ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal administratif de Dijon (Francija) 31. marca 2021 – M. X/Préfet de Saône-et-Loire

(Zadeva C-206/21)

(2021/C 278/37)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal administratif de Dijon

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: M. X

Tožena stranka: Préfet de Saône-et-Loire

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 7(1)(b) in 8(4) Direktive 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 (1) s tem, da predpisujeta zdravstveno zavarovanje in zadostna sredstva, da oseba ne bi postala breme sistema socialne pomoči, določata posredno diskriminacijo, ki je v nasprotju z določbami, navedenimi v točki 7 te sodbe, v škodo oseb, ki zaradi invalidnosti niso sposobne opravljati poklicne dejavnosti ali lahko opravljajo le omejeno dejavnost in zato ne morejo imeti dovolj sredstev za lastne potrebe, ne da bi znatno ali celo nesorazmerno uveljavljale sistem socialne pomoči države članice, v kateri prebivajo?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL 2004, L 158, str. 77).
A.

Ali obstaja obveznost prednostne podelitve licenc dobaviteljem? 1. Ali lahko podjetje, ki je nižje v gospodarski verigi, zoper tožbo imetnika patenta za opustitev kršitve patenta, ki je bistveni del standarda (PBS), ki ga je določila organizacija za standardizacijo, pri čemer je ta imetnik pri tej organizaciji podal nepreklicno zavezo, da bo licenco pod pogoji FRAND podelil katerikoli tretji osebi, uveljavlja ugovor zlorabe prevladujočega položaja na trgu v smislu člena 102 PDEU, če je standard, za katerega je patent, ki je predmet tožbe, bistven – oziroma njegovi deli – že implementiran v predhodnem proizvodu, ki ga je kupila stranka, ki je tožena zaradi kršitve, dobaviteljem tega proizvoda, ki so pripravljeni skleniti licenčno pogodbo, pa imetnik patenta za proizvode, s katerimi se implementira zadevni standard, ne želi podeliti lastne, neomejene licence pod pogoji FRAND za vse vrste izkoriščanj, ki so upoštevne z vidika patentnega prava? (a) Ali to velja zlasti, če se v skladu z običaji v zadevni panogi, iz katere izhaja prodajalec končnih proizvodov, položaj glede pravic, ki so predmet varstva, pri patentih, ki so uporabljeni v dobavljenem delu, razjasni tako, da se sklenejo licenčne pogodbe z dobavitelji? (b) Ali se licence prednostno podeljujejo dobaviteljem na vsaki stopnji dobavne verige ali le dobavitelju, ki je na koncu verige, skozi katero se izkorišča patent, neposredno pred prodajalcem končnega proizvoda? Ali je tudi to odvisno od poslovnih običajev? 2. Ali se s prepovedjo zlorabe, ki izhaja iz konkurenčnega prava, zahteva, da se dobavitelju pod pogoji FRAND za proizvode, s katerimi se implementira zadevni standard, lastna, neomejena licenca za vse vrste izkoriščanj, ki so upoštevne na podlagi patentne zakonodaje, podeli tako, da končni prodajalci (in po potrebi kupci, ki so višje v verigi) ne potrebujejo več lastne, ločene licence imetnika PBS, da v primeru namenske uporabe zadevnega dobavljenega dela ne bi prišlo do kršitve patenta? 3. Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje nikalen: ali člen 102 PDEU določa posebne kvalitativne, kvantitativne ali druge pogoje v zvezi z merili, v skladu s katerimi imetnik patenta, ki je bistveni del standarda, odloči, proti katerim možnim kršiteljem patenta na različnih ravneh iste proizvodne verige in verige izkoriščanja bo vložil tožbo zaradi kršitve patenta, s katero se zahteva opustitev?
1.

Ali je treba pojem „zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji“ v smislu člena 5(1) Uredbe št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (v nadaljevanju: uredba Bruselj I): a. razlagati tako, da je treba ugotoviti pravno obveznost, ki jo je ena oseba prostovoljno sprejela v razmerju do druge in na kateri temelji tožba tožeče stranke, tudi če tožena stranka te obveznost ni sprejela prostovoljno in/ali le-ta ni bila tako sprejeta v razmerju do tožeče stranke? b. Če je odgovor pritrdilen, kakšna mora biti povezanost med prostovoljno sprejeto pravno obveznostjo ter tožečo stranko in/ali toženo stranko?
1.

Ali je treba člen 53 Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (1) razlagati tako, da državi članici dovoljuje, da pod določenimi pogoji odobri registracijo za tretiranje, prodajo ali sejanje semen, tretiranih s fitofarmacevtskimi sredstvi?
3.

Ali je nacionalna ureditev, v skladu s katero izkopanemu materialu ne more prenehati status odpadka, če niso ali niso v celoti izpolnjena formalna merila (zlasti obveznosti vodenja evidenc in dokumentiranja), ki niso okoljsko pomembna za izvedeni ukrep, čeprav izkopani material dokazano ne dosega mejnih vrednosti, ki so določene za predvideni konkretni namen uporabe (kakovostni razred), v nasprotju s členom 6(1) Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008?
C 228/13

Pritožba, ki jo je 26. januarja 2021 vložila Allergan Holdings France zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 18. novembra 2020 v zadevi T-664/19, Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

(Zadeva C-41/21 P)

(2021/C 228/17)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Allergan Holdings France (zastopnika: T. de Haan, avocat, in J. Day, Solicitor)

Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in Dermavita Co. Ltd

Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 29. aprila 2021 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da družba Allergan Holdings France nosi svoje stroške.
3.

Ali morajo države članice zaradi roka na podlagi člena 75(1) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike pogoje za upravičenost preveriti pred njegovim iztekom in ali je to preverjanje mogoče nadaljevati le izjemoma?
Pritožba, ki jo je 25. februarja 2021 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2020 v zadevi T-243/18, VW/Komisija

(Zadeva C-116/21 P)

(2021/C 182/50)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara, agenti)

Druge stranke v postopku: VW, Evropski parlament, Svet Evropske unije

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo z dne 16. decembra 2020 (sedmi senat), VW/Komisija, ki je bila izdana v zadevi T-243/18;

— zavrne tožbo na prvi stopnji;

— nasprotni stranki v pritožbenem postopku naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji;

— nasprotni stranki v pritožbenem postopku naloži plačilo stroškov pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava glede meril za presojo zakonitosti odločitve zakonodajalca in na kršitev obveznosti obrazložitve (točke od 46 do 49 in točka 58 izpodbijane sodbe). Komisija trdi, da:

— je Splošno sodišče odstopilo od načela, da se presoja zakonitosti akta Unije glede na temeljne pravice ne more opirati na trditve, ki temeljijo na posledicah tega akta v posameznem primeru;

— nezakonitost določbe Kadrovskih predpisov ne more temeljiti na „nerazumnosti“ odločitve zakonodajalca;

— Splošno sodišče ni upoštevalo vseh elementov, ki so značilni za oba položaja, ki se primerjata, s čimer je kršilo načela, določena v sodbi HK/Komisija (C-460/18P).

Drugi pritožbeni razlog se nanaša napačno uporabo prava pri razlagi načela prepovedi diskriminacije, ker je Splošno sodišče presodilo, da sta položaja, navedena v členih 18 in 20 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike, primerljiva (točke od 50 do 61 izpodbijane sodbe). Komisija meni, da:

— datum sklenitve zakonske zveze ni edino merilo, po katerem se razlikujeta člena 18 in 20 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike. Razlikovanje je posledica različnih elementov, ki jih Splošno sodišče ni upoštevalo;

— bi moralo Splošno sodišče upoštevati namen minimalnega trajanja zakonske zveze v obeh zadevnih določbah, s čimer bi se pokazale razlike med njima;

— diskriminacija na podlagi starosti ni izkazana.

Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi člena 52(1) Listine o temeljnih pravicah in na več kršitev obveznosti obrazložitve (točke od 65 do 80 in od 81 do 88 izpodbijane sodbe):

— prvi del pritožbenega razloga se nanaša na opustitev odločanja v zvezi z družinsko pokojnino iz členov 18 in 20 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike;

— drugi del pritožbenega razloga se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi cilja preprečevanja goljufij in na kršitev obveznosti obrazložitve (točke od 65 do 80 izpodbijane sodbe);
1.

Ali je v skladu s členom 6 Listine v povezavi s členom 5(4) in (2) ter (1)(c) EKČP, členom 47 Listine, pravico do prostega gibanja, načelom enakosti ter načelom vzajemnega zaupanja, če si odreditveni pravosodni organ iz člena 6(1) Okvirnega sklepa 2002/584 ne prizadeva za to, da bi zahtevano osebo obvestil o dejanskih in pravnih podlagah za njeno prijetje in pravici do vložitve pravnega sredstva zoper nalog za prijetje, medtem ko je ta oseba na ozemlju izvršitvene države članice?
—

ugotovi, da je Republika Poljska s tem, da je: — omogočila podaljšanje obdobja veljavnosti koncesije za pridobivanje lignita za šest let, ne da bi bila opravljena presoja vplivov na okolje, kršila obveznost iz člena 4(1) in (2) Direktive 2011/92 (1) v povezavi s členom 4, od (4) do (6), členom 5(1) in (2), ter členi 6, 7, 8 in 9 te direktive; — omogočila izključitev zadevne javnosti iz postopka podelitve koncesije za rudarsko dejavnost, kršila obveznost iz člena 6, od (2) do (7), člena 7(5), členov 8 in 9 ter člena 11(1) Direktive 2011/92; — odločbi o presoji vplivov na okolje priznala takojšnjo izvršljivost, kršila obveznost iz člena 11(1) Direktive 2011/92; — v odločbo o oceni vplivov na okolje ni vključila eventualnega postopka v primeru neizdaje dovoljenja za uporabo vodnih teles na podlagi člena 4(5) Direktive 2000/60, (2) kršila obveznost iz člena 4(1)(a)(ii) in (b)(ii) Direktive 2000/60; — zadevni javnosti in Češki republiki ni omogočila sodelovanje v postopku podelitve koncesije za opravljanje rudarske dejavnosti do leta 2026, kršila obveznost iz člena 6, od (2) do (7), člena 7(1), (2) in (5) ter člena 8 Direktive 2011/92; — ni objavila koncesije za rudarsko dejavnost do leta 2026 in o njej ni obvestila Češke republike v razumljivi obliki, kršila obveznost iz člena 9(1) in (2) Direktive 2011/92; — ni omogočila začetka sodnega postopka s pritožbo zoper koncesijo za rudarsko dejavnost, ki velja do 2026, kršila obveznost iz člena 11(1) Direktive 2011/92; — ni objavila koncesije za rudarjenje, ki velja do leta 2026, kršila obveznost iz člena 7 Direktive 2003/4 (3); — ni zagotovila popolnih informacij v zvezi s postopkom podelitve koncesije za rudarjenje, ki velja do leta 2026, kršila obveznost na podlagi načela lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU; — pri koncesiji za rudarjenje, veljavni do leta 2026, ni zadostno upoštevala presoje vplivov na okolje, kršila obveznost iz člena 2(1) Direktive 2011/92 v povezavi s členom 4(1) te direktive; — pri koncesiji za rudarjenje, veljavni do leta 2026, ni zadostno upoštevala vseh okoljskih pogojev, kršila obveznost iz člena 8a(1)(b) Direktive 2011/92;
2.

Ali je treba, če je odgovor na prvo vprašanje nikalen in če člen 27 Dublinske uredbe ne daje podlage za učinkovito pravno sredstvo, člen 47 Listine – v povezavi s temeljno pravico do združitve družine in največjih koristi otroka (kot je določena v členih od 8 do 10 in uvodni izjavi 19 Dublinske uredbe) – razlagati tako, da je z njim državi članici, na katero je zahteva naslovljena, naloženo, da prosilcu, ki prebiva v državi članici, ki je podala zahtevo, in ki želi doseči predajo na podlagi členov od 8 do 10 Dublinske uredbe, ali družinskemu članu prosilca v smislu členov od 8 do 10 Dublinske uredbe zagotovi pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem zoper zavrnitev zahteve za sprejem?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Liège (Belgija) 28. januarja 2021 – Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL/État belge – SPF Finances

(Zadeva C-53/21)

(2021/C 128/28)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Liège

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL

Nasprotna stranka: État belge – SPF Finances

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da nasprotuje ureditvi ali nacionalni praksi, na podlagi katere so družbe s sedežem v eni državi članici, ki koristijo storitve družb s sedežem v drugi državi članici, zavezane, da izdajo obračunske liste in končna poročila v zvezi s temi izdatki in jih pošljejo finančni upravi, da se izognejo odmeri davka od dohodkov pravnih oseb v višini 100 % ali 50 % od zneskov, ki so jih zaračunale zadnjenavedene družbe, medtem ko take obveznosti nimajo, če koristijo storitve družb rezidentk?
Pritožba, ki jo je 27. januarja 2021 vložila Agencija Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 18. novembra 2020 v zadevi T-735/18, Aquind/ACER

(Zadeva C-46/21 P)

(2021/C 98/17)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Agencija Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) (zastopniki: P. Martinet, E. Tremmel, agenta, B. Creve, advokat)

Druga stranka v postopku: Aquind Ltd

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo v celoti ali delno razveljavi;

— tožbo zavrne kot neutemeljeno, če meni, da stanje postopka to dovoljuje;

— podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v odločanje v skladu s sodbo Sodišča;

— družbi Aquind Ltd naloži plačilo stroškov tako pritožbenega postopka kot postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbena razloga in bistvene trditve

V izpodbijani sodbi je Splošno sodišče sprejelo četrti in deveti tožbeni razlog tožeče stranke in, na tej podlagi, sklep A-001-2018 odbora za pritožbe pri ACER razglasilo za ničen, tožbo v preostalem zavrnilo in ACR naložilo plačilo stroškov. V tej pritožbi ACER navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, in sicer:

1. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo glede intenzivnosti nadzora odbora za pritožbe pri ACER, na splošno in v zadevnem primeru, glede napak pri zapletenih tehničnih in ekonomskih presojah.

2. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo glede razlage člena 17(1)(b) Uredbe 714/2009. (1)

(1) Uredba (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003 (UL 2009, L 211, str. 15).
C 110/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 29. decembra 2020 – Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-706/20)

(2021/C 110/20)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Amoena Ltd

Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali se izrazi „them“, „they“ in „their“ v točki 53 [angleške različice] sodbe (1) nanašajo na modrčke ali prsne proteze?

2. Ali se v drugem stavku iz točke 53 sodbe v zadevi Amoena z zahtevo, da morajo modrčki (tj. potencialni pribor) prsnim protezam omogočati, da imajo drugačno funkcijo od tiste, za katero so „they“ (domnevno prsne proteze) namenjene, predlaga drugačno merilo od tistega, ki je opredeljen v točki 51 te sodbe in ki izhaja iz pojasnjevalne opombe HS k tarifni številki 8473, ali pa je ta stavek namenjen zgolj uporabi merila, opredeljenega v točki 51, ki zahteva, da modrčki zagotavljajo opravljanje opravila v povezavi z glavno funkcijo prsne proteze?

(1) Sodba z dne 19. decembra 2019, Amoena, C-677/18, (ECLI:EU:C:2019:1142)
1.

Ali je treba člen 3(1)(a) in člen 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91, kot jo razlaga Sodišče, razlagati tako, da ima potnik pravico do denarne odškodnine od letalskega prevoznika, ki ni letalski prevoznik Skupnosti, kadar prispe na končni namembni kraj z zamudo več kot tri ure zaradi zamude zadnjega leta, katerega kraj odhoda in kraj prihoda sta oba na ozemlju tretje države brez vmesnega pristanka na ozemlju države članice in ki je drugi let leta s postankom, katerega prvi kraj odhoda je letališče na ozemlju države članice, oba ta leta pa fizično opravi ta letalski prevoznik, ki ni letalski prevoznik Skupnosti, in je za oba leta potnik opravil enotno rezervacijo pri letalskem prevozniku Skupnosti, ki nobenega od teh letov ni fizično opravil sam?
2.

Ali je mogoče za dejanskega letalskega prevoznika za namene člena [3](5) Uredbe št. 261/2004 šteti letalsko družbo, ki prek svoje spletne strani prodaja letalske vozovnice, v zvezi s katerimi se let opravi pod oznako druge letalske družbe, kar zadeva navedena dejanska leta, za katera je prodala vozovnici in ju opravila druga družba, če je ta druga družba, ki opravi let, sestavni del skupine podjetij družbe, ki je prodala vozovnico?
1.

Katera so, razen v primeru nadzora nad podjetji, merila, upoštevna za določitev, ali se z usklajevanjem pogodb med formalno samostojnimi in neodvisnimi gospodarskimi subjekti ustvarja ena sama gospodarska enota v skladu s členoma 101 in 102 PDEU; in zlasti, ali se lahko šteje, da obstoj neke stopnje poseganja v gospodarske odločitve drugega podjetja, ki je značilna za gospodarsko sodelovanje med proizvajalcem in distribucijskimi posredniki, zadostuje, da se taki subjekti opredelijo kot del iste gospodarske enote; oziroma ali je potrebna „hierarhična“ povezava med podjetjema, ki izhaja iz pogodbe, na podlagi katere ena gospodarska družba „izvaja“ dejavnost upravljanja in usklajevanja več samostojnih gospodarskih družb, pri čemer se od Organa zahteva dokaz sistemske in stalne pluralnosti usmeritev, ki lahko vplivajo na upravljavske odločitve podjetja, in sicer na strateške in operativne odločitve finančne, industrijske in poslovne narave?
C 62/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Pécsi Törvényszék (Madžarska) 25. novembra 2020 — Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Zadeva C-636/20)

(2021/C 62/18)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Pécsi Törvényszék

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Tolnatext Bt.

Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 22(6) in člena 29 Uredbe (EU) št. 952/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Unije razlagati tako, da mora carinski organ, ki v postopkih, ki jih vodi, ne deluje kot pravosodni organ, pravico do izjave zagotoviti tako v postopkih, ki jih začne po uradni dolžnosti, kot v postopkih, ki jih začne na podlagi zahtevka?

(1) Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 25. novembra 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./TC Medical Air Ambulance Agency GmbH

(Zadeva C-633/20)

(2021/C 62/17)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in revident: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku z revizijo: TC Medical Air Ambulance Agency GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je podjetje, ki ima kot imetnik zavarovalne police pri zavarovalnici sklenjeno zdravstveno zavarovanje za tujino in zavarovanje za kritje stroškov prevoza domov v primeru bolezni ali poškodbe v tujini ali v državi kot skupinsko zavarovanje za svoje stranke, ki potrošnikom prodaja članstva, na podlagi katerih so v primeru bolezni ali poškodbe v tujini upravičeni do zavarovalnih storitev, in ki mu pridobljeni člani plačajo nadomestilo za pridobljeno zavarovalno kritje, zavarovalni posrednik v smislu člena 2, točki 3 in 5, Direktive 2002/92/ES (1) in člena 2(1), točke 1, 3 in 8, Direktive (EU) 2016/97 (2)?

(1) Direktiva 2002/92/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. decembra 2002 o zavarovalnem posredovanju (UL 2003, L 9, str. 3).

(2) Direktiva (EU) 2016/97 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. januarja 2016 o distribuciji zavarovalnih produktov (prenovitev) (UL 2016, L 26, str. 19).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 17. novembra 2020 – Interporto di Trieste SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

(Zadeva C-608/20)

(2021/C 53/26)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Interporto di Trieste SpA

Toženi stranki: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Evropske unije nasprotuje uporabi nacionalne določbe, kakršen je člen 26(2) in (3) uredbe-zakona št. 91/2014, kakor je bila potrjena v zakon z zakonom št. 116/2014, ki določa znatno zmanjšanje oziroma časovno zakasnitev izplačila spodbud, ki so že bile določene z zakonom in opredeljene v zadevnih pogodbah, sklenjenih med proizvajalci električne energije s fotonapetostno pretvorbo in javno družbo Gestore dei servizi energetici s.p.a. (upravljavec energetskih storitev);

zlasti pa, ali je navedena nacionalna določba združljiva s splošnimi načeli prava Evropske unije glede varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, lojalnega sodelovanja in polnega učinka; s členoma 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; z Direktivo 2009/28/ES (1) in s pravili glede programov podpore, ki jih ta določa; ter s členom 216(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti v zvezi z Pogodbo o energetski listini?

(1) Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).