ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 17. aprila 2012 v zadevi R 1825/2010-4, in ugotovi, da je treba na podlagi uporabe člena 8(1)(b) Uredbe o znamke Skupnosti ugoditi pritožbi pritožnika pred UUNT za storitve iz razreda 35: storitve maloprodaje, storitve veleprodaje, storitve pošiljanja po pošti in elektronske storitve maloprodaje vse povezano z oblačili, obutvijo in pokrivali ter razveljavi odločbo oddelka za ugovore o popolni ugoditvi prijavi znamke Skupnosti št. 7 396 468„FREE YOUR STYLE“ (mešana);
1.

Prvi tožbeni razlog, s katerim navajata, da so pri sprejetju izpodbijanega sklepa nastale bistvene kršitve postopka. Natančneje, tožeči stranki trdita, da je bila pri sprejetju izpodbijanega sklepa zaradi nepravilnosti pri izvedbi pregleda kršena njuna pravica do obrambe, zlasti ker se Komisija ni prepričala, da so bile zadevne osebe pravilno seznanjene s svojijmi dolžnostmi med pregledom niti s posledicami njihovega nespoštovanja.
1.

prvi tožbeni razlog: kršitev bistvene postopkovne zahteve (obveznost obrazložitve), s čimer je kršen člen 8(1) Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1) in člen 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker je: — tožena stranka navedla le abstraktne in splošne razloge za zavrnitev dostopa do vseh oziroma dela revizijskih poročil, ki jih je Služba notranje revizije Evropske komisije opravila o ECDC; poleg tega ni dokazala, da ni bilo prevladujočega javnega interesa za njihovo razkritje; — v skladu z ustaljeno sodno prakso morajo biti razlogi za zavrnitev dostopa do dokumentov konkretni in posamični ter posebni in morajo ustrezno opisati interes, ki prevladuje nad pravico tožeče stranke do morebitnega dostopa, pri čemer je treba dokazati, da prevladujoči javni interes za razkritje ne obstaja.
1.

Prvi tožbeni razlog: napačna presoja Komisije v zvezi s sprejetjem potrebnih ukrepov s strani Helenske republike, za izvršitev sodbe Sodišča Evropske unije. Tožena stranka naj bi napačno presodila in razlagala ukrepe, ki jih je Helenska republika sprejela za izvršitev sodbe Sodišča. Helenska republika trdi, da je sprejela vse ukrepe, ki so potrebni za izvršitev sodbe Sodišča, s tem ko je sprejela zakon št. 4002/2011, s katerim so bili – kot to zahteva sodba Sodišča v zadevi C–65/05 – razveljavljeni členi, ki so v nasprotju z zakonom št. 3037/2002.
1.

S prvim tožbenim razlogom tožeča stranka zatrjuje, da je tožena stranka nepravilna uporabila pravo pri izvajanju testa združljivosti iz naslova člena 106(2) PDEU, ker ni primerno upoštevala ugotovitve, da sta bila z odobritvijo nadomestila za javne storitve postaji TV2 kršena drugi in četrti pogoj iz sodbe Altmark (Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, Recueil 2003, str. I-7747). 1.1 Glede razmerja med drugim pogojem iz sodbe Altmark in členom 106(2) PDEU tožeča stranka zatrjuje, da: — so zahteve po preglednosti, ki jih navaja drugi pogoj iz sodbe Altmark, zajete tudi v testu, opravljenem s strani tožene stranke na podlagi člena 106(2) PDEU; — tožena stranka zahteva že spoštovanje drugih povsem formalnih zahtev, zato da bi se spoštoval člen 106(2) PDEU; — člen 106(2) PDEU že vsebuje zahtevo za preglednost in prisotnost določenih strukturnih jamstev; — je drugi pogoj iz sodbe Altmark zajet že v različnih sporočilih in odločbah Komisije o uporabi člena 106(2) PDEU – prav tako na področju javne radiodifuzije; in — ni prepričljivega razloga, zakaj naj bi tožena stranka ne bila dolžna v obravnavani zadevi upoštevati lastne razlage člena 106(2) PDEU iz njenih različnih sporočil in odločb, še zlasti kadar razlaga Komisije izhaja iz razvoja sodne prakse. 1.2 Glede razmerja med četrtim pogojem iz sodbe Altmark in členom 106(2) PDEU tožeča stranka zatrjuje, da: — bi bilo za konkurenco na trgu škodljivo, če se ne bi preučilo učinkovitosti izvajalca javne radiodifuzije za namene uporabe člena 106(2) PDEU v odsotnosti javnega razpisa; — bi bila škoda za konkurenco še posebno velika v sektorju radiodifuzije, saj je vse stroške, ki nastanejo izvajalcu javnih storitev, mogoče opredeliti kot dodatne stroške javne storitve, ki jih lahko povrne država članica in za katere ni treba preučiti, ali so stroški nastali zaradi neučinkovitega upravljanja ali zaradi obveznosti javne storitve; — se lahko posledično nadomestilo za javne storitve de facto uporabi kot pomoč za reševanje ali pomoč za tekoče poslovanje, ki bi družbi v težavah omogočili, da nadaljuje s svojo dejavnostjo, namesto da bi bilo opravljeno prestrukturiranje ali zaprtje družbe; — zaradi testa učinkovitosti člen 106(2) PDEU ne postane zgolj „mrtva črka“, saj Komisija lahko – odvisno od okoliščin primera – odobri nadomestilo, ki presega stroške povprečnega, dobro vodenega podjetja; in — cilj člena 106(2) PDEU, razlagan ob upoštevanju Amsterdamskega protokola, ni ščititi izvajalca javne radiodifuzije pred pravili konkurence, ampak varovati svobodo držav članic pri opredelitvi nalog javnih storitev in zagotoviti, da državljani uživajo javne storitve po družbeno najnižji ceni.
SL Uradni list Evropske unije C 200/17

Tožba, vložena 25. aprila 2012 – European Dynamics Luxembourg in Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis proti Evropskemu policijskemu uradu (Europol)

(Zadeva T-183/12)

2012/C 200/36

Jezik postopka: grščina

Stranke

Tožeči stranki: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburg) in Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grčija) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

Predlogi

Tožeči strani s to tožbo Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— Odločbo Evropskega policijskega urada (v nadaljevanju: Eurogol) z dne 16. februarja 2012, s katero je bila podjetju Capgemini Nederland BV dodeljena okvirna pogodba v odprtem razpisnem postopku D/C3/1104, razglasi za nično;

— Europolu naloži, naj povrne škodo, ki je tožečima strankama nastala zaradi izgube možnosti, da bi jima bila dodeljena okvirna pogodba, in katere višino tožeči stranki ocenjujeta na 161 887,00 EUR skupaj z obrestmi od dneva izreka sodbe, in

— Europolu naloži vse postopkovne stroške tožečih strank.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki menita, da je treba izpodbijano odločbo v skladu s členom 263 PDEU razglasiti za nično, ker je Europol med razpisnim postopkom spremenil več meril za dodelitev, ki se nanašajo tako na tehnično in ekonomsko presojo ponudbe, pri čemer je očitno kršil veljavne določbe Finančne uredbe št. 1605/2002 (1) in njene izvedbene uredbe št. 2342/2002 (2), in ustaljene sodne prakse.

(1) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 74).

(2) Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 145).
—

Sklep Komisije C(2011) 9992 z dne 22. decembra 2011 o zmanjšanju pomoči iz Kohezijskega sklada, odobrene za projekte „Ukrepi, ki jih je treba izvesti v okviru razvoja druge faze glavnega načrta ravnanja s trdnimi odpadki iz urbanih okolij Avtonomne skupnosti Estremadura“ (CCI št. 2000.ES.16.C.PE.020), Izpusti: „Srednje povodje Getafe in spodnje povodje Arroyo Culebro (porečje reke Tejo-sanacija)“ (CCI št. 2002.ES.16.C.PE.002), „Ponovna uporaba prečiščene odpadne vode za namakanje zelenih površin v mestu Santa Cruz de Tenerife“ (CCI št. 2003.ES.16.C.PE.003) in „Tehnična pomoč pri študiji in pripravi projekta širitve Mancomunidad de Algodor in njegove oskrbe z vodo“ (CCI št. 2002.ES.16.C.PE.040), razglasi za ničen;
SL Uradni list Evropske unije C 109/22

Tožba, vložena 9. februarja 2012 – IRISL Maritime Training Institute in drugi proti Svetu

(Zadeva T-56/12)

2012/C 109/48

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: IRISL Maritime Training Institute (Teheran, Iran), Kara Shipping and Chartering GmbH & Co. KG (Hamburg, Nemčija), Kheibar Co. (Teheran, Iran), Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Iran), Fairway Shipping Ltd (London, Združeno kraljestvo) in IRISL Multimodal Transport Co. (Teheran, Iran) (zastopniki: F. Randolph in M. Lester, Barristers, ter M. Taher, Solicitor)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi ničnost Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, 2.12.2011, str. 71) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, 2.12.2011, str. 11), v delih, v katerih se nanašata na tožeče stranke

— Svetu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo štiri tožbene razloge. Trdijo, da Svet s tem, da je njihova imena vključil na seznam, ki je priloga k izpodbijanemu sklepu oziroma izpodbijani uredbi:

— ni posredoval ustrezne in zadostne obrazložitve;

— ni spoštoval meril, ki se uporabljajo za oblikovanje seznamov in/ali je zagrešil očitno napako pri presoji, ker je ugotovil, da so bila ta merila spoštovana v zvezi s tožečimi strankami, ne da bi imel za to ustrezno pravno podlago;

— ni zaščitil pravice tožečih strank do obrambe in njihove pravice do učinkovitega sodnega nadzora; in
SL Uradni list Evropske unije C 118/26

Tožba, vložena 10. februarja 2012 – Planet proti Komisiji

(Zadeva T-59/12)

2012/C 118/45

Jezik postopka: grščina

Stranki

Tožeča stranka: PLANET A.E. Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Delniška družba, izvajalka svetovalnih storitev) (Atene, Grčija) (zastopnik: B. Christianos, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga naj:

— ugotovi, da prepozno izplačilo s strani Komisije zadnjega dela finančnega ukrepa v korist tožeče stranke v okviru pogodbe v zvezi s projektom „Collaboration Environment for Strategic Innovation (Laboranova)“, v višini 20 665,17 EUR, pomeni kršitev njenih pogodbenih obveznosti, Komosiji pa naj naloži izplačilo zneska 20 665,17 EUR za stroške, ki jih je tožeča stranka imela v četrtem referenčnem obdobju projekta Laboranova, skupaj z obrestmi od 12. oktobra 2011;

— ugotovi, da tožeči stranki ni treba Komisiji povrniti predplačila v višini 39 657,30 EUR za obdobje P4 projekta Laboranova;

— Komisiji naloži, naj tožeči stranki plača znesek 30 000,00 EUR iz naslova povračila škode, ki je nastala njenemu poklicnemu ugledu, in ki jo je tožeča stranka utrpela zaradi kršitve spoštovanja poklicne tajnosti s strani Komisije, skupaj s kompenzacijskimi obrestmi od 6. oktobra 2011 do razglasitve sodbe v tej zadevi, in zamudnimi obrestmi od razglasitve sodbe v tem sporu do popolnega plačila, in

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo je tožeča stranka združila dve tožbi.

Prvič, tožbo zaradi odgovornosti Komisije na podlagi pogodbe št. 035262 za izvajanje projekta „Collaboration Environment for Strategic Innovation (Laboranova)“, v smislu člena člena 272 PDEU. Tožeča stranka zlasti trdi, da je kljub temu, da je v celoti in pravilno izpolnila svoje pogodbene obveznosti, Komisija – ne da bi bila za to upravičena in ob kršitvi navedene pogodbe in načela dobre vere – zavrnila priznanje stroškov tožeče stranke za obdobje P4 in ustavila izplačilo v njeno korist. Tožeča stranka zato trdi, da bi ji Komisija morala izplačati znesek 20 665,17 EUR skupaj z obrestmi, ki so določene v določbi II 28(7), priloge II k pogodbi, od 12. oktobra 2011, in da Komisija ni upravičena od družbe Planet zahtevati vračilo predplačila za obdobje P4 v višini 39 657,30 EUR.
3.

S tretjim tožbenim razlogom zatrjuje, da so z naložitvijo omejevalnih ukrepov tožeči stranki kršene njene temeljne človeške pravice in da je to v nasprotju z načelom sorazmernosti.
—

so institucije kršile člen 11(9) v povezavi s členom 2(12) „temeljne uredbe“ (1) s tem, da niso določile zneska dampinga tožečih strank. Poleg tega, ali podredno, so institucije napačno uporabile pravo in prekoračile meje svoje diskrecijske pravice v okviru pristojnosti za prihodnjo oceno na podlagi člena 11(3) s tem, da so dovolile, da ugotovitve o trajnosti spremembe okoliščin zajemajo ugotovitve o dampingu, da so v vmesnem pregledu sprejele napačne ugotovitve o spremenjeni stopnji dampinga in da so razširile obseg analize nadaljevanja dampinga tako, da je pokrival/vplival na ugotovitve o stopnji dampinga. Tožeči stranki nazadnje trdita, da so institucije kršile njuni pravici do obrambe na področju dampinga s tem, ko jima niso sporočile končnega izračuna dampinga.
SL Uradni list Evropske unije C 109/15

Tožba, vložena 6. januarja 2012 – Stichting Het Groninger Landschap in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-16/12)

2012/C 109/35

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Tožeče stranke: Stichting Het Groninger Landschap (Haren, Nizozemska), Vereniging It Fryske Gea (Olterterp, Nizozemska), Stichting Het Drentse Landschap (Assen, Nizozemska), Stichting Landschap Overijssel (Dalfsen, Nizozemska), Stichting Het Geldersch Landschap (Arnhem, Nizozemska), Stichting Flevo-Landschap (Lelystad, Nizozemska), Stichting Het Utrechts Landschap (De Bilt, Nizozemska), Stichting Landschap Noord-Holland (Heiloo, Nizozemska), Stichting Het Zuid-Hollands Landschap (Rotterdam, Nizozemska), Stichting Het Zeeuwse Landschap (Wilhelminadorp, Nizozemska), Stichting Het Noordbrabants Landschap (Haaren, Nizozemska), Stichting Het Limburgs Landschap (Lomm, Nizozemska) in Vereniging tot behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Nizozemska) (zastopnika: P. Kuypers in N. van Nuland, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— sklep Komisije z dne 13. julija 2011 v zadevi N 308/2010 razglasi za ničen, ali – podredno – ga razglasi za ničen v delu, v katerem je shema pomoči v korist tožečim strankam;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva tožbena razloga, ki sta enaka tožbenima razlogoma, navedenima v zadevi Provincie Groningen in drugi proti Komisiji (T-15/12).
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU (podredno člena 107(3) PDEU) zaradi upoštevanja prihodkov iz naslova reguliranih cen Tožeča stranka trdi, da „primerjalna prednost“ ne izvira iz „subvencioniranja pokojnin“ in je od njega popolnoma neodvisna. „Primerjalna prednost“ naj bi izvirala iz reguliranih cen in tako iz nedržavnih sredstev (sodba PreussenElektra (2)). Tožeča stranka navaja, da ni prišlo do dvakratne izravnave stroškov. Zato naj ne bi bilo nobene „pomoči“, ki bi jo bilo mogoče razglasiti za nezdružljivo z notranjim trgom in zahtevati njeno vračilo. „Pomoč“ naj bi bila le priložnost, da se družbi Deutsche Post AG z učinkom za nazaj pobere prihodke.
—

To tožbo razglasi za dopustno in odloči, da odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. septembra 2011 v zadevi R 1612/2010-2, s katero je bila razveljavljena odločba oddelka za ugovore UUNT z dne 20. julija 2010, sprejeta v postopku z ugovorom št. B 1344995 in zavrnjena prijava za registracijo mednarodne znamke št. 938.133 kot znamke Skupnosti za nekatere proizvode iz razredov 29 in 30, ni v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (sedaj Uredba št. 207/2009);
5.

Peti razlog temelji na nespoštovanju pravice do dobrega upravljanja, do česar je prišlo zato, ker revizorji niso ravnali v skladu s svojo dolžnostjo biti nepristranski in pravičen.
—

Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1138/2011 z dne 8. novembra 2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije (UL L 293, str. 1), razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;
—

naj razglasi za ničen sklep Evropske komisije z dne 13. julija 2011, državna pomoč SA.14974 (C 46/2003) – Francija – o prispevkih v korist združenja INTERBEV, C(2011) 4923 konč., še neobjavljen v Uradnem listu Evropske unije, v delu, prvič, v katerem so bili ukrepi združenja INTERBEV med letoma 1996 in 2004 na področju oglaševanja, promocije tehnične pomoči ter raziskav in razvoja opredeljeni za državno pomoč, in, drugič, v katerem so bili razširjeni prostovoljni prispevki, s katerimi se financirajo ti ukrepi, opredeljeni za državna sredstva, ki so sestavni del omenjenih državnih pomoči;
3.

V okviru tretjega tožbenega razloga tožeči stranki zatrjujeta kršitev pravice do učinkovitega sodega varstva iz členov 6 in 13 Konvencije o človekovih pravicah, člena 215 Pogodbe o delovanju Evropske unije in členov 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, saj naj bi bil dostop do takega varstva zaradi kršitve obveznosti obrazložitve, preprečen.
SL Uradni list Evropske unije C 157/7

Tožba, vložena 7. marca 2012 – Buzil-Werk Wagner proti UUNT Roca Sanitario (Roca)

(Zadeva T-115/12)

2012/C 157/12

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG (Memmingen, Nemčija) (zastopnik: D. Waldhauser, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Španija)

Predlog

Tožeča stranka predlaga naj:

— se odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje nanotranjem trgu z dne 9. januarja 2012 (št. pritožbe R 1907/2010-4) razveljavi in zavrne ugovor družbe Roca Sanitario, SA, Av. Diagonal, 513, E 08029 Barcelona (Španija).

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Roca“ za blago iz razreda 3 (prijava znamke Skupnosti št. 6 800 726)

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Roca Sanitario, SA

Navajana znamka ali znak: španska znamka „Roca“ (znamke št. 1 020 043, št. 2 543 451, št. 424 875 in št. 915 635) za določeno blago iz razredov 19 in 21 kot tudi mednarodna znamka „Roca“ (znamka št. 905 212) za določeno blago iz razredov 11, 19, 20 in 21

Odločba oddelka za ugovore: delna zavrnitev ugovora

Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev prijave znamke Skupnosti za vse zahtevano blago.

Navajani tožbeni razlogi: Med nasprotujočima si znamkama ni nobene verjetnosti zmede.
7.

Sedmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva. Tožeča stranka trdi, da sta bili ti načeli kršeni: — med fazo postopka na nacionalni ravni, ko bi moral Svet opraviti nadzor glede tega, in — med fazo postopka na evropski ravni, ker Svet tožeči stranki ni posredoval dovolj dokazov.
1.

Prvi pritožbeni razlog: Sodišče za uslužbence naj napačno ne bi preizkusilo tožbenega razloga glede kršitve člena 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in odstavka 3 navedenega člena v zvezi s pravico do nadomestila škode, zlasti pogojev „pravičnosti“ in „razumnega roka“ v zvezi z obravnavanjem pritožnikove zadeve glede na številne okoliščine, čeprav je bil ta tožbeni razlog izrecno naveden.
—

še bolj podredno, ugotovi, da se ta sklepa in uredba ne uporabljajo za Bassama Sabbagha in odredi črtanje njegovega imena in pripadajočih podatkov iz seznama oseb, za katere se uporabljajo sankcije Evropske unije;
1.

Prvi tožbeni razlog, da naj bi Komisija napačno odobrila pomoč na podlagi člena 107(3)(c) PDEU, ker: — člen 107(3)(c) PDEU ne omogoča odobritve pomoči delu gospodarskega območja; — pomoč ne izpolnjuje pogoja iz člena 107(3)(c) PDEU, in sicer da mora pospeševati razvoj določenih gospodarskih območij; — pomoč spreminja trgovinske pogoje v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi, in zato — pomoč ne sledi ustreznemu cilju, ki je v evropskem interesu. Tožeča stranka trdi tudi, da je treba izjemo iz člena 107(3)(c) PDEU razlagati ozko in da v skladu s to določbo ni dovoljeno dodeliti državne pomoči glede na davčne vidike.
—

ugodi predlogom pritožnice na prvi stopnji in zato, — razglasi za nične odločbe, s katerimi je Komisija pritožnici zavrnila izplačilo zneskov, ki jih dolguje na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov, in Komisiji naloži, naj pritožnici takoj izplača te zneske in dodatni znesek na podlagi občega prava iz naslova razlike med zneskom odškodnine za škodo, ki je bila dejansko utrpljena, in delom te odškodnine, plačane na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov; — Komisiji naloži, naj pritožnici plača zamudne obresti od decembra 2004, to je od datuma, ko bi morali biti priznani poklicni izvor bolezni, znesek odškodnine za nastalo škodo in stabilizirano zdravstveno stanje pritožnice; — Evropski komisiji naloži, naj pritožnici plača znesek, za katerega bo Splošno sodišče presodilo, da je ustrezen za povrnitev nepremoženjske škode, ki jo je pritožnica utrpela zaradi več napak in nepravilnosti služb Evropske komisije pri vodenju zdravstvenih postopkov v zvezi z njo; — toženi stranki naloži plačilo stroškov obeh postopkov.
SL Uradni list Evropske unije C 32/38

Tožba, vložena 30. novembra 2011 – Yueqing Onesto Electric proti UUNT – Ensto (ONESTO)

(Zadeva T-624/11)

2012/C 32/76

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Yueqing Onesto Electric Co. Ltd (Zhejiang, Kitajska) (zastopnik: B. Piepenbrink, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ensto Oy (Porvoo, Finska)

Predlogi

— Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 20. septembra 2011 v zadevi R 2535/2010-2 naj se razveljavi; in

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „ONESTO“ za proizvode iz razreda 9 – prijava znamke Skupnosti št. W00909305

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

Navajana znamka ali znak: registracija št. 1980242 figurativne znamke Skupnosti „ENSTO“ za proizvode iz razredov 7, 9 in 11; registracija št. 40600 besedne znamke Skupnosti „ENSTO“ za proizvode iz razredov 7, 9, 11 in 16; registracija št. 218071 finske besedne znamke „ENSTO“ za proizvode iz razredov 7, 9 in 11

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in zavrnitev prijave znamke Skupnosti

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, saj naj bi odbor za pritožbe napačno ugotovil, da obstaja verjetnost zmede med prejšnjo znamko in prijavljeno znamko Skupnosti.