Sodišče za uslužbence: sodba z dne 28. junija 2006, Grünheid/Komisija, F‑101/05, EU:F:2006:58 , točka 49, in sklep z dne 14. januarja 2014, Lebedef/Komisija, F‑60/13, EU:F:2014:6 , točke od 42 do 44.

Glede na sistematiko pravil Kadrovskih predpisov ter zlasti njihovih členov 25 in 26 bi moral organ za imenovanja zadevno osebo ustrezno obvestiti o odločitvi o razvrstitvi uradnika iz funkcionalne skupine AD v različne vrste delovnih mest, navedene v členu 30(2) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom, kot so bili spremenjeni z Uredbo št. 1023/2013, ki vpliva na upravičenost do napredovanja, tako kot o odločitvah glede imenovanja in zaposlitve, pri čemer je treba opozoriti, da mora navedeni organ zagotoviti, da tovrstna odločba dejansko prispe k naslovniku oziroma da je ta z njo ustrezno seznanjen. Vendar ima organ za imenovanja več možnosti glede obveščanja o upravnih odločitvah, vključno z elektronskimi sredstvi, zato pošiljanje po pošti v ta namen ni obvezno.

Odločba organa za imenovanja o razvrstitvi uradnika z nazivom AD 12 v vrsto delovnega mesta, uvedenega z Uredbo št. 1023/2013 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, ki je bila uresničena, z učinkom od 1. januarja 2014, z vpisom navedbe v zvezi z razvrstitvijo uradnika v vrsto delovnega mesta v njegov osebni spis v informacijskem sistemu za upravljanje kadrov, imenovan „SysPer 2“, predstavlja akt, ki posega v položaj, saj je organ za imenovanja lahko zadevno osebo, ki je bila dne 31. decembra 2013 uradnik z nazivom AD 12, v skladu s členom 30(2)(c) ali (e) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom razvrstil le na eno od dveh vrst delovnih mest, na kateri se lahko razvrstijo uradniki s tem nazivom, in sicer „vodja enote ali enakovredna funkcija“ ali „"upravni uslužbenec“, ob upoštevanju, da je v skladu s členom 30(2)(d) te priloge vrsta delovnega mesta „svetovalec ali enakovredna funkcija“ namenjena izključno uradnikom z nazivoma AD 13 in AD 14. Tako je navedeni organ s tem, ko je odločil, da zadevno osebo razvrsti v preostalo vrsto delovnega mesta „upravni uslužbenec“, implicitno odločil tudi, da ta 31. decembra 2013 ni bila zaposlena na delovnem mestu „vodja enote ali enakovredna funkcija“.

Zato zadevni uradnik prepozne vložitve pritožbe ne more veljavno utemeljiti s trditvijo, da je bil z obstojem odločitve o razvrstitvi ustrezno seznanjen šele ob prejemu obvestila o seznamu uradnikov z nazivom AD 12, ki lahko napredujejo, ali s sklicevanjem na opravičljivo zmoto. Poleg tega, da so nove določbe Kadrovskih predpisov, ki so sprejete z uredbami v skladu s členom 336 PDEU, obvezno objavljene v Uradnem listu Evropske unije in so od te objave veljavno pravo na tem področju, ki bi ga moral poznati vsak običajno skrben uradnik, bi namreč morale običajno skrbnega uradnika z nazivom AD 12, zlasti kadar izvaja vidne pravne funkcije v pravni službi, na dejstvo, da bo, razen če se mu priznajo „posebne odgovornosti“, z začetkom veljavnosti reforme Kadrovskih predpisov in na podlagi razvrstitve v vrste delovnih mest po vsej verjetnosti razvrščen v vrsto delovnega mesta „upravni uslužbenec“, s čimer bo napredovanje v njegovem nazivu omejeno, opozoriti tudi splošne izvedbene določbe in odločbe o vrstah delovnih mest, ki jih sprejme uprava.

Ob upoštevanju navedenega je obvestilo o seznamu uradnikov z nazivom AD 12, ki lahko napredujejo, s tem, ko je izključevalo zadevnega uradnika, predstavljalo zgolj izvršitev odločitve o razvrstitvi in v primeru, ko zadevna oseba trdi, da se ni seznanila s svojo razvrstitvijo, čeprav je bila ta informacija na voljo in lahko dostopna, ni moglo povzročiti določitve novega roka v njeno korist za vložitev pritožbe zoper zadevno odločitev.

(Glej točke 49, 51, 52, 55 in 60.)

Sodišče: sodba z dne 12. julija 1989, Binder, 161/88, EU:C:1989:312, točka 19;

Sodišče prve stopnje: sodba z dne 19. maja 1999, Connolly/Komisija, T‑34/96 in T‑163/96, EU:T:1999:102, točka 168;

Sodišče za uslužbence: sklep z dne 14. januarja 2014, Lebedef/Komisija, F‑60/13, EU:F:2014:6, točke 44, 48 in 51, in z dne 20. marca 2014, Michel/Komisija, F‑44/13, EU:F:2014:40, točka 53.