ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 139/9

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. februarja 2019 – Svet Evropske unije/Marquis Energy LLC, Evropska komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

(Zadeva C-466/16 P) (1)

(Pritožba - Damping - Izvedbena uredba (EU) št. 157/2013 - Uvoz bioetanola s poreklom iz Združenih držav Amerike - Dokončna protidampinška dajatev - Stopnja dampinga na ravni države - Ničnostna tožba - Proizvajalec, ki ni uvoznik - Procesno upravičenje - Neposredno nanašanje)

(2019/C 139/06)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: S. Boelaert, agent, skupaj z N. Tuominen, avocată)

Druge stranke v postopku: Marquis Energy LLC (zastopniki: P. Vander Schueren, advocaat, skupaj z N. Mizulin in M. Peristeraki, avocats), Evropska komisija (zastopnika: T. Maxian Rusche in M. França, agenta), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (zastopnika: O. Prost in A. Massot, avocats)

Izrek

1. L’arrêt du Tribunal de l’Union européenne du 9 juin 2016, Marquis Energy/Conseil, (T-277/13, non publié, EU:T:2016:343), est annulé.

2. Le recours en annulation introduit par Marquis Energy LLC est rejeté comme étant irrecevable.

3. Marquis Energy LLC est condamnée à supporter, outre ses propres dépens, ceux exposés par le Conseil de l’Union européenne relatifs tant à la procédure de première instance qu’à celle de pourvoi.

4. La Commission européenne supporte ses propres dépens tant dans la procédure de première instance que dans celle de pourvoi.

(1) UL C 402, 31.10.2016.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. julija 2020 – Inclusion Alliance for Europe GEIE/Evropska komisija

(Zadeva C-378/16 P) (1)

(Pritožba - Arbitražna klavzula - Sporazumi o nepovratnih sredstvih, sklenjeni v okviru Sedmega okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) in Okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (2007–2013) - Projekti MARE, Senior in ECRN - Sklep Komisije o izterjavi neupravičeno izplačanih zneskov - Pristojnost sodišča Unije)

(2020/C 297/02)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Inclusion Alliance for Europe GEIE (zastopnika: A. D'Amico in S. Famiani, avvocati)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Moro, S. Delaude in L. Di Paolo, nato F. Moro in S. Delaude, agentke, skupaj z D. Gullom, avvocato)

Izrek

1. Sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 21. aprila 2016, Inclusion Alliance for Europe/Komisija (T-539/13, neobjavljen, EU:T:2016:235), se razveljavi.

2. Zadeva T-539/13 se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

3. Odločitev o stroških se pridrži.

(1) UL C 326, 5.9.2016.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Carrefour Hypermarchés SAS in drugi/Ministre des Finances et des Comptes publics

(Zadeva C-510/16) (1)

((Predhodno odločanje - Državne pomoči - Člen 108(3) PDEU - Uredba (ES) št. 794/2004 - Priglašene sheme pomoči - Člen 4 - Sprememba obstoječe pomoči - Veliko povečanje prihodka od dajatev, ki so namenjene za financiranje shem pomoči glede na napovedi, ki so bile priglašene Evropski komisiji - Prag 20 % začetnega proračuna))

(2018/C 408/05)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie

Tožena stranka: Ministre des Finances et des Comptes publics

Izrek

Povečanje prihodka od dajatev, s katerimi se financira več odobrenih shem pomoči, v primerjavi z napovedmi, ki so bile priglašene Evropski komisiji, kot je to iz postopka v glavni stvari, pomeni spremembo obstoječe pomoči v smislu člena 1(c) Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [108 PDEU] in člena 4(1), prvi stavek, Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe št. 659/1999 v povezavi s členom 108(3) PDEU, razen če to povečanje ostaja pod pragom 20 %, določenim v členu 4(1), drugi stavek, zadnjenavedene uredbe. Ta prag je treba v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, oceniti glede na prihodke, ki so namenjeni zadevnim shemam pomoči, in ne glede na dejansko dodeljene pomoči.

(1) UL C 462, 12.12.2016.
1.

Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 15. septembra 2016, Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija (T-220/13, neobjavljena, EU:T:2016:484), se razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena tožba Scuola Elementare Maria Montessori Srl za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2013/284/EU z dne 19. decembra 2012 o državni pomoči S.A. 20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Shema v zvezi z oprostitvijo davka na nepremičnine, ki jih nekomercialni subjekti uporabljajo za posebne namene, Italije v delu, v katerem Evropska komisija ni odredila zagotovitve vračila nezakonitih pomoči, dodeljenih z oprostitvijo Imposta comunale sugli immobili (občinski davek na nepremičnine).
2.

Člen 73 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, vrednost „točk“, uporabljenih za draženje, ni vključena v plačilo, ki ga prejme davčni zavezanec za dobavo blaga, ki jo opravi za uporabnike, ki so uspeli na dražbi, ki jo je organiziral, ali pa za tiste, ki so opravili nakup z uporabo izbir „kupite zdaj“ ali „zbrani popust“.
1.

Člen 3(1)(a) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 988/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009, je treba razlagati tako, da dajatev, kot je osebna pomoč iz postopka v glavni stvari, ki zlasti obsega kritje stroškov, ki nastanejo zaradi vsakodnevnih dejavnosti hudo invalidne osebe, zato da se tej osebi, ki je ekonomsko neaktivna, omogoči visokošolski študij, ne spada pod pojem „dajatev za bolezen“ v smislu te določbe in je zato izključena iz področja uporabe te uredbe.
Zadeva C-665/16: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 13. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Minister Finansów/Gmina Wrocław (Predhodno odločanje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 2(1)(a) – Dobava blaga za plačilo – Člen 14(1) – Prenos pravice do razpolaganja s premoženjem v stvareh kot lastnik – Člen 14(2)(a) – Prenos lastninske pravice na premoženju, ki je v lasti občine, proti plačilu odškodnine državi, za izgradnjo državne ceste – Pojem „odškodnina“ – Transakcija, ki je predmet obdavčitve z DDV)

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 13. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Minister Finansów/Gmina Wrocław

(Zadeva C-665/16) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Člen 2(1)(a) — Dobava blaga za plačilo — Člen 14(1) — Prenos pravice do razpolaganja s premoženjem v stvareh kot lastnik — Člen 14(2)(a) — Prenos lastninske pravice na premoženju, ki je v lasti občine, proti plačilu odškodnine državi, za izgradnjo državne ceste — Pojem „odškodnina“ — Transakcija, ki je predmet obdavčitve z DDV)“

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Minister Finansów

Tožena stranka: Gmina Wrocław

Izrek

Člen 2(1)(a) in člen 14(2)(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da prenos lastninske pravice na nepremičnini, ki je v lasti zavezanca za davek na dodano vrednost, v korist državne blagajne države članice, na podlagi zakona in proti plačilu odškodnine, v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem ista oseba hkrati zastopa organ, ki razlašča, in razlaščeno občino, in v katerem ta v praksi nadaljuje z upravljanjem zadevne nepremičnine, čeprav je bila odškodnina plačana zgolj v obliki interne preknjižbe znotraj občinskega proračuna, šteje za transakcijo, ki je predmet obdavčitve z davkom na dodano vrednost.

( 1 ) UL C 112, 10.04.2017.
1.

Uvrstitev socialne dajatve na eno od področij socialne varnosti iz člena 3 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, ki jo pristojni nacionalni organ opravi v izjavi, ki jo država članica predloži na podlagi člena 9(1) navedene uredbe, ni dokončna. Opredelitev socialne dajatve lahko poda zadevno nacionalno sodišče, in sicer samostojno in ob upoštevanju konstitutivnih elementov zadevne socialne dajatve, pri čemer, če je potrebno, Sodišču predloži vprašanje za predhodno odločanje.
Zadeva C-191/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Berlin – Nemčija) – Romano Pisciotti/Bundesrepublik Deutschland (Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Člena 18 in 21 PDEU — Izročitev državljana države članice, ki je uresničeval svojo pravico do prostega gibanja, v Združene države Amerike — Sporazum o izročitvi med Evropsko unijo in to tretjo državo — Področje uporabe prava Unije — Prepoved izročitve, ki velja zgolj za nacionalne državljane — Omejitev prostega gibanja — Utemeljitev na podlagi preprečevanja nekaznovanosti — Sorazmernost — Podatek države članice izvora državljana Unije)

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Berlin – Nemčija) – Romano Pisciotti/Bundesrepublik Deutschland

(Zadeva C-191/16) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Državljanstvo Unije — Člena 18 in 21 PDEU — Izročitev državljana države članice, ki je uresničeval svojo pravico do prostega gibanja, v Združene države Amerike — Sporazum o izročitvi med Evropsko unijo in to tretjo državo — Področje uporabe prava Unije — Prepoved izročitve, ki velja zgolj za nacionalne državljane — Omejitev prostega gibanja — Utemeljitev na podlagi preprečevanja nekaznovanosti — Sorazmernost — Podatek države članice izvora državljana Unije)“

Predložitveno sodišče

Landgericht Berlin

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Romano Pisciotti

Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

Izrek

1. Pravo Unije je treba razlagati tako, da v primeru, kakršen je ta v postopku v glavni stvari – v katerem je bil državljan Unije, v zvezi s katerim je bilo izdano zaprosilo za izročitev v Združene države Amerike, zaradi morebitne izvršitve tega zaprosila prijet v državi članici, ki ni država, katere državljan je – položaj tega državljana spada na področje uporabe tega prava, če je navedeni državljan uresničeval svojo pravico do prostega gibanja v Evropski uniji in če je bilo navedeno zaprosilo za izročitev izvršeno v okviru Sporazuma o izročitvi med Evropsko unijo in Združenimi državami Amerike z dne 25. junija 2003.

2. V primeru, kakršen je ta v postopku v glavni stvari – v katerem je bil državljan Unije, v zvezi s katerim je bilo v okviru Sporazuma o izročitvi med Evropsko unijo in Združenimi državami Amerike z dne 25. junija 2003 izdano zaprosilo za izročitev v Združene države Amerike, zaradi morebitne izvršitve tega zaprosila prijet v državi članici, ki ni država, katere državljan je – je treba člena 18 in 21 PDEU razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da zaprošena država članica na podlagi ustavnopravne določbe razlikuje med svojimi državljani in državljani drugih držav članic ter da to izročitev odobri, medtem ko izročitve svojih državljanov ne dovoljuje, če je pristojnim organom države članice, katere državljan je ta državljan Unije, omogočila, da v okviru evropskega naloga za prijetje zahtevajo njegovo predajo, in če zadnjenavedena država ni sprejela nobenega ukrepa v zvezi s tem.

( 1 ) UL C 270, 25.7.2016.
2.

Davek, kot je ta iz postopkov v glavni stvari, s katerim so veliki distribucijski centri v bistvu obdavčeni glede na njihovo prodajno površino, ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, čeprav so ga oproščeni tisti centri, katerih prodajna površina ne presega 500 m2, in tisti, katerih prodajana površina presega ta prag, vendar njihova davčna osnova ne presega 2000 m2. Tak davek tudi ni državna pomoč v smislu te določbe, čeprav so ga oproščeni centri, ki opravljajo dejavnost v sektorju prodaje industrijskih strojev, vozil, orodja, in materiala, gradbenega materiala, sanitarne opreme, vrat in oken za prodajo poslovnim subjektom, pohištva v individualnih, tradicionalnih in specializiranih trgovinah, ter avtomobilov, ter vrtnarije in bencinske črpalke, saj ti centri nimajo takega vpliva na okolje in prostorsko načrtovanje kot drugi, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
SL Uradni list Evropske unije C 166/7

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics

(Zadeva C-355/16) (1)

((Predhodno odločanje - Sporazum o prostem gibanju oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami in Švicarsko konfederacijo - Neposredno obdavčenje - Prenos kraja stalnega prebivališča iz države članice v Švico - Obdavčitev nerealiziranega kapitalskega dobička, povezanega z znatnimi deleži v kapitalu družb s sedežem v izvorni državi članici, ob takem prenosu - Področje uporabe Sporazuma))

(2018/C 166/08)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Christian Picart

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Ministre des Finances et des Comptes publics

Izrek

Ker položaj, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ne spada na področje uporabe ratione personae pojma „samozaposlene osebe“ v smislu Sporazuma o prostem gibanju oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami in Švicarsko konfederacijo, ki je bil podpisan v Luxembourgu 21. junija 1999, je treba določbe tega sporazuma razlagati tako, da ne nasprotujejo zakonodaji države podpisnice tega sporazuma, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki – kadar fizična oseba prenese svoje stalno prebivališče iz te države v drugo državo pogodbenico tega sporazuma, obenem pa ohrani svojo gospodarsko dejavnost v prvi od teh dveh držav, vendar se ne vozi vsak dan ali vsaj enkrat na teden iz kraja svoje gospodarske dejavnosti v kraj svojega stalnega prebivališča – določa takojšnjo obdavčitev nerealiziranega kapitalskega dobička, povezanega z znatnimi deleži, ki jih ima ta oseba v kapitalu družb, za katere velja pravo prve države, ob tem prenosu stalnega prebivališča, in ki odlog plačila dolgovanega davka dopušča, le če so vzpostavljena vsa jamstva, ki služijo zagotovitvi izterjave navedenega davka, medtem ko je oseba, ki ima tudi takšne deleže, vendar še vedno prebiva na ozemlju prve države članice, obdavčena šele ob odsvojitvi teh deležev.

(1) UL C 335, 12.9.2016.
SL Uradni list Evropske unije C 142/8

Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 28. februarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – MA.T.I. SUD SpA/Centostazioni SpA (C-523/16), Duemme SGR SpA/Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR) (C-536/16)

(Združeni zadevi C-523/16 in C-536/16) (1)

((Predhodno odločanje - Javna naročila - Direktiva 2004/18/ES - Člen 51 - Poprava ponudb - Direktiva 2004/17/ES - Pojasnitev ponudb - Nacionalna zakonodaja, ki popravo dokumentacije, ki se zahteva od ponudnikov, pogojuje s plačilom denarne sankcije - Načela v zvezi z oddajo javnih naročil - Načelo enakega obravnavanja - Načelo sorazmernosti))

(2018/C 142/11)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: MA.T.I. SUD SpA (C-523/16), Duemme SGR SpA (C-536/16)

Ob udeležbi: China Taiping Insurance Co. Ltd (C-523/16)

Toženi stranki: Centostazioni SpA (C-523/16), Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR) (C-536/16)

Izrek

Pravo Unije, zlasti člen 51 Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev, načela v zvezi z oddajo javnih naročil, med katera spadata načeli enakega obravnavanja in preglednosti iz člena 10 Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev in člena 2 Direktive 2004/18, ter načelo sorazmernosti je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, s katero je vzpostavljen mehanizem pomoči pri pripravi dokumentacije, v skladu s katerim lahko naročnik v okviru postopka oddaje javnega naročila vsakega ponudnika, katerega ponudba vsebuje bistvene nepravilnosti v smislu navedene ureditve, pozove k popravi ponudbe s pridržkom plačila denarne kazni, če znesek te kazni ostane v skladu z načelom sorazmernosti, za ugotavljanje česar je pristojno predložitveno sodišče.

Te določbe in načela pa je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki vzpostavlja mehanizem pomoči pri pripravi dokumentacije, v skladu s katerim lahko naročnik od ponudnika zahteva, naj proti plačilu denarne sankcije odpravi nepredložitev dokumenta, ki mora v skladu z izrecnimi določbami razpisne dokumentacije voditi do njegove izločitve, ali naj nepravilnosti svoje ponudbe odpravi tako, da bi opravljeni popravki ali spremembe pomenili predložitev nove ponudbe.

(1) UL C 22, 23.1.2017.
2.

Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG in Panalpina China Ltd poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.
4.

Člen 10, točka 1, Direktive 92/85 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki v okviru kolektivnega odpusta v smislu Direktive 98/59 ne določa niti prednosti pri ohranitvi delovnih mest niti prednosti pri prezaposlitvi, ki bi pred tem odpustom veljala, za noseče delavke in delavke, ki so pred kratkim rodile ali dojijo, vendar ne da bi bila izključena možnost držav članic, da zagotovijo večje varstvo za noseče delavke in delavke, ki so pred kratkim rodile ali dojijo.
SL Uradni list Evropske unije C 72/24

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 20. decembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Köln – Nemčija) – Deister Holding AG, nekdanja Traxx Investments N.V. (C-504/16), Juhler Holding A/S (C-613/16)/ Bundeszentralamt für Steuern

(Združeni zadevi C-504/16 in C-613/16) (1)

((Predhodno odločanje - Neposredni davki - Svoboda ustanavljanja - Direktiva 90/435/EGS - Člen 1(2) - Člen 5 - Matična družba - Holding - Odtegljaj davka pri viru od dobička, ki se razdeli matični holdinški družbi nerezidentki - Oprostitev - Davčna utaja, izogibanje in zloraba na davčnem področju - Domneva))

(2018/C 072/31)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Köln

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Deister Holding AG, nekdanja Traxx Investments N.V. (C-504/16), Juhler Holding A/S (C-613/16)

Tožena stranka: Bundeszentralamt für Steuern

Izrek

Člen 1(2) Direktive Sveta 90/435/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/98/ES z dne 20. novembra 2006, v povezavi s členom 5(1) te direktive ter člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta davčni zakonodaji države članice, kakršna je ta v postopkih v glavni stvari, ki v primeru, da imajo kapitalske deleže v matični družbi nerezidentki osebe, ki ne bi imele pravice do vračila ali oprostitve pri viru odtegnjenega davka, če bi dividende hčerinske družbe rezidentke prejele neposredno, in da je poleg tega izpolnjen eden od pogojev, ki jih določa ta zakonodaja, zavrača oprostitev obdavčitve izplačila dividend tej matični družbi z davkom na dohodek iz kapitala.

(1) UL C 475, 19.12.2016.
SL Uradni list Evropske unije C 72/26

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 20. decembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo l’Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Peter Valach in drugi/Waldviertler Sparkasse Bank AG in drugi.

(Zadeva C-649/16) (1)

((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Področje uporabe - Tožba za ugotovitev deliktne odgovornosti proti članom upniškega odbora, ki so zavrnili sanacijski načrt v postopku zaradi insolventnosti))

(2018/C 072/34)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke in revidenti: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s., Byty A s.r.o.

Tožene stranke in nasprotne stranke v postopku z revizijo: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Stadt Banská Bystrica

Izrek

Člen 1(2)(b) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se ta določba uporablja za tožbo za ugotovitev deliktne odgovornosti, ki je vložena proti članom upniškega odbora zaradi njihovega ravnanja pri glasovanju o sanacijskem načrtu v okviru postopka zaradi insolventnosti, in da je zato ta tožba izključena iz stvarnega področja uporabe te uredbe.

(1) UL C 104, 3.4.2017.
—

obstajajo gospodarske vezi med imetnikom in navedenim tretjim, in sicer da usklajujeta svoje poslovne politike ali dosežeta sporazum za skupen nadzor nad uporabo znamke, tako da imata neposredno ali posredno možnost določiti proizvode, ki se označijo s to znamko, in da nadzorujeta njihovo kakovost.
SL Uradni list Evropske unije C 22/15

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 23. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

(Zadeva C-547/16) (1)

((Konkurenca - Člen 101 PDEU - Sporazumi med podjetji - Poslovna razmerja med upravljavci bencinskih servisov in naftnimi podjetji - Dolgoročna pogodba o izključni dobavi goriva - Sklep, s katerim Evropska komisija razglasi zaveze podjetja za zavezujoče - Obseg, v katerem sklep o zavezah, ki ga je sprejela Komisija, zavezuje nacionalna sodišča - Člen 9(1) in člen 16(1) Uredbe (ES) št. 1/2003))

(2018/C 022/19)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González

Tožena stranka: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

Izrek

Člen 16(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101] in [102 PDEU] je treba razlagati tako, da sklep o zavezah, ki ga Evropska komisija v zvezi z določenimi sporazumi med podjetji sprejme na podlagi člena 9(1) te uredbe, nacionalnim sodiščem ne preprečuje, da preizkusijo skladnost navedenih sporazumov s pravili o konkurenci in po potrebi ugotovijo, da so v skladu s členom 101(2) PDEU nični.

(1) UL C 22, 23.1.2017.
1.

Uredbo Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, je treba razlagati tako, da pristojni nosilec države članice pri izračunu minimalne dajatve, kot je zajamčena pokojnina v postopku v glavni stvari, ne sme uporabiti členov 46(2) in 47(1)(d) te uredbe. Tako dajatev je treba izračunati na podlagi določb člena 50 navedene uredbe v povezavi z nacionalno zakonodajo, pri tem pa se ne sme uporabiti nacionalnih določb, kot so te v postopku v glavni stvari, v zvezi s sorazmernim izračunom.