*
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
*
ECLI:EU:C:2012 :778 1SODBA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 6. decembra 2012  
Jezik postopka: nizozemščina.„Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Člen 81 E S in člen 53 S porazuma EGP — 
Trg me dnarodnih selitvenih storitev v Belgiji — Omejevalni sporazum, ki j e sestavljen iz treh 
posameznih sporazumov — Enotna in trajajoča kršitev — Neobstoj dokaza o seznanjenosti udeleženca 
posameznega sporazuma z ostalimi posameznimi sporazumi — Razglasitev p opolne ali delne ničnosti 
odločbe Komisije — Člena 263 PD EU in 264 PD EU“
V zadevi C-441/11 P,
zaradi p ritožbe na podlagi člena 56 S tatuta Sodišča Evropske u nije, vložene 25. avgusta 2011 ,
E v ropska komisija, ki j o zastopajo A. Bouquet, S. Noë in F. Ronkes Agerbeek, agenti, z naslovom za 
vročanje v Luxembourgu,
pritožnica,
druga stranka v postopku je
Ver huizingen Coppens NV s sedežem v Boutsersemu (Belgija), ki j o zastopata J. Stuyck in I. Buelens, 
odvetnika,
tožeča stranka n a prvi stopnji,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi L. Bay Larsen, v funkciji predsednika č etrtega senata, J.-C. Bonichot, sodnik, C. Toader, 
A. Prechal, sodnici, in E. Jarašiūnas (poročevalec), sodnik,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke n a obravnavi 24. maja 2012
izreka n aslednjo
2 ECLI:EU:C:2012 :778SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
Sodbo
1 Evropska ko misija s pritožbo predlaga ra zveljavitev s odbe Splošnega sodišča Evropske u nije z dne 
16. junija 2011 v zadevi Ve rhuizingen C oppens proti Komisiji (T-210/08, ZOdl., str. II-3713 , 
v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to sodišče člena 1(i) in 2(k) O dločbe Komisije 
C(2008 ) 926 f inal z dne 11. marca 2008 v zvezi s postopkom n a podlagi člena [81 ES] in člena 53 
Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.543 – M ednarodne selitvene storitve) (v nadaljevanju: sporna 
odločba) razglasilo za nična.
Dejansko stanje in sporna odločba
2 Iz točk od 3 d o 7 i zpodbijane sodbe je razvidno, da j e Komisija v sporni odločbi ugotovila, da s o bili 
naslovniki t e odločbe, me d ka terimi je bila n avedena dr užba Ve rhuizingen C oppens N V ( v 
nadaljevanju: Coppens), udeleženi pri kar telu v sektorju me dnarodnih selitvenih storitev v Belgiji, in 
sicer z določanjem c en, z medsebojnim ra zdeljevanjem s trank in s prirejanjem p ostopkov javnih 
razpisov za predložitev p onudb vsaj za obdobje od leta 1984 d o leta 2003 , ali so bili odgovorni za ta 
kartel in so zato storili enotno in trajajočo kršitev člena 81 ES.
3 V skladu s točkama 8 in 9 izpodbijane sodbe po eni strani storitve, na ka tere se nanaša kršitev, 
vključujejo selitve p remoženja fizičnih oseb in podjetij ali javnih institucij iz Belgije ali v Belgijo. Ob 
upoštevanju dejstva, da i majo vse zadevne družbe, ki o pravljajo me dnarodne selitve, sedež v Belgiji in 
da je kar tel deloval na belgijskem o zemlju, se je štelo, da j e bilo geografsko s redišče kar tela v Belgiji. 
Po dr ugi strani je Komisija skupni promet udeležencev kar tela za te me dnarodne selitvene storitve za 
leto 2002 o cenila na 41 milijonov EUR, skupni tržni delež udeleženih podjetij pa je bil ocenjen na 
približno 50 % zadevnega sektorja.
4 V skladu s točko 10 izpodbijane sodbe je Komisija v sporni odločbi navedla, da j e bil cilj kar tela zlasti 
vzpostavitev in ohranitev visokih cen ter razdelitev trga in da j e kar tel prevzel različne oblike, in sicer 
obliko s porazumov o cenah, sporazumov o razdelitvi trga z uporabo sistema fiktivnih predračunov, 
imenovanih „lažni predračuni“ (v nadaljevanju: sporazum o lažnih predračunih), in sporazumov 
o sistemu finančnih nadomestil za zavrnjene ponudbe ali za vzdržanje od vlaganja ponudb, imenovanih 
„provizije“ (v nadaljevanju: sporazum o provizijah).
5 Iz točke 11 izpodbijane sodbe je razvidno, da j e Komisija v sporni odločbi me nila, da j e kar tel me d 
letom 1984 in začetkom 90 . let deloval predvsem n a podlagi pisnih sporazumov o določanju cen, 
praksa provizij in lažnih predračunov pa naj bi bila uvedena vzporedno. V skladu z isto odločbo, kot 
je povzeta v navedeni sodbi, je bilo prakso provizij treba šteti za posredno d oločanje cen za 
mednarodne selitvene storitve v Belgiji, ker so si udeleženci kar tela me dsebojno z aračunavali provizije 
za zavrnjene ponudbe ali za vzdržanje od vlaganja ponudb, pri čemer je šlo za fiktivne storitve, zneske 
teh provizij pa so poleg tega zaračunavali še strankam.
6 V zvezi z lažnimi predračuni je iz točk 12 in 13 izpodbijane sodbe razvidno, da j e Komisija v sporni 
odločbi poudarila, da j e selitveno p odjetje, ki j e hotelo skleniti pogodbo, s predložitvijo takih 
predračunov zagotovilo, da j e stranka, ki j e plačala selitev, prejela več predračunov. S tem n amenom 
naj bi to podjetje svojim kon kurentom d oločilo skupno c eno, ki j o m orajo zaračunati za načrtovano 
selitev, ta cena pa je bila višja od cene, ki j o je ponudilo navedeno p odjetje. Pri tem n aj bi torej šlo za 
nepristne ponudbe, ki s o jih predložila podjetja, ki n iso imela namena opraviti selitve. Komisija je 
menila, da t a praksa pomeni prirejanje postopka j avnega ra zpisa za predložitev p onudb, ki j e 
povzročilo, da j e bila ponudbena cena za selitev višja, kot bi bila v konkurenčnem o kolju.
7 V skladu s točko 14 izpodbijane sodbe je Komisija v sporni odločbi ugotovila, da s o se ti dogovori 
izvajali do leta 2003 in da s o imele te ko mpleksne dejavnosti isti cilj, in sicer določati cene, razdeliti 
trg in tako izkrivljati kon kurenco.
ECLI:EU:C:2012 :778 3SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
8 Komisija je na podlagi teh dejstev sprejela sporno o dločbo, ki v členu 1 določa:
„Ta podjetja so kr šila člen 81(1) [ES] in člen 53(1) Sporazuma [o Evropskem g ospodarskem p rostoru 
z dne 2. maja 1992 ( UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 52, str. 3)], s tem ko s o 
neposredno in posredno d oločala cene me dnarodnih selitvenih storitev v Belgiji, si razdelila delež tega 
trga in prirejala vlaganje ponudb v navedenih obdobjih:
[…]
(i) [Družba Coppens] od 13. oktobra 1992 d o 29. julija 2003 ;
[…]“
9 Zato je Komisija v členu 2(k) sporne odločbe družbi Coppens naložila globo v višini 104 .000 EUR, ki j o 
je določila v skladu z metodologijo, navedeno v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu 
s členom 23(2)(a) Uredbe (ES) št. 1/2003 ( UL 2006 , C 210, str. 2, v nadaljevanju: Smernice).
Postopek p red S plošnim sodiščem in izpodbijana sodba
10 Družba Coppens je 4. junija 2008 v sodnem t ajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo, s katero je 
predlagala razglasitev n ičnosti členov 1 in 2 sporne odločbe v delu, v katerem s e nanašata nanjo, in 
podredno, znižanje globe, ki j i je bila naložena, na največ 10 % n jenega letnega prometa na trgu 
mednarodnih selitvenih storitev.
11 V podporo tožbi je družba Coppens navedla dva glavna tožbena razloga, ki s ta se nanašala na kršitev 
člena 81(1) ES oziroma člena 23(2) in (3) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 
o izvajanju pravil kon kurence iz členov [81 E S] in [82 E S] (UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 8, zvezek 2, str. 205), in en podredni razlog, ki j e imel za cilj odpravo ali znižanje globe, ki j i 
je bila naložena.
12 Prvi tožbeni razlog je imel tri dele. S temi je družba Coppens, prvič, izpodbijala, da j e bila udeležena pri 
kompleksnem kar telu, drugič, izpodbijala trajanje svoje udeležbe pri kar telu in, tretjič, Komisiji očitala, 
da n i presojala relativnega pomena njene udeležbe. V okviru prvega dela je družba Coppens poudarila, 
da ji je bila očitana zgolj predložitev lažnih predračunov, in je poleg tega navedla, da K omisija ni 
dokazala, da j e on a vedela za sporazum o provizijah. K omisija naj bi torej neutemeljeno s klenila, da j e 
bila ta dr užba udeležena pri tem ko mpleksnem kar telu. Družba Coppens je poleg tega zatrjevala, da 
sporazum o lažnih predračunih ni imel cilja ali učinka o mejevanja kon kurence.
13 Komisija je me nila, da n i pomem bno, ali se kon kurenca izkrivlja z lažnimi predračuni ali s provizijami. 
Po mnenju te institucije gre namreč v obeh primerih za izkrivljanje kon kurence, ki n avadno p rivede do 
zvišanja cen za stranko, tako da j e mogoče različne oblike o mejevalnih sporazumov šteti za enotno in 
trajajočo kršitev člena 81 ES.
14 Splošno sodišče je z izpodbijano s odbo ugodilo prvemu delu prvega tožbenega razloga družbe Coppens. 
Splošno s odišče je v točkah od 28 d o 32 izpodbijane sodbe razsodilo:
„28Glede prvega dela tožbenega razloga ni sporno, da j e bila [družba Coppens] aktivno u deležena le 
pri predložitvi lažnih predračunov (glej točki 173 in 296 o brazložitve [sporne odločbe]). V skladu 
z ugotovitvami Komisije je namreč dr užba Coppens edino p odjetje, ki n i bilo udeleženo p ri 
sporazumu o provizijah.
4 ECLI:EU:C:2012 :778SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
29 [Družba Coppens] pa zanika, da j e bila udeležena pri enotni in trajajoči kršitvi. V zvezi s tem j e 
treba spomniti, da j e v skladu s sodno p rakso lahko dr užba, ki j e pri m nogovrstni kršitvi pravil 
o konkurenci sodelovala s svojimi ravnanji, ki s padajo pod pojma sporazum ali usklajeno ra vnanje 
s protikonkurenčnim ciljem v smislu člena 81(1) ES in ki n aj bi pripomogla k uresničitvi kršitve 
v celoti, odgovorna tudi za ravnanja drugih dr užb v okviru te kršitve v celotnem o bdobju svojega 
sodelovanja pri navedeni kršitvi, če se ugotovi, da z adevna dr užba ve z a protipravna ra vnanja 
drugih udeležencev a li da j ih lahko ra zumno p redvidi i n da j e pripravljena sprejeti tveganje 
(sodba Sodišča z dne 8. julija 1999 v zadevi Komisija proti Anic Partecipazioni, C-49/92 P, 
Recueil, str. I-4125 , točki 87 in 203). Da bi bilo podjetje odgovorno z a enotno in trajajočo kršitev, 
je tako p otrebno, da j e vedelo (dokazano a li domnevano) za kršitve dr ugih udeležencev.
30 Poleg tega je treba opozoriti, da d ejstvo, da s ta cilj dogovora, pri ka terem j e sodelovalo podjetje, in 
cilj globalnega omejevalnega sporazuma enaka, ne zadostuje, da b i se temu podjetju pripisalo 
sodelovanje pri globalnem o mejevalnem s porazumu. Namreč samo če je družba, ko j e sodelovala 
pri tem d ogovoru, vedela ali bi morala ve deti, da s e je s tem v ključila v globalni omejevalni 
sporazum, lahko n jeno s odelovanje pri zadevnem d ogovoru pomeni izraz njenega pristopa k temu 
globalnemu omejevalnemu sporazumu (sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2002 v zadevi 
Sigma Tecnologie proti Komisiji, T-28/99, Recueil, str. II-1845 , točka 45).
31 Ugotoviti pa je treba, da K omisija ni dokazala, da j e [družba Coppens], ko j e bila udeležena pri 
sporazumu o lažnih predračunih, ve dela za protikonkurenčne dejavnosti drugih podjetij v zvezi 
s provizijami ali da b i jih lahko ra zumno p redvidela. Komisija namreč izrecno p riznava, da gl ede 
seznanjenosti [družbe Coppens] s kršitvami drugih udeležencev [sporna odločba] ne temelji na 
posebnih dokazih. T rdi, da [ družba Coppens] ne zanika, da j e vedela za sporazum o provizijah, in 
da n i navedla, v kakšnem o bsegu je bila obveščena o ravnanju dr ugih udeležencev p ri kr šitvi. 
Vendar [ družbi Coppens] nikakor ni treba na lastno p obudo navesti, v kakšnem o bsegu je bila 
obveščena o ravnanju dr ugih udeležencev p ri kr šitvi, saj dokazno b reme no si Komisija. Ta mora 
najprej predložiti dokaze o dejstvu, da b i ga lahko [družba Coppens] nato izpodbijala. Sicer pa je 
[družba Coppens] na vp rašanje Splošnega sodišča na obravnavi izrecno p oudarila, da n i vedela za 
[sporazum] o provizijah. Zato Komisija ni zadostila dokaznemu bremenu.
32 V teh okoliščinah je Komisija neutemeljeno u gotovila, da j e bila [družba Coppens] udeležena pri 
enotni in trajajoči kršitvi.“
15 Glede posledic te ugotovitve je Splošno s odišče v točkah od 33 d o 35 i zpodbijane sodbe opozorilo, da 
to, da v izreku sporne odločbe ni navedeno, da j e kršitev enotna in trajajoča, ni pomem bno, pri tem p a 
je zlasti me nilo, da j e izrek akta neločljivo povezan z njegovo obrazložitvijo in da o brazložitev sporne 
odločbe jasno ka že, da j e Komisija družbo Coppens štela za odgovorno z a udeležbo pri taki kr šitvi.
16 Splošno s odišče je v točki 36 izpodbijane sodbe na podlagi tega sklepalo:
„Zato čeprav lahko u deležba v sistemu lažnih predračunov sama po sebi pomeni kršitev člena 81 ES, ki 
se lahko ka znuje z globo, je treba v skladu s predlogom [družbe Coppens] člena 1(i) in 2(k) [sporne 
odločbe] razglasiti za nična.“
17 Splošno s odišče je zato v točki 37 izpodbijane sodbe me nilo, da n i treba preučiti drugih delov prvega 
razloga, ki g a je družba Coppens navedla v podporo tožbi, niti njenih dr ugih tožbenih razlogov, in je 
zato člena 1(i) in 2(k) sporne odločbe razglasilo za nična.
ECLI:EU:C:2012 :778 5SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
Predlogi strank
18 Komisija s pritožbo Sodišču predlaga, naj:
— izpodbijano s odbo razveljavi,
— zavrne ničnostno t ožbo ali – podredno – ra zglasi člen 1(i) sporne odločbe za ničen v delu, 
v katerem j e družba Coppens spoznana za odgovorno z a sporazum o provizijah,
— določi globo v primernem z nesku in
— družbi Coppens naloži stroške tega pritožbenega postopka in del stroškov postopka p red Splošnim 
sodiščem, ki g a Sodišče šteje za primernega.
19 Družba Coppens Sodišču predlaga, naj:
— pritožbo zavrne,
— podredno, če bi Sodišče izpodbijano s odbo v celoti ali delno ra zveljavilo, znesek globe, ki j i jo je 
naložila Komisija, omeji na 10 % njenega prometa na zadevnem t rgu in
— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka p red Splošnim sodiščem i n stroškov tega pritožbenega 
postopka.
Pritožba
20 Komisija v podporo svoji pritožbi navaja, da j e Splošno s odišče kršilo člena 263 PD EU in 264 PD EU ter 
načelo sorazmernosti.
Trditve strank
21 Komisija s svojim pritožbenim ra zlogom v bistvu zatrjuje, da j e Splošno s odišče glede na obrazložitev, 
ki jo je navedlo v točki 36 izpodbijane sodbe, ravnalo napačno, ker ni razglasilo zgolj delne ničnosti 
sporne odločbe, kolikor se nanaša na dr užbo Coppens. V obravnavani zadevi naj namreč ne bi bilo 
dokazano le to, da j e ta družba vedela ali bi morala vedeti za sporazum o provizijah. Ve ndar p a naj bi 
bila v skladu z ustaljeno s odno p rakso razglasitev d elne ničnosti odločbe mogoča, kadar s o elementi, 
katerih ničnost se zahteva, ločljivi od preostalega dela odločbe, kar n aj bi za obravnavani primer 
veljalo. To, da S plošno s odišče razglasi ničnost odločbe v celoti, kadar n i mogoče dokazati le enega 
samega dela kršitve, naj bi bilo nesorazmerno.
22 Komisija opozarja, da j e bila dr užba Coppens v sporni odločbi spoznana za odgovorno z a enotno in 
trajajočo kršitev, ki j e bila v zadevnem o bdobju sestavljena iz dveh ra zličnih elementov, in sicer iz 
sporazuma o provizijah in sporazuma o lažnih predračunih. Z ato naj bi Splošno s odišče utemeljeno 
razglasilo ničnost navedene odločbe v celoti, kolikor se nanaša na to dr užbo, le, če bi lahko u gotovilo, 
da – poleg neobstoja dokaza, da n avedena dr užba ni vedela za protikonkurenčne dejavnosti drugih 
podjetij v zvezi s provizijami ali bi te dejavnosti lahko ra zumno p redvidela – K omisija tudi n i 
dokazala, da j e dr užba Coppens sodelovala pri sporazumu o lažnih predračunih. Ve ndar n aj glede 
dokaza takega sodelovanja in tega, da t o sodelovanje samo po sebi pomeni kršitev člena 81 ES, ne bi 
bilo no benega dvoma, kot je priznalo tudi Splošno s odišče.
6 ECLI:EU:C:2012 :778SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
23 Izpodbijana sodba naj bi bila tako v nasprotju s sodno p rakso, v skladu s katero Splošno sodišče ne sme 
razglasiti popolne ničnosti, kadar j e očitno, da l ahko ra zlog, ki g a šteje za utemeljenega, upraviči le 
delno n ičnost, pri čemer je taka sodna praksa izraz načela sorazmernosti.
24 Prav tako b i bila popolna ničnost odločb v zvezi s karteli iz razloga, da d el kršitve n i bil dokazan, 
v nasprotju z učinkovitim izvajanjem s odne oblasti in učinkovitim u veljavljanjem p ravil kon kurence, 
ker bi zavezovala k ponovitvi postopka, razen če se soglaša s tem, da o stane kršitev v delu, ki j e bil 
dokazan, nekaznovana. Poleg tega naj ne bi bilo gotovo, ali je ponovitev takih postopkov skladna 
z načelom ne bis in idem.
25 Nazadnje, Komisija zatrjuje, da l ahko S odišče dokončno o dloči o sporu. Upoštevna dejstva naj ne bi 
bila sporna, družba Coppens pa naj pred Splošnim sodiščem n e bi izpodbijala, da j e bila v 67 primerih 
udeležena pri izvajanju sporazuma o lažnih predračunih, ko t so bili ugotovljeni in dokumentirani 
v sporni odločbi. Komisija v zvezi s tem d odaja, da j e imel ta sporazum hkrati protikonkurenčen cilj in 
protikonkurenčne učinke, in priznava, prvič, da z a leti 1994 in 1995 n i nobenega dokaza o udeležbi 
družbe Coppens pri izvajanju navedenega sporazuma in, drugič, da b i se globa lahko z nižala, če bi bilo 
družbo Coppens mogoče šteti za odgovorno le za zadnjenavedeni sporazum.
26 Družba Coppens primarno t rdi, da j e treba pritožbo zavrniti. Prvič, elementi, ki b i jih bilo od sporne 
odločbe mogoče ločiti v smislu sodne prakse Sodišča, naj ne bi obstajali. Glede na to, da j e Komisija 
v tej odločbi ugotovila obstoj kompleksnega kar tela, ki p omeni enotno in trajajočo kršitev člena 81 ES, 
bi se m oralo Splošno s odišče nujno i zreči glede udeležbe dr užbe Coppens pri takem o mejevalnem 
sporazumu. Tako n aj bi presodilo, da z golj dejstvo, da i ma sporazum, pri ka terem j e sodelovalo 
podjetje, isti cilj kot globalni omejevalni sporazum, ne more zadoščati za to, da s e temu podjetju očita 
udeležba pri globalnem o mejevalnem s porazumu. Ne bi naj šlo za „del kršitve“.
27 Drugič, v navedeni sodni praksi naj bi razglasitev d elne ničnosti odločbe dopuščena le, če taka d elna 
ničnost ne spremeni bistva zadevne odločbe. Vendar n aj bi bila v obravnavanem p rimeru opredelitev 
kršitve, ki s e očita družbi Coppens, in torej sama vsebina sporne odločbe v zvezi s to dr užbo, tista, ki 
je predmet spora p red Splošnim sodiščem. Popolna ničnost te odločbe, kolikor se nanaša na dr užbo 
Coppens, naj bi bila posledica neobstoja dokaza o vpletenosti te družbe pri vseh bistvenih elementih, 
na podlagi katerih je mogoče dokazati obstoj enotne in trajajoče kršitve.
28 V vsakem p rimeru naj Splošno s odišče ne bi moglo ra zglasiti samo delne ničnosti sporne odločbe. 
Zgolj spremem ba zneska gl obe naj bi družbi Coppens zagotovila nezadostno p ravno v arstvo. V takem 
primeru bi namreč naložitev gl obe tej družbi še vedno temeljila na vseh elementih kr šitve, me dtem ko 
samo za enega od teh elementov velja, da j e bil dejansko d okazan proti njej.
29 Tretjič, razglasitev p opolne ničnosti v izpodbijani sodbi naj ne bi bila v nasprotju s sodno p rakso, kot 
izhaja iz sodbe z dne 11. decembra 2008 v zadevi Komisija proti Département du Loiret (C-295/07 P, 
ZOdl., str. I-9363 ). Tožbeni razlog, ki m u je bilo ugodeno v obravnavanem p rimeru, naj bi bil 
usmerjen zoper skupni imenovalec sporne odločbe, in sicer obtožbo v zvezi s kompleksnim kar telom. 
Zato naj razglasitev p opolne ničnosti te odločbe ne bi prekoračila navedenega tožbenega ra zloga. 
Poleg tega naj ne bi bilo mogoče ugoditi argumentu, ki s e nanaša na učinkovito izvajanje sodne oblasti 
in učinkovito uveljavljanje pravil kon kurence. Na podlagi načela zakonitosti naj bi bilo podjetju mogoče 
naložiti globo le, če se dokaže, da j e storilo očitano kr šitev. Vendar n aj bi Splošno s odišče glede na to, 
da j e kr šitev, ugotovljena v navedeni odločbi, ko mpleksen kar tel, to je kr šitev, sestavljena iz ve č 
elementov, od ka terih je vsak bistven za ugotovitev te kr šitve, popolnoma upravičeno p resodilo, da 
Komisija ni zadostno d okazala, da j e dr užba Coppens sodelovala pri ra zličnih bistvenih elementih te 
kršitve, tako da n i mogoče šteti, da j e bila ta družba udeležena pri ko mpleksnem kar telu.
ECLI:EU:C:2012 :778 7SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
30 Podredno dr užba Coppens Sodišču predlaga odpravo ali vsaj znižanje globe na znesek, ki n e presega 
10 % n jenega prometa na trgu me dnarodnih selitev v Belgiji. Še bolj podredno, če bi Sodišče 
razveljavilo izpodbijano s odbo in ne bi razglasilo ničnosti sporne odločbe v delu, ki s e nanaša nanjo, 
družba Coppens Sodišču predlaga, naj ob uporabi svoje neomejene sodne pristojnosti zniža globo, ki j i 
je bila naložena. Družba Coppens v podporo tem p redlogom navaja dva razloga.
31 Prvič, družba Coppens trdi, da j e bil osnovni znesek globe napačno d oločen, saj Komisija ni razlikovala 
med udeleženci kar tela, me dtem ko b i morala upoštevati njihove p osamezne vloge pri tem s porazumu. 
Tako n aj bi ta dr užba storila lažjo kr šitev o d tiste, ki j i jo je očitala Komisija, ob upoštevanju zlasti 
njene omejene vloge in omejene udeležbe pri zadevnem kar telu, njenega tržnega deleža, ki n aj bi 
znašal le 0,04 % zadevnega trga, in njenega skupnega prometa, ki n aj bi bil občutno m anjši od 
prometa dr ugih udeležencev p ri kr šitvi. Zato naj Komisija glede navedene dr užbe ne bi smela ko t 
izhodišče za izračun globe vzeti odstotka v višini 17 % od vrednosti prodaj, kot ga je vzela za vse druge 
udeležence. Poleg tega naj bi družba Coppens izkazala, da j e trajanje kršitve, ki j i ga je mogoče očitati, 
največ 7 let, ne pa 10 let in 9 mesecev. Še več, osnovni znesek globe naj bi moral biti ob uporabi točk 
od 27 d o 35 S mernic znižan. V zvezi s tem dr užba Coppens zlasti trdi, da j e predložila dokaze, ki 
potrjujejo njeno p lačilno n esposobnost in dejansko n evarnost stečaja.
32 Drugič, družba Coppens navaja, da j e bilo pri določitvi globe očitno kr šeno n ačelo sorazmernosti, ker 
ta globa znaša 10 % n jenega skupnega prometa in predstavlja skoraj 200 % vrednosti upoštevanih 
prodaj. Komisija naj bi morala v skladu s sodno p rakso upoštevati, da j e promet te družbe, ustvarjen iz 
naslova dejavnosti, ki j o zadeva kar tel, predstavljal le okoli 3,2 % njenega skupnega prometa.
33 Nazadnje družba Coppens Sodišču predlaga, naj po potrebi Komisiji naloži plačilo stroškov ob uporabi 
člena 69(3), drugi pododstavek, P oslovnika S odišča, ki j e določba, ki j o zdaj vsebuje člen 139 t ega 
poslovnika.
Presoja So dišča
34 Ni sporno, da j e Splošno s odišče, potem ko j e v točki 36 i zpodbijane sodbe ugotovilo, da l ahko 
sodelovanje dr užbe Coppens pri sporazumu o lažnih predračunih samo po sebi pomeni kršitev 
člena 81 ES, ki s e lahko ka znuje z globo, kljub temu me nilo, da j e treba člena 1(i) in 2(k) sporne 
odločbe ra zglasiti za nična. Komisija s pritožbenim ra zlogom p rereka t o, da j e Splošno s odišče 
razglasilo ničnost te odločbe v celoti, kolikor se nanaša na družbo Coppens.
35 Treba je spomniti, da i z členov 254, šesti odstavek, PD EU in 264 , prvi odstavek, PD EU izhaja, da č e je 
tožba na podlagi člena 263 PD EU utemeljena, Splošno s odišče razglasi izpodbijani akt za ničen.
36 Kot je poudarila generalna pravobranilka v točki 25 s klepnih predlogov, je treba člen 264, prvi 
odstavek, PD EU kl jub vsemu ra zlagati tako, da s e akt, ki s e izpodbija z ničnostno t ožbo, razglasi za 
ničen le v delu, v katerem j e ta tožba utemeljena.
37 V zvezi s tem j e Sodišče že presodilo, da S plošnemu sodišču zgolj dejstvo, da š teje za utemeljenega 
enega od tožbenih razlogov, ki j ih tožeča stranka n avaja v podporo tožbi, ne omogoča, da i zpodbijani 
pravni akt brez nadaljnjega razglasi za ničen v celoti. Do razglasitve p opolne ničnosti namreč ne sme 
priti, kadar j e očitno, da j e navedeni tožbeni razlog, ki s e nanaša samo na poseben vidik spornega 
akta, lahko p odlaga le za ra zglasitev d elne n ičnosti (zgoraj navedena sodba K omisija p roti 
Département du Loiret, točka 104).
38 Kljub temu je razglasitev d elne ničnosti akta Unije mogoča samo takrat, kadar s o elementi, katerih 
ničnost se zahteva, ločljivi od preostalega akta. Ta zahteva ni izpolnjena, če bi bila posledica delne 
ničnosti akta spremem ba njegovega bistva, kar j e treba presojati na podlagi objektivnega me rila, ne pa 
na podlagi subjektivnega me rila, ki b i bilo povezano s politično v oljo organa, ki j e zadevni akt sprejel
8 ECLI:EU:C:2012 :778SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
 (glej v tem s mislu sodbo z dne 24. maja 2005 v zadevi Francija proti Parlamentu in Svetu, C-244/03, 
ZOdl., str. I-4021 , točke o d 12 d o 14, in zgoraj navedeno s odbo Komisija proti Département du 
Loiret, točki 105 in 106).
39 Iz tega sledi, da b i Splošno s odišče v skladu s členom 264, prvi odstavek, PD EU utemeljeno ra zglasilo 
popolno n ičnost sporne odločbe, kolikor se nanaša na dr užbo Coppens, le, če bi razglasitev d elne 
ničnosti te odločbe spremenila njeno b istvo, kar j e treba preveriti.
40 V zvezi s tem j e treba najprej spomniti, da č len 1 sporne odločbe določa, da s o dr užba Coppens in 
druga podjetja kršili člen 81(1) ES in člen 53(1) Sporazuma o Evropskem g ospodarskem p rostoru, ker 
so neposredno i n posredno d oločali cene me dnarodnih selitvenih storitev v Belgiji, si razdelili delež 
tega trga in prirejali vlaganje ponudb v obdobju od 13. oktobra 1992 d o 29. julija 2003 . Ve ndar j e 
Splošno s odišče, prvič, v točki 35 izpodbijane sodbe ugotovilo, da K omisija dr užbo Coppens šteje za 
odgovorno z a udeležbo pri enotni in trajajoči kršitvi, in dr ugič, v točkah 28 in 36 n avedene sodbe ni 
izključilo, da j e lahko s porazum o lažnih predračunih, gl ede ka terega dr užba Coppens ni prerekala 
sodelovanja, sam po sebi v nasprotju s členom 81 ES.
41 V skladu z ustaljeno s odno p rakso je kr šitev č lena 81(1) ES lahko n e le posledica ločenega dejanja, 
ampak tudi n iza dejanj ali celo trajajočega ravnanja, čeprav bi lahko t udi en ali več elementov tega 
niza dejanj ali trajajočega ravnanja sam p o sebi in ločeno p omenil kršitev n avedene določbe. Tako 
lahko K omisija, kadar s e različna dejanja zaradi i stega cilja izkrivljanja kon kurence na skupnem t rgu 
uvrščajo v „celovit načrt“, naloži odgovornost za ta dejanja glede na sodelovanje pri kr šitvi kot celoti 
(zgoraj navedena sodba Komisija proti Anic Partecipazioni, točka 81, in sodba z dne 7. januarja 2004 
v združenih zadevah Aalborg Portland in dr ugi proti Komisiji, C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, 
C-213/00 P, C-217/00 P in C-219/00 P, Recueil, str. I-123, točka 258).
42 Podjetje, ki j e pri taki enotni in ko mpleksni kršitvi sodelovalo s svojimi ravnanji, ki s padajo pod pojma 
sporazum a li usklajeno ra vnanje s protikonkurenčnim c iljem v smislu člena 81(1) ES in ki n aj bi 
pripomogla k uresničitvi kršitve v celoti, je tako l ahko o dgovorno t udi za ra vnanja dr ugih podjetij 
v okviru te kršitve v celotnem o bdobju svojega sodelovanja pri navedeni kršitvi. Za tak primer gre, če se 
ugotovi, da j e navedeno p odjetje nameravalo s svojim ra vnanjem p rispevati k skupnim ciljem, za katere 
so si prizadevali vsi udeleženci, in da j e ve delo za protipravna ravnanja, ki s o jih dr ugi udeleženci 
predvideli ali izvajali pri izpolnjevanju istih ciljev, ali da j e lahko ta ravnanja razumno p redvidelo in je 
bilo p ripravljeno s prejeti tveganje (zgoraj navedeni sodbi Komisija p roti Anic P artecipazioni, 
točki 87 in 203, ter Aalborg Portland in dr ugi proti Komisiji, točka 83).
43 Tako j e lahko p odjetje neposredno s odelovalo pri vseh protikonkurenčnih ra vnanjih, ki s estavljajo 
enotno i n trajajočo kršitev, zato je v takem p rimeru K omisija upravičena temu podjetju naložiti 
odgovornost za vsa ta ravnanja in s tem z a navedeno kr šitev v celoti. Prav tako j e lahko p odjetje 
sodelovalo le pri delu protikonkurenčnih ravnanj, ki s estavljajo enotno in trajajočo kršitev, pri tem p a 
je vedelo za vsa ostala protipravna ravnanja, ki s o jih dr ugi udeleženci kar tela predvideli ali izvajali pri 
izpolnjevanju istih ciljev, ali pa je lahko ta ravnanja razumno p redvidelo in je bilo pripravljeno s prejeti 
tveganje. V takem p rimeru je Komisija ravno t ako u pravičena temu podjetju naložiti odgovornost za 
vsa protikonkurenčna ravnanja, ki s estavljajo tako kr šitev, in s tem o dgovornost za to kršitev v celoti.
44 Nasprotno p a, če je podjetje neposredno s odelovalo pri enem a li več protikonkurenčnih ravnanjih, ki 
sestavljajo enotno in trajajočo kršitev, vendar n i dokazano, da j e s svojim ra vnanjem ž elelo prispevati 
k vsem s kupnim ciljem, za ka tere so si prizadevali drugi udeleženci kar tela, in da j e ve delo za vsa 
protipravna ravnanja, ki s o jih navedeni udeleženci predvideli ali izvajali pri izpolnjevanju istih ciljev, 
kot jim je sledilo to podjetje, ali da j e lahko t a ravnanja razumno p redvidelo in je bilo pripravljeno 
sprejeti tveganje, je Komisija upravičena temu podjetju naložiti odgovornost le za ravnanja, pri ka terih 
je neposredno s odelovalo, in za ravnanja, ki s o jih dr ugi udeleženci kar tela predvideli ali izvajali pri 
izpolnjevanju istih ciljev, kot jim je sledilo to podjetje, ter za ka tera je dokazano, da j e to podjetje 
zanje vedelo ali jih je lahko ra zumno p redvidelo in je bilo pripravljeno s prejeti tveganje.
ECLI:EU:C:2012 :778 9SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
45 To vseeno n e sme v oditi k razbremenitvi odgovornosti tega podjetja za ravnanja, za ka tera ni sporno, 
da je pri njih sodelovalo, ali za ka tera je to podjetje dejansko m ogoče šteti za odgovorno. Dejstvo, da 
podjetje ni bilo udeleženo v vseh elementih kar tela oziroma je imelo pri vidikih, pri ka terih je bilo 
udeleženo, manjšo vlogo, namreč ni pomem bno z a ugotovitev o bstoja kršitve z njegove strani, saj je 
treba te dejavnike u poštevati samo pri presojanju teže kršitve in po potrebi pri določanju globe (zgoraj 
navedeni sodbi Komisija proti Anic Partecipazioni, točka 90, in A alborg Portland in dr ugi proti 
Komisiji, točka 86).
46 Vendar p a je odločbo Komisije, v kateri je opredeljen globalni omejevalni sporazum gl ede enotne in 
trajajoče kršitve, mogoče tako ra zdeliti le, če je, prvič, navedeno p odjetje me d upravnim p ostopkom 
lahko ra zumelo, da s e mu očita tudi vsako o d ravnanj, ki s estavljajo to kršitev, in se je torej glede tega 
lahko b ranilo, in če je bila, drugič, navedena odločba v zvezi s tem d ovolj jasna.
47 Iz tega sledi, da – če so pogoji iz prejšnje točke te sodbe izpolnjeni – če sodišče Unije ugotovi, da 
Komisija ni pravno z adostno d okazala, da j e podjetje pri udeležbi pri enem o d protikonkurenčnih 
ravnanj, ki t vorijo enotno i n trajajočo kršitev, vedelo za dr uga protikonkurenčna ra vnanja dr ugih 
udeležencev kar tela pri izpolnjevanju istih ciljev a li bi jih lahko ra zumno p redvidelo in je bilo 
pripravljeno s prejeti tveganje, lahko u gotovi le, da t emu podjetju ni mogoče naložiti odgovornosti za 
ta druga ravnanja in s tem z a celotno e notno in trajajočo kršitev ter da j e treba sporno o dločbo šteti 
za neutemeljeno z golj v tem o bsegu.
48 V obravnavanem p rimeru je iz točk od 10 d o 12 i zpodbijane sodbe razvidno, da j e Komisija v sporni 
odločbi navedla, da j e zadevni kar tel prevzel tri oblike, in sicer obliko s porazuma o cenah, sporazuma 
o lažnih predračunih in sporazuma o provizijah, in da j e me nila, da j e treba ta zadnjenevedeni 
sporazum šteti za posredno d oločitev c en za me dnarodne selitvene storitve v Belgiji, me dtem ko j e 
sporazum o lažnih predračunih pomenil prirejanje postopka javnega razpisa za predložitev p onudb, 
tako da s o bile cene, navedene v vseh ponudbah, višje, kot bi bile v konkurenčnem o kolju. Poleg tega 
je Splošno s odišče v točki 28 i ste sodbe poudarilo, da j e bila v skladu s sporno o dločbo aktivna 
udeležba družbe Coppens pri kar telu omejena le na sporazum o lažnih predračunih in da t a družba ni 
bila udeležena pri sporazumu o provizijah.
49 Iz spisa o postopku p red Splošnim sodiščem i n točke 25 izpodbijane sodbe je tudi ra zvidno, prvič, da j e 
družba Coppens lahko ra zumela, da s e ji pripisuje odgovornost za zadevno e notno in trajajočo kršitev 
in da s e ji tudi o čita udeležba pri sporazumu o lažnih predračunih ko t takem , ter je torej imela 
možnost braniti se v zvezi s tem i n, drugič, da j e sporna odločba dovolj jasna glede tega.
50 Poleg tega, ker naj ugotovitev sodišča Unije, da K omisija ni pravno z adostno d okazala, da j e podjetje pri 
udeležbi pri enem o d protikonkurenčnih ravnanj, ki t vorijo enotno in trajajočo kršitev, vedelo za druga 
protikonkurenčna ra vnanja dr ugih udeležencev kar tela pri izpolnjevanju istih ciljev a li bi jih lahko 
razumno p redvidelo in je bilo pripravljeno s prejeti tveganje, v skladu s sodno p rakso, navedeno 
v točki 45 te sodbe, ne bi vodila k temu, da b i bilo navedeno p odjetje razbremenjeno o dgovornosti za 
del ravnanj, za katera je dokazano, da j e pri njih sodelovalo, ali za katera je to podjetje mogoče šteti za 
odgovorno, se mora sodišče Unije omejiti na razglasitev d elne ničnosti sporne odločbe.
51 Namreč, glede na to, da j e sam cilj odločbe Komisije, s katero je ugotovljena udeležba podjetja pri 
omejevalnem s porazumu ob kr šitvi člena 81 ES, ugotovitev e nega ali več ravnanj, ki s estavljajo tako 
kršitev, naj takšna razglasitev d elne ničnosti ne bi spremenila bistva take o dločbe.
52 V teh okoliščinah je Splošno s odišče s tem, da j e sporno o dločbo razglasilo za nično v celoti, čeprav ni 
zanikalo udeležbe družbe Coppens pri sporazumu o lažnih predračunih niti protikonkurenčnosti tega 
sporazuma, v svoji sodbi napačno u porabilo pravo.
10 ECLI:EU:C:2012 :778SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
53 Nazadnje, ke r je iz navedenega ra zvidno, da b i bilo Splošno s odišče v obravnavanem p rimeru 
upravičeno p o potrebi razglasiti le delno n ičnost sporne odločbe, ko likor se nanaša na dr užbo 
Coppens, ta družba v utemeljitev ra zglasitve p opolne ničnosti te odločbe s strani Splošnega sodišča ne 
more veljavno trditi, da j i zgolj znižanje zneska gl obe, ki j i je bila naložena, ne bi zagotovilo zadostnega 
pravnega varstva.
54 Iz vsega navedenega izhaja, da j e Splošno s odišče s tem, da j e sporno o dločbo, kolikor se nanaša na 
družbo Coppens, razglasilo za nično v celoti, čeprav ni zanikalo udeležbe te dr užbe pri sporazumu 
o lažnih predračunih niti tega, da l ahko ta sporazum sam p o sebi pomeni kršitev člena 81 ES, kršilo 
člen 264, prvi odstavek, PD EU. Ker je pritožbeni razlog, ki g a je navedla Komisija, tako u temeljen, je 
treba pritožbi ugoditi in izpodbijano s odbo razveljaviti.
Tožba pred S plošnim sodiščem
55 V skladu s členom 61, prvi odstavek, dr ugi stavek, Statuta Sodišča Evropske u nije lahko S odišče, če je 
pritožba utemeljena, v primeru ra zveljavitve o dločitve S plošnega sodišča samo dokončno o dloči 
o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje. Sodišče me ni, da j e v obravnavanem p rimeru tako.
56 Kot je razvidno i z točk 11 in 12 te sodbe, je dr užba Coppens pred Splošnim sodiščem n avedla dva 
glavna tožbena razloga, ki s ta se nanašala na kršitev člena 81(1) ES oziroma člena 23(2) in (3) Uredbe 
št. 1/2003 , in en podredni razlog, ki s e je nanašal na odpravo ali znižanje globe, ki j i je bila naložena. 
Prvi tožbeni ra zlog ima tri d ele, v katerih dr užba C oppens zanika, da j e bila udeležena pri 
kompleksnem kar telu, izpodbija trajanje svoje udeležbe pri kar telu in Komisiji očita, da n i presojala 
relativne teže te udeležbe.
Prvi del prvega tožbenega razloga
57 Družba Coppens v bistvu navaja, da j e Komisija napačno u gotovila, da j e bila udeležena pri enotni in 
trajajoči kršitvi. Komisija naj ne bi dokazala, da j e ta dr užba ve dela za sporazum o provizijah. Poleg 
tega navedena dr užba trdi, da s porazum o lažnih predračunih ni imel cilja ali učinka o mejevanja 
konkurence ter da j e vsekakor, prvič, ta sporazum le neznatno vp lival na trg in, drugič, je bilo 
sodelovanje te družbe pri navedenem s porazumu zelo omejeno.
58 Komisija trdi, da t i argumenti niso utemeljeni.
59 Na začetku j e treba poudariti, da dr užba Coppens v bistvu prereka, da j i Komisija lahko n aloži 
odgovornost za enotno i n trajajočo kršitev, saj njena udeležba pri enem o d dveh sporazumov, ki t o 
kršitev sestavljata v obravnavanem p rimeru, ni dokazana v skladu z zahtevami sodne prakse.
60 V zvezi s tem j e treba spomniti, da m ora K omisija v skladu s sodno p rakso, navedeno v točki 42 te 
sodbe, da b i dokazala udeležbo podjetja pri izvajanju enotne kr šitve, dokazati, da j e nameravalo to 
podjetje s svojim ra vnanjem p rispevati k skupnim ciljem, za ka tere so si prizadevali vsi udeleženci, in 
da je bilo seznanjeno s protipravnimi ravnanji, ki s o jih predvidela ali izvajala dr uga podjetja, da b i 
dosegla iste cilje, ali da j e lahko t a ra vnanja ra zumno p redvidelo in je bilo pripravljeno s prejeti 
tveganje.
61 V obravnavanem p rimeru ni sporno, da j e bila enotna in trajajoča kršitev, za katero je Komisija družbo 
Coppens štela za odgovorno, v obdobju, v katerem j e bila tej družbi očitana udeležba pri zadevnem 
kartelu, sestavljena iz dveh sporazumov. Na eni strani gre za sporazum o lažnih predračunih, ka terega 
izvajanje je opisano v točkah od 229 d o 278 o brazložitve sporne odločbe in za katerega je zlasti iz točk 
od 358 d o 364 o brazložitve t e odločbe ra zvidno, da o mejuje kon kurenco. Na dr ugi strani gre za
ECLI:EU:C:2012 :778 11SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
 sporazum o provizijah, ka terega izvajanje je opisano v točkah od 161 d o 228 o brazložitve n avedene 
odločbe in za ka terega je zlasti iz točk od 351 d o 357 o brazložitve te odločbe razvidno, da o mejuje 
konkurenco.
62 V zvezi s sporazumom o lažnih predračunih je treba spomniti, da dr užba Coppens ne prereka svojega 
sodelovanja pri njem. Poleg tega – v nasprotju s trditvami te družbe – ni mogoče sprejeti, da n e cilj ne 
učinki tega sporazuma niso bili protikonkurenčni. Podjetja, ki p redložijo take p redračune, se namreč 
odrečejo kon kuriranju selitvenemu podjetju, ki j ih zahteva. Prav tako t o zadnjenavedeno p odjetje pri 
tem, ko o d svojih kon kurentov zahteva, naj predložijo take p redračune, ve, da n jegova ponudba ne bo 
v konkurenci s konkurenčnejšimi ponudbami. Podjetje, ki o pravi selitev, tako lahko z ahteva višjo ceno, 
česar ne bi moglo storiti v konkurenčnem o kolju, in to v škodo potrošnikov.
63 Poleg tega, ker je v skladu s točko 89 o brazložitve s porne odločbe skupni tržni delež udeleženih 
podjetij znašal približno 50 % trga me dnarodnih selitvenih storitev v Belgiji, česar dr užba Coppens ne 
izpodbija, ni mogoče sprejeti niti, da s o bili učinki tega sporazuma na zadevni trg le neznatni in bi bili 
zato lahko v skladu s sodno p rakso Sodišča izvzeti iz prepovedi iz člena 81(1) ES (sodbi z dne 9. julija 
1969 v zadevi Völk, 5/69, Recueil, str. 295, točka 7, in z dne 23. novembra 2006 v zadevi Asnef-Equifax 
in Administración d el Estado, C-238/05, ZOdl., str. I-11125 , točka 50 in navedena sodna praksa).
64 V zvezi z domnevnim o mejenim sodelovanjem dr užbe Coppens pri navedenem s porazumu zadošča 
spomniti, da j e v skladu s samim členom 81(1) ES za uporabo prepovedi, navedene v tej določbi, treba 
vedeti le, ali je bil cilj ali učinek sporazuma, pri ka terem j e podjetje sodelovalo skupaj z drugimi 
podjetji, omejiti kon kurenco in ali je ta sporazum lahko vp lival na trgovino me d dr žavami članicami. 
Zato vp rašanje, ali bi lahko p osamično s odelovanje podjetja pri takem s porazumu gl ede na njegov 
šibek položaj na zadevnem t rgu samo po sebi omejilo kon kurenco ali vp livalo na trgovino me d 
državami članicami, ni upoštevno z a ugotovitev o bstoja kršitve.
65 Iz zgoraj navedenega izhaja, da j e Komisija utemeljeno š tela dr užbo C oppens za odgovorno z a 
sodelovanje pri sporazumu o lažnih predračunih ob kršitvi člena 81 ES.
66 V zvezi s sporazumom o provizijah pa je treba, nasprotno, poudariti, da j e Komisija v točki 296 
obrazložitve s porne odločbe ugotovila, da s e dr užba Coppens z drugimi podjetji, udeleženimi pri 
zadevnem kar telu, ni dogovorila o provizijah. K omisija bi torej družbo Coppens utemeljeno š tela za 
odgovorno z a sporazum o provizijah le, če bi dokazala, da j e ta dr užba nameravala s svojo udeležbo 
pri sporazumu o lažnih predračunih prispevati k skupnim ciljem, za ka tere so si prizadevali vsi drugi 
udeleženci kar tela, in da j e ve dela za sporazum o provizijah, ki s o ga ti izvajali, ali ga je lahko 
razumno p redvidela in je bila pripravljena sprejeti tveganje. Ve ndar j e treba ugotoviti, da K omisija 
v svojih pisanjih zatrjuje, da j e lahko p redpostavljala, da j e dr užba Coppens za to ve dela, zlasti če se 
upošteva, da t a dr užba ne zanika, da j e bila obveščena o sporazumu o provizijah. P oleg tega ta 
institucija izrecno p riznava, da n avedena odločba v zvezi s tem vp rašanjem n e temelji na specifičnih 
dokazih.
67 Iz tega sledi, da K omisija ni izpolnila zahtev gl ede dokaznega bremena v zvezi s tem i n zato ni izkazala, 
da j e dr užba Coppens pri sodelovanju pri sporazumu o lažnih predračunih ve dela za sporazum 
o provizijah, ki s o ga izvajala druga podjetja, udeležena pri kar telu, ali ga je lahko ra zumno p redvidela. 
V teh okoliščinah K omisija dr užbe Coppens ni mogla zakonito šteti za odgovorno z a sporazum 
o provizijah in ji naložiti odgovornost za vsa ravnanja, ki t vorijo enotno i n trajajočo kršitev. V tem 
obsegu je torej prvi del prvega razloga, ki g a je družba Coppens navedla v podporo tožbi, utemeljen.
12 ECLI:EU:C:2012 :778SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
Drugi del prvega tožbenega razloga
68 Družba Coppens v zvezi s tem t rdi, da n i dokaza o njeni udeležbi pri kr šitvi za leti 1994 in 1995 . Zato 
naj bi Komisija v točki 547 o brazložitve sporne odločbe in členu 1(i) te odločbe napačno u gotovila, da 
je bila ta družba pri zadevni kršitvi udeležena 10 let in 9 mesecev.
69 Komisija priznava, da z a ti dve leti ni dokaza o sodelovanju dr užbe Coppens pri izvajanju sporazuma 
o lažnih predračunih. Kljub temu me ni, da t o ne vpliva na trajanje sodelovanja družbe Coppens pri tem 
sporazumu, saj na podlagi neobstoja dokaza o izvajanju sporazuma s strani podjetja v danem o bdobju 
ni mogoče skleniti, da t o podjetje ni storilo kršitve v zadevnem o bdobju.
70 V zvezi s tem j e treba spomniti, da j e Sodišče že odločilo, da j e treba v večini primerov o obstoju 
protikonkurenčnega ra vnanja ali sporazuma sklepati iz določenega števila naključij in indicev, ki – 
upoštevani skupaj – o b n eobstoju dr uge d osledne ra zlage p omenijo d okaz o kršitvi pravil 
o konkurenci (zgoraj navedena sodba Aalborg Portland in dr ugi proti Komisiji, točka 57, in sodba 
z dne 21. septembra 2006 v zadevi Nederlandse Federatieve Ve reniging voor de Groothandel op 
Elektrotechnisch Gebied proti Komisiji, C-105/04 P, ZOdl., str. I-8725 , točka 94).
71 Taki indici in naključja lahko, če se presojajo ko t celota, razkrijejo ne le obstoj protikonkurenčnih 
ravnanj ali sporazumov, ampak tudi trajanje nadaljevanega protikonkurenčnega ravnanja in obdobje 
uporabe sklenjenega sporazuma, ki p redstavlja kr šitev p ravil o konkurenci (glej v tem s mislu zgoraj 
navedeno s odbo Nederlandse Federatieve Ve reniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied 
proti Komisiji, točki 95 in 96).
72 V zvezi z neobstojem d okaza glede obstoja sporazuma v nekih določenih obdobjih ali vsaj glede tega, 
da je neko p odjetje ta sporazum izvajalo v danem o bdobju, je treba spomniti, da t o, da t ak dokaz ni 
bil predložen za neka d oločena obdobja, ne preprečuje, da b i se kr šitev š tela za podano v širšem 
časovnem o kviru od teh obdobij, če ta ugotovitev temelji na skladnih in objektivnih indicih. V okviru 
kršitve, ki t raja več let, tudi dejstvo, da s e zunanji pokazatelji kar tela pojavljajo v različnih časovno b olj 
ali manj oddaljenih obdobjih, n e vp liva na njegov obstoj, če ra zlični ukrepi, ki s o del te kr šitve, 
uresničujejo samo en cilj in se umeščajo v okvir enotne in trajajoče kršitve (glej v tem s mislu zgoraj 
navedeno s odbo Nederlandse Federatieve Ve reniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied 
proti Komisiji, točki 97 in 98).
73 Iz sodne prakse ravno t ako izhaja, da j e posledica tihega odobravanja nezakonite pobude brez javnega 
distanciranja od njene vsebine ali brez njene prijave u pravnim o rganom s podbujanje nadaljevanja 
kršitve, zaradi č esar je oteženo n jeno o dkritje. Ta soudeležba je opustitveni način udeležbe pri kr šitvi, 
ki je torej taka, da n a podlagi nje v okviru enotnega sporazuma nastane odgovornost zadevnega 
podjetja (zgoraj navedena sodba Aalborg Portland in dr ugi proti Komisiji, točka 84).
74 Poleg tega se podjetje ne more razbremeniti odgovornosti s sklicevanjem n a to, da n i bilo udeleženo p ri 
vseh elementih kar tela, ali na to, da j e bil njegov delež pri izvedbi elementov, pri ka terih je bilo 
udeleženo, omejen, saj te okoliščine ne morejo omajati njegove o dgovornosti za kršitev. Te okoliščine 
je namreč mogoče upoštevati le pri presoji teže kršitve in po potrebi pri določitvi zneska gl obe (zgoraj 
navedena sodba Aalborg Portland in dr ugi proti Komisiji, točka 86).
75 Tako v obravnavanem p rimeru – čeprav Komisija priznava, da n i predložila dokazov o aktivnem 
sodelovanju dr užbe Coppens pri sporazumu o lažnih predračunih za leti 1994 in 1995 – ostaja 
dejstvo, da j e Komisija ob upoštevanju, prvič, neobstoja dokaza o tem, da s e je družba Coppens v tem 
obdobju javno di stancirala od vsebine tega sporazuma, zlasti tako, da b i svojim kon kurentom p isno 
sporočila svojo voljo, da n e želi več sodelovati pri tem s porazumu, in dr ugič, številnih dokazov 
o aktivnem s odelovanju dr užbe Coppens pri navedenem s porazumu po tem o bdobju, ki s o navedeni
ECLI:EU:C:2012 :778 13SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
 predvsem v točki 280 o brazložitve sporne odločbe in ki j ih dr užba Coppens ne izpodbija, utemeljeno 
menila, da j e to dr užbo m ogoče šteti za odgovorno z a sodelovanje pri n avedenem s porazumu 
neprekinjeno z a celotno o bdobje od 13. oktobra 1992 d o 29. julija 2003 .
76 Zato je treba drugi del prvega tožbenega razloga, ki g a družba Coppens navaja v oporo tožbi, zavrniti.
Tretji del prvega tožbenega razloga
77 V zvezi s tem, da K omisija domnevno n i presojala relativne teže sodelovanja dr užbe Coppens pri 
sporazumu o lažnih p redračunih, z adošča ugotoviti, ko t je poudarila generalna pravobranilka 
v točki 55 sklepnih predlogov, da č eprav je ta argumentacija lahko u poštevna za presojo zneska gl obe, 
naložene tej družbi, v skladu s sodno p rakso, navedeno v točki 74 te sodbe, pa nima vp liva – in jo je 
torej treba zavrniti ko t brezpredmetno – kadar s e nanaša, ko t v obravnavanem p rimeru, na 
izpodbijanje obstoja kršitve člena 81 ES.
78 Iz vsega navedenega izhaja, da j e treba glede na to, da j e prvi del prvega tožbenega razloga delno 
utemeljen, saj Komisija ra zen za sporazum o lažnih predračunih ni dokazala odgovornosti družbe 
Coppens za enotno in trajajočo kršitev – ne da b i bilo treba obravnavati ostale tožbene razloge družbe 
Coppens – razglasiti ničnost člena 1(i) sporne odločbe, ker Komisija s to določbo ne le ugotavlja, da j e 
družba Coppens od 13. oktobra 1992 d o 29. julija 2003 s odelovala pri sporazumu o lažnih predračunih, 
ampak tudi šteje to dr užbo za odgovorno z a sporazum o provizijah in ji pripisuje odgovornost za 
enotno in trajajočo kršitev.
Globa
79 Nazadnje je treba spomniti, prvič, da i ma Sodišče zaradi ra zveljavitve izpodbijane sodbe in v skladu 
s členom 31 U redbe št. 1/2003 n eomejeno s odno p ristojnost v smislu člena 261 PD EU (glej po 
analogiji zgoraj navedeno s odbo Komisija proti Anic Partecipazioni, točka 218).
80 Drugič, čeprav mora Sodišče v okviru izvrševanja neomejene pristojnosti v zvezi s tem s amo presojati 
okoliščine obravnavanega primera in vrsto zadevne kršitve, da b i določilo znesek globe (sodba z dne 
9. novembra 1983 v zadevi Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin proti Komisiji, 322/81, Recueil, 
str. 3461 , točka 111), pa izvrševanje neomejene pristojnosti pri določanju zneska n aloženih glob ne 
sme p ovzročati diskriminacije me d podjetji, ki s o bila udeležena pri sporazumu ali usklajenem 
ravnanju, ki s ta v nasprotju s členom 81(1) ES. Zato lahko p raviloma usmeritve, ki j ih je m ogoče 
izluščiti iz Smernic, vodijo sodišča U nije, kadar t a izvajajo navedeno p ristojnost, če je Komisija 
Smernice uporabila za izračun gl ob, ki j ih je naložila dr ugim p odjetjem, kaznovanim z odločbo, 
o kateri odločajo (glej v tem s mislu sodbi z dne 16. novembra 2000 v zadevi Sarrió proti Komisiji, 
C-291/98 P, Recueil, str. I-9991 , točki 97 in 98, ter z dne 28. junija 2005 v združenih zadevah Dansk 
Rørindustri in dr ugi proti Komisiji, C-189/02 P, C-202/02 P, od C -205/02 P do C -208/02 P in 
C-213/02 P, ZOdl., str. I-5425 , točka 337).
81 Tretjič, člen 23(3) Uredbe št. 1/2003 d oloča, da s e pri določanju višine globe upošteva teža, pa tudi 
trajanje kršitve. Poleg tega je iz odstavka 2, drugi pododstavek, navedenega člena 23 ra zvidno, da z a 
nobeno p odjetje, udeleženo p ri kr šitvi, globa ne m ore presegati 10 % njegovega celotnega prometa 
v predhodnem p oslovnem l etu.
82 V teh razmerah glede na vse okoliščine obravnavanega primera in zlasti ker je promet družbe Coppens 
na trgu me dnarodnih selitvenih storitev v Belgiji v letu 2002 z našal 58 .338 EUR; ker sporazuma 
o lažnih predračunih, pri ka terem j e ta družba sodelovala – čeprav lahko r esno izkrivi kon kurenco in 
podraži ceno z adevnih storitev v škodo potrošnikov ter ga je m ogoče opredeliti ko t horizontalni 
sporazum o določitvi cen in ra zdelitvi trga, zaradi č esar se že po sami naravi šteje me d najtežje 
omejitve kon kurence – ni bilo m ogoče obravnavati, ko t da j e bil del celovitega načrta, ki s o m u
14 ECLI:EU:C:2012 :778SODBAZDNE6.12.2012 –ZADEVAC-441/11P
KOMISIJAPROTIVERHUIZINGENCOPPENS
 v skladu s sporno o dločbo sledili dr ugi udeleženci zadevnega kar tela; ke r je Komisija dokazala 
67 dokumentiranih primerov sodelovanja dr užbe C oppens pri n avedenem s porazumu, ki s e ne 
izpodbijajo; ke r je za navedeno dr užbo, čeprav je njeno v logo pri zadevnem s porazumu v letih 
1994 in 1995 m ogoče opredeliti kot omejeno, mogoče šteti, da j e pri navedenem s porazumu sodelovala 
v obdobju 10 let in 9 mesecev, in nazadnje, ker je skupen promet te dr užbe v letu 2006 z našal 
1.046.318 EUR, Sodišče me ni, da j e treba znesek gl obe, ki j e bila dr užbi Coppens naložena 
v členu 2(k) sporne odločbe, znižati na 35 .000 EUR.
Stroški
83 Člen 184(2) Poslovnika S odišča določa, da č e je pritožba utemeljena in če Sodišče samo dokončno 
odloči v sporu, odloči tudi o stroških.
84 V skladu s členom 138(1) navedenega poslovnika, ki s e v pritožbenem p ostopku u porabi na podlagi 
njegovega člena 184(1), se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Člen 138(3) navedenega 
poslovnika d oloča, da č e vsaka s tranka u spe s amo deloma, no si vsaka s voje stroške. Ve ndar l ahko 
v skladu s to določbo Sodišče, če se zdi to glede na okoliščine v zadevi upravičeno, odloči, da e na 
stranka p oleg svojih stroškov no si tudi del stroškov druge stranke.
85 V obravnavanem p rimeru dr užba Coppens ni uspela v pritožbenem p ostopku, Komisija pa delno n i 
uspela v tožbenem p ostopku n a prvi stopnji. Sodišče kljub temu glede na okoliščine obravnavanega 
primera me ni, da j e treba Komisiji naložiti, da p oleg svojih stroškov na obeh stopnjah no si tudi dve 
tretjini stroškov dr užbe Coppens na teh stopnjah. D ružba Coppens no si tretjino s vojih stroškov, 
nastalih na obeh stopnjah.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
1. Sodba Splošnega s odišča E v r opske u nije z dne 1 6. junija 2 0 1 1 v zadevi Ver huizingen 
Coppens proti Komisiji (T-2 1 0 / 0 8 ) se raz veljavi.
2. Člen 1(i) Odločbe Komisije C(2 0 0 8 ) 9 2 6 fi nal z dne 1 1. mar ca 2 0 0 8 v z vezi s postopkom n a 
podlagi č lena [8 1 ES] in člena 5 3 S porazuma EGP ( zadeva COMP/ 3 8.5 4 3 – M ednarodne 
selitvene storitve) se razglasi za ničen, ker E v r opska komisija s to določbo ne le ugotavlja, 
da je d ružba V er huizingen C oppens N V z uporabo s istema fi ktivnih p redračunov, 
imenovanih „lažni predračuni“, od 1 3. oktobra 1 9 9 2 d o 2 9. julija 2 0 0 3 s odelovala pri 
sporazumu o razdelitvi trga, ampak tudi šteje to d ružbo za o dgovorno za sporazum 
o sistemu finančnih nadomestil za zav rnjene ponudbe ali za v z držanje od vlaganja ponudb, 
imenovanih „provizije“, in ji pripisuje odgovornost za enotno in trajajočo kršitev.
3. Znesek g lobe, naložene družbi Ver huizingen Coppens NV v členu 2(k) Odločbe C(2 0 0 8 ) 9 2 6 
final, se določi na 3 5 .0 0 0 EUR.
4. E v ropska komisija poleg svojih stroškov v z vezi s postopkom n a pr vi stopnji in postopkom 
s pritožbo nosi tudi dve tretjini priglašenih stroškov družbe Coppens na teh stopnjah.
5. Družba C oppens nosi tretjino svojih stroškov, nastalih v postopku n a p r vi stopnji in 
v postopku s pritožbo.
Podpisi