacionalno sodišče (Člena 49 in 56 PDEU) (Glej točko 12 in točko 2 izreka.)
Zadeva C‑356/16

Kazenski postopek

proti

Wamo BVBA in Lucu Cecilu Jozefu Van Molu

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel, strafzaken)

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Direktiva 2005/29/ES – Nepoštene poslovne prakse – Nacionalna zakonodaja, ki prepoveduje oglaševanje nekirurških ali kirurških estetskih posegov“

Povzetek – Sklep Sodišča (tretji senat) z dne 26. oktobra 2017

Približevanje zakonodaj – Nepoštene poslovne prakse podjetij v razmerju do potrošnikov – Direktiva 2005/29/ES – Nacionalni predpisi, ki fizičnim ali pravnim osebam prepovedujejo oglaševanje nekirurških ali kirurških estetskih posegov – Dopustnost

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29, člen 3(3) in (8))

Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki javno zdravje ter dostojanstvo in integriteto poklicev plastičnega kirurga in zdravnika estetske medicine varuje tako, da fizičnim ali pravnim osebam prepoveduje oglaševanje nekirurških ali kirurških estetskih posegov.

Vendar ta direktiva v skladu s svojim členom 3(3) ne posega v pravila prava Unije ali nacionalna pravila o vidikih zdravja in varnosti izdelkov. Poleg tega je treba poudariti, da v skladu s členom 3(8) navedene direktive ta ne posega v deontološke kodekse ravnanja ali druga posebna pravila o zakonsko urejenih poklicih, katerih namen je vzdrževati visoko raven poštenosti oseb, ki opravljajo te poklice, in ki jih države članice v skladu z zakonodajo Unije lahko predpišejo tem osebam.

Iz teh določb tako izhaja, da Direktiva 2005/29 ne posega v nacionalna pravila o vidikih zdravja in varnosti izdelkov ali v posebne določbe o zakonsko urejenih poklicih (sodba z dne 4. maja 2017, Vanderborght,C‑339/15, EU:C:2017:335, točka 28).

(Glej točke od 20 do 22 in 24 ter izrek.)
2.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Pogoji za dodelitev–„Fumus boni juris“–Prima facie preizkus razlogov, navedenih v utemeljitev tožbe v glavni stvari–Tožba zoper odločbo Evropske agencije za zdravila o odobritvi dostopa do poročil o kliničnih študijah tretji osebi–Razlogi, ki se nanašajo na zaupnost informacij, zajetih s poslovno skrivnostjo, in na uporabnost splošne domneve uporabe izjeme od pravice javnosti do dostopa na podlagi Uredbe št. 1049/2001–Tožbeni razlogi, ki razkrivajo obstoj kompleksnih pravnih vprašanj–Tožbeni razlogi, ki niso neutemeljeni na prvi pogled (člen 278 PDEU; uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(7), in št. 726/2004, členi 36, 38(3), 39(10), 57, 73 in 76; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/82, člena 13 in 13a) (Glej točke 59, 60, 67, 68 in od 73 do 79.)
2.

Pritožba–Razlogi–Napačna presoja dejstev in dokazov–Nedopustnost–Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov–Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 5 in 6.)
Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 15. novembra 2016 –

BSH Hausgeräte/EUIPO

(Zadeva C‑389/16 P)

„Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Znamka Evropske unije – Postopek za ugotovitev ničnosti – Besedna znamka AROMA – Uredba (ES) št. 207/2009 – Člen 52(1)(a) in člen 7(1)(b) in (c) – Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena“

Pritožba–Razlogi–Napačna presoja dejstev in dokazov–Nedopustnost–Nadzor Splošnega sodišča glede presoje dejstev in dokazov–Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točko 6.)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.
Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 15. novembra 2016 –

MIP‑TS

(Zadeva C‑222/16) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Trgovinska politika – Uredba (ES) št. 1225/2009 – Člen 13 – Izogibanje – Izvedbena uredba (EU) št. 791/2011 – Tkanina z odprto mrežno strukturo iz steklenih vlaken s poreklom iz Ljudske republike Kitajske – Protidampinške dajatve – Izvedbeni uredbi (EU) št. 437/2012 in (EU) št. 21/2013 – Pošiljanje s Tajske – Razširitev protidampinške dajatve – Časovno področje uporabe – Carinski zakonik Skupnosti – Naknadna izterjava uvoznih dajatev“

1. Vprašanja za predhodno odločanje–Vprašanja, enaka tistim, o katerih je že bilo odločeno v sodni praksi–Uporaba člena 99 Poslovnika (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 99) (Glej točke od 27 do 30.)

2. Skupna trgovinska politika–Zaščita pred dampingom–Izogibanje–Razširitev protidampinške dajatve–Področje uporabe ratione temporis–Retroaktivna uporaba dokončne protidampinške dajatve, razširjene na uvoz proizvodov, sproščenih v prosti promet v Unijo pred začetkom veljavnosti uredbe o začetku preiskave glede izogibanja in o registraciji takega uvoza–Omejitev–Netočnost potrdil o izvoru, ki je bila odkrita po naknadnem preverjanju (uredbi Sveta št. 1225/2009, člen 10(1), člen 13(1) in (3) ter člen 14(5) ter št. 791/2011, člen 1(1); Uredba Komisije št. 437/2012) (Glej točke od 33 do 37 ter izrek.)

Izrek

Člen 1(1) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 791/2011 z dne 3. avgusta 2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih tkanin z odprto mrežno strukturo iz steklenih vlaken s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, je treba razlagati tako, da se dokončna protidampinška dajatev, uvedena s to določbo, uporablja za uvoze tkanine z odprto mrežno strukturo iz steklenih vlaken iz navedene določbe, ki je deklarirana kot izdelki s poreklom s Tajske in so bili izvedeni pred začetkom veljavnosti Uredbe (EU) št. 437/2012 z dne23. maja 2012 o začetku preiskave glede možnega izogibanja protidampinškim ukrepom, uvedenim z Izvedbeno uredbo št. 791/2011, in za te uvoze določa registracijo, kot je uvoz iz postopka v glavni stvari, če se izkaže, da je ta tkanina z odprto mrežno strukturo iz steklenih vlaken v resnici proizvod s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

( 1 ) UL C 243, 4.7.2016.
64

Splošno sodišče mora spoštovati to načelo ne le, ko opravlja nadzor nad zakonitostjo sklepa Komisije o naložitvi glob, temveč tudi, ko izvaja svojo neomejeno pristojnost. Izvajanje take pristojnosti pri določitvi višine naloženih glob namreč ne sme privesti do diskriminacije med podjetji, ki so bila udeležena pri sporazumu ali usklajenem ravnanju, ki je v nasprotju s členom 101(1) PDEU (glej v tem smislu sodbo z dne 18. decembra 2014, Komisija/Parker Hannifin Manufacturing in Parker‑Hannifin, C‑434/13 P, EU:C:2014:2456, točka 77).
60

V zvezi s tem je treba opozoriti, da Komisija – če določi pravila ravnanja, s katerimi želi doseči zunanje učinke v zvezi z gospodarskimi subjekti, kot so tista iz obvestil o prizanesljivosti iz leta 2002 in leta 2006 – v posameznem primeru ne more odstopiti od njih, ne da bi za to navedla razloge, združljive z načelom enakega obravnavanja. Ta institucija se namreč s tem, da sprejme ta pravila ravnanja in da z njihovo objavo razglasi, da jih bo v prihodnje uporabljala v primerih, na katere se nanašajo, omejuje pri izvrševanju svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku in ne more odstopiti od teh pravil, ne da bi bila, glede na okoliščine primera, sankcionirana na podlagi kršitve splošnih pravnih načel, kot sta enako obravnavanje ali varstvo legitimnih pričakovanj (glej po analogiji sodbi Dansk Rørindustri in drugi/Komisija, C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točke od 209 do 211, in Quinn Barlo in drugi/Komisija, C‑70/12 P, EU:C:2013:351, točka 53).
7

Comité d’entreprise s pritožbo Splošnemu sodišču očita, da je člen 40, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije razlagalo napačno. Ta pritožba je sestavljena iz štirih pritožbenih razlogov, ki se nanašajo na: — napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča, ko je v točki 13 izpodbijanega sklepa presodilo, da kolektivni interes zaposlenih v SNCM, ki jih zastopa Comité d’entreprise, ni tak, da bi sam po sebi utemeljeval neposreden in dejanski interes tega sveta za rešitev spora, predloženega temu sodišču, v smislu člena 40, drugi odstavek, Statuta Sodišča; — napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča, ko je v točki 14 izpodbijanega sklepa presodilo, da dejstvo, da je Comité d’entreprise eventualno mogoče obravnavati kot zadevno stranko v smislu člena 108(2) PDEU, ne zadostuje za to, da izkazuje neposreden in dejanski interes za rešitev spora, predloženega Splošnemu sodišču, v smislu navedenega člena 40, drugi odstavek; — napake pri presoji, ki jih je storilo Splošno sodišče, ko je v točki 15 izpodbijanega sklepa presodilo, prvič, da Comité d’entreprise ni navedel nobenega konkretnega dokaza, s katerim bi lahko dokazal, da ima zadeva, o kateri odloča Splošno sodišče, poseben pomen za obstoječe zakonodajne pobude ali da povzroča načelne težave, ki lahko vplivajo zlasti na njegove interese, ter, drugič, da Comité d’entreprise ni dokazal, da bi bil postopek prisilne poravnave, ki poteka na nacionalni ravni, prekinjen, če bi bil sporni sklep razglašen za ničen, in — napako pri presoji, ki jo je storilo Splošno sodišče, ko je v točkah od 16 do 18 izpodbijanega sklepa menilo, da interes Comité d’entreprise za rešitev spora, ki mu je bil predložen, ni ločen od interesa SNCM, čeprav ima ločeno civilno in pravno osebnost, ki pa je povezana s tem podjetjem, veliko premoženje in proračun z obveznostmi in veljavnimi pogodbami, na katere neposredno vpliva postopek prisilne poravnave, v okviru katerega ima v skladu s francoskim pravom pravico do izjave.
Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 30. maja 2018 – Simba Toys/EUIPO in Seven Towns

(Zadeva C‑30/15 P-DEP2)

„Odmera stroškov“

1. Sodni postopek–Stroški–Odmera–Stroški, ki se povrnejo–Postopek, ki poteka pred Sodiščem v okviru pritožbe–Nujni izdatki zaradi navedenega postopka (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točko 21.)

2. Sodni postopek–Stroški–Odmera–Stroški, ki se povrnejo–Dejavniki, ki jih je treba upoštevati–Nagrada, ki jo stranke dolgujejo svojim odvetnikom–Določitev nagrad, ki jih je mogoče izterjati od stranke, ki ji je bilo naloženo plačilo stroškov (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točko 22.)

3. Sodni postopek–Stroški–Odmera–Stroški, ki se povrnejo–Dejavniki, ki jih je treba upoštevati–Nacionalna tarifa o določitvi odvetniških honorarjev–Izključitev (Poslovnik Sodišča, člen 144(b)) (Glej točke od 23 do 25.)

Izrek

Skupni znesek stroškov, ki ga morata Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in družba Seven Towns Ltd povrniti družbi Simba Toys GmbH & Co. KG v postopku pritožbe, se določi na 34.000 EUR.