ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo/Banca d'Italia

(Zadeva C-414/18) (1)

(Predhodno odločanje - Direktiva 2014/59/EU - Bančna unija - Sanacija ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij - Letni prispevki - Izračun - Uredba (EU) št. 806/2014 - Izvedbena uredba (EU) 2015/81 - Enotni postopek za reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij - Upravni postopek, ki vključuje nacionalne organe in organ Unije - Izključna pristojnost odločanja Enotnega odbora za reševanje (EOR) - Postopek pred nacionalnimi sodišči - Neobstoj pravočasne vložitve ničnostne tožbe pri sodišču Unije - Delegirana uredba (EU) 2015/63 - Izključitev določenih obveznosti iz izračuna prispevkov - Medsebojna povezanost bank)

(2020/C 36/09)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

Tožena stranka: Banca d'Italia

Izrek

Člen 103(2) Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter člen 5(1)(a) in (f) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki za sheme za financiranje reševanja je treba razlagati tako, da obveznosti, ki izhajajo iz transakcij med banko druge stopnje in članicami celote, ki jo ta banka sestavlja z zadružnimi bankami, ki jim zagotavlja različne storitve, ne da bi jih nadzorovala, in ki ne zajemajo posojil, danih na nekonkurenčni in neprofitni osnovi z namenom spodbujanja ciljev javne politike centralne ali regionalne uprave države članice, niso izključene iz izračuna prispevkov za nacionalni sklad za reševanje, določenih v tem členu 103(2).

(1) UL C 311, 3.9.2018.
1.

Člen 43(1) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da ne nasprotuje postopku za dopustitev pravnih sredstev v nadaljnjo presojo, v katerem, prvič, pritožbeno sodišče odloča o vprašanju odobritve navedene dopustitve na podlagi odločbe, izdane na prvi stopnji, pritožbe, ki mu je predložena, morebitnih pripomb nasprotne stranke v pritožbenem postopku ter po potrebi na podlagi drugega gradiva o zadevi, in, drugič, mora biti pravno sredstvo dopuščeno v nadaljnjo presojo, zlasti če obstajajo dvomi o pravilnosti zadevne odločbe, če presoja pravilnosti te odločbe ni mogoča brez dopustitve v nadaljnjo presojo ali če za dopustitev v nadaljnjo presojo obstaja kak drug tehten razlog.
Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Regione autonoma della Sardegna

(Zadeva C-515/18) (1)

(Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 1370/2007 - Javne storitve potniškega prevoza - Železniški prevoz - Pogodbe o izvajanju javne službe - Neposredna sklenitev - Obveznost predhodne objave obvestila o neposredni sklenitvi - Obseg)

(2019/C 432/13)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Tožena stranka: Regione autonoma della Sardegna

Ob udeležbi: Trenitalia SpA

Izrek

Člen 7(2) in (4) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 je treba razlagati tako, da pristojni nacionalni organi, ki nameravajo neposredno skleniti pogodbo o izvajanju javne službe za železniški potniški prevoz, niso dolžni, prvič, objaviti ali potencialno zainteresiranim gospodarskim subjektom sporočiti vseh potrebnih informacij, da lahko ti pripravijo dovolj natančno ponudbo, ki bo lahko predmet primerjalne ocene, ter drugič, opraviti te primerjalne ocene vseh ponudb, ki jih eventualno prejmejo po objavi teh informacij.

(1) UL C 436, 3.12.2018.
1.

Člen 6 Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica vodi postopke sodelovanja javnosti pri odločanju v zvezi s projektom na ravni sedeža pristojnega regionalnega upravnega organa in ne na ravni občinske enote, od katere je odvisna lokacija tega projekta, če s konkretnimi podrobnimi pravili, ki se izvajajo, ni zagotovljeno dejansko spoštovanje pravic zadevne javnosti, kar mora preveriti nacionalno sodišče.
2.

Institucionalno enoto, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, katere stopnja neodvisnosti od države je omejena z nacionalno zakonodajo, v skladu s katero navedena institucionalna enota nima popolnega nadzora nad upravljanjem lastnih sredstev in obveznosti, ker ta država po eni strani izvaja nadzor nad njenimi sredstvi in po drugi strani prevzema del tveganja, povezanega z njenimi obveznostmi, je mogoče opredeliti kot „lastno finančno institucijo“ v smislu Priloge A, odstavki od 2.21 do 2.23, k Uredbi št. 549/2013, če lahko nacionalno sodišče nadzorne ukrepe, določene s to nacionalno zakonodajo, razlaga tako, da zadevna institucionalna enota ne more ravnati neodvisno od navedene države, ker ji slednja nalaga pogoje, v skladu s katerimi mora ta institucionalna enota ravnati, ne da bi imela možnost, da jih na lastno pobudo bistveno spremeni.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal – Združeno kraljestvo) – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

(Zadeva C-171/18) (1)

(Predhodno odločanje - Socialna politika - Člen 119 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 141 ES) - Delavci in delavke - Enako plačilo - Zasebni poklicni pokojninski načrt - Običajna upokojitvena starost, ki se razlikuje glede na spol - Datum sprejetja ukrepov za ponovno vzpostavitev enakega obravnavanja - Retroaktivno poenotenje te starosti na ravni starosti oseb, ki so bile pred tem v manj ugodnem položaju)

(2019/C 423/08)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Safeway Ltd

Nasprotni stranki v postopku s pritožbo: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

Izrek

Člen 119 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 141 ES) je treba razlagati tako, da ob neobstoju objektivne utemeljitve nasprotuje temu, da bi pokojninski načrt za odpravo diskriminacije, ki je v nasprotju s to določbo in ki izhaja iz določitve različne običajne upokojitvene starosti glede na spol, sprejel ukrep, s katerim se za obdobje od obvestila do sprejetja tega ukrepa retroaktivno poenoti običajna upokojitvena starost članov tega načrta na raven običajne upokojitvene starosti oseb iz skupine, ki je bila predhodno obravnavana manj ugodno, tudi če je tak ukrep dovoljen z nacionalnim pravom in ustanovitvenim aktom tega pokojninskega načrta.

(1) UL C 190, 4.6.2018.
2.

Sklep Sveta (SZVP) 2015/364 z dne 5. marca 2015 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/357 z dne 5. marca 2015 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini, Sklep Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini, Sklep Sveta (SZVP) 2017/381 z dne 3. marca 2017 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbena uredba Sveta (EU) 2017/374 z dne 3. marca 2017 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini se razglasijo za nične v delu, v katerem se nanašajo na Oleksandra Viktorovycha Klymenkoa.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší soud České republiky – Češka republika) – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited

(Zadeva C-208/18) (1)

(Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Člen 17(1) - Pristojnost za potrošniške pogodbe - Pojem „potrošnik“ - Fizična oseba, ki opravlja dejavnosti na mednarodnem trgu za menjavo valut prek borznoposredniške družbe - Uredba (ES) št. 593/2008 (Rim I) - Direktiva 2004/39/ES - Pojem „majhni vlagatelj“)

(2019/C 413/11)

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Nejvyšší soud České republiky

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Jana Petruchová

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: FIBO Group Holdings Limited

Izrek

Člen 17(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da je treba fizično osebo, ki na podlagi pogodbe, kot je finančna pogodba na razliko, ki je bila sklenjena z borznoposredniško družbo, prek te družbe opravlja transakcije na mednarodnem trgu za menjavo valut FOREX (Foreign Exchange), šteti za „potrošnika“ v smislu te določbe, če sklenitev te pogodbe ne spada v poklicno dejavnost te osebe, kar mora preveriti predložitveno sodišče. Za to opredelitev, prvič, dejavniki, kot so vrednost transakcij, izvedenih na podlagi pogodb, kot so finančne pogodbe na razliko, pomen tveganj finančnih izgub, povezanih s sklenitvijo takih pogodb, morebitno znanje ali izkušnje navedene osebe na področju finančnih instrumentov ali njeno aktivno ravnanje v okviru takih pogodb, načeloma niso upoštevni, in drugič, dejstvo, da finančni instrumenti ne spadajo na področje uporabe člena 6 Uredbe (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) ali da je ta oseba „majhni vlagatelj“ v smislu člena 4(1), točka 12, Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS, kot tako načeloma nima učinka.

(1) UL C 200, 11.6.2018.
C 383/16

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl in drugi/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

(Zadeva C-46/18) (1)

(Predhodno odločanje - Sektor mleka in mlečnih izdelkov - Kvote - Dodatna dajatev - Uredba (EGS) št. 3950/92 - Člen 2 - Pobiranje dajatve s strani odkupovalca - Oddaje, ki presegajo referenčne količine, ki so na voljo proizvajalcem - Znesek cene mleka - Obvezna uporaba odtegljaja - Vračilo preplačila zneska dajatve - Uredba (ES) št. 1392/2001 - Člen 9 - Odkupovalec - Nespoštovanje obveznosti plačila dodatne dajatve - Proizvajalci - Nespoštovanje obveznosti mesečnega plačila - Varstvo zaupanja v pravo)

(2019/C 383/15)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl, S.s. Franco e Maurizio Artuso, Claudio Matteazzi, Roberto Tellatin, Sebastiano Bolzon

Toženi stranki: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

Izrek

1. Člen 2 Uredbe Sveta (EGS) št. 3950/92 z dne 28. decembra 1992 o uvedbi dodatne dajatve v sektorju mleka in mlečnih proizvodov, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1256/1999 z dne 17. maja 1999, je treba razlagati tako, da ugotovitev nezdružljivosti nacionalne zakonodaje – ki ureja načine pobiranja dodatne dajatve s strani odkupovalca od proizvajalcev – s to določbo ne pomeni, da proizvajalci, za katere velja ta zakonodaja, niso več dolžni plačati te dajatve.

2. Člen 2(4) Uredbe št. 3950/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1256/1999, v povezavi s členom 9 Uredbe Komisije (ES) št. 1392/2001 z dne 9. julija 2001 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe št. 3950/92 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da morajo imeti pri vračilu preplačila dodatne dajatve prednost proizvajalci, ki so na podlagi določbe nacionalnega prava, ki ni v skladu s členom 2(2) Uredbe št. 3950/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1256/1999, izpolnili svojo obveznost mesečnega plačila.

3. Načelo varstva zaupanja v pravo je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, znesek dodatne dajatve, ki jo morajo plačati proizvajalci, ki niso izpolnili z veljavno nacionalno zakonodajo določene obveznosti mesečnega plačila dajatve, ponovno izračuna.

(1) UL C 142, 23.4.2018.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vestre Landsret – Danska) – Skatteministeriet/KPC Herning

(Zadeva C-71/18) (1)

(Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Prodaja zemljišča, na katerem je v trenutku dobave objekt - Opredelitev - Člena 12 in 135 - Pojem „zemljišče za gradnjo“ - Pojem „objekt“ - Presoja gospodarske in poslovne stvarnosti - Ocena objektivnih elementov - Namen strank)

(2019/C 383/17)

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Vestre Landsret

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Skatteministeriet

Tožena stranka: KPC Herning

Izrek

Člen 12(1)(a) in (b) ter (2) in (3) ter člen 135(1)(j) in (k) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da se dobava zemljišča, na katerem je v času dobave objekt, ne more šteti za dobavo „zemljišča za gradnjo“, kadar je ta transakcija gospodarsko neodvisna od drugih storitev in z drugimi storitvami ne tvori enotne transakcije, tudi če je namen strank objekt v celoti ali delno porušiti, da se zagotovi prostor za nov objekt.

(1) UL C 134, 16.4.2018.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Avstrija) – Zoran Maksimovic (C-64/18), Humbert Jörg Köfler (C-140/18, C-146/18 in C-148/18), Wolfgang Leitner (C-140/18 in C-148/18), Joachim Schönbeck (C-140/18 in C-148/18), Wolfgang Semper (C-140/18 in C-148/18)/Bezirkshauptmannschaft Murtal

(Združene zadeve C-64/18, C-140/18, C-146/18 in C-148/18) (1)

(Predhodno odločanje - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Napotitev delavcev - Hramba in prevod plačne dokumentacije - Delovno dovoljenje - Sankcije - Sorazmernost - Globe v vnaprej določenem minimalnem znesku - Kumuliranje - Neobstoj zgornje meje - Sodni stroški - Nadomestna kazen odvzema prostosti)

(2019/C 383/16)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Zoran Maksimovic (C-64/18), Humbert Jörg Köfler (C-140/18, C-146/18 in C-148/18), Wolfgang Leitner (C-140/18 in C-148/18), Joachim Schönbeck (C-140/18 in C-148/18), Wolfgang Semper (C-140/18 in C-148/18)

Tožena stranka: Bezirkshauptmannschaft Murtal

ob udeležbi: Finanzpolizei

Izrek

Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, s katero je določeno, da se v primeru neizpolnitve obveznosti na področju delovnega prava v zvezi s pridobitvijo upravnih dovoljenj in hrambo plačnih dokumentov naložijo globe:

— ki ne smejo biti nižje od vnaprej določenega zneska;

— ki se naložijo kumulativno za vsakega zadevnega delavca in brez zgornje meje;

— h katerim se v primeru zavrnitve tožbe, vložene zoper odločbo, s katero so bile te globe naložene, doda prispevek k stroškom postopka v višini 20 % zneska navedenih glob in

— ki se v primeru neplačila spremenijo v kazni odvzema prostosti.

(1) UL C 259, 23.7.2018.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hessisches Finanzgericht – Nemčija) – Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main

(Zadeva C-26/18) (1)

(Predhodno odločanje - Carinska unija - Uredba (EGS) št. 2913/92 - Člena 202 in 203 - Carina na uvoz - Nastanek carinskega dolga zaradi kršitve carinskih predpisov - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 2(1)(d) in člen 30 - Uvozni DDV - Obdavčljivi dogodek - Pojem „uvoz“ blaga - Zahteva po vstopu blaga v gospodarski krogotok Evropske unije - Prepeljava tega blaga v drugo državo članico kot v tisto, v kateri je nastal carinski dolg)

(2019/C 305/14)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Hessisches Finanzgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

Tožena stranka: Hauptzollamt Frankfurt am Main

Izrek

Člen 2(1)(d) in člen 30 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da kadar je blago vneseno na ozemlje Evropske unije, za to, da se šteje, da je to blago vstopilo v gospodarski krogotok Unije v neki državi članici, ne zadošča, da je bilo to blago predmet kršitev carinskih predpisov v tej državi članici, ki so v tej državi članici povzročile nastanek carinskega dolga pri uvozu, če je dokazano, da je bilo isto blago prepeljano v drugo državo članico, ki je njegov končni namembni kraj in kjer je bilo potrošeno, tako da uvozni davek na dodano vrednost na to blago nastane le v tej drugi državi članici.

(1) UL C 152, 30.4.2018.
C 305/23

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 10. julija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal administratif – Luksemburg) – Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

(Zadeva C-410/18) (1)

(Predhodno odločanje - Prosto gibanje oseb - Enako obravnavanje - Socialne ugodnosti - Uredba (EU) št. 492/2011 - Člen 7(2) - Finančna pomoč za visokošolski študij - Študenti nerezidenti - Pogoj, povezan z obdobjem, med katerim so njihovi starši delali na nacionalnem ozemlju - Minimalno trajanje pet let - Sedemletno referenčno obdobje - Način izračuna referenčnega obdobja - Datum vložitve prošnje za finančno pomoč - Posredna diskriminacija - Upravičenost - Sorazmernost)

(2019/C 305/29)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal administratif

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Nicolas Aubriet

Tožena stranka: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

Izrek

Člen 45 PDEU in člen 7(2) Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji je treba razlagati tako, da nasprotujeta zakonodaji države članice, kakršna je ta iz zadeve v glavni stvari, s katero je za dodelitev finančne pomoči za visokošolski študij študentom nerezidentom določen pogoj, da je bil ob vložitvi prošnje za finančno pomoč eden od študentovih staršev zaposlen ali je opravljal dejavnost v tej državi članici vsaj pet let v sedemletnem referenčnem obdobju, izračunanem retroaktivno od datuma vložitve te prošnje za finančno pomoč, ker ta zakonodaja ne omogoča, da se dovolj široko upošteva obstoj morebitne zadostne povezanosti s trgom dela v tej državi članici.

(1) UL C 301, 27.8.2018.
1.

Člen 5(6) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki od dajalcev kreditov ali kreditnih posrednikov zahteva, da morajo v okviru kreditnih pogodb, ki jih po navadi ponujajo, poiskati vrsto in znesek kredita, ki sta za potrošnika najprimernejša glede na njegov finančni položaj ob sklenitvi pogodbe in namen kredita.
1.

Člen 30(2)(b) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 82/97 z dne 19. decembra 1996, je treba razlagati tako, da kadar se carinska vrednost blaga, kakršno so zdravila iz spora o glavni stvari, izračuna z uporabo deduktivne metode iz te določbe, mora pristojni nacionalni carinski organ za opredelitev „podobnega blaga“ upoštevati vse upoštevne elemente, kot so sestava tega blaga, njegova zamenljivost glede na njegove učinke in njegova tržna zamenljivost, tako da opravi presojo dejstev, pri čemer upošteva vse elemente, ki bi lahko vplivali na resnično ekonomsko vrednost navedenega blaga, vključno s položajem uvoženega blaga in proizvajalca tega blaga na trgu.
—

nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa razširitev področja uporabe izključitve pravice do odbitka davka na dodano vrednost (DDV) po pristopu zadevne države članice k Evropski uniji in ki določa, da se davčnemu zavezancu, ponudniku turističnih storitev, od začetka veljavnosti te razširitve odvzame pravica do odbitka DDV, ki je bil obračunan za nastanitvene in gostinske storitve, ki jih ta davčni zavezanec nato zaračuna drugim davčnim zavezancem v okviru ponudbe turističnih storitev, in
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 8. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Tirol – Avstrija) – PI/Landespolizeidirektion Tirol

(Zadeva C-230/18) (1)

(Predhodno odločanje - Člen 49 PDEU - Člen 15(2) in člen 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Svoboda ustanavljanja in opravljanja storitev - Omejitev - Odločba o takojšnjem zaprtju obrata - Neobstoj obrazložitve - Nujni razlogi v javnem interesu - Preprečevanje kaznivih dejanj zoper osebe, ki se prostituirajo - Varovanje javnega zdravja - Sorazmernost omejitve svobode ustanavljanja - Člena 47 in 48 Listine o temeljnih pravicah - Učinkovitost sodnega nadzora - Pravica do obrambe - Splošno načelo pravice do dobrega upravljanja)

(2019/C 230/17)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Tirol

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: PI

Nasprotna stranka: Landespolizeidirektion Tirol

Izrek

Člen 49 PDEU, člen 15(2) ter člene 16, 47 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter splošno načelo pravice do dobrega upravljanja je treba razlagati tako, da v okoliščinah, kot so v sporu o glavni stvari, nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa, da lahko upravni organ sprejme odločbo o takojšnjem zaprtju obrata, ker sumi, da se v tem obratu opravlja dejavnost prostitucije brez dovoljenja, ki se zahteva s to ureditvijo, v delu, v katerem se s to ureditvijo na eni strani ne zahteva, da se taka odločba glede dejanskih in pravnih vprašanj pisno obrazloži in sporoči njenemu naslovniku, in na drugi strani zahteva, da mora biti zahteva tega naslovnika za razveljavitev te odločbe obrazložena.

(1) UL C 249, 16.7.2018.