I - 1109MEINDL
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
PHILIPPA LÉGERJA,
predstavljeni 13. julija 2006 1
1. Bundesfinanzhof (zvezno računsko sodi-
š
če) (Nemčija) v  tem postopku sprašuje 
Sodišče, ali je treba člen 52 Pogodbe ES (po 
spremembi postal člen 43 ES) razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim določbam, na po d-
lagi katerih se davčnemu zavezancu rezidentu zavrne skupna odmera dohodnine z  zakon -
cem, z  obrazložitvijo, da ta zakonec prebiva 
v drugi državi članici, kjer je prejel dohodke, 
ki se v tej državi štejejo za neobdavčljive.
I – N
acionalna zakonodaja
2. Nemški sistem obdavčitve fizičnih oseb 
za sporno obdobje v postopku v glavni stvari ur
eja zakon o  dohodnini v  različici, ki je 
veljala leta  1997 (Einkommensteuergesetz, v nadaljevanju: EStG 1997).
1 –  Jezik izvirnika: francoščina.3. V skladu s  členom  1(1) EStG  1997 so 
fizične osebe, ki imajo stalno ali običajno pr e-
biv
ališče na nacionalnem ozemlju, v  celoti 
zavezane plačilu nemške dohodnine. Fizične osebe, ki nimajo niti stalnega niti običajnega prebivališča na nacionalnem ozemlju, lahko 
v skladu z odstavkom 3 te določbe zahtevajo, 
da se obravnavajo kot v  celoti zavezane, če prejemajo nemške dohodke v smislu člena 49 
EStG 1997 in če je bodisi vsaj 90 % njihovih 
dohodkov obdavčenih z  nemško dohodnino („relativni bistveni prag“) bodisi delež doho d-
kov, ki niso obdavčeni v Nemčiji, ne presega 
12.000 DEM („absolutni bistveni prag“).
4. Poleg tega člen 1a(1), točka 2, EStG 1997 
določa, da je, da bi se člen  26  EStG upora -
bljal 
za državljane držav članic Evropske 
unije ali Evropskega gospodarskega prostora 
(EGP), mogoče, da se zakonec v celoti zave -
zanega v skladu s členom 1(1) ali členom 1(3) 
I - 1110SKLEPNI PREDLOGI P . LÉGERJA – ZADEVA C-329/05
EStG 1997 obravnava kot v celoti zavezan, če  
ima stalno ali običajno prebivališče na ozem -
lju druge države članice Evropske unije ali 
države članice EGP .
5. Pogoji iz člena 1(3) EStG 1997 med drugim 
veljajo za zakonca, ki nima stalnega ali običa j-
ne
ga prebivališča v  Nemčiji. Tako mora biti 
delež dohodkov, obdavčenih v Nemčiji, da bi se zakonec nerezident obravnaval kot v celoti zavezan, bodisi enak ali višji od 90  % celot
-
nih svetovnih dohodkov zakonskega para bodisi dohodki, ki niso obdavčeni v Nemčiji, 
ne smejo presegati absolutnega bistvenega 
praga, to je 24
 000 DEM.
6. Svetovne dohodke zakonskega para je 
treba ugotoviti v  skladu z  nemškim pravom br
ez razlikovanja med dohodki, pridobljenimi 
v Nemčiji, in dohodki, pridobljenimi v tujini. Ker kombinirane določbe člena  1(3), drugi stavek, in člena 1a(1), točka 2, EStG 1997 ne 
določajo posebnega pravila o načinu ugotav
-
ljanja dohodkov, je treba po mnenju predlo -
žitvenega sodišča pojem „dohodki“ izpeljati iz nemške davčne zakonodaje na področju 
dohodnine, celo kadar ti dohodki v potrdilu države stalnega prebivališča niso navedeni ali 
so navedeni kot oproščeni davka.7. V skladu s členom 26 EStG 1997 zakonca, 
ki nista trajno ločena in sta oba v  celoti 
z
avezana v  smislu člena  1(1)  ali  člena  1a 
EStG  1997, lahko zahtevata skupno odmero davka.
8. V takem primeru se v skladu s členom 26b 
EStG  1997 dohodki zakoncev seštejejo in ob
davčijo skupaj. Zakonca se torej obravna -
vata kot skupna davčna zavezanca.
9. Namen te metode je upoštevanje osebnega 
in družinskega položaja zakoncev, zaradi č
esar je obdavčitev manjša, kadar se dohodki 
zakoncev znatno razlikujejo ali kadar eden izmed zakoncev ne prejema nobenih doho d-
kov. Tako se zagotovi življenjski minimum, saj 
sta zakonca upravičena do dveh neobdavč e-
nih delov dohodka.
10. Med drugim je treba pojasniti, da se 
v  skladu s  členom  22, točka  1, EStG  1997 
p
eriodični prejemki, ki ne spadajo med vrste 
dohodkov, naštetih v  členu  2(1), točke od  1 
I - 1111MEINDL
do 6, EStG 1997  2, pri izračunu pragov iz čle-
nov 1 in 1a EStG 1997 upoštevajo kot dohodki 
iz kategorije „drugi dohodki“.
11. Na koncu se v  skladu s  členom  3, 
točki 1(d) in 67, EStG 1997 nadomestila za čas 
p
orodniškega dopusta in dodatek za vzgojo, 
ki se izplačujejo po nemškem pravu, štejejo za nacionalne dohodke, oproščene davka.
II 
–  Dejansko stanje in postopek v  glavni 
stvari
12. Leta 1997 je Gerold Meindl, avstrijski 
državljan s  stalnim prebivališčem v  Nem -
č
iji, v  tej državi prejel dohodke na podlagi 
samostojne dejavnosti  in opravljanja obrtne dejavnosti v skupnem znesku 138.422 DEM. Njegova soproga Christine Meindl-Berger, 
s stalnim prebivališčem v Avstriji, v spornem 
letu ni opravljala nobene poklicne dejavnosti, vendar je od Republike Avstrije prejela por o-
dniško nadomestilo v  znesku 142.586  ATS, materinski dodatek v  znesku 47.117  ATS in družinske dodatke v  višini 15.600  ATS, kar v skupni protivrednosti znaša 26.994,73 DEM.
2 –  Ti dohodki, ki so našteti v členu 2(1), prvi stavek, EStG 1997 
so dohodki iz kmetijske in gozdarske dejavnosti, dohodki i
z obrtniške ali trgovske dejavnosti, dohodki iz opravljanja 
samostojne poklicne dejavnosti, dohodki od opravljanja poklica kot zaposlena oseba, dohodki od investicijskega kapi -
tala in dohodki od najema.13. V skladu z avstrijsko davčno zakonodajo 
„dohodki“, ki jih je prejela C. Meindl-Berger, 
ni
so obdavčljivi.
14. V skladu z nemškim pravom je G. Meindl 
pri Finanzamt, pristojnem nemškem davč -
nem or
ganu, zaprosil za pravico do skupne 
odmere davka. Ta organ je njegovo prošnjo zavrnil in ga kot samsko osebo obdavčil indi -
vidualno v znesku 45.046 DEM.
15. Po mnenju Finanzamt niso bili izpolnjeni 
pogoji iz člena  1a(1), točka  2, in člena  1(3) E
StG 1997, ker naj bi bil delež dohodkov, ki 
sta jih zakonca prejela v Nemčiji, nižji od 90 % njunih skupnih dohodkov. Po drugi strani naj bi znesek dohodkov, ki jih je C. Meindl-Berger 
prejela v Avstriji, presegal prag 24.000 DEM, 
določen z določbami člena 1(3), drugi stavek, v povezavi s členom 1a(1), točka 2, zadnji st a-
vek, EStG 1997.
16. Finanzamt namreč meni, da ker nadome -
stil
a, ki jih je prejela C. Meindl-Berger, niso 
bila plačana v  skladu z  nemško nacionalno zakonodajo, niso oproščena davka v  skladu s  členom  3, točka  1(d), EStG  1997. Zato 
I - 1112SKLEPNI PREDLOGI P . LÉGERJA – ZADEVA C-329/05
je treba te prejemke v  skladu s  členom  22, 
točka 1, EStG 1997 upoštevati pri določanju 
bistvenega praga kot dohodke v tujini.
17. G. Meindl je po pritožbi, ki je bila zav r-
n
jena, pri Finanzgericht vložil tožbo zoper 
odločbo Finanzamt. To je ugodilo njego -
vemu predlogu in razsodilo, da je upravičen 
do skupne odmere davka, ker je treba pojem 
„dohodki“ v skladu s pravom Skupnosti ra z-
lagati ozko.
18. Finanzamt je pri Bundesfinanzhof vložil 
zahtevo za revizijo.
III – V
prašanje za predhodno odločanje
19. Bundesfinanzhof je prekinilo odločanje 
in Sodišču v predhodno odločanje predložilo 
t
o vprašanje:
„
Ali gre za kršitev [člena  52 Pogodbe], če 
se davčnemu zavezancu rezidentu zavrne skupna odmera dohodnine z  njegovim z
akoncem, ki prebiva v  Avstriji, od katerega 
pa ni ločen, z obrazložitvijo, da je zadnji pr e-
jel več kot 10  % dohodkov gospodinjstva in več kot 24.000 DEM ter da so ti dohodki po avstrijskem pravu oproščeni davka?“
IV – Pre
soja
20. Najprej je treba presoditi, ali položaj  
G. Meindla spada na področje uporabe 
člena 52 Pogodbe.
21. V nasprotju z  nemško vlado ne vidim 
razloga za dvom o  utemeljenosti analize 
Bunde
sfinanzhof, v  skladu s  katero položaj  
G
. Meindla spada na področje uporabe 
člena 52 Pogodbe.
22. Po eni strani se v skladu z ustaljeno sodno 
prakso člen 52 Pogodbe ne uporablja za polo -
ž
aje, ki ne segajo čez meje ene same države 
članice.  3 V obravnavanem primeru avstrijski 
državljan G. Meindl dela in prebiva v  Nem -
čiji, iz česar je razvidno, da položaj ni omejen na eno samo državo članico. Po drugi strani 
3 –  Glej na primer sodbe z  dne 23.  aprila  1991 v  zadevi Höf -
ner in El
ser (C-41/90, Recueil, str.  I-1979, točka  37); z  dne 
28. januarja 1992 v zadevi Steen (C-332/90, Recueil, str. I-341, 
točka  9)  in z  dne 16.  januarja  1997 v  zadevi USSL n°  47 di Biella (C-134/95, Recueil, str. I-195, točka 19).
I - 1113MEINDL
na podlagi  člena  52 Pogodbe, drugi odsta -
vek, pravica do ustanavljanja zajema pravico 
začeti  in opravljati dejavnost kot samozapo-
slena oseba. Iz odločbe predložitvenega sodi -
šča je razvidno, da je G. Meindl v  Nemčiji 
opravljal samostojno dejavnost. Iz tega sledi, 
da je uveljavljal pravico do ustanavljanja.
23. Predložitveno sodišče z  vprašanjem 
sprašuje, ali je treba člen  52 Pogodbe razl a-
g
ati tako, da nasprotuje možnosti, da bi se 
davčnemu zavezancu, ki prebiva v  Nemčiji, zavrnila skupna odmera davka z  zakoncem, ki prebiva v Avstriji in od katerega ni ločen, 
z obrazložitvijo, da je ta zakonec prejel hkrati 
več kot 10  % skupnih dohodkov  in več kot 24.000 DEM, čeprav so ti dohodki po avstrij -
skem pravu oproščeni davka.
24. Nemška vlada meni, da je treba na to 
vprašanje odgovoriti nikalno.
25. S tem mnenjem se ne strinjam.
26. Najprej je treba spomniti, da morajo 
države članice neposredno obdavčenje, č
eprav je v  njihovi pristojnosti, izvajati ob 
upoštevanju prava Skupnosti.  4 Države čl a-
nice torej pri izvajanju pristojnosti ne smejo 
kršiti s Pogodbo zagotovljenih temeljnih svo-
boščin, kakršna je pravica do ustanavljanja.  5
27. To predvsem pomeni, da se morajo 
države članice vzdržati ne samo kakršne koli o
čitne diskriminacije na podlagi državljan-
stva, ampak tudi vseh prikritih oblik diskr i-
minacije, ki z  uporabo drugih razlikovalnih meril dejansko pripeljejo do istega rezultata.
  6
28. Vendar gre za diskriminacijo samo pri 
uporabi različnih pravil za primerljive polo -
ž
aje ali pri uporabi enakega pravila za različne 
položaje.  7
29. Na področju neposrednih davkov je Sodi -
š
če odločilo, zlasti v  zgoraj navedeni sodbi 
4 –  Glej zlasti sodbi z  dne 21.  novembra  2002 v  zadevi X  in Y  
(C-436/00, Recueil, str.  I-10829, točka  32  in navedena  
sodna praksa) in z dne 13. novembra 2003 v zadevi Schilling 
in Fleck-Schilling (C-209/01, Recueil, str. I-13389, točka 22).
5 –  Glej zlasti sodbi z  dne 28.  januarja  1986 v  zadevi Komisija proti Franciji (270/83, Recueil, str.  273, točka  13)  in z  dne 11. 
marca  2004 v  zadevi De Lasteyrie du Saillant (C-9/02, 
Recueil, str. I-2409, točka 40).
6 –  Glej zlasti sodbe z  dne 12.  februarja  1974 v  zadevi Sotgiu (152/73, Recueil, str. 153, točka 11); z dne 21. novembra 1991 v 
zadevi Le Manoir (C-27/91, Recueil, str. I-5531, točka 10) in 
z  dne 14.  februarja  1995 v  zadevi Schumacker (C-279/93, Recueil, str. I-225, točka 26).
7 –  Glej na primer sodbo z dne 11. avgusta 1995 v zadevi Wie -
lo
ckx (C-80/94, Recueil, str. I-2493, točka 17).
I - 1114SKLEPNI PREDLOGI P . LÉGERJA – ZADEVA C-329/05
Schumacker in v sodbi z dne 12. junija 2003 
v zadevi Gerritse  8, da položaj rezidentov pra -
viloma ni primerljiv s položajem nerezidentov. 
Dohodek, ki ga nerezident pridobi na nacio -
nalnem ozemlju, je namreč najpogosteje le del 
njegovih skupnih dohodkov, katerih središče 
je v kraju njegovega prebivališča. Poleg tega je 
osebno zmožnost prispevanja nerezidenta, ki temelji na upoštevanju vseh njegovih dohod -
kov ter njegovega osebnega in družinskega položaja, najlaže presoditi v kraju, v katerem je središče njegovih osebnih in premoženjskih interesov, kar običajno ustreza kraju njego -
vega običajnega prebivališča.
  9
30. V obravnavanem primeru G. Meindl, 
čeprav je avstrijski državljan, prebiva in pr e-
j
ema vse dohodke v Nemčiji.
31. Vendar je obravnavan drugače kot davčni 
zavezanec, ki prebiva v  Nemčiji  in katerega z
akonec, ki ne prejema dohodkov, prav tako 
prebiva v tej državi članici.
32. V skladu z  EStG  1997 nemški organi 
nočejo upoštevati osebnega in družinskega p
oložaja G. Meindla z  obrazložitvijo, da njegova soproga prebiva v Avstriji in tam pr e-
j
ema dohodke, ki naj bi presegali 10 % doho d-
kov gospodinjstva in 24  000  DEM. Nemški 
davčni organi torej G. Meindla obravnavajo kot samsko osebo.
8 –  C-234/01, Recueil, str. I-5933.
9 –  Zgoraj navedeni sodbi Schumacker (točki 31 in 32) in Ger -
r
itse (točka 43).33. Vendar je, kot smo videli zgoraj, v skladu 
z  EStG  1997 davčni zavezanec, ki prebiva v 
Nemčiji  in katerega zakonec brez poklica 
tudi prebiva na ozemlju te države članice, upravičen do skupne odmere davka.
34. Ali to različno obravnavanje davčnega 
zavezanca, ki prebiva v  Nemčiji  in katerega z
akonec brez poklica prebiva v  drugi državi 
članici, ter davčnega zavezanca, ki prebiva v  Nemčiji  in katerega zakonec brez poklica tudi prebiva v  tej državi članici, temelji na 
objektivni razliki v položajih, tako da ga ne bi 
bilo mogoče opredeliti kot posredno diskr i-
minacijo na podlagi državljanstva?
35. Mislim, da ne.
36. Menim namreč, da je avstrijski državljan, 
ki dela in prebiva v Nemčiji ter katerega zak o-
ne
c ne dela in prebiva v drugi državi članici, 
objektivno v  enakem davčnem položaju kot davčni zavezanec, ki prebiva v  Nemčiji, ima 
I - 1115MEINDL
enako zaposlitev in katerega zakonec, ki pr e-
biva v isti državi članici, ne opravlja nobene 
dejavnosti. V obeh primerih dohodki gosp o-
dinjstva izvirajo iz dejavnosti enega samega 
zakonca.
37. Zahteva glede kraja prebivanja zakonca 
brez poklica, ki je vzrok za različno obravna -
v
anje, je po mojem mnenju pogoj, ki ga bodo 
nemški državljani lažje izpolnili kot državljani drugih držav članic, katerih družinski člani pogosteje prebivajo zunaj nemškega ozemlja.
38. Po mojem mnenju bi bilo treba primerlji -
vo
st teh dveh položajev preučiti po podobnem 
preudarku, kot ga je Sodišče sprejelo v sodbi z dne 16. maja 2000 v zadevi Zurstrassen
  10.
39. V tej sodbi je namreč Sodišče odločilo, da 
pravice do skupne odmere davka ni mogoče o
dkloniti davčnemu zavezancu rezidentu 
z  obrazložitvijo, da njegov zakonec, s  kat e-
rim nista bila ločena, prebiva v drugi državi članici.
10 –  C-87/99, Recueil, str. I-3337, točka 23.40. Res je, da C. Meindl-Berger drugače kot 
gospa Zurstrassen v  državi stalnega prebi -
v
ališča prejema dohodke, ki se po nemškem 
pravu obravnavajo kot obdavčljivi.
41. Vendar je iz odločbe predložitvenega 
sodišča razvidno, da so ti dohodki p o naravi 
prejemki, ki v Avstriji niso obdavčljivi.
42. Naj opozorim, da je Sodišče v sodbi z dne 
1. julija 2004 v zadevi Wallentin  11 odločilo, da 
neobdavčljivi dohodki niso bistveni dohodki, 
tako da država, kjer je zadevna oseba prejela 
te dohodke, ni mogla odobriti davčne ugod -
nosti na podlagi upoštevanja osebnega in družinskega položaja davčnega zavezanca.
43. Po mojem mnenju je mogoče rešitev, 
sprejeto v tej sodbi, prenesti na obravnavani pr
imer. Po eni strani bi bili namreč prejemki, 
če bi jih C.  Meindl-Berger prejela v  skladu z  nemškim pravom, v  Nemčiji oproščeni davka, iz česar je razvidno, da se v  skladu 
z  nemškim pravom lahko obravnavajo kot 
neobdavčljivi po svoji naravi. Prejemki torej 
11 –  C-169/03, ZOdl., str. I-6443, točki 17 in 18.
I - 1116SKLEPNI PREDLOGI P . LÉGERJA – ZADEVA C-329/05
ne bi bili zajeti v izračun svetovnih dohodkov 
zakonskega para. Če bi po drugi strani spre-
jeli trditev nemške vlade, se osebni in družin -
ski položaj davčnega zavezanca, ki prebiva 
v Nemčiji, ne bi upošteval niti v Nemčiji niti 
v Avstriji.
44. G. Meindl, ki prebiva v Nemčiji, namreč 
v  Avstriji ne prejema nobenih dohodkov  in 
e
dini prihodki, ki jih gospodinjstvo prejema 
v tej državi, so prejemki, ki tam niso obda v-
čljivi. Zato osebnega in družinskega položaja G. Meindla v Avstriji ni mogoče upoštevati.
45. Poudariti je treba, da gre skladu z  ust a-
lj
eno sodno prakso Sodišča za diskriminacijo, 
ker se osebni  in družinski položaj davčnega zavezanca ne upošteva niti v  njegovi državi zaposlitve niti v njegovi državi prebivališča.
  12
12 –  Zgoraj navedena sodba Schumacker, točka  38. Naj poleg 
tega poudarim, da je Sodišče v  sodbi z  dne 11.  decem -
bra 
2002 v zadevi De Groot (C-385/00, Recueil, str. I-11819, 
točka 101) menilo, da morajo države članice zagotoviti up o-
števanje osebnega in družinskega položaja davčnih zavezan -
cev ne glede na to, kako so si to obveznost porazdelile med 
seboj.46. V obravnavanem primeru je Zvezna repu -
blik
a Nemčija kot država, v kateri G. Meindl 
prebiva, prejema skoraj vse dohodke gosp o-
dinjstva in je obvezno obdavčen, v najboljšem 
položaju, da upošteva njegov osebni  in dr u-
žinski položaj.
47. Zato menim, da je treba razliko v obra v-
na
vanju davčnih zavezancev rezidentov, 
katerih zakonec brez poklica prebiva v drugi državi članici, in davčnih zavezancev reziden-tov, katerih zakonec brez poklica prebiva na 
nacionalnem ozemlju, kakršna je razvidna 
iz EStG 1997, obravnavati kot posredno di s-
kriminacijo na podlagi državljanstva, ki je 
v nasprotju s členom 52 Pogodbe.
48. Na podlagi navedenega predlagam odgo -
vor
, da je treba člen 52 Pogodbe razlagati tako, 
da nasprotuje temu, da se davčnemu zave -
zancu, ki prebiva v  Nemčiji, zavrne skupna 
odmera dohodnine z  njegovim zakoncem, 
ki prebiva v Avstriji in od katerega ni ločen, 
z obrazložitvijo, da je ta zakonec prejel hkrati več kot 10  % skupnih dohodkov  in več kot 
24.000  DEM, čeprav so ti dohodki v  skladu 
z avstrijskim pravom oproščeni davka.
I - 1117MEINDL
V – Predlog
49. Glede na predhodne ugotovitve Sodišču predlagam, naj na vprašanje za pred -
hodno odločanje, ki ga je postavilo Bundesfinanzhof, odgovori:
Č
len  52 Pogodbe  ES (po spremembi postal člen  43  ES) je treba razlagati tako, da 
nasprotuje temu, da se davčnemu zavezancu, ki prebiva v  Nemčiji, zavrne skupna 
odmera dohodnine z njegovim zakoncem, ki prebiva v Avstriji in od katerega ni ločen, 
z obrazložitvijo, da je ta zakonec prejel hkrati več kot 10  % skupnih dohodkov in več 
kot 24.000 DEM, čeprav so ti dohodki v skladu z avstrijskim pravom oproščeni davka.