ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 156/53

Tožba, vložena 15. aprila 2013 – Eni proti Komisiji

(Zadeva T-211/13)

2013/C 156/99

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Eni SpA (Rim, Italija) (zastopnika: G. M. Roberti in I. Perego, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— tožbo razglasi za dopustno;

— razglasi ničnost izpodbijanih aktov;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba je uperjena zoper Sklep Komisije o ponovni uvedbi postopka za naložitev sankcij z dne 26. februarja 2013 (C(2013) 1200 final) in zoper Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 26. februarja 2013 (C(2013)1199) v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanje Evropske unije in člena 53 Sporazuma EGS, ki sta bila sprejeta v zadevi AT.40032-BR/ESBR.

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja, da Komisija ni pristojna za to, da ponovno uvede postopek za naložitev sankcij z namenom spremembe odločbe, sprejete v zadevi BR-ESBR leta 2006 in da sočasno sprejme nov sklep o naložitvi sankcije, ki nalaga povečanje sankcije zaradi ponovne kršitve.

Družba ENI trdi, da Splošno sodišče v sodbi z dne 13. julija 2011 (Zadeva T-39/07) ni le za delno nično razglasilo odločbo BR-ESBR iz leta 2006 in pri tem opozorilo na napačno presojo Komisije glede obteževalne okoliščine ponovne kršitve, temveč tudi izvajalo neomejeno pristojnost v smislu člena 261 PDEU in člena 31 Uredbe 1/2003 s tem, da je višino globe ponovno določilo in nadomestilo presojo Komisije z lastno presojo. Izpodbijana akta sta, poleg tega, da kršita ti določbi, tudi v nasprotju s členom 266 PDEU, načelom prenosa pristojnosti in institucionalnega ravnovesja iz člena 13 [PEU] ter temeljnimi načeli poštenega sojenja iz člena 6 EKČP in člena 47 Listine EU o temeljnih pravicah in načelom ne bis in idem iz člena 7 EKČP.

Družba ENI poleg tega trdi, da Splošno sodišče, v nasprotju s tem, kar trdi Komisija, ni ugotovilo zgolj formalne napake pri uporabi pojma ponovne kršitve s strani Komisije v odločbi BR-ESBR iz leta 2006; pobuda Komisije zato temelji na popolnoma napačni pravni in dejanski domnevi in je tudi s tega vidika v nasprotju s členom 7 EKČP.
SL Uradni list Evropske unije C 156/52

Pritožba, ki jo je 8. aprila 2013 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep, ki ga je 28. januarja 2013 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-95/12, Marcuccio proti Komisiji

(Zadeva T-204/13 P)

2013/C 156/96

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— v celoti in brez vsakršne izjeme razveljavi izpodbijani sklep;

— zadevo vrne Sodišču za uslužbence.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot tisti, ki so že navedeni v zadevi T-204/13 P, Marcuccio proti Komisiji.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev Pogodbe in prava za njeno izvajanje: — tožeča stranka meni, da sklep krši pravo Unije, ker so v njem podane te napake: (a) očitna napaka pri presoji dejstev, dokazov in dokazne vrednosti, saj je Komisija podatke, ki so jih predložile stranke, napačno ocenila in razlagala, ter tako na podlagi dokazov v spisu ni prišla do najverjetnejših zaključkov. (b) napaka pri razlagi člena 101 PDEU in posledično kršitev navedenega člena, saj je Komisija stranke neutemeljeno in napačno opredelila za potencialni konkurentki na vseh trgih, ki jih domnevno zajema zadevna obveznost nekonkuriranja; navedene obveznosti ni mogoče opredeliti kot omejitve zaradi cilja in Komisija ni dokazala nikakršnega učinka; (c) kršitev obveznosti preučitve in odločitve, saj v sklepu niso niti obravnavani niti zavrnjeni upoštevni argumenti strank, zlasti glede obsega klavzule o nekonkuriranju; (d) kršitev načela in dubio pro reo, saj je Komisija kot gotova štela dejstva, ki so v škodo tožeče stranke, v zvezi s katerimi obstajajo pomembni dvomi in glede katerih niti Komisija ni gotova; (e) kršitev načel, ki se jih je Komisija zavezala upoštevati pri nalaganju glob, natančneje določb člena 13 njenih smernic na tem področju, saj je Komisija izračunala globo za vse trge elektronskih komunikacij, ne glede na to, ali so na Iberskem polotoku, pri čemer prav tako ni upoštevala dejstva, da v nobenem primeru navedena kršitev ni trajala dlje od 29. oktobra 2010; (f) kršitev načela sorazmernosti glede na okoliščine konkretnega primera in merila, ki jih je treba upoštevati pri nalaganju glob.
3.

Tretji tožbeni razlog: Svet je kršil pravice tožeče stranke do obrambe, do pravičnega sojenja in do učinkovitega sodnega varstva. Tožeče stranke se ni niti seznanilo niti ji niso bili predloženi kakršni koli možnih dokazih, ki so bili uporabljeni proti njej, ki bi upravičili ukrep, ki posega v njen položaj. Svet tožeči stranki ni niti odobril dostopa do njenega spisa, niti ji ni posredoval zahtevanih dokumentov (vključno z natančnimi in personaliziranimi podatki, ki bi upravičevali sporne omejevalne ukrepe), niti ji ni razkril možnih dokazov, ki so bili uporabljeni proti njej. Tožeči stranki se je zavrnila možnost, da se jo Svetom zasliši, ko je za to izrecno zaprosil. Posledica zgoraj navedene kršitve pravice tožeče stranke do obrambe – namreč, da se tožeče stranke ni obvestilo o dokazih, ki so bili uporabljeni proti njej – je kršitev pravice tožeče stranke do učinkovitega sodnega varstva.
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev členov 12 ES, sedaj 18 PDEU; člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; člena 6(3) PEU; člena 1(2) in (3) Priloge III h Kadrovskim predpisom; členov 1 in 6 Uredbe št. 1/58, členov 1(d)(1) in (6), 27, pododstavek 2 in 28(f) Kadrovskih predpisov. — Po mnenju tožeče stranke je jezikovna omejitev, ki jo je uvedla Komisija, diskriminatorna, saj navedeni predpisi prepovedujejo, da se evropskim državljanom in samim uradnikom institucij postavljajo jezikovne omejitve, ki niso na splošno in objektivno določene v poslovnikih institucij iz člena 6 že navedene Uredbe št. 1/58, ki zaenkrat še niso bili sprejeti, in prepovedujejo uvedbo takih omejitev, če ni podan noben poseben in utemeljen interes službe.
SL Uradni list Evropske unije C 147/23

Tožba, vložena 14. marca 2013 – Petro Suisse Intertrade proti Svetu

(Zadeva T-156/13)

2013/C 147/41

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Švica) (zastopniki: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington in D. Sellers, odvetniki)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, 22.12.2012, str. 71) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, 22.12.2012, str. 55) razglasi za nična, kolikor izpodbijana akta vključujeta tožečo stranko, in

— Svetu naloži plačilo stroškov tega postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka navaja šest tožbenih razlogov, ki se nanašajo na bistveno kršitev postopka ter na kršitev Pogodb in pravnih pravil v zvezi z njihovo uporabo: kršitev pravice do zaslišanja, kršitev obveznosti obveščanja, nezadostno obrazložitev, kršitev pravice do obrambe, očitno napako pri presoji in kršitev temeljne lastninske pravice.

Tožeča stranka meni, da Svet ni opravil zaslišanja tožeče stranke in da tega ni mogoče upravičiti z nobenimi nasprotnimi navedbami. Dalje naj Svet tožeče stranke ne bi ustrezno opredelil kot predmet Sklepa in Uredbe in naj je tudi ne bi ustrezno identificiral v svojem uradnem obvestilu, vsekakor pa naj ti akti ne bi vsebovali zadostne obrazložitve. Tožeča stranka naj na zahteve za potrditev identifikacije, za razširitev obrazložitve in za dostop do dokumentov ne bi dobila odgovora, razen kratkega potrdila o prejetju. S temi opustitvami naj bi Svet kršil Svet kršil pravico tožeče stranke do obrambe, ki ni mogla učinkovito ugovarjati ugotovitvam Sveta, saj s temi ugotovitvami ni bila seznanjena. V nasprotju s trditvami Sveta naj tožeča stranka ne bi bila navidezno podjetje pod nadzorom družbe National Iranian Oil Company (NIOC), vsekakor pa naj Svet ne bi utemeljil, da bi nadzor družbe NIOC nad tožečo stranko povzročil gospodarsko korist za iransko državo, ki bi bila v nasprotju s ciljem izpodbijanega sklepa in uredbe. Nazadnje naj bi Svet z omejevanjem zmožnosti tožeče stranke za oblikovanje pogodb kršil temeljno lastninsko pravico, saj naj bi sprejel ukrepe, katerih sorazmernosti ni mogoče ugotoviti.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev načela obveznosti obrazložitve, pravic do obrambe in pravice do učinkovitega pravnega sredstva V tej zvezi tožeča stranka med drugim navaja, da obrazložitev v izpodbijanih aktih zanjo ni prepričljiva, prav tako pa tožena stranka ni posebej sporočila prepričljive utemeljitve tožeči stranki. Iz teh razlogov sta kršeni njena pravica do obrambe in pravica do učinkovitega pravnega sredstva. Prav tako naj bi šlo za kršitev pravice do zaslišanja pred sodiščem. Tožeča stranka očita, da ji tožena stranka ni vročila izpodbijanih aktov, in da ni bilo zaslišanja. Nadalje navaja, da tožena stranka ni pravilno preučila okoliščin, ki se nanašajo na tožečo stranko. Tožeča stranka meni, da ji ni bil zagotovljen pošten postopek v skladu z načeli pravne države, saj se zaradi pomanjkljive obveščenosti glede konkretnih očitkov in domnevnih dokazov Sveta ni mogla konkretno opredeliti, v postopku pa ni mogla navajati nasprotnih dokazov.
SL Uradni list Evropske unije C 108/33

Tožba, vložena 18. februarja 2013 – Calestep proti ECHA

(Zadeva T-89/13)

2013/C 108/82

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Calestep, SL (Estepa, Španija) (zastopnik: E. Cabezas Mateos, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije (ECHA)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj po izvedbi vseh faz postopka ugodi tožbi tožeče stranke in odločbo Evropske agencije za kemikalije (ECHA), na katero se nanaša tožba, razglasi za nično.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v tem postopku je zaradi opredelitve kot malo podjetje plačevala zmanjšano pristojbino, na katero se nanašata člen 74(3) Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1) in Uredba Komisije (ES) št. 340/2008 z dne 16. aprila 2008 o pristojbinah in taksah, plačljivih Evropski agenciji za kemikalije (UL L 107, str. 6), ki napotuje na Priporočilo Komisije 2003/361/ES z dne 6. maja 2003 v zvezi z opredelitvijo mikro, malih in srednje velikih podjetij (UL L 124, str. 36).

Po preveritvi je ECHA ocenila, da tožeče stranke,ni mogoče šteti za malo podjetje, ker je del skupine. Ker je tožena stranka ugotovila, da navedeno podjetje ne izpolnjuje zahtevanih pogojev, je tožeči stranki naložila, naj plača razliko do celotnega zneska, ki se plačuje za srednje velika podjetja, in upravno takso.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, in sicer neizpolnitev dveh zahtev iz člena 2(2) priloge k zgoraj navedenem priporočilu.

V zvezi s tem zatrjuje, da za izključitev podjetja iz opredelitve kot malo podjetje ne zadostuje, da ima to podjetje več kot petdeset zaposlenih, ampak je treba izpolniti tudi katero od drugih zahtev iz navedene določbe, saj ta vsebuje veznik „in“, kar pa v obravnavani zadevi ni izpolnjeno.
1.

S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev pravic tožečih strank do izjave iz člena 108(2) PDEU, ki naj bi jo Komisija storila, ker ni začela formalnega postopka preiskave v skladu s členom 4(4), 6 in 20 Uredbe št. 659/1999, s čimer je prišlo do zlorabe pooblastil. — Komisija je kršila člen 108(2) PDEU in člene 4 in naslednje Uredbe, in sicer ker je v bistvu vodila brez spoštovanja uradnih pogojev, tako da so tožeče stranke–pritožniki ter druge zadevne stranke niso imele možnosti izkoristiti pravice do izjave.
SL Uradni list Evropske unije C 101/22

Tožba, vložena 4. februarja 2013 – Formula One Licensing proti UUNT – Idea Marketing (F1H2O)

(Zadeva T-55/13)

2013/C 101/49

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastopnik: B. Klingberg, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Idea Marketing SA (Lozana, Švica)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe v zadevi R 1247/2011-4;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu;

— intervenientki naloži plačilo stroškov postopka pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „F1H2O“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 25, 38 in 41 – mednarodna registracija št. 925 383, ki označuje Evropsko unijo

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Navajana znamka ali znak: mednarodna registracija št. 732 134, britanska znamka št. 2277746B, znamka Skupnosti št. 3 934 387, mednarodna registracija št. 845 571, znamka Beneluksa št. 749 056, britanska znamka št. 2277746 D, znamka Skupnosti št. 631 531, znamka Skupnosti št. 3 429 396, mednarodna registracija št. 714 320, mednarodna registracija št. 823 226 in znamka Beneluksa št. 732 601 znamke „F1 et al.“ za proizvode in storitve iz razredov 1, 3, 4, 7, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 21, 24, 25, 28, 29, 30, od 32 do 36, 38, 39 in od 41 do 43

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe Sveta št. 207/2009
SL Uradni list Evropske unije C 71/26

Pritožba, ki jo je 17. januarja 2013 vložil Luigi Marcuccio zoper sodbo, ki jo je 6. novembra 2012 izdalo Sodišče za uslužbence v zadevi F-41/06 RENV, Marcuccio proti Komisiji

(Zadeva T-20/13 P)

2013/C 71/40

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnik: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 6. novembra 2012 v zadevi T-41/06 RENV, Marcuccio proti EK, ex lege razglasi za neobstoječo oziroma podredno, naj jo brez izjeme in v celoti razveljavi; ter 2a) primarno in glede na to, da stanje postopka to dopušča: 2.a.a) ugodi vsem predlogom, ki jih je pritožnik v tej zadevi podal na prvi stopnji, vključno s tistim, da EK pritožniku povrne stroške postopka, ki so mu nastali v tem pritožbenem postopku; oziroma naj 2b) podredno zadevo vrne v ponovno sojenje prvostopenjskemu sodišču, da to ex lege ponovno odloči o vseh predlogih, ki jih je pritožnik podal na prvi stopnji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

S to pritožbo se izpodbija zgoraj navedena sodba, s katero je bila zavrnjena tožba, ki je bila Sodišču za uslužbence vrnjena s sodbo Splošnega sodišča z dne 8. junija 2011 v zadevi T-20/09, Komisija proti Marcucciu, s katero je bila delno razveljavljena sodba, izdana v zadevi F-41/06, s katero je bilo odločeno o tožbi, v kateri je pritožnik na eni strani predlagal razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 30. maja 2005 o njegovi upokojitvi zaradi invalidnosti in vrste drugih aktov, povezanih s to odločbo, na drugi strani pa, da se Komisij naloži povračilo škode.

Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja sedem pritožbenih razlogov.

1. Kršitve postopka, zaradi katerih so bili prizadeti njegovi interesi, in iz katerih izhajajo hude, jasne, flagrantne, eklatantne, nesporne, očitne, nepopravljive in bistvene napake pri presoji.

2. Popolna neobrazloženost izpodbijane sodbe.

3. Nezakonitost sporne odločbe tudi zaradi nepristojnosti institucije, ki jo je izdala, napak v postopku, vključno z bistvenimi kršitvami in zlorabo pooblastil v obliki zlorabe postopka.

4. Potvarjanje in izkrivljanje dejstev.

5. Kršitev dokaznih pravil z njihovo napačno, zmotno, goljufivo in nerazumno uporabo ter kršitev več pravnih načel in pravnih pravil.

6. Neopredelitev glede številnih bistvenih vidikov spora.
SL Uradni list Evropske unije C 86/18

Tožba, vložena 4. januarja 2013 – Advance Magazine Publishers proti UUNT – Montres Tudor (GLAMOUR)

(Zadeva T-1/13)

2013/C 86/29

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Združene države) (zastopniki: T. Raab, H. Lauf in V. Ahmann, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Montres Tudor SA (Ženeva, Švica)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— v celoti razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 10. oktobra 2012 v zadevi št. R 0231/2012-2;

— toženi stranki in drugi stranki pred odborom za pritožbe UUNT naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „GLAMOUR“ – prijava znamke Skupnosti št. 9 380 916

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

Navajana znamka ali znak: mednarodna registracija z učinkom v Skupnosti „TUDOR GLAMOUR“ za proizvode iz razreda 14

Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru za vse navedene proizvode

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009.
SL Uradni list Evropske unije C 55/18

Tožba, vložena 14. decembra 2012 – Pensa Pharma proti UUNT – Ferring in Farmaceutisk Lab Ferring (PENSA PHARMA)

(Zadeva T-544/12)

2013/C 55/32

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Pensa Pharma, SA (Valencia, Španija) (zastopnika: M. Esteve Sanz in M. González Gordon, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Drugi stranki pred odborom za pritožbe: Ferring BV (Hoofddorp, Nizozemska) in Farmaceutisk Lab Ferring A/S (Vanlose, Danska)

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi odločbo petega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 1. oktobra 2012 v zadevi R 1883/2011-5; in

— toženi stranki in, odvisno od okoliščin, intervenientoma naloži plačilo stroškov postopka in stroške postopka s pritožbo pred UUNT.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „PENSA PHARMA“, za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 44 – prijava znamke Skupnosti št. 4954831

Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: drugi stranki pred odborom za pritožbe

Obrazložitev zahteve za ugotovitev ničnosti: zahteve za ugotovitev ničnosti so temeljile na razlogih iz člena 53(1)(a) v zvezi s členom 8(1)(b) in 8(5) in členom 53(2) Uredbe Sveta št. 207/2009 in na registraciji Benelux znamke št. 377513 in sicer besedne znamke „PENTASA“, za proizvode iz razreda 5

Odločba oddelka za izbris: ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti Znamke Skupnosti za vse, z zahtevo zajete, proizvode in storitve.

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi:

— kršitev člena 53(3) Uredbe št. 207/2009; in
SL Uradni list Evropske unije C 46/21

Tožba, vložena 18. decembra 2012 – Teva Pharma in Teva Pharmaceuticals Europe proti Evropski agenciji za zdravila

(Zadeva T-547/12)

2013/C 46/38

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Teva Pharma BV (Utrecht, Nizozemska) in Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht) (zastopniki: K. Bacon in D. Piccinin, barristers, G. Morgan in C. Drew, solicitors)

Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

Predloga

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— odločbo Evropske agencije za zdravila, ki jo vsebuje dopis te agencije z dne 26. novembra 2012, o zavrnitvi veljavnosti vloge tožečih strank za pridobitev dovoljenja za promet z generično različico zdravila abacavir/lamivudine, razglasi za nično; in

— Evropski agenciji za zdravila naloži plačilo stroškov tožečih strank.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči strank v utemeljitev tožbe navajata en tožbeni razlog, in sicer, da je neugoditev njuni vlogi za pridobitev dovoljenja za generično različico kombiniranega zdravila, zato, ker je bil proizvod zaščiten z desetletnim obdobjem ekskluzivnosti, v nasprotju z Uredbo (ES) št. 726/2004 (1) in Direktivo št. 2001/83/ES, (2) če se ju pravilno razlaga. Tožeči stranki zlasti trdita, da imetnik dovoljenja za promet z zadevnim zdravilom ni upravičen do desetletnega obdobja ekskluzivnosti podatkov, saj je proizvod kombinirano zdravilo, ki združuje dve učinkovini, ki sta se nekaj let dobavljali in uporabljali znotraj EU kot sestavini številnih različnih zdravil. Tožeči stranki zato trdita, da se za zdravilo uporablja isto skupno dovoljenje za promet v smislu člena 6(1), drugi pododstavek, Direktive 2001/83, kot se je uporabljalo za prejšnja dovoljenja za promet s sestavinami navedenega zdravila. Tožeči stranki posledično trdita, da zdravilo po poteku podatkov, ki so se nanašali izključno na ta dovoljenja, ni bilo upravičeno do nobenega dodatnega obdobja ekskluzivnosti podatkov.

(1) Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (Besedilo velja za EGP).

(2) Direktiva 2001/83/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini.
—

Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. septembra 2012 v zadevi R 46/2012-2 in ugotovi naj se, da je treba objaviti in registrirati znamko Skupnosti št. 1 009 0331 GIFFLAR (fig.), ali podredno, UUNT naj se naloži, da objavi in registrira znamko;
—

posledično za nične razglasi — Izvedbeni sklep Sveta 2012/424/SZVP z dne 23. julija 2012 o izvajanju Sklepa 2011/782/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji in njen popravek z dne 9. avgusta 2012, in sicer v delih, ki se nanašajo na tožečo stranko; — Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 673/2012 z dne 23. julija 2012 o izvajanju člena 32(1) Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji njen popravek z dne 9. avgusta 2012, in sicer v delih, ki se nanašajo na tožečo stranko; — Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na nepravilno uporabo pravil o državni pomoči in zlasti tistih, ki so navedena v Smernicah Skupnosti o uporabi pravil o državni pomoči v zvezi s hitro postavitvijo širokopasovnih omrežij (UL 2009 C 235, str. 7) (v nadaljevanju: Smernice za širokopasovna omrežja). Napačna uporaba pravil o državni pomoči iz PDEU in Smernic za širokopasovna omrežja s strani tožene stranke med drugim zajema: — to, da ni uspela ovreči domneve o nezakonitosti državnih pomoči na območju, kjer obstajajo konkurenčne zasebne širokopasovne storitve (točki 77 in 78 Smernic za širokopasovna omrežja); — da ni izkazala tržne nepopolnosti (točka 35 Smernic za širokopasovna omrežja), zlasti, da ni opredelila upoštevnega trga, ki je domnevno nepopoln, in da ni predložila ustreznih dokazov za to, da bi lahko samo na podlagi cene sklepala na „nepopolnost“; — da ni opravila ustreznega preverjanja trga (točka 51(a) Smernic za širokopasovna omrežja); — da ni ocenila vpliva državne pomoči na konkurenco na upoštevnih trgih v skladu s točkama 34 in 35 Smernic za širokopasovna omrežja.