463

Komisija naj bi, namesto da bi upoštevala te elemente, na podlagi nebistvenih razlik med storitvami trgovskih platform in storitvami specializiranih storitev primerjave proizvodov, ki ne vplivajo na njihovo zamenljivost z vidika internetnih uporabnikov, napačno ugotovila, da prve ne izvajajo konkurenčnega pritiska na druge. Združenje CCIA poudarja, da Komisija v točki 36 Obvestila o opredelitvi upoštevnega trga za namene konkurenčnega prava Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 155) navaja, da razlike v lastnostih proizvodov ne zadostujejo za izključitev zamenljivosti povpraševanja, ker je to v veliki meri odvisno od tega, kako kupci vrednotijo različne lastnosti. Poleg tega družba Google v zvezi z eno od razlik, izpostavljenih v odgovoru na tožbo, to je, da storitve primerjave proizvodov, konkurenčne tovrstni storitvi družbe Google, v nasprotju s trgovskimi platformami ne morejo biti prikazane v Shopping Units, navaja, da ni točna. Morale naj bi zgolj objaviti oglasno povezavo, ki bi neposredno preusmerila na nakupno spletno stran, kar naj bi nekatere od njih storile. Družba Google navaja tri primere. Ker je bil proizvodni trg, na katerem naj bi očitano ravnanje imelo protikonkurenčne učinke, opredeljen kot trg storitev primerjave proizvodov, naj bi morala Komisija ne samo preučiti, katere alternativne možnosti so imeli internetni uporabniki za to, da so na spletu pred nakupom opravili tako primerjavo, s čimer bi ugotovila, da so bile na voljo trgovske platforme in storitve primerjave proizvodov, ampak tudi pojasniti, kako naj bi družba Google, ki je trdila, da je konkurenčna grožnja prihajala od trgovskih platform, nameravala trajno zvišati cene svojih storitev, ki so omogočale prikaz na njenih straneh z zadetki, ne da bi tvegala izgubo oglaševalcev v korist trgovskih platform. Dodatne storitve, ki jih ponujajo te platforme v primerjavi s storitvami primerjave proizvodov in jih je Komisija opredelila kot dejavnike razlikovanja, naj bi, nasprotno, krepile konkurenco, ki jo te platforme izvajajo v primerjavi s storitvami primerjave proizvodov. Z njimi naj bi bilo mogoče pojasniti to, da algoritem Panda prvonavedene bolje razvršča med zadetki splošnega iskanja iskalnika Google in da se je promet v njihovo korist povečal, medtem ko se je promet v korist storitev primerjave proizvodov zmanjšal. Zato naj bi več od teh storitev primerjave želelo ponuditi tudi te dodatne storitve, na primer storitev, ki omogoča neposredno izvedbo nakupa. Tudi sama družba Google naj bi začela uvajati to storitev, čeprav naj bi stavila predvsem na izboljšanje kakovosti svojih odgovorov na poizvedbe internetnih uporabnikov, da bi tako konkurirala trgovskim platformam pri iskanju proizvodov. Poleg tega naj okoliščina, da trgovske platforme in storitve primerjave proizvodov, kot sta Amazon in Google, vzpostavljajo vertikalne odnose, zlasti ker druge preusmerjajo na ponudbe prvih in so te njihove glavne stranke, kot je poudarila Komisija v točki 220 obrazložitve izpodbijanega sklepa, naj ne bi v ničemer spremenila tega, da bi morala Komisija preučiti zamenljivost njihovih storitev in elemente, katerih namen je bil pokazati, da si konkurirajo. Družba Google na trditev iz intervencijske vloge družbe Twenga – to je, da trgovske platforme delujejo v verigi nižje od družbe Google in da so v veliki meri odvisne od prometa z njenih strani s splošnimi zadetki – navaja, da tega razloga v izpodbijanem sklepu ni, pri čemer izpodbija tako dopustnost kot tudi dokazno moč študije v zvezi s Francijo, ki jo je v zvezi s tem izpostavila družba Twenga. V skladu z elementi, ki jih navaja družba Google v utemeljitev tožbe, naj bi bila večina prometa trgovskih platform neposrednega, kar naj bi bilo v nasprotju s številko 46 %, ki naj bi se v skladu z navedbami družbe Twenga ujemala s prometom z njenih strani s splošnimi zadetki. Družba Google v repliki še dodaja, da naj bi bil promet, ki ga trgovske platforme pridobijo iz storitev primerjave proizvodov, neznaten v primerjavi z njihovim celotnim prometom. Poleg tega družba Google še trdi, da želi Komisija v odgovoru na tožbo s trditvijo, da bi morala ona dokazati, da internetni uporabniki spletna mesta trgovskih platform obiskujejo tudi zato, da tam opravijo primerjalne poizvedbe z namenom nakupa proizvodov, in ne samo za izvedbo samih nakupov, prevaliti dokazno breme, čeprav naj bi morala Komisija, če želi te platforme izključiti z upoštevnega trga, dokazati, da to ne drži. Z elementi iz spisa upravnega postopka naj tega ne bi bilo mogoče dokazati. Natančneje, dejstvo, da je iz študije iz leta 2014 razvidno, da internetni uporabniki menijo, da so trgovske platforme večinoma namenjene nakupu proizvodov, naj ne bi kazalo na to, v kolikšni meri se uporabljajo njihove funkcije primerjalnega iskanja. Družba Google je zlasti na obravnavi vztrajala pri tem, da naj bi bil upoštevni trg, opredeljen v izpodbijanem sklepu – kot naj bi bilo razvidno iz točke 191 njegove obrazložitve – zgolj trg storitev primerjave proizvodov, ki se zagotavljajo internetnim uporabnikom, za katere naj bi bile trgovske platforme in storitve primerjave proizvodov zamenljive, ne pa trg storitev, ki se ponujajo spletnim prodajalcem. Poleg tega naj ne bi bila točna trditev, da trgovske platforme ne delajo z velikimi prodajalci, medtem ko naj bi storitve primerjave proizvodov dajale prednost tem partnerjem. Nazadnje, preudarkov iz točk od 224 do 226 obrazložitve izpodbijanega sklepa v zvezi z razlikami z vidika ponudbe naj ne bi bilo mogoče upoštevati, saj obstaja zamenljivost na strani povpraševanja internetnih uporabnikov.