Zadeva C‑306/13

LVP NV

proti

Belgische Staat

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo rechtbank van eerste aanleg te Brussel)

„Predhodno odločanje — Skupna ureditev trgov — Banane — Uvozni sistem — Tarifne stopnje, ki se uporabijo“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. decembra 2014

Mednarodni sporazumi – Sporazum o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije – GATT iz leta 1994 – Neposredni učinek – Neobstoj – Nemožnost sklicevanja na sporazume STO za izpodbijanje zakonitosti akta Unije – Izjeme – Akt Unije, ki je namenjen zagotavljanju njihovega izvajanja ali se nanje izrecno in natančno sklicuje

(Splošni sporazum o carinah in trgovini 1994; Uredba Sveta št. 1964/2005, člen 1(1); Sklep Sveta št. 94/800)

Določbe Splošnega sporazuma o carinah in trgovini 1994, ki je v Prilogi 1 A k Sporazumu o ustanovitvi svetovne trgovinske organizacije (STO), za posameznike ne morejo ustvarjati pravic, ki jih ti lahko za prerekanje uporabe tarifne stopnje 176 EUR/tono, določene v členu 1(1) Uredbe št. 1964/2005 o tarifnih stopnjah za banane, uveljavljajo neposredno pred nacionalnim sodiščem.

Sporazumi STO glede na naravo in sistematiko načeloma niso del pravil, z vidika katerih Sodišče nadzira zakonitost aktov institucij Unije. Le kadar mora Unija izpolniti posebno obveznost, ki jo je sprejela v okviru STO, ali je v aktu Unije izrecno napoteno na natančno opredeljene določbe sporazumov STO, mora Sodišče nadzorovati zakonitost zadevnega akta Unije v skladu s pravili STO.

Vendar ni cilj skupne ureditve trgov za banane zagotoviti izvajanje – v pravnem redu Unije – posebne obveznosti, ki je bila sprejeta v okviru GATT iz leta 1994, in niti izrecno ne napotuje na njegove natančne določbe. Prav tako Uredbe št. 1964/2005 ni mogoče obravnavati kot ukrep, namenjen zagotavljanju izvajanja posebne obveznosti v okviru STO v pravnem redu Unije. Nazadnje, zgolj na podlagi namiga na kontekst pogajanj, ki jih je Unija sprožila v okviru člena XXVIII GATT iz leta 1994, v uvodnih izjavah od 2 do 5 Uredbe št. 1964/2005 ni mogoče meniti, da je s to uredbo izpolnjen pogoj, v skladu s katerim je v zadevnem aktu Unije izrecno napoteno na natančno opredeljene določbe sporazumov STO.

(Glej točke 44, 47, 49, od 58 do 60 in izrek.)

Zadeva C‑306/13

LVP NV

proti

Belgische Staat

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo rechtbank van eerste aanleg te Brussel)

„Predhodno odločanje — Skupna ureditev trgov — Banane — Uvozni sistem — Tarifne stopnje, ki se uporabijo“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. decembra 2014

Mednarodni sporazumi — Sporazum o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije — GATT iz leta 1994 — Neposredni učinek — Neobstoj — Nemožnost sklicevanja na sporazume STO za izpodbijanje zakonitosti akta Unije — Izjeme — Akt Unije, ki je namenjen zagotavljanju njihovega izvajanja ali se nanje izrecno in natančno sklicuje

(Splošni sporazum o carinah in trgovini 1994; Uredba Sveta št. 1964/2005, člen 1(1); Sklep Sveta št. 94/800)

Določbe Splošnega sporazuma o carinah in trgovini 1994, ki je v Prilogi 1 A k Sporazumu o ustanovitvi svetovne trgovinske organizacije (STO), za posameznike ne morejo ustvarjati pravic, ki jih ti lahko za prerekanje uporabe tarifne stopnje 176 EUR/tono, določene v členu 1(1) Uredbe št. 1964/2005 o tarifnih stopnjah za banane, uveljavljajo neposredno pred nacionalnim sodiščem.

Sporazumi STO glede na naravo in sistematiko načeloma niso del pravil, z vidika katerih Sodišče nadzira zakonitost aktov institucij Unije. Le kadar mora Unija izpolniti posebno obveznost, ki jo je sprejela v okviru STO, ali je v aktu Unije izrecno napoteno na natančno opredeljene določbe sporazumov STO, mora Sodišče nadzorovati zakonitost zadevnega akta Unije v skladu s pravili STO.

Vendar ni cilj skupne ureditve trgov za banane zagotoviti izvajanje – v pravnem redu Unije – posebne obveznosti, ki je bila sprejeta v okviru GATT iz leta 1994, in niti izrecno ne napotuje na njegove natančne določbe. Prav tako Uredbe št. 1964/2005 ni mogoče obravnavati kot ukrep, namenjen zagotavljanju izvajanja posebne obveznosti v okviru STO v pravnem redu Unije. Nazadnje, zgolj na podlagi namiga na kontekst pogajanj, ki jih je Unija sprožila v okviru člena XXVIII GATT iz leta 1994, v uvodnih izjavah od 2 do 5 Uredbe št. 1964/2005 ni mogoče meniti, da je s to uredbo izpolnjen pogoj, v skladu s katerim je v zadevnem aktu Unije izrecno napoteno na natančno opredeljene določbe sporazumov STO.

(Glej točke 44, 47, 49, od 58 do 60 in izrek.)