ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 399/39

Tožba, vložena 4. septembra 2020 – MF/eu-LISA

(Zadeva T-568/20)

(2020/C 399/55)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: MF (zastopnika: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnika)

Tožena stranka: Agencija Evropske unije za operativno upravljanje obsežnih informacijskih sistemov s področja svobode, varnosti in pravice

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi za ničen sklep z dne 29. oktobra 2019 o odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožeči stranki, ker ji ni moglo biti izdano dovoljenje za dostop do tajnih podatkov, saj bi vsebovalo tudi odločitev o zavrnitvi dostopa do tajnih podatkov EU;

— v delu, v katerem je potrebno, za ničen razglasi sklep z dne 26. maja 2020 o zavrnitvi pritožbe;

— toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam razlog, ki se nanaša na to, da je sklep o odpovedi nezakonit, ker tožena stranka z njim krši člen 11(5)(b) Sklepa Komisije in varnostnih predpisov Agencije Evropske unije za operativno upravljanje obsežnih informacijskih sistemov s področja svobode, varnosti in pravice (eu-LISA).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 107(1) PDEU in člena 108(2) PDEU, kar zadeva oprostitve plačila nekaterih dajatev. — V zvezi s tem se navaja, da je pravica do sporne davčne oprostitve odvisna od pogojev, ki so na splošno določeni za natečajne postopke, in da – kot se priznava v izpodbijani odločbi – še danes ni mogoče predvideti, ali bo lahko izpolnjen pogoj v zvezi z obstojem pozitivne razlike med premoženjem podjetja na začetku izrednega upravnega postopka na eni strani in preostalim premoženjem v postopku izrednega upravnega postopka na drugi strani. — Tako je oprostitev plačila davka od dohodka pravnih oseb strogo pogojena z uresničevanjem prihodnjih in negotovih dogodkov, ki so doslej preprečili konsolidacijo vseh ugodnosti za družbo Tirrenia AS, in da je povsem mogoče, kot je priznano v sklepu, da do take ugodnosti lahko pride v prihodnosti. Zato ob upoštevanju vseh pogojev, ki jih nacionalno pravo določa za pridobitev zadevne ugodnosti, ni mogoče šteti, da je družba Tirrenia AS pridobila hipotetično prednost, ki izhaja iz oprostitve davka. Zato navedena oprostitev ne spada pod pojem državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU in zato ni državna pomoč. — Poleg tega, še vedno ob predpostavki, da bi se lahko pogoji, določeni za zadevno davčno oprostitev, v prihodnosti uresničili, je vprašljivo, ali bi bilo tako ob popolni likvidaciji družbe Tirrenia. — Pojasnjeno je, da tudi če bi zadevni ukrep privedel do konkretne prednosti, družba Tirrenia AS ne sodeluje v trgovini znotraj Unije niti nima nobenega položaja na nacionalnem trgu, ki bi ga bilo mogoče ohraniti ali povečati, kar bi povzročilo zmanjšanje možnosti podjetij s sedežem v drugih državah članicah, da vstopijo na italijanski trg.
—

v delu, v katerem je to potrebno, sklepa z dne 7. februarja 2020 in 24. junija 2020, s katerima sta bila zavrnjena upravni ugovor in pritožba tožeče stranke, razglasi za nična;
6.

Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker omejitev pravice do dostopa do informacij pomeni kršitev načela dobrega upravljanja, pravice do poštenega sojenja, načela enakosti orožja in pravice do učinkovitega pravnega sredstva ter onemogoča kakršen koli sodni nadzor nad spornimi akti.
—

razglasi za nično Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2020/611 z dne 30. aprila 2020 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo Sveta (ES) št. 91/2009 o uvozu nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, za uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla, poslanih iz Malezije, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelki s poreklom iz Malezije ali ne (1); in
3.

Tretji tožbeni razlog: z izpodbijanim sklepom o podatkih se s tem, da se z njim zahteva predložitev toliko povsem nepomembnih in osebnih dokumentov (na primer: dopisi o zdravstvenih vprašanjih, ki se nanašajo na zaposlene in njihove družine; dopisi ob smrti bližnjega; dokumenti v zvezi z oporoko, skrbništvom, varstvom otrok in osebnimi finančnimi naložbami; prijave za zaposlitev in priporočila; notranja ocenjevanja; in dokumenti za oceno varnostnih tveganj za Facebook kampus in osebje), kršijo temeljna pravica do zasebnosti, načelo sorazmernosti in temeljna pravica do dobrega upravljanja. Zato se z izpodbijanim sklepom o podatkih krši temeljna pravica do zasebnosti, kot je zagotovljena v členu 7 Listine o temeljnih pravicah. Z izpodbijanim sklepom o podatkih se prav tako krši načelo sorazmernosti, saj je po obsegu prekomeren in nezadostno usmerjen na predmet preiskave Komisije.
—

EUIPO in Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP naloži plačilo stroškov.
—

EUIPO naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali s to tožbo, pritožbo pred odborom za pritožbe in ugovorom pred oddelkom za ugovore.
2.

Drugi razlog: kršitev člena 266(1) PDEU in členov 99(4) in 98(4), pododstavek 1, točka (b), Uredbe(EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta (1) zaradi nepravilne določitve zamudnih obresti 4. januarja 2011, saj naj Komisija ne bi izpolnila svojih obveznosti s tem, da pri plačilu nove globe, ki jo je Splošno sodišče določilo z učinkom od 15. julija 2015, v korist tožečih strank ni upoštevala plačil, ki jih je brez kakršnekoli pravne podlage (ex tunc) prejela od tožeče stranke pod točko (1), in kompenzacijskih obresti, zapadlih na ta plačila.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe, ker EOR nekaterih informacij družbenikom in upnikom družbe Banco Popular še vedno ni razkrila oziroma jih prikriva, pri čemer se sklicuje na to, da „bi njihovo razkritje lahko pomenilo kršitev pravice do obrambe institucije v pravdnih postopkih, ki so v teku“.
Tožba, vložena 13. maja 2020 – Brillux in Daw/Komisija

(Zadeva T-288/20)

(2020/C 222/43)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeči stranki: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Nemčija) in Daw SE (Ober-Ramstadt, Nemčija) (zastopniki: R. van der Hout, C. Wagner in V. Lemonnier, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— Delegirano uredbo Komisije (EU) 2020/217 (1) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na razvrščanje in označevanje titanovega dioksida; in

— toženi strani naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V utemeljitev tožbe je navedenih devet tožbenih razlogov, ki so v bistvu enaki ali podobni kot tožbeni razlogi, navedeni v zadevi T-279/20, CWS Powder Coatings/Komisija.

(1) Delegirana uredba Komisije (EU) 2020/217 z dne 4. oktobra 2019 o spremembi Uredbe (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi z namenom njene prilagoditve tehničnemu in znanstvenemu napredku ter popravku navedene uredbe (UL 2020, L 44, str. 1).
C 209/37

Tožba, vložena 30. aprila 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)

(Zadeva T-239/20)

(2020/C 209/48)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Nemčija) (zastopnika: J.-C. Plate in R. Kaase, odvetnika)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Pfizer Inc. (New York, New York, Združene države)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije RUXXIMLA – prijava št. 17 865 742

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 13. februarja 2020 v zadevi R 1879/2019-4

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka s pritožbo.

Navajani tožbeni razlog
—

kršitev prepovedi reformatio in peius in člena 71(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
—

naloži EASO, da tožeči stranki kot odškodnino skupaj z obrestmi plača znesek, ki ustreza dohodkom, ki bi jih prejela, če bi ohranila svoje delovno mesto pri EASO, in sicer od 1. junija 2019 do ponovne zaposlitve pri EASO ali, podredno, do izteka njene pogodbe pri EASO ali do njene zaposlitve na drugem mestu z ustrezno plačo v višini 7 534,03 EUR na mesec (do 15. julija 2019) in 7 777,25 EUR na mesec (od 16. julija 2019), skupaj z obrestmi,
3.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do poštene, nepristranske in skrbne obravnave zadeve ter na neobstoj ustrezne obrazložitve. — V zvezi s tem se zatrjuje, da: — Predsedstvu pred sprejetjem izpodbijanega sklepa niso bili skrbno predloženi vsi upoštevni podatki o zadevnem primeru; in — s sprejetjem dopisa Generalnega sekretarja Skupine z dne 12. aprila, ki je vseboval napačno obrazložitev, je Predsedstvo povzročilo, da ima izpodbijani sklep enako napako.
Tožba, vložena 20. februarja 2020 – Puigdemont i Casamajó in Comín i Oliveres/Parlament

(Zadeva T-115/20)

(2020/C 129/23)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgija) in Antoni Comín i Oliveres (Waterloo) (zastopniki: P. Bekaert, G. Boye in S. Bekaert, odvetniki, in B. Emmerson, QC)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predloga

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— razglasi ničnost odločitve predsednika Evropskega parlamenta, ki je razvidna iz njegovega dopisa z dne 10. decembra 2019, da v Parlamentu ne objavi in odgovornemu odboru ne posreduje zahteve za zaščito imunitete tožečih strank, ki jo je 10. oktobra 2019 v njunem imenu na podlagi pravila 7(1) in (2) Poslovnika Evropskega parlamenta vložila Diana Riba i Giner;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitvi tožbe uveljavljata en tožbeni razlog, in sicer zatrjujeta, da je predsednik Evropskega parlamenta z odločitvijo, da v Parlamentu ne objavi in odgovornemu odboru ne posreduje zahteve za zaščito imunitete tožečih strank, kršil pravilo 9(1) Poslovnika Evropskega parlamenta v povezavi s členom 343 Pogodbe o delovanju Evropske unije, člena 9 in 18 Protokola (št. 7) o privilegijih in imunitetah Evropske unije (1), člene 6, 39(2), 41 in 45 Listine o temeljnih pravicah, člena 2(1) Statuta poslancev Evropskega parlamenta (2) in pravila 5(2) Poslovnika Evropskega parlamenta.

(1) UL 2012, C 326, str. 266.

(2) Sklep Evropskega parlamenta z dne 28. septembra 2005 o sprejetju statuta poslancev Evropskega parlamenta (2005/684/ES, Euratom) (UL 2005, L 262, str. 1).
2.

Drugi tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev in očitna napaka pri presoji: — prvi del, ki se nanaša na nezadostno obrazložitev in očitno napako pri presoji; — drugi del, ki se nanaša na presojo dejstev, ki so lahko podlaga za ugotovitev očitne neustreznosti.
—

Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 (1) Evropskega parlamenta in Sveta;
1.

Kršitev člena 107(1) PDEU zaradi uporabe merila za ugotovitev, ali so dejavnosti družbe Hochschul-Informations-System GmbH (v nadaljevanju: HIS) tržne, ki ni skladno s sodno prakso, ker Komisija ni upoštevala vsebine „merila neločljivosti“ in samostojnosti „merila povezanosti“.
1.

Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti zaradi kršitve načel pravne varnosti in zaupanja v pravo s členoma 33 in 68 izvedbenih ukrepov za Statut poslancev Evropskega parlamenta (v nadaljevanju: izvedbenih ukrepov), sprejetih s Sklepom predsedstva Evropskega parlamenta z dne 19. maja in 9. julija 2008, zlasti zaradi njihove nejasnosti in nenatančnosti. Tožeča stranka trdi, da nenatančnost izpodbijanih določb vodi do tega, da je treba pravna pravila razlagati v skladu s sodno prakso. Vendar pa so bila podrobna pravila o dokazu dela parlamentarne pomočnice s sodno prakso Montel oblikovana šele leta 2017, saj se je sodna praksa Gorostiaga iz leta 2005 nanašala le dokazilo o plačilu plač s strani tretjega subjekta. Izpodbijane določbe naj bi tako že od leta 2008 vsebovale elemente negotovosti in nejasnosti. Tožeča stranka dodaja, da kljub tveganju pravne negotovosti, Evropski parlament ni natančno in jasno uredil postopek parlamentarne pomoči, in tudi ni formalno določil obveznosti poslancev, da imajo in vodijo zapisnik, pa tudi ni določil seznama dovoljenih dokazov, ki jih je mogoče identificirati in časovno umestiti.
—

podredno, razglasi delno razveljavitev izpodbijane odločbe, s katero je bila razveljavljena prva odločba odbora za pritožbe, v delu, v katerem je bil z zadnjenavedeno ugovor št. B002522988 zoper zahtevo tožeče stranke za registracijo znamke, imenovane Albéa Services, zavrnjen za vse proizvode in storitve iz razredov 3, 8 in 21 ter za nekatere dele proizvodov iz razredov 16 in 20 in zadevo vrne v odločanje odboru za pritožbe;
—

Tožeča stranka je izvedla svoje storitve v skladu z FP6 in FP7 sporazumov o dodelitvi sredstev. Med 1. avgustom 2015 in 30. aprilom 2016 je tožeča stranka delala na skupno 37 raziskovalnih projektih. Od 1. maja 2016 do 30. junija 2016 je tožeča stranka izvedla svoje storitve na skupno 38 raziskovalnih projektih. Vsi stroški, ki so nastali v teh obdobjih, so izpolnili merila za nadomestitev upravičenih stroškov, ki je določena v sporazumih o dodelitvi sredstev, h kateremu sta pristopili obe stranki (člen II.14.1). Tožena stranka teh stroškov še ni nadomestila. Tožena stranka je zavezana, da nadomesti te stroške v skladu s sporazumi o dodelitvi sredstev.
1.

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanih aktov, ker se z njimi krši načela transparentnosti, sorazmernosti, enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije zaradi njihove splošne in nerazumne vsebine oziroma okoliščine, da v nekaterih primerih ponudnikom – in s tem tožeči stranki – nalagajo posebne tehnične zahteve, ki so povsem nepotrebne, nesorazmerne, pretirane in nefunkcionalne glede na storitve oziroma take, da tožeči stranki onemogočajo sodelovanje ali je z njim povezano tako finančno breme, da je ogrožena konkurenčnost njene ponudbe. Posledično sta s temi akti kršeni uvodni izjavi 96 in 108 ter členi 160, 161 in 166 splošne finančne uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 (1) ter točke 17.1, 17.3 in 17.8 Priloge I k navedeni uredbi, pa tudi direktivi 2014/23/EU (2) in 2014/24/EU (3) Evropskega parlamenta in Sveta. Prišlo je tudi do prekoračitve pooblastil v obliki kršitve načela sorazmernosti, nelogičnosti, napačnih predpostavk in njihovega izkrivljanja, neenakega obravnavanja, nepravičnosti in zlorabe.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev odločbe Sodišče iz leta 2016 o dostopu do upravnih dokumentov, člena 15(3) PDEU in člena 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti dostop javnosti do dokumentov institucij in obveznost preglednosti.
—

to zadevo pred Splošnim sodiščem združi s tožbami pred Splošnim sodiščem v zadevah R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 in R 1009/2018-3, ki jih je družba Koopman International vložila hkrati s to tožbo;
—

to zadevo pred Splošnim sodiščem združi s tožbami pred Splošnim sodiščem v zadevah R 1008/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 in R 1009/2018-3, ki jih je družba Koopman International vložila hkrati s to tožbo;
Tožba, vložena 19. novembra 2019 – etc-gaming in Casino-Equipment/Komisija

(Zadeva T-803/19)

(2020/C 45/66)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeči stranki: etc-gaming GmbH (Dunaj, Avstrija) in Casino-Equipment Vermietungs GmbH (Dunaj) (zastopnik: Rechtsanwalt A. Schuster)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— Evropski uniji, ki jo zastopa Evropska komisija, naloži plačilo odškodnine v višini 110 836 927,73 EUR za izgube, ki jih je protipravno in krivdno povzročila premoženju tožeče stranke s tem, ko je opustila zahtevano oblikovanje pravnega sredstva, v smislu členov 6(1) in 13 EKČP, in člena 47 Listine EU o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina);

— podredno Evropski uniji, ki jo zastopa Evropska komisija, v bistvu naloži plačilo nadomestila škode, ki je nastala premoženju tožeče stranke zaradi protipravne in krivdne opustitve zahtevanega oblikovanja pravnega sredstva v smislu členov 6(1) in 13 EKČP, člena 47 Listine, oziroma škode, ki ji bo nastala v prihodnje;

— Evropski uniji, ki jo zastopa Evropska komisija, naloži plačilo stroškov tega postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožba temelji na naslednjem tožbenem razlogu:

Zaradi neprenosa s strani Unije zahtev na podlagi EKČP in Listine za oblikovanje učinkovitega pravnega sredstva je tožeči stranki protipravno in krivdno nastala izguba v višini vsaj 110 836 927,73 EUR. To škodo sestavlja dejstvo, da tožeči stranki ‒ zaradi neobstoja pravnega sredstva, ki bi omogočil preizkus opustitve s strani nacionalnih sodišč, ki so k temu zavezana, da Sodišču vložijo predlog za sprejetje predhodne odločbe – pravno nista bili v položaju, da bi zagotovili, da bi pravo EU imelo učinek in tako povzročil neuporabo določb glede obdavčitve iz nacionalnega zakona o igrah na srečo, ki imajo za posledico davčne obveznosti v višini večkratnega prometa, doseženega v istem obdobju, zaradi primarnosti prava Unije.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do dobrega upravljanja v skladu s členom 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah S četrtim tožbenim razlogom trdita, da Komisija ni upoštevala zahteve glede dobre upravne prakse in je kršila člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zaradi nesorazmernosti sklepa, saj so z njim kršena zakonita pričakovanja tožečih strank, in je v nasprotju z zahtevo glede nepristranskosti in pravičnosti.
Tožba, vložena 5. novembra 2019 – Methanol Holdings (Trinidad)/Komisija

(Zadeva T-744/19)

(2020/C 10/58)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Methanol Holdings (Trinidad) Ltd (Couva, Trinidad in Tobago) (zastopnika: B. Servais in V. Crochet, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2019/1688 z dne 8. oktobra 2019 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz mešanic sečnine in amonijevega nitrata s poreklom iz Rusije, Trinidada in Tobaga ter Združenih držav Amerike razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

— Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, in sicer da je metodologija Komisije za določitev stopnje nelojalnega nižanja prodajnih in ciljnih cen v nasprotju s členi 1(1), 3, od (1) do (3) in od (5) do (8), ter 9(4) osnovne uredbe, sodno prakso Splošnega sodišča in STO ter z načelom poštene primerjave, ker pri izračunu stopnje nelojalnega nižanja prodajnih in ciljnih cen ni primerjala cene uvoza s ceno podobnega izdelka, ki ga proizvede industrija Unije, na isti ustrezni ravni trgovanja.

Tožeča stranka v bistvu trdi, prvič, da je določitev cene uvožene sečnine in amonijevega nitrata s poreklom iz Trinidada in Tobaga za izračun stopnje nelojalnega nižanja prodajnih in ciljnih cen z uporabo člena 2(9) osnovne uredbe po analogiji v nasprotju s členom 3(1) osnovno uredbe, Komisija pa naj pri uporabi te konstruirane cene za določitev stopnje nelojalnega nižanja prodajnih in ciljnih cen ne bi primerjala cen na isti ustrezni ravni trgovanja, s čimer naj bi kršila člene 3(2), (3) in od (5) do (8), ter posledično člen 9(4) osnovne uredbe, sodno prakso Sodišča in STO ter načelo poštene primerjave.
—

Člen 8 Poslovnika Evropskega parlamenta je treba razlagati tako, da bo mogoča kar največja učinkovitost pravic in pravil iz PEU, členov 39, 20(1) in (2), 21 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 3 Protokola št. 1 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah, člena 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije, člena 5 Akta o volitvah iz leta 1976, člena 3(1) Poslovnika Evropskega parlamenta ter sodne prakse in poročil o razlagi teh določb, zaradi česar so z neobrazloženo odločbo predsednika Evropskega parlamenta, s katero se je ta izrekel za nepristojnega za odločanje o predlogu, ki mu je bil predložen v skladu s členom 8 Poslovnika Evropskega parlamenta, te določbe kršene, tako da je treba navedeno odločbo razglasiti za nično.
Tožba, vložena 11. oktobra 2019 – Falqui/Parlament

(Zadeva T-695/19)

(2019/C 406/48)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Enrico Falqui (Firence, Italija) (zastopnika: F. Sorrentino in A. Sandulli, odvetnika)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanih dopisov, Evropskemu parlamentu pa naj naloži plačilo neupravičeno zadržanih zneskov, v pričakovanju sodbe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba se nanaša na sporočili generalnega direktorata Evropskega parlamenta za finance št. D309417 z dne 8. julija 2019 in D (2019) 14406 z dne 11. aprila 2019, ki se nanašata na ponovno določitev pokojnine, do katere je upravičena tožeča stranka kot nekdanji poslanec Evropskega parlamenta, in kjer je to potrebno, zoper mnenje pravne službe Evropskega parlamenta z dne 11. januarja 2019.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve so podobni tistim, ki so navedeni v zadevi T-347/19, Falqui/Parlament.
—

izpodbijano individualno odločbo v zvezi z njeno pravico do dodatne (prostovoljne) pokojnine, ki je bila tožeči stranki posredovana septembra 2019 s strani „Oddelka za plače in socialne pravice poslancev“ generalnega direktorata Evropskega parlamenta za finance, se razglasi za nično na podlagi člena 263 PDEU, ker so bile s to odločbo na podlagi sklepa predsedstva Evropskega parlamenta dne 10. decembra 2018 naložene posebne dajatve v višini 5 % nominalnega prispevka dolgovane dodatne (prostovoljne) pokojnine;
—

Tožeče stranke v zvezi s tem navajajo, da so bila izpodbijana ravnanja Evropske komisije učinkoviti in edini vzrok za škodo, ki je nastala tožečim strankam. Iz postopkovnih dokumentov namreč jasno izhaja: (i) da so italijanski organi poskusili doseči kakršno koli alternativno rešitev namesto likvidacije in da je to preprečilo nasprotovanje Evropske komisije; (ii) da bi te alternativne rešitve neizmerno zmanjšale škodljive posledice za delničarje in imetnike obveznic.
—

V zvezi s tem se zatrjuje, da sta bila kršena člena 41 in 47 Listine ter člen 6 EKČP, ker Komisija izvajala preiskovalna pooblastila in pooblastila za sankcioniranje, ki jih zaradi nerazumnega trajanja postopka ni več imela, in to ne glede na poseganje v pravico do obrambe, ki je posledica takega trajanja, do katerega je tudi prišlo.
—

izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo oddelka za ugovore na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega Parlamenta in Sveta in tožeči strani naloženo plačilo stroškov postopka z ugovorom in pritožbenega postopka v višini 1 170 EUR;
—

EUIPO in družbi Dermavita Co. Ltd. odredi, naj nosita svoje stroške in plačata stroške tožeče stranke.
C 357/38

Tožba, vložena 16. avgusta 2019 – DS in drugi/Komisija in ESZD

(Zadeva T-573/19)

(2019/C 357/46)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: DS in 718 drugih tožečih strank (zastopnika: S. Orlandi in T. Martin, odvetnika)

Toženi stranki: Evropska komisija in Evropska služba za zunanje delovanje

Predloga

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi za nične sklepe o določitvi števila dni plačanega letnega dopusta tožečih strank za leto 2019;

— v vsakem primeru Evropski komisiji in ESZD naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo en sam tožbeni razlog, in sicer ugovor nezakonitosti člena 6 Priloge X h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, iz istih razlogov, kot so tisti, ki jih je navedlo Splošno sodišče v sodbi z dne 4. decembra 2018, Carreras Sequeros in drugi/Komisija, (T-518/16, EU:T:2018:873). Po mnenju tožečih strank naj bi tožena institucija zavrnila uporabo te sodbe medtem ko njeni učinki niso odloženi, kar bi pomenilo nezakonit odlog izvršitve sodbe Splošnega sodišča.
—

ugodi ugovoru nezakonitosti člena 20(4) Uredbe št. 1/2003, ker ne nudi učinkovitega pravnega sredstva glede pogojev izvršitve odločb o pregledu v skladu s členi 6(1), 8 in 13 [Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic] in členoma 7 in 47 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah];