Zadeva C‑488/15

Evropska komisija

proti

Republiki Bolgariji

„Neizpolnitev obveznosti države – Okolje – Direktiva 2008/50/ES – Kakovost zunanjega zraka – Člen 13(1) – Priloga XI – Dnevne in letne mejne vrednosti koncentracij PM10 – Sistematično in trajno preseganje mejnih vrednosti – Člen 22 – Podaljšanje rokov, določenih za doseganje nekaterih mejnih vrednosti – Pogoji za uporabo – Člen 23(1) – Načrti za kakovost zraka – Obdobje preseganja, ki je ‚čim krajše‘ – Ustrezni ukrepi – Elementi presoje“

Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. aprila 2017

Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/50, člena 22 in 23(1))

(Direktiva 2008/50 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 13(1) in Priloga XI)

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti–Predmet spora–Določitev med predhodnim postopkom–Upoštevanje dejstev, nastalih po obrazloženem mnenju–Pogoji–Dejstva, ki so enake vrste in pomenijo enako ravnanje kot tista, ki so se najprej obravnavala

Predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU je določen z obrazloženim mnenjem Komisije, tako da mora tožba temeljiti na istih razlogih in trditvah kot to mnenje. Predmet take tožbe se lahko razširi na dejstva, ki so nastala po obrazloženem mnenju, če so le iste vrste in pomenijo enako ravnanje kot dejstva, na katera se nanaša navedeno mnenje. Poleg tega, če se s tožbo razkriva sistematična in trajna kršitev prava Unije, načeloma ni izključeno, da Komisija predloži dodatne dokaze, katerih namen je v postopku pred Sodiščem podpreti splošnost in ustaljenost zatrjevane neizpolnitve. (Glej točke 37, 42 in 43.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 40.)

Sodišče lahko po uradni dolžnosti preuči, ali so izpolnjeni pogoji iz člena 258 PDEU za vložitev tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti. (Glej točko 50.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točki 52 in 87.)

Postopek iz člena 258 PDEU temelji na objektivni ugotovitvi neizpolnitve obveznosti države članice, ki jih nalaga Pogodba DEU ali sekundarna zakonodaja. Preseganje mejnih vrednosti, določenih v Prilogi XI k Direktivi 2008/50 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo zadostuje za ugotovitev neizpolnitve obveznosti iz določb člena 13(1) te direktive v povezavi z določbami navedene priloge. (Glej točki 68 in 69.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 76.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 87.)

Iz člena 23(1) Direktive 2008/50 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo izhaja, da mora zadevna država članica v primeru, da so bile mejne vrednosti koncentracije PM10 presežene po preteku roka za dosego skladnosti z njimi, pripraviti načrt za kakovost zraka, ki bo v skladu z nekaterimi zahtevami. Ta določba se splošno uporablja, saj velja brez kakršne koli časovne omejitve za preseganja katere koli mejne vrednosti onesnaževala, določene s to direktivo, po preteku roka za dosego skladnosti z njo, ki je določen bodisi z navedeno direktivo bodisi ga v skladu z njenim členom 22 določi Komisija. (Glej točki 102 in 104.)

Samo to, da država članica presega mejne vrednosti koncentracij PM10, ne zadostuje, da bi se ugotovilo, da ta država članica ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1) Direktive 2008/50 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo. Z analizo vsakega posameznega primera je treba namreč preveriti, ali so načrti v zvezi s kakovostjo zraka, ki jih je zadevna država članica pripravila, v skladu s to določbo. Take načrte je mogoče pripraviti samo ob upoštevanju ravnovesja med ciljem zmanjšanja tveganja onesnaženja ter različnimi javnimi in zasebnimi interesi, ki so prisotni. (Glej točke od 106 do 108.)