ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 16. junija 2015 –

Best‑Lock (Europe)/UUNT – Lego Juris (Oblika figurice-igrače z izboklino)

(Zadeva T‑396/14)

„Znamka Skupnosti — Postopek za ugotovitev ničnosti — Tridimenzionalna znamka Skupnosti — Oblika figurice-igrače z izboklino — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znak, ki sestavljen izključno iz oblike, ki jo zahteva sama narava proizvoda — Znak, ki je sestavljen izključno iz oblike proizvoda, ki je potrebna za doseganje tehničnega učinka — Člen 7(1)(e)(i) in (ii) Uredbe (ES) št. 207/2009“

1. Postopek — Vloga, s katero se postopek začne — Formalne zahteve — Kratek povzetek navajanih razlogov — Pravni razlogi, ki niso navedeni v tožbi — Sklicevanje na vse priloge — Nedopustnost (Statut Sodišča, člen 21, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)(c)) (Glej točko 17.)

2. Znamka Skupnosti — Tožbeni postopek — Tožba pred sodiščem Unije — Vloga, s katero se postopek začne — Formalne zahteve — Kratek povzetek navajanih razlogov — Ponavljanje, v celoti ali deloma, trditev, podanih že pred Uradom — Dopustnost (Statut Sodišča, člen 21, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)(c); Uredba Sveta št. 207/2009, člen 65) (Glej točko 19.)

3. Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znaki, sestavljeni izključno iz oblike blaga, ki je nujna za dosego tehničnega učinka — Pojem — Prisotnost nebistvenih značilnosti, ki nimajo tehnične funkcije — Neobstoj vpliva na razlog za zavrnitev (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(e)(ii)) (Glej točko 28.)

4. Znamka Skupnosti — Odpoved, razveljavitev ali ničnost — Absolutni razlogi za ničnost — Prijava v nasprotju s členom 7(1)(e)(ii) Uredbe št. 207/2009 — Tridimenzionalna znamka v obliki figurice-igrače z izboklino (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(e)(ii)) (Glej točke od 30 do 34.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 26. marca 2014 (zadeva R 1696/2013‑4) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Best‑Lock (Europe) Ltd in Lego Juris A/S.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki AquaPerfect in waterPerfect (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 31 do 41 in 49.)
80

Dalje, v izpodbijanem sklepu je bilo navedeno stališče družbe UPS in presoja Komisije o učinkih koncentracije na trgih zadevnih storitev ob upoštevanju verjetnih učinkov koncentracije na cene in pričakovane povečane učinkovitosti koncentracije za nekatere države EGP, za vsako državo posebej, in sicer za Bolgarijo (točke od 952 do 1018 obrazložitve), Češko republiko (točke od 1019 do 1070 obrazložitve), Dansko (točke od 1071 do 1148 obrazložitve), Estonijo (točke od 1149 do 1193 obrazložitve), Finsko (točke od 1194 do 1240 obrazložitve), Madžarsko (točke od 1241 do 1317 obrazložitve), Latvijo (točke od 1318 do 1365 obrazložitve), Litvo (točke od 1366 do 1415 obrazložitve), Malto (točke od 1416 do 1435 obrazložitve), Nizozemsko (točke od 1436 do 1563 obrazložitve), Poljsko (točke od 1564 do 1633 obrazložitve), Romunijo (točke od 1634 do 1679 obrazložitve), Slovaško (točke od 1680 do 1743 obrazložitve), Slovenijo (točke od 1744 do 1798 obrazložitve) in Švedsko (točke od 1799 do 1849 obrazložitve).
8

Poleg tega je odbor za pritožbe glede opisnosti izpodbijane znamke navedel, da je bil Winnetou glavni lik več romanov pisatelja Karla Maya in glavni junak v filmih ter gledaliških in radijskih predstavah. Dodal je, da iz sodb, ki sta jih izdali Bundesgerichtshof (zvezno sodišče, Nemčija) in Bundespatentgericht (zvezno patentno sodišče, Nemčija) (v nadaljevanju: odločbe nemških sodišč) ter ki jih navaja intervenientka, izhaja, da izraz „winnetou“ za nemškega potrošnika predstavlja izmišljenega indijanskega poglavarja, ki je plemenit in dober, in je po mnenju Bundesgerichtshof v Nemčiji opisen za tiskarske izdelke, filmsko produkcijo, objavo ter izdajanje knjig in revij (točke od 22 do 25 izpodbijane odločbe). Čeprav je odbor za pritožbe opozoril, da ga ne zavezuje sodna praksa nacionalnih sodišč, je poudaril, da je treba v obravnavani zadevi, ker je vrhovno nacionalno sodišče presodilo, da je izraz „winnetou“ v Nemčiji opisen, za izpodbijano znamko na podlagi člena 7(2) Uredbe št. 207/2009 prav tako šteti, da je ni mogoče varovati za proizvode in storitve, povezane s knjigami ter radijskim in televizijskim oddajanjem (točka 27 izpodbijane odločbe). Tako je odbor za pritožbe ugotovil, da za „filme, animirane filme, video filme“, „magnetne nosilce zapisov, zvočne plošče“ in „osvetljene filme tudi za kinematografsko uporabo“ iz razreda 9, „tiskarske izdelke“, „knjigoveški material“ in „fotografije“ iz razreda 16 ter storitve, kar zadeva „razvedrilne, kulturne in športne prireditve, izposojo filmov in zvočnih posnetkov“, „filmsko produkcijo in projekcijo“, „fotografijo“, „razvedrilo“, „prireditve v zabaviščnih in počitniških parkih“, „storitve počitniških domov“, „upravljanje kampov“ in „izkoriščanje pravic industrijske lastnine“ iz razredov 41 in 42, znak WINNETOU opisuje ali pomeni neposredno vsebino navedenih proizvodov in storitev, ker potrošnik preprosto domneva, da gre za proizvode ali storitve z Winnetoujem ali na temo Winnetouja (točke od 28 do 31 izpodbijane odločbe). Dalje, glede drugih proizvodov in storitev je odbor za pritožbe navedel, da je mogoče, razen „tiskarskih črk“ in „klišejev“ iz razreda 16, ki nimajo nikakršne zveze z likom Winnetouja, knjige, filme, festivale in druge proizvode opredeliti kot proizvode „merchandising“, saj imajo neposredno zvezo z Winnetoujem, in da imajo nekateri proizvodi in storitve, kot so živila ali storitve „prevoza“, „nastanitve in prehranjevanja gostov“, neposredno zvezo s festivali (točke od 32 do 46 izpodbijane odločbe). Odbor za pritožbe je glede na te elemente odločil, da je izpodbijana znamka opisna za vse te proizvode in storitve.
208

Glede vrednosti prodaje, na podlagi katere je bil določen osnovni znesek globe, je Komisija menila, da se je določba o nekonkuriranju uporabljala za vse storitve elektronske komunikacije in za televizijske storitve, ki so se opravljale v Španiji ali na Portugalskem, razen za svetovne telekomunikacijske storitve in mednarodne telekomunikacijske storitve prenosa na debelo, pri katerih sta si stranki na dan podpisa sporazuma konkurirali na Iberskem polotoku in ki so bile zato izključene iz njene uporabe. Dalje, Komisija je glede na to, da so bile iz področja uporabe izključene vse investicije in dejavnosti, ki so obstajale na datum sporazuma in za katere je mogoče šteti, da konkurirajo dejavnostim in investicijam druge stranke na iberskem trgu, za vsako stranko upoštevala le vrednost njenih prodaj v njeni državi izvora. Med drugim torej ni upoštevala vrednosti prodaj vsake od strank v državi izvora druge stranke, ker ti zneski načeloma ustrezajo predhodnim dejavnostim, ki jih določba ne zajema. To pomeni, da je Komisija vrednost prodaje za družbo Telefónica določila ob upoštevanju vrednosti prodaje te družbe v Španiji, za družbo PT pa ob upoštevanju vrednosti prodaje te družbe na Portugalskem (točki 482 in 483 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
78

Trditev, s katero tožeči stranki Parlamentu očitata, da je te določbe kršil s tem, da je napačno obrazložil sklep o končanju odprtega postopka in sklep o začetku postopka s pogajanji, ni mogoče sprejeti iz razlogov, navedenih zgoraj v točkah od 20 do 29. V delu, v katerem so te trditve usmerjene zoper sklep o oddaji in se v bistvu pridružujejo trditvam iz točk od 63 do 76 zgoraj, jih je treba zavrniti iz istih razlogov, kot so navedeni v teh točkah.
57

V zvezi s krajem, naravo in obsegom te uporabe je treba ugotoviti, da se zadevni trg nanaša na proizvodnjo in prodajo športnih avtomobilov visokega razreda, katerih tehnične značilnosti niso namenjene vsakodnevnemu cestnemu prometu in katerih prodajne cene presegajo ceno večine vozil za osebno uporabo. Splošno je tudi znano, da so za ta trg pogosto značilni slabo razvito povpraševanje, proizvodnja za podlagi konkretnega naročila in prodaja omejenega števila vozila, kar je potrjeno s člankom BBC z dne 18. oktobra 2006 (glej točko 27 izpodbijane odločbe). Zato se zdi, da za ugotovitev resne in dejanske uporabe zadevne znamke ni nujna predložitev računovodskih dokumentov s podatki o prodaji ali računov. Po drugi strani pa je iz dokumentov, predloženih v spis (glej točko 55 zgoraj), med drugim več člankov, objavljenih na internetu, in katalogov, jasno razvidno, da so bili modeli TVR vsaj na območju Združenega kraljestva med letoma 2003 in 2006 prisotni na trgu, kar zadostuje z ozemeljskega vidika (glej v tem smislu zgoraj v točki 44 navedeno sodbo Leno Merken, EU:C:2012:816, točki 50 in 54) ter priča o naravi in določenem obsegu uporabe prejšnje znamke Skupnosti v tem obdobju. Poleg tega publikacije iz julija 2007 in 2008 kažejo, da je bila navedena znamka predmet javne razprave v zvezi z možnostjo ponovnega zagona proizvodnje in prodaje modela TVR sagaris (glej tudi točki 28 in 29, na koncu, izpodbijane odločbe).
167

Poleg tega je iz točk od 413 do 415 obrazložitve izpodbijanega sklepa razvidno, da je v zadnji fazi omejevalnega sporazuma CPT, v obdobju od leta 2004 do novembra 2006, poleg sestankov SML in ASEAN, ki so bili glavni večstranski forumi, zlasti v Evropi potekalo več ad hoc stikov, ki so se nanašali na svetovne načrte o prodaji in proizvodnji ter na katerih so sodelovali družba MTPD in udeleženci evropskih sestankov o steklu, kot so družba Samsung SDI, skupina LPD in družba Thomson. V zvezi s tem so bili v opombi št. 1074 navedeni dvostranski sestanki o izmenjavi informacij, ki so potekali med skupino LPD in družbo MTPD, in sicer 6. decembra 2004 ter 21. februarja in 8. julija 2005. V skladu s to isto opombo naj bi družba MTPD svojemu odgovoru na zahtevo Komisije po informacijah priložila dokumente, iz katerih naj bi bilo razvidno, da so bile informacije njenih konkurentov iz novembra 2006 glede proizvodnih zmogljivosti proizvajalcev CRT, ter iz aprila 2005 glede svetovnih podatkov, načrtov na področju prodaje, ponudbe in proizvodnje ter predvidevanj o povpraševanju, v zvezi s CRT za televizorje, predložene družbi MTPD, česar tožeča stranka tudi ne izpodbija.
104

Ker tožeče stranke v podporo domnevne kršitve njihovih pravic do obrambe trdijo, da teh meril pristojni organi niso odobrili niti niso zainteresirane stranke o njih razpravljale, in da so zato arbitrarna, je treba ugotoviti, da čeprav bi se to izkazalo, to ne bi bila podlaga za kršitev pravice do obrambe tožečih strank, ker so tožeče stranke v tej zadevi v celoti poznale merila in njihovo uporabo na podlagi dokumentacije, ki jo je izdelala Kraljevina Nizozemska v zvezi z identifikacijo MHHPA. Tožeče stranke poleg tega niso trdile, da so bile kršene njihove pravice do obrambe pri določitvi meril, ki so se uporabila pri določanju, ali je MHHPA povzročila enakovredno zaskrbljenost, kot je nastala z uporabo drugih snovi, naštetih v členu 57, od (a) do (e), Uredbe št. 1907/2006.
32

Drugič, ob predpostavki, da je bila izpodbijana znamka, kot meni tožeča stranka in čeprav odbor za pritožbe glede tega ni zavzel stališča, registrirana za kategorijo proizvodov ali storitev, ki je dovolj široka, da je mogoče znotraj nje razlikovati več podkategorij, ki bi se lahko upoštevale samostojno, in ker je bila tožeča stranka, kot izhaja iz ugotovitev zgoraj v točki 25, upravičena iz svoje zahteve za razveljavitev izključiti nekatere proizvode in storitve, v zvezi s katerimi ni izpodbijala resne in dejanske uporabe, je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da je bilo z njeno zahtevo za razveljavitev kršeno splošno pravno načelo nemo potest venire contra factum proprium. Kot je v svojih pisnih stališčih opozoril UUNT, to velja toliko bolj, ker je iz sodne prakse razvidno, da je vlagatelj zahteve za dokaz resne in dejanske uporabe znamke sicer seznanjen z njeno uporabo, ki je lahko tudi dejanska ali intenzivna, vendar to ne pomeni, da z vložitvijo take vloge ravna v slabi veri. Legitimna je namreč želja, da se v presojo pristojnim organom UUNT predloži vprašanje, ali uporaba, s katero je vlagatelj seznanjen, zadošča za ugotovitev resne in dejanske uporabe v smislu člena 42(2) Uredbe št. 207/2009 in upoštevne sodne prakse (sodba z dne 8. marca 2012, Arrieta D. Gross/UUNT – International Biocentric Foundation in drugi (BIODANZA), T‑298/10, EU:T:2012:113, točka 87).
2.

Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Predmet – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Restriktivna razlaga in uporaba (člen 15(3) PDEU; uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, uvodna izjava 4 in člen 1, in št. 1367/2006, člen 1) (Glej točke od 62 do 64.)
7.

Konkurenca — Pravila Unije — Kršitve — Kršitev, storjena naklepno ali iz malomarnosti — Pojem — Podjetje, ki ne more prezreti svojega protikonkurenčnega ravnanja — Sporazum, sklenjen med proizvajalcem originalnih zdravil in proizvajalcem generičnih zdravil — Povratna plačila, ki so nesorazmerna in ki jih spremlja izključitev konkurentov s trga — Vključitev (člen 101 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Uredba Sveta št. 1/2003, člena 5 in 23(2)) (Glej točke 283 in od 369 do 371.)
V skladu s členom 11(2), prvi pododstavek, Osnovne protidampinške uredbe št. 1225/2009 dokončni protidampinški ukrep preneha veljati pet let po svoji uvedbi ali pet let od datuma zaključka zadnjega pregleda, ki je obravnaval tako damping kot škodo, razen če je v tem pregledu določeno, da bo po izteku ukrepov verjetno prišlo do nadaljevanja ali do ponovnega pojava dampinga in škode. Iz tega je razvidno, da v skladu z navedeno določbo ukrepi prenehajo veljati, razen če je bilo dokazano, da bo po njihovem izteku verjetno prišlo do nadaljevanja ali do ponovnega pojava dampinga in škode. V skladu s to določbo institucijam Unije – da ne bi ohranile dokončnega protidampinškega ukrepa – ni treba dokazati, da nadaljevanje ali ponovni pojav dampinga in škode ni verjeten, temveč lahko samo ugotovijo, da taka verjetnost ni bila dokazana.

Če preučitev – s strani institucij Unije – verjetnosti, da se bosta damping in škoda nadaljevala ali ponovila, zajema presojo zapletenih gospodarskih vprašanj, mora biti sodni nadzor take presoje omejen na preverjanje, ali so bila spoštovana postopkovna pravila, ali je bilo pravilno ugotovljeno dejansko stanje, ki se upošteva pri izpodbijani izbiri, ali ne gre za očitno napako pri presoji tega dejanskega stanja in ali ne gre za zlorabo pooblastil.

Vendar sodišču Unije, kar zadeva nadzor nad dokazi, na katerih so institucije Unije utemeljile svoje ugotovitve, ni treba preveriti le vsebinske pravilnosti navedenih dokazov, njihove zanesljivosti in doslednosti, temveč mora preveriti tudi, ali ti dokazi vsebujejo vse relevantne podatke, ki jih je treba upoštevati pri presoji zapletene situacije, in ali lahko utemeljijo ugotovitve institucij.

(Glej točke 48, 50 in od 55 do 57.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom — Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Besedni znamki KENZO ESTATE in KENZO (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke od 33 do 36.)
2.

Znamka Skupnosti — Tožbeni postopek — Pritožbe pred odbori za pritožbe — Pristojnost odborov za pritožbe (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 59, prvi stavek, in člen 64(1) (Glej točke od 33 do 35 in 38.)
7.

Pomoči, ki jih dodelijo države — Pojem — Ukrepi za pokritje stroškov, ki jih je imelo podjetje v zvezi z opravljanjem javnih storitev — Prvi pogoj iz sodbe Altmark — Jasno opredeljene obveznosti javne storitve — Neobstoj upravičenega podjetja, ki mora dejansko izpolnjevati obveznosti javne službe — Vključitev v pojem (člena 14 PDEU in 107(1) PDEU; Protokol št. 26, priložen Pogodbama EU in DEU) (Glej točke 71, od 78 do 81, od 83 do 86, 88 in od 91 do 93.)
Zadeva T‑544/13

Dyson Ltd

proti

Evropski komisiji

„Direktiva 2010/30/EU — Navedba porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, z nalepkami in standardiziranimi podatki o izdelku — Delegirana uredba (EU) št. 665/2013 — Pristojnost Komisije — Enako obravnavanje — Obveznost obrazložitve“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 11. novembra 2015

Energija – Navedba porabe energije izdelkov, povezanih z energijo – Označevanje sesalnikov z energijskimi nalepkami – Uredba št. 665/2013 – Regulativni in splošni akt – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Dopustnost obrazložitve, omejene na navedbo vseh okoliščin, ki so pripeljale do sprejetja akta, in njegovih splošnih ciljev

Energija – Navedba porabe energije izdelkov, povezanih z energijo – Direktiva 2010/30 in Uredba št. 665/2013 – Metode za merjenje energetske učinkovitosti – Pristojnost Komisije – Sesalniki z vrečko in sesalniki brez vrečke – Enotno obravnavanje različnih položajev, utemeljeno z objektivnimi razlogi – Enako obravnavanje – Kršitev – Neobstoj

Glej besedilo odločbe. (Glej točke 38, 39, 47 in 53.)

Člen 7 Uredbe št. 665/2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30 v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami določa, da Komisija to uredbo z vidika tehnološkega napredka pregleda najpozneje pet let po začetku njene veljavnosti in da se pri pregledu ocenijo zlasti izvedljivost merilnih metod, ki temeljijo na delno napolnjeni, in ne na prazni posodi. Zato morajo v skladu s to določbo proizvajalci sesalnikov z vrečkami upoštevati morebitni prihodnji razvoj. Zato ni mogoče zatrjevati, da ta uredba proizvajalcev sesalnikov ne spodbuja, naj izberejo boljšo zasnovo, da bi izboljšali energetsko učinkovitost. (Glej točke od 62 do 64.)

Komisija mora pri izvrševanju svoje diskrecijske pravice za sprejetje Uredbe št. 665/2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30 v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami svojo izbiro metode merjenja energetske učinkovitosti utemeljiti na objektivnih merilih, v skladu s cilji, ki jih uresničuje Direktiva 2010/30, in sicer z zagotavljanjem zanesljivega in enotnega informiranja potrošnikov, da bi lahko izbrali učinkovitejše izdelke. Z uporabo enotne metode – ne glede na to, kakšna so podrobna pravila za uporabo – za merjenje učinkovitosti čiščenja sesalnikov z vrečkami, brez vrečke ali z uporabo ciklonske tehnologije, ki jo določa navedena uredba, ni kršeno načelo enakega obravnavanja, saj testi, ki se razlikujejo od testov, ki jih uporablja Komisija, in ki jih zagovarjajo proizvajalci sesalnikov brez vrečk, niso bili testirani s krožnimi testi med laboratoriji in torej ne izpolnjujejo meril zanesljivosti, natančnosti in ponovljivosti. Taka okoliščina namreč pomeni objektivni razlog, ki utemeljuje enotno obravnavanje sesalnikov, ki uporabljajo različno tehnologijo, kot v primeru sesalnikov z vrečko in sesalnikov brez vrečke. (Glej točke 86, 93, 94, 102, 103 in od 108 do 110.)
Znak, ki je pravokotni zaboj, izdelan iz lesa, s sistemom drsnih stojal za postavitev igralnih elementov in zapiralnim mehanizmom teh stojal na obeh koncih zaboja, nima razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti. Prijavljena znamka tako vključuje drsni sistem, ki omogoča spojitev štirih igralnih stojal v celoto, igralne elemente in nosilce stojal, ki so umeščeni med štiri nosilne stranice, ki podpirajo celoto, ki je opremljena z dvema ploščicama, ki omogočata zapiranje brez dodatnega pakiranja. Vsaka stranica ima na notranji strani vrezana dva utora, ki omogočata drsenje dveh parov stojal. Ploščici za zapiranje pravokotne oblike z zaobljenima koncema in poševno odrezanimi robovi sta na okvir pritrjeni z vijakom.

Glede na ta opis se prijavljena znamka bistveno ne razlikuje od standarda ali navad v zadevnem sektorju. Družabne igre in igrače (na primer različice igre remi za otroke, ki so igrače) so običajno zapakirane in se prodajajo v embalaži, izdelani iz različnih vrst materialov, vključno z lesenimi zaboji.

Znano je namreč, da so zadevni proizvodi pogosto predstavljeni v pravokotnih lesenih zabojih. Tudi način odpiranja in sestavljanja zaboja, katerega oblika sestavlja zadevno znamko, torej drsni sistem stojal, ki omogoča pripravo ali sestavo igre, se bistveno ne razlikuje od standarda in navad v sektorju. Znano je namreč, da za pripravo in sestavo zadevnih proizvodov obstajajo podobni drsni sistemi. Tudi na podlagi skupne presoje različnih značilnosti prijavljene znamke ni mogoče ugotoviti, da se prijavljena znamka bistveno razlikuje od standarda in navad v zadevnem sektorju. Zato prijavljena znamka nima razlikovalnega učinka, na podlagi katerega bi upoštevna javnost lahko prepoznala proizvode, ki izvirajo iz nekega podjetja, in jih tako razlikovala od proizvodov, ki izvirajo iz drugih podjetij.

(Glej točke od 44 do 46.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Evropska unija – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Ukrepi, sprejeti v okviru boja proti širjenju jedrskega orožja – Obseg nadzora – Izvzetje elementov, s katerimi je bila institucija seznanjena po sprejetju izpodbijanega sklepa (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; sklepa Sveta 2010/413/SZVP, člen 20(1)(c), in 2012/829/SZVP, člen 1; uredbi Sveta št. 267/2012, člen 23(2)(d), in št. 1264/2012) (Glej točke od 32 do 34 in 40.)

2. Ničnostna tožba – Sodba o razglasitvi ničnosti – Učinki – Razglasitev delne ničnosti uredbe in sklepa o sprejetju omejevalnih ukrepov proti Iranu – Začetek učinkovanja razglasitve ničnosti po poteku roka za vložitev pritožbe ali po zavrnitvi pritožbe (člena 264, drugi odstavek, PDEU in 266 PDEU; Statut Sodišča, člen 56, prvi odstavek; sklepa Sveta 2010/413/SZVP, člen 20(1)(c), in 2012/829/SZVP, člen 1; uredbi Sveta št. 267/2012, člen 23(2)(d), in št. 1264/2012) (Glej točke 44, 45 in od 47 do 50.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, str. 71) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 356, str. 55) v delih, v katerih se ta akta nanašata na tožečo stranko.

Izrek

Izrek

1. Sklep Sveta 2012/829/SZVP z dne 21. decembra 2012 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu se v delu, v katerem je ime družbe Oil Pension Fund Investment Company vneseno na seznam, naveden v Prilogi II k Sklepu Sveta 2010/413/SZVP z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP, razglasi za ničen.

2. Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1264/2012 z dne 21. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu se v delu, v katerem je ime družbe Oil Pension Fund Investment Company vneseno na seznam, naveden v Prilogi IX k Uredbi Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010, razglasi za nično.

3. Učinki Sklepa 2012/829 in Izvedbene uredbe št. 1264/2012 se glede družbe Oil Pension Fund Investment Company ohranijo do izteka roka za pritožbo iz člena 56, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije, oziroma če je bila v tem roku vložena pritožba, do datuma njene zavrnitve.

4. Svet Evropske unije poleg lastnih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasila družba Oil Pension Fund Investment Company.