SL Uradni list Evropske unije C 146/26

Pritožba, ki sta jo Hansen & Rosenthal KG in H & R Wax Company Vertrieb GmbH vložili 24. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2014 v zadevi T-544/08, Hansen & Rosenthal KG in H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Evropska komisija

(Zadeva C-90/15 P)

(2015/C 146/32)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnici: Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH (zastopniki: J. L. Schulte, M. Dallmann in K. M. Künstner, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnici predlagata:

— sodba Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2014 v zadevi T-544/08, Hansen & Rosenthal KG in H&R Wax Company Vertrieb GmbH/Evropska komisija naj se v celoti ali delno razveljavi;

— člena 1 in 2 Odločbe Evropske komisije z dne 1. oktobra 2008 v zadevi COMP/39181 – Vosek za sveče naj se v delih, ki se nanašata na pritožnici in glede na informacije, ki so na razpolago Sodišču, v celoti ali v delu razglasita za nična;

— globa naj se v skladu s členom 261 PDEU odpravi ali zniža;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka ter postopka pred Splošnim sodiščem;

— podredno, sodba Splošnega sodišča naj se razveljavi in zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču, ki bo odločilo v skladu s pravno presojo Sodišča; globa naj se v skladu s členom 261 PDEU odpravi ali zniža; Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici se sklicujeta na pet pritožbenih razlogov:

Pritožnici s prvim pritožbenim razlogom zatrjujeta kršitev načela domneve nedolžnosti in načela poštenega sojenja. Pritožnici izpodbijata stališče Splošnega sodišča, da je globa, ki jo je naložila Komisija, pravilna in dokončna, zaradi česar bi lahko pritožnici izpodbijali ugotovitve Komisije le s popolnimi dokazi, da je odločba Komisije napačna. Pritožnici menita, da je to v nasprotju s členom 48(1) Listine o temeljnih pravicah v povezavi s členom 52(3) Listine o temeljnih pravicah in členom 6(2) EKČP ter v nasprotju s členom 47(2) Listine o temeljnih pravicah v povezavi s členom 52(3) Listine o temeljnih pravicah in členom 6(1) EKČP.

Pritožnici v okviru drugega pritožbenega razloga zatrjujeta napačno uporabo člena 81 EGS (zdaj člen 101 PDEU). Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi štelo, da je ravnanje zajeto s prepovedjo omejevalnih sporazumov, vendar to ne ustreza tej določbi. Ob neupoštevanju pravil o dokaznem bremenu in presoji dokazov je menilo tudi, da je domnevna kršitev pritožnic zajeta s členom 81 EGS (zdaj člen 101 PDEU). Splošno sodišče naj bi v več vidikih napačno uporabilo pravo, in sicer z vsebinsko nepravilnimi ugotovitvami, z izkrivljanjem dokazov, z ugotovitvijo, da so nekateri od njih pravno neustrezni, in s kršitvijo domneve nedolžnosti ter načela poštenega sojenja.

Pritožnici v okviru tretjega pritožbenega razloga zatrjujeta, da je Splošno sodišče kršilo načelo zakonitosti kazenskih sankcij in zahtevo po urejanju bistvenih elementov. Ker Sodišče in Splošno sodišče menita, da je 10 % iz člena 23(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 1/2003 (1) absolutni in ne indikativni prag za globe, pravo Unije naj ne bi vključevalo okvira za izračun glob za kršitev člena 81 EGS (zdaj člen 101 PDEU). V skladu z zahtevo po urejanju bistvenih elementov pa naj bi bil zakonodajalec tisti, ki mora določiti okvir za globe, ne pa Komisija.

Pritožnici v okviru četrtega pritožbenega razloga navajata nadaljnje kršitve načela zakonitosti kazenskih sankcij in prepovedi retroaktivnega učinka. Navajata, da Splošno sodišče, ne da bi napačno uporabilo pravo, ne more določiti globe brez okvira za globe. Trdita tudi, da Splošno sodišče s tem, da le preveri, ali je Komisija upoštevala svoje smernice, ne izvaja svoje diskrecijske pravice in tako krši člen 31 Uredbe št. 1/2003. Nazadnje pritožnici navajata kršitev prepovedi retroaktivnega učinka, saj je Splošno sodišče potrdilo uporabo smernic s področja glob iz leta 2006 za dejstva, ki naj bi se dokončno uresničila že leta 2005.

Pritožnici v okviru petega pritožbenega razloga navajata kršitev načela sorazmernosti. Najprej, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 49(3) Listine o temeljnih pravicah, ker je glede teže kršitve in vstopne provizije pritožnic določilo 17-odstotni koeficient. Nato, po napačni uporabi prava s strani Splošnega sodišča glede opredelitve ravnanja pritožnic za kršitev člena 81(1) EGS (zdaj člen 101(1) PDEU), je to še nepravilno določilo trajanje domnevne kršitve tega člena.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).