ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Za dokaz zlorabe je po eni strani potreben skupek objektivnih okoliščin, iz katerih izhaja, da kljub formalnemu spoštovanju pogojev, ki jih določa ureditev Unije, cilj te ureditve ni dosežen, in po drugi strani subjektivni element, to je namen pridobiti korist, ki izhaja iz ureditve Unije, z umetno ustvaritvijo pogojev, potrebnih za njeno pridobitev. Obstoj določenega števila indicev lahko izkazuje obstoj zlorabe pravice, če so ti indici objektivni in skladni. Taki indici so lahko med drugim obstoj obvodnih družb, ki nimajo ekonomske utemeljitve, in izključno formalna narava strukture skupine družb, finančna shema in posojila. Okoliščina, da je država članica, iz katere izhajajo obresti, sklenila konvencijo s tretjo državo, v kateri je rezident družba, ki je njihov upravičeni lastnik, ne vpliva na morebitno ugotovitev zlorabe pravice.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. marca 2021 – Merck KGaA/Evropska komisija, Generics (UK) Ltd

(Zadeva C-614/16 P) (1)

(Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Farmacevtski proizvodi - Trg zdravil proti depresiji (citalopram) - Sporazumi o poravnavi sporov o patentih za postopek, sklenjeni med proizvajalcem originalnih zdravil, ki je imetnik teh patentov, in proizvajalci generičnih zdravil - Člen 101 PDEU - Potencialna konkurenca - Omejevanje zaradi cilja - Opredelitev - Izračun zneska globe)

(2021/C 206/07)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Merck KGaA (zastopniki: B. Bär-Bouyssière, S. Smith, solicitors, R. Kreisberger, QC, in D. Mackersie, barrister)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: T. Vecchi, F. Castilla Contreras, B. Mongin in C. Vollrath, agenti, skupaj z B. Raymentom, D. Baileyjem, barristers, G. Peretzom, QC, in S. Kingston, SC), Generics (UK) Ltd

Intervenient v podporo druge stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery in D. Robertson, agenti, skupaj z J. Holmesom, QC, nato D. Guðmundsdóttir, agentka, skupaj z J. Holmesom, QC)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Merck KGaA poleg svojih stroškov nosi stroške Evropske komisije.

3. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

(1) UL C 30, 30.1.2017.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 13. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber)– Združeno kraljestvo) – Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions

(Zadeva C-618/16) (1)

((Predhodno odločanje - Prosto gibanje oseb - Člen 45 PDEU - Akt o pristopu iz leta 2003 - Priloga XII, poglavje 2 - Možnost države članice, da odstopi od člena 7(2) Uredbe (EU) št. 492/2011 in člena 7(3) Direktive 2004/38/ES - Poljski državljan, ki ni dopolnil neprekinjenega obdobja dvanajstih mesecev registriranega dela v državi članici gostiteljici))

(2018/C 408/08)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Rafal Prefeta

Tožena stranka: Secretary of State for Work and Pensions

Izrek

Prilogo XII, poglavje 2, k Aktu o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija je treba razlagati tako, da je ta priloga v prehodnem obdobju, ki ga je določala, Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske omogočala, da poljskega državljana, kot je Rafal Prefeta, ki ni izpolnjeval pogoja, določenega v nacionalni zakonodaji – in sicer da je na njegovem ozemlju prijavljen delal v neprekinjenem obdobju dvanajstih mesecev – izključi iz uporabe člena 7(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC.

(1) UL C 38, 6.2.2017.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 6. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Nemčija) – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin

(Zadeva C-619/16) (1)

((Predhodno odločanje - Socialna politika - Organizacija delovnega časa - Direktiva 2003/88/ES - Člen 7 - Pravica do plačanega letnega dopusta - Nacionalna ureditev, ki določa izgubo neizrabljenega plačanega letnega dopusta in denarnega nadomestila za ta dopust, če delavec prošnje za dopust ni podal pred prenehanjem delovnega razmerja))

(2019/C 16/03)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka v pritožbenem postopku: Sebastian W. Kreuziger

Tožena stranka v pritožbenem postopku: Land Berlin

Izrek

Člen 7 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v delu, v katerem ima za posledico to, da delavec, če za uveljavitev svoje pravice do plačanega letnega dopusta ni zaprosil pred prenehanjem delovnega razmerja, samodejno in brez predhodne preveritve, ali mu je delodajalec zlasti s tem, da ga je ustrezno poučil, dejansko omogočil uveljavitev te pravice, izgubi plačani letni dopust, do katerega je bil ob tem prenehanju delovnega razmerja upravičen na podlagi prava Unije, s tem pa tudi pravico do denarnega nadomestila za neizrabljen plačani letni dopust.

(1) UL C 38, 6.2.2017.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Spika“ UAB, „Senoji Baltija“ AB, „Stekutis“ UAB, „Prekybos namai Aistra“ UAB/Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

(Zadeva C-540/16) (1)

((Predhodno odločanje - Skupna ribiška politika - Uredba (EU) št. 1380/2013 - Člen 16(6) in člen 17 - Dodelitev ribolovnih možnosti - Nacionalna zakonodaja, ki določa metodo, ki temelji na objektivnih in preglednih merilih - Neenaki konkurenčni pogoji za gospodarske subjekte iz sektorja - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člena 16 in 20 - Svoboda gospodarske pobude - Enako obravnavanje - Sorazmernost))

(2018/C 319/03)

Jezik postopka: litovščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnice:„Spika“ UAB, „Senoji Baltija“ AB, „Stekutis“ UAB, „Prekybos namai Aistra“ UAB

Nasprotna stranka: Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

ob udeležbi: Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija, „Sedija“ BUAB, V. Malinausko gamybinė-komercinė firma „Stilma“, „Starkis“ UAB, „Banginis“ UAB, „Baltijos šprotai“ UAB, „Monistico“ UAB, „Ramsun“ UAB, „Rikneda“ UAB, „Laivitė“ AB, „Baltijos jūra“ UAB, „Baltlanta“ UAB, „Grinvita“ UAB, „Strimelė“ UAB, „Baltijos žuvys“ BUAB

Izrek

Člen 16(6) in člen 17 Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES ter člena 16 in 20 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo zakonodaji države članice, kot je ta iz postopka v glavni stvari, s katero ta država članica sprejme metodo dodelitve ribolovnih možnosti, ki je, čeprav temelji na preglednem in objektivnem merilu za razdelitev, lahko razlog za neenako obravnavanje gospodarskih subjektov z ribiškimi plovili, ki plujejo pod njeno zastavo, če se s to metodo sledi enemu ali več splošnim interesom, ki jih priznava Evropska unija, in spoštuje načelo sorazmernosti.

(1) UL C 6, 9.1.2017.
1.

Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da, prvič, se ne uporabi za prakso prodajalca ali ponudnika, na podlagi katere ta odstopi ali kupi terjatev do potrošnika, ne da bi bila možnost tega odstopa določena v kreditni pogodbi, ki je sklenjena s tem potrošnikom, ter ne da bi bil zadnjenavedeni o tem odstopu predhodno obveščen ali ne bi soglašal z njim in ne da bi mu bila dana možnost, da odkupi svoj dolg in ga tako ugasne s tem, da prevzemniku plača ceno, ki jo je ta plačal iz naslova navedenega odstopa, povečano za upoštevne stroške, obresti in izdatke. Drugič, ta direktiva se prav tako ne uporablja za nacionalne določbe, kakršne so tiste iz člena 1535 Código Civil (civilni zakonik) ter členov 17 in 540 Ley 1/2000 de Enjuiciamiento Civil (zakon 1/2000 o zakonu o civilnih postopkih) z dne 7. januarja 2000, ki uokvirjajo to možnost odkupa in urejajo procesno nasleditev odstopnika terjatve s prevzemnikom.
1.

Republika Poljska s tem, da ni sprejela ukrepov, potrebnih za zagotavljanje organizacijske neodvisnosti in neodvisnosti pri odločanju preiskovalnega organa od prevoznika v železniškem prometu in upravljavca železniške infrastrukture, ki ju nadzoruje minister, pristojen za promet, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 21(1) Direktive 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnicah).
3.

Sklep Komisije 2011/527/EU z dne 26. januarja 2011 o državni pomoči C 7/10 (ex CP 250/09 in NN 5/10), ki jo izvaja Nemčija, Shema za prenos davčnih izgub v primeru prestrukturiranja podjetij v težavah („Sanierungsklausel“), se razglasi za ničen.
1.

Člen 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v kateri so za tožbe potrošnikov, ki so sklenili posojilne pogodbe, ki so izražene v tuji valuti in vsebujejo določilo o razponu med menjalnim tečajem, ki se je uporabil ob izplačilu posojila, in tistem, ki se uporablja pri odplačevanju tega posojila, in/ali določilo o pravici do enostranske spremembe, ki posojilodajalcu omogoča zvišanje obrestne mere, provizij in stroškov, določene posebne postopkovne zahteve, kakršne so obravnavane v postopku v glavni stvari, če ugotovitev nepoštenosti pogojev, ki so vključeni v tako pogodbo, omogoča vzpostavitev pravnega in dejanskega položaja, v katerem bi bil potrošnik, če teh nepoštenih pogojev ne bi bilo.
3.

Člen 31(2) in (3) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sklenjena 28. maja 1999 v Montrealu, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se zahteva po pisni obliki šteje za izpolnjeno, če predstavnik letalskega prevoznika z vednostjo potnika reklamacijo zabeleži v pisni obliki bodisi na papir bodisi elektronsko in jo vnese informacijski sistem tega prevoznika, če lahko ta potnik preveri točnost besedila reklamacije, kot je bila dana v pisno obliko in vnesena v ta sistem, in jo, po potrebi, spremeni ali dopolni oziroma nadomesti pred iztekom roka iz člena 31(2) te konvencije.
Zadeva C-353/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – MP/Secretary of State for the Home Department (Predhodno odločanje — Azilna politika — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 4 — Direktiva 2004/83/ES — Člen 2(e) — Pogoji za upravičenost do subsidiarne zaščite — Člen 15(b) — Tveganje resne škode za duševno zdravje prosilca v primeru vrnitve v izvorno državo — Oseba, ki je bila žrtev mučenja v svoji izvorni državi)

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – MP/Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-353/16) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Azilna politika — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 4 — Direktiva 2004/83/ES — Člen 2(e) — Pogoji za upravičenost do subsidiarne zaščite — Člen 15(b) — Tveganje resne škode za duševno zdravje prosilca v primeru vrnitve v izvorno državo — Oseba, ki je bila žrtev mučenja v svoji izvorni državi)“

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: MP

Nasprotna stranka: Secretary of State for the Home Department

Izrek

Člen 2(e) in člen 15(b) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca, ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite v povezavi s členom 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da je državljanu tretje države, ki so ga organi njegove države izvora v preteklosti mučili in ki v primeru vrnitve v to državo ni več izpostavljen tveganju mučenja, vendar bi se lahko njegovo telesno in duševno zdravje v takem primeru hudo poslabšalo, s tveganjem, da bo ta državljan storil samomor zaradi travm, ki izvirajo iz dejanj mučenja, katerih žrtev je bil, mogoče priznati status subsidiarne zaščite, če obstaja dejansko tveganje, da navedenemu državljanu v navedeni državi namerno ne bo zagotovljena oskrba, prilagojena za zdravljenje telesnih in duševnih posledic teh dejanj mučenja, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

( 1 ) UL C 326, 5.9.2016.
SL Uradni list Evropske unije C 166/12

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 21. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – J. Klein Schiphorst/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

(Zadeva C-551/16) (1)

((Predhodno odločanje - Socialna varnost - Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo - Koordinacija sistemov socialne varnosti - Uredba (ES) št. 883/2004 - Členi 7, 63 in 64 - Dajatve za brezposelnost - Brezposelna oseba, ki odide v drugo državo članico - Ohranitev upravičenosti do dajatev - Trajanje))

(2018/C 166/15)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Centrale Raad van Beroep

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: J. Klein Schiphorst

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Izrek

Člen 64(1)(c) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu ukrepu, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, s katerim je pristojnemu nosilcu naloženo, naj načeloma zavrne vsako prošnjo za podaljšanje trimesečnega obdobja izplačevanja dajatev za brezposelnost v tujino, razen če navedeni nosilec meni, da bi zavrnitev te prošnje pripeljala do nerazumnega rezultata.

(1) UL C 30, 30.1.2017.
SL Uradni list Evropske unije C 166/12

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 20. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte suprema di cassazione – Italija) – Garlsson Real Estate SA, v likvidaciji, Stefano Ricucci, Magiste International SA/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Zadeva C-537/16) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2003/6/ES - Tržna manipulacija - Sankcije - Nacionalna zakonodaja, ki določa upravno sankcijo in kazensko sankcijo za ista dejanja - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 50 - Načelo ne bis in idem - Kazenska narava upravne sankcije - Obstoj istega kaznivega dejanja - Člen 52(1) - Omejitve načela ne bis in idem - Pogoji))

(2018/C 166/14)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranke v postopku v glavni stvari

Vložniki kasacijske pritožbe: Garlsson Real Estate SA, v likvidaciji, Stefano Ricucci, Magiste International SA

Nasprotna stranka: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

Izrek

1. Člen 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dovoljuje izvedbo postopka v zvezi z denarno upravno sankcijo kazenske narave zoper osebo zaradi nezakonitih ravnanj, ki pomenijo tržno manipulacijo, za katero je bila zoper njo že izrečena pravnomočna kazenska obsodba, če se s tako obsodbo ob upoštevanju škode, povzročene družbi s storjenim kaznivim dejanjem, to kaznivo dejanje lahko učinkovito, sorazmerno in odvračilno kaznuje.

2. Načelo ne bis in idem, zagotovljeno v členu 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, posameznikom podeljuje pravico, ki jo je mogoče neposredno uporabiti v okviru spora, kot je ta v postopku v glavni stvari.

(1) UL C 22, 23.1.2017.
1.

Določbo 4, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da pojem „pogoji zaposlitve“ v tej določbi zajema pravico delavca, ki je bil izvoljen v parlament, do posebnega dopusta, ki jo določa nacionalna ureditev, na podlagi katere se delovno razmerje začasno prekine, tako da sta ohranitev zaposlitve tega delavca in njegova pravica do napredovanja zagotovljeni do izteka njegovega parlamentarnega mandata.
1.

Češka republika z neizpolnitvijo obveznosti, da v opredelitev kategorij C1 in C vključi samo motorna vozila, ki ne spadajo v kategoriji D1 ali D, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) ter (4)(d) in (f) Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih.
2.

Člena 49 in 56 PDEU ter načelo varstva legitimnih pričakovanj je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki za osebe, ki so že koncesionarji v sektorju spletnega upravljanja zakonsko dovoljenih iger na srečo, določa nove pogoje za opravljanje njihove dejavnosti, in sicer z aneksom k obstoječi pogodbi, če predložitveno sodišče ugotovi, da je ta ureditev lahko utemeljena z nujnimi razlogi v splošnem interesu, primerna za zagotovitev uresničitve zastavljenih ciljev in ne presega tistega, kar je potrebno za njihovo uresničitev.
SL Uradni list Evropske unije C 22/7

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-165/16) (1)

((Predhodno odločanje - Državljanstvo Unije - Člen 21 PDEU - Direktiva 2004/38/ES - Upravičenci - Dvojno državljanstvo - Državljan Unije, ki je pridobil državljanstvo države članice gostiteljice in hkrati ohranil izvorno državljanstvo - Pravica državljana tretje države, ki je družinski član državljana Unije, do prebivanja v tej državi članici))

(2018/C 022/08)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Toufik Lounes

Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

Izrek

Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC, je treba razlagati tako, da v položaju, v katerem je državljan Evropske unije s tem, da se je preselil v državo članico, ki ni država njegovega državljanstva, in tam na podlagi člena 7(1) ali člena 16(1) te direktive prebival, uveljavil svojo pravico do prostega gibanja, nato ob ohranitvi svojega izvornega državljanstva pridobil državljanstvo te države ter se več let zatem poročil z državljanom tretje države, s katerim še vedno prebiva na ozemlju navedene države članice, ta državljan tretje države na podlagi določb te direktive ni upravičen do izvedene pravice do prebivanja v zadevni državi članici. Vendar pa je do take pravice do prebivanja lahko upravičen na podlagi člena 21(1) PDEU pod pogoji, ki ne smejo biti strožji od pogojev, ki so v Direktivi 2004/38 določeni za dodelitev navedene pravice državljanu tretje države, ki je družinski član državljana Unije, ki je s preselitvijo v drugo državo članico kot tisto, katere državljanstvo ima, uveljavil svojo pravico do prostega gibanja.

(1) UL C 191, 30.5.2016.
2.

Člen 9(5) in člen 60(a) Uredbe (ES) št. 1083/2006 Sveta z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1260/1999 je treba razlagati tako, da ni mogoče šteti, da se je postopek oddaje javnega naročila, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem so bila uporabljena strožja merila od tistih, ki so določena v Direktivi 2004/18, izvajal ob polni skladnosti s pravom Unije, in zanj ni mogoče za nazaj dodeliti nepovratnega evropskega financiranja. Člen 2, točka 7, Uredbe št. 1083/2006 je treba razlagati tako, da uporaba strožjih meril predizbora ponudnikov od tistih, ki so določena v Direktivi 2004/18, pomeni „nepravilnost“ v smislu te določbe, ki upravičuje uporabo finančnega popravka na podlagi člena 98 te uredbe, če ni mogoče izključiti, da je ta uporaba vplivala na proračun zadevnega sklada, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
SL Uradni list Evropske unije C 22/12

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 15. novembra 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Rochus Geissel, ki nastopa kot likvidacijski upravitelj družbe RGEX GmbH i.L./Finanzamt Neuss (C-374/16), in Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin (C-375/16)

(Združeni zadevi C-374/16 in C-375/16) (1)

((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 168(a), člen 178(a) in člen 226, točka 5 - Odbitek vstopnega davka - Podatki, ki morajo biti obvezno navedeni na računih - Legitimno pričakovanje davčnega zavezanca, da so pogoji za pravico do odbitka izpolnjeni))

(2018/C 022/15)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Rochus Geissel, ki nastopa kot likvidacijski upravitelj družbe RGEX GmbH i.L. (C-374/16), Finanzamt Bergisch Gladbach (C-375/16)

Tožena stranka: Finanzamt Neuss (C-374/16), Igor Butin (C-375/16)

Izrek

Člen 168(a) in člen 178(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi s členom 226, točka 5, te direktive je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, s katero se za uveljavljanje pravice do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost zahteva, da je na računu naveden naslov, na katerem izdajatelj računa opravlja gospodarsko dejavnost.

(1) UL C 392, 24.10.2016.
1.

Uredbo Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti v povezavi s členom 6, točka 1, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da sodišče za modele Skupnosti, ki odloča o tožbi zaradi kršitve pravice, lahko – v okoliščinah, kakršne so v postopkih v glavni stvari, ko njegova mednarodna pristojnost temelji glede prvotožene stranke na členu 82(1) Uredbe št. 6/2002, glede drugotožene stranke s sedežem v drugi državi članici pa, ker drugotožena stranka izdeluje in prvotoženi stranki dobavlja izdelke, da jih prvotožena stranka trži, na členu 6, točka 1, Uredbe št. 44/2001 v povezavi s členom 79(1) Uredbe št. 6/2002 – na predlog tožeče stranke sprejme odredbe zoper drugotoženo stranko, ki zadevajo ukrepe iz členov 89(1) in 88(2) Uredbe št. 6/2002, ki zajemajo tudi ravnanja drugotožene stranke, ki niso ravnanja, povezana z zgoraj navedeno dobavno verigo, in katerih obseg se razteza na celotno ozemlje Evropske unije.