ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

V zvezi s tem je navedeno, da mora nepredvidljivo tveganje, ki povzroči pretirano breme za eno stranko, voditi do ponovnih pogajanj glede pogodbe. Položaj, zaznamovan s pandemijo Sars-Cov-2, in vojni konflikt med ukrajinskim in ruskim narodom sta očitno nepredvidljivo tveganje. Ta položaja sta povzročila izjemno povečanje cen materialov, ki ga ne sme nositi izključno družba Aitana ACS, SL.
Tožba, vložena 4. julija 2022 – BPCE in drugi/EOR

(Zadeva T-393/22)

(2022/C 311/25)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: BPCE (Pariz, Francija) in 45 drugih tožečih strank (zastopniki: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi in M. Dalon, odvetniki)

Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— na podlagi člena 263 PDEU razglasi ničnost sklepa št. SRB/ES/2022/18 z dne 11. aprila 2022 o izračunu predhodnih prispevkov v ESR za leto 2022 v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

— na podlagi člena 277 PDEU ugotovi, da se ne uporabljajo naslednje določbe Uredbe EMR (1), Izvedbene uredbe (2) in Delegirane uredbe (3): — členi 69(1), 69(2), 70(1) in 70(2)(a) in (b) Uredbe EMR; — členi 4(2), 5, 6, 7 in 20 Delegirane uredbe ter Priloga I k tej uredbi; — člen 4 Izvedbene uredbe;

— toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo osem tožbenih razlogov, ki so v bistvu enaki ali podobni tožbenim razlogom, navedenim v okviru zadeve T-391/22, Société générale in drugi/EOR.

(1) Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 255, str. 1).

(2) Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/81 z dne 19. decembra 2014 o določitvi enotnih pogojev za uporabo Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v enotni sklad za reševanje (UL 2015, L 15, str. 1).

(3) Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega sodnega postopka in obveznosti obrazložitve, ki jo ima Svet. Tožeča stranka navaja, da so edini viri, ki jih je navedel Svet, članki v tisku ali izvlečki spletnih strani in torej ne morejo izpolniti meril za dokaz, ki utemeljuje sprejetje sankcij.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti pomoči in skrbnega ravnanja iz člena 24 Kadrovskih predpisov. Tožeča stranka se sklicuje na to, da ob prenosu svojih pokojninskih pravic ni prejela nobene tabele, v kateri bi bilo pojasnjeno, da ima pravico do povračila nepovečanega aktuarskega ekvivalenta zneskov, ki so bili vplačani v okviru njenega izvornega nacionalnega sistema in ki niso bili upoštevani v okviru pokojninskega sistema Unije.
3.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na napako pri presoji. Tožeča stranka navaja, prvič, da noben dokaz, ki ga je navedel Svet, ne zadostuje zahtevam evropske sodne prakse s področja dokaznega standarda in kakovosti dokazov in drugič, da nobena od trditev Sveta v obrazložitvi ni dokazana in da torej ne odraža meril iz točk (d) in (g) Sklepa 2014/145/SZVP v različici, ki je bila takrat v veljavi.
Tožba, vložena 13. maja 2022 – CCCME in drugi/Komisija

(Zadeva T-263/22)

(2022/C 257/51)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Peking, Kitajska) in 8 drugih tožečih strank (zastopniki: R. Antonini, E. Monard in B. Maniatis, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— za nično razglasi Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2022/191 z dne 16. februarja 2022 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (1) v delu, v katerem se nanaša na CCCME, posamezna podjetja in zadevne člane; in

— Komisiji naloži plačilo stroškov teh postopkov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo devet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: Komisija je pri določitvi normalne vrednosti kršila člen 2(6a)(a) Osnovne uredbe in načelo dobrega upravljanja.

2. Drugi tožbeni razlog: Komisija v nasprotju s členom 2(10) Osnovne uredbe ni zagotovila pravične primerjave pri določitvi dampinga.

3. Tretji tožbeni razlog: Komisija je s tem, da je uporabila razpoložljiva dejstva o delu, kršila člen 18 Osnovne uredbe ter člen 6.8 in Prilogo II k Protidampinškemu sporazumu STO.

4. Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 9(6) Osnovne uredbe s tem, da je določila stopnjo damping za sodelujoče proizvajalce izvoznike, ki niso bili vzorčeni.

5. Peti tožbeni razlog: Komisija v nasprotju ds členi 3(2), 3(3), 3(5) in 3(6) v povezavi s členom 4(1) Osnovne uredbe ni opravila objektivne preiskave škode in vzročne zveze na podlagi pozitivnih dokazov.

6. Šesti tožbeni razlog: analiza Komisije o znižanju cen ni v skladu s členi 3(2), 3(3) in 9(4) Osnovne uredbe.

7. Sedmi tožbeni razlog: Komisija ni opravila pravične primerjave pri oceni cenovnih učinkov, kar je v nasprotju s členi 3(2), 3(3), 3(6) in 9(4) Osnovne uredbe.

8. Osi tožbeni razlog: Komisija ni opravila objektivne preiskave na podlagi pozitivnega dokaza glede pokazateljev škode, kar je v nasprotju s členoma 3(2) in 3(5) Osnovne uredbe.

9. Deveti tožbeni razlog: Komisija je kršila člene 6(7), 19(1), (2) in (3), člena 20(2) in 20(4) Osnovne uredbe in pravico do obrambe.

(1) UL 2022, L 36, str. 1.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na pomanjkanje pristojnosti Komisije in kršitev člena 101 in člena 102 v povezavi s členom 98 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU, Euratom) 2018/1046 (1) zaradi uporabe postopka izterjave terjatev s pobotom, kljub temu, da so te terjatve prenehale obstajati. Tožeča stranka navaja, da Komisija ni imela pravne podlage za sprejetje izpodbijanih odločb v položaju, v katerem so učinki sklepa z dne 20. septembra 2021 retroaktivno prenehali obstajati zaradi sklenitve poravnave med poljsko in češko vlado, odpovedi vsem terjatvam obeh strani in izbrisa zadeve C-121/21 (2) z vpisnika Sodišča.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP). Po mnenju tožeče stranke je bilo kršeno načelo enakosti, ker izpodbijani sklep tožeči stranki ni bil vročen v njenem materinem jeziku in v njem niso navedena pravna sredstva in roki zanje. Poleg tega je bil organ pregona tudi organ sojenja, čeprav je ločitev teh funkcij ena od jamstev, zagotovljenih s členom 6 EKČP.
—

delno razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. februarja 2022, izdano v zadevi R 927/2021-2, in sicer v delu, v katerem je z njo razglašena razveljavitev za blago in storitve iz razredov: 7, 9 in 35, razen rotorjev in statorjev iz razreda 7;
—

Kršitev člena 7(1)(b) in (c) v povezavi s členom 7(2) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
Tožba, vložena 6. aprila 2022 — Pharol/Komisija

(Zadeva T-181/22)

(2022/C 213/59)

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Pharol, SGPS, SA (Lizbona, Portugalska) (zastopnika: N. Mimoso Ruiz in L. Bettencourt Nunes, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— prizna pravni interes tožeče stranke za vložitev te tožbe za razglasitev ničnosti v skladu s členom 263 PDEU;

— to tožbo za razglasitev ničnosti šteje za vloženo v skladu s predpisi in dopustno v skladu s členom 263 PDEU;

— Sklep C(2022) 324 final z dne 25. januarja 2022 o spremembi Sklepa C(2013) 306 final z dne 23. januarja 2013 v zvezi s postopkom v skladu s členom 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (AT.39839 – Telefónica in Portugal Telecom) razglasi za ničen v skladu s členom 264 PDEU;

— podredno in prav tako v skladu s členom 264 PDEU iz navedenih razlogov zniža globo, naloženo tožeči stranki v skladu s členom 1 izpodbijanega sklepa;

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka in stroškov, ki so nastali tožeči stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

Prvi tožbeni razlog: neupoštevanje dejanske in pravne podlage iz sodbe Splošnega sodišča. Tožeča stranka trdi, da Sklep C(2022) 324 final z dne 25. januarja 2022 o spremembi Sklepa C(2013) 306 final z dne 25. januarja 2013 v zvezi s postopkom v skladu s členom 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (AT.39839 — Telefónica in Portugal Telecom) vključuje novo razlago konkurenčne klavzule, ki pomeni neupoštevanje dejanske in pravne podlage ter pravnomočnosti sodbe Splošnega sodišča, zaradi česar je treba izpodbijani sklep razglasiti za ničen.

Drugi tožbeni razlog: nespoštovanje bistvenih postopkovnih zahtev in kršitev pravice do obrambe družbe Pharol, ker ji ni bilo poslano obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. Tožeča stranka trdi, da bi morala Komisija v delu, v katerem je sprejela novo razlago konkurenčne klavzule v okviru presoje v zvezi z obsegom kršitve, poslati novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, s čimer ni izpolnila bistvene postopkovne zahteve in je kršila pravico tožeče stranke do obrambe, kar upravičuje razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa.

Tretji tožbeni razlog: napaka pri določitvi vrednosti prodaje, povezane s kršitvijo. Tožeča stranka zlasti trdi, da mora biti za analizo obstoja potencialne konkurence zaradi natančnega izračuna prodaje, ki je neposredno ali posredno povezana s kršitvijo, bistveni element dejanska možnost vstopa na vsak zadevni trg, kar pomeni neobstoj nepremostljivih ovir za vstop in, če je tako, obstoj resničnih in konkretnih možnosti, da podjetje vstopi na vsakega od trgov, in da ni dovolj, da je Komisija v izpodbijanem sklepu, čeprav napačno, ugotovila neobstoj nepremostljivih ovir.
3.

Tretji tožbeni razlog: Frontex je nezakonito ravnala – kar lahko povzroči nepogodbeno odgovornost – v zvezi z operacijo vračanja, ki je potekala od 28. do 29. aprila 2020, s tem, da je kršila temeljne pravice tožeče stranke iz členov 1, 2, 3, 4, 6, 18,19(1), 19(2) in 21 Listine. Nezakoniti kolektivni izgon tožeče stranke, do katerega je prišlo od 28. do 29. aprila 2020, je mogoče pripisati agenciji Frontex, njenemu „pravemu storilcu“, saj je bil opravljen v skladu s pravno zavezujočim operativnim načrtom hitrega posredovanja na meji v Egejskem morju, ki ga je osnoval izvršni direktor agencije Frontex. Podredno, Frontex je odgovorna zaradi pomoči pri storitvi nezakonitega kolektivnega izgona tožeče stranke, do katerega je prišlo od 28. do 29. aprila 2020. Tako prvi kot drugi vidik nepremoženjske škode ne bi nastala brez spornega nezakonitega ravnanja agencije Frontex.
—

jo razglasi za dopustno in zato: — primarno, — razglasi ničnostno tožbo za utemeljeno in razsodi, da sta zavrnitev na podlagi molka organa za imenovanja (OI) z dne 28. februarja 2022 in odločba, ki jo je sprejela Evropska komisija 21. decembra 2016 (obvestilo o odločitvi), nični, ker — sta člen 77 Kadrovskih predpisov in člen 11 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, na katerih temelji obvestilo o odločitvi z dne 21. septembra 2016, nezakonita; — ker tožeči stranki v obvestilu o določitvi z dne 21. decembra 2016 ni bilo predlagano nobeno izplačilo pokojninskih pravic, ki jih ni obračunal pristojni evropski organ, Evropska komisija ni izpolnila dolžnosti skrbnega ravnanja; — ker tožeči stranki v obvestilu o določitvi z dne 21. decembra 2016 ni bilo predlagano nobeno izplačilo pokojninskih pravic, ki jih ni obračunal pristojni evropski organ, je Evropska komisija kršila načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije; — in spis vrne OI, da ta določi znesek, ki ga je treba izplačati tožeči stranki; — podredno, — ugotovi, da je odškodninska tožba, ki temelji na neupravičeni obogatitvi, utemeljena, ker je tožeča stranka izgubila znesek pokojnine, za katero je prispevke plačevala v nacionalni pokojninski sistem, česar pristojni organ Unije ni upošteval, to pa je povzročilo sorazmerno obogatitev pokojninske blagajne Evropske unije; — Komisiji naloži, naj povrne finančno škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka, ocenjeno na dan vložitve te tožbe, in sicer na znesek 31 066,80 EUR iz naslova glavnice ali vsaj na 39,18 % izostalih periodičnih izplačil, ki jih je prejela Komisija od 1. februarja 2017 in ki se povišajo v enakem odstotku za izostala izplačila v prihodnosti;
—

v zvezi z vsebino, obsegom in izvršitvijo dogovora, do katerega je prišlo [zaupno] v zadevi [zaupno]: — razglasi ničnost sporazumnega dogovora [zaupno] zaradi napake volje in nespoštovanja njegove vsebine; — v delu, v katerem pomeni izvršitev tega dogovora, razglasi ničnost odločbe zaradi molka organa o retroaktivnem napredovanju tožeče stranke v razred AD 14 s 1. januarjem 2018, kakor ji je bila sporočena s posredovanjem plačilnega lista za maj 2021 in kakor je bila uradno potrjena z odločbo generalnega direktorja virov pri ESZD (OI) z dne [zaupno]; — razglasi ničnost odločbe generalnega direktorja za vire z dne 30. novembra 2021, s katero je ESZD zavrnila njeno pritožbo [zaupno], vloženo zoper neobstoj izrecne odločbe o njenem napredovanju v razred AD 14 s 1. januarjem 2018 in zoper to, da je ESZD v okviru zadeve [zaupno] podal lažnivo izjavo, katere cilj in posledica sta bila izkrivitev presoje Splošnega sodišča in možnosti tožeče stranke do sklicevanja na načelo enakega obravnavanja;
Tožba, vložena 28. januarja 2022 – Estonija/Komisija

(Zadeva T-62/22)

(2022/C 148/43)

Jezik postopka: estonščina

Stranki

Tožeča stranka: Republika Estonija (zastopnik: M. Kriisa)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izvedbeni sklep Evropske komisije z dne 17. novembra 2021 razglasi za ničen v delu, v katerem se v višini 634 057,30 EUR nanaša na Republiko Estonijo;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja te tožbene razloge:

1. Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je napačno razlagala in uporabila člen 21 Izvedbene uredbe (EU) št. 809/2014 (1) v povezavi s členom 30 Delegirane uredbe (EU) št. 640/2014 (2), zaradi česar je napačno sklepala, da sistem za vlaganje zahtevkov za pomoč v Estoniji ni skladen s tema določbama.

2. Drugi tožbeni razlog: Evropska komisija je samovoljno in zato napačno razlagala člen 30(2) Uredbe št. 640/2014.

3. Tretji tožbeni razlog: Evropska komisija je kršila obveznost obrazložitve in načelo dobrega upravljanja, ker ni mogla zadosti jasno obrazložiti, zakaj nadomestitev živali na način, ki je dovoljen v Estoniji, ni skladna s pravom Unije.

(1) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 809/2014 z dne 17. julija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom, ukrepi za razvoj podeželja in navzkrižno skladnostjo (UL 2014, L 227, str. 69).

(2) Delegirana uredba Komisije (EU) št. 640/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta glede integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, pogojev za zavrnitev ali ukinitev plačil in za upravne kazni, ki se uporabljajo za neposredna plačila, podporo za razvoj podeželja in navzkrižno skladnost (UL 2014, L 181, str. 48).
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 85 Kadrovskih predpisov in očitna napaka pri presoji v zvezi z otroškim dodatkom za osebi A in B za obdobje od 1. februarja 2013 do 30. junija 2013 zaradi neobstoja katerega koli dokaza za to, da je tožeča stranka vedela za prenehanje obdobja rejništva, in zato zaradi neobstoja namena tožeče stranke, da bi zavedla upravo glede prenehanja obdobja rejništva.
C 84/42

Tožba, vložena 13. decembra 2021 – DPG Deutsche Pfandsystem/EUIPO – Užstato sistemos administratorius (Upodobitev obrisa steklenice in puščice)

(Zadeva T-774/21)

(2022/C 84/59)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: DPG Deutsche Pfandsystem GmbH (Berlin, Nemčija) (zastopnica: J. Götz, odvetnica)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Užstato sistemos administratorius VšĮ (Vilnius, Litva)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije (Upodobitev obrisa steklenice s puščico) – zahteva za registracijo št. 14481 519

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. septembra 2021 v zadevi R 117/2020-2

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlog

Odbor za pritožbe naj bi svojo odločitev napačno oprl na dejstvo, da tožeča stranka ni uspela dokazati, da se je njena prejšnja znamka resno in dejansko uporabljala v skladu z njeno glavno funkcijo, ki jo ima kot znak, in sicer da označuje trgovinski izvor zadevnih proizvodov in storitev.
5.

Peti tožbeni razlog: kršitev pravice do zasebnega in družinskega življenja. Z izpodbijano odločbo je kršena pravica do zasebnega in družinskega življenja, ki je določena v členu 7 Listine in v členu 8 Evropske konvencije o človekovih pravicah (v nadaljevanju: EKČP). Tožeča stranka trdi, da ji družinske obveznosti niso onemogočale izpolnitve še nedokončanih nalog.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila Uredbo 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta (2), ter zlasti člen 10(2) te uredbe, predmet in cilj Uredbe 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta in ustaljeno prakso Komisije o odrejanju pobiranja začasnih dajatev.
—

razglasi odločbo z dne 9. avgusta 2021, ki jo je tožena stranka sprejela pod opravilno številko SGS 21/2869 in ki je bila tožeči stranki vročena 9. avgusta 2021, o zavrnitvi dostopa do nekaterih dokumentov, ki je bil zahtevan na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30 .maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (1) in Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (2);
—

Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe Sveta (ES) 207/2009 zaradi ugotovitve, da ne obstaja neločljiva in bistvena lastnost;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev Pogodb ali drugega pravnega predpisa, ki se nanaša na njihovo uporabo. Prvič, tožeči stranki trdita, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da ni upoštevala Konvencije Združenih narodov o varstvu in spodbujanju pravic in dostojanstva invalidov. Dalje, Komisija ni upoštevala oziroma je premalo upoštevala izvajanje Konvencije v pravu Evropske unije v tem kontekstu, in sicer kot v zadevi C-198/15 Invamed Group in drugi (2), namesto tega pa je uporabila napačen model invalidnosti. Izpodbijana uredba namesto tega upošteva nebistvena merila, ki izhajajo iz instrumentov, ki so bili sprejeti pred Sklepom Sveta z dne 26. novembra 2009 (3) in Konvencijo Združenih narodov o varstvu in spodbujanju pravic in dostojanstva invalidov.
—

odredi ECB, da tožeči stranki: — za kršitev člena 8 EKČP v zvezi z nespoštovanjem zasebnosti tožeče stranke, kar zadeva dostojanstvo in poklicno integriteto, plača odškodnino v znesku 200 000 EUR; — za kršitev člena 8 EKČP v zvezi z nespoštovanjem zasebnosti tožeče stranke, kar zadeva njeno pravico do zdravja, plača odškodnino v znesku 130 000 EUR; — za uporabo preiskovalnega poročila, ki je vsebovalo napake, in razveljavljene sodbe v zadevi F-43/10, ker sta bila ta dokumenta poslana [zaupno], plača odškodnino za nepremoženjsko škodo v znesku 20 000 EUR; — za izgubo zaslužka plača znesek, ki naj se izračuna glede na izid še nerešene zadeve T-500/16; — za uničenje preiskovalnih dokumentov plača odškodnino za nepremoženjsko škodo v znesku 20 000 EUR; — za zamudo pri njeni oceni in v postopku sprejetja sklepa o letni reviziji plač in dodatkov za leto 2007, ki se nanaša na obdobje od leta 2007 do 2021, plača odškodnino za nepremoženjsko škodo v znesku 52 000 EUR; — za nepremoženjsko in premoženjsko škodo, izhajajočo iz neobstoja ocene in sklepa o letni reviziji plač in dodatkov, plača odškodnino v znesku 150 000 EUR; — za dokončno izgubo možnosti zaradi neuvedbe nove preiskave (nepremoženjska in premoženjska škoda) plača odškodnino v znesku 700 000 EUR.
—

sklep Komisije z dne 2. junija 2021 o zavrnitvi dostopa do dokumentov Komisije, za katerega je prosila tožeča stranka, in sklep Komisije z dne 11. avgusta 2021 o zavrnitvi dostopa do dokumentov Komisije, za katerega je prosila tožeča stranka, in sicer z izdelavo kopij celotne komunikacije Komisije a) z družbo BioNTech SE, b) z Bundeskanzleramt (urad zveznega kanclerja, Nemčija) v zvezi z družbo BioNTech SE in njenimi proizvodi, c) z Bundesminister der Gesundheit (zveznim ministrom za zdravstvo, Nemčija) v zvezi z nakupom cepiv za boj proti koronavirusni pandemiji, vsakič od 1. aprila 2020 in zlasti v zvezi s količino cepiva, ki jo je ponudila družba BioNTech, in časom dobave tega cepiva, razglasi za nična v delu, v katerem tožeči stranki dostop ni bil odobren ali je bil odobren le delno;
—

kršitev členov 20, 41(1) in 2(a) in (c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravice do izjave, obveznosti uprave, da svoje odločitve obrazloži, načel dobrega upravljanja, pravne varnosti in enake obravnave.
—

naloži plačilo nepremoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka in ki je ex aequo et bono ocenjena na 50 000 EUR;
—

odredi povračilo nepremoženjske škode v višini 100 000 EUR in premoženjske škode v višini 47 221,02 EUR, ki izhajata iz zavrnitve v izpodbijanih odločbah in ki sta skupaj ocenjeni na 147 221,02 EUR, brez poseganja v ponovno ocenitev, skupaj z zamudnimi in kompenzacijskimi obrestmi do dneva celotnega plačila;
C 422/23

Tožba, vložena 15. avgusta 2021 – Lagardère, unité médico-sociale/Komisija

(Zadeva T-503/21)

(2021/C 422/30)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Lagardère, unité médico-sociale (Ghlin, Belgija) (zastopnik: P. Vanlangendonck, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano Uredbo 2021/953 (1) razglasi za nično.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 9(1) Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1), ker se z izpodbijanim aktom ne upošteva prepoved obdelave osebnih podatkov v zvezi z zdravjem posameznika.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 21(1) PDEU, s katerim je državljanom Unije priznana pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 168 in 169 PDEU ter členov 3, 35 in 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

(1) Uredba (EU) 2021/953 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2021 o okviru za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 (digitalno COVID potrdilo EU) za olajšanje prostega gibanja med pandemijo COVID-19 (UL 2021, L 211, str. 1).
—

odločbo odbora za pritožbe pri ACER z dne 28. maja 2021, zadeva A-001-2021 (konsolidirana) (v nadaljevanju: izpodbijana odločba odbora za pritožbe), s katero so bile zavrnjene zahteve za razveljavitev in vrnitev v ponovno odločanje glede odločbe št. 30/2020 z dne 30. novembra 2020 (v nadaljevanju: odločba Agencije) o predlogu metodologije deljenja stroškov pri ponovnem dispečiranju in kompenzacijskih poslih za območje določanja zmogljivosti Core (v nadaljevanju: metodologija RDCTCS) razglasi za nično;