ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 255/14

Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 15. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

(Zadeva C-235/18) (1)

(Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 135(1)(b) - Dobava blaga - Oprostitve za druge dejavnosti - Dajanje kreditov in posredovanje v zvezi s krediti - Kartice za gorivo)

(2019/C 255/17)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH

Tožena stranka: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

Izrek

Člen 135(1)(b) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da se lahko v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, to, da matična družba svojim hčerinskim družbam zagotavlja kartice za gorivo in jim s tem omogoča oskrbovanje vozil, ki jih te prevažajo, z gorivom, opredeli kot dajanje kreditov, ki je oproščeno plačila davka na dodano vrednost, v smislu te določbe.

(1) UL C 231, 2.7.2018.
Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 2. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Markkinaoikeus – Finska) – postopek, ki ga je sprožila Oulun Sähkönmyynti Oy

(Zadeva C-294/18) (1)

(Predhodno odločanje - Energetska učinkovitost - Direktiva 2012/27/EU - Člen 11(1) - Stroški dostopa do informacij o merjenju in obračunu - Pravica končnih odjemalcev, da vse svoje obračune za porabo energije in informacije o njih prejmejo brezplačno - Pristojbina za dostop do elektroenergetskega omrežja - Popust na pristojbino za dostop do elektroenergetskega omrežja, ki ga odobri podjetje, ki električno energijo prodaja končnim odjemalcem, ki so se odločili za elektronsko prejemanje obračunov)

(2019/C 220/15)

Jezik postopka: finščina

Predložitveno sodišče

Markkinaoikeus

Stranki v postopku v glavni stvari

Oulun Sähkönmyynti Oy

Izrek

Člen 11(1) Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, ne nasprotuje popustu na pristojbino za dostop do elektroenergetskega omrežja, ki ga je podjetje, ki električno energijo prodaja končnim odjemalcem, odobrilo le končnim odjemalcem, ki so se odločili za elektronski obračun.

(1) UL C 240, 9.7.2018.
1.

S pridržkom preveritve upoštevnih dejstev in elementov nacionalnega prava, ki jo mora opraviti predložitveno sodišče, je treba člene 184, 185, 187 in 188 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2009/162/EU z dne 22. decembra 2009, razlagati tako, da v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, ne nalagajo obveznosti popravka davka na dodano vrednost (DDV) na nepremičnino, ki je bil prvotno pravilno odbit, če je bila ta nepremičnina predmet transakcije sale and lease back (prodaja in povratni zakup), ki ni obdavčena z DDV.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 17. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Köln – Nemčija) – Postopek, ki ga je začel Klaus Manuel Maria Brisch

(Zadeva C-102/18) (1)

((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 650/2012 - Člen 65(2) - Evropsko potrdilo o dedovanju - Zahteva za potrdilo - Izvedbena uredba (EU) št. 1329/2014 - Obvezna ali fakultativna narava obrazca, sprejetega na podlagi člena 1(4) Izvedbene uredbe št. 1329/2014))

(2019/C 93/23)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Köln

Stranka v postopku v glavni stvari

Prosilec in pritožnik: Klaus Manuel Maria Brisch

Izrek

Člen 65(2) Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju in člen 1(4) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1329/2014 z dne 9. decembra 2014 o obrazcih iz Uredbe št. 650/2012 je treba razlagati tako, da je za vložitev zahteve za evropsko potrdilo o dedovanju v smislu člena 65(2) Uredbe št. 650/2012 uporaba obrazca IV iz Priloge 4 k Izvedbeni uredbi št. 1329/2014 fakultativna.

(1) UL C 142, 23.4.2018.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 31. oktobra 2019 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

(Zadeva C-391/17) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Lastna sredstva - Pridruževanje čezmorskih držav in ozemelj (ČDO) k Evropski uniji - Sklep 91/482/EGS - Člen 101(2) - Dovolitev uvoza v Unijo z oprostitvijo carin za proizvode, ki po poreklu niso iz ČDO, so pa v prostem prometu v posamezni ČDO in se v enakem stanju ponovno izvažajo v Unijo - Izvozna potrdila EXP - Nezakonito izdajanje potrdil s strani organov posamezne ČDO - Člen 4(3) PEU - Načelo lojalnega sodelovanja - Odgovornost države članice, ki ima posebne odnose z zadevno ČDO - Obveznost nadomestitve izgube lastnih sredstev Unije, povzročene z nezakonitim izdajanjem izvoznih potrdil EXP - Uvoz aluminija z Angvile)

(2019/C 432/03)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: A. Caeiros, J.-F. Brakeland, L. Flynn in S. Noë, agenti)

Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju in S. Brandon, agenti, skupaj s K. Bealom, QC, in P. Luckhurstom, barristers, nato S. Brandon in F. Shibli, agenta, skupaj s K. Bealom, QC, in P. Luckhurstom, barristers)

Intervenientka v podporo tožene stranke: Kraljevina Nizozemska (zastopniki: M. Bulterman, P Huurnink in J. Langer agenti)

Izrek

1. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni nadomestilo izgube lastnih sredstev, ki je posledica tega, da so angvilski organi v obdobju 1999/2000 izdajali izvozna potrdila EXP za uvoz aluminija z Angvile v nasprotju s Sklepom Sveta 91/482/EGS z dne 25. julija 1991 o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj k Evropski gospodarski skupnosti, ni izpolnilo obveznosti iz člena 4(3) PEU.

2. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

3. Kraljevina Nizozemska nosi svoje stroške.

(1) UL C 318, 25.9.2017.
2.

Člen 63 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki določa, da se investicijskemu skladu nerezidentu ne odobri vračilo davka na dividende, ki ga je moral plačati v tej državi članici, ker ne izpolnjuje zakonskih pogojev za to vračilo, in sicer, ker svojih prihodkov od naložb vsako leto v osmih mesecih po izteku poslovnega leta ne razdeli v celoti svojim delničarjem ali imetnikom deležev, če se njegovi prihodki od naložb, ki niso bili razdeljeni, v državi članici njegovega sedeža štejejo za razdeljene ali so vključeni v davek, ki ga ta država članica obračuna delničarjem ali imetnikom deležev, kot da je bil ta dobiček razdeljen in, če je glede na cilj, na katerem temeljijo ti pogoji, tak sklad v položaju, ki je objektivno primerljiv s položajem sklada rezidenta, ki je upravičen do vračila tega davka, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
3.

Družba Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki sta jih priglasila Evropska komisija in združenje European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) v zvezi s postopkom na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.
1.

Italijanska republika s tem, da je brez objave obvestila o javnem razpisu koncesijo za odsek avtoceste A 12 Livorno–Civitavecchia, ki povezuje Livorno in Cecino (Italija), podaljšala z 31. oktobra 2028 na 31. december 2046, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 2 in 58 Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1422/2007 z dne 4. decembra 2007.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände -Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl

(Zadeva C-649/17) (1)

(Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 2011/83/EU - Člen 6(1)(c) - Obveznosti glede informacij v zvezi s pogodbami, sklenjenimi na daljavo ali zunaj poslovnih prostorov - Obveznost trgovca, da navede svojo telefonsko številko in številko telefaksa, „kadar sta na voljo“ - Obseg)

(2019/C 305/08)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in vlagatelj revizije: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Amazon EU Sàrl

Izrek

Člen 6(1)(c) Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta je treba razlagati tako, da po eni strani nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki trgovcu nalaga, da pred sklenitvijo pogodbe s potrošnikom na daljavo ali zunaj poslovnih prostorov iz člena 2, točki 7 in 8, te direktive v vseh okoliščinah da na voljo svojo telefonsko številko. Navedena določba po drugi strani ne pomeni, da mora trgovec vzpostaviti telefonsko linijo ali linijo za telefaks oziroma ustvariti nov elektronski naslov, da bi potrošnikom omogočil, da stopijo v stik z njim, obveznost posredovanja te telefonske številke ali številke telefaksa oziroma elektronskega naslova pa je s to določbo naložena le v primerih, v katerih ta trgovec že ima ta sredstva za komuniciranje s potrošniki.

Člen 6(1)(c) Direktive 2011/83 je treba razlagati tako, da trgovcu sicer nalaga obveznost, da potrošniku da na voljo komunikacijsko sredstvo, ki izpolnjuje merila neposredne in učinkovite komunikacije, vendar ta določba ne nasprotuje temu, da navedeni trgovec zagotovi druga komunikacijska sredstva kot tista, ki so našteta v navedeni določbi, da bi izpolnjeval ta merila.

(1) UL C 112, 26.3.2018
C 319/9

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 29. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španija) – Prenatal S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)

(Zadeva C-589/17) (1)

(Predhodno odločanje - Uvoz tekstilnih izdelkov, ki so bili napačno deklarirani, kot da so jamajškega porekla - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Zahteva za odpust dajatev - Uredba (EGS) št. 2913/92 - Carinski zakonik Skupnosti - Člen 220(2)(b) in člen 239 - Zavrnilna odločba Evropske Komisije v posebnem primeru - Veljavnost)

(2019/C 319/08)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Prenatal S.A.

Tožena stranka: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)

Izrek

Pri preučitvi odločbe Komisije C(2008) 6317 final z dne 3. novembra 2008, v kateri je bilo ugotovljeno, da je treba naknadno vknjižiti uvozne dajatve in da odpust teh dajatev v posebnem primeru ni upravičen (zadeva REM 03/07) na podlagi člena 220(2)(b) in člena 239 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000, ni bi ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost te odločbe.

(1) UL C 22, 22.1.2018.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

(Zadeva C-677/17) (1)

(Predhodno odločanje - Pridružitveni sporazum EGS Turčija - Dodatni protokol - Člen 59 - Sklep št. 3/80 - Socialna varnost delavcev migrantov - Odstop od pravil glede stalnega prebivališča - Člen 6 - Dajatve za invalidnost - Odvzem - Uredba (ES) št. 883/2004 - Posebne denarne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki - Pogoj prebivališča - Direktiva 2003/109/ES - Statut rezidenta za daljši čas)

(2019/C 255/07)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Centrale Raad van Beroep

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: M. Çoban

Tožena stranka: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Izrek

Člen 6(1), prvi pododstavek, Sklepa Pridružitvenega sveta št. 3/80 z dne 19. septembra 1980 o uporabi sistemov socialne varnosti držav članic Evropskih skupnosti za turške delavce in njihove družinske člane v povezavi s členom 59 Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju in je bil v imenu Skupnosti sklenjen, odobren in potrjen z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu predpisu, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, s katerim se turškemu državljanu, ki se vrne v svojo državo izvora in ki ima na dan, ko zapusti svojo državo gostiteljico, status rezidenta za daljši čas v smislu Direktive Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas, odvzame dodatek.

(1) UL C 94, 12.3.2018.
1.

V položaju, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem fiktivne prodaje električne energije, ki so se krožno in za enake zneske izvajale med istimi gospodarskimi subjekti, niso povzročile izgube davčnih prihodkov, je treba Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost z vidika načel nevtralnosti in sorazmernosti razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki izključuje odbitek davka na dodano vrednost (DDV) od fiktivnih transakcij, pri čemer pa osebam, ki DDV izkažejo na računu, nalaga obveznost plačila tega davka tudi v zvezi s fiktivno transakcijo, pod pogojem da nacionalno pravo omogoča popravek davčnega dolga, ki izhaja iz te obveznosti, če je izdajatelj tega računa, ki ni bil dobroveren, pravočasno popolnoma odpravil nevarnost izgube davčnih prihodkov, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 21. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Düsseldorf – Nemčija) – Rhein-Sieg-Kreis (C-266/17), Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (C-267/17)/Verk hrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH (C-266/17), Kreis Heinsberg (C-267/17)

(Združeni zadevi C-266/17 in C-267/17) (1)

(Predhodno odločanje - Promet - Javne storitve železniškega in cestnega potniškega prevoza - Uredba (ES) št. 1370/2007 - Člen 5(1) in (2) - Neposredna oddaja - Pogodbe o izvajanju storitev avtobusnega ali tramvajskega javnega potniškega prevoza - Pogoji - Direktiva 2004/17/ES - Direktiva 2004/18/ES)

(2019/C 187/12)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Düsseldorf

Stranke v postopku v glavni stvari

(Zadeva C-266/17)

Tožeča stranka: Rhein-Sieg-Kreis

Toženi stranki: Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH

Ob udeležbi: Regionalverkehr Köln GmbH

(Zadeva C-267/17)

Tožeča stranka: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

Tožena stranka: Kreis Heinsberg

Ob udeležbi: WestVerkehr GmbH

Izrek

Člen 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza se ne uporablja za neposredno sklepanje pogodb za javne storitve avtobusnega prevoza, ki niso oblikovane kot koncesijske pogodbe za storitve v smislu Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev in Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev.

(1) UL C 283, 28.8.2017.

UL C 269, 14.8.2017.
1.

Člen 16(2)(a) Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine je treba razlagati tako, da če so bili za izdajo dovoljenj za prebivanje družinskim članom državljana tretje države predloženi ponarejeni dokumenti, okoliščina, da ti družinski člani niso vedeli za goljufivo naravo teh dokumentov, ni ovira za to, da zadevna država članica na podlagi te določbe ta dovoljenja razveljavi. V skladu s členom 17 te direktive pa morajo pristojni nacionalni organi vnaprej individualno preučiti položaj teh članov, tako da uravnoteženo in razumno presodijo vse upoštevne interese.
1.

Člen 2 in člen 3(1)(b) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da je opredelitev znaka kot „barvne znamke“ ali „figurativne znamke“, ki jo ob registraciji poda predlagatelj, eden od upoštevnih elementov za določitev, ali je lahko ta znak znamka v smislu člena 2 te direktive in, po potrebi, ali ima ta znamka razlikovalni učinek v smislu člena 3(1)(b) navedene direktive, kar pa organa, ki je pristojen za znamke, ne odvezuje od obveznosti, da opravi in concreto in celovito presojo razlikovalnega učinka zadevne znamke, kar pomeni, da ta organ registracije znaka kot znamke ne more zavrniti samo zato, ker ta znak zaradi svoje uporabe v zvezi s proizvodi in storitvami, za katere se zahteva varstvo, ni pridobil razlikovalnega učinka.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court (Irska) – Irska) – Eugen Bogatu/Minister for Social Protection

(Zadeva C-322/17) (1)

(Predhodno odločanje - Socialna varnost - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 67 - Zahtevek za družinske dajatve, ki ga je vložila oseba, ki je prenehala opravljati dejavnost zaposlene osebe v pristojni državi članici, vendar tam še naprej prebiva - Pravica do družinskih dajatev za družinske člane, ki prebivajo v drugi državi članici - Pogoji za upravičenost)

(2019/C 131/05)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court (Irska)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Eugen Bogatu

Tožena stranka: Minister for Social Protection

Izrek

Uredbo (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti in predvsem njen člen 67 v povezavi z njenim členom 11(2) je treba razlagati tako, da se v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, za upravičenost osebe do družinskih dajatev v pristojni državi članici ne zahteva niti to, da ta oseba opravlja dejavnost zaposlene osebe v navedeni državi članici, niti to, da ji ta država članica izplačuje denarno dajatev zaradi ali kot posledico take dejavnosti.

(1) UL C 277, 21.8.2017.
—

zahtevo, da navedeni pridobitelj ohrani sedež in dejansko upravo navedenega letalskega prevoznika v zadevni državi članici, če bi premestitev glavnega sedeža te družbe zunaj te države članice povzročila izgubo prometne pravice, ki jo ima ta na podlagi dvostranskih pogodb, sklenjenih med navedeno državo članico in tretjimi državami, s katerimi ima ta posebne zgodovinske, kulturne in socialne vezi, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče. Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da ta razpisna dokumentacija vsebuje zahtevo, da pridobitelj navedenega deleža zagotovi ohranitev in razvoj obstoječega nacionalnega letalskega vozlišča (hub).
1.

Pri preučitvi prvega vprašanja za predhodno odločanje ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost člena 7(1), (7) in (14) Direktive 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES.
—

naročnik lahko deluje v svojem imenu in v imenu drugih, jasno opredeljenih naročnikov, ki niso neposredno stranke okvirnega sporazuma, če so spoštovane zahteve po javnem objavljanju in pravni varnosti in s tem preglednosti, ter
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. januarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „KPMG Baltics“ kot stečajna upraviteljica družbe AS „Latvijas Krājbanka“/SIA „Ķipars AI“

(Zadeva C-639/17) (1)

((Predhodno odločanje - Dokončnost poravnave pri plačilih in sistemih poravnave vrednostnih papirjev - Direktiva 98/26/ES - Področje uporabe - Pojem „prenosni nalog“ - Plačilni nalog, naslovljen na imetnika navadnega tekočega računa pri kreditni instituciji, ki je bila naknadno razglašena za insolventno))

(2019/C 93/19)

Jezik postopka: latvijščina

Predložitveno sodišče

Augstākā tiesa

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik v kasacijskem postopku: SIA „KPMG Baltics“ kot stečajna upraviteljica družbe AS „Latvijas Krājbanka“

Druga stranka v kasacijskem postopku: SIA „Ķipars AI“

Izrek

Plačilni nalog, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki ga imetnik navadnega tekočega računa naslovi na kreditno institucijo in ki se nanaša na nakazilo sredstev drugi kreditni instituciji, ne spada niti pod pojem „prenosni nalog“ v smislu Direktive 98/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 1998 o dokončnosti poravnave pri plačilih in sistemih poravnave vrednostnih papirjev, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009, in zato niti na področje uporabe te direktive.

(1) UL C 52, 12.2.2018.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria – Italija) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA in drugi/Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria

(Zadeva C-328/17) (1)

((Predhodno odločanje - Javna naročila - Revizijski postopek - Direktiva 89/665/EGS - Člen 1(3) - Direktiva 92/13/EGS - Člen 1(3) - Pogojenost pravice do pravnega sredstva s predložitvijo ponudbe v okviru postopka oddaje javnega naročila))

(2019/C 35/06)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA, Atc Esercizio SpA, Atp Esercizio Srl, Riviera Trasporti SpA, Tpl Linea Srl

Toženi stranki: Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria

Izrek

Člen 1(3) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007, in člen 1(3) Direktive Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66, je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v skladu s katero gospodarski subjekti ne morejo vložiti pravnega sredstva zoper odločitve naročnika v zvezi s postopkom javnega razpisa, glede katerega so se odločili, da v njem ne bodo sodelovali, ker bi bila oddaja javnega naročila v njihovo korist zaradi predpisov, ki se uporabljajo v tem postopku, malo verjetna.

Vendar pa mora pristojno nacionalno sodišče ob upoštevanju vseh upoštevnih elementov, ki opredeljujejo okvir, v katerega je umeščena zadeva, ki mu je predložena v odločanje, natančno preučiti, ali lahko konkretna uporaba te zakonodaje vpliva na pravico do učinkovitega sodnega varstva zadevnih gospodarskih subjektov.

(1) UL C 309, 18.9.2017.