Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna politika – Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Direktiva 1999/70 – Pogoji za zaposlitev – Pojem

(Direktiva Sveta 1999/70, Priloga, določba 4, točka 1)

2. Socialna politika – Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Direktiva 1999/70 – Področje uporabe

(Direktiva Sveta 1999/70, Priloga, določba 4, točka 1)

3. Socialna politika – Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Direktiva 1999/70 – Objektivni razlogi, ki utemeljujejo različno obravnavanje – Pojem

(Direktiva Sveta 1999/70, Priloga, določba 4, točka 1)

4. Socialna politika – Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP – Direktiva 1999/70 – Postopki za izvrševanje obveznosti iz navedene direktive – Rok za vložitev

(Direktiva Sveta 1999/70, Priloga)

Summary

1. Pojem pogoji za zaposlitev iz določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je v Prilogi k Direktivi 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, vključuje pogoj, ki se nanaša na upoštevanje obdobij zaposlitve, ki so bila dopolnjena kot nadomestni uradnik, v okviru izbirnega postopka notranjega napredovanja za imenovanje kot redno zaposlenega uradnika.

(Glej točko 47.)

2. Direktivo 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP in okvirni sporazum o delu za določen čas, ki je v prilogi k tej direktivi, je treba razlagati tako, da se, prvič, uporabljata za pogodbe o zaposlitvi in delovna razmerja za določen čas, sklenjena med upravami in drugimi subjekti javnega sektorja, in drugič, zahtevata izključitev vsakršnega različnega obravnavanja med redno zaposlenimi uradniki in primerljivimi nadomestnimi uradniki države članice, zgolj zato, ker so zadnji zaposleni za določen čas, razen če je različno obravnavanje utemeljeno z objektivnimi razlogi v smislu člena 4, točka 1, navedenega okvirnega sporazuma.

(Glej točko 62 in točko 1 izreka.)

3. Določbo 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je v Prilogi k Direktivi 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da obdobja zaposlitve, ki jih je nadomestni uradnik javne uprave dopolnil, niso upoštevana, tako da bi lahko ta, ki je v vmesnem času postal redno zaposleni uradnik, prek notranjega sistema sodeloval pri napredovanju, ki ga lahko zahtevajo le redno zaposleni uradniki, razen če nadomestni uradnik ni v položaju, ki je primerljiv s položajem navedenih redno zaposlenih uradnikov in/ali je ta izključitev utemeljena z objektivnimi razlogi.

V zvezi s tem pojem objektivni razlogi zahteva, da je ugotovljeno različno obravnavanje upravičeno z obstojem jasnih in konkretnih dejstev, značilnih za zadevni pogoj za zaposlitev v posebnem kontekstu, v katerem se uporabi, ter na podlagi objektivnih in transparentnih meril, da se ugotovi, ali to razlikovanje ustreza dejanski potrebi, ali se z njim lahko doseže želeni cilj in ali je nujno za dosego tega cilja. Te okoliščine so lahko zlasti posledica posebne narave nalog, za izvedbo katerih so bile sklenjene pogodbe za določen čas, in z njimi neločljivo povezanih značilnosti ali pa so, odvisno od primera, posledica sledenja legitimnemu cilju socialne politike države članice.

Sklicevanje zgolj na začasnost dela uslužbencev javne uprave ne more biti objektivni razlog v smislu določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma. Če se namreč prizna, da zgolj začasnost delovnega razmerja zadostuje za utemeljitev različnega obravnavanja med delavci, zaposlenimi za določen čas, in delavci, zaposlenimi za nedoločen čas, bi to popolnoma izničilo bistvo ciljev Direktive 1999/70 in okvirnega sporazuma in bi pripeljalo do ustalitve neugodnega položaja za delavce, zaposlene za določen čas.

(Glej točke 73, 74 in 84 ter točko 2 izreka.)

4. Primarno pravo Evropske unije, Direktivo 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP in okvirni sporazum o delu za določen čas, ki je v prilogi k tej direktivi, je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotujejo nacionalnim predpisom, ki določajo, da je treba tožbo – ki jo uporabi redno zaposleni uradnik zoper odločbo, s katero je zavrnjena njegova prijava za natečaj, in ki temelji na dejstvu, da je bil ta postopek v nasprotju z določbo 4 navedenega sporazuma – vložiti v prekluzivnem roku dveh mesecev od dneva objave natečaja. Vendar takega roka ni mogoče uporabiti v zvezi z redno zaposlenim uradnikom, kandidatom v tem natečaju, ki je sodeloval pri preizkusih in čigar ime je na dokončnem seznamu oseb, ki so opravile ta natečaj, če je zaradi tega roka uveljavljanje pravic, ki jih priznava okvirni sporazum, nemogoče ali čezmerno oteženo. V takih okoliščinah lahko dvomesečni rok začne teči šele z vročitvijo odločbe o razveljavitvi njegovega sodelovanja na tem natečaju in imenovanja kot redno zaposlenega uradnika višje skupine.

Postopkovna pravila za pravna sredstva, s katerimi se zagotavlja varstvo pravic, ki jih imajo posamezniki na podlagi prava Unije, namreč ne smejo biti manj ugodna od tistih, ki veljajo za podobna nacionalna pravna sredstva (načelo enakovrednosti), in ne smejo dejansko onemogočiti oziroma čezmerno otežiti uveljavljanja pravic, ki jih daje pravni red Unije (načelo učinkovitosti).

Spoštovanje načela enakovrednosti pomeni, da zadevno nacionalno pravilo velja brez razlikovanja za tožbe, ki temeljijo na kršitvi prava Unije, in tožbe, ki temeljijo na kršitvi nacionalnega prava, če imajo podoben predmet in podlago. Pri presoji, ali je načelo enakovrednosti spoštovano, mora nacionalno sodišče presoditi, ali sta si zadevni pravni sredstvi podobni z vidika njunega predmeta, podlage in bistvenih elementov. Pri odločanju, ali je nacionalna postopkovna določba manj ugodna, mora upoštevati položaj te določbe v celotnem postopku, potek navedenega postopka in posebnosti teh pravil.

Tudi glede načela učinkovitosti je treba zadevne nacionalne postopkovne določbe preizkusiti ob upoštevanju položaja teh določb v celotnem postopku, poteka tega postopka in njegovih posebnosti pred različnimi nacionalnimi sodišči. V zvezi s tem je treba po potrebi upoštevati osnovna načela nacionalnega pravnega sistema, kot so načelo varstva pravice do obrambe, načelo pravne varnosti in učinkovit potek postopka.

(Glej točke 89, 90, 92 in 100 ter točko 3 izreka.)