ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 9/28

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 27. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe proti Komisiji

(Zadeva C-405/12 P)

2013/C 9/46

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: P. Oliver, J. P. Keppenne, G. Valero Jordana, P. van Nuffel)

Druge stranke v postopku: Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe, Republika Poljska, Svet Evropske unije

Predlogi

Pritožnica predlaga, naj se:

— razveljavi sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-338/08;

— odloči v sporu ter zavrne ničnostno tožbo zoper odločbo Komisije z dne 1. julija 2008;

— tožeči stranki v zadevi T-338/08 naloži stroške Komisije v tem postopku in v postopku pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog je enak pritožbenemu razlogu v zadevi C-403/12 P.

Komisija z drugim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno razlagalo področje uporabe člena 9(3) Aarhuške konvencije (1) v luči člena 2(2)(2) te konvencije s tem, ko je odločilo, da Uredba Komisije (ES) št. 149/2008 (2) s strani Komisije ni bila sprejeta „iz zakonodajne pristojnost“ v smislu navedenega člena 2(2)(2).

(1) Aarhuška konvencija z dne 25. junija 1998 o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, odobrena s sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL L 124, str. 1).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 149/2008 z dne 29. januarja 2008 o spremembi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 396/2005 z uvedbo prilog II, III in IV, v katerih so določene mejne vrednosti ostankov pesticidov za živila, zajeta v Prilogi I k navedeni uredbi (UL L 58, str. 1).
„1.

Ali sta člen 101 PDEU (prej člen 81 Pogodbe ES, v povezavi s členom 10) in člen 4(3) PEU združljiva z ureditvijo, kot je ta, ki jo določa predpis, ki ureja tarifo pooblaščencev pred sodiščem, in sicer kraljeva uredba 1373/2003 z dne 7. novembra 2003, ki določa, da se za njihovo plačilo uporablja tarifa ali lestvica najnižjih vrednosti, ki se lahko zvišata ali znižata le za 12 %, in če organi države članice, vključno s sodniki, nimajo dejanske možnosti, da v primeru izjemnih okoliščin odstopijo od najnižjih vrednosti, ki so določene z zakonsko lestvico?
1.

Ali členi 43, 56 in 58 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (postali členi 49, 63 in 65 Pogodbe o delovanju Evropske unije) nasprotujejo zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere se – kadar rezident države članice Evropske unije, ki je delničar družbe s sedežem v drugi državi članici Unije, prejme dividende, obdavčene v obeh državah, in je dvojno obdavčenje urejeno tako, da se v državi, katere rezident je, odbije davek, katerega znesek je enak znesku davka, ki je bil plačan v državi družbe, ki je izplačala dividende – v mehanizmu zgornjega praga davkov v višini 60 % ali 50 % dohodkov, prejetih med letom, davek, plačan v drugi državi, ne upošteva ali se upošteva samo delno?
—

Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da ni določila obveznosti, da je treba za prodajo ali oddajo v najem nepremičnine dati na voljo energetsko izkaznico stavbe, v skladu z določbami in pogoji iz členov 7 in 10 Direktive 2002/91/ES evropskega Parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb (1), ni izpolnila obveznosti iz členov 7(1), (2) in (10) te direktive, v povezavi s členom 29 Direktive 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb (2);
SL Uradni list Evropske unije C 295/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 26. julija 2012 – Nintendo Co., Ltd in drugi proti PC Box Srl in 9Net Srl

(Zadeva C-355/12)

2012/C 295/41

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Milano

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Nintendo Co., Ltd, Nintendo of America Inc., Nintendo of Europe GmbH

Toženi stranki: PC Box Srl, 9Net Srl

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 6 Direktive 2001/29/ES (1), tudi glede na uvodno izjavo 48 te direktive, razlagati tako, da se varstvo ukrepov tehnične zaščite avtorskopravno varovanih del ali predmetov, lahko razširi na sistem, ki ga proizvaja in trži ista družba in v katerem je v strojni opremi nameščena naprava, ki na nosilcu zaščitenega dela (videoigre, ki jo poleg tretjih oseb, ki so lastniki zaščitenih del, proizvaja ista družba) prepozna identifikacijsko številko, brez katere si na takem sistemu navedenega dela ni mogoče ogledati in ga uporabljati, tako da navedena naprava ustvarja zaprt sistem, ki ni združljiv z napravami in dodatki, ki jih ne proizvaja družba, ki proizvaja sam sistem?

2. Ali je treba člen 6 Direktive 2001/29/ES, tudi glede na uvodno izjavo 48 te direktive, v primerih, v katerih je treba presoditi, ali sta proizvod ali sestavni del namenjena bolj izogibanju tehničnemu ukrepu zaščite kakor drugim komercialno pomembnim rabam, razlagati tako, da mora nacionalno sodišče pri presoji tega vidika uporabiti merila, s katerimi se ugotavlja namembnost, ki jo imetnik pravic pripisuje proizvodu, v katerega se vstavi zaščitena vsebina, oziroma namesto ali poleg teh meril kvantitativna merila, s katerimi se primerja obseg različnih rab, ali kvalitativna merila, s katerimi se ugotavljata narava in pomen samih rab?

(1) UL L 167, str. 10.
—

ugotovi, da je Republika Poljska ni izpolnila obveznosti iz člena 4 Direktive 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o spremembah Direktive 2002/22/ES o univerzalnih storitvah in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami, Direktive 2002/58/ES o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij in Uredbe (ES) št. 2006/2004 o sodelovanju med nacionalnimi organi, odgovornimi za izvrševanje zakonodaje o varstvu potrošnikov (1) s tem, da ni sprejela zakonov ali drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, oziroma jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji;
1.

Ali je člen 4 zakona z dne 27. februarja 1987 o nadomestilih za invalidne osebe glede na to, da iz pravice do nadomestil za invalidne osebe samo zaradi državljanstva izključuje tujo osebo, ki zakonito prebiva v Belgiji, je vpisana v register tujcev ter ima močne in trajne vezi z Belgijo, kjer z družino prebiva že 12 let, pri čemer je ta tuja oseba državljan tretje države, uradne kandidatke za pristop k Evropski uniji, v skladu z evropskim pravom, zlasti pa z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (2000/C 364/01), predvsem z njenimi členi 20, 21 in 26?
2.

Ali je nacionalna določba, v skladu s katero je neodplačno opravljanje storitve izboljšanja najetega ali v uporabo prepuščenega premoženja vsekakor obdavčljivo, v nasprotju s členoma 2(1)(c) in 26 Direktive 2006/112? Ali je za odgovor na to vprašanje v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, pomembno, da: — je izvajalec neodplačne storitve uveljavljal pravico do odbitka davka na dodano vrednost v zvezi z blagom in storitvami, ki jih je potrošil za izboljšave, kar mu z odločbo, ki je bila izdana v postopku davčnega nadzora in je postala pravnomočna, tudi še ni bilo zavrnjeno; — družba v času davčnega nadzora še ni začela opravljati obdavčljivih transakcij z zemljišči, ker se pogodbe še niso iztekle?
SL Uradni list Evropske unije C 243/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d ’État (Francija) 29. maja 2012 – Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier proti Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l’Économie, des Finances et de l'Industrie

(Zadeva C-262/12)

2012/C 243/14

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d ’État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

Tožene stranke: Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l’Économie, des Finances et de l'Industrie

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba ob upoštevanju spremembe načina financiranja celotnega nadomestila za dodatne stroške, naložene družbi Électricité de France in distributerjem, ki niso bili nacionalizirani in so navedeni v členu 23 zakona št. 46-628 z dne 8. aprila 1946 o nacionalizaciji elektroenergetskega sektorja in plinarn, zaradi obveznosti odkupa električne energije, proizvedene z napravami, ki izkoriščajo mehansko energijo vetra, po ceni, ki je višja od tržne cene te električne energije, ki izhaja iz zakona št. 2003-8 z dne 3. januarja 2003, ta mehanizem odslej šteti za pomoč države ali pomoč iz državnih sredstev v smislu in za uporabo določb člena 87 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 3 Direktive Sveta z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (72/166/EGS) ter člena 1 in 2 Druge direktive Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (84/5/EGS) razlagati tako, da te določbe nasprotujejo predpisu države članice, s katerim se omejuje veljavna civilna odgovornost v tej državi – najvišji znesek odškodnine za nepremoženjsko škodo – in sicer z določitvijo meje, ki je bistveno nižja od tiste, ki jo za odgovornost zavarovalnice določajo direktive in nacionalni zakon?
2.

Če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen, ali se iz tega lahko sklepa, da se določbe o prostem pretoku kapitala ne uporabljajo za prepoved udeležbe v skupini in prepoved dodatnih dejavnosti, oziroma vsaj to, da prepovedi udeležbe v skupini in prepovedi dodatnih dejavnosti ni treba preizkusiti glede na določbe o prostem pretoku kapitala?
—

Republika Poljska ni izpolnila obveznosti iz člena 26(1) Direktive 2008/56/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja (Okvirna direktiva o morski strategiji) (1) s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, oziroma o tem ni obvestila Komisije;
2.

Ali ga je treba razlagati tako, da vključujejo plačilo, ki se upniku dolžnika v stečaju izvede na zahtevo dolžnika, če je oseba, ki je to plačilno obveznost izvedla za račun in v korist dolžnika v stečaju, to storila, ker ni vedela za postopek v primeru insolventnosti, ki je bil zoper dolžnika sprožen v drugi državi članici?
SL Uradni list Evropske unije C 138/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 20. februarja 2012 – Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou proti Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

(Zadeva C-86/12)

2012/C 138/04

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour administrative

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou

Tožena stranka: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 20 PDEU, po potrebi v povezavi s členi 20, 21, 24, 33 in 34 Listine o temeljnih pravicah, in sicer z enim ali več navedenimi členi ter ločeno ali skupaj, razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica, prvič, državljanu tretje države, ki sam vzdržuje svoja mladoletna otroka, državljana Unije, zavrne prebivanje v državi članici njunega prebivanja, v kateri ta otroka z njim živita od rojstva naprej, ne da bi imela njeno državljanstvo, in drugič, temu državljanu tretje države zavrne izdajo dovoljenja za prebivanje oziroma pozneje tudi delovnega dovoljenja?

Ali je treba taki odločbi obravnavati tako, da bi lahko navedenima otrokoma v državi prebivanja, v kateri živita od rojstva naprej, onemogočili dejansko izvrševanje bistvene vsebine pravic, ki so jima podeljene zaradi statusa državljana Unije, tudi v okoliščinah, v katerih njun drugi prednik v ravni črti, s katerim nista nikoli živela skupaj kot družina, prebiva v drugi državi članici Unije, katere državljan je?
1.

Pritožnice s prvim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očitajo, da je kršilo pravo Unije, napačno presodilo upoštevna dejstva in sklep nezadostno obrazložilo s tem, da je pritožnice štelo le za potencialne upravičence do programa pomoči, ki ga je odobrila Komisija. Trdijo, da Splošno sodišče ni upoštevalo, da so jim pred izpodbijano odločbo (1) obstoječe pomoči koristile, zaradi česar bi bilo treba to odločbo spremeniti. Pritožnice menijo, da zato niso le potencialni upravičenci do spremenjenih pomoči, ampak hkrati dejanski upravičenci do obstoječih pomoči. Če bi imele slednji status, bi jih izpodbijana odločba seveda posamično zadevala.
1.

Ali je treba člen 16(3) in (4) Direktive 2003/87 (1) razlagati tako, da mora upravljavec, ki do 30. aprila ni predal zadostnega števila pravic do emisije, plačati kazen ne glede na vzrok opustitve, na primer če je upravljavec 30. aprila imel dovolj pravic do emisije, vendar jih pomotoma, zaradi upravne napake ali tehnične težave, ni predal?
SL Uradni list Evropske unije C 133/16

Tožba, vložena 13. februarja 2012 – Evropska komisija proti Francoski republiki

(Zadeva C-76/12)

2012/C 133/29

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: W. Roels in C. Soulay, zastopnika)

Tožena stranka: Francoska republika

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da je v veljavi ohranila davčno ureditev, na podlagi katere so davka oproščene dividende, ki jih francoske družbe izplačujejo investicijskim skladom s sedežem v Franciji, medtem ko se za iste dividende, razdeljene investicijskim skladom s sedežem v drugi državi članici Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora, obračuna pri viru odtegnjeni davek, ni izpolnila obveznosti iz člena 63 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru;

— Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija s tožbo izpodbija razliko v davčnem obravnavanju dividend, ki jih francoske družbe izplačujejo kolektivnim naložbenim podjemom za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), glede na to, ali so ti KNPVP rezidenti ali nerezidenti v Franciji. Eden od elementov davčne ureditve za KNPVP, ki so rezidenti Francije, je, da niso zavezanci za davek od dividend, ki jih razdelijo francoske družbe. Nasprotno se na podlagi člena 119a(2) splošnega davčnega zakonika obračuna pri viru odtegnjeni davek za dividende, ki jih francoske družbe razdelijo KNPVP, ki niso rezidenti. Komisija meni, da različno davčno obravnavanje, ki se uporablja za KNPVP, ki so rezidenti, in za tiste, ki niso rezidenti – čeprav naj bi bili v objektivno primerljivem položaju ne glede na njihovo rezidenčno državo – pomeni oviro za prosti pretok kapitala in da ta ovira ni upravičena z učinkovitostjo davčnega nadzora niti z nujnostjo zagotovitve uravnotežene razdelitve davčne pristojnosti.

Komisija opozarja, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso, ki je med drugim izražena v sodbah Komisija proti Italiji (sodba z dne 19. novembra 2009, C-540/07) in Komisija proti Nemčiji (sodba z dne 20. oktobra 2011, C-284/09), Sodišče razsodilo, da države članice, ki za dividende, razdeljene družbam s sedežem v drugih državah članicah, določijo davčno ureditev, ki je manj ugodna od ureditve, ki velja za dividende, razdeljene družbam rezidentkam, ne da bi bila ta razlika v obravnavanju upravičena z objektivno različnimi položaji ali z nujnimi razlogi v splošnem interesu, niso izpolnile obveznosti iz naslova prostega pretoka kapitala.
2.

Ali člen 7(1) Direktive 2003/88 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa nasprotuje razlagi nacionalnega prava, ki podjetju dopušča enostransko določitev obdobja za izrabo dopusta, ki sovpada z začasno nezmožnostjo za delo, če delavec predhodno ni izrazil želje, da bi dopust izrabil v drugem obdobju, in če obstaja sporazum med predstavniki delavcev podjetja in podjetjem, ki bi to dopuščal?
2.

Ali je treba člene 26(2), 28, 30 in 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da nasprotujejo pogostim zakonskim posegom, kot so tisti iz točk 1 in 2 uredbe-zakona št. 22 z dne 28. marca 2007 oziroma iz točke 69 uredbe-zakona št. 106 z dne 4. oktobra 2007, s katerimi so bile spremenjene določbe člena 157(4) davčnega zakonika tako, da je le nekaterim zavezancem za DDV (ki so izvedli ali se šteje, da so izvedli, uvoz po 15. aprilu 2007 in so pridobili potrdilo o odlogu plačila) izmed tistih, ki so v enakem položaju (ker imajo blago v začasnem uvozu od obdobja pred pristopom), odobreno, da ne plačajo DDV ob carini?
SL Uradni list Evropske unije C 118/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 31. januarja 2012 vložilo Østre Landsret (Danska) – The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs proti Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

(Zadeva C-49/12)

2012/C 118/17

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Østre Landsret (Danska)

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Nasprotne stranke: Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da se področje uporabe razširja na primere, ko organi države članice vložijo odškodninsko tožbo proti podjetjem in fizičnim osebam v drugi državi članici na podlagi domneve o protipravnem dogovoru z goljufivim namenom – kot ga opredeljuje nacionalno pravo prve države članice – v zvezi z neplačilom DDV, ki je dolgovan v prvi državi članici?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.
SL Uradni list Evropske unije C 194/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. aprila 2012 – SFIR proti AGEA in Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

(Zadeva C-187/12)

2012/C 194/20

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: SFIR – Società fondiaria industriale romagnola SpA

Tožene stranke: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišče naj pojasni, ali je treba popolno odstranitev zmogljivosti za proizvodnjo sladkorja, izoglukoze in inulinskega sirupa v smislu člena 3 Uredbe Sveta (1) (ES) št. 320/2006, katerega način uporabe določa Uredba Komisije (2) (ES) št. 968/2006, razumeti tako, da je treba odstraniti samo tiste naprave, ki so potrebne za proizvodnjo, kakor izrecno določa člen 3 navedene uredbe Sveta, v skladu s katero je treba razlagati uredbo Komisije, sicer uredba ni veljavna. Sodišče naj pojasni tudi, ali so v smislu člena 3 Uredbe Sveta št. 320/2006 in člena 4 Uredbe Komisije št. 968/2006 med naprave, ki jih je treba odstraniti, vštete le naprave, ki so namenjene proizvodnji sladkorja, izoglukoze in inulinskega sirupa, ter druge naprave v smislu člena 4(c) Uredbe št. 968/2006, med katere spadajo naprave za pakiranje, ki se ne uporabljajo ali ki jih je treba odstraniti iz okoljskih razlogov; in torej, ali se naprave, ki niso povezane s proizvodnjo sladkorja, izoglukoze in inulinskega sirupa, ki se še uporabljajo, vendar za druge dejavnosti, kot je v obravnavanem primeru pakiranje, in za katere ne velja obveznost odstranitve iz okoljskih razlogov, smejo ohraniti, ker zanje ne velja obveznost odstranitve iz navedenih uredb Skupnosti.

(1) UL L 58, str. 42.

(2) UL L 176, str. 32.
3.

Ali je „možnost zadevo predložiti v razsojanje“„sodišču, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, v smislu člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa zagotovljena tudi, če zadevna oseba zadeve ne more neposredno predložiti v razsojanje „sodišču, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, ampak mora najprej izpodbijati odločbo organa, ki ni sodišče (upravni organ), zaradi česar odločba tega organa izgubi učinke in začne teči običajni postopek pred tem organom, pritožbo pri „sodišču, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, pa je mogoče vložiti šele zoper odločbo tega organa v tem običajnem postopku? Ali je v zvezi z zagotovitvijo „možnosti zadevo predložiti v razsojanje“ treba odgovoriti tudi na vprašanji, ali ima pritožba, o kateri odloča „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“, značilnosti rednega pravnega sredstva (to je pravno sredstvo, vloženo zoper odločbo, ki še ni dokončna) ali izrednega pravnega sredstva (to je pravno sredstvo, vloženo zoper dokončno odločbo) in ali je „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“ na podlagi te pritožbe pristojno, da preuči zadevo v celoti tako glede dejanskih kot pravnih vprašanj?
1.

Ali je nacionalni zakon, natančneje člen 48(4) zakona o delovnih razmerjih, ki v primeru rojstva priznava imetništvo pravice do materinskega dopusta po izteku šestih zaporednih tednov po porodu, razen kadar bi bilo zdravje matere ogroženo, kot izvorno in neodvisno pravico mater delavk, pravico očetov delavcev, ki lahko izrabijo navedeni počitek samo takrat, kadar ima tudi otrokova mati status delavke in se odloči, da del počitka prenese na očeta, pa kot pravico, izvedeno iz pravice matere, v nasprotju z Direktivo Sveta 76/207/EGS (1) in Direktivo Sveta 96/34/ES (2)?
SL Uradni list Evropske unije C 98/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo dall’Okresný súd Prešov (Slovaška) 23. januarja 2012 – Valeria Marcinová proti Pohotovosť, s.r.o.

(Zadeva C-30/12)

2012/C 98/27

Jezik postopka: slovaščina

Predložitveno sodišče

Okresný súd Prešov

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Valeria Marcinová

Tožena stranka: Pohotovosť, s.r.o.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 38 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člen 169 PDEU nasprotujejo uporabi nacionalne ureditve, v skladu s katero se na podlagi sporazuma o odtegljajih od plače opravijo odtegljaji od plače potrošnika brez sodnega nadzora nepoštenih pogojev in potrošnik nima neposredne možnosti, da take odtegljaje ustavi?
1.

Ali je treba „obdobje pregleda“ med 1. julijem enega leta in 30. junijem naslednjega leta, omenjeno v členu 2(4) Uredbe Sveta št. 4045/89 z dne 21. decembra 1989 o pregledu transakcij, ki so del sistema financiranja Jamstvenega oddelka EKUJS (1), s strani držav članic, razlagati tako, da gre za obdobje, med katerim mora uprava, odgovorna za pregled, obvestiti organizacijo proizvajalcev o predvidenem pregledu, začeti in končati vse preglede na kraju samem in preglede listin ter sporočiti rezultate pregleda, ali pa za obdobje, med katerim je treba opraviti samo nekatere od teh dejanj postopka?