ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Znamka Evropske unije – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Preizkus ugovora – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Razlaga glede na ratio legis člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, uvodna izjava 10 in člen 42(2) in (3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(3)) (Glej točko 37.)
1.

Uradniki – Pravice in obveznosti – Notranja preiskava o domnevnem psihičnem nadlegovanju – Pravica pritožnika do izjave (Kadrovski predpisi, člen 12a) (Glej točki 64 in 65.)
6.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila presoje – Sestavljena znamka (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1)(b) in 5) (Glej točke od 65 do 67.)
Namen ugotovitve verjetnosti zmede je varstvo funkcije porekla znamke, tako da dopusti ugovor registraciji znamke oziroma zahtevo za ugotovitev ničnosti znamke, če obstaja verjetnost, da je potrošnik zaveden glede porekla zadevnih proizvodov in storitev, saj napačno misli, da proizvodi in storitve, na katere se nanašajo nasprotujoči si znaki, izhajajo iz istega podjetja ali iz gospodarsko povezanih podjetij.

Bistvena funkcija znamke je, da končnim potrošnikom oziroma uporabnikom zagotavlja enakost izvora proizvoda ali storitve, ki jo znamka označuje, in jim tako omogoča, da brez morebitne zmede razlikujejo ta proizvod ali storitev od tistih, ki so drugačnega izvora. Da bi lahko znamka imela vlogo bistvenega elementa sistema neizkrivljene konkurence, ki ga Pogodba vzpostavlja in ohranja, mora jamčiti, da so bili vsi proizvodi oziroma storitve, ki jih označuje, proizvedeni oziroma opravljeni pod nadzorom enega podjetja, ki je odgovorno za njihovo kakovost.

Da bi bilo mogoče zagotoviti to jamstvo izvora, ki pomeni bistveno funkcijo znamke, je treba imetnika znamke varovati pred konkurenti, ki bi hoteli zlorabiti položaj in ugled znamke s prodajo proizvodov, neupravičeno označenih s to znamko.

(Glej točke od 39 do 41.)
2.

Agencije Evropske unije – Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) – Tožbeni postopek – Pritožba pred odborom ACER za pritožbe – Spoštovanje pravice do obrambe – Pravica do vpogleda v spis – Obseg – Neposredovanje dokumenta – Posledice – Dokazno breme stranke, ki zahteva dostop (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41(2)(a) in (b); Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 713/2009, člen 19) (Glej točke od 41 do 44.)
6.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve – Figurativna znamka fluo. (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke 26 in od 34 do 43.)
5.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedna znamka MicroSepar in figurativna znamka SeparSolidaria (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 30, 32, od 34 do 36 in od 40 do 43.)
Institucije imajo široko diskrecijsko pravico, da določijo merila za preverjanje usposobljenosti, zahtevana za prosta delovna mesta, ter da glede na ta merila in v interesu službe določijo pogoje in podrobna pravila za organizacijo natečaja. Vendar mora biti izvajanje diskrecijske pravice, ki jo imajo institucije na področju organizacije natečajev, zlasti pri določitvi pogojev za pripustitev, združljivo z zavezujočimi določbami člena 27, prvi odstavek, in člena 29(1) Kadrovskih predpisov. Člen 27, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov zavezujoče opredeljuje cilj vsakega zaposlovanja, člen 29(1) Kadrovskih predpisov pa zavezujoče določa postopke, ki jih je treba opraviti za zasedbo prostih delovnih mest. Zato je treba to pravico vedno izvajati glede na zahteve, povezane s prostimi delovnimi mesti, in splošneje glede na interes službe.

Toda čeprav lahko predvsem pogoji, ki omejujejo prijavo kandidatov na natečaj, omejijo možnosti zadevne institucije, da zaposli najboljše kandidate v smislu člena 27, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov, iz tega kljub temu ne izhaja, da je vsaka določba, ki vsebuje tako omejitev, v nasprotju z navedenim členom. Institucija namreč na podlagi diskrecijske pravice uprave pri organizaciji natečajev in, splošneje, interesa službe lahko določi pogoje, za katere meni, da so ustrezni, in ki – čeprav omejujejo dostop kandidatov do natečaja in torej nujno število prijavljenih kandidatov – ne vključujejo nevarnosti, da bi bil ogrožen cilj zagotovitve prijave najsposobnejših, najučinkovitejših in neoporečnih kandidatov v smislu člena 27, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov.

Tako se šteje, da so v nasprotju s členom 27, prvi odstavek, Kadrovskih prepisov le pogoji, ki omejujejo pristopanje kandidatov k natečaju, in pomenijo tveganje, da se ogrozi cilj zagotavljanja prijav najboljših kandidatov.

Poleg tega je glede na široko diskrecijsko pravico, ki jo imajo institucije na tem področju, nadzor Splošnega sodišča glede spoštovanja pogoja v zvezi z interesom službe treba omejiti na vprašanje, ali je institucija delovala v razumnih in nespornih mejah ter ni očitno napačno uporabila svoje diskrecijske pravice.

(Glej točke od 28 do 30, 32 in 33.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka NorthSeaGrid ter figurativna in besedna znamka nationalgrid (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 59, 143, 144, 150 in 151.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedni znamki Lion’s Head in LION CAPITAL (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 23 do 25, 33, 37 in 38.)
6.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedna znamka Safari Club in figurativna znamka WS Walk Safari (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 37, 45, 46, 50, 53, 54 in od 60 do 66.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedna znamka SMATRIX in figurativna znamka AsyMatrix (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 27, 35, 51, 61, 68, 71, 76 in 82.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedna znamka STAROPILSEN; STAROPLZEN in besedne znamke STAROPRAMEN (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1)(b) in 53(1)(a)) (Glej točki 50 in 51.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, ki je v državi članici splošno znana–Pogoji (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(2)(c) in 53(1)(a)) (Glej točki 40 in 75.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativni znamki BLACK LABEL BY EQUIVALENZA in LABELL (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 51 do 57.)
1.

Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 6. marca 2017 (zadeva R 1595/2016-4) se razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena registracija besednega znaka WE KNOW ABRASIVES za storitve iz razreda 35 in ustreza temu opisu: „Oglaševanje in oglaševalske storitve; storitve poslovnega upravljanja; administrativna podpora; prodaja na debelo na področju kovinskih izdelkov za gradnjo; poslovna administracija“.
301

Poleg tega je iz spisa razvidno, da sta se o pogodbah s tretjimi proizvajalci (original equipment manufacturers (OEM)), odgovornimi za proizvodnjo večjega dela izdelkov, ki jih je prodajala družba ASI, dogovorili in jih podpisali matična družba Apple Inc. in družba ASI prek svojih zadevnih direktorjev, in sicer neposredno ali po pooblastilu. Družbi ASI in AOE sta predložili tudi dokaze o pogajanjih in podpisih pogodb s strankami, kot so telekomunikacijski operaterji, ki zagotavljajo pomemben del prodaje na drobno za izdelke znamke Apple in zlasti za mobilne telefone. Iz teh dokazov je razvidno, da so zadevna pogajanja vodili direktorji skupine Apple, in to za pogodbe, ki sta jih v imenu skupine Apple podpisali družba Apple Inc. in družba ASI prek svojih zadevnih direktorjev, in sicer neposredno ali po pooblastilu.
Člen 65 Kadrovskih predpisov, kakor je bil spremenjen s členom 1, točka 44, Uredbe št. 1023/2013, zdaj določa:

„1. Osebni prejemki uradnikov in drugih uslužbencev Evropske unije se vsako leto posodobijo ob upoštevanju gospodarske in socialne politike Unije. Zlasti se upošteva morebitno povišanje plač javnih uslužbencev v državah članicah in zaposlitvene potrebe. Posodobitev osebnih prejemkov se izvede v skladu s Prilogo XI. Ta posodobitev se opravi pred koncem posameznega leta ob upoštevanju poročila Komisije, ki temelji na statističnih podatkih, ki jih pripravi Statistični urad Evropske unije v soglasju z nacionalnimi statističnimi uradi držav članic; statistični podatki kažejo stanje v vsaki od držav članic na dan 1. julija. Navedeno poročilo vsebuje podatke o proračunskem učinku na osebne prejemke in pokojnine uradnikov Unije. Posreduje se Evropskemu parlamentu in Svetu.

Zneski iz drugega in tretjega odstavka člena 42a, členov 66 in 69, členov 1(1), 2(1), 3(1) in (2), 4(1), 7(2), 8(2), 10(1) Priloge VII in člena 8(2) Priloge XIII ter zneski iz prejšnjega člena 4a Priloge VII, ki se posodabljajo v skladu s členom 18(1) Priloge XIII, zneski iz člena 24(3), drugega pododstavka člena 28a(3), členov 28a(7), 93 in 94, drugega pododstavka člena 96(3), ter členov 96(7), 133, 134 in 136 [PZDU], zneski iz prvega pododstavka člena 1(1) Uredbe Sveta (ESPJ, EGS, Euratom) št. 300/76 […] in koeficient za zneske iz člena 4 Uredbe Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 260/68 […] se posodabljajo letno v skladu s Prilogo XI. Komisija informativno objavi posodobljene zneske v dveh tednih po posodobitvi v seriji C Uradnega lista Evropske unije.

2. V primeru znatne spremembe življenjskih stroškov se zneski iz odstavka 1 in ponderji [korekcijski koeficienti] iz člena 64 posodobijo v skladu s Prilogo XI. Komisija informativno objavi posodobljene zneske in ponderje [korekcijske koeficiente] v dveh tednih po posodobitvi v seriji C Uradnega lista Evropske unije.

3. Zneski iz odstavka 1 in ponderji [korekcijski koeficienti] iz člena 64 se razumejo kot zneski in ponderji [korekcijski koeficienti], katerih dejanska vrednost se lahko v danem trenutku posodobi brez posredovanja drugega pravnega akta.

4. Brez poseganja v člen 3(5) in (6) Priloge XI se ne opravi nobena posodobitev iz odstavkov 1 in 2 v letih 2013 in 2014.“
30

Navesti je treba, da se v nemški različici osnovne uredbe ta zadnji pogoj glasi: „der Einführer nach dem Ausmaß des Dumpings und der angeblichen oder festgestellten Schädigung von dem Dumping Kenntnis hatte oder hätte haben müssen“. V portugalski različici je navedeno: „o importador tivesse ou devesse ter tido conhecimento dessas práticas no que respeita à importância do dumping e do prejuízo alegados ou verificados“, v angleški pa: „the importer was aware of, or should have been aware of, the dumping as regards the extent of the dumping and the injury alleged or found“.
199

Kar zadeva točki 18 in 19 obrazložitve izpodbijanega sklepa, naj bi se zadevna razhajanja zlahka razložila in Komisija naj bi bila o tem obveščena v točkah 3 in 4 odgovora tožeče stranke na dokument o splošnem razkritju. Ta razhajanja naj bi bila posledica tega, da sta družba Foshan Lihua in družba Foshan Henry Trading različni družbi iste skupine, in razlik med datumi knjiženja. V skladu s kitajskim pravom bi moral proizvajalec, kot je tožeča stranka, družbi Foshan Henry Trading račune z navedbo davka na dodano vrednost (DDV) izdajati, kadar je bilo blago natovorjeno in je zapustilo Kitajsko. To bi se lahko zgodilo več tednov po tem, ko je blago fizično zapustilo Kitajsko. Nasprotno pa bi moral izvoznik, kot je družba Foshan Henry Trading, blago kitajskim carinskim organom prijaviti natanko ob njegovem izvozu, se pravi, ko naj bi blago fizično zapustilo Kitajsko, tako da naj bi pogosto obstajala velika razhajanja med datumi knjiženja tožeče stranke in družbe Foshan Henry Trading, zlasti ob koncu leta, ko so bile včasih izvožene ogromne količine blaga. Družba Foshan Henry Trading naj bi blago pogosto naložila in izvozila v zadnjih dveh mesecih leta, družba Foshan Lihua pa naj bi račune z navedbo DDV izdala naslednje leto. Zato naj bi družba Foshan Henry Trading določeno blago skladiščila in izvozila šele naslednje leto. To je razlog, da naj bi izvoz družbe Foshan Henry Trading včasih pomenil 90 % proizvodne zmogljivosti. Vendar pa naj bi se ta položaj brez prekinitve ponavljal več let do vključno leta 2013.
Drugič, glede datuma obiranja in datuma zrelosti, glede katerih je tožeča stranka v bistvu prerekala pogoje in izsledke preizkušanja, je odbor za pritožbe menil:

„Značilnosti ‚datum obiranja‘ in ‚datum zrelosti živila‘ sta bili v smernicah UPOV (TG/14/9) in protokolu preizkušanja za jabolko, ki iz teh smernic izvira [(OCVV‑TP/14/2)], opredeljeni nejasno, ker navodila pokrivajo širok razpon zrelosti, od zgodnje do pozne, in od primernosti za takojšnje uživanje do dolgotrajnega skladiščenja. Za dejansko uporabo smernic protokola so nujne izkušnje pri preizkusih RIN in natančno poznavanje kulture.

V oddelku ‚Pojasnila in metode‘, ki je v tabeli značilnosti iz protokola za preizkušanje jabolka, so podana navodila. Navodila glede trenutka obiranja in trenutka zrelosti živila so podana v točkah Ad 56 in Ad 57 na strani 32.

Po mnenju odbora za pritožbe je urad za preizkušanje sort ta navodila izvajal pravilno. Za dobro primerljivost je bilo sadje prijavljene in referenčnih sort obrano na isti dan in (v tem primeru) takoj, ko je bil indeks zmanjšanja škroba približno 5 za vse zadevne sorte.

‚Trenutek zrelosti‘ je mogoče izpodbijati, ampak ker so preizkuševalci GEVES glede te kulture izkušeni, odbor za pritožbe zaupa njihovi presoji trenutka zrelosti živila, ki ustreza fazi, med katero so bile ocenjene vse značilnosti sadja. Značilnosti zrelega sadja mutacij sorte Braeburn so bile zabeležene in/ali izmerjene (če je mogoče) na isti dan, to je približno sredi novembra, kot se zahteva.“
65

Splošno sodišče je zaradi celovitosti pojasnilo, da je bila ta ocena podprta s teleološko razlago upoštevne uredbe. Na podlagi člena 152 Uredbe št. 207/2009 namreč objava mednarodne registracije s strani urada EUIPO, v kateri je imenovana Evropska unija, zajema zgolj nekatere podatke, kot so reprodukcija blagovne znamke in številke razredov proizvodov ali storitev, za katere se zahteva varstvo, ne zajema pa seznama proizvodov ali storitev. EUIPO navedenega seznama ni prevedel, tako da je ta dostopen zgolj v treh jezikih, v katerih je WIPO objavila mednarodno registracijo, torej v angleščini, španščini in francoščini. Iz tega sledi, da če bi se takšni podatki, ki jih je objavil EUIPO, šteli za zadosten dokaz o obstoju, veljavnosti in obsegu varstva zadevne znamke, bi iz tega izhajalo stanje neenakopravnosti in ogrozitve pravne varnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 26. novembra 2014, Alifoods, T‑240/13, EU:T:2014:994, točke 29 do 31).
26

Prvič, iz spisa je namreč razvidno, da je družba Asiarim pred organi Združenih držav Amerike podala več lažnih izjav, s katerimi je trdila, da je lastnica znamke Commodore. Tako je v obrazcih 8K z dne 20. decembra 2011 ter 5. in 16. januarja 2012, ki jih je družba Asiarim predložila Securities and Exchange Commission (komisija za vrednostne papirje, Združene države Amerike, v nadaljevanju: SEC) (priloge od 6 do 8 k tožbi), družba Asiarim med drugim navedla, da je bila „Commodore Asia Electronics [Ltd] ena od družb, ki skrbi za licence znamke skupine, kot je družba Commodore Licensing […] v Evropi, ki je od [tožeče stranke] pridobila licence od leta 2008“, in da je bila „po prestrukturiranju skupine v začetku novembra 2011 družba Commodore Brand IP [Ltd] imetnica trgovskega imena in pravic intelektualne lastnine za znamko Commodore“ (priloga 6 k tožbi, str. 68). V obrazcu 8K z dne 16. januarja 2012 je družba Asiarim med drugim navedla, da je tožeča stranka „podala izjavo […], da zahteva priznanje lastništva in zakonite uporabe trgovskega imena ter prikaza znamke Commodore“, na kar je družba Asiarim odgovorila z navedbo, da bo „odločno zagovarjala svojo lastninsko pravico nad trgovskim imenom in prikazom znamke Commodore“. V zvezi s tem je District Court of New York (okrožno sodišče New York, New York, ZDA) s sodbo z dne 16. decembra 2013 družbi Asiarim naložilo, da spremeni svoje izjave, ki jih je podala pred SEC, in jih označilo za „lažne in verjetno podane v slabi veri“ (priloga 14 k tožbi, str. 129).
Iz drugega poročila o poskusni dobi, na katerem temelji odločba o nezaposlitvi, izhaja, da je bilo ravnanje tožeče stranke pri organizaciji obravnave z dne 18. marca 2015 upoštevano kot ponazoritev njene nerazsodnosti in odsotnosti zdravega razuma ter njenih težav pri prilagajanju na razmere, ki niso rutinske. To obnašanje je v drugem poročilu o poskusni dobi služilo za ponazoritev negativnih posledic njene prisotnosti za delovne pogoje v njeni službi. Nepojasnjena odsotnost tožeče stranke pri tečaju angleščine 24. marca 2015 in številni popravki v sistemu za evidentiranje delovnega časa v zvezi s tožečo stranko v obdobju od 1. januarja do 17. aprila 2015 so bili v drugem poročilu o poskusni dobi upoštevani kot dokaz organizacijskih težav tožeče stranke in vpliva, ki ga je to imelo na vključitev v delo. Hitrost izvedbe prepisov obravnave med 27. marcem in 27. aprilom 2015 s strani tožeče stranke, njena odsotnost iz pisarne 17. aprila 2015 ter obravnavi z dne 10. in 17. marca 2015, ki se ju je udeležila, so bili v drugem poročilu o poskusni dobi upoštevani pri oceni količine njenega dela. Poleg tega je bilo v drugem poročilu o poskusni dobi ravnanje tožeče stranke v službi in zlasti neizpolnjenost pogojev za to, da bi ji njeni nadrejeni zaupali, ocenjeno na podlagi številnih popravkov v sistemu za evidentiranje delovnega časa med 1. januarjem in 17. aprilom 2015, na podlagi težav tožeče stranke z evidentiranjem delovnega časa 24. marca in 14. aprila 2015 ter na podlagi zahtev za dopust brez predhodne obvestitve nadrejenega za teden od 20. aprila 2015 naprej. Nazadnje, drugo poročilo o poskusni dobi je temeljilo na ravnanju tožeče stranke pri pripravi na obravnavo 18. marca 2015 za ponazoritev težav pri skupinskem delu in neustreznosti njenega vedenja v medosebnih odnosih.
69

Poleg tega je Splošno sodišče v zadevi, v kateri je bila izrečena sodba z dne 13. oktobra 2015, Komisija/Cocchi in Falcione (T‑103/13 P, EU:T:2015:777), v kateri so pritožniki predlagali razveljavitev predlogov za priznanje določitve pokojninske dobe, ugotovilo, da taki predlogi, kot so jih v obravnavani zadevi predložili pritožnikom, niso akt, ki posega v položaj v smislu člena 91(1) Kadrovskih predpisov, ampak ravnanje uprave, ki ni imelo narave odločbe in bi lahko zadevni stranki omogočilo, da vloži odškodninsko tožbo za škodo, ki jo je utrpela zaradi tega ravnanja (sodba z dne 13. oktobra 2015, Komisija/Cocchi in Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, točki 73 in 74). Poleg tega je Splošno sodišče menilo, da ker je soglasje zadevne osebe nujno za prenos njenih pokojninskih pravic, predhodno pridobljenih v sistemu, ki ni sistem Unije, v pokojninski sistem Unije, je treba šteti, da če je zadevna oseba privolila v navedeni prenos ob zanašanju na predlog za priznanje pokojninske dobe, ki se je zaradi nepravilnega ravnanja, ki ga je mogoče pripisati njeni instituciji, izkazal za napačnega in neveljavnega, je mogoče to soglasje šteti za neveljavno in tako zadevni osebi daje pravico, da predlaga razglasitev ničnosti odločbe, sprejete po tem prenosu, za odpravo njenih učinkov (sodba z dne 13. oktobra 2015, Komisija/Cocchi in Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, točki 75 in 76).
38

Čeprav namreč drži, da EKČP, dokler Unija ne postane njena pogodbenica, ni pravni instrument, ki bi bil formalno vključen v pravni red Unije (sodbi z dne 26. februarja 2013, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, točka 44, in z dne 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami in drugi/Komisija, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, točka 45), in da je treba zato preizkus veljavnosti akta sekundarne zakonodaje Unije opraviti zgolj z vidika temeljnih pravic, ki jih zagotavlja Listina (sodba z dne 15. februarja 2016, N., C‑601/15 PPU, EU:C:2016:84, točka 46), je treba spomniti, da so po eni strani v skladu s členom 6(3) PEU temeljne pravice, priznane z EKČP, kot splošna načela del prava Unije ter da po drugi strani iz člena 52(3) Listine izhaja, da sta vsebina in obseg v njej vsebovanih pravic, ki ustrezajo pravicam, zagotovljenim z EKČP, enaka kot vsebina in obseg pravic, ki ju določa EKČP. Kot je navedeno v pojasnilih k tej določbi, ki jih je treba v skladu s členom 6(1), tretji pododstavek, PEU in členom 52(7) Listine upoštevati pri njeni razlagi, vsebina in obseg zagotovljenih pravic nista določena le z besedilom EKČP, temveč tudi, med drugim, s sodno prakso ESČP (glej sodbo z dne 30. junija 2016, Toma in Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci, C‑205/15, EU:C:2016:499, točka 41 in navedena sodna praksa). Poleg tega iz navedenih pojasnil izhaja, da je namen člena 52(3) Listine zagotoviti potrebno usklajenost med pravicami iz Listine in ustreznimi pravicami, zagotovljenimi z EKČP, ne da bi to škodilo avtonomiji prava Unije in Sodišča Evropske unije (sodba z dne 28. julija 2016, JZ, C‑294/16 PPU, EU:C:2016:610, točka 50). Navesti je treba tudi, da je bila ta enakovrednost med svoboščinami, zagotovljenimi z Listino, in svoboščinami, zagotovljenimi z EKČP, formalno ugotovljena v zvezi s svobodo izražanja (sodba z dne 4. maja 2016, Philip Morris Brands in drugi, C‑547/14, EU:C:2016:325, točka 147).
157

Odbor za pregled se je v mnenju skliceval na pravico, ki jo ima CNCM na podlagi člena L.511‑31 CMF, da sprejme „vse potrebne ukrepe, zlasti za zagotavljanje likvidnosti in kapitalske ustreznosti vsake od teh institucij in družb kot tudi cele mreže“, in na dolžnost, ki ji jo nalaga isti člen, da zagotavlja, da „se zakoni in drugi predpisi uporabljajo za te institucije in družbe, ter [opravlja] upravni, tehnični in finančni nadzor nad njihovo organizacijo in upravljanjem“. Poudaril je tudi obveznost podružnic Crédit mutuel, da „upoštevajo statut, poslovnik, navodila in odločitve [CNCM] in regionalne zveze, katere člani morajo biti“, v skladu s členom R.512‑20, drugi odstavek, CMF. Nazadnje je poudaril, da ima CNCM pooblastilo za sankcioniranje. Po eni strani se je skliceval na člen R.512‑24 CMF, ki ji omogoča, da za podružnico, ki bi kršila veljavno zakonodajo, uporabi eno od naslednjih sankcij: „opozorilo, grajo [ali] črtanje s seznama kreditnih zadrug“, in po drugi strani na člena 10 in 25 statuta CNCM, ki ji omogočata, da izključi zvezo, izreče nezaupanje predsedniku zveze ali kreditne zadruge oziroma odvzame dovoljenje izvršnemu direktorju.