ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 298/16

Tožba, vložena 5. avgusta 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

(Zadeva C-412/11)

2011/C 298/29

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J.-P. Keppenne in H. Støvlbæk, zastopnika)

Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg zaradi nezadostnih ukrepov, sprejetih za izvajanje prvega železniškega paketa, ni izpolnilo svojih obveznosti na podlagi člena 6(3) in Priloge II Direktive 91/440/EGS, kakor je bila spremenjena (1), in člena 14(2) Direktive 2001/14/ES (2),

— Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija ni zadovoljna z zadevnimi nacionalnimi določbami, ker je v njih določeno, da ob motnjah v prometu vlakovnih poti dodeljuje société nationale des chemins de fer luxembourgeois (CFL), in ne neodvisen organ. Tako CFL sodeluje pri izvajanju bistvenih funkcij, kar ne zagotavlja pravičnega in nediskriminatornega dostopa do infrastrukture drugim izvajalcem.

V odgovor na ugovore luksemburških organov Komisija trdi, prvič, da navedba luksemburških organov, da ob motnjah v prometu ne prihaja do predodelitve vlakovnih poti, ni točna. Ko se voznega reda ni več mogoče držati, CFL omogoča vožnjo vlakom z zamudo, kar pomeni predodelitev vlakovnih poti. Drugič, Komisija nasprotuje trditvi, da je člen 29 Direktive 2001/14/ES posebno pravilo, ki odstopa od splošnega pravila in s katerim CFL ob motnjah lahko upraviči dodeljevanje vlakovnih poti.

(1) Direktiva 2001/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o spremembi Direktive Sveta 91/440/EGS o razvoju železnic v Skupnosti (UL L 75, str. 1).

(2) Direktiva 2001/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (UL L 75, str. 29).
SL Uradni list Evropske unije C 282/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Liège (Belgija) 4. julija 2011 – Auditeur du travail proti Yangwei SPRL

(Zadeva C-349/11)

2011/C 282/10

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance de Liège

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Auditeur de travail

Tožena stranka: Yangwei SPRL

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbo 5(1)(a) Okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenega med UNICE, CEEP in ETUC in priloženega Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (1), razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim predpisom, kot so:

— obveznost, da delodajalec hrani kopijo pogodbe o zaposlitvi s krajšim delovnim časom ali izpisek, v katerem so navedeni delovni čas, istovetnost in podpis obeh pogodbenih strank, na kraju, kjer je mogoče prebrati pravilnik o delu (člen 157 programskega zakona);

— obveznost, da je mogoče kadar koli ugotoviti, kdaj se začne izmena (člen 158 programskega zakona);

— obveznost v zvezi s spremenljivim delovnim časom, da delodajalec delavca obvesti z obvestilom pet dni vnaprej; to obvestilo, v katerem je naveden delovni čas vsakega delavca s krajšim delovnim časom, mora biti obešeno na začetku dneva in se mora poleg tega hraniti eno leto (člen 159 programskega zakona);

— obveznost, da ima delodajalec, ki zaposluje delavce s krajšim delovnim časom, na voljo dokument, v katerem morajo biti zapisana vsa odstopanja od delovnega časa iz členov od 157 do 159 (člen 160 programskega zakona) in ki se mora voditi v skladu s pravili, določenimi v členu 161 programskega zakona?

(1) UL 1998, L 14, str. 9.
1.

Ali člena 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah preprečujeta uporabo določbe nacionalnega prava (1), v skladu s katero je za preizkus arbitražne odločbe vedno in izključno krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je na podlagi arbitražne pogodbe ali arbitražne klavzule sedež arbitražnega sodišča ali kraj arbitražnega postopka, kadar to sodišče ugotovi, da ta arbitražna pogodba ali arbitražna klavzula pomeni nedovoljen pogoj v smislu člena 3(1) zgoraj navedene direktive.
(b)

Pritožnik je dejansko obrazložil vsakega od zneskov, navedenih v točki 25 izpodbijane odločbe, obrazložil pa je tudi, da je vsak znesek nastal v celoti in ravno zato, da bi se krilo le stroške v zvezi z zaposlitvijo ali koriščenjem storitev podjetja MP Holdings kot ponudnika storitev. Pritožnik je predložil obsežno dokumentacijo, da bi dokazal, da so bila nadomestila, plačana podjetju MP Holding, dejansko uporabljena za namene člena 14. Obseg dokumentov, ki jih je predložil, je bil večji kot obseg dokumentov, ki jih mora hraniti in predložiti med celotnim upoštevnim obdobjem, zlasti kar zadeva njegov prvi mandat. S temi dokazi je dokazano, da so vsi stroški nastali v celoti in le zaradi opravljanja storitev parlamentarnih pomočnikov za pritožnika. Parlament je pritožniku poskušal naložiti stroge zahteve v zvezi s predložitvijo dokumentacije, s katero bi upravičil vsak strošek od leta 1999. Ob nastanku stroškov take zahteve niso obstajale in niti nikoli niso bile pogoj za povračilo na podlagi člena 14 Pravilnika PSN.
(a)

če iz nacionalnih določb izhaja, da se plačana odsotnost zaradi sindikalnih dejavnosti (do 9 dni na mesec) odobri delavcem v javnem sektorju v delovnem razmerju za nedoločen čas, ki zasedajo sistemizirano delovno mesto in so člani odbora sindikalnega združenja na drugi stopnji, medtem ko so delavci z enako sindikalno funkcijo, ki so zaposleni pri isti javni službi za določen čas in ne zasedajo sistemiziranega delovnega mesta, zaradi opravljanja sindikalnih dejavnosti upravičeni le do neplačanega dopusta v enakem trajanju, ali to razlikovanje pomeni manj ugodno obravnavanje druge skupine delavcev v smislu določbe 4(1) okvirnega sporazuma; in
1.

Ali je treba člen 13(B)(d), točka 5, Šeste direktive (1) razlagati tako, da se uporablja tudi za transakcije, kakršne je opravljala davčna zavezanka, ki se pretežno nanašajo na nepremičnine v lasti zadevnih družb in njihov (posreden) prenos, že samo zato, ker so bile te transakcije usmerjene v prenos delnic v družbi in so do tega rezultata tudi pripeljale?
—

Ugotovi naj se, da Češka republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za prenos Direktive Komisije 2010/5/EU z dne 8. februarja 2010 o spremembi Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta za vključitev akroleina kot aktivne snovi v Prilogo I k Direktivi (1), oziroma s tem, da o teh zakonih in drugih predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 2 te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 226/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 2. maja 2011 – Georg Köck proti Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

(Zadeva C-206/11)

2011/C 226/20

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagatelj izredne revizije: Georg Köck

Nasprotna stranka v postopku izredne revizije: Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 3(1) in 5(5) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES (1) z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive [Sveta] 84/450/EGS, [direktiv Evropskega parlamenta in Sveta] 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 [Evropskega parlamenta in Sveta] (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) ali druge določbe te direktive nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero je napoved razprodaje brez dovoljenja pristojnega upravnega organa nedopustna in jo je zato treba v sodnem postopku prepovedati, ne da bi moralo sodišče v tem postopku preveriti, ali je ta poslovna praksa zavajajoča, agresivna ali drugače nepoštena?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah); UL L 149, str. 22.
2.

Ali je ob upoštevanju načela nevtralnosti davka na dodano vrednost za odgovor na to vprašanje pomembno, da nacionalni zakonodajalec za te storitve pod drugačnimi pogoji določa davčno oprostitev, če jih opravljajo uradno priznana združenja prostovoljnih dobrodelnih organizacij in oseb, ki opravljajo prostovoljno dobrodelno dejavnost, ter združenja oseb in premoženjski skladi, ki so člani dobrodelnih organizacij (člen 4, točka 18, zakona o prometnem davku iz leta 1993)?
SL Uradni list Evropske unije C 211/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Treviso (Italija) 20. aprila 2011 – Kazenski postopek zoper Eleno Vermishevo

(Zadeva C-187/11)

2011/C 211/21

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Treviso

Stranka v postopku v glavni stvari

Elena Vermisheva

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 15 in 16 Direktive 2008/115/ES (1), ob upoštevanju načel lojalnega sodelovanja in polnega učinka direktiv, nasprotujeta možnosti, da se državljan tretje države, ki nezakonito prebiva v državi članici, kaznuje z zaporno kaznijo do štirih let, če ne spoštuje prve odredbe Questore, in z zaporno kaznijo do petih let, če ne spoštuje nadaljnjih odredb (z istočasno obveznostjo sodne policije, da ga aretira), samo zaradi njegovega nezadostnega sodelovanja v postopku izgona in zlasti samo zaradi nespoštovanja odredbe o odstranitvi, ki jo je izdal upravni organ?

(1) UL L 348, str. 98.
SL Uradni list Evropske unije C 204/18

Pritožba, ki sta jo Siemens Transmission & Distribution SA in Nuova Magrini Galileo SpA vložili 3. marca 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. maja 2011 v povezanih zadevah od T-122/07 do T-124/07 Siemens AG Österreich in drugi proti Komisiji

(Zadeva C-233/11 P)

2011/C 204/33

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnici: Siemens Transmission & Distribution SA in Nuova Magrini Galileo SpA (zastopnika: H. Wollmann, F. Urlesberger, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Evropska komisija

Predlogi pritožnic

— Točka 2 izreka sodbe Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 3. marca 2011 (povezane zadeve od T-122/07 do 124/07) naj se razveljavi v delu, v katerem je bil člen 2(j) in (k) Odločbe Komisije C(2006) 6762 konč. z dne 24. januarja 2007 v zadevi COMP/F/38.899 – Plinsko izolirane stikalne naprave razglašen za ničnega;

— točka 3, prva alinea, izreka izpodbijane sodbe naj se razveljavi, člen 2(j) in (k) Odločbe Komisije C(2006) 6762 konč naj se potrdi, glede člena 2(k) omenjene odločbe pa naj se odloči, da vsak izmed solidarnih dolžnikov nosi tretjino zneska 4 500 000 EUR;

— podredno naj se točka 3, prva alinea, izreka izpodbijane odločbe razveljavi, zadeva pa naj se vrne Splošnemu sodišču;

— v vsakem primeru naj se točka 7 izreka izpodbijane odločbe razveljavi in naj se toženi stranki naloži vse stroške postopka v zadevi T-124/07 in tega pritožbenega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče naj bi s tem, ko je globo, ki je bila pripisana izključno družbi Schneider Electric SA, razglasilo za nično in na nedopusten način prištelo k solidarnemu dolgu pritožnic, prekoračilo predloge tožečih strank. Zato naj bi bila izpodbijana sodba v nasprotju s temeljnimi pravnimi načeli. Splošno sodišče naj bi tako ravnalo v nasprotju z načelom vezanosti na predloge strank in načelom, ki posredno izhaja iz člena 263 PDEU, da ne more nihče vložiti tožbe za račun drugega.

Poleg tega naj bi Sodišče poseglo v pravnomočnost odločbe Komisije za družbo Schneider Electric SA, s čimer naj bi prekoračilo predloge tožečih strank. Ta nedopustna kršitev pravnomočnosti naj bi bila v nasprotju z načelom pravne varnosti.

Pritožnice naj ne bi imele možnosti, da izrazijo stališča v zvezi z bistvenimi ugotovitvami Splošnega sodišča. To naj bi pomenilo napako v postopku pred Splošnim sodiščem, ker naj bi bila prekršena pravica pritožnic do izjave iz člena 6 EKČP.
SL Uradni list Evropske unije C 211/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 18. aprila 2011 – Econord Spa proti Comune di Cagno in Comune di Varese

(Zadeva C-182/11)

2011/C 211/19

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Econord Spa

Toženi stranki: Comune di Cagno, Comune di Varese

Stranka z nasprotnim interesom: Aspem Spa

Vprašanje za predhodno odločanje

„Ali je treba načelo, da položaj posameznega javnega organa, udeleženega v javnem podjetju (società strumentale) ni upošteven, uporabiti tudi v primeru, v katerem ima kot v obravnavani zadevi ena od občin, ki so udeležene v podjetju, samo eno delnico tega podjetja in na podlagi sporazumov med delničarji, ki so jih sklenili javni organi, ni mogoč nikakršen učinkovit nadzor podjetja, v katerem je udeležena občina, zaradi česar je udeležbo v podjetju mogoče šteti le za pravno-formalno kritje za uporabo pogodbe o opravljanju storitev?“
3.

Ali je treba člen 102 PDEU razlagati tako, da je treba načela iz sodbe z dne 6. aprila 1995 v združenih zadevah Magill TV Guide (C-241/91 in C-242/91[, Receuil, str. I-743]) in sodbe [z dne 29. aprila 2004] v zadevi I.M.S Health (C-418/01[, Receuil, str. I-5039]) („doktrina essential-facilities“) uporabiti tudi, če ni „predhodnega trga“, ker so varovani podatki zbrani in shranjeni v bazi podatkov (sodnem registru) v okviru dejavnosti javne oblasti?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 15. aprila 2011 – Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton proti 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon in 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

(Zadeva C-177/11)

2011/C 194/14

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias (Consiglio di Stato)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton (Grško združenje urbanistov in prostorskih načrtovalcev)

Tožene stranke: 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon (minister za okolje, prostorsko načrtovanje in javna dela), 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon kai (minister za gospodarstvo in finance), 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis (minister za notranje zadeve, javno upravo in decentralizacijo)

Vprašanje za predhodno odločanje

„Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42/ES o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30), ki določa, da se okoljska presoja izvede za vse načrte in programe, ‚pri katerih je bilo glede na možne vplive na območja ugotovljeno, da je zanje potrebna presoja skladno s členom 6 ali 7 Direktive 92/43/EGS‘, razlagati tako, da je obveznost izvedbe okoljske presoje pri določenem načrtu odvisna od tega, da so za ta načrt izpolnjeni pogoji za izvedbo okoljske presoje v skladu z Direktivo 92/43, in da se zato tudi v sami navedeni določbi Direktive 2001/42 tako kot v zgoraj navedenih določbah Direktive 92/43 predpostavlja, da bi načrt lahko znatno vplival na določeno posebno ohranitveno območje, pri čemer je ustrezna vsebinska presoja prepuščena državam članicam? Ali pa je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 razlagati tako, da obveznost izvedbe okoljske presoje v skladu s to določbo ni odvisna od tega, ali so izpolnjeni pogoji za izvedbo okoljske presoje v skladu z Direktivo 92/43, oziroma od presoje verjetnih znatnih vplivov na posebno ohranitveno območje, ampak da za nastanek obveznosti izvedbe te presoje zadostuje ugotovitev, da je določeni načrt kakor koli povezan z enim od območij iz Direktive 92/43 in ne nujno s posebnim ohranitvenim območjem?“
SL Uradni list Evropske unije C 179/13

Pritožba, ki jo je 27. aprila 2011 vložila Formula One Licensing BV zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-10/09: Formula One Licensing BV proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Global Sports Media Ltd

(Zadeva C-196/11 P)

2011/C 179/25

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Formula One Licensing BV (zastopnici: K. Sandberg, B. Klingberg, odvetnici)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Global Sports Media Ltd

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo;

— ugodi tožbi pritožnice za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 16. oktobra 2008 v zadevi R 7/2008-1 oziroma, podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje; in

— UUNT in intervenientki naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov pritožnice na prvi stopnji in v pritožbi.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja kršitev prava Unije zlasti zaradi napačne uporabe člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (1) (zdaj Uredba št. 207/09) in člena 8(5) Uredbe št. 40/94, kar utemeljuje s temi argumenti:

1. Splošno sodišče naj bi kršilo člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 s teh vidikov: 1.1 Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri spresoji razlikovalnega učinka znaka „F 1“. Prvič, Splošno soodišče naj bi kršilo pravilo ustaljene sodne prakse, da je treba razlikovalni učinek znamke presojati glede na konkretno blago in storitve, označene z znamko. Drugič, ugotovitve naj bi temeljile na izkrivljanju dejstev. Tretjič, Splošno sodišče naj ne bi uporabilo pravila ustaljene sodne prakse, da lahko znamka pridobi razlikovalni učinek tudi na podlagi svoje uporabe kot del druge registrirane znamke. Četrtič, zaradi ugotovitev Splošnega sodišča v zvezi s tem naj bi se uporabila nedopustna de facto razglasitev ničnosti registriranih znamk pritožnice „F 1“ v običajni podobi. 1.2 Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri presoji verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 tako glede na znamk, navedenih v postopku z ugovorom, „F 1“v običajni podobi kot glede logotipa „F 1 Formula 1“. Prvič, upoštevne stopnje enakosti oziroma podobnosti proizvodov in storitev naj ne bi upoštevalo, čeprav je ugotovilo upoštevno stopnjo podobnosti znakov. Drugič, osredotočilo naj bi se na razlikovalni element izraza „F 1“, pri tem pa izključilo druge upoštevne dejavnike, potrjene z ustaljeno sodno prakso. Tretjič, podobnosti znakov naj ne bi presojalo v skladu s stopnjo podobnosti med njimi.

2. Splošno sodišče naj bi kršilo člen 8(5) Uredbe št. 40/94 s teh vidikov: 2.1 Splošno sodišče naj bi napačno izključilo ugled znamk pritožnice „F 1“ v običajni podobi. 2.2 Splošno sodišče naj bi poleg tega napačno uporabilo pravo pri presoji podobnosti znakov glede na znamko, navedeno v postopku z ugovorom, in sicer logotip „F1 Formula 1“, saj je napačno predpostavljalo, da je izraz „F 1“ brez razlikovalnega učinka.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).
1.

Pritožnica Splošnemu sodišču najprej očita, da je napačno uporabilo pravo pri porazdelitvi dokaznega bremena in da je zato kršilo načelo domneve nedolžnosti in načelo odločanja prava Skupnosti in dubio pro reo. Splošno sodišče naj zlasti ne bi upoštevalo dejstva, da dokaz v (nesporni) obliki pečata, nameščenega preko njegovega Shelf Life (roka uporabnosti) ne pomeni „dovolj natančnega“ dokaza za obstoj kršitve.
1.

Ali je premoženjsko upravljanje vrednostnih papirjev (upravljanje portfeljev), pri katerem davčni zavezanec proti plačilu po lastni presoji odloča o nakupu in prodaji vrednostnih papirjev in svojo odločitev izvaja z nakupom in prodajo vrednostnih papirjev, oproščeno davka — samo kot upravljanje posebnih investicijskih skladov za več vlagateljev skupaj na podlagi člena 135(1)(g) Direktive 2006/112/ES (1) ali tudi — kot individualno upravljanje portfeljev za posamezne vlagatelje na podlagi člena 135(1)(f) Direktive 2006/112/ES (transakcija z vrednostnimi papirji ali posredovanje pri taki transakciji)?
SL Uradni list Evropske unije C 120/8

Pritožba, ki jo je LG Electronics, Inc. vložila 25. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-497/09, LG Electronics proti UUNT (KOMPRESSOR PLUS)

(Zadeva C-88/11 P)

2011/C 120/14

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: LG Electronics Inc. (zastopnik: J. Blanchard, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

Predlogi

— Ta pritožba naj se ugotovi in razglasi za dopustno;

— razveljavi naj se sodba drugega senata Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010;

— razveljavi naj se odločba prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. septembra 2009 v delu, v katerem je bila delno zavrnjena pritožba družbe LG ELECTRONICS zoper odločbo z dne 5. februarja 2009 o zavrnitvi zahteve za registracijo znamke Skupnosti št. 007282924, ker ta označuje „električne sesalce“;

— UUNT naj se naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka trdi, da je kršen člen 7(1)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o znamki Skupnosti (1).

Prvič, tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da se je Splošno sodišče oprlo na nova dejstva, ki mu jih je UUNT predložil prvič in ki niso bila predložena pred odborom za pritožbe.

Drugič, tožeča stranka trdi, da je Splošno sodišče naredilo napako v povezavi z izkrivljanjem dejstev in dokazov, ki so mu bili predloženi in na podlagi katerih je napačno menilo, da je sesalce mogoče uporabljati kot kompresorje.

Nazadnje, tožeča stranka trdi, da sesalci za prah nikakor ne vsebujejo kompresorja in jih ni mogoče uporabiti kot kompresor, znamka „KOMPRESSOR PLUS“ pa ne more v nobenem primeru biti razumljena kot znamka, sestavljena izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo vrsto, kakovost, količino, namen, vrednost, geografski izvor ali čas proizvodnje blaga ali opravljanja storitve ali druge lastnosti blaga ali storitve.

(1) UL L 78, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 130/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgerichts Hamburg (Nemčija) 18. januarja 2011 – Eurogate Distribution GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Zadeva C-28/11)

2011/C 130/15

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Hamburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Eurogate Distribution GmbH

Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 204(1)(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (CZ) (1) razlagati tako, da pri neskupnostnem blagu, ki je bilo v postopku carinskega skladiščenja in ki je po koncu tega postopka pridobilo novo carinsko dovoljeno rabo ali uporabo, kršitev obveznosti, da se odvzem blaga iz carinskega skladišča v za to predvidenem programu EDV vpiše že ob koncu postopka carinskega skladiščenja, in ne šele bistveno kasneje, povzroči nastanek carinskega dolga za zadevno blago?

(1) UL L 302, str. 1.
—

naj se ugotovi, da je Republika Finska kršila svoje obveznosti iz členov 9 in 11 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) s tem, da je dopustila, da se v skupine zavezancev za DDV vključijo osebe, ki niso zavezanci za DDV, in da je omejila uporabo sistema za registracijo skupin na ponudnike finančnih in zavarovalnih storitev;
2.

Kako je treba pravilno razlagati ureditev dovoljenja za promet z zdravili, določeno v členih od 76 do 84 Direktive 2001/83/ES, zlasti glede pogojev, ki se zahtevajo za to, da bi lahko lekarnar (kot fizična oseba, in ne kot družba), ki ima na podlagi svojega statusa že dovoljenje za prodajo zdravil na drobno po nacionalnem pravu, izvajal tudi dejavnost prometa z zdravili na debelo?