Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Vprašanje, zastavljeno glede spora, opredeljenega znotraj države članice

(člen 267 PDEU)

2. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Določbe Pogodbe – Področje uporabe

(členi 43 ES, 48 ES, 49 ES in 56 ES)

3. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Omejitve

(člena 43 ES in 48 ES)

Summary

1. Če so v okviru vprašanja za predhodno odločanje vsi elementi spora o glavni stvari o katerem odloča nacionalno sodišče opredeljeni znotraj države članice, je Sodišče lahko pristojno za odgovor nacionalnemu sodišču, če glede ureditve, ki določa obvezne najmanjše razdalje med bencinskimi črpalkami, ni mogoče izključiti, da bi podjetja s sedežem v drugih državah članicah, in ne v zadevni državi članici, lahko bila zainteresirana ali so zainteresirana za trgovanje z gorivom v tej državi članici.

(Glej točke od 22 do 24.)

2. Nacionalno ureditev, ki določa obvezne najmanjše razdalje med bencinskimi črpalkami, je treba preučiti ob upoštevanju določb Pogodbe, ki se nanašajo na svobodo ustanavljanja. Če namreč gradnja takšnih objektov, ki jo opravijo pravne osebe v smislu člena 48 ES, nujno pomeni njihov dostop na ozemlje države članice gostiteljice zaradi stalnega in trajnega sodelovanja v gospodarskem življenju te države, zlasti z ustanovitvijo agencij, podružnic ali hčerinskih družb, določbe, ki se nanašajo na svobodno opravljanje storitev in se uporabljajo le, če se ne uporabljajo določbe v zvezi s pravico do ustanavljanja, niso upoštevne. Poleg tega, če bi imela ta zakonodaja omejujoče učinke na prosti pretok kapitala, bi bili taki učinki nujna posledica morebitne ovire za svobodo ustanavljanja in nikakor ne bi upravičevali samostojne preučitve navedene zakonodaje ob upoštevanju člena 56 ES.

(Glej točke od 39 do 41.)

3. Člen 43 ES v povezavi s členom 48 ES je treba razlagati tako, da ureditev nacionalnega prava, ki določa obvezne najmanjše razdalje med bencinskimi črpalkami in se uporablja le v primeru gradnje novih objektov, pomeni omejitev svobode ustanavljanja, določene s Pogodbo ES. Te omejitve ni mogoče utemeljiti s cilji varnosti cestnega prometa, varovanja zdravja in varstva okolja ter racionalizacije storitve, ki se opravlja za uporabnike, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

Taka ureditev, ki se namreč uporablja le za nove objekte, in ne za objekte, ki so obstajali pred začetkom njene veljavnosti, določa pogoje za dostop do dejavnosti distribucije goriva. Z dajanjem prednosti subjektom, ki so že navzoči na ozemlju te države, ta ureditev lahko odvrne subjekte iz drugih držav članic ali jim celo prepreči dostop na trg te države in pomeni omejitev svobode ustanavljanja v smislu člena 43 ES.

Te omejitve ni mogoče utemeljiti s cilji varnosti cestnega prometa, varovanja zdravja in varstva okolja, ker ne zagotavlja njihovega doslednega in sistematičnega sledenja in zato zanje ni ustrezna, ker presega nujno potrebno za njihovo dosego – s pridržkom preizkusa, ki ga opravi nacionalno sodišče.

Kar zadeva cilj racionalizacije storitve, ki se opravlja za uporabnike, je treba opozoriti, da čisto gospodarski razlogi ne morejo pomeniti omejitev iz višjih razlogov v splošnem interesu, da bi se upravičila omejitev temeljne svoboščine, ki je zagotovljena s Pogodbo. Poleg tega, tudi če se za ta cilj lahko šteje, da pomeni višji razlog v splošnem interesu, in ne čisto gospodarski razlog, ker spada na področje varstva potrošnikov, je težko določiti način, da bi bila ta zakonodaja lahko ustrezna za varstvo potrošnikov ali za to, da bi jim zagotovila ugodnosti. Nasprotno, z oviranjem dostopa novih subjektov na trg se zdi, da taka ureditev daje prednost položaju subjektov, ki so že navzoči na nacionalnem ozemlju, ne da bi potrošniki od tega imeli resnične ugodnosti. Vsekakor se zdi, da navedena ureditev presega to, kar je nujno za dosego morebitnega cilja varstva potrošnikov, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

(Glej točke 45, 51, 52, od 55 do 57 in izrek.)