SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE

JULIANE KOKOTT,

predstavljeni 6. septembra 2012 ( 1 )

Zadeva C-73/11 P

Frucona Košice a. s.

proti

Evropski komisiji

„Pritožba — Konkurenca — Državne pomoči — Člen 87(1) ES — Pojem državne pomoči — Merilo zasebnega upnika v tržnem gospodarstvu — Delni odpis davčnega dolga v okviru postopka prisilne poravnave — Ocena prednosti in slabosti postopka prisilne poravnave in stečajnega postopka — Nepredvidljivost in trajanje stečajnega postopka — Ravnanje slovaških davčnih organov v razmerju do družbe Frucona Košice“

I – Uvod

1. Obravnavana pritožba daje Sodišču priložnost nadaljnjega razvoja svoje sodne prakse na področju predpisov glede državnih pomoči v pomembni točki. Merilu zasebnega upnika je treba dati vsebino, na podlagi katere se presoja, ali so določena zmanjšanja plačil ali celo odpoved terjatvam, ki jih javna oblast dodeli podjetju, z vidika konkurenčnega prava nevtralna, ali pa predstavljajo državno pomoč v smislu člena 87(1) ES (sedaj člen 107(1) PDEU ( 2 )). Za razliko od sorodnega merila zasebnega vlagatelja ( 3 ) merilo zasebnega upnika v sodni praksi doslej ni imelo pomembne vloge. Tako je ostalo neizrazno, tako rekoč „skrivnostno“ ( 4 ).

2. V obravnavanem primeru se problem zasebnega upnika pojavlja v okviru postopka prisilne poravnave na podlagi insolvenčnega prava, v okviru katerega se je slovaški davčni organ leta 2004 v korist družbe Frucona Košice a. s. (v nadaljevanju: tudi: pritožnica) odpovedal 65 % svojih terjatev iz naslova trošarin. Z odobritvijo Sodišča Evropske unije je Evropska komisija to odpoved terjatvam opredelila kot državno pomoč, ker bi po njeni oceni v primeru stečaja nad družbo Frucona slovaški fiskus dosegel višje poplačilo svojih terjatev kot v okviru poravnave. Družba Frucona nasprotno zastopa jasno stališče, da pričakovano poplačilo slovaškega fiskusa v okviru stečajnega postopka ali postopka davčne izvršbe, ne bi – vsaj ne očitno – preseglo 35 % poplačila v okviru postopka prisilne poravnave.

3. V tej zvezi sta stranki v sporu zlasti zaradi nejasne opredelitve, s katero je Sodišče leta 1999 v sodbi „DMT“ ( 5 ) opisalo merilo zasebnega upnika. V skladu z navedeno sodbo se zmanjšanje plačila, ki ga odobri javna oblast, vselej šteje za državno pomoč, če podjetju gospodarske prednosti, ki iz tega izhaja, zasebni upnik v primerljivem položaju očitno ne bi dodelil. Kot kaže obravnavani spor je to sodno prakso treba nujno pojasniti.

II – Ozadje spora

4. Frucona je gospodarska družba slovaškega prava s sedežem v Košicah (Slovaška). Najprej je poslovala v sektorju proizvodnje alkoholnih in žganih pijač ter v sektorju proizvodnje živil, kot so sadje, zelenjava in sokovi v pločevinkah, in proizvodnje gaziranih in negaziranih pijač. Ko ji je bila 6. marca 2004 zaradi neplačila dolgovanih trošarin odvzeta licenca za proizvodnjo in predelavo alkoholnih in žganih pijač, je distribuirala žgane pijače, ki jih proizvaja druga družba.

A – Nacionalni upravni in sodni postopki

5. Ko družba Frucona ni mogla plačati zapadlih trošarin za leto 2004, je prišla v stanje zadolženosti v smislu slovaškega zakona o stečajnem postopku in postopku prisilne poravnave. Nato je družba Frucona 8. marca 2004 pri regionalnem sodišču v Košicah vložila predlog za začetek postopka prisilne poravnave. V predlogu prisilne poravnave je bil skupni dolg družbe ocenjen na 644,6 milijona SKK, pri čemer se je vsem upnikom z nezavarovanimi terjatvami in nekaterim privilegiranim upnikom predlagalo, da bo vsakemu od njih plačano 35 % skupne vsote zneskov, ki jim jih družba dolguje. Levji delež dolgov družbe Frucona so predstavljale trošarine, ki jih je družba dolgovala slovaškim davčnim organom.

6. Preden je regionalno sodišče v Košicah potrdilo prisilno poravnavo je družba Frucona lokalnemu davčnemu organu predložila več revizijskih poročil z namenom, da bi lahko presodil prednosti prisilne poravnave, stečajnega postopka oziroma davčne izvršbe. Poleg tega je slovaška davčna uprava 21. junija 2004 v prostorih družbe Frucona opravila preiskavo za ugotovitev likvidnih sredstev družbe.

7. Čeprav je slovaška generalna davčna direkcija pozvala pristojni lokalni davčni organ, naj ne sprejme predloga prisilne poravnave družbe Frucona, ker za Slovaško republiko ni ugoden, je lokalni davčni organ 9. julija 2004 sprejel predlog prisilne poravnave. Regionalno sodišče v Košicah je s sklepom z dne 14. julija 2004 potrdilo prisilno poravnavo, ki je za terjatev slovaške davčne uprave predvidela 35-odstotno plačilo, kar ustreza znesku približno 224,3 milijona SKK.

8. Direktor lokalnega davčnega organa je bil 14. julija 2004 začasno odstranjen z dela in zamenjan. Kasneje je bil obtožen tudi goljufije in poneverbe, vendar je bil oproščen vseh obtožb.

9. Lokalni davčni organ je družbo Frucona 20. oktobra 2004 obvestil, da so pogoji prisilne poravnave posredna državna pomoč, ki jo mora odobriti Komisija.

10. Vrhovno sodišče Slovaške republike je s sodbo z dne 25. oktobra 2004 zavrglo pritožbo, ki jo je lokalni davčni organ vložil avgusta zoper sklep regionalnega sodišča v Košicah z dne 14. julija 2004 o potrditvi prisilne poravnave, in ugotovilo, da je navedeni sklep od 23. julija 2004 pravnomočen in izvršljiv.

11. Družba Frucona je v skladu s prisilno poravnavo 17. decembra 2004 lokalnemu davčnemu organu plačala 224,3 milijona SKK, kar ustreza 35 % njenega celotnega davčnega dolga.

12. Na podlagi izrednega pravnega sredstva je Vrhovno sodišče Slovaške republike s sklepom z dne 27. aprila 2006 delno razveljavilo sklep regionalnega sodišča v Košicah z dne 14. julija 2004. Nato je regionalno sodišče v Košicah s sklepom z dne 18. avgusta 2006 določilo, da družba Frucona lokalnemu davčnemu organu dolguje 640,4 milijona SKK, tako da je 35 % delež od navedenega zneska zdaj znašal 224,1 milijona SKK.

B – Upravni postopek pred Evropsko komisijo

13. Evropska komisija se je z obravnavanim primerom ukvarjala na podlagi pritožbe, ki ji je bila poslana 15. oktobra 2004. 5. julija 2005 je Komisija uvedla formalni postopek preiskave iz člena 88(2) ES. ( 6 ) Ta postopek se je zaključil z Odločbo 2007/254/ES z dne 7. junija 2006 ( 7 ) (v nadaljevanju: tudi: sporna odločba), v kateri je Komisija v členu 1 ugotovila, da je bila družbi Frucona s prisilno poravnavo zagotovljena državna pomoč v višini 416.515.990 SKK, ki je nezdružljiva s skupnim trgom. V členu 2 navedene odločbe je Slovaški republiki naložila, da mora sprejeti vse potrebne ukrepe, da od prejemnika takoj in vključno z obrestmi izterja odobreno pomoč.

C – Postopek na prvi stopnji pred Sodiščem Evropske unije

14. Družba Frucona je dne 12. januarja 2007 sporno odločbo izpodbijala pred Splošnim sodiščem z ničnostno tožbo na podlagi člena 230(4) ES. S sklepom z dne 11. oktobra 2007 je Splošno sodišče ugodilo predlogu za intervencijo St. Nicolaus-trade a. s. na strani Komisije v smislu člena 116(6) Poslovnika sodišča.

15. Družba Frucona z ničnostno tožbo na prvi stopnji ni uspela. S sodbo z dne 7. decembra 2010 ( 8 ) (v nadaljevanju: tudi: izpodbijana sodba) je Splošno sodišče to tožbo zavrnilo in družbi Frucona naložilo plačilo stroškov.

III – Pritožbeni postopek pred Sodiščem

16. Družba Frucona sodbo Splošnega sodišča izpodbija s predmetno pritožbo, ki jo je v sodnem tajništvu Sodišča vložila z dopisom z dne 17. februarja 2011.

17. Pritožnica Sodišču predlaga, naj: — sodbo Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2010 v zadevi T-11/07 razveljavi v delu, ki se nanaša na četrti in šesti razlog tožbe, ki jo je pritožnica vložila pri Splošnem sodišču, — ugotovi, da so tožbeni razlogi vsebinsko utemeljeni, — spor glede odločitve o petem do devetem tožbenem razlogu pritožnice, v delu, v katerem se nanašajo na postopek davčne izvršbe, vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču, — Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnice.

18. Komisija Sodišču predlaga naj: — pritožbo zavrne in — pritožnici naloži plačilo stroškov postopka.

19. Kot nadaljnja udeleženka postopka tudi družba St. Nicolaus-trade predlaga zavrnitev pritožbe, potrditev izpodbijane sodbe in naložitev stroškov postopka pritožnici.

20. Sodišče je opravilo pisni postopek in 5. julija 2012 še ustno obravnavo.

IV – Presoja

21. Družba Frucona v pritožbi ne izpodbija vseh zadev, ki so bile predmet postopka na prvi stopnji. Pritožnica izpodbija zlasti točke od 88 do 168 in točko 212 izpodbijane sodbe, pri čemer se opira na dva pritožbena razloga. Po eni strani Splošno sodišče pri preizkusu uporabe merila zasebnega upnika s strani Komisije ni uporabilo ustreznega pravnega merila (glej glede tega tudi oddelek A). Po drugi strani je Splošno sodišče na nedopusten način poskušalo nadomestiti argumentacijo Komisije glede uporabe merila zasebnega upnika z lastno, in/ali relevantne razpoložljive dokaze glede tega merila očitno napačno presodilo, s čemer je izkrivilo jasen pomen dokaznega gradiva (glej glede tega spodaj oddelek B).

A – Prvi pritožbeni razlog: pravne zahteve za uporabo merila zasebnega upnika

22. Predmet prvega pritožbenega razloga so pravne zahteve za uporabo merila zasebnega upnika. Družba Frucona Splošnemu sodišču očita, da pri preizkusu uporabe tega merila s strani Komisije ni uporabilo ustreznega pravnega merila. V tej zvezi pritožnica po eni strani izpodbija točke od 89 do 92, ter po drugi strani točke od 106 do 121 izpodbijane sodbe; poleg tega izpodbija točke od 139 do 142 te sodbe.

1. Dopustnost

23. Komisija iz dveh vidikov dvomi v dopustnost navedb družbe Frucona v okviru tega prvega pritožbenega razloga.

24. Najprej Komisija graja, da se pritožba na nekaterih mestih navzkrižno sklicuje na tožbo družbe Frucona na prvi stopnji. Takšen način sklicevanja ni v skladu z zahtevami iz člena 112 Poslovnika Sodišča.

25. Glede tega je treba pripomniti, da mora pritožba na podlagi člena 256(1) PDEU, v povezavi s členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča in členom 112(1)(c) Poslovnika jasno navesti pravne trditve, ki posebej utemeljujejo predlog za razveljavitev sodbe prve stopnje. ( 9 ) Pavšalni sklic na druge vloge, četudi gre, kot je to podano tukaj, za priloge k pritožbi, tem zahtevam ne ustreza. ( 10 )

26. V obravnavanem postopku pa se družba Frucona ni pavšalno sklicevala na svoje graje in trditve iz postopka na prvi stopnji. Pritožnica je namreč v pritožbi spomnila na specifične vidike svojih navedb v postopku na prvi stopnji in te zadosti jasno opisala. Zgolj kot dokaz o pravilnosti svojih navedb se je sklicevala na posamezne dele svoje tožbe iz postopka na prvi stopnji.

27. Glede na navedeno kritika Komisije v zvezi s tem ni utemeljena.

28. Komisija dvomi v dopustnost tistih delov pritožbe, v katerih družba Frucona razpravlja o pomenu lokalnih izvedenskih mnenj glede pričakovanih zadostnih kvot v stečajnem postopku. ( 11 ) Komisija se sklicuje na to, da ta del sledi navedbam družbe Frucona v okviru prvega pritožbenega razloga, zlasti skupni opredelitvi zahtevka družbe Frucona ( 12 ), tako da njegov namen z vidika preizkusa prvostopenjske sodbe ni jasen.

29. Tudi te navedbe Komisije so neutemeljene. Vsaka stranka namreč sama odloča o tem, kako bo oblikovala svoja pisna stališča pred Sodiščem. Sicer ni posebej smiselno, da v enem pisanju „povzetku“ („Conclusion“) pritožbenega razloga sledijo še nadaljnje vsebinske navedbe. Vendar nikoli ni šlo za vprašanje dopustnosti, temveč izključno za vprašanje primernosti, ki sodi v presojo vsake stranke. Problem dopustnosti se pojavi vselej, kadar ni jasne zveze med navedbami stranke in njenimi pritožbenimi razlogi, zaradi česar se Sodišče in drugi udeleženci postopka glede tega ne morejo vsebinsko opredeliti. V obravnavanem primeru pa je družba Frucona na več mestih svoje pritožbe jasno izrazila, da Splošnemu sodišču očita, da ni ustrezno upoštevalo izvedenskih mnenj v zvezi z uporabo merila zasebnega upnika. Ni razvidno, da bi imeli udeleženci pri opredeljevanju do teh navedb kakršnekoli težave.

30. Tako ni nobenih dvomov v dopustnost prvega pritožbenega razloga.

2. Utemeljenost

31. Pritožnica graja, da je Splošno sodišče nepravilno potrdilo obstoj državne pomoči. ( 13 ) Po eni strani Splošno sodišče na začetku svojega preizkusa ni ustrezno upoštevalo merodajne sodne prakse glede merila zasebnega upnika, po drugi strani pa je napačno uporabilo test zasebnega upnika.

a) Glede očitka, da Splošno sodišče ni ustrezno uporabilo merodajne sodne prakse

32. S tem ko družba Frucona Splošnemu sodišču očita, da svojega preizkusa ni izvedlo z ustrezno uporabo merodajne sodne prakse glede merila zasebnega upnika, v bistvu graja pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe.

33. Ta očitek ne vzdrži podrobnejšega preizkusa.

34. Dolžnost ustrezne obrazložitve prvostopenjskih sodb izhaja iz člena 36, v povezavi s členom 53, prvi odstavek, Statuta Sodišča. V skladu z ustaljeno sodno prakso mora obrazložitev sodbe jasno in nedvoumno izražati sklepanje Splošnega sodišča, tako da se lahko zainteresirane stranke seznanijo z utemeljitvijo sprejete odločbe, Sodišče pa opravi sodni nadzor. ( 14 )

35. Vsekakor lahko pri tem pomaga, če Splošno sodišče na začetku svojih navedb glede določenega tožbenega razloga predstavi merodajno sodno prakso in jo preuči. Vendar gre pri tem za vprašanje primernosti, pri presoji katere mora imeti Splošno sodišče široko diskrecijsko pravico.

36. Pri obveznosti obrazložitve je navsezadnje pomembno samo to, ali je izpodbijana sodba razumljiva, ali se nanaša na vse tožbene zahtevke tožeče stranke ( 15 ), in ali so razlogi za odločitev Splošnega sodišča zadosti jasni, ne glede na to, ali in na kakšen način se je Splošno sodišče pri tem izrecno sklicevalo na zgodnejšo sodno prakso.

37. Tem zahtevam izpodbijana sodba popolnoma in v celoti ustreza, kar navsezadnje izhaja iz tega, da je lahko družba Frucona namenoma in podrobno ugotovila pravne napake, ki jih po njenem mnenju vsebuje izpodbijana sodba.

38. V resnici družba Frucona ne graja toliko obrazložitve izpodbijane sodbe, kakor njene vsebine. V nadaljevanju se bom podrobneje ukvarjala z njeno pravilnostjo.

b) Očitek napačne vsebinske interpretacije in napačne uporabe testa zasebnega upnika

39. Pritožnica graja, da je Splošno sodišče v obravnavanem primeru test zasebnega upnika vsebinsko napačno interpretiralo in ga poleg tega tudi napačno uporabilo. Po njenem mnenju je Splošno sodišče nepravilno domnevalo, da odpoved terjatvam lokalnega slovaškega davčnega organa pomeni odobritev državne pomoči družbi Frucona. ( 16 )

i) Vsebina testa zasebnega upnika

40. Najprej družba Frucona navaja, da se lahko ukrep javne oblasti, kot je sporna odpoved terjatvam lokalnega slovaškega davčnega organa, opredeli kot državna pomoč samo, če je prednost, ki jo je zaradi tega deležno zadevno podjetje „očitno večja“ ( 17 ) od tiste, ki bi jo v primerljivem položaju dodelil zasebni upnik. Pritožnica graja, da je Splošno sodišče s tem, ko se je omejilo na preizkus, ali je korist od postopka prisilne poravnave za davčno upravo Slovaške republike „večja“ od tiste, ki bi jo lahko ista uprava dosegla v stečajnem postopku ali postopku davčne izvršbe ( 18 ) in ali je stečajni postopek „ugodnejši“ od postopka prisilne poravnave ( 19 ), namesto da bi ugotavljalo „očitno korist“, napačno uporabilo pravo.

41. V skladu z ustaljeno sodno prakso opredelitev ukrepa kot državne pomoči v smislu pogodb predpostavlja, da je izpolnjeno vsako od štirih kumulativnih meril iz člena 87(1) ES (sedaj člen 107(1) PDEU). Prvič, intervencija mora biti državna ali iz državnih sredstev, drugič, intervencija mora biti taka, da lahko vpliva na trgovino med državami članicami, tretjič, pomeniti mora prednost za upravičenca in, četrtič, izkrivljati mora konkurenco ali groziti z izkrivljanjem konkurence. ( 20 )

42. V preteklosti se je že večkrat v različnih povezavah ( 21 ) pokazalo, kar potrjuje tudi obravnavani primer, da lahko davčni ukrepi povzročijo občutljive probleme z vidika prava državnih pomoči.

43. V obravnavanem primeru je sporno, ali se je družbi Frucona, zaradi odpovedi lokalnega davčnega organa 65 % svojih terjatev iz naslova trošarin v okviru postopka prisilne poravnave, dodelila prednost v smislu člena 87(1) ES. To je odvisno od tega, ali je upravičeno podjetje na ta način bilo deležno gospodarske ugodnosti, ki je sicer v običajnih tržnih pogojih ne bi prejelo. ( 22 )

44. Za presojo tega vprašanja je odločilna primerjava z zasebnim upnikom, ki poskuša doseči poplačilo zneskov, ki mu jih dolguje dolžnik. ( 23 ) Takšen zasebni upnik bo v tržnem gospodarstvu poskušal povečati svoj dobiček in zmanjšati morebitne izgube. Posledično bo upravičenemu podjetju priznal olajšave pri plačilu njegovih dolgov samo in če se mu bo to z ekonomskega vidika zdelo koristno ali vsaj sprejemljivo.

45. Glede merila zasebnega upnika se je Sodišče zlasti v sodbi „DMT“ podrobneje opredelilo. V izreku to sodbe je razsodilo, da olajšave plačil za prispevke socialnega zavarovanja, ki jih podjetju z uporabo diskrecije dodeli organ, ki opravlja izvršbo, predstavljajo državno pomoč, če podjetje ob upoštevanju s tem priznanih gospodarskih prednosti takšnih olajšav očitno ne bi prejelo od zasebnega upnika, ki je v razmerju do njega v enakem položaju kot organ, ki opravlja izvršbo. ( 24 )

46. Odtlej uporaba prislova „očitno“ ustvarja zmedo. Ta zmeda se še povečuje s tem, da Sodišče omenjeno opredelitev na enem mestu obrazložitve sodbe „DMT“ uporablja v rahlo spremenjeni obliki: v skladu z navedenim se obstoj državne pomoči domneva, če so olajšave plačil, ki so dodeljene upravičenemu podjetju, „očitno večje“ od tistih, ki bi jih temu podjetju dodelil zasebni upnik. ( 25 )

47. V nadaljevanju bom pojasnila, da pojem „očitno“ v smislu sodbe „DMT“ v test zasebnega upnika ne uvaja količinskega elementa niti se ne sme napačno razumeti kot vrsta diskrecijske pravice nacionalnih organov, ki odobravajo državne pomoči. Pojem „očitno“ veliko bolj vsebuje – v določeni meri napačno razumljen – sklic na merilo za presojo, ki ga morajo uporabiti nacionalna sodišča in Komisija kot organ, pristojen za varstvo konkurence, v okviru testa zasebnega upnika.

– Neobstoj količinskega elementa

48. Pri površnem opazovanju bi uporaba izraza „jasno“ ali „očitno“ v sodbi „DMT“ ( 26 ) lahko privedla do sklepa, da gre za količinski element, in da je državna pomoč podana samo v primeru, če je prednost, ki se dodeli podjetju, glede na njeno vrednost ali njen obseg, „očitno večja“ od prednosti, ki bi jo dodelil zasebni upnik v primerljivem položaju. ( 27 )

49. Na obravnavi pred Sodiščem so bili vsi udeleženci postopka enotnega mnenja, da uporaba prislova „očitno“ v sodbi „DMT“ne pomeni uvedbe količinskega elementa v merilo zasebnega upnika, in da se zlasti ne sme napačno razumeti kot sklic na minimalno razliko med prednostjo, ki jo dodeli javna oblast, in prednostjo, ki se pričakuje od zasebnega upnika.

50. Dejansko ni naloga sodišč Unije, da pojem državne pomoči iz člena 87(1) ES (sedaj člen 107(1) PDEU) v okviru sodne prakse dopolnjujejo z določitvijo občutnega praga, ki ga avtor pogodbe ni določil. Na ta način bi se lahko Sodišču očitalo, da se vmešava v naloge zakonodajalca Unije, ki je na podlagi člena 89 ES (člen 109 PDEU) izključno pristojen, da v okviru izvedbenih uredb priznava skupinske olajšave kot so pomoči de minimis. ( 28 ) Prav tako bi bilo nejasno tudi razmerje med to zapisano ureditvijo de minimis in morebitnim nezapisanim pragom na podlagi sodne prakse. Poleg tega bi nezapisan prag povzročil pravno negotovost. Pri uporabi merila zasebnega upnika se zato lahko vrsta in obseg ugodnosti upoštevata kot indica pri celotni presoji vseh okoliščin posameznega primera. ( 29 )

51. Zato je Splošno sodišče v obravnavanem primeru pravilno izhajalo iz tega, da je lahko prednost v smislu prava državnih pomoči podana, četudi so zneski, izračunani v okviru testa zasebnega upnika, zelo blizu. ( 30 ) Zgolj okoliščina, da je bil minimalni izkupiček lokalnega davčnega organa v okviru stečajnega postopka 225,5 milijona SKK ocenjen zgolj malenkost višje ( 31 ) od dejansko plačanega zneska v okviru poravnave v višini 224,3 milijona SKK ( 32 ), ne izključuje vnaprej, da je družba Frucona od javne oblasti kljub temu prejela gospodarsko prednost, ki je od zasebnega upnika v primerljivem položaju očitno ne bi prejela.

– Neobstoj polja proste presoje za nacionalne organe

52. Zdi se, da družba Frucona uporabo pojma „očitno“ v sodbi „DMT“ ( 33 ) razume kot izraz neke vrste polja proste presoje, ki naj bi pripadal nacionalnim organom. Tako posebej poudarja „sklop“ možnih ravnanj, ki jih lahko upniki v tržnem gospodarstvu običajno uporabijo v razmerju do svojih dolžnikov. Dokler se javnopravni upnik ne odloči za ravnanje izven tega sklopa po mnenju družbe Frucona ni mogoče govoriti o prednosti v smislu prava državnih pomoči. Samo če javnopravni upnik sprejme ukrep, ki ga obveščen zasebni upnik očitno ne bi sprejel, lahko po mnenju družbe Frucona govorimo o prednosti v smislu prava državnih pomoči.

53. Vendar je tudi takšno pojmovanje napačno. Kolikor je znano, Sodišče na področju državnih pomoči še ni nikoli priznalo drugačnega polja proste presoje, v okviru katerega bi bili ukrepi organov držav članic predmet zgolj omejenega nadzora Komisije ali nacionalnih sodišč z vidika konkurenčno-pravnih pravil pogodb.

54. Nasprotno člena 87 ES in 88 ES (sedaj člena 107 PDEU in 108 PDEU) predvidevata obsežen nadzor državnih pomoči s strani Komisije kot organa EU, pristojnega za varstvo konkurence. Če nacionalni državni organi dvomijo ali ukrepi, ki so jih sprejeli zoper podjetja, spadajo v okvir prepovedi državnih pomoči, imajo prosto presojo glede preventivne prijave teh ukrepov Komisiji.

55. Priznanje polja proste presoje številnim organom javne oblasti, ki na nacionalni, regionalni in lokalni ravni v Evropski uniji odobravajo državne pomoči, bi povzročilo znatno omehčanje prepovedi državnih pomoči iz člena 87(1) ES (člen 107(1) PDEU), ki je temeljno načelo prava Unije, ki je pomembno za delovanje notranjega trga. Obstajala bi resna nevarnost, da bi se spodkopala učinkovitost nadzora pomoči, ki ga izvaja Komisija, in prizadela enotna razlaga in uporaba evropskih pravil o konkurenci. Temeljni cilj enotnih pravil konkurence za vsa podjetja, ki delujejo na notranjem trgu (level playing field) ( 34 ), bi bil s tem postavljen pod vprašaj.

56. Ne glede na to je treba upoštevati, da sta merilo zasebnega upnika in merilo zasebnega vlagatelja med seboj tesno povezani. Obe merili dajeta informacije o tem, ali bi se podjetju gospodarska ugodnost, ki mu jo je priznala javna oblast, dodelila tudi v običajnih tržnih pogojih. Navsezadnje sta obe merili dve plati iste medalje. Glede na navedeno bi moralo Sodišče pri njuni razlagi in uporabi paziti na skladnost in upoštevati, da doslej merila zasebnega vlagatelja – kolikor je znano – zaradi priznanja polja proste presoje državam članicam, še ni nikoli omililo.

– Polje proste presoje za Komisijo in nacionalna sodišča

57. V resnici je Sodišče v sodbi „DMT“ z uporabo prislova „očitno“ zgolj – sicer precej nejasno – spomnilo na polje proste presoje, ki ga je treba priznati Komisiji in nacionalnim sodiščem ( 35 ), ko pri uporabi merila zasebnega upnika ukrepe javne oblasti preizkušajo z vidika, ali je podana državna pomoč v smislu člena 87(1) ES (sedaj člen 107(1) PDEU).

58. Merilo zasebnega upnika je namenjeno – tako kot z njim tesno povezano merilo zasebnega vlagatelja – ugotovitvi, ali lahko upravičeno javno podjetje isto ugodnost, kot je ta, ki mu je bila dodeljena z državnimi sredstvi, prejme v okoliščinah, ki ustrezajo običajnim tržnim pogojem, od zasebnika. ( 36 ) Ugotoviti je torej treba, kako bi ravnal obveščen zasebni upnik v tržnem gospodarstvu v primerljivem položaju, kot je podan v primeru javnopravnega upnika.

59. V upravnem postopku na podlagi člena 88(2) ali (3) ES (sedaj člen 108(2) ali (3) PDEU) je naloga Komisije, da izvede to presojo, pri čemer mora Komisija upoštevati vse relevantne okoliščine posameznega primera in zadevno državo članico prositi, naj ji predloži vse upoštevne podatke. ( 37 )

60. Ocena ravnanja obveščenega zasebnega upnika v tržnem gospodarstvu terja zapleteno gospodarsko presojo ( 38 ), ki je po svoji naravi povezana z velikimi negotovostmi, ker gre vselej zgolj za oceno verjetnega ravnanja hipotetičnega zasebnega upnika. Zaradi tega je prislov „jasno“ ali „očitno“, ki ga je Sodišče uporabilo v sodbi „DMT“, v primeru kot je obravnavani, smiseln samo, če se šteje kot odraz polja proste presoje, ki ga ima Komisija pri oceni verjetnega ravnanja hipotetičnega zasebnega upnika.

61. Če ima v konkretnih okoliščinah posameznega primera zasebni upnik v tržnem gospodarstvu možnost različnih ravnanj – če ima na primer, kot tukaj, možnost izbire med poravnavo ali pa uvedbo stečajnega postopka nad dolžnikom ( 39 ), je treba skrbno pretehtati, katero od teh ravnanj zasebnega upnika je najbolj verjetno, ne da bi pri tem za nacionalne organe, ki dodeljujejo ugodnost, obstajalo kakršnokoli polje proste presoje. ( 40 )

62. Za razliko od kazenskih ali podobnih postopkov v tej zvezi ni treba uporabiti višje stopnje verjetnosti. Tako zlasti ni nujno, da je pričakovano ravnanje zasebnega upnika v tem smislu „očitno“, da bi se lahko štelo za „zelo verjetno“ ali „posebej verjetno“ ali celo „brez razumnih dvomov“. Test zasebnega upnika se namreč izvaja v upravnih ali civilnih postopkih – bodisi v okviru postopka nadzora pomoči Komisije ali pred nacionalnimi sodišči ( 41 ) – ki so namenjeni učinkovitemu uveljavljanju prevedi državnih pomoči na podlagi prava Unije v skladu s členom 87(1) ES (člen 107(1) PDEU) in učinkovitemu odvračanju morebitnih nevarnosti za konkurenco na notranjem trgu. Zaradi tega mora biti v takšnih postopkih meja za ukrepanje proti ugodnostim, ki jih javna oblast dodeljuje določenim podjetjem, postavljena dokaj nizko. Zaradi tega v primeru kot je obravnavani zadošča, če se ugotovi, da bi bilo določeno ravnanje zasebnega upnika (na primer vztrajanje pri stečajnem postopku), ob upoštevanju konkretnih okoliščin posameznega primera, bolj verjetno kot drugo (na primer odpoved delu terjatev v okviru poravnave). ( 42 )

63. Zaradi tega je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi pravilno obravnavalo vprašanje, ali bi bil v obravnavanem primeru za davčno upravo Slovaške republike stečajni postopek ali postopek davčne izvršbe „ugodnejši“ od poravnave, sklenjene z družbo Frucona ( 43 ), in ali je Komisiji s tem v zvezi v sporni odločbi mogoče očitati očitne napake pri presoji.

64. Glede na navedeno Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da je z vsebinskega vidika spregledalo merilo zasebnega upnika, ali da je pri preizkusu odločbe Komisije uporabilo napačna merila.

ii) Sodni nadzor uporabe testa zasebnega upnika

65. Kar zadeva konkretno uporabo testa zasebnega upnika, družba Frucona Splošnemu sodišču očita, da se je v obravnavanem primeru zadovoljilo zgolj z ex post primerjavo prednosti in slabosti stečajnega postopka in postopka prisilne poravnave z vidika Komisije, namesto da bi opravilo presojo z vidika ex ante perspektive zasebnega upnika. Zlasti ni Splošno sodišče ustrezno upoštevalo izvedenskih mnenj, predloženih Komisiji, o trajanju morebitnega stečajnega postopka, ki bi po mnenju družbe Frucona lahko pomembno vplivala na odločitev vsakega razumnega zasebnega upnika.

– Glede zahteve po presoji iz vidika ex ante

66. Popolnoma nesporno je vprašanje, ali bi se upravičenemu podjetju enaka ugodnost, kot mu jo je dodelila javna oblast, dodelila tudi v običajnih tržnih pogojih, presojati iz vidika obveščenega zasebnega upnika. ( 44 ) Pri tem je treba upoštevati informacije, s katerimi takšen zasebni upnik razpolaga v trenutku dodelitve zadevne ugodnosti. Tako je odločilna, kot pravilno poudarja družba Frucona, presoja z vidika ex ante.

67. Ravno iz tega vidika je Splošno sodišče preizkušalo zakonitost sporne odločbe Komisije. V izpodbijani odločbi se poudarjajo okoliščine, ki bi jih upošteval zasebni upnik pri presoji prednosti stečajnega postopka pred izkupičkom iz prisilne poravnave, sklenjene med družbo Frucona in lokalnim davčnim organom. Splošno sodišče zlasti izčrpno preučuje vprašanje, „ali bi najbolj optimističen zasebni upnik [v okviru sodne poravnave] raje prejel 225 milijonov SKK decembra 2004 kot morebiti [v okviru stečajnega postopka] znesek do 239 milijonov SKK v roku med „podpovprečnim trajanjem“ in sedmimi leti.“ ( 45 )

68. Zaradi tega ni mogoče resno podvomiti, da je Splošno sodišče pri preizkusu zakonitosti sporne odločbe izhajalo iz ex ante vidika.

– Glede trajanja morebitnega stečajnega postopka

69. Pritožnica Splošnemu sodišču še očita, da ni v zadostni meri preizkusilo, ali je Komisija upoštevala izvedenska mnenja glede trajanja morebitnega stečajnega postopka, ki so ji bila predložena v upravnem postopku, in iz tega izhajajoče informacije, tudi ob upoštevanju izkušenj s stečajnimi postopki nad drugimi žganjarnami na Slovaškem. Družba Frucona večkrat poudari, da gre pri tem za pravno vprašanje.

70. Drži, da je pojem državne pomoči, kot ga določa primarno pravo, pravni pojem, ki se mora razlagati na podlagi objektivnih meril. Zato mora sodišče Unije načeloma in upoštevajoč konkretne dejavnike spora, o katerem odloča, ter tehničnost ali zapletenost presoje, ki jo je opravila Komisija, izvajati celoten nadzor glede vprašanja, ali ukrep spada na področje uporabe člena 87(1) Pogodbe ES (sedaj člen 107(1) PDEU). ( 46 )

71. Predmet sodnega nadzora je tudi uporaba merila zasebnega upnika, torej pravnega merila, na podlagi katerega Komisija določa, ali in v kakšni meri se lahko olajšave plačil, ki jih podjetju prizna javna oblast, štejejo za ugodnost v smislu prava državnih pomoči. ( 47 )

72. Kot že omenjeno, uporaba merila zasebnega upnika – tako kot tudi uporaba sorodnega merila zasebnega vlagatelja – zahteva, da se po uradni dolžnosti presodijo vse okoliščine posameznega primera, ob upoštevanju informacij, ki jih predloži zadevna država članica, in vseh drugih dejstev, pomembnih za zadevni primer. ( 48 )

73. Če je treba, tako kot tukaj, ugotoviti, ali bi se zasebni upnik raje spustil v postopek prisilne poravnave, ali pa bi nad svojim dolžnikom raje predlagal začetek stečajnega postopka, bo med merodajne okoliščine posameznega primera praviloma sodilo tudi trajanje morebitnega stečajnega postopka.

74. Tega Splošno sodišče nikakor ni spregledalo, temveč je nasprotno vidik trajanja morebitnega stečajnega postopka izčrpno preučilo v okviru presoje zakonitosti sporne odločbe, pri čemer se je ukvarjalo tudi s konkretnimi razlogi sporne odločbe. ( 49 )

75. Izpodbijana sodba se izrecno ukvarja s prvostopenjsko grajo Komisije s strani družbe Frucona „glede neupoštevanja trajanja stečajnega postopka na Slovaškem in poročil tretjih oseb v zvezi s tem“; Splošno sodišče je prišlo do zaključka, da Komisiji ni mogoče očitati „da tega vprašanja in stališča [družbe Frucona] v zvezi z njim ni obravnavala.“ ( 50 )

76. Zato Splošnemu sodišču težko očitamo, da pri izvajanju sodnega nadzora nad uporabo merila zasebnega upnika s strani Komisije ni upoštevalo vidika trajanja stečajnega postopka.

77. Družba Frucona kljub temu meni, da Splošno sodišče ni v zadostni meri preizkusilo, ali Komisija pri uporabi testa zasebnega upnika v sporni odločbi ustrezno upošteva trajanje morebitnega stečajnega postopka.

78. Glede tega je treba pripomniti, da ustrezno upoštevanje različnih vidikov posameznega primera, na podlagi česar si mora zasebni upnik oblikovati svoje mnenje, ni pravno, temveč dejansko vprašanje, na katerega se lahko od primera do primera poda različne odgovore, in vselej terja kompleksno gospodarsko presojo, v okviru katere ima Komisija, kot je znano, široko polje proste presoje. ( 51 )

79. Na podlagi ustaljene sodne prakse se sodni nadzor akta Komisije, v zvezi s katerim je bila potrebna kompleksna gospodarska presoja, mora zato omejiti na preverjanje upoštevanja postopkovnih pravil in obrazložitve, resničnosti dejstev, na katerih temelji izpodbijana presoja, in neobstoja očitne napake pri presoji dejstev ali prekoračitve pooblastil. ( 52 )

80. Za razliko od kartelnih zadev sodišča Unije v zvezi z odločbami Komisije na področju državnih pomoči, ki so zgolj upravnopravne narave in ne določajo sankcij, nimajo neomejenih pristojnosti pri izvajanju nadzora (člen 261 PDEU). Zaradi tega Splošno sodišče ne more s svojo gospodarsko presojo nadomestiti presoje Komisije. ( 53 )

81. Prav v teh mejah svojih sodnih pooblastil je pravilno ravnalo Splošno sodišče, ko je na prvi stopnji sporno odločbo preizkusilo glede upoštevanja trajanja morebitnega stečajnega postopka, in po preučitvi trditev družbe Frucona prišlo do zaključka, da Komisija ni storila očitne napake pri presoji. ( 54 )

82. V potankostih smo vsekakor lahko različnih mnenj, ali je v obravnavanem primeru presoja različnih dejstev s strani Komisije in Splošnega sodišča prepričljiva. To je navsezadnje pokazala živahna razprava med udeleženci postopka na ustni obravnavi, kot tudi njihovi odgovori na ustna vprašanja Sodišča. Zlasti je do konca ostalo sporno, kakšno bi bilo v obravnavanem primeru pričakovano trajanje morebitnega stečajnega postopka ( 55 ), kakšen pomen bi zasebni upnik pripisal s tem povezanim negotovostim pri sprejemanju odločitev ( 56 ), kako zanesljiva so bila izvedenska mnenja, ki so bila v zvezi s tem predložena Komisiji ( 57 ), kot tudi, ali bi zasebni upnik v stečajnem postopku, drugače kot v okviru sklenjene poravnave z lokalnim davčnim organom, prišel do večjega izkupička, tudi ob upoštevanju obresti od zneska, prejetega v poravnavi. ( 58 )

83. Za domnevo očitne napake pri presoji pa to, da Splošno sodišče meni drugače kot Komisija, ni dovolj. Če se zdi, da dejstva in dokazi dopuščajo različne presoje, potem s pravnega vidika ni mogoče očitati, da se je Komisija odločila za eno od njih, čeprav to ni nujno tista presoja, ki ji udeleženci postopka, Splošno sodišče ali Sodišče dajejo prednost. Očitna napaka pri presoji obstaja šele takrat, ko sklepi Komisije na podlagi dejstev in dokazov niso več sprejemljivi, to pomeni, ko nimajo razumne podlage. ( 59 )

84. Zaradi tega v obravnavanem primeru od Splošnega sodišča ni bilo mogoče zahtevati, da v okviru presoje nepredvidljivosti in trajanja morebitnega stečajnega postopka z lastno presojo dejstev nadomesti presojo Komisije. Zlasti bi bilo napačno, če bi Sodišče kot pritožbena stopnja oceno Splošnega sodišča ali Komisije glede nepredvidljivosti in trajanja morebitnega stečajnega postopka nadomestilo z lastno.

85. Prav to pa v resnici poskuša pritožnica s svojimi navedbami glede trajanja morebitnega stečajnega postopka in glede vidika ex ante: pod krinko domnevnih pravnih vprašanj Sodišče v bistvu nagovarja, da z lastno presojo dejstev nadomesti presojo Splošnega sodišča in Komisije. Tej skušnjavi se mora Sodišče upreti, če svoje pristojnosti v pritožbenem postopku ne želi znatno prekoračiti.

86. Glede na navedeno družba Frucona s svojimi grajami glede sodnega nadzora uporabe testa zasebnega upnika ne more uspeti.

3. Vmesni predlog

87. Tako je prvi pritožbeni razlog družbe Frucona sicer dopusten, vendar neutemeljen.

B – Drugi pritožbeni razlog: očitek popravka obrazložitve Komisije in izkrivljanja dokazov s strani Splošnega sodišča

88. Drugi pritožbeni razlog je razdeljen na štiri dele. Nanašajo se na navedbe Splošnega sodišča glede stroškov stečajnega postopka, ( 60 ) trajanja stečajnega postopka, ( 61 ) domnevne previdnosti Komisije pri oceni dejanskega stanja ( 62 ) in domnevnega pomena preostanka dolga po izvedbi stečajnega postopka. ( 63 )

89. V vseh štirih delih tega pritožbenega razloga družba Frucona graja, da je Splošno sodišče na nedopusten način z lastno presojo in lastno gospodarsko oceno dejanskega stanja nadomestilo oceno Komisije. „Poleg tega oziroma podredno“ ( 64 ) družba Frucona trdi, da se je Splošno sodišče oprlo na očitno nepravilno oceno razpoložljivih dokazov. Ker so vsa postavljena pravna vprašanja v zvezi z vsemi štirimi deli drugega pritožbenega razloga zaradi tega zelo podobna, je priporočljivo, da se jih obravnava skupaj.

90. V delu, v katerem Komisija ponovno graja navzkrižno sklicevanje na tožbo iz prve stopnje, s katerim je družba Frucona podkrepila svoje pritožbene navedbe, je treba ta ugovor, iz enakih razlogov, kot sem jih navedla že v zvezi s prvim pritožbenim razlogom, zavrniti. ( 65 )

1. Glede očitka, da je Splošno sodišče obrazložitev Komisije nadomestilo z lastno obrazložitvijo

91. Najprej družba Frucona trdi, da je Splošno sodišče večkrat z lastno obrazložitvijo in z lastno gospodarsko oceno dejanskega stanja nadomestilo oceno Komisije, s čemer je napačno uporabilo pravo.

92. Drži, da Sodišče in Splošno sodišče pri odločanju o ničnostni tožbi nikakor ne smeta nadomestiti obrazložitve avtorja izpodbijanega akta s svojo obrazložitvijo. ( 66 ) V tem se odraža kasacijski značaj ničnostne tožbe. Temelji namreč na načelu institucionalnega ravnovesja, ki je značilno za strukturo in delovanje Evropske unije. Spoštovanje institucionalnega ravnovesja od vsake institucije zahteva izvajanje njenih pristojnosti ob upoštevanju pristojnosti drugih. ( 67 )

93. Iz tega izhaja, da sodišče Unije pravnega akta Unije, ki temelji na napačnih ali celo nezakonitih podlagah, ne more utemeljiti s povsem drugačnimi razlogi in ga tako ohraniti v veljavi. Izven področja uporabe neomejene pristojnosti (člen 261 PDEU) sodnik Unije izpodbijanega akta ne sme spremeniti, temveč ga mora razglasiti za ničnega, če je ničnostna tožba utemeljena (člen 264(1) PDEU). ( 68 ) Institucija, organ, urad ali agencija, katere akt je bil razglašen za ničnega, mora sprejeti ukrepe (člen 266(1) PDEU).

94. Vendar sodišča Unije nič ne ovira pri tem, da tožbene razloge in trditve tožeče stranke podvrže intenzivnemu preizkusu glede njihove utemeljenosti in da se z njimi podrobno ukvarja ( 69 ). Nasprotno: člen 264(1) PDEU celo zahteva takšen preizkus, ker lahko samo (dopustna in) utemeljena ničnostna tožba povzroči razglasitev ničnosti izpodbijanega pravnega akta Unije.

95. Prav takšen preizkus je opravilo Splošno sodišče v obravnavanem primeru: v delih sodbe, ki jih je izpodbijala družba Frucona, se je intenzivno ukvarjalo z lastnimi grajami in trditvami, ki jih je navedla v okviru svoje ničnostne tožbe in nasprotnimi navedbami Komisije s tem v zvezi. Pri tem je Splošno sodišče prišlo do zaključka, da nobena od graj družbe Frucona in nobena od trditev družbe Frucona ne upravičuje razglasitve ničnosti sporne odločbe. ( 70 )

96. Splošno sodišče v obravnavanem primeru obrazložitve Komisije v sporni odločbi nikakor ni štelo za napačno ali nezakonito in je nadomestilo s svojo lastno, drugačno obrazložitvijo. Splošno sodišče namreč ni prišlo do zaključka, da bi bilo treba sporno odločbo obdržati v veljavi iz drugih razlogov, kot jih je navedla Komisija. Veliko bolj se izpodbijana sodba opira na to, da sporna odločba, vključno z njeno obrazložitvijo, kljub nespornim pomanjkljivostim, (še) vedno vzdrži pravni preizkus.

97. Splošno sodišče je obrazložitev Komisije v sporni odločbi glede domneve obstoja državne pomoči v smislu člena 87(1) ES popravilo v eni sami točki: ugotovilo je, da je Komisija napačno uporabila pravo pri upoštevanju stroškov morebitnega stečajnega postopka. Nato je oceno pričakovanega minimalnega izkupička za javnega upnika v okviru morebitnega stečajnega postopka v višini 239 milijonov SKK v sporni odločbi popravilo na 225,5 milijonov SKK in to popravljeno vrednost uporabilo pri nadaljnjem preizkusu trditev družbe Frucona. ( 71 )

98. Glede tega je treba pripomniti, da je lahko Splošno sodišče v okviru ničnostne tožbe napeljano na to, da razlaga obrazložitev izpodbijanega akta drugače kot avtor tega akta in da v nekaterih okoliščinah celo zavrne uradno obrazložitev tega avtorja, če to utemeljuje vsebinski dejavnik. ( 72 )

99. V obravnavanem primeru je v obliki računske napake Komisije obstajal vsebinski dejavnik za Splošno sodišče, da je odstopilo od razmislekov, s katerimi je Komisija v sporni odločbi obrazložila obstoj državne pomoči v smislu člena 87(1) ES.

100. Takšno odstopanje od obrazložitve sporne odločbe je bilo – tudi ob upoštevanju vloge sodišča Unije v postopku na podlagi ničnostne tožbe ( 73 ) – utemeljeno, ker ni pomembno vplival na pravilnost pravnega zaključka, do katerega je prišla Komisija (obstoj državne pomoči v smislu člena 87(1) ES). V nasprotju z navedenim razglasitev ničnosti sporne odločbe ne bi imela nobenega vpliva na pomen in učinke ugotovljene računske napake.

101. Sicer so izračunani zneski zelo blizu, ker je minimalni pričakovani izkupiček slovaškega fiskusa v okviru morebitnega stečajnega postopka po popravku računske napake znašal samo še 225,5 milijona SKK. Kot navaja Splošno sodišče je ta popravljen znesek „skoraj enak“ znesku 224,3 milijona SKK, ki ga je družba Frucona dejansko plačala lokalnemu davčnemu organu v prisilni poravnavi. Znesek 225,5 milijona SKK, pri katerem gre poleg tega samo za izredno previdno oceno, je kljub temu za 1,2 milijona SKK višji od zneska 224,3 milijona SKK, ki ga je dejansko zasegel lokalni davčni organ. ( 74 )

102. Zato je Splošno sodišče ob upoštevanju teh dejstev pravilno sklepalo, da Komisija ni storila očitne napake, ko je menila, da bi bil izkupiček od prodaje sredstev tožeče stranke v okviru stečajnega postopka po odbitku z njim povezanih stroškov večji od zneska, ki so ga slovaški organi dobili ob izvršitvi prisilne poravnave. ( 75 )

103. Ob upoštevanju širokega polja proste presoje, ki ga ima Komisija pri zapleteni gospodarski presoji ( 76 ), Splošno sodišče Komisiji na tem mestu ni moglo očitati očitne napake pri presoji. Domnevo, da bi se informiran zasebni upnik v tržnih pogojih raje odločil za stečajni postopek s pričakovanim minimalnim izkupičkom 225,5 milijona SKK, kot da bi se zadovoljil s takojšnjim plačilom 224,3 milijona SKK, je bilo mogoče vsaj zadovoljivo zastopati. Drugače kot meni družba Frucona, v posebnih okoliščinah posameznega primera, ki jih je Splošno sodišče sicer temeljito preučilo ( 77 ), ni nujno, da se bo zasebni upnik, zaradi morebitne izgube časa v okviru stečajnega postopka, raje odločil za takojšnje plačilo 224,3 milijona SKK in odrek preostanku dolga, kot za poplačilo iz stečajne mase.

104. V tej zvezi je treba spomniti tudi na to, da se merilo olajšav, ki se uporablja v sodni praksi, ki jih zasebni upnik v primerljivem položaju upravičenemu podjetju „očitno“ ne bi dodelil, ne šteje za količinsko merilo. ( 78 ) Zadošča namreč, da je v sporni odločbi pričakovano ravnanje zasebnega upnika (t.j. vztrajanje pri stečajnem postopku) v primerljivem položaju, ob upoštevanju polja proste presoje Komisije, verjetnejše od dejanskega ravnanja javnega upnika (to je odpoved 65 % njegovih terjatev v okviru poravnave). Tukaj ne veljajo strožje zahteve glede verjetnosti. ( 79 )

105. Gledano v celoti je torej prvi očitek družbe Frucona v okviru tega drugega pritožbenega razloga neutemeljen.

2. Očitek izkrivljanja dokazov

106. Na koncu je treba preizkusiti drugi ugovor družbe Frucona v okviru tega drugega pritožbenega razloga, ki se nanaša na izkrivljanje dokazov.

a) Dopustnost

107. Načeloma je izkrivljanje dokazov pravno vprašanje, s katerim se lahko Sodišče ukvarja v pritožbenem postopku. V skladu s členom 256(1) PDEU, členom 51, prvi odstavek, Statuta Sodišča in členom 112(1), prvi pododstavek, točka (c), Poslovnika Sodišča mora pritožnik, ki uveljavlja, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, natančno opredeliti dokaze, ki naj bi jih to sodišče izkrivilo, in dokazati napake pri presoji, ki naj bi po njegovem mnenju povzročile, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze. ( 80 )

108. Teh visokih zahtev družba Frucona v svoji pritožbi ni izpolnila. Sicer je podrobno pojasnila, zakaj meni, da navedbe Splošnega sodišča glede stroškov stečajnega postopka, trajanja stečajnega postopka, domnevne previdnosti Komisije pri ocenjevanju dejanskega stanja in domnevnega pomena preostanka dolga po izvedbi stečajnega postopka po njenem mnenju ne držijo. Manjkajo pa natančne navedbe konkretnih dokazov, ki naj bi jih to sodišče izkrivilo, in v čem so podane napake pri presoji. Družba Frucona se večinoma omejuje na to, da na koncu vsakega dela svojih navedb glede drugega pritožbenega razloga z enim samim stavkom, ali celo z enim delom stavka, pavšalno zatrjuje, da se je Splošno sodišče oprlo na „očitno izkrivljanje“ ali „očitno napačno presojo“„obstoječih dokazov“.

109. V teh okoliščinah menim, da očitek izkrivljanja dokazov sploh ni dopusten.

b) Utemeljenost

110. Četudi bi ta očitek šteli za dopusten, ne bi bil utemeljen.

111. Pritožnica je sicer na več straneh navedla, zakaj je navedbe Splošnega sodišča glede stroškov stečajnega postopka, trajanja stečajnega postopka, domnevne previdnosti Komisije pri ocenjevanju dejanskega stanja in domnevnega pomena preostanka dolga po izvedbi stečajnega postopka ne prepričajo.

112. Vendar pri izkrivljanju dokazov ne gre za to. Za tako izkrivljanje dokazov gre le, če se zdi presoja obstoječih dokazov, ne da bi se uporabili novi, očitno napačna. ( 81 ) Z drugimi besedami mora biti presoja dokazov v izpodbijani sodbi nesprejemljiva in napaka pri presoji Splošnega sodišča mora biti očitna. Če obstoječi dokazi dopuščajo različne interpretacije, kar bo pogosto pri zapletenih gospodarskih presojah, Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da se je odločilo za eno od njih, četudi bi se pritožnik ali Sodišče odločila za kakšno drugo interpretacijo.

113. Lahko smo različnega mnenja glede tega, ali so v obravnavanem primeru navedbe Splošnega sodišča glede stroškov stečajnega postopka, previdnosti Komisije pri ocenjevanju dejanskega stanja in pomena preostanka dolga po izvedbi stečajnega postopka prepričljive. Vendar sklepi, ki jih je Splošno sodišče izpeljalo iz obstoječih dokazov, niso očitno napačni.

114. Enako velja za vprašanje, s katerim se je Sodišče intenzivno ukvarjalo v pisnem in ustnem postopku, ali se je Komisija v sporni odločbi ukvarjala s trajanjem stečajnega postopka. Po mnenju Splošnega sodišča „Komisiji ni mogoče očitati, da tega vprašanja in stališča [družbe Frucona] v zvezi z njim ni obravnavala.“ ( 82 ) Družba Frucona pa nasprotno poudarja, da se sporna odločba ne ukvarja s trajanjem stečajnega postopka, in v zvezi s tem Splošnemu sodišču očita izkrivljanje te odločbe.

115. Ta očitek je neutemeljen. Sicer drži, da iz sporne odločbe ne izhaja izrecno, ali se je Komisija ukvarjala s trajanjem stečajnega postopka, in na kakšen način je to vprašanje upoštevala pri uporabi merila zasebnega upnika. Vendar zgolj na podlagi tega ni mogoče – drugače kot meni družba Frucona – nujno sklepati, da je Komisija prezrla problematiko trajanja stečajnega postopka. Sporna odločba je v tej točki odprta za interpretacijo. Zaradi tega ni mogoče šteti za očitno napačno, če Splošno sodišče – drugače kot pritožnica – meni, da je Komisija obravnavala omenjeno problematiko in stališče družbe Frucona glede tega. To velja zlasti, ker najdemo v točkah 40 in 54 obrazložitve sporne odločbe, na kateri se Splošno sodišče izrecno sklicuje ( 83 ), jasne indice o tem, da se je Komisija te problematike vsaj zavedala. Morda pa Komisija te problematike, ob upoštevanju konkretnih okoliščin obravnavanega primera ( 84 ), ni štela kot merodajne, in se ji zaradi tega v obrazložitvi ni zdelo potrebno podrobneje opredeliti glede trajanja morebitnega stečajnega postopka. ( 85 )

116. Gledano v celoti menim, da želi družba Frucona Sodišče pod krinko graje izkrivljanja v resnici napeljati k novi presoji dejstev in dokazov, ki jih je Splošno sodišče presojalo na prvi stopnji. Takšno ravnanje pa ni združljivo z naravo pritožbenega postopka, v katerem se mora Sodišče na podlagi člena 256(1) PDEU omejiti na preizkus pravnih vprašanj. ( 86 )

117. Glede na navedeno očitek izkrivljanja dokazov ni samo nedopusten, temveč tudi neutemeljen.

3. Vmesni predlog

118. Tako je treba tudi drugi pritožbeni razlog družbe Frucona v celoti zavrniti.

V – Stroški

119. Če se pritožba, kot predlagam v obravnavanem primeru, zavrne, Sodišče odloči o stroških (člen 122, prvi odstavek, Poslovnika) v skladu s členom 69 v povezavi s členom 118 Poslovnika.

120. V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker družba Frucona s svojim zahtevkom ni uspela, in sta Komisija in St. Nicolaus-trade kot nadaljnja udeleženca postopka postavila ustrezni zahtevek, se plačilo njunih stroškov naloži družbi Frucona.

VI – Predlog

121. Na podlagi zgornjih ugotovitev Sodišču predlagam, naj odloči: 1. Pritožba se zavrne. 2. Družbi Frucona Košice a. s. se naloži plačilo stroškov postopka.

( 1 ) Jezik izvirnika: nemščina.

( 2 ) Za rešitev obravnavanega spora se uporablja še prepoved državnih pomoči na podlagi prava Unije, kot je določena v členu 87(1) ES, ker je bila sporna odločba Komisije izdana 7. junija 2006, torej pred Lizbonsko pogodbo.

( 3 ) Glej zlasti sodbo z dne 21. marca 1991 v zadevi Italija proti Komisiji (C-303/88, Recueil, str. I-1433, točke od 20 do 22); glej poleg tega novejšo sodbo z dne 5. junija 2012 v zadevi Komisija proti EDF in drugi („EDF“, C-124/10 P).

( 4 ) Tako generalni pravobranilec M. Poiares Maduro v svojih sklepnih predlogih, predstavljenih 1. aprila 2004 v zadevi Španija proti Komisiji (C-276/02, Recueil, str. I-8091, točka 36).

( 5 ) Sodba z dne 29. junija 1999 v zadevi DM Transport („DMT“, C-256/97, Recueil, str. I-3913, točka 30).

( 6 ) Odločba Komisije z dne 5. julija 2005 (Državna pomoč št. C 25/2005, prej NN 21/2005), objavljena v jeziku postopka v UL C 233, str. 47, skupaj s prevedenim povzetkom.

( 7 ) Odločba 2007/254/ES Komisije z dne 7. junija 2006 o državni pomoči C 25/2005 (prej NN 21/2005) Slovaške republike za Frucona Košice, a. s., notificirano pod dokumentarno številko C(2006) 2082 (UL 2007, L 112, str. 14).

( 8 ) Sodba Splošnega sodišča z dne 7. decembra 2010 v zadevi Frucona Košice proti Komisiji (T-11/07, ZOdl., str. II-5453).

( 9 ) Sklepa z dne 14. decembra 1995 v zadevi Hogan proti Sodišču (C-173/95 P, Recueil, str. I-4905, točka 20) in z dne 17. septembra 1996 v zadevi San Marco Impex proti Komisiji (C-19/95 P, Recueil, str. I-4435, točka 37) in sodbe z dne 11. septembra 2007 v zadevi Lindorfer proti Svetu (C-227/04 P, ZOdl., str. I-6767, točka 45), z dne 14. oktobra 2010 v zadevi Nuova Agricast in Cofra proti Komisiji (C-67/09 P, ZOdl., str. I-9811, točka 48) in z dne 29. septembra 2011 v zadevi Elf Aquitaine proti Komisiji („Elf Aquitaine“, C-521/09 P, ZOdl., str. I-8947, točka 144).

( 10 ) Glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 28. junija 2005 v združenih zadevah Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji (C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P, ZOdl., str. I-5425, točke 94, 97 in 100) in sklep Splošnega sodišča z dne 28. junija 2011 v zadevi van Arum proti Parlamentu (T-454/09 P, točka 133).

( 11 ) „Local expertise as to the levels of recovery to be expected under the bankruptcy procedure“ (točke od 35 do 41 pritožbe).

( 12 ) „Conclusion in respect of the first plea“ (točka 34 pritožbe).

( 13 ) Glej zlasti točko 212 izpodbijane sodbe.

( 14 ) Sodbe z dne 14. maja 1998 v zadevi Svet proti de Nil in Impens (C-259/96 P, Recueil, str. I-2915, točki 32 in 33), z dne 17. maja 2001 v zadevi IECC proti Komisiji (C-449/98 P, Recueil, str. I-3875, točka 70), z dne 2. aprila 2009 v zadevi France Télécom proti Komisiji (C-202/07 P, ZOdl., str. I-2369, točka 29) in z dne 14. oktobra 2010 v zadevi Deutsche Telekom proti Komisiji (C-280/08 P, ZOdl., str. I-9555, točka 136).

( 15 ) Glej sodbo z dne 25. oktobra 2007 v zadevi Komninou in drugi proti Komisiji (C-167/06 P, povzetek v ZOdl., str. I-141, točka 22).

( 16 ) Glej glede te domneve Splošnega sodišča zlasti točko 212 izpodbijane sodbe.

( 17 ) V jeziku postopka: „manifestly more generous“.

( 18 ) Točka 89, drugi stavek, izpodbijane sodbe.

( 19 ) Točka 89, tretji stavek, in točka 92 izpodbijane sodbe.

( 20 ) Ustaljena sodna praksa; glej sodbe z dne 24. julija 2003 v zadevi Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, str. I-7747, točki 74 in 75), z dne 1. julija 2008 v združenih zadevah Chronopost in La Poste proti UFEX in drugi („Chronopost“, C-341/06 P in C-342/06 P, ZOdl., str. I-4777, točke 121, 122 in 129) in z dne 17. novembra 2009 v zadevi Presidente del Consiglio dei Ministri („Sardegna“, C-169/08, ZOdl., str. I-10821, točka 52).

( 21 ) Glej sodbe Sardegna (navedena v opombi 20), z dne 22. decembra 2008 v zadevi British Aggregates proti Komisiji („British Aggregates“, C-487/06 P, ZOdl., str. I-10515), z dne 21. junija 2012 v zadevi BNP Paribas in BNL proti Komisiji („BNP Paribas“, C-452/10 P) in „EDF“ (navedena v opombi 3).

( 22 ) Sodba „DMT“ (navedena v opombi 5, točka 22); glej poleg tega sodbe z dne 11. julija 1996 v zadevi SFEI in drugi (C-39/94, Recueil, str. I-3547, točka 60), z dne 29. aprila 1999 v zadevi Španija proti Komisiji (C-342/96, Recueil, str. I-2459, točka 41) in „EDF“ (navedena v opombi 3, točka 78).

( 23 ) Sodbi Španija proti Komisiji (C-342/96, navedena v opombi 22, točka 46) in „DMT“ (navedena v opombi 5, točki 24 in 25); glej tudi sodbo Splošnega sodišča z dne 11. julija 2002 v zadevi HAMSA proti Komisiji („HAMSA“, T-152/99, Recueil, str. II-3049, točka 167).

( 24 ) Sodba „DMT“ (navedena v opombi 5, točka 30 in izrek).

( 25 ) Sodba „DMT“ (navedena v opombi 5, točka 25). Bolj kot na izrek sodbe „DMT“ se zdi, da se ta opredelitev v obrazložitvi sodbe opira na sklepne predloge generalnega pravobranilca F. G. Jacobsa, predstavljene 24. septembra 1998 v tej zadevi: generalni pravobranilec domneva, da gre za državno pomoč, če so sporne olajšave plačil „očitno bolj ugodne“ od tistih, ki bi jih dodelil zasebni upnik v primerljivem položaju (točke 34, 37 in 45 sklepnih predlogov). V to smer gresta tudi sodbi Splošnega sodišča HAMSA (navedena v opombi 23, točka 170) in z dne 12. septembra 2007 v zadevi Olympiaki Aeroporia Ypiresies proti Komisiji („Olympic Airways“, T-68/03, ZOdl., str. II-2911, točka 283), čeprav sta podobno nejasni kot sodba „DMT“.

( 26 ) Sodba „DMT“ (navedena v opombi 5, točki 25, 30 in izrek).

( 27 ) Glej glede tega ponovno sklepne predloge generalnega pravobranilca Jacobsa v zadevi „DMT“ (navedena v opombi 5, točke 34, 37 in 45).

( 28 ) Trenutno se za splošni predpis prava Unije za pomoči de minimis šteje Uredba Komisije (ES) št. 1998/2006 z dne 15. decembra 2006 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe pri pomoči de minimis (UL L 379, str. 5). V trenutku sprejema sporne odločbe je veljala Uredba Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 138).

( 29 ) To je spoznalo tudi Sodišče v sodbi „DMT“ (navedena v opombi 5, točka 30 in izrek) z opredelitvijo „ob upoštevanju pomena s tem priznane gospodarske prednosti“.

( 30 ) V zvezi s tem glej zlasti točko 137 izpodbijane sodbe, v kateri Splošno sodišče ugotavlja, da je pričakovani znesek v stečajnem postopku „skoraj enak“ znesku, ki ga je plačala družba Frucona v okviru prisilne poravnave.

( 31 ) Kot izhaja iz točke 137 izpodbijane sodbe, je bil v sporni odločbi dejansko ocenjen minimalni izkupiček iz stečajnega postopka (239 milijonov SKK) napačno izračunan. Če odpravimo računsko napako, ki jo je storila Komisija, pridemo na podlagi ugotovitev Splošnega sodišča do zneska 225,5 milijona SKK. V zvezi s tem glej spodaj točke od 97 do 103 teh sklepnih predlogov.

( 32 ) V zvezi s tem glej točko 11 teh sklepnih predlogov in točko 22 izpodbijane sodbe.

( 33 ) Sodba „DMT“ (navedena v opombi 5, točka 30 in izrek).

( 34 ) V zvezi s tem glej že moje sklepne predloge, predstavljene 26. maja 2011 v zadevi Residex Capital IV (C-275/10, ZOdl., str. I-13043, točka 67).

( 35 ) Tudi nacionalna sodišča lahko, kot kaže sodba „DMT“ (navedena v opombi 5), v okviru svojih pristojnosti – in sicer za uveljavitev prepovedi izvajanja na podlagi člena 108(3), tretji stavek, PDEU (prej člen 88(3), tretji stavek, ES) – uporabijo merilo zasebnega upnika. V tem primeru morajo test zasebnega upnika opraviti na enak način kot Komisija.

( 36 ) V zvezi s tem glej ponovno sodbo „EDF“ (navedena v opombi 3, točka 78).

( 37 ) V tem smislu – glede merila zasebnega vlagatelja – sodba „EDF“ (navedena v opombi 3, točki 86 in 104).

( 38 ) Sodba z dne 22. novembra 2007 v zadevi Španija proti Lenzing (C-525/04 P, ZOdl., str. I-9947, točka 59).

( 39 ) V zvezi s tem glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca J. Mischoja, predstavljene 8. junija 2000 v zadevi Španija proti Komisiji (C-480/98, Recueil, str. I-8717, točki 35 in 36) in generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura v zadevi Španija proti Komisiji (C-276/02, navedena v opombi 4, točke od 37 do 39).

( 40 ) V zvezi s tem glej moja izvajanja zgoraj, v točkah od 52 do 56 teh sklepnih predlogov.

( 41 ) Postopki pred Komisijo imajo upravnopravni značaj, medtem ko lahko imajo postopki pred nacionalnimi sodišči na podlagi člena 88(3), tretji stavek, ES (člen 108(3), tretji stavek, PDEU) tudi civilnopravni značaj. Vendar to ne vpliva na tukaj obravnavano vprašanje merila za presojo.

( 42 ) V zvezi s tem glej tudi – v zvezi z upravnopravnim postopkom nadzora fuzij – moje sklepne predloge, predstavljene 13. septembra 2007 v zadevi Bertelsmann in Sony proti Impala (C-413/06 P, ZOdl., str. I-4951, točke od 206 do 211).

( 43 ) Točka 89, zadnji stavek, izpodbijane sodbe; v istem smislu točka 92 te sodbe. Podobno je Splošno sodišče ravnalo že v sodbi HAMSA (navedena v opombi 23, točka 172), v kateri je bilo pomembno samo, ali bi zasebni upnik v primeru likvidacije zadevnega podjetja „prejel večji delež svojih terjatev“.

( 44 ) Sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura v zadevi Španija proti Komisiji (C-276/02, navedena v opombi 4, točka 36).

( 45 ) Točka 128 izpodbijane sodbe.

( 46 ) Sodbe z dne 16. maja 2000 v zadevi Francija proti Ladbroke Racing in Komisiji (C-83/98 P, Recueil, str. I-3271, točka 25), British Aggregates (navedena v opombi 21, točka 111) in BNP Paribas (navedena v opombi 21, točki 100 in 104); glej poleg tega sodbi HAMSA (navedena v opombi 23, točka 159) in Olympic Airways (navedena v opombi 25, točka 284).

( 47 ) V tem smislu sodba HAMSA (navedena v opombi 23, točki 165 in 171), v kateri se preizkuša, ali metoda, ki jo je uporabila Komisija, vzdrži pravni preizkus.

( 48 ) V tem smislu – glede merila zasebnega vlagatelja – sodba „EDF“ (navedena v opombi 3, točki 86 in 104); glej poleg tega – glede merila zasebnega upnika – sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura v zadevi Španija proti Komisiji (C-276/02, navedena v opombi 4, točka 37): „upoštevanje vseh posebnih dejavnikov“.

( 49 ) Točke od 123 do 129 izpodbijane sodbe; v točki 123 te sodbe je izrecen sklic na točko 40 in točko 54 obrazložitve sporne odločbe.

( 50 ) Točka 123 izpodbijane sodbe. Ali ta ugotovitev Splošnega sodišča pomeni izkrivljanje vsebine sporne odločbe, ugotavljam v točkah 114 in 115 teh sklepnih predlogov.

( 51 ) Sodbe z dne 29. februarja 1996 v zadevi Belgija proti Komisiji (C-56/93, Recueil, str. I-723, točka 11), Španija proti Lenzing (navedena v opombi 38, točka 56) in z dne 2. septembra 2010 v zadevi Komisija proti Scott (C-290/07 P, ZOdl., str. I-7763, točka 64); glej tudi sodbi HAMSA (navedena v opombi 23, točka 127) in Olympic Airways (navedena v opombi 25, točka 285).

( 52 ) Sodbi Chronopost (navedena v opombi 20, točka 143) in Komisija proti Scott (navedena v opombi 51, točka 66, zadnji stavek).

( 53 ) Sklep z dne 25. aprila 2002 v zadevi DSG Dradenauer Stahlgesellschaft proti Komisiji (C-323/00 P, Recueil, str. I-3919, točka 43) in sodbi Španija proti Lenzing (navedena v opombi 38, točka 57, zadnji stavek) in Komisija proti Scott (navedena v opombi 51, točka 66, prvi stavek).

( 54 ) Točke od 123 do 129 izpodbijane sodbe, zlasti točka 129 te sodbe.

( 55 ) V zvezi s tem glej točke od 123 do 127 izpodbijane sodbe.

( 56 ) Komisija je zlasti na ustni obravnavi večkrat poudarila, da v obravnavanem primeru trajanje stečajnega postopka ne vpliva odločilno na odločitev zasebnega upnika. Temu je družba Frucona močno nasprotovala.

( 57 ) V zvezi s tem glej točke od 124 do 126 izpodbijane sodbe.

( 58 ) V zvezi s tem glej zlasti točki 128 in 137 izpodbijane sodbe.

( 59 ) V zvezi s tem glej moje sklepne predloge, predstavljene 17. septembra 2009 v zadevi Komisija proti Alrosa (sodba z dne 29. junija 2010, C-441/07 P, ZOdl., str. I-5949, točka 84).

( 60 ) Točke od 134 do 137 izpodbijane sodbe.

( 61 ) Točke od 123 do 129 izpodbijane sodbe.

( 62 ) Točke od 116 do 120, 128, 137 in od 185 do 190 izpodbijane sodbe.

( 63 ) Točki 113 in 121 izpodbijane sodbe.

( 64 ) V jeziku postopka: „Further or alternatively“.

( 65 ) Glej zgoraj, točki 26 in 27 teh sklepnih predlogov.

( 66 ) Sodbe z dne 27. januarja 2000 v zadevi DIR International Film in drugi proti Komisiji („DIR“, C-164/98 P, Recueil, str. I-447, točki 38 in 49), z dne 1. junija 2006 v združenih zadevah P&O European Ferries (Vizcaya) in Diputación Foral de Vizcaya proti Komisiji (C-442/03 P in C-471/03 P, ZOdl., str. I-4845, točki 60 in 67) in British Aggregates (navedena v opombi 21, točka 141).

( 67 ) Sodbi z dne 22. maja 1990 v zadevi Parlament proti Svetu (C-70/88, Recueil, str. I-2041, točka 22) in z dne 6. maja 2008 v zadevi Parlament proti Svetu (C-133/06, ZOdl., str. I-3189, točka 57); v tem smislu sodba z dne 15. novembra 2011 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-539/09, ZOdl., str. I-11235, točka 56).

( 68 ) V zvezi s tem glej ponovno v opombi 66 navedeno sodno prakso.

( 69 ) Glej v istem smislu sodbo z dne 2. aprila 2009 v zadevi Bouygues in Bouygues Télécom proti Komisiji (C-431/07 P, ZOdl., I-2665, točka 68), in z dne 19. julija 2012 v zadevi Alliance One International in drugi proti Komisiji in drugim (C-628/10 P in C-14/11 P, točki 121 in 122).

( 70 ) Glej zlasti točke od 149 do 151 in 168 izpodbijane sodbe.

( 71 ) Točka 137 izpodbijane sodbe.

( 72 ) Sodbi DIR (navedena v opombi 66, točka 42) in British Aggregates (navedena v opombi 21, točka 142).

( 73 ) V zvezi s tem glej zgoraj točke od 92 do 94 teh sklepnih predlogov.

( 74 ) Na dan, ko je lokalni davčni organ sprejel predlog za prisilno poravnavo družbe Frucona, 9. julija 2004, je 1,2 milijona SKK ustrezalo protivrednosti okoli 30.079 EUR (menjalni tečaj na podlagi UL 2004, C 178, str. 1). Dne 17. decembra 2004, to je na dan, ko je družba Frucona davčnemu organa plačala znesek trošarin iz potrjene prisilne poravnave, je 1,2 milijona SKK ustrezalo protivrednosti okoli 31.061 EUR (menjalni tečaj na podlagi UL 2004, C 313, str. 1).

( 75 ) Točka 137 izpodbijane sodbe.

( 76 ) V zvezi s tem glej zgoraj, zlasti točko 60 teh sklepnih predlogov.

( 77 ) Točke od 124 do 128 izpodbijane sodbe.

( 78 ) Glej zgoraj, točke od 48 do 51 teh sklepnih predlogov.

( 79 ) Glej zgoraj, točki 61 in 62 teh sklepnih predlogov.

( 80 ) Sodbe z dne 7. januarja 2004 v združenih zadevah Aalborg Portland in drugi proti Komisiji (C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P in C-219/00 P, Recueil, str. I-123, točki 50 in 159), z dne 17. junija 2010 v zadevi Lafarge proti Komisiji (C-413/08 P, ZOdl., str. I-5361, točka 16) in z dne 9. junija 2011 v zadevi Comitato „Venezia vuole vivere“ in drugi proti Komisiji (C-71/09 P, ZOdl., str. I-4727, točka 152).

( 81 ) Sodbe z dne 18. januarja 2007 v zadevi PKK in KNK proti Svetu (C-229/05, ZOdl., str. I-439, točka 37), z dne 22. novembra 2007 v zadevi Sniace proti Komisiji (C-260/05 P, ZOdl., str. I-10005, točka 37) in „Venezia vuole vivere“ (navedena v opombi 80, točka 153).

( 82 ) Točka 123 izpodbijane sodbe.

( 83 ) Glej ponovno točko 123 izpodbijane sodbe.

( 84 ) Te okoliščine so podrobneje predstavljene v točkah od 124 do 128 izpodbijane sodbe. Tudi v postopku pred Sodiščem so bile predmet intenzivnega in nadvse kontroverznega preizkusa.

( 85 ) Morda se je Komisija v tej zvezi – pravilno ali napačno – zgledovala po sodni praksi, po kateri v obrazložitvi svojih odločb ni dolžna zavzeti stališča glede zadev, ki so očitno postranskega značaja, ali nimajo nobenega, ali zgolj podrejeni pomen (sodbe Chronopost, navedena v opombi 20, točka 89, z dne 10. julija 2008 v zadevi Bertelsmann in Sony proti Impala, „Impala“, C-413/06 P, ZOdl., str. I-4951, točka 167 in Elf Aquitaine, navedena v opombi 9, točka 154).

( 86 ) Sodbe z dne 15. marca 2007 v zadevi British Airways proti Komisiji (C-95/04 P, ZOdl., str. I-2331, točka 137), Impala (navedena v opombi 85, točka 29), z dne 29. marca 2011 v zadevi ThyssenKrupp Nirosta proti Komisiji (C-352/09 P, ZOdl., str. I-2359, točka 180) in Elf Aquitaine (navedena v opombi 9, točka 68).