33

Landgericht Regensburg je poleg tega zaradi nekaterih dvomov o uporabi in razlagi Uredbe št. 44/2001 ter določitvi materialnega prava, ki se uporablja za tožbo iz postopka v glavni stvari, prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali člen 6(1), prvi pododstavek, prvi del stavka, [PEU] v povezavi s členom 47, drugi odstavek, prvi stavek, Listine […] ali druge določbe prava Unije nasprotujejo tako imenovani ‚vročitvi z javno objavo‘ v skladu z nacionalnim pravom (v skladu s členi od 185 do 188 nemškega zakonika o civilnem postopku s pritrditvijo obvestila o vročitvi na sodno desko sodišča, ki je odredilo vročitev, za en mesec), če nasprotna stranka na začetku civilnopravnega spora na svoji spletni strani sicer navede naslov na ozemlju Evropske unije, vendar pa vročitev ni mogoča, ker tožena stranka ni tam in tudi sicer ni mogoče ugotoviti, kje trenutno je? 2. Če je odgovor na [prvo] vprašanje […] pritrdilen: Ali mora nacionalno sodišče v skladu z dosedanjo sodno prakso Sodišča (nazadnje sodba z dne 12. januarja 2010 v zadevi Petersen, C-341/08[, ZOdl., str. 47]) zavrniti uporabo nacionalnih določb, ki dopuščajo vročitev z javno objavo, tudi če nacionalno pravo takšno pristojnost za zavrnitev uporabe nacionalnih določb daje le Bundesverfassungsgericht? in Ali bi morala tožeča stranka za ponovno vročitev tožbe sodišču sporočiti nov naslov tožene stranke, na katerem bi bilo mogoče opraviti vročitev tožbe, da bi se ji omogočilo izvrševanje njenih pravic, saj v skladu z nacionalnim pravom postopek ne bi mogel potekati brez vročitve z javno objavo, če ni znano, kje je tožena stranka? 3. Če je odgovor na [prvo] vprašanje […] nikalen, ali v obravnavanem primeru člen 26(2) Uredbe […] št. 44/2001 […] nasprotuje izdaji zamudne sodbe v skladu s členom 331 nemškega zakonika o civilnem postopku, torej izvršilnega naslova za nesporne zahtevke v smislu Uredbe […] št. 805/2004 […] v delu, v katerem se zahteva naložitev plačila odškodnine za nepremoženjsko škodo v znesku najmanj 20000,00 EUR z obrestmi in odvetniškimi stroški v znesku 1419,19 EUR z obrestmi? Vsako naslednje vprašanje je odvisno od tega, ali lahko glede na odgovore Sodišča na [prvo, drugo in tretje] vprašanj[e] tožeča stranka nadaljuje postopek: 4. Ali se lahko Uredba št. 44/2001 glede na njena člena 4(1) in 5, točka 3, uporabi tudi v primerih, v katerih je zaradi upravljanja spletne strani tožena stranka civilnega postopka tožena na opustitev, razkritje informacij in odškodnino za nepremoženjsko škodo in je sicer (domnevno) državljan Unije v smislu člena 9, drugi stavek, PEU, vendar ni znano, kje je, in je zato mogoče, vendar pa ne gotovo, da se trenutno zadržuje zunaj ozemlja EU in tudi zunaj preostalega območja veljavnosti Konvencije o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, sklenjene v Luganu 16. septembra 1988, niti ni znana natančna lokacija strežnika, v katerem je spletna stran shranjena, je pa verjetno, da je strežnik na ozemlju Unije? 5. Če se v tem primeru lahko uporabi Uredba št. 44/2001, ali je pri (grozečih) kršitvah osebnostnih pravic z vsebino neke spletne strani besedno zvezo ‚kraj, […] kjer grozi škodni dogodek‘ v členu 5, točka 3, Uredbe št. 44/2001 treba razlagati tako, da lahko [tožeča stranka] vloži opustitveno tožbo, tožbo na razkritje informacij in odškodninsko tožbo zoper upravljavca spletne strani tudi pred sodišči tiste države članice, v kateri se lahko dostopa do spletne strani, ne glede na to, v kateri državi članici ima upravljavec sedež oziroma prebivališče (na ozemlju EU ali zunaj njega), ali da je pristojnost sodišč države članice, v kateri tožena stranka nima sedeža oziroma prebivališča, ali pa iz ničesar ni mogoče sklepati, da je tožena stranka na ozemlju te države članice, odvisna od obstoja posebne povezave med izpodbijano vsebino ali spletno stranjo in državo sodišča (nacionalna navezna okoliščina), ki presega tehnično mogoč dostop do njih? 6. Če je potrebna takšna posebna nacionalna navezna okoliščina: Po katerih merilih se določa ta okoliščina? Ali je pomembno, da so ciljno občinstvo sporne spletne strani v skladu z namenom upravljavca (tudi) uporabniki spleta v državi sodišča ali pa zadošča, da imajo informacije na spletni strani objektivno zvezo z državo sodišča v tem smislu, da je v državi sodišča glede na okoliščine konkretnega primera, zlasti glede na vsebino sporne spletne strani, dejansko lahko nastala oziroma bi lahko nastala kolizija nasprotujočih si interesov – torej interesov tožeče stranke do spoštovanja njene osebnostne pravice in interesov tožene stranke do oblikovanja svoje spletne strani – oziroma je taka kolizija nastala s tem, da se je eden ali več znancev osebe, ki ji je bila kršena osebnostna pravica, seznanil z vsebino spletne strani? 7. Ali je za ugotovitev posebne nacionalne navezne okoliščine upoštevno število obiskov sporne spletne strani iz države članice sodišča? 8. Če bi bilo predložitveno sodišče glede na postavljena vprašanja pristojno za obravnavanje tožbe, ali veljajo pravna načela iz sodbe Sodišča z dne 7. marca 1995 v zadevi Shevill in drugi (C-68/93, Recueil, str. I-415) tudi v tem opisanem primeru? 9. Če za določitev pristojnosti ni potrebna posebna nacionalna navezna okoliščina ali če za domnevo te zadošča, da so sporne informacije objektivno povezane z državo sodišča v tem smislu, da je v državi sodišča glede na okoliščine konkretnega primera, zlasti na podlagi vsebine sporne spletne strani dejansko lahko nastala oziroma bi lahko nastala kolizija nasprotujočih si interesov oziroma je takšna kolizija nastala s tem, da se je eden ali več znancev osebe, ki ji je bila kršena osebnostna pravica, seznanil z vsebino spletne strani, in domneva posebne nacionalne navezne okoliščine ni odvisna od najmanjšega števila obiskov sporne spletne strani iz države sodišča, ali če Uredbe št. 44/2001 v predloženem primeru sploh ni mogoče uporabiti: ali je člen 3(1) in (2) Direktive 2000/31 […] treba razlagati tako, da je tem določbam treba pripisati kolizijskopravno naravo v tem smislu, da tudi na področju civilnega prava ob izpodrivanju nacionalnih kolizijskih pravil določajo izključno uporabo prava, ki velja v državi članici izvora, ali pa gre pri teh določbah za popravek na materialnopravni ravni, s katerim se rezultat, ki izhaja iz materialnega prava, ki se uporabi v skladu z nacionalnimi kolizijskimi pravili, vsebinsko spremeni in omeji na zahteve prava države članice izvora? 10. Če ima člen 3(1) in (2) Direktive 2000/31 kolizijskopravno naravo: ali navedene določbe določajo le uporabo materialnega prava, ki velja v državi članici izvora, ali pa tudi uporabo v tej državi veljavnih kolizijskih pravil, tako da ostane mogoče, da se s prava države članice izvora napotuje na pravo države namembnosti? 11. Če ima člen 3(1) in (2) Direktive 2000/31 kolizijskopravno naravo: ali je treba določitev kraja sedeža oziroma prebivališča ponudnika storitev opreti na kraj, v katerem (domnevno) je trenutno, kraj, v katerem je bil na začetku objave fotografij tožeče stranke, ali na (domnevni) kraj, v katerem je strežnik, v katerem je shranjena spletna stran?“