Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Sporazumi med podjetji – Pojem – Soglasje volj glede ravnanja na trgu

(člen 81(1) ES)

2. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Usklajeno ravnanje – Pojem – Stik, ki ni skladen z obveznostjo, da mora vsako podjetje samostojno določati svoje ravnanje na trgu – Izmenjava informacij – Domneva – Pogoji

(člen 81(1) ES)

3. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Način dokazovanja – Uporaba sklenjenega kroga dokazov

(člen 81(1) ES)

4. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Način dokazovanja – Listinski dokazi

(člen 81(1) ES)

5. Pravo Skupnosti – Načela – Temeljne pravice – Domneva nedolžnosti – Postopek na področju konkurence – Uporabnost

(člen 81(1) ES)

6. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Uporaba izjav, ki so jih v okviru obvestila o ugodni obravnavi kot dokaz predložila druga podjetja, ki so sodelovala pri kršitvi – Dopustnost – Pogoji

(člena 81 ES in 82 ES)

7. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Sporazumi med podjetji – Dokazno breme Komisije pri dokazovanju kršitve – Meje

(člen 81(1) ES)

8. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Usklajeno ravnanje – Škodovanje konkurenci – Merila za presojo – Protikonkurenčni cilj – Zadostna ugotovitev

(člen 81(1) ES)

9. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Dokazno breme Komisije, da dokaže kršitev in njeno trajanje – Dokazna vrednost prostovoljnih navedb glavnih udeležencev omejevalnega sporazuma v breme enega podjetja, da bi se zanje uporabilo obvestilo o ugodni obravnavi

(člen 81(1) ES; Obvestilo Komisije 96/C 207/04)

10. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Kompleksna kršitev, ki ima značilnosti sporazuma in usklajenega ravnanja – Enotna opredelitev za „sporazum in/ali usklajeno ravnanje“ – Dopustnost

(člen 81(1) ES)

11. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve enega podjetja, sprejeta po drugi odločbi Komisije, v kateri je to podjetje navedeno le v predstavitvi dejanskega stanja, ne pa kot njen naslovnik, in ki mu ne nalaga sankcij – Kršitev načela ne bis in idem – Neobstoj

(člen 81(1) ES)

12. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Dokazno breme Komisije, da dokaže kršitev in njeno trajanje – Obseg dokaznega bremena

(člen 81(1) ES)

13. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Dokaz – Odgovor podjetja na zahtevo Komisije za posredovanje podatkov – Dokazna vrednost – Presoja

(uredbi Sveta št. 17, člen 11, in št. 1/2003, člen 18)

14. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Obveznost Komisije, da skrbno in nepristransko preuči vse upoštevne elemente posameznega primera

15. Konkurenca – Upravni postopek – Prezgodnja izrazitev prepričanja Komisije o obstoju zadevne kršitve

16. Konkurenca – Upravni postopek – Spoštovanje pravic obrambe – Vpogled v spis – Obseg – Zavrnitev posredovanja dokumenta – Posledice – Nujnost pri dokaznem bremenu, ki ga nosi zadevno podjetje, razlikovati med obremenilnimi in razbremenilnimi dokumenti

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 27(2))

17. Konkurenca – Upravni postopek – Vpogled v spis – Dokumenti, ki jih ni bilo v spisu o preiskavi in jih Komisija ni obdržala kot obremenilni dokaz – Dokumenti, ki bi bili lahko koristni za obrambo strank

(člena 81(1) ES in 82 ES; Sporazum EGS, členi 53, 54 in 57; Uredba Sveta št. 139/2004; Obvestilo Komisije 2005/C 325/07, točka 27)

18. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Pooblastilo Komisije za odločanje po lastnem preudarku – Meje – Spoštovanje smernic, ki jih je sprejela Komisija – Sodni nadzor

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

19. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Upoštevanje dejanskega vpliva na trg – Obseg

(člen 81ES; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A)

20. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Diskrecijska pravica Komisije

(uredbi Sveta št. 17 in št. 1/2003; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

21. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Razvrstitev zadevnih podjetij v različne kategorije – Pogoji

(obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A, šesta in sedma alinea)

22. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Razvrstitev zadevnih podjetij v različne kategorije – Upoštevani promet

(Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A, šesta in sedma alinea)

23. Konkurenca – Upravni postopek – Obveznosti Komisije – Spoštovanje razumnega roka – Merila za presojo – Kršitev – Posledice

(Uredba Sveta št. 1/2003)

24. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Možnost zvišanja glob za okrepitev njihovega odvračalnega učinka

(člen 81ES)

25. Konkurenca – Upravni postopek – Obveznosti Komisije – Spoštovanje razumnega roka – Kršitev – Posledice – Pravično znižanje globe

(člen 81ES)

Summary

1. Za sporazum v smislu člena 81(1) ES zadostuje, da so zadevna podjetja izrazila skupno voljo, da bodo na trgu delovala na določen način. Sporazum v smislu navedenega člena se šteje za sklenjen, če obstaja soglasje volj o načelu omejitve konkurence, tudi če o specifičnih elementih nameravane omejitve še potekajo pogajanja. Tega, da je obstajal sporazum v smislu člena 81 ES, ni mogoče izpodbiti niti z okoliščino, da soglasje med podjetji ne zajema konkretnih pogojev izvedbe podražitve, niti z dejstvom, da zadevno soglasje ni bilo dejansko nikoli uresničeno na trgu.

(Glej točke 34, 35 in 175.)

2. Pojem usklajenega ravnanja se nanaša na kakršno koli obliko usklajenega delovanja podjetij, ki – ne da bi moralo pripeljati do sklenitve pogodbe v pravem pomenu – konkurenčna tveganja hote nadomešča s praktičnim sodelovanjem. Člen 81(1) ES v zvezi s tem nasprotuje vsakemu neposrednemu ali posrednemu stiku med gospodarskimi subjekti, ki bi ali vplival na ravnanje dejanskega oziroma potencialnega konkurenta na trgu ali bi takemu konkurentu razkril ravnanje na trgu, za katero se je gospodarski subjekt odločil ali ki ga namerava upoštevati, kadar je namen ali učinek teh stikov omejiti konkurenco.

Domnevati je treba, da če zadevni gospodarski subjekti ne dokažejo nasprotno, podjetja, ki so udeležena pri usklajevanju in so še naprej dejavna na trgu, pri odločanju, kako bodo ravnala na trgu, upoštevajo informacije, ki so jih izmenjala s konkurenti. To še zlasti velja, če je usklajevanje potekalo redno v daljšem časovnem obdobju.

(Glej točke 36, 37 in 178.)

3. Komisija mora, kar zadeva izvedbo dokazov glede kršitve člena 81(1) ES, dokazati kršitve, ki jih ugotovi, in predložiti dokaze, s katerimi lahko pravno zadostno dokaže obstoj dejstev, ki pomenijo kršitev. Tako mora Komisija predložiti natančne in skladne dokaze o obstoju kršitve.

Vendar ni nujno, da vsak dokaz, ki ga predloži Komisija, izpolnjuje ta merila glede vsakega elementa kršitve. Dovolj je, da skupina indicev – na katere se sklicuje institucija in ki se presojajo skupaj – izpolnjuje to zahtevo.

Ob upoštevanju splošno znane prepovedi protikonkurenčnih sporazumov od Komisije ni mogoče zahtevati, naj predloži listine, ki izrecno dokazujejo stike med zadevnimi gospodarskimi subjekti. Nepopolni in posredni dokazi, ki bi jih lahko imela Komisija, morajo biti taki, da se vsekakor lahko dopolnijo s sklepanjem, ki omogoča rekonstrukcijo upoštevnih okoliščin. O obstoju protikonkurenčnega ravnanja ali sporazuma je torej mogoče sklepati na podlagi določenega števila dogodkov, ki sovpadajo, in indicev, ki lahko skupaj, če ne obstaja druga dosledna razlaga, pomenijo dokaz o kršitvi pravil o konkurenci.

(Glej točke od 38 do 41.)

4. Če se Komisija pri ugotovitvi obstoja protikonkurenčnega sporazuma ali ravnanja sklicuje na listinske dokaze, strankam, ki pred Splošnim sodiščem izpodbijajo to ugotovitev, ni le treba predložiti prepričljive alternative tezi Komisije, temveč morajo dokazati, da dokazi, navedeni v izpodbijani odločbi, ne zadostujejo za ugotovitev obstoja kršitve.

(Glej točko 42.)

5. V zvezi z obsegom sodnega nadzora mora v skladu z ustaljeno sodno prakso Splošno sodišče, kadar mu je predložena tožba za razglasitev ničnosti odločbe, sprejete na podlagi člena 81(1) ES, na splošno izvesti celovit nadzor za ugotovitev, ali so pogoji za uporabo člena 81(1) ES izpolnjeni.

Dvom, ki ga ima sodišče, je v korist podjetja, naslovnika odločbe o ugotovitvi kršitve, saj je treba upoštevati načelo domneve nedolžnosti, ki se kot splošno načelo prava Evropske unije uporablja zlasti v postopkih v zvezi s kršitvijo pravil o konkurenci, ki veljajo za podjetja in na podlagi katerih se lahko naložijo globe ali periodične denarne kazni.

(Glej točki 43 in 44.)

6. Nobena določba niti nobeno splošno načelo prava Unije Komisiji ne prepovedujeta, da bi proti podjetju uporabila izjave drugih obtoženih podjetij. Če ne bi bilo tako, bi bilo dokazno breme, ki ga nosi Komisija za ravnanja, ki so v nasprotju s členoma 81 ES in 82 ES, nevzdržno in nezdružljivo z nalogo nadzora nad pravilno uporabo teh določb, ki jo ima Komisija na podlagi Pogodbe ES.

Izjave nekega podjetja – ki je obtoženo sodelovanja pri omejevalnem sporazumu – katere pravilnost izpodbija več drugih obtoženih podjetij, res ni mogoče šteti za zadosten dokaz obstoja kršitve, ki so jo ta podjetja storila, ne da bi to potrjevali drugi dokazi. Torej samo taka izjava ne more zadostovati kot dokaz obstoja kršitve, temveč jo je treba utemeljiti še z drugimi dokazi. Vendar je treba šteti, da je stopnja potrditve, ki se zahteva, tako v smislu natančnosti kot tudi intenzivnosti manjša, kadar gre za zelo zanesljivo izjavo, kot bi bila, če ta ne bi bila posebej zanesljiva.

Če bi se štelo, da več usklajenih indicev potrjuje obstoj in določene posebne vidike ravnanj, omenjenih v navedeni izjavi, je treba torej sklepati, da bi lahko ta izjava v tem primeru zadostovala za dokaz o drugih vidikih odločbe Komisije.

Če dokument ni v očitnem nasprotju z izjavo o obstoju ali bistveni vsebini spornih ravnanj, dejstvo, da potrjuje pomembne elemente opisanih ravnanj, zadostuje za to, da se mu prizna določena vrednost potrdilnega dokaza med več obremenilnimi dokazi.

(Glej točke 60 in od 79 do 81.)

7. Komisija mora pogosto dokazati obstoj kršitve v okoliščinah, ki so za to neugodne, ker je lahko poteklo več let od časa dejanskega stanja, ki pomeni kršitev, in ker več podjetij, ki so bila predmet preiskave, ni dejavno sodelovalo s Komisijo.

Čeprav mora Komisija nujno dokazati, da je bil sklenjen nezakonit sporazum o razdelitvi trgov, bi bilo pretirano še zahtevati, naj predloži dokaz o posebnem mehanizmu, s katerim naj bi dosegli ta cilj. Podjetje, odgovorno za kršitev, bi se namreč prelahko izognilo sankciji, če bi se lahko sklicevalo na trditev o nedoločnosti predloženih informacij glede izvajanja nezakonitega sporazuma, kadar sta obstoj sporazuma in njegov protikonkurenčni cilj zadostno dokazana. Podjetja se v takem položaju lahko uspešno branijo, če imajo možnost podati pripombe na vse dokaze, ki jih proti njim uveljavlja Komisija.

(Glej točko 69.)

8. Iz besedila člena 81 ES izhaja, da so sporazumi in usklajena ravnanja podjetij s protikonkurenčnim ciljem prepovedani, ne glede na to, ali imajo kakršen koli učinek na trgu. Ker je torej Komisija ugotovila obstoj sporazumov in usklajenih ravnanj s protikonkurenčnim ciljem, te ugotovitve ni mogoče ovreči z navedbami o tem, da tajni dogovori niso bili izvedeni ali da niso imeli učinka na trgu.

(Glej točki 70 in 71.)

9. Nekaj nezaupanja do prostovoljnih navedb glavnih udeležencev nezakonitega omejevalnega sporazuma je sicer običajno, ker bi verjetno želeli zmanjšati pomen svojega prispevka h kršitvi in prikazati čim večji prispevek drugih, vendar dejstvo, da se z zahtevo za uporabo obvestila o ugodni obravnavi želi doseči znižanje globe, ne spodbuja nujno k temu, da se predložijo izkrivljeni dokazi, kar zadeva preostale udeležence očitanega omejevalnega sporazuma. Vsak poskus zavajanja Komisije lahko namreč omaje iskrenost in popolnost sodelovanja predlagatelja ter s tem ogrozi njegovo možnost, da je deležen neokrnjene ugodne obravnave na podlagi obvestila o ugodni obravnavi.

(Glej točko 78.)

10. Ker je obravnavani dejanski položaj kompleksen, dvojne opredelitve protikonkurenčnih ravnanj kot „celoto sporazumov in/ali usklajenih ravnanj“, saj so hkrati vsebovala elemente, ki jih je treba opredeliti kot „sporazume“, in elemente, ki jih je treba opredeliti kot „usklajena ravnanja“, ne smemo razumeti, kot da gre za opredelitev, po kateri bi bilo treba hkrati in kumulativno dokazati, da je vsak dejanski element del sporazuma in usklajene prakse, temveč je treba tako opredelitev razlagati, kot da opredeljuje kompleksno celoto, ki vsebuje dejanske elemente, opredeljene kot sporazum, in tudi dejanske elemente, opredeljene kot usklajeno ravnanje v smislu člena 81 ES, ki ne določa posebne opredelitve za tovrstno kompleksno kršitev.

(Glej točko 183.)

11. Načelo ne bis in idem , ki je splošno načelo prava Unije, katerega spoštovanje zagotavlja sodišče, prepoveduje, da bi bila ista oseba ponovno kaznovana za isto nezakonito ravnanje, da bi se varoval isti pravni interes. Uporaba tega načela je podrejena trem kumulativnim pogojem, in sicer istovetnosti dejstev, istovetnosti kršitelja in istovetnosti varovanega pravnega interesa.

Če Komisija sankcionira podjetje za protikonkurenčna ravnanja, navedeno načelo nikakor ni kršeno zaradi dejstva, da so zadevna ravnanja že bila predmet predhodne odločbe Komisije, ker zadevno podjetje ni bilo sankcionirano s to predhodno odločbo in ni bilo med naslovniki navedene odločbe niti med naslovniki obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, sprejetega v okviru postopka, ki je pripeljal do sprejetja navedene odločbe, in ker je udeležba pri nezakonitih ravnanjih navedena le v predstavitvi dejanskega stanja, ne da bi jo Komisija kakorkoli pravno presojala.

(Glej točke od 186 do 188.)

12. Trajanje kršitve je sestavni del pojma kršitve v smislu člena 81(1) ES, ki ga mora dokazati predvsem Komisija. V zvezi s tem mora Komisija, kadar ni dokazov, s katerimi bi se neposredno dokazalo trajanje kršitve, predložiti vsaj dokaze glede dejstev, ki so si časovno blizu in razumno omogočajo sklep, da je kršitev trajala brez prekinitve med natančno določenima datumoma.

(Glej točko 198.)

13. Izjava v imenu podjetja kot odgovor na zahtevo za posredovanje podatkov, poslana Komisiji v skladu s členom 11 Uredbe št. 17 in členom 18 Uredbe št. 1/2001, kot taka presega verodostojnost, ki jo lahko ima odgovor katerega od zaposlenih ne glede na njegove osebne izkušnje ali mnenje.

(Glej točko 217.)

14. Med postopkovnimi jamstvi, ki jih pravni red Unije podeljuje v upravnih postopkih, je med drugim obveznost pristojne institucije, da skrbno in nepristransko preuči vse upoštevne elemente obravnavanega primera.

(Glej točko 222.)

15. Obstoj kršitve je treba presojati le na podlagi dokazov, ki jih je zbrala Komisija. Če je ob koncu upravnega postopka dokazano, da je bila kršitev dejansko storjena, dejanskemu dokazu o kršitvi ni mogoče odvzeti pomena z dokazom, da je Komisija v tem postopku prezgodaj izrazila prepričanje o obstoju zadevne kršitve.

(Glej točko 226.)

16. Pravica do vpogleda v spis, ki je posledica načela spoštovanja pravice do obrambe, pomeni, da mora Komisija zadevnemu podjetju dati možnost, da preuči vse dokumente v preiskovalnem spisu, ki bi lahko bili pomembni za njegovo obrambo. K temu spadajo obremenilni in razbremenilni dokumenti, razen poslovnih skrivnosti drugih podjetij, internih dokumentov Komisije in drugih zaupnih podatkov.

Kar zadeva obremenilne dokumente, neposredovanje dokumenta pomeni kršitev pravice do obrambe le, če zadevno podjetje dokaže, da se je Komisija opirala na ta dokument v utemeljitvi očitka glede obstoja kršitve in da bi bilo očitek mogoče dokazati le s sklicevanjem na ta dokument. Zadevno podjetje mora dokazati, da bi bil rezultat, do katerega je prišla Komisija v odločbi, drugačen, če bi moral biti dokument, ki ni bil posredovan, kot dokaz izločen.

Če pa, nasprotno, razbremenilni dokument ni bil posredovan, mora zadevno podjetje dokazati le, da je lahko njegovo nerazkritje v njegovo škodo vplivalo na potek postopka in vsebino odločbe Komisije. Dovolj je, če podjetje dokaže, da bi lahko navedene razbremenilne dokumente uporabilo pri svoji obrambi, pri čemer mora zlasti dokazati, da bi se lahko sklicevalo na dokaze, ki ne bi bili skladni s presojo Komisije v fazi obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, in bi lahko tako kakor koli vplivalo na njeno presojo v poznejši odločbi.

(Glej točke od 236 do 239.)

17. Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah je akt, s katerim se opredeli predmet postopka zoper podjetje in se temu podjetju zagotovi učinkovito izvrševanje pravice do obrambe. S tega vidika za obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah veljajo procesna jamstva na podlagi načela spoštovanja pravice do obrambe, med katera spada tudi pravica do vpogleda v dokumente iz spisa Komisije.

Odgovori na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah niso del preiskovalnega spisa v pravem pomenu besede. Kar zadeva dokumente, ki niso del spisa, sestavljenega ob vročitvi obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, mora Komisija navedene odgovore drugim zadevnim stranem razkriti samo, če se izkaže, da vsebujejo nove obremenilne ali razbremenilne dokaze. Podobno na podlagi točke 27 Obvestila Komisije o pravilih za vpogled v spis Komisije v zadevah na podlagi členov 81 ES in 82 ES ter členov 53, 54 in 57 Sporazuma EGP in Uredbe št. 139/2004 na splošno velja, da se vpogled v odgovore drugih strank, vključenih v preiskavo, na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah ne dovoli. Stranki se dovoli vpogled v te dokumente le, če se ti lahko obravnavajo kot novi obremenilni ali razbremenilni dokazi, povezani s trditvami, ki jih v zvezi z zadevno stranko vsebuje obvestilo Komisije o ugotovitvah o možnih kršitvah.

V zvezi z novimi obremenilnimi dokazi po eni strani izhaja, da je treba – če se namerava Komisija opreti na odlomek odgovora na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, da bi dokazala obstoj kršitve – drugim podjetjem, vpletenim v ta postopek, omogočiti, da se opredelijo glede takega dokaznega sredstva.

Po drugi strani, kar zadeva nove razbremenilne dokaze, Komisiji ni treba zagotoviti dostopa do teh dokazov na lastno pobudo. Če je Komisija v upravnem postopku zavrnila prošnjo tožeče stranke za vpogled v dokumente, ki jih ni v preiskovalnem spisu, je mogoče ugotoviti kršitev pravice do obrambe samo, če se dokaže, da bi bil izid upravnega postopka lahko drugačen, če bi tožeča stranka v tem postopku imela vpogled v zadevne dokumente.

(Glej točke od 241 do 246 in 249.)

18. Komisija ima široko diskrecijsko pravico pri izbiri metode izračuna globe. Ta metoda, ki jo določajo Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, Komisiji omogoča veliko fleksibilnosti pri izvajanju diskrecijske pravice v skladu z določbami Uredbe št. 1/2003.

Poleg tega se na področjih, kot je odmera globe na podlagi Uredbe št. 1/2003, na katerih ima Komisija tako diskrecijsko pravico, nadzor nad zakonitostjo njenih presoj omeji na ugotovitev neobstoja očitne napake pri presoji. Vendar pa diskrecijska pravica Komisije in njene omejitve v nobenem primeru ne vplivajo na izvrševanje neomejene pristojnosti sodišča Unije, na podlagi katere lahko razveljavi, zniža ali zviša globo, ki jo je naložila Komisija.

(Glej točke od 265 do 267.)

19. Težo kršitve je treba ugotoviti ob upoštevanju več dejavnikov, kot so posebne okoliščine primera, njegov kontekst in odvračalni učinek glob, v zvezi s katerimi ima Komisija diskrecijsko pravico.

Točka 1(A), prvi odstavek, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, posebej določa, da je treba pri presoji teže kršitve upoštevati njeno naravo, njen dejanski vpliv na trg, kadar se ga lahko meri, in velikost upoštevnega geografskega trga. Splošno sodišče je v okviru nadzora z neomejeno pristojnostjo pristojno, da presodi, ali je višina naložene globe sorazmerna glede na težo kršitve, ter pretehta težo kršitve in okoliščine, na katere se sklicuje tožeča stranka.

Na podlagi točke 1(A), drugi odstavek, tretja alinea, navedenih smernic so zelo resne kršitve v bistvu zlasti „horizontalne omejitve, kot so cenovni karteli in kvote o delitvah trga“. Taki omejevalni sporazumi spadajo med najhujše oblike omejevanja konkurence, saj je že njihov namen tak, da jo poskušajo odstraniti med tistimi podjetji, ki te sporazume izvajajo, zato so v nasprotju s temeljnimi cilji Unije. Horizontalne omejevalne sporazume glede cen ali razdelitve trgov je mogoče opredeliti kot zelo resne kršitve že na podlagi njihove narave, ne da bi bilo treba Komisiji dokazati dejanski vpliv kršitve na trg.

Obstoj dejanskega vpliva kršitve na trg je sicer res eden od elementov, ki se upoštevajo pri presoji teže kršitve, vendar je to le eno od meril, med katere spadata še narava kršitve in velikost geografskega trga. Iz točke 1(A), prvi odstavek, navedenih smernic še izhaja, da se zadevni vpliv upošteva le, kadar se lahko meri.

(Glej točke od 270 do 272, 275, 276, 280 in 281.)

20. Komisija ima na podlagi Uredbe št. 17 in Uredbe št. 1/2003 pri določanju višine glob diskrecijsko pravico, da bi ravnanje podjetij usmerila k spoštovanju pravil o konkurenci, zato lahko višino glob kadar koli prilagodi potrebam te politike.

Predhodna praksa odločanja Komisije ne šteje za pravni okvir za globe na področju konkurence.

Odločbe glede drugih zadev so le kazalec glede morebitnega obstoja diskriminacije, ker je malo verjetno, da so okoliščine v teh zadevah – kot so trgi, proizvodi, podjetja in zadevna obdobja – enake.

Komisija težo kršitev presoja glede na več elementov, ki ne izhajajo iz zavezujočega ali izčrpnega seznama meril, ki jih je treba upoštevati, in poleg tega ni dolžna uporabiti natančne matematične formule, ne glede na to, ali gre za ves znesek naložene globe ali za razčlenitev tega zneska na elemente. V takih okoliščinah bi lahko neposredna primerjava glob, ki so bile naložene naslovnikom dveh odločb v zvezi z različnimi kršitvami, izkrivila posebne funkcije, ki jih imajo različne faze izračuna globe. Končni zneski glob se namreč izračunajo na podlagi posebnih okoliščin posameznega omejevalnega sporazuma.

(Glej točke 288, 290, 293 in 294.)

21. Komisija lahko v skladu s Smernicami o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, v primeru kršitev, v katere je vpletenih več podjetij, uporabi ponderje za izhodiščne zneske, da bi upoštevala specifično moč posameznega podjetja, z razdelitvijo udeležencev omejevalnega sporazuma v kategorije, „zlasti če obstaja znatno neskladje med velikostjo podjetij, ki zagrešijo kršitve iste vrste“. Poleg tega je določeno, da „načelo enakega kaznovanja za isto ravnanje, če je zaradi okoliščin upravičeno, vodi k različnim globam, naloženim udeleženim podjetjem, ne da bi k taki diferenciaciji vodilo aritmetično izračunavanje“.

Če se globe naložijo več podjetjem, vpletenim v isto kršitev, Komisija na stopnji določitve teže kršitve ni dolžna paziti na to, da končni zneski glob, do katerih pride na podlagi izračuna za zadevna podjetja, izražajo vse razlike med temi podjetji glede na njihov celotni promet. Nasprotno, lahko jih razvrsti v skupine.

Pri razvrstitvi zadevnih podjetij po kategorijah pa je treba upoštevati načelo enakega obravnavanja, v skladu s katerim je podobne položaje prepovedano obravnavati različno in različne položaje podobno, če tako obravnavanje ni objektivno utemeljeno. Poleg tega mora biti v skladu s sodno prakso višina globe vsaj sorazmerna glede na dejavnike, ki se upoštevajo pri presoji teže kršitve.

(Glej točke od 298 do 300.)

22. Promet se – kljub približni naravi – šteje v konkurenčnem pravu za primerno merilo za presojo velikosti in ekonomske moči zadevnih podjetij.

Glede uporabe prometa, ki vključuje trošarine, za izračun posameznega osnovnega zneska, je treba poudariti, da nevključitev davkov ali trošarin, ker ta izračun vsebuje tehtanje relativnega pomena drugih udeležencev v omejevalnem sporazumu na tem trgu, ne spremeni končne ugotovitve Komisije. Samo če bi Komisija izračunala posamezne osnovne zneske drugih zadevnih strani na podlagi prometa, ki ne bi vključeval trošarin, bi lahko šlo za kršitev načela enakega obravnavanja.

(Glej točki 304 in 306.)

23. Upoštevanje razumnega roka pri vodenju upravnih postopkov na področju konkurenčne politike je splošno načelo prava Unije, katerega spoštovanje zagotavljajo sodišča Unije.

Zaradi uporabe tega načela je treba razlikovati med dvema fazama upravnega postopka, in sicer med fazo preiskave pred obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in med preostankom upravnega postopka. Prvo obdobje, ki traja do prejetja obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, se začne, ko Komisija sprejme ukrepe, ki se navezujejo na očitek, da je bila storjena kršitev, in ji mora omogočiti, da sprejme stališče o nadaljnjem poteku postopka. Drugo obdobje traja od obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah do sprejetja dokončne odločitve. Komisiji mora omogočiti, da se dokončno opredeli do očitane kršitve.

Trajanje prve faze postopka, ki znaša 65 mesecev, pri čemer Komisija ni predložila dodatnih informacij ali utemeljitve glede preiskovalnih dejanj, opravljenih v tem obdobju, je treba šteti za predolgo. Vendar ugotovitev kršitve načela razumnega roka povzroči razglasitev ničnosti odločbe o ugotovitvi kršitve le, če je trajanje postopka vplivalo na izid postopka.

(Glej točke od 316 do 318, 320, 322 in 325.)

24. Dejstvo, da je Komisija v preteklosti pri globah uporabljala določene višine za določene vrste kršitev, tej ne more odvzeti možnosti, da to raven zviša v okviru omejitev, navedenih v Uredbi št. 1/2003, če je to potrebno za zagotovitev izvajanja politike konkurence, temveč nasprotno, učinkovita uporaba pravil konkurence zahteva, da lahko Komisija višino glob kadar koli prilagodi potrebam te politike.

(Glej točko 335.)

25. Nepravilnost v postopku, zaradi katere sicer ni mogoče razglasiti ničnosti odločbe, ki jo je Komisija sprejela glede podjetja zaradi kršitve pravil o konkurenci, lahko upraviči znižanje globe. Komisija lahko zaradi prekoračitve razumnega roka sprejme odločitev o pravičnem znižanju globe, ker spada možnost za odobritev takega znižanja na področje izvajanja njenih prerogativ.

(Glej točki 337 in 338.)