ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na nezakonitost pogoja, ki se nanaša na petletno trajanje zakonske zveze in ki je določen v členu 20 Priloge VIII Kadrovskih predpisov za uslužbence Evropske unije, ker naj bi, prvič, povzročal samovoljno diskriminacijo med aktivno zaposlenimi uradniki in uradniki, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev. Drugič, tožeča stranka meni, da čeprav je merilo najmanj enoletnega trajanja ustrezno sredstvo za boj proti goljufivim zakonskim zvezam, je najmanj petletno trajanje zakonske zveze samovoljno, neustrezno in nepravično. Tretjič, na podlagi takega pogoja bi bilo mogoče iz upravičenosti do vdovske pokojnine neupravičeno izključiti partnerja, ki je bil z umrlim uradnikom v zunajzakonski skupnosti.
6.

Šesti tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja. Tožeča stranka naj ne bi nikoli imela možnosti izraziti svoja stališča, pred naložitvijo spornih omejevalnih ukrepov, ter zato ni mogla pravilno uresničevati svojih pravic do obrambe, vključno s pravico do poštenega sojenja, ki je med drugim zagotovljena s členom 6(3) Evropske konvencije o človekovih pravicah in členom 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
—

Napačno ugotovljeno dejansko stanje, na katerem temelji izdana odločba, in sicer glede ugotovitve, da je bila odločba, zoper katero je v skladu s predpisi možna pritožba, tožeči stranki vročena 20. julija 2018 (domnevno s priporočeno pošto), čeprav je bila vsebina te odločbe tožeči stranki vročena 21. septembra 2018, in to po predhodni izmenjavi elektronskih sporočil in predlogu, ki ga je v zvezi s tem tožeča stranka podala enemu od zaposlenih pri EUIPO;
2.

Kršitev načela enakega obravnavanja V okviru drugega tožbenega razloga se navaja, da so bile z odločbo tožene stranke določene le obveznosti dodatnega plačila za pasovne odjemalce, ki so bili v letih 2012 in 2013 v celoti oproščeni omrežnin. Zato naj bi bili ti pasovni odjemalci v primerjavi s pasovnimi odjemalci, ki so v istem časovnem obdobju prejeli pavšalna znižanja omrežnin in za katere niso bile določene nobene obveznosti dodatnega plačila, obravnavani neenako in neupravičeno postavljeni v slabši položaj. Poleg tega se v zvezi s tem zatrjuje, da je tožena stranka glede neenakega obravnavanja kršila obveznost obrazložitve, ki jo ima v skladu s členom 263, drugi odstavek, PDEU in členom 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Poleg tega naj bi bila z neenakim obravnavanjem kršena prepoved diskriminacije v skladu s členom 32(1) Direktive 2009/72/ES (1).
4.

S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija uporabila teorijo škode sui generis, ki še nikoli ni bila uporabljena in ki je ni mogoče utemeljiti, pri čemer je nepravilno povezala horizontalni in nehorizontalni učinek ter pomešala jasne in stroge smernice, ki izhajajo iz Smernic o presoji združitev.
Tožba, vložena 30. aprila 2019 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO - Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

(Zadeva T-282/19)

(2019/C 213/72)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikozija, Ciper) (zastopniki: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister in V. Marsland, Solicitor)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Grčija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 – znamka Evropske unije št. 12 172 276

Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 15. februarja 2019 v zadevi R 2295/2017-4

Tožbeni predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— toženi stranki naloži, naj nosi svoje stroške in plača stroške tožeče stranke.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na neobstoj zatrjevane neizpolnitve pogodbe, neobstoj terjatve, na katero se sklicuje Evropska komisija, nezakonitost in neutemeljenost poročila preiskave OLAF, in posledično nezakonitost in neutemeljenost pre-information letter in opomina dolžniku, ki ga je poslala Komisija, na kršitev načel domneve nedolžnosti, dokaznega bremena in pravičnosti iz Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013, ter na napačno presojo dokazov in na kršitev člena belgijskega civilnega zakonika. — V zvezi s tem se zatrjuje, da vse trditve o neizpolnitvi pogodbe, na podlagi katerih je Komisija oblikovala zahtevo za vračilo, neutemeljene, kakor je razvidno iz dokumentacije, predložene v postopku. Delovni čas in stroški osebja so se pravilno upoštevali za vsa sredstva, porabljena za projekt in ustrezajo zahtevam Komisije. Ni prišlo do prekrivanj med sredstvi in drugimi subvencioniranimi projekti. Vse druge zatrjevane pomanjkljivosti ne obstajajo. Pritožbe OLAF, na katere je Komisija oprla zahtevo za vračilo, se vedno nanašajo na druge projekte. Dokaznemu bremenu naj ne bi bilo zadoščeno.
—

podredno, sklep SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018, notificiran pod dokumentarno številko C(2018) 3166, razglasi za ničen za leti 2012 in 2013, v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, in
—

plačilo premoženjske škode iz naslova (i) zneska plače, ki ustreza uporabi letne prilagoditve za leto 2018, in sicer 1,4 % za obdobje od 1. januarja 2018 do 31. decembra 2018; (ii) zneska plače, ki ustreza posledicam uporabe letne prilagoditve 0,7 % za leto 2018 od zneska plač, ki bodo izplačane od januarja 2018; (iii) zamudnih obresti od zneska plač, ki se dolgujejo vse do popolnega plačila dolgovanih zneskov, pri čemer se mora stopnja zamudnih obresti, ki se uporabi, izračunati na podlagi stopnje, ki jo Evropska centralna banka določi za operacije glavnega refinanciranja, ki se uporabljajo v zadevnem obdobju, ki se povečajo za tri točke;
4.

Temeljna pravica tožeče stranke do obrambe in pravica do učinkovitega sodnega varstva sta bili kršeni, ker se ni mogla braniti zoper obtožbe zoper njo.
Tožba, vložena 28. marca 2019 – Public.Resource.Org in Right to Know/Komisija

(Zadeva T-185/19)

(2019/C 172/58)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopol, Kalifornija, Združene države), Right to Know CLG (Dublin, Irska) (zastopniki: F. Logue, Solicitor, A. Grünwald, J. Hackl in C. Nüßing, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— Sklep Komisije C(2019) 639 final z dne 22. januarja 2019 (vključno s prvotnim sklepom z dne 15. novembra 2018 z referenco GROW/D3/ALR/dr (2018) 5993057) razglasi za ničen;

— podredno, zadevo vrne Evropski komisiji; in

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je napačno razlagala in/ali napačno uporabila člen 4(2), prva alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001, (1) ker ta določba ne varuje zaprošenih usklajenih standardov: — Zaprošeni usklajeni standardi ne morejo biti predmet varstva z avtorsko pravico, ker so del prava EU; — Zaprošeni usklajeni standardi niso izvirni in zato niso predmet varstva z avtorsko pravico; — Tožena stranka ni dokazala zatrjevane oslabitve varstva poslovnih interesov organizacije za standardizacijo.

2. Drugi tožbeni razlog: Evropska komisija je kršila zadnjo določbo člena 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker je napačno menila, da se tožeči stranki ne moreta sklicevati na prevladujoč javni interes za razkritje kar zadeva dostop do zaprošenih usklajenih standardov: — Instituta vladavine prava in temeljnih pravic zahtevata prost dostop do predpisov Evropske unije; — Zaprošeni standardi vsebujejo okoljske informacije in zlasti informacije o emisijah v okolje in morajo zato biti razkriti v skladu z Uredbo (EC) No 1367/2006; (2) — Tožena stranka ni podala ustrezne obrazložitve za zavrnitev priznanja obstoja prevladujočega javnega interesa.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006 L 264, str. 13).
C 155/56

Tožba, vložena 19. marca 2019 – Style & Taste/EUIPO - The Polo/Lauren Company (Upodobitev igralca pola)

(Zadeva T-169/19)

(2019/C 155/66)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Style & Taste (Madrid, Španija) (zastopnik: L. Plaza Fernández-Villa, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, Združene države)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: figurativna znamka (Upodobitev igralca pola) – znamka Evropske unije št. 4 049 201

Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 7. januarja 2019 v zadevi R 1272/2018-5

Tožbeni predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je pred znamko Skupnosti št. 4 049 201 obstajal industrijski model 24087, zaradi česar naj ugotovi, da znamka Evropske unije št. 4 049 201, ki je v lasti družbe PRL, nima elementa novosti, kot določajo upoštevni predpisi, in naj jo posledično razglasi za nično.

Navajana tožbena razloga

— Kršitev člena 53(2) Uredbe Sveta (EU) št. 207/2009.
—

ugotovi nezakonitost določb člena 3(2)(a) in (b) Sklepa 2010/788/SZVP in člena 2b(1)(a) in (b) Uredbe (ES) 1183/2005/ES;
—

EUIPO in družbi MasterCard International Incorporated naloži, naj nosita svoje stroške in stroške, ki so nastali tožeči stranki, vključno s stroški, ki so nastali v postopku pred EUIPO.
3.

Tretji tožbeni razlog: zlasti kršitev obveznosti obrazložitve, pravice do obrambe in natančneje pravice do izjave, in kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja.
C 93/74

Tožba, vložena 17. januarja 2019 – Benavides Torres/Svet

(Zadeva T-35/19)

(2019/C 93/96)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (zastopnika: L. Giuliano in F. Di Gianni, odvetnika)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi za nična Sklep Sveta (SZVP) 2018/1656 (1) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2018/1653, (2) v delu v katerem se njune določbe nanašajo na tožečo stranko; in

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, v katerem trdi, da je tožena stranka storila očitno napako pri presoji, s tem da je odločila, da se ime tožeče stranke ohrani na seznamih iz Priloge I k Sklepu Sveta (SZVP) 2017/2074 (3) in Priloge IV k Uredbi Sveta (EU) 2017/2063, (4) ne glede na to, da nima nobene vloge pri in ni povezana z venezuelskimi političnimi ali vojaškimi oblastmi.

(1) Sklep Sveta (SZVP) 2018/1656 z dne 6. novembra 2018 o spremembi Sklepa (SZVP) 2017/2074 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (UL L 276, 2018, str. 10).

(2) Izvedbena uredba Sveta (EU) 2018/1653 z dne 6. novembra 2018 o izvajanju Uredbe (EU) 2017/2063 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (UL L 276, 2018, str. 1).

(3) Sklep Sveta (SZVP) 2017/2074 z dne 13. novembra 2017 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (UL L 295, 2017, str. 60).

(4) Uredba Sveta (EU) 2017/2063 z dne 13. novembra 2017 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (UL L 295, 2017, str. 21).
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na obstoj dejanj Enotnega odbora za reševanje, ki so domnevno nezakonita ali malomarna. V zvezi s tem se navaja: — kršitev členov 7 in 13 Uredbe (EU) št. 806/2014 in člena 3(4) Direktive št. 2014/59, zaradi neusklajenega ravnanja SRB in ECB, ter zaradi neizvajanja načrta za reševanje Banco Popular Español. — kršitev obveznosti glede zaupnosti s strani SRB, in s tem povezana kršitev člena 339 PDEU in člena 88(1) Uredbe (EU) št. 806/2014. — Kršitev člena 20 Uredbe (EU) št. 806/2014, ker je SRB zavrnil predlog naj zaprosi za ovrednotenje Banco Popular Español, in s tem povezana kršitev obveznosti glede potrebne skrbnosti in dobrega upravljanja.
—

Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
—

za ničen razglasi sklep Evropske komisije, o katerem so bile tožeče stranke obveščene z dopisom z dne 27. novembra 2018 in s katerim je bilo tretji osebi oddano naročilo za storitve načrtovanja, priprave, promocije in izvedbe dogodka „Evropski razvojni dnevi“ za Generalni direktorat Komisije za mednarodno sodelovanje in razvoj (EuropeAid/139729/DH/SER/BE) (2018/S 144- 328417) (2018/S 144-328417), in sicer za obdobje od leta 2019 do vključno leta 2022;
—

Tožeča stranka trdi, da dokazi, na katere se je ECB oprla v izpodbijanemu sklepu, ne dokazujejo pravilnosti ugotovitve ECB, da tožeča stranka ni bila pregledna in je torej njena celovitost vprašljiva, in da ti dokazi tudi niso zadostna podlaga za to ugotovitev.
Tožba, vložena 12. decembra 2018 – DQ in drugi/Parlament

(Zadeva T-730/18)

(2019/C 54/45)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: DQ in enajst drugih tožečih strank (zastopnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvetnik)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

posledično,

— razglasi ničnost implicitne odločbe, s katero je bil zavrnjen odškodninski zahtevek (izpodbijana odločba), ki so ga tožeče stranke vložile 13. decembra 2017 na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov;

— po potrebi razglasi ničnost odločbe z dne 12. septembra 2018 o zavrnitvi upravne pritožbe, vložene 23. maja 2018 v skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov;

— odredi povrnitev premoženjske škode, nastale z vsemi akti in ravnanji Parlamenta, ki jih je treba celostno presoditi, ki naj bi po mnenju tožečih strank – s pridržkom ponovne ocene – znašala ex aequo et bono192 000 EUR;

— naloži Parlamentu, naj izplača kompenzacijske in zamudne obresti, ki so v tem času natekle;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe uveljavljajo nezakonitosti, ki jih je storil Parlament kot delodajalec, zlasti kršitev načela dobrega upravljanja in skrbnega ravnanja, poseg v njihov ugled, kršitev njihovega zasebnega in družinskega življenja, kršitev njihove pravice do varstva zaupnosti zdravstvenih podatkov in kršitev njihove pravice do delovnih pogojev in njihovega dostojanstva.

Tožeče stranke zatrjujejo, da dejstva in ravnanja, ki jih očitajo, prima facie pomenijo verodostojna ali vsaj verjetna dejstva in ravnanja, ki utemeljujejo domnevo o tem, da so bile predmet psihičnega nadlegovanja. Na podlagi tega trdijo, da je Evropski parlament odgovoren zlasti zaradi svoje pasivnosti pri obravnavi njihove prošnje za pomoč na podlagi členom 12 in 24 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije.
1.

Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti zaradi kršitve načel pravne varnosti in zaupanja v pravo s členoma 33 in 68 izvedbenih ukrepov za Statut poslancev Evropskega parlamenta, sprejetih s Sklepom predsedstva Evropskega parlamenta z dne 19. maja in 9. julija 2008, zlasti zaradi njune nejasnosti in nenatančnosti.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev Uredbe 1049/2001, člena 15(3) PDEU in člena 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Natančneje, tožeča stranka trdi, da je dostop javnosti do dokumentov institucij pravno načelo in da je možnost zavrnitve izjema. Izjeme, ki so določene v členu 4 Uredbe 1049/2001 in na katere se sklicuje Evropska služba za zunanje delovanje, ne morejo upravičiti zavrnitve dostopa do dokumentov, ker pogoji, določeni v zgoraj navedenem členu, niso izpolnjeni.
—

sklep Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) z dne 28. maja 2018 v zvezi z Az. C(2018) 3166, razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim za leti 2012 in 2013 naloženo povračilo za osnovne potrošnike z najmanj 7 000 ur letne porabe več kot 20 %, za osnovne potrošnike z najmanj 7 500 ur letne porabe povračilo višje od 15 % in za osnovne potrošnike z najmanj 8 000 ur letne porabe povračilo več kot 10 % objavljene omrežnine;
—

izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem ugotovljeno, da (a) je bila prejšnja francoska znamka št. 3 366 460 resno in dejansko uporabljana za „programsko opremo in računalniške programe“ iz razreda 9, in (b) da obstaja verjetnost zmede med zadevnima znamkama za blago in storitve iz razredov 9, 41, 42 in 45;
Tožba, vložena 18. oktobra 2018 – Gres de Aragón/EUIPO (GRES ARAGÓN)

(Zadeva T-624/18)

(2018/C 445/28)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Gres de Aragón, SA (Alcalñiz, Španija) (zastopnik: J. Learte Álvarez, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Podatki o postopku pred EUIPO

Zadevna sporna znamka: Prijava figurativne znamke Unije GRES ARAGÓN – prijava za registracijo št. 16 311 938

Izpodbijana odločba: Odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 16. avgusta 2018 v zadevi R 2269/2017-1

Tožbeni predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je bila zavrnjena prijava znamke Evropske unije št. 16 311 938 GRES ARAGÓN za nekatere vrste blaga in storitev, na katere se prijava nanaša,

— odredi nadaljevanje obravnave zadevne prijave za vse proizvode in storitve, na katere se nanaša prvotna prijava,

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlog

Kršitev člena 7(1)(b) in (c), (2) in (3) Uredbe (EU) št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
4.

Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti in dolžnosti ustrezne obrazložitve, ker je Evropska komisija, po eni strani, družbo Vialto izključila za obdobje dveh let, in, po drugi strani, je obvestilo o tej izključitvi objavila na svoji spletni strani.
1.

Prvi tožbeni razlog: izpodbijana akta vsebujeta očitno napako pri presoji ter ne temeljita na jasnih in usklajenih dokazih. — Tožeča stranka glede tega trdi, da je Svet storil očitno napako pri presoji v zvezi s funkcijami in vlogami tožeče stranke ter da ni razkril jasnih in usklajenih dokazov za podprtje svojih navedb. Tožeča stranka trdi tudi, da Svet ni ustrezno presodil dokazov ali da je bila ta presoja vsaj očitno napačna.
C 427/95

Tožba, vložena 26. septembra 2018 – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen/Komisija

(Zadeva T-583/18)

(2018/C 427/125)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (Hannover, Nemčija) (zastopnik: C. Antweiler, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj

Sklep Komisije z dne 12. julija 2018 – C(2018) 4385 final o pritožbi na področju državne pomoči, ki jo je tožeča stranka vložila 28. septembra 2016 – SA.46538 (2017/NN), razglasi za ničen.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka z obravnavano tožbo predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2018) 4385 final z dne 12. julija 2018 o pritožbi na področju državne pomoči, ki jo je prvonavedena vložila glede določbe člena 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (zakon Spodnje Saške o lokalnem prevozu; v nadaljevanju: NNVG) (zadeva SA. 46538 [2017/NN]) (ABl. 2018, C 292, S. 1).

Tožba temelji na tožbenih razlogih, navedenih v nadaljevanju.

1. Nepriglasitev kot shema pomoči (kršitev člena 108(3) PDEU) V okviru prvega tožbenega razloga tožeča stranka zatrjuje, da gre pri členu 7a NNVG za novo shemo pomoči, ki bi jo bilo treba v skladu s členom 108(3) PDEU priglasiti Komisiji.

2. Nepriglasitev kot splošno pravilo (kršitev člena 3(3) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta (1)) V okviru drugega tožbenega razloga tožeča stranka trdi, da gre pri določbi člena 7a NNVG za samostojno ureditev finančnega nadomestila za obveznosti javnih služb, katere namen je določitev maksimalne tarife za šolarje, študente, vajence in osebe z omejeno mobilnostjo ter ki bi morala biti v skladu z voljo dežele Spodnje Saške izvzeta s področja uporabe Uredbe št. 1370/2007. Posledica tega naj bi bila, da bi bilo treba člen 7a NNVG v skladu s členom 3(3), drugi stavek, te uredbe sporočiti Komisiji.

(1) Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1).
2.

Drugi tožbeni razlog: sporna izključitev, na katero se nanaša izpodbijani sklep, je nezakonita, ker bi v skladu z načeli lojalnega sodelovanja, sorazmernosti, pravne varnosti in zaupanja v pravo izključitev morala biti zmanjšana ali je ne bi smelo biti. Po mnenju tožeče stranke je sporna izključitev nezakonita, ker bi v skladu z načeli lojalnega sodelovanja, sorazmernosti, pravne varnosti in zaupanja v pravo izključitev morala biti zmanjšana ali je ne bi smelo biti, če se upošteva, da določbe prava Unije, ki se uporabljajo v zvezi s presojo sporne nacionalne ureditve in prakse, niso povsem jasne in omogočajo razlago, ki jo zagovarja Madžarska, in ker je Komisija to ureditev in prakso poznala vnaprej in glede tega ni ugovarjala.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev pravic otroka, pravice do družinskega življenja in pravice do izobraževanja.
C 373/19

Tožba, vložena 3. septembra 2018 – Zott/EUIPO – TSC Food Products (Backwaren)

(Zadeva T-517/18)

(2018/C 373/22)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Zott SE & Co. KG (Mertingen, Nemčija) (zastopniki: E. Schalast, R. Lange in C. Böhler, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: TSC Food Products GmbH (Wels, Avstrija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik spornega modela: tožeča stranka

Zadevni sporni model: model Skupnosti št. 2487983-0001

Izpodbijana odločba: odločba tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. junija 2018 v zadevi R 1341/2017-3

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlog

Kršitev člena 4 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 v povezavi s členom 6(1) in členom 7 te uredbe.
2.

Drugi tožbeni razlog: Z drugim tožbenim razlogom se podredno zatrjuje obstoj prevladujočega javnega interesa glede razkritja dokumentov, dostop do katerih je bil z izpodbijanim sklepom zavrnjen. — Dokumenti, dostop do katerih je bil zaprošen, so v javnem interesu, saj bi bili v pomoč pri razlagi bistvenih točk uredb EU o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza, ki jih je Evropska komisija že uporabila. — Čeprav bi Sodišče ugotovilo povezavo med zgoraj navedenimi združenimi zadevami C-350/17 Mobit in C-351/17 Autolinee Toscane ter zahtevo za dostop do dokumentov, člen 4(2) Uredbe št. 1049/2001 (3) nazadnje vendarle omogoča dostop do dokumentov, če za razkritje prevlada javni interes. — Pomembnost dokumentov ne zgolj za tožečo stranko, ampak za katerikoli organ ali zainteresirano osebo, ki hoče uporabiti uredbe EU o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza, pomeni prevladujoč javni interes, zaradi katerega bi dostop torej moral biti odobren.