ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pritožba, ki sta jo 16. septembra 2022 vložila Carles Puigdemont i Casamajó in Antoni Comín i Oliveres zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat) z dne 6. julija 2022 v zadevi T-388/19, Puigdemont i Casamajó in Comín i Oliveres/Parlament

(Zadeva C-600/22 P)

(2022/C 441/25)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnika: Carles Puigdemont i Casamajó in Antoni Comín i Oliveres (zastopniki: P. Bekaert, S. Bekaert, advocaten, in G. Boye, abogado)

Drugi stranki v postopku: Evropski parlament, Kraljevina Španija

Predlogi

Pritožnika Sodišču predlagata, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi;

— zadevo vrne Splošnemu sodišču v razsojanje ali, podredno, izpodbijane akte razglasi za nične; in

— Parlamentu in Kraljevini Španiji naloži plačilo stroškov ali, podredno, odločitev o stroških pridrži.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnika v utemeljitev pritožbe navajata te štiri razloge:

Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo ter kršilo člen 263 PDEU in s tem člen 47 Listine, ker je ugotovilo, da dejstvo, da Parlament pritožnikoma ni dovolil, da nastopita funkcijo, izvršujeta svoj mandat in se udeležujeta zasedanj v Parlamentu od 2. julija 2019, ni bila posledica zavrnitve Parlamenta, da bi pritožnikoma priznal status poslancev Evropskega parlamenta, kot je razvidno iz navodila z dne 29. maja 2019 in dopisa z dne 27. junija 2019, in zato, da izpodbijani akti niso spremenili pravnega položaja pritožnikov.

V skladu s členom 12 akta iz leta 1976 (1) Parlament odloča o sporih, ki lahko izhajajo iz določb akta iz leta 1976, katerega bistvena določba je člen 1(3). V zadevi Donnici (2) naj bi bila napačno razlagana delitev pristojnosti med nacionalnimi organi in Parlamentom, določena v členu 12 akta iz leta 1976 glede pristojnosti, podeljenih Parlamentu. Pritožnika bi se vsekakor lahko udeležila zasedanj do odločitve o sporu, ki sta ga vložila na Parlamentu, zato je bila v izpodbijani sodbi napačno uporabljeno pravo, saj je bilo ugotovljeno, da izpodbijani akti niso spremenili pravnega položaja pritožnikov.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da odločitev, da se ne poda pobuda za uveljavljanje privilegijev in imunitete v skladu s členom 8 Poslovnika Evropskega parlamenta, ni izpodbojen akt.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je trdilo, da pritožnika pri Parlamentu nista vložila zahteve za zaščito privilegijev in imunitete v skladu s členoma 7 in 9 Poslovnika Evropskega parlamenta.

(1) Akt o volitvah predstavnikov Evropskega parlamenta s splošnimi neposrednimi volitvami (UL 1976, L 278, str. 5), priloženega Sklepu Sveta 76/787/ESPJ, EGS, Euratom, z dne 20. septembra 1976 (UL 1976, L 278, str. 1), kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2002/772/ES, Euratom, z dne 25. junija 2002 in 23. septembra 2002 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 137).

(2) Sodba z dne 30. aprila 2009, Italija in Donnici/Parlament, C-393/07 in C-9/08, EU:C:2009:275.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 16. septembra 2022 – Società Italiana Imprese Balneari Srl / Comune di Rosignano Marittimo in drugi

(Zadeva C-598/22)

(2022/C 463/26)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Società Italiana Imprese Balneari Srl

Nasprotne stranke: Comune di Rosignano Marittimo, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia del demanio – Direzione regionale Toscana e Umbria, Regione Toscana

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 49 in 56 PDEU ter načela, ki izhajajo iz sodbe Laezza (C-375/14), če se šteje, da se uporabljajo, nasprotujejo razlagi nacionalne določbe, kakršna je člen 49 [zakonika o plovbi], v smislu, da določa, da mora koncesionar ob prenehanju koncesije, če se koncesija obnovi brez pretrganja, tudi na podlagi nove odločbe, neodplačno in brez nadomestila odsvojiti gradbene objekte, zgrajene na javnem dobru, ki so del kompleksa infrastrukture za obratovanje kopališča, pri čemer bi lahko učinek neposrednega prenosa lastništva pomenil omejitev, ki presega to, kar je potrebno za doseganje cilja, ki si ga prizadeva doseči nacionalni zakonodajalec, in je torej nesorazmeren s tem ciljem?
C 441/3

Pritožba, ki so jo FJ in drugi vložili 2. marca 2022 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 15. decembra 2021 v zadevi T-619/20, FJ in drugi/ESZD

(Zadeva C-171/22 P)

(2022/C 441/06)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožniki: FJ in drugi (zastopnik: J.-N. Louis, avocat)

Druga stranka v postopku: Evropska služba za zunanje delovanje

Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 5. oktobra 2022 pritožbo zavrglo kot očitno nedopustno in odločilo, da tožeče stranke nosijo svoje stroške.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék Fővárosi Törvényszék (županijsko sodišče v Budimpešti, Madžarska) 11. julija 2022 – DIGI Távközlési és Szolgáltató Kft./Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság

(Zadeva C-460/22)

(2022/C 432/08)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Fővárosi Törvényszék

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Digi Távközlési és Szolgáltató Kft.

Nasprotna stranka: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba šteti, da je podjetje, ki zagotavlja elektronske komunikacijske storitve na zadevnem trgu, vendar ni sodelovalo v določenem postopku dražbe (v nadaljevanju: postopek dražbe), ker ni izpolnjevalo pogojev za sodelovanje, določenih v razpisnih specifikacijah, ki so vsebovale podrobna pravila postopka dražbe (v nadaljevanju: razpisne specifikacije), zaradi česar odločba nacionalnega regulativnega organa o določitvi izida postopka dražbe ne vsebuje nobene določbe v zvezi s takim podjetjem, v skladu s členom 4(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (1) prizadeto zaradi odločbe nacionalnega regulativnega organa, in zato lahko v skladu s členom 47 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah] uveljavlja svojo pravico do učinkovitega pravnega varstva zoper navedeno odločbo?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349).
Pritožba, ki jo je 12. maja 2022 vložila the airscreen company GmbH & Co. KG zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 7. marca 2022 v zadevi T-382/21, the airscreen company GmbH & Co. KG/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

(Zadeva C-320/22 P)

(2022/C 424/22)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: the airscreen company GmbH & Co. KG (zastopniki: O. Spieker, D. Mienert, J. Selbmann, Rechtsanwälte)

Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Moviescreens Rental GmbH

Sodišče Evropske unije (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 28. septembra 2022 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da pritožnica nosi svoje stroške.
C 408/24

Pritožba, ki so jo Silvia González Sordo in drugi vložili 14. januarja 2022 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. novembra 2021 v zadevi T-642/21, Silvia González Sordo in drugi/Komisija

(Zadeva C-36/22 P)

(2022/C 408/29)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Pritožniki: Silvia González Sordo, Marta Calzado Melida, Evangelina Camino Nates, María José Canoura González, Félix Fernández Gascón, María Isabel Martínez de Lecea, José Antonio Pardo Cuesta, Natalia Ruisanchez Cáceres, María Ángeles Sáez Díaz, Mónica Ruiz Maccione, Ignacio Serrulla Rech, Celia Baños Olavarri, David Buitrago Cobo, Ana María Pardo García, Adriana Castillo Jiménez, José Manuel Salazar Castillo, María Lorena Tresgallo Salmón, Luis Alfredo Barroso Prados, Ana Isabel Alegre Rubio, Emilio-Joaquín Barrio Fernández de la Pradilla, Zulema Alexandra Lemolt García-Lago (zastopnica: B. González González, abogada)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Sodišče Evropske unije (osmi senat) je s sklepom z dne 6. septembra 2022 pritožbo zavrglo kot očitno neutemeljeno in pritožnikom naložilo, naj nosijo svoje stroške.
C 408/25

Pritožba, ki so jo José Antonio Santos Cañibano in drugi vložili 18. januarja 2022 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 24. novembra 2021 v zadevi T-649/21, José Antonio Santos Cañibano in drugi/Komisija

(Zadeva C-38/22 P)

(2022/C 408/31)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Pritožniki: José Antonio Santos Cañibano, Ruth Hompanera Lanzós, Judith Lapresa Isla, José Manuel Arias García, María del Mar Barba Barba, María Isabel Bernárdez Rodríguez, Mónica Camara Torio, Adriana Canella Suárez, Eladio Cano Nieto, Pilar Carbajales García, Luis De Miguel Ribón, Luis Ángel Díaz Suárez, Daniel Fernández González, Cristina Fernández Somoano, Pedro García Parada, Inmaculada Garcia Perez, Susana González González, Pedro Óscar González Menéndez, José Manuel González Riopedre, Carlos Ángel Lazo Reguera, Salvador Llorens García, José Luis Lozano Garrido, Fernando Luiña Vela, Miguel Mera Vega, Abel Miravalles Pindas, Rafael Munguria Rubio, María Montserrat Muñiz Fernández, Aurora Nicolás Herreros, Verónica Pereira Torres, Ernesto Real Arias, Javier Rodríguez Lana, María Belén Rodríguez Menéndez, José Javier Rodríguez Mier, Concepción Rodríguez Rodríguez, María Elena Rodríguez Suárez, Alejandro Sánchez Gión, José Luis Santos Lobato, Susana Solís García, María de los Ángeles Ugido López, María Elvira Vega Fernández, Isabel María Vilalta Suárez, Antonio Villabela Pataño, María José Fernández Gutiérrez, Lourdes Cano Nieto (zastopnica: B. González González, abogada)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Sodišče Evropske unije (osmi senat) je s sklepom z dne 6. septembra 2022 pritožbo zavrglo kot očitno neutemeljeno in pritožnikom naložilo, naj nosijo svoje stroške.
1.

Ali je treba besedno zvezo „pravni učinek [elektronskega podpisa] kot dokaz“ v določbi člena 25(1) Uredbe (EU) št. 910/2014 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu in o razveljavitvi Direktive 1999/93/ES razlagati tako, da ta določba sodišča držav članic zavezuje, da štejejo, da sta, ko so izpolnjeni pogoji iz člena 3, [točke] 10, 11 in 12, te uredbe ali ko ti niso sporni, obstoj in zatrjevano avtorstvo takega podpisa od vsega začetka nedvoumno in nesporno dokazana, in ali jo je treba razlagati tako, da so sodišča držav članic, če so izpolnjeni pogoji iz teh določb, zavezana priznati, da ima kvalificirani elektronski podpis dokazno težo/dokazno moč, ki je enakovredna dokazni teži/dokazni moči lastnoročnega podpisa, le v tistem okviru, ki ga za ta lastnoročni podpis določa upoštevna nacionalna pravna ureditev?
—

ugotovi, da Združeno kraljestvo s tem, da je odobrilo izvršitev arbitražne odločbe, izdane v zadevi ICSID št. ARB/05/20, ni izpolnilo obveznosti, ki jih ima: — na podlagi člena 4(3) PEU v povezavi s členom 127(1) Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo (1) (v nadaljevanju: Sporazum o izstopu), ker je odločilo o razlagi člena 351(1) PDEU in njegovi uporabi pri izvajanju arbitražne odločbe, medtem ko je bilo v isti zadevi odločeno z veljavnimi odločbami Komisije in je bila predmet postopka pred sodišči Unije; — na podlagi člena 351(1) PDEU v povezavi s členom 127(1) Sporazuma o izstopu, ker je napačno razlagalo in napačno uporabilo pojme „pravice […] ene ali več tretjih držav“ in „na katere vplivata Pogodbi“; — na podlagi člena 267 PDEU, prvi odstavek, točki a in b, in tretji odstavek, v povezavi s členom 127(1) Sporazuma o izstopu, ker ni izpostavilo vprašanja o veljavnosti sklepa Komisije z dne 26. maja 2014, s katerim je bilo Romuniji prepovedano izvajanje arbitražne razsodbe (v nadaljevanju: odredba o začasnem odlogu iz leta 2014), in sklepa Komisije z dne 1. oktobra 2014 o uvedbi formalnega postopka preiskave zaradi izvajanja arbitražne razsodbe s strani Romunije (2) (v nadaljevanju: sklep o uvedbi postopka iz leta 2014) in ker kot sodišče zadnje stopnje ni predložilo vprašanja o razlagi prava Unije, ki ni niti acte clair niti acte éclairé; — na podlagi člena 108(3) PDEU v povezavi s členom 127(1) Sporazuma o izstopu, ker je Romuniji naložilo kršitev obveznosti prava Unije, ki jih ima na podlagi odredbe o začasnem odlogu iz leta 2014 in sklepa o uvedbi postopka iz leta 2014; — Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naloži plačilo stroškov.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Satu Mare (Romunija) 10. junija 2022 – Nord Vest Pro Sani Pro SRL/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Satu Mare, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

(Zadeva C-387/22)

(2022/C 368/23)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Tribunalul Satu Mare

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Nord Vest Pro Sani Pro SRL

Toženi stranki: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Satu Mare, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba zgoraj navedene določbe [prava Evropske unije] razlagati [tako], da nasprotujejo ali ne nasprotujejo pravni ureditvi, kakršna je ta iz obravnavane zadeve, po kateri lahko romunski zakonodajalec romunske gospodarske družbe, ki opravljajo pridobitne dejavnosti na ozemlju romunske države, in tiste, ki jih opravljajo na ozemlju drugih držav [članic EU], z davčnega vidika različno obravnava, tako da tožeča družba, ki je opravljala storitve predvsem na ozemlju Avstrije in Nemčije, ni upravičena do davčnih oprostitev, do katerih so upravičene druge družbe v gradbenem sektorju, ki svojo dejavnost opravljajo na ozemlju romunske države?
1.

Ali mora nosilec države, ki je izdal obrazec A1 in ki po uradni dolžnosti – brez zahteve pristojnega nosilca zadevne države članice – želi preklicati ali razveljaviti izdani obrazec, izvesti postopek usklajevanja s pristojnim nosilcem druge države članice po analogiji s pravili, ki se uporabljajo na podlagi členov 6 in 16 Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (1)?
1.

Ali je znesek nadomestila, ki ga delavci, ker so zboleli za COVID-19 ali ker obstaja sum, da so zboleli, ali sum, da so kužni, v obdobju izolacije prejmejo za izgubljeni dohodek, ki nastane zaradi njihove nezmožnosti ustvarjanja dohodka, in ki jim ga najprej izplača delodajalec, ob izplačilu pa se pravica zahtevati nadomestilo od države z delavca prenese na delodajalca, dajatev za bolezen v smislu člena 3(1)(a) Uredbe (ES) št. 883/2004 (1)? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
1.

Ali je treba uvodno izjavo 33, člen 1, člen 3, člen 8 ter člen 2(i) in (j) Direktive Sveta 2009/119/ES (1) z dne 14. septembra 2009 o obveznosti držav članic glede vzdrževanja minimalnih zalog surove nafte in/ali naftnih derivatov ob upoštevanju cilja Direktive in člena 2(d) Uredbe (ES) št. 1099/2008 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o statistiki energetike ter glede na načelo sorazmernosti iz člena 52(1) v povezavi s členom 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnim predpisom, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari in v skladu s katerimi se osebam, ki so pridobivale mazalna olja znotraj Skupnosti v skladu s točko 3.4.20 Priloge A k Uredbi (ES) št. 1099/2008 (oziroma ki so bile uvozniki takih mazalnih olj), lahko naloži obveznost oblikovanja varnostnih zalog?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali to pomeni, da se znanstvena in tehnična spoznanja o lastnostih endokrinih motilcev, na katerih temeljita na primer uredbi št. 283/2013 (2) in 2018/605 (3), ne upoštevajo pri oceni v zvezi z registracijo fitofarmacevtskega sredstva? V kakšnem odnosu je to z zahtevo iz člena 29(1)(e) Uredbe št. 1107/2009, v skladu s katero je treba to oceno opraviti na podlagi sedanjih znanstvenih in tehničnih spoznanj?
1.

Ali je treba Uredbo Dublin III (1) glede na njene uvodne izjave 3, 32 in 39 v povezavi s členi 1, 4, 18, 19 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicahrazlagati in uporabljati tako, da načelo zaupanja med državami ni deljivo, tako da resne in sistematične kršitve prava Unije, ki jih stori potencialno odgovorna država članica pred predajo v odnosu do državljanov tretjih držav, ki (še) niso tujci, vrnjeni odgovorni državi članici na podlagi Uredbe Dublin III zaradi obravnavanja prošnje, absolutno nasprotujejo predaji tej državi članici?
Pritožba, ki jo je OC vložil 14. julija 2022 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 4. maja 2022 v zadevi T-384/20, OC/Komisija

(Zadeva C-479/22 P)

(2022/C 340/32)

Jezik postopka: grščina

Stranki

Pritožnik: OC (zastopnik: I. Ktenidis, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Razveljavitev sodbe Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 4. maja 2022 v zadevi T-384/20, OC/Evropska komisija (ECLI:EU: T:2022:273)

Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo v celoti razveljavi;

— dokončno odloči o sporu;

— Komisiji naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja te tri razloge:

1. Prvi pritožbeni razlog: Napačna razlaga člena 3(1) Uredbe št. 2018/1725 (1) na eni strani v zvezi s pojmom „določljivega“ posameznika in na drugi strani v zvezi s pojmom razumnega pričakovanja, da bodo sredstva uporabljena za identifikacijo posameznika, ter izkrivljanje dokazov, ki se nanašajo na določitev pritožnika s strani posameznika.

2. Drugi pritožbeni razlog: Napačna razlaga člena 9(1) Uredbe 883/2013 (2) in člena 48 Listine v povezavi z določbami člena 6(2) EKČP glede obsega domneve nedolžnosti.

3. Tretji pritožbeni razlog: Izkrivljanje dokaza, ki se nanaša na kršitev pravice do dobrega upravljanja v smislu člena 41 Listine.

(1) Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39).

(2) Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL L 248, 2013, str. 1).
C 326/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Pécsi Törvényszék (Madžarska) 14. junija 2022 — Tüke Busz Közösségi Közlekedési Zrt. / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Zadeva C-391/22)

(2022/C 326/15)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Pécsi Törvényszék

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Tüke Busz Közösségi Közlekedési Zrt.

Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sta odločba, ki jo je v tej zadevi sprejel Nemzeti Adó- és Vámhivatal (nacionalna davčna in carinska uprava), in praksa tega organa, v skladu s katero „niti kilometrina, potrebna za vzdrževanje sredstev za linijski prevoz potnikov, niti kilometrina, potrebna za oskrbo z gorivom, ne spadata pod linijski prevoz potnikov“, združljiva z določbami Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (1)?

(1) UL 2003, L 283, str. 51.
1.

Ali je treba pravo Unije, zlasti Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/1821 (1) o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi razlagati tako, da nasprotuje praksi države članice, v skladu s katero se postopek praženja, potreben za odstranitev heksana (ki se uporabi za ekstrakcijo olja in snovi, škodljivih za zdravje živali in ljudi), iz ostanka, ki ostane po ekstrakciji olja iz soje s topilom heksanom, šteje za dokončno predelavo, ki je podlaga za uvrstitev tega proizvoda v tarifno številko 2309 nomenklature in izključuje njegovo uvrstitev v tarifno številko 2304 nomenklature?
8.

Ali je s cilji, ki se želijo doseči z Direktivo 2006/123 in s členom 49 [Pogodbe o delovanju Evropske unije], skladno, da nacionalno sodišče na splošen in abstrakten način presodi, da je izpolnjena zahteva glede omejenosti virov in razpoložljivih koncesij, ki se nanaša tout-court na celotno državno ozemlje, oziroma, nasprotno, – glede na to, da gre za pristojnost posameznih občin v Italiji – je to presojo treba razumeti tako, da se nanaša na obalno območje posameznih občin in bi torej morala biti v občinski pristojnosti?
1.

Ali se, če matična družba vloži odškodninsko tožbo zaradi protikonkurenčnega ravnanja druge družbe, da bi pridobila odškodnino za škodo, ki jo je to ravnanje povzročilo izključno njenim hčerinskim družbam, pristojnost sodišča določa po sedežu matične družbe kot kraju, v katerem je prišlo do škodnega dogodka, v smislu člena 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (v nadaljevanju: Bruselj Ia)?
—

Sklep Komisije C(2017) 1742 final z dne 17. marca 2017 v zvezi s postopkom izvajanja člena 101 PDEU, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu (zadeva AT.39258 – letalski tovorni prevoz) (v nadaljevanju: sklep) razglasi za ničen v celoti ali deloma, zlasti pa naj v celoti za ničen razglasi prvi stavek točk obrazložitve 1045 in 1046; in
2.

Ali je treba določbo člena 107 PDEU razlagati in uporabljati tako, da je treba v zvezi s statusom „podjetja“ in pri uporabi meril za „podjetje“ dejstvo, da je upravičenec do nezakonito prejete državne pomoči vložil vlogo in dejansko opisal naložbeni projekt, ki naj bi bil izveden na državnem gozdnem zemljišču, prejetem z menjavo, in ki je pogoj za kasnejši začetek postopka izločitve zemljišč, prejetih zaradi pozidave, in podatke, ki so bili zbrani v zaključeni prvi fazi upravnega postopka za predhodno uskladitev, upoštevati kot pravno upoštevno okoliščino, ne glede na to, da zaradi moratorija parlamenta in pozneje uvedene zakonske določbe, ki vsebuje izrecno prepoved spremembe namembnosti in pozidave zemljišč, pridobljenih od države, objektivno ni mogoče izvesti tega naložbenega projekta?
1.

Ali je v skladu s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2 str. 288) razlaga nacionalnega prava, v skladu s katero v primeru, da po črtanju nepoštenih pogodbenih pogojev pogodbe ni več mogoče ohraniti v veljavi, zastaralni rok za restitucijske zahtevke prodajalca ali ponudnika začne teči, ko se zgodi kateri koli od naslednjih dogodkov: (a) potrošnik zoper prodajalca ali ponudnika uveljavlja zahtevek ali ugovor, oprt na nepoštenost pogodbenih pogojev, ali sodišče po uradni dolžnosti poda informacijo, da obstaja možnost razglasitve pogodbenih pogojev za nepoštene, ali (b) potrošnik izjavi, da je bil izčrpno obveščen o učinkih (pravnih posledicah) neobstoja možnosti ohranitve pogodbe v veljavi, vključno z informacijo o tem, da lahko prodajalec ali ponudnik uveljavlja restitucijske zahtevke, in o obsegu teh zahtevkov, ali (c) se v sodnem postopku preveri potrošnikovo poznavanje (zavedanje) učinka (pravnih posledic) neobstoja možnosti ohranitve pogodbe v veljavi ali sodišče potrošnika o tem pouči, ali (d) sodišče izda pravnomočno sodbo, s katero se reši spor med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom?