33

V zvezi z družbo ARBED je Komisija v točkah 458 in od 460 do 468 obrazložitve izpodbijane odločbe utemeljila odgovornost za kršitev tako: „458. Najprej je treba ugotoviti, da po koncentraciji družb [ARBED], Usinor in Aceralia v okviru skupine Arcelor leta 2001 […] skupina pod vodstvom družbe [ARBED] sedaj ni več oblikovana tako, kot je bila v času očitanih dejstev. […] 460. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča (sodba Sodišča z dne 16. novembra 2000 v zadevi Stora Kopparbergs Bergslags proti Komisiji (C-286/98 P, Recueil, str. I-9925, točka 29)) lahko Komisija, kadar ima matična družba v lasti celoten kapital svoje hčerinske družbe, upravičeno sklepa, da je matična družba dejansko odločilno vplivala na ravnanje svoje hčerinske družbe. 461. V zvezi z materialnimi pogoji za utemeljitev takšne odgovornosti je najprej treba poudariti, da se tako kot prepoved iz člena 81(1) [ES] tudi prepoved iz člena 65(1) [PJ] nanaša namreč na ‚podjetja‘. Iz sodne prakse Sodišča prve stopnje (glej sodbo z dne 10. marca 1992 v zadevi Shell proti Komisiji, T-11/89, Recueil, str. II-757) je razvidno, da je treba pojem podjetja v smislu člena 81 [ES] razumeti tako, da se nanaša na gospodarski subjekt, ki je enotna organizacija osebnih, opredmetenih in neopredmetenih elementov, ki trajno sledi določenemu gospodarskemu cilju in je lahko soudeležena pri kršitvi iz te določbe (glej tudi sodbo Sodišča z dne v zadevi Hydrotherm, 170/83, Recueil, str. 2999, točka 11, in sodbo Sodišča prve stopnje z dne v zadevi Viho proti Komisiji, T-102/92, Recueil, str. II-17, točka 50, potrjeno s sodbo Sodišča z dne v zadevi Viho proti Komisiji, C-73/95 P, Recueil, str. I-5457, točke od 15 do 18). 462. V obravnavanem primeru je družba [TradeARBED] hčerinska družba v 100-odstotni lasti družbe [ARBED]. Na obravnavi pred Sodiščem prve stopnje v zadevi T-137/94 je odvetnik tožeče stranke pojasnil, da je družba [TradeARBED] družba za prodajo, ki distribuira železarske proizvode, med drugim nosilce, ki jih proizvaja družba [ARBED] […] Poleg tega je bil sedež družbe [ARBED] na istem naslovu kot sedež družbe [TradeARBED], družbi pa sta imeli tudi isto telefonsko centralo in isto številko telefaksa. Odvetnik družbe [TradeARBED] se je brez razlikovanja predstavil kot pooblaščenec družbe [ARBED] in družbe [TradeARBED]. Dva predstavnika družbe [ARBED] sta pomagala družbi [TradeARBED] na zaslišanju v upravnem postopku, ki je potekalo od 11. do [zgoraj navedena sodba ARBED proti Komisiji z dne , točki 96 in 97]. Ravnanja družbe [TradeARBED] na trgu nosilcev so bila zato odvisna od njene matične družbe [ARBED]. Ko so bile kršitve storjene, so bili proizvodni obrati za jeklene nosilce, ki so zadevni proizvod v obravnavani zadevi, v lasti družbe [ARBED]. Ni torej dvoma, da je družba [ARBED] odločilno vplivala na družbo [TradeARBED]. 463. V odgovorih na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 8. marca 2006 pravne osebe naslovnice te odločbe zatrjujejo, da Komisija ni dokazala udeležbe družbe [ARBED], ki bi utemeljila naložitev sankcij tej družbi. Poleg tega menijo, da bi sankcioniranje družb [TradeARBED] in [ARBED] s to odločbo privedlo do sklepov, ki so ‚popolnoma nasprotni in nezdružljivi‘ s sklepi Komisije iz [prvotne odločbe]. 464. V zvezi s tem zadostuje spomniti, da dejstvo, da je družba [TradeARBED] neposredno in konkretno sodelovala pri kršitvi, ne izključuje odgovornosti njene matične družbe, ki je nanjo odločilno vplivala. Nato je treba poudariti, da Komisija v tej odločbi sklepa, da čeprav je samo družba [TradeARBED] neposredno sodelovala pri navedenih kršitvah, se vendar lahko ravnanje družbe [TradeARBED], kot je že bilo ugotovljeno v [prvotni odločbi], pripiše družbi [ARBED] zaradi odločilnega vpliva, ki ga je družba [ARBED] izvajala nad njo. Sklepi Komisije v tej odločbi tako niso nasprotni ali nezdružljivi s sklepi v [prvotni odločbi]. 465. Pravne osebe naslovnice te odločbe poleg tega menijo, da bi Komisija kršila načelo enakega obravnavanja, če bi za določitev odgovornosti za kršitev v tej odločbi merilo sodelovanja pri kršitvi, ki ga je uporabila za podjetja, udeležena pri omejevalnem sporazumu, sankcioniranem s [prvotno odločbo], zamenjala za merilo izvajanja odločilnega vpliva s strani matične družbe. 466. V zvezi s tem je treba najprej spomniti, da je Komisija v točki 322 obrazložitve [prvotne odločbe] navedla, da je [p]ri različnih sporazumih in ravnanjih […] sicer sodelovala le družba TradeARBED, vendar je ta družba družba za prodajo, ki za provizijo med drugim distribuira nosilce za matično družbo ARBED. Družba TradeARBED dobi majhen odstotek prodajne cene za svoje storitve. Za zagotovitev enakega obravnavanja je ta odločba naslovljena na družbo ARBED, ki proizvaja nosilce v skupini ARBED, promet v zvezi z zadevnimi proizvodi pa je promet družbe ARBED, in ne družbe TradeARBED. V zvezi z drugimi podjetji, sankcioniranimi v [prvotni odločbi], je Komisija pripisala odgovornost ob upoštevanju tega merila: ‚če je več kot ena družba skupine sodelovala pri zgoraj navedenih kršitvah, so naslovniki te odločbe podjetja za proizvodnjo, ker imajo ta podjetja največjo korist od pričakovanih podatkov o cenah in količinah‘ [točka 319 obrazložitve prvotne odločbe]. 467. Iz ustaljene sodne prakse (sodbi Sodišča z dne 31. marca 1993 v združenih zadevah Ahlström Osakeyhtiö in drugi proti Komisiji (C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 in od C-125/85 do C-129/85, Recueil, str. I-1307), in z dne v zadevi Karlsson in drugi (C-292/97, Recueil, str. I-2737, točka 39); sodbi Sodišča prve stopnje z dne v združenih zadevah Westdeutsche Landesbank Girozentrale in Land Nordrhein-Westfalen proti Komisiji (T-228/99 in T-233/99, Recueil, str. II-435, točka 272), in z dne v zadevi Deutsche Bahn proti Komisiji (T-351/02, ZOdl., str. II-1047)) je razvidno, da ‚načelo enakega obravnavanja prepoveduje različno obravnavanje primerljivih položajev, ki določene subjekte postavlja v manj ugoden položaj kot druge, razen če je tako obravnavanje objektivno utemeljeno‘. 468. V obravnavanem primeru ni dvoma, da Komisija v skladu z načelom enakega obravnavanja uporablja objektivno merilo, in sicer merilo proizvodnje s strani družb za jeklene nosilce, da bi določila podjetja, katerim se lahko pripiše odgovornost za kršitve. Tako bi se lahko poudarilo nasprotno, da če bi Komisija naložila globo le na podlagi merila neposrednega sodelovanja in bi torej izračunala globo glede na promet družbe [TradeARBED], ki dobi le majhen odstotek prodajne cene za svoje storitve za razliko od drugih podjetij, sankcioniranih s [prvotno odločbo], bi prišlo do diskriminacije v razmerju do slednjih. Podjetja, ki so naslovniki te odločbe, se torej ne morejo veljavno sklicevati na neenako obravnavanje sankcioniranih podjetij.“