ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:C:2015 :24 1Zadeva C-2 8 2 / 1 3
T-Mobile Austria G mbH
proti
Telekom-Control-Komm ission
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,
ki ga je vložilo Ve rwaltungsgerichtshof)
„Predhodno o dločanje — Elektronska ko munikacijska o mrežja in storitve — Direktiva 2002 /20/ES — 
Člen 5(6) — Pravice do uporabe radi jskih frekvenc in številk — Direktiva 2002 /21/ES — Člen 4(1) — 
Pravica do pravnega sredstva zoper odločbo nacionalnega regulativnega organa — Pojem ‚podjetje, ki j e 
prizadeto z odločbo nacionalnega regulativnega organa‘ — Člen 9b — Prenos individualnih pravic do 
uporabe frekvenc — Nova dodelitev p ravic do uporabe radi jskih frekvenc po združitvi dveh podjetij“
Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. januarja 2015
Približevanje zakonodaj — Sektor za telekomunikacije — Elektronska kom unikacijska om režja in 
storitve — Regulativni okvir — Direktiva 2002 /21 — Pravica do pravnega sredstva zo per odločbo 
nacionalnega regulativnega organa — Obveznosti držav članic — Priznanje pravice do pravnega 
sredstva podjetjem, ki so konkurenti naslovnika odločbe nacionalnega regulativnega organa
(Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2002 /20, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009 /140, 
člen 5(6), in 2002 /21, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009 /140, členi 4(1), 8(2) in 9(b))
Člena 4(1) in 9b Direktive 2002 /21 o skupnem r egulativnem o kviru za elektronska ko munikacijska 
omrežja in storitve ter člen 5(6) Direktive 2002 /20 o odobritvi elektronskih ko munikacijskih omrežij in 
storitev, kakor sta bili spremenjeni z Direktivo 2009 /140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 
25. novembra 2009 , je treba ra zlagati tako, da j e m ogoče podjetje opredeliti ko t prizadeto osebo 
v smislu člena 4(1) Direktive 2002 /21, če je to podjetje, ki z agotavlja elektronska ko munikacijska 
omrežja oziroma storitve, kon kurent podjetja oziroma podjetij, ki s o stranke v postopku o dobritve 
spremem be lastniške s trukture in naslovniki o dločbe nacionalnega regulativnega organa, ter če ta 
odločba lahko vp liva na položaj prvega podjetja na trgu.
V p rimeru iz člena 4 D irektive 2002 /21 m orajo namreč dr žave č lanice za varstvo pravic, ki z a 
uporabnike in podjetja izhajajo iz pravnega reda U nije, predvideti pravno s redstvo pri sodnem o rganu. 
Iz tega sledi, da m ora obveznost zagotovitve učinkovitega sodnega varstva, ki j e privedla do navedenega 
člena 4, veljati tudi za uporabnike in podjetja, ki l ahko izvajajo pravice iz pravnega reda U nije, zlasti iz 
direktiv o elektronskih telekomunikacijah, in ki j ih v teh pravicah prizadene odločba nacionalnega 
regulativnega organa. Člen 8 D irektive 2002 /21 e nako dr žave č lanice obvezuje, da z agotovijo, da 
nacionalni regulativni organi pri zagotavljanju elektronskih ko munikacijskih storitev s prejmejo vse 
primerne u krepe z a spodbujanje kon kurence, pri č emer skrbijo, da v sektorju e lektronskih 
komunikacij ni izkrivljanja ali omejevanja kon kurence in da o dpravijo preostale ovire pri zagotavljanju 
navedenih storitev.
2 ECLI:EU:C:2015 :24POVZETEK–ZADEVAC-282/13
T-MOBILEAUSTRIA
(Glej točke 34, 38 in 48.)
Člen 4(2) Direktive 2001/29 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da se pravilo o izčrpanju pravice distribuiranja ne uporabi v položaju, v katerem se je na reprodukciji varovanega dela, potem ko se je v Uniji tržila z dovoljenjem imetnika avtorske pravice, izvršila sprememba njenega nosilca, kot je prenos te reprodukcije s papirnatega posterja na platno, in je v svoji novi obliki ponovno dana na trg.

Zakonodajalec Unije je namreč z uporabo izrazov „materialni predmet“ in „tega predmeta“ v uvodni izjavi 28 in členu 4(2) Direktive 2001/29 želel avtorjem dati nadzor nad prvim dajanjem na trg Unije vsakega predmeta, na katerem je fiksirana njihova intelektualna stvaritev. V zvezi s tem je posledica zamenjave nosilca dela, kakršen je prenos podobe umetniškega dela, ki je na papirnatem posterju, na slikarsko platno, da se ustvari nov predmet, na katerem je fiksirana podoba varovanega dela, poster pa preneha obstajati. Zaradi take spremembe primerka varovanega dela, ki privede do rezultata, ki je bližje izvirniku, lahko v smislu člena 2(a) Direktive 2001/29 dejansko nastane nova reprodukcija tega dela, ki spada v okvir izključne pravice avtorja in glede katere se zahteva njegovo dovoljenje.

Okoliščina, da se črnilo v postopku prenosa ohrani, tudi ni taka, da bi vplivala na ugotovitev, da je nosilec podobe zamenjan. Pomembno je to, ali je spremenjeni predmet, obravnavan v celoti, fizično predmet, ki je bil dan na trg z dovoljenjem imetnika pravice. Dovoljenje imetnika avtorske pravice se zato ne nanaša na distribuiranje predmeta, na katerega je fiksirano njegovo delo, če je bil ta predmet po prvem trženju spremenjen tako, da pomeni novo reprodukcijo tega dela. V takem primeru je pravica distribuiranja takega predmeta izčrpana šele po prvi prodaji oziroma prvem prenosu lastništva tega novega predmeta z dovoljenjem imetnika te pravice.

(Glej točke 37, 42, 43, 45, 46, 49 in izrek.)
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:C:2014 :2429 1Zadeva C-5 9 0 / 1 3
Idexx L aboratories Italia Srl
proti
Agenzia de lle Entrate
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki g a je vložilo Corte suprema di c assazione)
„Predhodno o dločanje — Posredna obdavčitev — DDV — Šesta dir ektiva — Člena 18 in 22 — 
Pravica do odbitka — Pridobitve znotraj Skupnosti — Mehanizem o brnjene davčne obveznosti — 
Vsebinske zahteve — Formalne zahteve — Nespoštovanje formalnih zahtev“
Povzetek – Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 11. decembra 2014
Usklajevanje davčnih zakonodaj — Skupni sistem d avka na dodano vrednost — Odbitek vstopnega 
davka — Postopek obrnjene davčne obveznosti — Davčni zavezanec, ki je zavezan za plačilo davka na 
dodano v rednost ko t p rejemnik bl aga a li storitev — Pravica d o o dbitka — Pogoji — 
Vsebinske zahteve — Formalne zahteve — Spoštovanje formalnosti in obveznosti glede k njigovodstva in 
obračuna — Nespoštovanje — Sankcija — Izguba pravice do odbitka — Nedopustnost
(Direktiva Sveta 77 /388, člena 18(1)(d) in 22)
Člena 18(1)(d) in 22 Š este dir ektive o usklajevanju zakono daje dr žav članic o prometnih da vkih 
(77/388) je treba razlagati tako, da t i določbi vsebujeta formalne zahteve v zvezi s pravico do odbitka, 
katerih nespoštovanje ne more privesti do izgube te pravice.
V zvezi s tem j e treba pojasniti, da s o vsebinske z ahteve v zvezi s pravico do odbitka tiste zahteve, ki 
urejajo dejansko p odlago in obseg te pravice, kakor so obveznosti, ki j ih določa člen 17 Š este dir ektive, 
naslovljen „Nastanek in obseg pravice do odbitka“.
Nasprotno p a formalne zahteve v zvezi s to pravico, ki s o določene v členih 18 in 22 t e dir ektive, 
urejajo podrobna pravila in nadzor nad n jenim uveljavljanjem t er pravilno d elovanje sistema da vka n a 
dodano v rednost, ko t so obveznosti glede kn jigovodstva, izdajanja računov in obračuna.
(Glej točke 41, 42, 46 in izrek.)
(člen 267 PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18, člen 7)

Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Določbe prava Unije, ki se na podlagi nacionalnega prava neposredno in brezpogojno uporabljajo za položaje, za katere se ne uporabljajo te določbe – Vključitev

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18, člen 7)

Približevanje zakonodaj – Postopek za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Direktiva 2004/18 – Področje uporabe – Naročilo nižje vrednosti od praga, določenega z Direktivo – Izključitev – Uporaba temeljnih pravil in splošnih načel Pogodbe DEU – Zahteva – Naročilo, ki pomeni nek čezmejni interes

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Nujnost, da se Sodišču predloži dovolj podrobnosti v zvezi z dejanskim in pravnim okvirom – Obseg obveznosti na področju javnih naročil

(člena 49 PDEU in 56 PDEU)

Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev – Postopki za oddajo javnih naročil – Obveznosti javnih naročnikov – Spoštovanje načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti

Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Direktiva 2004/18 – Oddaja javnih naročil – Razlogi za izključitev iz sodelovanja pri naročilu – Huda poklicna napaka – Pojem – Razlaga – Kršitev konkurenčnega prava, ugotovljena s pravnomočno sodbo – Vključitev

(člena 49 PDEU in 56 PDEU; Direktiva 2004/18 Evropskega parlamenta in Sveta, člena 7 in 45(2)(d))
Pravico do izjave v vsakem postopku, kot se uporabi v okviru Direktive 2008/115 in med drugim njenega člena 6, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da nacionalni organ državljana tretje države ne zasliši posebej v zvezi z odločbo o vrnitvi, kadar namerava tako odločbo zoper njega sprejeti po tem, ko na podlagi postopka, v katerem je pravica tega državljana do izjave popolnoma spoštovana, ugotovi nezakonitost njegovega prebivanja na nacionalnem ozemlju, ne glede na to, ali se ta odločba o vrnitvi izda kot posledica zavrnitve izdaje dovoljenja za prebivanje.

Glede na to, da je odločba o vrnitvi v skladu z Direktivo 2008/115 tesno povezana z ugotovitvijo nezakonitosti bivanja, pravice do izjave namreč ni mogoče razlagati tako, da mora pristojni nacionalni organ, kadar namerava hkrati sprejeti odločbo o ugotovitvi nezakonitega prebivanja in odločbo o vrnitvi, zadevno osebo nujno zaslišati tako, da ji omogoči, da izrazi svoje stališče posebej v zvezi z odločbo o vrnitvi, saj je zadevna oseba imela možnost koristno in učinkovito podati svoje stališče glede nezakonitosti svojega prebivanja in razloge, ki bi lahko na podlagi nacionalnega prava upravičili, da navedeni organ ne sprejme odločbe o vrnitvi.

Vendar iz obveznosti, da se glede državljanov tretjih držav, ki nezakonito prebivajo na ozemlju teh držav, sprejme odločba o vrnitvi iz člena 6(1) te direktive po poštenem in preglednem postopku, izhaja, da morajo države članice v okviru svoje postopkovne avtonomije, prvič, v nacionalnem pravu izrecno določiti obveznost zapustiti ozemlje v primeru nezakonitega prebivanja in, drugič, zagotoviti, da se zadevna oseba ustrezno zasliši v okviru postopka, ki se nanaša na njeno prošnjo za dovoljenje za prebivanje, ali če gre za tak primer, postopka, ki se nanaša na nezakonitost njenega prebivanja. V zvezi s tem pa pravice do izjave ni mogoče uporabiti kot instrument za obnavljanje upravnega postopka v nedogled, in sicer zato, da se ohrani ravnotežje med temeljno pravico zadevne osebe do izjave pred sprejetjem odločbe, ki posega v njen pravni položaj, in obveznostjo držav članic, da se borijo proti nezakonitemu priseljevanju.

(Glej točke od 60 do 62, 71, 82 in izrek.)
Zadeva C‑525/13

Vlaams Gewest

proti

Heidi Van Den Broeck

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie)

„Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Skupna kmetijska politika — Uredba (ES) št. 2419/2001 — Integrirani upravni in nadzorni sistem za nekatere programe pomoči — Zahtevek za pomoč na površino — Člen 33 — Sankcije — Namerne kršitve“

Povzetek – Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. oktobra 2014

Kmetijstvo – Skupna kmetijska politika – Integrirani upravni in nadzorni sistem za nekatere programe pomoči – Pomoči, povezane s površino, namenjeno za poljščine in praho – Namerne nepravilnosti v zahtevku za pomoč – Sankcija – Odvzem vseh pomoči

(Uredba Komisije št. 2419/2001, člen 33)

Člen 33, prvi odstavek, Uredbe št. 2419/2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo Sveta št. 3508/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 118/2004, je treba razlagati tako, da se nosilcu kmetijskega gospodarstva v primeru namerne kršitve, ugotovljene v okviru zahtevka za pomoč na površino, ne dodeli nobena pomoč, do katere bi bil lahko upravičen na podlagi programa pomoči, na katerega se ta zahtevek nanaša, in do katere je bila upravičena skupina kmetijskih rastlin, na katero se ta kršitev nanaša.

(Glej točko 34 in izrek.)

Zadeva C‑525/13

Vlaams Gewest

proti

Heidi Van Den Broeck

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie)

„Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Skupna kmetijska politika — Uredba (ES) št. 2419/2001 — Integrirani upravni in nadzorni sistem za nekatere programe pomoči — Zahtevek za pomoč na površino — Člen 33 — Sankcije — Namerne kršitve“

Povzetek – Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. oktobra 2014

Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Integrirani upravni in nadzorni sistem za nekatere programe pomoči — Pomoči, povezane s površino, namenjeno za poljščine in praho — Namerne nepravilnosti v zahtevku za pomoč — Sankcija — Odvzem vseh pomoči

(Uredba Komisije št. 2419/2001, člen 33)

Člen 33, prvi odstavek, Uredbe št. 2419/2001 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti, vzpostavljenega z Uredbo Sveta št. 3508/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 118/2004, je treba razlagati tako, da se nosilcu kmetijskega gospodarstva v primeru namerne kršitve, ugotovljene v okviru zahtevka za pomoč na površino, ne dodeli nobena pomoč, do katere bi bil lahko upravičen na podlagi programa pomoči, na katerega se ta zahtevek nanaša, in do katere je bila upravičena skupina kmetijskih rastlin, na katero se ta kršitev nanaša.

(Glej točko 34 in izrek.)
Pojem „standardni rezervoarji“ iz člena 24(2), prva alinea, Direktive 2003/96 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije je treba razlagati tako, da ne izključuje rezervoarjev, ki so trajno pritrjeni na gospodarska vozila in namenjeni za njihovo neposredno oskrbo z gorivom, kadar je te rezervoarje vgradila druga oseba, in ne proizvajalec, če ti rezervoarji omogočajo neposredno uporabo goriva tako za pogon navedenih vozil kot – kjer je to primerno – za delovanje hladilnih in drugih sistemov med prevozom.

Obveznost ob vsakem prehodu notranje meje prijaviti količino goriva, vsebovanega v rezervoarjih vozila, in posledična nujnost zahtevati vračilo trošarine v državi članici, kjer je bilo gorivo kupljeno, za preprečitev dvojnega obdavčevanja bi namreč pomenili precejšnjo oviro v cestnem prometu med državami članicami in torej tudi oviro za trgovino na notranjem trgu. Namen člena 24 Direktive 2003/96 je tako odpraviti to oviro in zagotoviti prosti pretok ob hkratnem varstvu legitimnih davčnih interesov držav članic. Za zagotovitev tega cilja ni pomembno vprašanje, ali je rezervoar za gorivo na zadevno vozilo trajno pritrdil proizvajalec ali tretja oseba.

Poleg tega, pojasnilo glede rezervoarjev za plin, ki izhaja iz drugega stavka člena 24(2), prva alinea, Direktive 2003/96, kaže na to, da je zakonodajalec želel pojem „standardni rezervoarji“ široko opredeliti, zato da uporabniki vozil, ki so opremljena z rezervoarji za plin, ne bi bili neutemeljeno izključeni iz oprostitve iz člena 24 te direktive.

(Glej točke 28, 29, 31 in 35 ter izrek.)
1
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
ECLI:EU:C:2014 :2234 1OBVESTILAONEOBJAVLJENIHODLOČBAH
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 1 8. septembra 2 0 1 4  – 
Società Italiana Calzature proti UUN T
(Združeni zadevi C-3 0 8 / 1 3 P in C-3 0 9 / 1 3 P)1 
UL C 233, 10.8.2013 .„Pritožbi — Znamki Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Registracija figurativnih znamk, ki v sebujeta 
besedne elemente ‚GIUSEPPE ZANOTT I DESIGN‘ in ‚BY GIUSEPPE ZANOTT I‘ — Ugovor imetnika 
besedne in figurativne znamke S kupnosti in nacionalne znamke z besednim elementom ‚ZANOTT I‘ — 
Zavrnitev u govora s strani odbora za pritožbe“
1. Znamka Sk upnosti — Opredelitev in p ridobitev znamke Sk upnosti — Relativni razlogi za 
zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali 
podobne proizvode a li storitve — Verjetnost zm ede z aradi prejšnje znamke — Merila presoje 
(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke 40, 41 in 52.)
2. Znamka Sk upnosti — Opredelitev in p ridobitev znamke Sk upnosti — Relativni razlogi za 
zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali 
podobne proizvode a li storitve — Podobnost med z adevnima znamkama — Merila presoje — 
Sestavljena znamka (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke 42, 43, 47, 59 in 64.)
3. Pritožba — Razlogi — Pritožbeni razlog, naveden zo per dodatni razlog — Brezpredmeten razlog — 
Zavrnitev (Glej točko 49.)
4. Pritožba — Razlogi — Razlog, prvič naveden v okviru pritožbe — Nedopustnost (Poslovnik Sodišča, 
člen 170(1)) (Glej točko 50.)
5. Znamka Sk upnosti — Opredelitev in p ridobitev znamke Sk upnosti — Relativni razlogi za 
zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali 
podobne proizvode a li storitve — Verjetnost zm ede z aradi prejšnje znamke — Merila presoje — 
Prejšnja znamka, k i ima samostojen razlikovalni položaj v prijavljeni znamki (Uredba Sveta 
št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 60 d o 62.) 
2 ECLI:EU:C:2014 :2234OBVESTILAONEOBJAVLJENIHODLOČBAH
Iz rek
1. Pritožbi se zavrneta.
2. Družbi Società Italiana Calzature SpA se naloži plačilo stroškov.
Nacionalne ureditve, ki določa postopek prenosa delnic družbe, ki ni odprt za vse zainteresirane izvajalce, ni mogoče šteti kot enake postopku izbire izvajalcev storitev zemeljske oskrbe v smislu člena 11 Direktive 96/67 o dostopu do trga storitev zemeljske oskrbe na letališčih Skupnosti. S postopkom prenosa delnic neke družbe pa se izključijo vsi izvajalci, ki niso hkrati vlagatelji, zainteresirani za pridobitev delnic že obstoječe družbe, ki je, potem ko je bila kupljena, obdržala prej dodeljeno pooblastilo za izvajanje storitev zemeljske oskrbe, tako da izvajalec storitev zemeljske oskrbe pooblastila ni mogel pridobiti drugače kot z nakupom delnic.

Poleg tega takega postopka ne pokriva člen 18 navedene direktive. V zvezi s tem je treba ugotoviti, prvič, da na podlagi tega, da je neko podjetje pridobilo licenco izvajalca storitev zemeljske oskrbe s tem, da je pridobilo kapital kupljene družbe, ni mogoče ugotoviti, da bo prihodnje ravnanje takega podjetja po pridobitvi licence ostalo nespremenjeno, in zlasti ne, da bo ohranilo vsa delovna mesta v kupljeni družbi. Drugič, ni sporno, da obveznost podjetij, da prevzamejo osebje prejšnjega izvajalca storitev, postavlja potencialne nove konkurente v slabši položaj v razmerju do že dejavnih podjetij in ogroža odpiranje trgov storitev zemeljske oskrbe, kar ogroža polni učinek Direktive 96/67.

(Glej točke od 47 do 51, 54 in 55.)
Člena 18 PDEU in 21 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki pravico do uporabe jezika, ki ni uradni državni jezik države članice, v civilnih postopkih, ki potekajo pred sodišči države članice, ki imajo sedež v določeni ozemeljski enoti te države članice, priznavajo le državljanom zadnjenavedene, ki prebivajo v tej ozemeljski enoti.

V nasprotnem primeru bi bil državljan, ki govori jezik države članice, ki ni država članica, kjer se je začel postopek, ki se giba in prebiva v tej ozemeljski enoti, v slabšem položaju kot državljan zadnjenavedene države članice, ki govori vsaj jezik druge države članice, ki se uporablja v tej enoti, ker ta državljan prebiva v tej enoti in ker ima pravico v civilnih postopkih, ki potekajo pred sodišči, ki imajo sedež v tej enoti, uporabljati uradni jezik te druge države članice.

Tako ureditev je mogoče upravičiti le, če temelji na objektivnih ugotovitvah, ki niso odvisne od državljanstva zadevnih oseb in so sorazmerne z legitimnim ciljem, ki mu sledi nacionalno pravo. Tako pa ni, na eni strani, v primeru, če so sodišča ozemeljske enote popolnoma sposobna vodenja sodnih postopkov v obeh jezikih in na drugi strani, ker popolnoma gospodarski razlogi ne morejo biti nujni razlogi v splošnem interesu, ki bi lahko upravičili omejevanje temeljne svoboščine, zagotovljene s Pogodbo.

(Glej točke 21, od 23 do 27 in izrek.)
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:C:2014 :216 1Združeni zadevi C-4 3 / 1 3 in C-4 4 / 1 3
Hauptzollamt Köln
proti
Kronos Titan GmbH
in
Hauptzollamt Krefeld
proti
Rhein-Ruh r B esc hic htungs-Ser vice GmbH
(Predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki j u je vložilo Bundesfinanzhof)
„Direktiva 2003 /96/ES — Obdavčitev energentov — Izdelki, ki n iso navedeni v Direktivi 2003 /96/ES — 
Pojem ‚enakovredno g orivo za ogrevanje ali pogonsko g orivo‘“
Povzetek – Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 3. aprila 2014
Davčne določbe — Usklajevanje zakonodaj — Obdavčitev energentov in električne energije — Direktiva 
2003 /96 — Obdavčitev energentov, ki niso navedeni v direktivi, po stopnji, ki se u porablja za 
enakovredno gorivo za ogrevanje ali za pogonsko gorivo — Pojem enakovrednosti
(Direktiva Sveta 2003 /96, člen 2(3 Priloga I)
Pogoj iz člena 2(3) Direktive 2003 /96 o prestrukturiranju okvira S kupnosti za obdavčitev energentov in 
električne energije, v skladu s katerim se dr ugi energenti, katerih ra ven obdavčitve n i določena v tej 
direktivi, obdavčijo gl ede na svojo uporabo po stopnji, ki s e uporablja za enakovredno g orivo za 
ogrevanje ali za pogonsko g orivo, je treba razlagati tako, da j e treba najprej opredeliti, ali se zadevni 
izdelek uporablja ko t pogonsko g orivo ali kot gorivo za ogrevanje, nato pa je treba določiti, s katerim 
pogonskim gorivom ali gorivom za ogrevanje iz upoštevne preglednice iz Priloge I k tej dir ektivi se ta 
izdelek dejansko n adomesti pri uporabi, oziroma če to ni mogoče, določiti izdelek, ki m u je glede na 
sestavo in namen uporabe najbolj podoben. S tem, ko s e pojem „enakovrednost energenta“, razlaga, 
kolikor je mogoče z vidika z amenljivosti ali nadomestljivosti zadevnih energentov, se zagotovi, da z a 
dva izdelka, ki i mata isto funkcijo, velja ista raven obdavčitve.
(Glej točke 35, 36, 38 in izrek.)
Navedeni člen 6, ki govori o celotnem vtisu, ki ga naredi na seznanjenega uporabnika model, ki je bil dostopen javnosti, je namreč treba razlagati v smislu, da je treba presojo individualne narave modela opraviti glede na enega ali več točno določenih, posamičnih, ugotovljenih in opredeljenih modelov izmed vseh modelov, ki so bili prej dostopni javnosti.

Člen 85(2) Uredbe št. 6/2002 o modelih Skupnosti je treba razlagati tako, da za to, da bi sodišče za modele Skupnosti neregistrirani model Skupnosti štelo za veljaven, imetniku tega modela ni treba dokazati, da ima ta model individualno naravo v skladu s členom 6 te uredbe, temveč mora zgolj pokazati, zaradi česa ima navedeni model tako naravo, to je opredeliti enega ali več elementov modela, ki po mnenju tega imetnika temu modelu dajejo individualno naravo.

Kot kaže sam naslov člena 85 Uredbe št. 6/2002, ta člen v odstavku 1 določa domnevo veljavnosti registriranih modelov Skupnosti, v odstavku 2 pa domnevo veljavnosti neregistriranih modelov Skupnosti.

Ta domneva veljavnosti pa je sama po sebi v nasprotju z razlago člena 85(2) Uredbe št. 6/2002, v skladu s katero dokaz, ki ga mora imetnik modela predložiti na podlagi te določbe, in sicer, da so pogoji, določeni v členu 11 te uredbe, izpolnjeni, vključuje dokaz, da zadevni model izpolnjuje tudi vse pogoje, določene v Oddelku 1, Naslov II, navedene uredbe, to je pogoje iz členov od 3 do 9 te uredbe.

(Glej točke 39, 40, 47 in točko 2 izreka.)