ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zadeva C-203/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemčija) 20. marca 2018 – Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemčija) 20. marca 2018 – Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen

(Zadeva C-203/18)

Predložitveno sodišče

Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Deutsche Post AG, Klaus Leymann

Tožena stranka: Land Nordrhein-Westfalen

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba določbo o izjemi iz člena 13(1)(d) Uredbe (ES) št. 561/2006 ( 1 ) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006, kakor je bila spremenjena s členom 45, točka 2, Uredbe (EU) št. 165/2014 ( 2 ) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014, razlagati tako, da zajema samo vozila ali kombinacije vozil, ki se uporabljajo izključno za dostavo pošiljk v okviru univerzalne storitve, ali pa se lahko uporablja tudi takrat, kadar se vozila ali kombinacije vozil večinoma ali v na drugačen način določenem deležu uporabljajo tudi za dostavo pošiljk v okviru univerzalne storitve?

2. Ali je v okviru določbe o izjemi iz prvega vprašanja pri presoji, ali se vozila ali kombinacije vozil izključno ali, kadar je to primerno, večinoma ali v na drugačen način določenem deležu uporabljajo tudi za dostavo pošiljk v okviru univerzalne storitve, treba upoštevati splošno uporabo vozila oziroma kombinacije vozil ali konkretno uporabo vozila oziroma kombinacije vozil pri posameznem prevozu?

( 1 ) Uredba (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 (UL L 102, str. 1).

( 2 ) Uredba (EU) št. 165/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014 o tahografih v cestnem prometu, razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu in spremembi Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom (UL L 60, str. 1).
1.

Ali je v nasprotju s členom 96 Uredbe (ES) št. 2100/94 ( 1 ) razlaga tega člena, v skladu s katero so tožbe iz členov 94 in 95 Uredbe zastarale, čeprav so kršitve trajale do vložitve tožbe, če se je iztekel triletni rok od takrat, ko je imetnik, ki mu je bila podeljena žlahtniteljska pravica, zvedel za kršitev in istovetnost kršitelja?
A.

Del, v katerem sta v izpodbijani sodbi obravnavana prvi in drugi tožbeni razlog, ki se nanašata na popravek v višini 25 % pomoči na površino (točke od 48 do 140 izpodbijane sodbe). Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno razlago in uporabo člena 2 Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004, in sicer v zvezi z opredelitvijo pašnika, in na napačno uporabo člena 296 PDEU ter na nezadostno in neustrezno obrazložitev izpodbijane sodbe. Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno razlago in uporabo smernic (dokument VI/5530/1997) in zadeva izpolnjevanje pogojev za uporabo finančnega popravka v višini 25 %, napačno razlago in uporabo člena 296 PDEU in členov 43, 44 in 137 Uredbe št. 73/2009, nezadostno in protislovno obrazložitev izpodbijane sodbe, kršitev načela enakosti orožij in spremembo zbirnega poročila.
SL Uradni list Evropske unije C 182/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel de Mons (Belgija) 19. marca 2018 – Mydibel SA/État belge

(Zadeva C-201/18)

(2018/C 182/18)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d’appel de Mons

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Mydibel SA

Tožena stranka: État belge

Vprašanji za predhodno odločanje

Ali je treba člene 14, 15, 168, 184, 185, 187 in 188 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati in uporabljati tako, da se DDV na nepremičnino, pridobljeno kot investicijsko blago, ki je bil prvotno pravilno odbit, popravi, če je bila ta nepremičnina, pridobljena kot investicijsko blago, predmet sale and leaseback (prodaja in povratni zakup), ker:

— je transakcija sale and leaseback sestavljena tako, da je davčni zavezanec zakupno pravico (to je začasno stvarno pravico) podelil finančnima institucijama, ti pa sta v povezavi s tem davčnemu zavezancu istočasno odobrili zakup;

— je ta transakcija sale and leaseback popolnoma finančna transakcija, katere namen je povečti likvidnost davčnega zavezanca;

— transakcija sale and leaseback (prodaja in povratni zakup) ni bila obdavčena z DDV;

— je nepremičnina, pridobljena kot investicijsko blago, ostala v posesti davčnega zavezanca ter se je neprekinjeno in trajno uporabljala za obdavčeno dejavnost davčnega zavezanca tako pred transakcijo kot po njej?

Ali sta razlaga in uporaba zgoraj navedenih določb, na podlagi katerih je treba prvotno odbiti DDV popraviti, v skladu z načelom nevtralnosti DDV in/ali načelom enakega obravnavanja?

(1) UL L 347, str. 1.
4.

Ali načelo „plača povzročitelj obremenitve“ iz člena 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, načeli enakosti in prepovedi diskriminacije iz členov 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 3 in 5 Direktive 2005/89/ES (2) s tem, ko želijo zagotoviti „pravilno delovanje notranjega trga z električno energijo“ in pozivajo države članice, naj zagotovijo „da ukrepi, sprejeti v skladu s to direktivo, niso diskriminatorni ter ne prestavljajo nesorazmernih obremenitev za udeležence na trgu“, nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki financiranje primanjkljaja v tarifnih prihodkih prenese na vsa podjetja v sektorju električne energije, vendar pa jedrskim elektrarnam (ki niso hidroelektrarne, ki štejejo med uporabnike obnovljivih naravnih virov) naloži posebej visoka davčna bremena, tako da imajo večjo davčno obremenitev, kot druga podjetja, ki delujejo na trgu električne energije in niso zavezana za plačilo teh dajatev, čeprav nekatera med njimi bolj onesnažujejo, te dajatve pa utemeljuje z varstvom okolja zaradi nevarnosti in negotovosti jedrske dejavnosti, ne da bi opredelila stroške ali določila, naj se ti davki uporabijo za varstvo okolja, čeprav sta upravljanje in skladiščenje odpadkov že pokrita z drugimi dajatvami, jedrske elektrarne pa odškodninsko odgovarjajo tretjim, v delu, v katerem ta ureditev izkrivlja konkurenco, ki se zahteva na liberaliziranem notranjem trgu, saj daje prednost drugim proizvajalcem električne energije, ki niso zavezani za plačilo teh okoljskih davkov, če uporabljajo vire, ki proizvedejo več onesnaževanja?
SL Uradni list Evropske unije C 166/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amminstrativo Regionale per la Lombardia (Italija) 1. februarja 2018 – Vitali SpA/Autostrade per l'Italia SpA

(Zadeva C-63/18)

(2018/C 166/24)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amminstrativo Regionale per la Lombardia

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Vitali SpA

Tožena stranka: Autostrade per l'Italia SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo svobode ustanavljanja in načelo svobode opravljanja storitev iz členov 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), člen 71 Direktive 2014/24 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 (1), ki ne opredeljuje količinskih omejitev za oddajo v podizvajanje, in načelo sorazmernosti, ki izhaja iz prava Unije, nasprotujejo uporabi nacionalne zakonodaje na področju javnega naročanja, kot je italijanska, ki v tretjem stavku člena 105(2) zakonske uredbe št. 50 z dne 18. aprila 2016 določa, da delež podizvajalcev ne sme preseči 30 % celotne pogodbene vrednosti naročila gradenj, storitev ali blaga?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. 65).
—

Ali je treba določbe členov 103 in 311 Direktive 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 (1) ter določbe točke 7 dela A Priloge IX k tej direktivi razlagati tako, da se z njimi zahteva le, da fotografije posname njihov avtor, da jih ta natisne ali so natisnjene pod njegovim nadzorstvom ter da so podpisane, oštevilčene in omejene na 30 kopij, v vseh velikostih in na vseh nosilcih, da bi bile upravičene do nižje stopnje davka na dodano vrednost?
—

Splošno sodišče naj bi pravno napačno domnevalo, da nezadostna obrazložitev ukrepov, ki so bili sprejeti zoper pritožnico, načeloma ne more pripeljati do odgovornosti Unije, in naj pravno napačno ne bi preizkusilo obstoja kršitve pravice do učinkovitega pravnega varstva.
SL Uradni list Evropske unije C 152/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Anglija & Wales) 14. februarja 2018 – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

(Zadeva C-114/18)

(2018/C 152/20)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnici: Sandoz Ltd, Hexal AG

Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

Vprašanje za predhodno odločanje

Če edina učinkovina, ki je predmet dodatnega varstvenega certifikata, izdanega v skladu z [Uredbo (ES) št. 469/2009] (1), spada v razred spojin, ki so zajete z opredelitvijo Markush v patentnem zahtevku, pri čemer vsi predstavniki tega razreda pomenijo osrednjo inventivno raven patenta, ali za namene člena 3(a) Uredbe o DVC zadostuje, da bi se spojina ob preučitvi njene strukture takoj prepoznala kot spojina, ki spada v ta razred (in bi bila torej varovana kot patent v skladu z nacionalnim patentnim pravom), ali pa morajo biti substituenti, ki so potrebni za tvorbo učinkovine, med tistimi substituenti, ki bi jih strokovnjak lahko na podlagi svojega splošnega znanja razbral iz patentnih zahtevkov?

(1) Uredba (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (UL 2009, L 152, str. 1).
2.

Ali pravilna uporaba Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004, zlasti členov 8, 23 in 51 te direktive, ter načel in pravil na področju prepovedi diskriminacije, sorazmernosti, svobode opravljanja storitev in svobode ustanavljanja, ki jih določata Pogodbi, nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta, ki izhaja iz člena 55(2) zakonske uredbe št. 58 z dne 24. februarja 1998 (prečiščeno besedilo predpisov na področju finančnega posredovanja v skladu s členoma 8 in 21 zakona št. 52 z dne 6. februarja 1996) in njegovih naknadnih sprememb in dopolnitev ter iz člena 111(2) odločbe nacionalne komisije za družbe in borzo (CONSOB) št. 16190 z dne 29. oktobra 2007 (pravilnik o izvajanju zakonske uredbe št. 58 z dne 24. februarja 1998 v zvezi s posredniki), in ki: a) omogoča „diskrecijsko“ prepoved opravljanja dejavnosti „vezanega zastopnika“ (svetovalca, pooblaščenega za ponujanje storitev izven sedeža – nekdanjega finančnega promotorja) na podlagi dejstev, ki se ne nanašajo na izgubo ugleda, kot je opredeljena v nacionalnem pravu, in ki obenem niso povezana s spoštovanjem izvedbenih pravil Direktive; b) omogoča „diskrecijsko“ in največ enoletno prepoved opravljanja dejavnosti „vezanega zastopnika“ (svetovalca, pooblaščenega za ponujanje storitev izven sedeža – nekdanjega finančnega promotorja) v okviru postopka, katerega namen je preprečiti javno razburjenje zaradi obtožbe zadevnega zastopnika v kazenskem postopku, katerega trajanje pa običajno znatno presega obdobje enega leta?
1.

Ali je treba splošno načelo prava Unije o prepovedi diskriminacije razlagati tako, da nacionalna ureditev iz člena 31(1) zakona 39/2010 z dne 22. decembra o državnem proračunu za leto 2011 (Ley 39/2010, de 22 de diciembre, de Presupuestos Generales del Estado para el año 2011), s katero so bili določeni različni odstotki znižanj, ki so bili bolj obremenjujoči za tiste sodnike, ki so zaslužili manj in ki so morali zato nositi večje breme za vzdrževanje javnih odhodkov, ni v nasprotju z njim? (načelo prepovedi diskriminacije)
1.

Ali sklenitev pogodbe, s katero družba drugi družbi odda v najem nepremičnino, v kateri so se prej opravljale dejavnosti javne postrežbe hrane v restavraciji, vključno z vsemi trajnimi neodtujljivimi osnovnimi sredstvi in inventarjem, če podjetje, ki je najemnik, nadaljuje z opravljanjem iste dejavnosti javne postrežbe hrane v restavraciji z istim imenom, kakor se je uporabljalo prej, pomeni prenos dejavnosti v smislu člena 19 in člena 29 Direktive 2006/112/ES? (1)
1.

Ali je treba v primerih, ko so uvoženo blago zdravila, pri določanju carinske vrednosti za uvoženo blago v skladu z določbami člena 30(2)(b) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (1) z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti in člena 151(4) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 (2) z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti upoštevati, da so podobno blago tista zdravila, katerih zdravilne učinkovine in količina so med seboj enake (ali podobne), ali pa je za določitev podobnega blaga treba upoštevati položaj na trgu, torej priljubljenost in povpraševanje po zadevnem uvoženem zdravilu ter njegovem proizvajalcu?
1.

V skladu s členom 15(1) Direktive 2014/89/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o vzpostavitvi okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje so morale države članice do 18. septembra 2016 sprejeti zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. O tem so morale takoj obvestiti Komisijo. Ker Komisiji niso bili sporočeni nacionalni ukrepi za prenos navedene direktive, se je odločila, da pri Sodišču vloži to tožbo.
—

ugotovi, da Republika Bolgarija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2014/26/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic ter izdajanju več ozemeljskih licenc za pravice za glasbena dela za spletno uporabo na notranjem trgu (UL 2014, L 84, str. 72) do 10. aprila 2016, oziroma vsekakor s tem, da o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 43(1) te direktive;
—

in je posamezna znamka registrirana, med drugim, za „obveščanje potrošnikov in svetovanje potrošnikom pri izbiri blaga in storitev, zlasti na podlagi rezultatov testiranja in preiskav ter s presojo kakovosti“?
1.

Ali je treba člena 4(3) in 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členom 288, tretji odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije ter členoma 6 in 7 Direktive 2008/50/ES z dne 20. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (1) razlagati tako, da mora nacionalno sodišče – kadar se navaja, da država članica ni umestila vzorčevalnih mest v skladu z merili iz točke B.1.a) Priloge III k zgoraj navedeni direktivi – na zahtevo posameznikov, na katere se preseganje mejnih vrednosti iz člena 13(1) te direktive neposredno nanaša, preveriti, ali so bila vzorčevalna mesta umeščena v skladu s temi merili, in če niso bila, v zvezi z nacionalnimi organi sprejeti vse potrebne ukrepe, kot je odredba, da bi se vzorčevalna mesta umestila v skladu s temi merili?
SL Uradni list Evropske unije C 112/16

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 18. decembra 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 10. oktobra 2017 v zadevi T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Evropska komisija

(Zadeva C-709/17 P)

(2018/C 112/21)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: J.-F. Brakeland, A. Demeneix, M. França, agenti)

Drugi stranki v postopku: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association

Predloga

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— sodbo Splošnega sodišča z dne 10. oktobra 2017, T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Komisija, razveljavi, tožbo, vloženo na prvi stopnji, zavrne in tožeči stranki naloži plačilo stroškov; ali podredno,

— zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno sojenje in pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in v okviru pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba Komisije se nanaša na sodbo Splošnega sodišča z dne 10. oktobra 2017, T-435/15. Splošno sodišče je z navedeno sodbo v delu, v katerem se nanaša na družbo Kolachi Raj, Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2015/776 (1) z dne 18. maja 2015 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo Sveta (EU) št. 502/2013 na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz koles, poslanih iz Kambodže in Pakistana ter s Filipinov, ne glede na to, ali so deklarirana kot izdelki s poreklom iz Kambodže ali Pakistana ali s Filipinov ali ne, razglasilo za nično.

Komisija v utemeljitev pritožbe navaja samo en pritožbeni razlog.

Komisija meni, da je Splošno sodišče napačno razložilo člen 13(2)(b) osnovne protidampinške uredbe. Prvič, Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi v uporabo člena 13 osnovne uredbe in razlago izraza „iz“ iz člena 13(2)(b) te uredbe napačno vneslo pravila o poreklu. Drugič, Splošno sodišče je napačno omejilo vrsto dokazov, ki jih Komisija lahko uporabi za dokazovanje, da deli prihajajo „iz“ države, ki je predmet protidampinških ukrepov. Komisija meni, da razlaga Splošnega sodišča ni v skladu niti z besedilom, ozadjem in namenom člena 13 osnovne uredbe niti s sodno prakso Sodišča glede ukrepov proti izogibanju.

(1) UL 2015, L 122, str. 4.
1.

a) Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v povezavi s členom 4(3) PEU, razlagati tako, da tožeča stranka lahko izpodbija zakonitost akta institucije Unije, ki ga morajo izvajati nacionalni organi, z zatrjevanjem bistvene kršitve postopka, kršitve Pogodb ali nekaterih določb, ki jih je treba uporabiti pri njunem izvajanju, ali zaradi zlorabe pooblastil? b) Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v povezavi s členom 4(3) PEU, razlagati tako, da morajo institucije Unije, ki so sodelovale pri sprejetju akta, katerega veljavnost se izpodbija pred nacionalnim sodiščem, temu sodišču na njegov poziv posredovati vse informacije, s katerimi razpolagajo in ki so jih upoštevale ali bi jih morale upoštevati pri sprejetju tega akta? c) Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da v okvir pravice do učinkovitega pravnega sredstva sodi tudi, da sodišče celovito preuči, ali so izpolnjeni pogoji za uporabo člena 13 Uredbe (ES) št. 1225/2009 (1)? Ali člen 47 Listine predvsem povzroči, da sodišče lahko v polnem obsegu presoja, ali je bilo dejansko stanje v celoti ugotovljeno in ali je ustrezno pravno posledico na njegovi podlagi mogoče primerno utemeljiti? Ali člen 47 Listine predvsem tudi povzroči, da lahko sodišče v polnem obsegu presoja, ali bi bilo treba upoštevati neko dejstvo, ki pri sprejetju akta domnevno ni bilo upoštevano, vendar bi morebiti vplivalo na pravno posledico, povezano z ugotovljenim dejanskim stanjem?
SL Uradni list Evropske unije C 63/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Ploieşti (Romunija) 1. decembra 2017 – Oana Mădălina Călin/Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu

(Zadeva C-676/17)

(2018/C 063/11)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Ploieşti

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Oana Mădălina Călin

Tožene stranke: Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 4(3) PEU, ki se nanaša na načelo lojalnega sodelovanja, člene 17, 20, 21 in 47 Listine o temeljnih pravicah, člen 110 PDEU[,] načelo pravne varnosti ter načel[i] enakovrednosti [in] učinkovitosti, ki izhajata iz načela procesne avtonomije, mogoče razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, in sicer členu 21(2) zakona št. 554/2004 o upravnem postopku, kot se razlaga z odločbo Înalta Curte de Casație și Justiție (ICCJ) – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (vrhovno kasacijsko sodišče, senat, pristojen za reševanje pravnih vprašanj) št. 45/2016, ki za vložitev predloga za revizijo na podlagi določb člena 21(2) zakona št. 554/2004 določa enomesečni rok od datuma vročitve pravnomočne sodbe, katere revizija se zahteva?
2.

Ali je treba uvodno izjavo 8 ter člen 3(1) in (2) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev razlagati tako, da državam članicam sprejemnicam, ki ugotovijo, da se je gradivo iz člena 6 navedene direktive objavilo, preneslo za distribucijo in distribuiralo v okviru ponovnega predvajanja televizijskega programa in/ali distribuiralo prek spleta iz države članice Evropske unije, brez predhodne izpolnitve pogojev iz člena 3(2) navedene direktive prepovedujejo sprejetje odločbe, kakršna je tista iz člena 33(11) in 33(12)(1) litovskega zakona o obveščanju javnosti, to je odločbe, s katero se izvajalcem retransmisije televizijskih programov, dejavnim na ozemlju države članice sprejemnice, in drugim osebam, ki zagotavljajo storitve v zvezi z distribucijo televizijskih programov prek spleta, nalaga obveznost, da začasno zadevni televizijski program lahko ponovno razširjajo in/ali distribuirajo prek spleta le v paketih televizijskih programov, ki so na voljo za doplačilo?
2.

Ali je treba splošni kazalnik nadzora iz odstavka 20.15 Uredbe (EU) št. 549/2013 (t. i. ESR 2010) („sposobnost [zmožnost] določanja splošne politike ali programa institucionalne enote“) vsebinsko razumeti kot zmožnost dajanja usmeritev ter določanja obveznosti in pogojev pri upravljanju nepridobitnega subjekta, ali pa je navedeni kazalnik mogoče razumeti netehnično, in sicer tako, da zajema tudi pooblastila za zunanji nadzor, ki se razlikujejo od pooblastil, opredeljenih s posebnimi kazalniki nadzora iz točk (a), (b), (c), (d) in (e) odstavka 20.15 (kot so na primer pooblastila za odobritev proračunov, imenovanje revizorjev, potrditev statutov in nekaterih vrst predpisov, dajanje usmeritev na področju športa ali odobritev za športne namene)?
SL Uradni list Evropske unije C 32/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supremo Tribunal de Justiça (Portugalska) 18. oktobra 2017 – J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL

(Zadeva C-629/17)

(2018/C 032/20)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Supremo Tribunal de Justiça

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica revizije: J. Portugal Ramos Vinhos SA

Nasprotna stranka v postopku z revizijo: Adega Cooperativa de Borba CRL

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba besedno zvezo „označbe, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo druge značilnosti blaga“ iz člena 4(1)(c) Direktive 2008/95/ES (1) – kadar se uporablja v okviru presoje dopustnosti registracije znakov in označb, ki so namenjeni označevanju vinskih proizvodov – razlagati tako, da v besednih izrazih, ki se uporabljajo kot znamka in ki zajemajo geografsko ime, zaščiteno kot označba porekla vina, zajema vsakršno omembo pojma adega, pri čemer se pojem adega [vinska klet] običajno uporablja za označevanje prostorov in naprav, v katerih se pridelujejo tovrstni proizvodi, in sicer v okoliščinah, v katerih je ta izraz (adega) eden od besednih elementov, ki tvorijo poimenovanje pravne osebe, ki želi registrirati znamko?

(1) Direktiva 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 2008, L 299, str. 25).