SL Uradni list Evropske unije C 301/16

Tožba, vložena 25. avgusta 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

(Zadeva C-383/08)

(2008/C 301/30)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: L. Pignataro, zastopnik)

Tožena stranka: Italijanska republika

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da je Italijanska republika s sprejetjem določb iz ministrskega sklepa z dne 26. avgusta 2005, nazadnje spremenjenim s sklepom z dne 17. decembra 2007, ki predpisujejo obvezno navedbo države porekla za perutninsko meso iz člena 3(1) tega sklepa, kršila obveznosti iz člena 3(1), točka 8, in člena 18(2) Direktive 2000/13/ES (1) o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil, v povezavi s členi 5(3)(e) in 5(4) Uredbe Sveta (EGS) št. 1906/90 (2), ki določa tržne standarde za perutninsko meso do 30. junija 2008 in od 1. julija 2008 dalje v povezavi s členi 5(4)(e) in 5(5) Uredbe Komisije (ES) št. 543/2008 (3);

— Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija meni, da obveznost navedbe države porekla za perutninsko meso iz drugih držav članic, določena v sklepu z dne 26. avgusta 2005, nazadnje spremenjenim s sklepom z dne 17. decembra 2007, pomeni kršitev člena 3(1), točka 8, in člena 18(2) Direktive 2000/13 v povezavi s členom 5(3)(e) in členom 5(4) Uredbe št. 1906/90 do 30. junija 2008 in od 1. julija 2008 dalje v povezavi s členom 5(4)(e) in členom 5(5) Uredbe št. 543/2008. Italijanska vlada trdi, da je bila ta obveznost sprejeta kot ukrep, ki bi zaradi izbruha okužbe ptičje gripe v tretjih državah zagotovil sledenje mesa.

Komisija meni, da je zadevna obveznost v nasprotju s členom 3(1), točka 8, Direktive 2000/13. Iz te določbe namreč jasno izhaja, da mora biti na oznaki živila naveden kraj porekla ali izvora, le kadar bi potrošnik brez te navedbe bil v zmoti glede pravega porekla ali izvora določenega živila. Zakonodajalec Skupnosti torej meni, da navedba porekla ali izvora za potrošnika ni splošen in absolutno nujen podatek, ampak le če bi ga neobstoj te navedbe lahko napeljal v zmoto.

Italijanska vlada mora dokazati, da je obveznost navedbe porekla perutnine, ki izvira iz drugih držav članic in je določena v tem sklepu, dejansko nujna za označevanje perutninskega mesa in da bi bil lahko brez nje potrošnik v zmoti. Komisija v bistvu trdi, da italijanska vlada ni predložila nikakršnega dokaza, iz katerega bi izhajalo, da bi lahko bil italijanski potrošnik, ker izvor ali poreklo perutninskega mesa ni navedeno, dejansko zaveden.

Navezovalna okoliščina izbruha ptičje gripe ne pojasni razlogov, iz katerih bi lahko dejstvo, da poreklo ni navedeno, potrošnika napeljalo v zmoto, misleč da ima perutninsko meso določen izvor. Zgolj dejstvo, da povprečni potrošnik posveča pozornost poreklu živil, še ne pomeni, da je zaradi neobstoja teh oznak glede pravega porekla živil, napeljan v zmoto. Navedeno bi namreč pomenilo, da potrošnik perutninskemu mesu avtomatično pripiše določeno poreklo, tega pa italijanska vlada ni izkazala. Poleg tega je treba opozoriti, da vprašanj glede zdravja živali ne more presojati potrošnik, saj nima potrebnih znanj, da bi nevarnost presojal na podlagi navedenega porekla.

Sprejetja navedenih določb iz sklepa ne upravičujejo niti razlogi javnega zdravja iz člena 18(2) iste direktive, na katere se je v utemeljitev dodatne obveznosti označevanja sklicevala italijanska vlada. Skupnost je namreč v boju proti ptičji gripi sprejela vrsto veterinarskih ukrepov, ki zagotavljajo, da lahko na ozemlje Skupnosti vstopi ter je dano v prodajo le zdravo perutninsko meso.

Komisija meni, da je utemeljitev italijanske vlade, da navedeni ukrepi Skupnosti ne zagotavljajo sledenja, nepomembna, ker se ti ukrepi nanašajo celo na preprečitev vnosa mesa iz tretjih držav, v katerih so bili ugotovljeni izbruhi ptičje gripe, na ozemlje Skupnosti. Zaradi tega in ker zasledujejo cilj, da se mesu iz tretjih držav, v katerih se je pojavil izbruh ptičje gripe, prepreči uvoz v Skupnost, učinkujejo že v fazah pred fazo trženja, na katero se italijanski ukrep nanaša. Ob tem je Skupnost za preprečitev vsakršne nevarnosti okužbe sprejela tudi ukrepe, ki zagotavljajo osamitev izbruha ptičje gripe, ki se je morebiti pojavil na območju Skupnosti. Znotraj Evropske skupnosti je bila nato sprejeta vrsta veterinarskih ukrepov za preprečevanje prenosa virusa z divjih ptic na perutnino v regijah, v katerih so bile okužene ptice odkrite in za zajezitev morebitnih pojavov okužb med perutnino.

Italijanska vlada se je v utemeljitev zakonitosti uvedene obveznosti iz zadevnega sklepa sklicevala tudi na Uredbo št. 1760/2000 (4), ki je uvedla sistem sledljivosti govejega mesa z obveznim označevanjem porekla.

Vendar Komisija trdi, da je ta ukrep za razliko od zadevnega sklepa ukrep Skupnosti in ne nacionalno, enostransko dejanje, ki pomeni oviranje trgovine. Poleg tega učinkovitost sistema, ki ga je uvedla Uredba št. 1760/2000, ne temelji zgolj na preprosti navedbi porekla živila, kot to za perutninsko meso določa italijanski sklep, ampak na več elementih, vključno s sistemom ugotavljanja in registracije živali.

Glede trditev italijanske vlade, ki upravičuje ukrep z previdnostnim načelom, ker naj Komisija v zvezi s prenosom virusa na ljudi ne bi dokazala neobstoja znanstvene negotovosti, Komisija v skladu s sodno prakso sodišč Skupnosti trdi, da znanstveni podatki, na katere se v odgovoru na obrazloženo mnenje sklicuje italijanska vlada, ne dokazujejo znanstvene negotovosti glede načina prenosa virusa na ljudi. V skladu s sodno prakso sodišč Skupnosti morajo znanstveno negotovost, ki upravičuje sprejetje nacionalnih ukrepov z uporabo previdnostnega načela, dokazati italijanski organi in ne nasprotno, kot bi to lahko izhajalo iz odgovora italijanske vlade na obrazloženo mnenje, da mora neobstoj znanstvene negotovosti dokazati Komisija.

Tudi če bi italijanska vlada s sklicevanjem na omejeno možnost prenosa virusa z okužene perutnine na domače živali in posebej na mačke na podlagi dokumentov OMS in prehrambenih organov, na katere se je sklicevala v odgovoru na obrazloženo mnenje, dokazala obstoj dejanske znanstvene negotovosti, Komisija vendarle meni, da je uporaba previdnostnega načela, sprejetega za utemeljitev zadevnega sklepa, pretirana in zato nesorazmerna s ciljem varovanja zdravja živali, saj je Skupnost sprejela vrsto ukrepov, ki sledijo istemu cilju.

Nazadnje člen 5(3)(e) in člen 5(4) Uredbe št. 1906/90 o določenih tržnih standardih za perutnino do 30. junija 2008 in od 1. julija 2008 dalje člen 5(4)(e) in člen 5(5) Uredbe Komisije št. 543/2008 določajo obveznost navedbe oznake porekla perutninskega mesa le za perutnino iz tretjih držav. Italijanska vlada glede tega ni predložila nobenega nasprotnega dokaza.

(1) UL L 109, str. 29.

(2) UL L 173, str. 1.

(3) UL L 157, str. 46.

(4) UL L 204, str. 1, Uredba (ES) št. 1760/2000 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 17. julija 2000 o uvedbi sistema za identifikacijo in registracijo govedi ter o označevanju govejega mesa in proizvodov iz govejega mesa in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 820/97.