ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 282/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil de A Coruña (Španija) 28. junija 2011 – Germán Rodríguez Cachafeiro in María de los Reyes Martínez-Reboredo Varela-Villamor proti Iberia Líneas Aéreas de España S.A.

(Zadeva C-321/11)

2011/C 282/04

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Mercantil de A Coruña

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Germán Rodríguez Cachafeiro in María de los Reyes Martínez-Reboredo Varela-Villamor

Tožena stranka: Iberia Líneas Aéreas de España S.A.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je mogoče v okvir določbe glede zavrnitve vkrcanja iz člena 2(j) v povezavi s členoma 3(2) in 4(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) šteti tudi primer, v katerem letalska družba prevoznica zavrne vkrcanje zaradi zamude prvega leta, navedenega na vozovnici – pri čemer je za zamudo odgovorna ona – in napačno presodi, da potniki ne bodo pravočasno prispeli na drugi let, ter dovoli, da njihova mesta zasedejo drugi potniki?

(1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL L 46, str. 1).
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti iz členov 13(1), (2), (3) in (6) (razen v primeru območja povodja v Kataloniji), 14(1)(c) (razen v primeru načrtov upravljanja območja povodja Katalonije, Balearskih otokov, Tenerifov, reke Guadiana, reke Guadalquivir, andaluzijskega sredozemskega povodja, Tinto-Odiel-Piedras, Guadalete-Barbate, Galicija-obala, Miño-Sil, reke Duero, zahodne Kantabrije in vzhodne Kantabrije) in 15(1) (razen v primeru območja povodja Katalonije) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike.
1.

Ali je treba člen 15 Uredbe št. 343/2003 (1) razlagati tako, da država članica, ki na podlagi določb členov od 6 do 14 te uredbe ni odgovorna za vodenje postopka prosilca za azil, postane nujno odgovorna, če se na njenem območju nahaja hudo bolna in zaradi kulturnih vidikov ogrožena snaha prosilca za azil ali njegovi mladoletni vnuki, ki zaradi snahine bolezni potrebujejo nego, in je prosilec za azil pripravljen in zmožen snahi ali vnukom pomagati? Ali navedeno velja tudi, če ni podana zahteva odgovorne države članice na podlagi člena 15(1), drugi stavek, Uredbe št. 343/2003?
SL Uradni list Evropske unije C 282/13

Tožba, vložena 13. julija 2011 – Evropska komisija proti Irski

(Zadeva C-374/11)

2011/C 282/24

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: E. White, I. Hadjiyiannis, A. Marghelis, zastopniki)

Tožena stranka: Irska

Predlogi tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Irska, s tem da ni sprejela potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi Komisija proti Irski, C-188/08, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 260 PDEU;

— Irski naj se naloži, naj plača Komisiji pavšalni znesek v višini 4 771,20 EUR, pomnožen s številom dni med dnevoma izdaje sodbe v zadevi C-188/08 in sodbe v tej zadevi (ali da naj Irska v celoti izvrši sodbo C-188/08, če se bo to zgodilo med tem postopkom);

— Irski naj se naloži, da plača Komisiji dnevno denarno kazen v višini 26 173,44 EUR od dneva izdaje sodbe v tej zadevi do dneva, ko bo Irska izvršila sodbo v zadevi C-188/08; in

— Irski naj se naloži plačilo stroškov tega postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Več kot leto in pol je preteklo od dneva izdaje sodbe Sodišča v zadevi C-188/08. Komisija meni, da je to dovolj časa, da bi Irska lahko izvršila sodbo Sodišča. Prav tako trdi, da je Irska sporočila, da je nameravala zahtevano zakonodajo sprejeti do konca leta 2010. Vendar se ta cilj ni uresničil, očitno pa je tudi, da Irska ne bo kmalu izvršila sodbe. Zato Komisija meni, da Irska ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU.
SL Uradni list Evropske unije C 269/28

Pritožba, ki jo je Longevity Health Products, Inc. vložila 22. junija 2011 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. aprila 2011 v zadevi T-96/11: Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

(Zadeva C-316/11 P)

2011/C 269/52

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Longevity Health Products, Inc. (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi

Pritožnica predlaga Sodišču, naj:

— pritožbo, ki jo je vložila družba Longevity Health Products, Inc., razglasi za dopustno;

— razveljavi sklep Splošnega sodišča z dne 15. aprila 2011 v zadevi T-96/11;

— Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da bi bilo treba izpodbijani sklep razveljaviti iz teh razlogov:

— obrazložitev Splošnega sodišča je pomanjkljiva;
—

Splošno sodišče ni preučilo razlikovalnega učinka pritožničine prijave v skladu z navedbami v njej ampak glede na to, ali je bila „samo“ oglaševalski slogan ali ne. Pritožnica navaja, da je to pravno napačno in da je pravilni pristop preučiti razlikovalni učinek glede na upoštevne proizvode in storitve in upoštevno javnost. Sklepanje, da prijava nima razlikovalnega učinka, ker je le oglaševalski slogan, v skladu z ustaljeno sodno prakso pomeni opravljanje napačnega testa.
—

odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe in ki so bili predmet tožbe pred Splošnim sodiščem, ter zavrne predlog Portugalske republike za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 25. novembra 2008 o izterjavi denarne kazni;
—

ugotovi, da Kraljevina Nizozemska, ker je odobrila in v veljavi obdržala člena 3.60 in 3.61 Wet inkomstenbelasting 2001 (zakon o davku od odhodka 2001) ter člena 15c in 15d Wet Vennootschapsbelasting 1969 (zakon o davku na dohodek pravnih oseb 1969) v njihovi trenutni obliki, ni izpolnila obveznosti iz Pogodbe o delovanju Evropkse unije, zlasti ne člena 49
Splošno sodišče naj bi kršilo pravico pritožnice do izjave, načela, ki urejajo dokazni postopek, in obveznost obrazložitve zadevne odločbe. V izpodbijani sodbi naj bi bila utemeljitev o sodelovanju pritožnice pri omejevalnem sporazumu v glavnem oprta na z na roko napisane zabeležke ene same priče in na izjavo na podlagi obvestila o ugodni obravnavi, ne da bile kakorkoli obravnavane navedbe pritožnice v zvezi s temi dokumenti. Pritožnica naj bi izrecno omajala verodostojnost teh dokumentov (priča se naj ne bi udeleževala sestankov v nemščini in naj ne bi znala nemško).
(a)

Ali določba 4(4) iz Priloge k Direktivi 1999/70/ES (1), v skladu s katero je „obdobje pridobivanja kvalifikacij z opravljanjem dela, ki se nanašajo na posebne pogoje zaposlovanja, (…) enak(o) za delavce, zaposlene za določen čas in tudi za nedoločen čas, razen kjer so različne kvalifikacije, pridobljene z opravljanjem dela določeno obdobje, upravičljive iz objektivnih razlogov“, v povezavi z določbo 5, kot jo je že razložilo Sodišče, v skladu s katero je zakonita italijanska ureditev, ki v javnem sektorju prepoveduje spremembo delovnega razmerja za določen čas v delovno razmerje za nedoločen čas, nasprotuje nacionalni ureditvi o ustalitvi začasnih delavcev (člen 1(519) zakona št. 296/2006), ki dopušča neposredno zaposlitev delavcev, ki so že zaposleni za določen čas, za nedoločen čas kot izjemo od pravila javnega natečaja, vendar se jim ne upošteva delovna doba, pridobljena med delovnim razmerjem za določen čas, oziroma ali izguba delovne dobe, ki jo je določil nacionalni zakonodajalec, spada med izjeme iz „objektivnih razlogov“, da se tako zadosti zahtevi, da se prepreči imenovanje začasnih delavcev v uradniški naziv v škodo delavcev, ki so že uradniki, kar bi se zgodilo, če bi začasni uslužbenci ohranili prejšnjo delovno dobo?
Prvi pritožbeni razlog: kršitev člena 107, 108 in 296 PDEU s tem, da je Splošno sodišče plačilo Fonds-Omroepreserve (FOR) (rezervnega sklada za radiotelevizijo) in prenos določenih rezerv, ki so jih oblikovale posamezne radiotelevizijske postaje, na NPO napačno in na podlagi nezadostne obrazložitve opredelilo kot odobritev nove pomoči. Sodišče je napačno razlagalo in uporabilo pojme pomoč, obstoječa pomoč in nova pomoč v smislu člena 107 in naslednjih PDEU, s tem ko je presodilo, da se dostopnost plačil FOR in prenos zbranih rezerv, ki so jih oblikovale posamezne radiotelevizijske postaje, na NPO opredeli kot nova pomoč, in tega ni zadostno obrazložilo.
V prvem tožbenem razlogu pritožnica navaja, da je Splošno sodišče, ker je svojo ugotovitev, da je pritožnica v obdobju od 22. aprila 1999 do 1. septembra 1999 sodelovala pri omejevalnem sporazumu, odločilno oprlo na izjavo priče, ne da bi pritožnici omogočila, da to pričo zasliši, kršilo temeljno pravico pritožnice do poštenega sojenja (člen 6 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin v povezavi s členom 6(3) PEU in členom 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah) in njeno pravico do obrambe (člen 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah).
SL Uradni list Evropske unije C 219/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republika Poljska) 9. maja 2011 – Grand Sp. z o.o. proti Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

(Zadeva C-214/11)

2011/C 219/07

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Grand Sp. z o.o.

Tožena stranka: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1, točka 11, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (1) razlagati tako, da med „tehnične predpise“, katerih osnutke je treba v skladu s členom 8(1) te direktive sporočiti Komisiji, spada taka zakonska določba, s katero se prepove podaljševanje dovoljenj za opravljanje dejavnosti na področju iger na igralnih avtomatih z nizkimi dobitki?

(1) Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL L 204, str. 37) v različici kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in sveta z dne 20. julija 1998 o spremembi Direktive 98/34/ES o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL 217, str. 18).
3.

Podredno , če bi Sodišče odločilo, da je v tem primeru možno uporabiti mehanizem okrepljenega sodelovanja in da se lahko sprejme materialnopravna ureditev pravnih naslovov, ki so predmet prava Unije, ne da bi bil določen sistem za reševanje sporov v zvezi s temi naslovi, Kraljevina Španija uveljavlja, da niso izpolnjeni zahtevani pogoji za okrepljeno sodelovanje, saj so podani naslednji ničnostni razlogi: 3.1 kršitev člena 20(1) PEU , saj v tem primeru okrepljeno sodelovanje ni zadnja možnost in ne izpolnjuje ciljev iz PEU, in ker se nanaša na področja, ki za katera okrepljeno sodelovanje ni mogoče, saj so ta v izključni pristojnosti EU. 3.2 kršitev člena 326 PDEU , saj okrepljeno sodelovanje v tem primeru predstavlja kršitev prepovedi diskriminacije in škodi notranjemu trgu in ekonomski, socialni in teritorialni koheziji z diskriminacijo pri trgovini med državami članicami in izkrivljanjem konkurence med njimi. 3.3 kršitev člena 327 PDEU , saj okrepljeno sodelovanje ne spoštuje pravic Kraljevine Španije, ki v njem ne sodeluje.
Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo pravila o obrazložitvi in o pravicah do obrambe, in sicer pri analizi dejanskega izvajanja odločilnega vpliva družbe Areva SA nad družbama Areva T&D SA in Areva T&D AG v obdobju med 9. januarjem in 11. majem 2004. V zvezi s tem pritožnica ugotavlja, da Splošno sodišče ni spoštovalo členov 36 in 53 Protokola št. 3 o Statutu Sodišča Evropske unije (obveznost Splošnega sodišča, da so njegove sodbe obrazložene), in sicer ker je v točki 150 izpodbijane sodbe obrazložitev Komisije nadomestilo z lastno obrazložitvijo, pri čemer je a posteriori k izpodbijani odločbi dodalo razloge, ki v njej niso. Poleg tega pritožnica ugotavlja, da je Splošno sodišče svojo obveznost obrazložitve kršilo, ker iz njegovih trditev ni mogoče razbrati razlogov, zakaj ni ugodilo trditvam pritožnice. Nazadnje, pritožnica ugotavlja, da je Splošno sodišče kršilo pravice družbe Areva SA, s tem ko je od nje zahtevalo probatio diabolica v okviru dokazovanja odsotnosti dejanskega izvajanja odločilnega vpliva s strani družbe matične družbe nad svojima odvisnima družbama in s tem, ko ji je zavrnilo možnost, da se opredeli glede novih trditev, ki jih je Splošno sodišče dodalo k sporni odločbi.
1.

Ali je treba člena 6(2), prvi pododstavek, točka (a), in 13(B)(b) Šeste direktive Sveta št. 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (1) razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se to, da poslovodje, direktorji ali družbeniki družbe, davčne zavezanke in pravne osebe, in njihove družine stavbo, ki spada v premoženje te družbe in je torej v celoti namenjena podjetju, v celoti ali delno uporabljajo za zasebne namene, šteje za opravljanje oproščenih storitev, kot je lizing ali dajanje v najem nepremičnine v smislu navedenega člena 13(B)(b), če za to uporabo ni določeno nobeno plačilo v denarju, ampak se ta uporaba šteje za ugodnost v naravi, ki se kot taka obdavči pri davku na dohodek poslovodij, in se zato davčno obravnava kot plačilo za del opravljenega dela poslovodij, direktorjev ali družbenikov?
SL Uradni list Evropske unije C 179/12

Tožba, vložena 14. aprila 2011 – Evropska komisija proti Republiki Malti

(Zadeva C-178/11)

2011/C 179/23

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Alcover San Pedro, K. Mifsud-Bonnici, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Malta

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Malta ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1), prvi pododstavek, člena 9(1) in člena 10(2) Direktive 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa, ker ni pripravila strateških kart hrupa za glavne ceste in strnjena naselja, ki jih je Malta opredelila v svojem poročilu na podlagi člena 7(1), drugi pododstavek, Direktive 2002/49/ES (1), ni poskrbela, da so dostopne in razširjene v javnosti, in Komisiji ni poslala informacij iz strateških kart hrupa; in

— Republiki Malti naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V skladu s poročilom, ki ga je Malta predložila v letu 2006 v skladu s členom 7(1), drugi pododstavek, Direktive, spadajo 1 strnjeno naselje in 43 glavnih cest na ozemlju Malte na področje uporabe te direktive. Iz tega izhaja, da bi morale biti strateške karte hrupa za to strnjeno naselje in za zadevne glavne ceste pripravljene do 30. junija 2007 in bi morale biti dostopne in razširjene v javnosti. Poleg tega bi morali biti informacije iz teh strateških kart hrupa in povzetki akcijskih načrtov Komisiji poslani do 30. decembra 2007.

Očitno je, da zaradi notranjih ovir v zvezi z nacionalnim razpisnim postopkom Malta do danes ni izpolnila obveznosti priprave strateških kart hrupa za strnjeno naselje in zadevne glavne ceste, dostopa in razširjenosti strateških kart hrupa v javnosti in Komisiji sporočiti ustrezne informacije.

(1) Direktiva 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa - Izjava Komisije v okviru Spravnega odbora glede Direktive o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (UL L 189, str. 12).
1.

Ali je treba člen 168(1)(a) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da je – potem ko je davčni zavezanec uresničil svojo pravico izbire in nepremičnino vključil v poslovna sredstva podjetja – treba domnevati (to je predpostavljati, dokler se ne dokaže nasprotno), da je bilo to blago uporabljeno za obdavčljive transakcije, ki jih je opravil davčni zavezanec?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: (a) Ali je jedro verske svobode omejeno na veroizpoved in verske prakse doma in v soseščini ali pa gre za dejanje preganjanja v smislu člena 9(1)(a) Direktive 2004/83 tudi, če je v izvorni državi z izražanjem vere v javnosti ogrožena telesna integriteta, življenje ali osebna svoboda in se zato tožeča stranka temu izražanju odpoveduje? (b) Če jedro verske svobode zajema tudi nekatere verske prakse v javnosti: Ali v tem primeru za hudo kršitev verske svobode zadošča, če tožeča stranka meni, da je izražanje njene vere v praksi zanjo nujno, da bi ohranila svojo versko identiteto, ali pa mora tudi verska skupnost, ki ji tožeča stranka pripada, šteti to versko prakso za osrednji del svojega verskega nauka, ali pa lahko iz drugih okoliščin, kot so splošne razmere v izvorni državi, izhajajo druge omejitve?
(a)

se uporabi Uredba št. 1612/68 (1) skupaj z razlago Sodišča v sodbah z dne 17. septembra 2002 v zadevi Baumbast in R proti Secretary of State for the Home Departament (C-413/99 Recueil, str. I-7091), z dne 23. februarja v zadevi Londyn Brough of Harrow proti Ibrahim (C-310/08, še neobjavljena v ZOdl.) in z dne 23 februarja 2010 v zadevi Teixeira proti London Brough of Lambeth (C-480/08, še neobjavljena v ZOdl.);
1.

Ali dejstvo, da „oseb[a], ki je običajno zaposlena na ozemlju dveh ali več držav članic“, pri čemer je v točki (b) tega člena določeno, da gre za drugo osebo, ki ni omenjena v točki (a), spada na področje uporabe člena 14(2), prvi stavek, Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 (1) z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2) – v primeru osebe, zaposlene pri enem (in istem) delodajalcu – pomeni, (a) da se ta oseba šteje za tako, če glede na naravo zaposlitve opravlja delo v različnih državah članicah v istem času (hkrati), kar zajema tudi razmeroma kratka obdobja, in zato pogosto prestopa meje držav, in (b) da se ta oseba šteje za tako tudi takrat, ko je na podlagi enega (in istega) delovnega razmerja zavezana k stalnemu (običajnemu) opravljanju dela v več državah članicah, med drugim v državi, na ozemlju katere ima stalno prebivališče, ali v več drugih državah članicah, ki niso država stalnega prebivališča, in sicer ne glede na dolžino zaporednih obdobij opravljanja dela v posamezni državi članici in premorov med njimi ali glede na časovno omejitev?
SL Uradni list Evropske unije C 130/13

Pritožba, ki sta jo Herbert Neuman in Andoni Galdeano del Sel vložila 28. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in Herbert Neuman in Andoni Galdeano de Sel

(Zadeva C-101/11 P)

2011/C 130/24

Jezik postopka: španščina

Stranke

Pritožnika: Herbert Neuman in Andoni Galdeano del Sel (zastopnica: S. Míguez Pereira, odvetnica)

Druge stranke v postopku: José Manuel Baena Grupo, S.A. in Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlog

— Ugotovi naj se, da je ta pritožba dopustna in utemeljena.

— Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. decembra 2000 v zadevi T-513/09 naj se v celoti razveljavi.

— Model Skupnosti št. 000 426 895-0002 naj se razglasi za ničen.

— Podredno, zadevo naj se vrne Splošnemu sodišču, da izda novo sodbo, ki bo zakonita.

— Lastniku industrijskega modela, katerega ničnost se zahteva, José Manuel Baena Grupo, S.A., naj se naložijo stroški postopka na prvi stopnji in stroški pritožbe, če bo v tem postopku intervenient.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

(a) Kršitev člena 25(b) in z njim povezanih členov Uredbe Sveta št. 6/2002 (1). Napaka Splošnega sodišča pri ugotovitvi, da sporni model pri seznanjenem uporabniku naredi drugačen celostni vtis kot prejšnji model, kar se navaja v podporo zahtevi za razglasitev ničnosti.

(b) Kršitev člena 25(e) in z njim povezanih členov Uredbe Sveta št. 6/2002. Opustitev in napaka Splošnega sodišča pri presoji in vrednotenju člena 25(e) Uredbe Sveta.

(c) Napaka Splošnega sodišča, kar zadeva pomanjkanje obrazložitve izpodbijane sodbe. Pomanjkanje obrazložitve in utemeljitve ter prekoračitev pooblastil Splošnega sodišča pri sprejetju izpodbijane sodbe.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL 2000, L 3, str. 1).
2.

Ali je treba člen 22(1) Direktive 2008/48 razlagati tako, da določa maksimalno usklajevanje na področju potrošniških kreditov, to je usklajevanje, ki državam članicam ne dovoljuje: 2.1. da bi področje uporabe določb, vsebovanih v Direktivi 2008/48, razširile na pogodbe, ki so izrecno izključene z njenega področja uporabe (kot so pogodbe o hipotekarnih posojilih), ali 2.2. da bi določile dodatne obveznosti v breme kreditnih ustanov na področju vrst provizij, ki jih te lahko zaračunajo v okviru potrošniških kreditnih pogodb, ki spadajo na področje uporabe nacionalne zakonodaje za prenos direktive?
SL Uradni list Evropske unije C 120/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Rovereto (Italija) 11. februarja 2011 – Kazenski postopek proti Johnu Austinu

(Zadeva C-63/11)

2011/C 120/09

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Rovereto

Stranka v postopku v glavni stvari

John Austine

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba glede na načeli lojalnega sodelovanja in polnega učinka direktiv člena 15 in 16 Direktive 2008/115/ES (1) razlagati tako, da je državi članici prepovedano določiti, da se lahko državljanu tretje države, ki nezakonito prebiva na nacionalnem ozemlju, zaradi njegovega nezadostnega sodelovanja v upravnem postopku glede vrnitve ukrepi, vezani na odvzem prostosti, izrečejo na podlagi drugih pravnih naslovov, različnih od pridržanja, ki so opredeljeni v nacionalnem zakonu, če niso izpolnjene predpostavke in varovalni ukrepi iz navedenih členov 15 in 16 in če ni spoštovana odredba o odstranitvi, ki jo je pristojni upravni organ izdal na podlagi člena 8(3) te direktive?

(1) UL L 348, str. 98.
1.

Ali je ob upoštevanju sodne prakse Sodišča glede okoliščin, v katerih je mogoče izključiti odškodnino v okviru obveznega zavarovanja avtomobilske odgovornosti, v nasprotju s pravom Skupnosti, zlasti členom 3(1) Prve direktive (72/166/EGS) (1), členom 2(1) Druge direktive (84/5/EGS) (2) in členom 1a Tretje direktive (90/232/EGS) (3), ki je bil dodan s členom 4 Pete direktive (2005/14/ES) (4) – pri čemer se vsi nanašajo na zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil – da je v skladu z razlago členov 505 in 570 portugalskega civilnega zakonika v zvezi s prometno nesrečo, v kateri sta bila udeležena avtomobil in pešec, ki je prečkal cesto, ter v kateri je pešcu nastala osebna in premoženjska škoda, odškodnina za tako škodo izključena, če je za škodni dogodek odgovoren pešec?
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen: ali lahko urad, pristojen za izplačilo nadomestila, v primeru, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, vpis v polju 2 izvozne deklaracije razume dobesedno in zavrne zahtevek za izvozno nadomestilo z obrazložitvijo, da vlagatelj zahtevka za nadomestilo ni izvoznik blaga, za katerega se izplača nadomestilo, ali pa je urad, pristojen za izplačilo nadomestila – kadar obstaja protislovje med navedbo izvoznika v polju 2 izvozne deklaracije, predlistino, na katero je napoteno v polju 40, in/ali imetnikom izvoznega dovoljenja, navedenim v polju 44 – zavezan, da o tem poizve pri vlagatelju zahtevka za nadomestilo in, če je to potrebno, po uradni dolžnosti popravi vpis v polju 2 izvozne deklaracije?