Keywords

Summary



Keywords

1. Mednarodni sporazumi – Sklenitev – Predhodno mnenje Sodišča

(člen 300(6) ES; Poslovnik Sodišča, člen 107(2))

2. Mednarodni sporazumi – Sklenitev – Pristojnost Skupnosti – Izključnost

3. Mednarodni sporazumi – Sklenitev – Pristojnost Skupnosti – Izključnost

(člen 65 ES)

4. Mednarodni sporazumi – Sklenitev – Pristojnost Skupnosti – Izključnost

5. Mednarodni sporazumi – Sklenitev – Pristojnost Skupnosti – Nova konvencija o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, s katero se nadomesti sedanja Luganska konvencija – Izključnost

(Uredba Sveta št. 44/2001)

Summary

1. Mnenje Sodišča na podlagi člena 300(6) ES je mogoče pridobiti o vprašanjih, ki zadevajo delitev pristojnosti med Skupnostjo in državami članicami za sklenitev določenega sporazuma s tretjimi državami.

(Glej točko 112.)

2. Ker ima Skupnost zgolj dodeljeno pristojnost, je treba pristojnost, ki ni izrecno določena s pogodbo in je izključna, utemeljiti z ugotovitvami konkretne analize razmerja med načrtovanim sporazumom in veljavnim pravom Skupnosti, iz katerega izhaja, da bi lahko sklenitev takega sporazuma vplivala na predpise Skupnosti.

V nekaterih primerih preizkus in primerjava področij, pokritih s predpisi Skupnosti in načrtovanim sporazumom, zadoščata za izključitev vsakega vpliva na predpise Skupnosti.

Kljub temu ni nujno, da se področje, ki ga pokriva mednarodni sporazum, popolnoma ujema s področjem, ki ga pokrivajo predpisi Skupnosti. Kadar je treba ugotoviti, ali je merilo „področje, ki je v velikem delu pokrito s skupnostnimi pravili“ iz Mnenja 2/91 izpolnjeno, mora analiza temeljiti ne le na razsežnosti zadevnih pravil, temveč tudi na njihovi naravi in vsebini. Prav tako je treba upoštevati trenutno stanje prava Skupnosti na zadevnem področju in perspektive njegovega razvoja, če so te v času te analize predvidljive.

Prav gotovo je bistveno zagotoviti enotno in povezano uporabo predpisov Skupnosti in dobro delovanje sistema, katerega del so, da se ohrani polna učinkovitost prava Skupnosti.

(Glej točke od 124 do 128.)

3. V okviru mednarodnega sporazuma pobuda za izogib koliziji med pravom Skupnosti in tem sporazumom še ne odvezuje, da je pred sklenitvijo načrtovanega sporazuma treba ugotoviti, ali ta lahko vpliva na predpise Skupnosti.

V zvezi s tem obstoj klavzule sporazuma, imenovane „o neposeganju“, v skladu s katero sporazum ne posega v uporabo upoštevnih določb prava Skupnosti s strani držav članic, ne jamči, da zaradi ustrezne omejitve področja uporabe navedenih določb in določb sporazuma slednje ne bodo vplivale na pravila Skupnosti, ampak je lahko ta klavzula znak o vplivu na ta pravila. Tak mehanizem za preprečitev vsakršnega spora pri izvrševanju sporazuma ni odločilen dejavnik za odgovor na vprašanje, ali ima Skupnost izključno pristojnost za sklenitev tega sporazuma ali pa ta pristojnost pripada državam članicam, vprašanje, ki zahteva odgovor pred sklenitvijo tega sporazuma.

(Glej točki 129 in 130.)

4. Pravna podlaga za predpise Skupnosti in zlasti pogoj dobrega delovanja notranjega trga iz člena 65 ES kot taka ni upoštevna za preizkus, ali mednarodni sporazum vpliva na predpise Skupnosti. Pravna podlaga notranje zakonodaje je namreč določena s temeljno sestavino te, medtem ko je lahko pravilo, katerega vpliv se preizkuša, zgolj nebistvena sestavina te zakonodaje. Cilj izključne pristojnosti Skupnosti je zlasti zagotavljanje učinkovitosti prava Skupnosti in dobro delovanje sistemov, ki so jih uvedli ti predpisi, neodvisno od morebitnih omejitev, določenih z določbo Pogodbe, na katero so se sklicevale institucije pri sprejetju takih predpisov.

(Glej točko 131.)

5. Mednarodna zakonodaja lahko s pravili, ki omogočajo reševanje kolizij različnih pravil o pristojnosti, ki so jih razvili različni pravni redi z uporabo različnih naveznih okoliščin, uvede posebej zapleten sistem, ki mora biti zaradi notranje skladnosti čim splošnejši. Najmanjša pravna praznina v teh pravilih lahko namreč pripelje do konkurence pristojnosti več sodišč za odločanje v istem sporu in do popolnega neobstoja sodnega varstva, ker nobenemu sodišču ne bi bila priznana pristojnost za odločanje v takem sporu.

V mednarodnih sporazumih, sklenjenih med državami članicami ali Skupnostjo in tretjimi državami, ta pravila za izogibanje sporom o pristojnosti nujno uvajajo merila o pristojnosti sodišč tretjih držav in tudi držav članic ter se nanašajo na področja, ki jih ureja Uredba št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah.

Ta uredba vsebuje celoto pravil, ki sestavljajo zaokrožen sistem in zadevajo postopke, ki potekajo pred sodišči različnih držav članic, in določbe, ki so jih izdala sodišča ene države članice, da bodo priznane in izvršene v drugi državi članici, uporabljajo pa se ne le za razmerja med različnimi državami članicami, ampak tudi za razmerja med državo članico in tretjo državo.

Zato bi zaradi splošnega in povezanega sistema pravil o pristojnosti, ki ga določa Uredba št. 44/2001, vsak mednarodni sporazum, ki prav tako uvaja obsežen sistem pravil o izogibanju sporov o pristojnosti sodišč, kot je nova konvencija o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, ki naj bi nadomestila sedanjo Lugansko konvencijo, lahko vplival na ta pravila o pristojnosti.

Poleg tega bi zato, ker pravila Skupnosti o priznanju in izvršitvi sodnih odločb niso ločljiva od pravil o pristojnosti sodišč, s katerimi tvorijo splošen in povezan sistem, nova Luganska konvencija vplivala na enotno in povezano uporabo pravil Skupnosti o pristojnosti sodišč in o priznanju in izvršitvi sodnih odločb ter na dobro delovanje splošnega sistema, ki ga uvajajo ta pravila.

Tudi različne določbe načrtovanega sporazuma, kot so izjeme od klavzule o neposeganju, ki jih določa na področju pristojnosti sodišč, in samo načelo priznavanja sodnih odločb, ki so jih izdala sodišča držav, ki niso članice Skupnosti, brez postopka v državah članicah, potrjujejo možnosti vpliva načrtovanega sporazuma na pravila Skupnosti.

Zato je sklenitev nove Luganske konvencije v izključni pristojnosti Skupnosti.

(Glej točke 141, 142, 144, 151, od 156 do 160, 168, 170, 172, 173 in izrek.)