(Glej točke 23 in od 25 do 27.)

V okviru ničnostne tožbe oseba, če ne more izkazati pravnega interesa, ki je ločen od interesa podjetja, na katero se nanaša akt Unije in v katerem ima kapitalski delež, svoje interese glede tega akta lahko brani samo z izvrševanjem svojih pravic, ki jih ima kot delničar tega podjetja, to podjetje pa lahko vloži tožbo.

V zvezi s tem velja, da če delničar podjetja, ki je prejemnik pomoči, s tožbo želi doseči, da se sklep Komisije o razglasitvi pomoči za združljivo z notranjim trgom razglasi za ničen v celoti, nima pravnega interesa, ki bi bil ločen od pravnega interesa tega podjetja.

To je zlasti tako, kadar, najprej, bi podjetje, ki je prejemnik pomoči, brez reševalnih ukrepov, ki jih tvorijo dokapitalizacija, zaščita pred tveganjem in likvidnostno jamstvo, zelo verjetno šlo v stečaj, njegov delničar, ki bi bil prisiljen gledati, kako se njegova udeležba v stečajnem postopku prodaja po smešno nizki ceni ali celo razvrednoti, pa bi izgubil investicijo. Dalje, interes delničarja, ki ne sodeluje pri dokapitalizaciji, čeprav bi pravno to lahko storil, sovpada z interesom dokapitaliziranega podjetja, in sicer prejeti državne pomoči za zagotovitev nadaljnjega obstoja navedenega podjetja. Nazadnje, če bi bili ukrepi pomoči šteti za nezdružljive z notranjim trgom, bi morala država članica zagotoviti, da se pomoč izterja od prejemnika, kar bi se odrazilo na ekonomskem položaju delničarja sorazmerno z njegovim deležem v kapitalu prejemnika.

Nasprotno pa ima delničar podjetja, ki je prejemnik pomoči, pravni interes, ki je ločen od interesa tega podjetja, kadar želi s tožbo doseči razglasitev delne ničnosti sklepa Komisije, v katerem nekateri vidiki pogojev, ki so naloženi z namenom, da bi bilo mogoče pomoči razglasiti za združljive z notranjim trgom, posegajo, pa čeprav zgolj potencialno, v lastninsko pravico delničarja ali povzročijo, da se njegov prihodek zmanjša zaradi zmanjšanja nominalne vrednosti vsake delnice.

Vendar v zvezi z ukrepom prepovedi, nato pa omejitve izplačevanja dividend velja, da čeprav se ta ukrepa nanašata na razdeljevanja dobička podjetja, so interesi delničarja in podjetja, ki je prejemnik pomoči, usklajeni, če je za namene reševanja navedenega podjetja skupni interes zadnjega in vseh njegovih delničarjev okrepiti lastniški kapital podjetja, tako da bo lahko izboljšalo svojo bonitetno oceno in privabilo nove vlagatelje. Po eni strani ima namreč družba lahko interes za izplačevanje dividend zato, da delničarje nagradi za zvestobo in da jih nagradi za njihovo naložbo, tako da nanjo lahko vpliva ukrep prepovedi in kasnejše omejitve tega izplačevanja in zato lahko izpodbija ta ukrep. Po drugi strani ji neizplačevanje dividend koristi, saj se z njim povečuje njen kapital. Interes delničarja je zelo nepredvidljiv. Na splošno je kratkoročni interes delničarja takoj ko je to mogoče prejeti donos iz naložbe in torej izplačilo dividend. Srednje in dolgoročno delničarja zanima razvoj družbe, na primer da bi realiziral kapitalski dobiček ob prodaji svojih delnic, v obdobju krize, ko se cilj razvoja družbe izkaže za neuresničljiv, pa njena ohranitev ali okrevanje.

(Glej točke 31, od 40 do 43, od 57 do 59 in od 61 do 63.)