ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 98/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) 7. decembra 2015 – Robeco Hollands Bezit NV in drugi/Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

(Zadeva C-658/15)

(2016/C 098/24)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnice: Robeco Hollands Bezit NV, Robeco Duurzaam Aandelen NV, Robeco Safe Mix NV, Robeco Solid Mix NV, Robeco Balanced Mix NV, Robeco Growth Mix NV, Robeco Life Cycle Funds NV, Robeco Afrika Fonds NV, Robeco Global Stars Equities, Robeco All Strategy Euro Bonds, Robeco High Yield Bonds, Robeco Property Equities

Nasprotna stranka: Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba sistem, v katerem je udeleženih veliko agentov skladov in borznih posrednikov, ki v tem sistemu pri transakcijah zastopajo odprte investicijske sklade oziroma investitorje, in ki dejansko podpira izključno te odprte investicijske sklade v njihovi obveznosti, da izvršujejo naročila, ki so jih o nakupu in prodaji deležev izdali investitorji, šteti za regulirani trg v smislu člena 4(1), točka 14, Direktive o finančnih trgih (1), in, če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, katere značilnosti so za to odločilne?

(1) Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 263).
SL Uradni list Evropske unije C 59/10

Tožba, vložena 14. decembra 2015 – Evropska komisija/Republika Portugalska

(Zadeva C-665/15)

(2016/C 059/10)

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Guerra e Andrade in J. Hottiaux, agenta)

Tožena stranka: Portugalska republika

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da ni vzpostavila omrežja za vozniška dovoljenja Evropske unije, ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 7(5)(d) Direktive 2006/126/ES (1).

— Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Iz Direktive 2006/126 in iz sodne prakse izhaja, da mora država članica, ki izda vozniško dovoljenje, preveriti, ali so izpolnjeni minimalni standardi za izdajo vozniškega dovoljenja.

Če Portugalska ni povezana z omrežjem vozniških dovoljenj Evropske unije (RESPER), pa ne more preveriti, ali so izpolnjeni minimalni standardi za izdajo vozniškega dovoljenja. Zlasti ne more preveriti, ali prosilec že ima vozniško dovoljenje v drugi državi članici.

Če ni povezana z RESPER, tudi druge države članice skupaj s Portugalsko ne morejo preveriti, ali so izpolnjeni minimalni standardi za izdajo vozniškega dovoljenja.

Poleg tega države članice skupaj s Portugalsko ne morejo izvajati nikakršnega nadzora v primerih, v katerih minimalni standardi za izdajo vozniškega dovoljenja očitno niso bili izpolnjeni.

Portugalska s tem, da ni povezana z RESPER, tako ogroža osrednji cilj obveznosti povezanosti z omrežjem in cilj iz Direktive 2006/126, in sicer izboljšati varnosti v cestnem prometu z olajšanjem prostega gibanja oseb.

Člen 7(5)(d) Direktive jasno določa, da države članice uporabljajo omrežje vozniških dovoljenj Evropske unije, zlasti zato, da se pospeši preverjanje, in predvsem, da se prepreči, da bi prosilec imel več kot eno vozniško dovoljenje.

Člen 16(2) Direktive določa, da države članice člen 7(5) Direktive uporabljajo od 19. januarja 2013.

(1) Direktiva 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih (prenovitev) (UL L 403, str. 18).
—

členi 3(1), 8 in 9(1)(a) Uredbe št. 885/2013 ter členi 5(1), 9 in 10(1)(a) Uredbe št. 886/2013 naj se razglasijo za nične, in
1.

Ali so na podlagi členov 314(a) in 226(11) Direktive 2006/112 (1) ter členov 314(d) in 226(14) te direktive dovoljena nacionalna pravila in/ali nacionalna praksa, ki temelji na teh pravilih, s katerimi je davčnemu zavezancu preprečena uporaba maržne ureditve DDV, ker se je pri davčnem nadzoru, ki ga je opravil davčni organ, izkazalo, da so bile na računih z obračunanim DDV za dobavljeno blago navedene nepravilne informacije/podatki o uporabi maržne ureditve DDV in/ali o oprostitvi plačila DDV, davčni zavezanec pa tega ni vedel in ni mogel vedeti?
1.

Ali gre za priobčitev javnosti v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29 (1) s strani upravljavca spletnega mesta, če to spletno mesto ne vsebuje varovanih del, ampak obstaja sistem [kakršen je opisan v nadaljevanju v točkah od 1 do 13 in v točki 30], prek katerega se za uporabnike indeksirajo in kategorizirajo meta podatki o varovanih delih, ki se nahajajo na računalnikih uporabnikov, tako da lahko uporabniki na njihovi podlagi varovana dela najdejo ter jih naložijo in prenesejo?
1.

Ali sta člena 34 in 35 zakona 1/2000 v nasprotju s členoma 6(1) in 7(2) Direktive 93/13/EGS (1) in členi 6(1)(d), 11 in 12 Direktive 2005/29/ES, ker izključujejo, da bi se po uradni dolžnosti nadzirali morebitni nepošteni pogoji ali poslovne prakse, ki jih lahko vsebujejo pogodbe, sklenjene med odvetniki in fizičnimi osebami, ki delujejo za namen, ki je izven njihovih poslovnih ali poklicnih dejavnosti?
SL Uradni list Evropske unije C 27/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Združeno kraljestvo) 13. novembra 2015 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

(Zadeva C-592/15)

(2016/C 027/23)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tožena stranka: British Film Institute

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je besedilo člena l3A(1)(n) Šeste direktive (1), še posebej dikcija „določene kulturne storitve,“ dovolj jasno in natančno, da člen 13A(1)(n) učinkuje neposredno, tako da je opravljanje teh kulturnih storitev s strani oseb javnega prava ali drugih priznanih kulturnih ustanov, kot so storitve nasprotne stranke v tej zadevi, oproščeno, če ne obstaja nacionalna zakonodaja za prenos?

2. Ali besedilo člena 13A(1)(n) Šeste direktive, še posebej dikcija „določene kulturne storitve,“ državam članicam dopušča kakršno koli diskrecijo pri uporabi z zakonodajo za prenos in če, kakšno diskrecijo?

3. Ali se enake ugotovitve kot zgoraj uporabljajo tudi za člen 132(1)(n) glavne direktive o DDV (2)?

(1) Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS)

(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23.)

(2) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost

(UL L 347, str. 1.)
—

Ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo, s tem da za Gowerton in Llanelli, Gibraltar in 11 aglomeracij ni pravilno uporabilo Direktive Sveta 91/271/EGS (1) o čiščenju komunalne odpadne vode, ni izpolnilo obveznosti iz členov 3, 4, 5 in 10 Direktive 91/271/EGS;
2.

Ne glede na odgovor na vprašanji 1a in 1b: Ali je treba člen 6(1)(d) Direktive Sveta 2004/114/ES z dne 13. decembra 2004 o pogojih za sprejem državljanov tretjih držav za namene študija, izmenjav učencev, neplačanega usposabljanja ali prostovoljnega dela razlagati tako, da imajo države članice na podlagi te direktive pooblastilo, da v položaju, kot je obravnavani, državljanki tretje države, v tem primeru Irana, ki je pridobila univerzitetno izobrazbo v Iranu na Sharif University of Technology (Teheran), ki je specializirana za tehniko, inženirstvo in fiziko, in ki zaprosi za vstop zaradi sprejema na doktorski študij na področju raziskav IT varnosti v okviru projekta „Zanesljivi vgrajeni in mobilni sistemi“, zlasti razvoj učinkovitih mehanizmov zaščite za pametne telefone, prepovejo sprejem na svoje ozemlje z navedbo, da ni mogoče izključiti, da bi raziskovalna znanja, ki bi jih pridobila v raziskovalnem projektu, lahko v Iranu zlorabila, na primer za pridobitev zaupnih informacij v zahodnih državah, za notranjo represijo ali na splošno v povezavi s kršitvami človekovih pravic?
1.

Ali je mogoče člen 13 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (1) razlagati tako, da ima imetnik materialnih avtorskih pravic, v katere je bilo poseženo, možnost zahtevati vračilo odškodnine za škodo, ki mu je bila povzročena na podlagi splošnih načel na tem področju, ali pa, ne da bi bilo treba dokazati škodo ter vzročno zvezo med dejanjem, s katerim je bilo poseženo v avtorsko pravico, in nastalo škodo, možnost zahtevati plačilo zneska, ki ustreza dvakratnemu ali, v primeru krivdnega poseganja v avtorsko pravico, trikratnemu znesku ustreznega nadomestila, čeprav člen 13 Direktive 2004/48 določa, da sodišče pri odločitvi o odškodnini upošteva vidike iz člena 13(1)(a) in lahko samo podredno namesto (a) v ustreznih primerih določi odškodnino kot pavšalni znesek na podlagi elementov iz člena 13(1)(b) Direktive?
SL Uradni list Evropske unije C 406/13

Pritožba, ki sta jo vložila Eugen Popp in Stefan M. Zech 19. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 6. novembra 2014 v zadevi T-463/12, Eugen Popp in Stefan M. Zech/Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-17/15 P)

(2015/C 406/13)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnika: Eugen Popp in Stefan M. Zech (zastopnika: A. Kockläuner in O. Nilgen, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Müller-Boré & Partner Patentanwälte

Sodišče Evropske unije (šesti senat) je s sklepom z dne 26. oktobra 2015 zavrnilo pritožbo in pritožnikoma naložilo, da nosita svoje stroške.
3.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali je treba člen 19(2) Sklepa Komisije z dne 27. aprila 2011 (2011/278/EU) razlagati tako, da nasprotuje uporabi nacionalne izvedbene določbe iz člena 18(4) Zuteilungsverordnung 2020 (uredba o dodelitvi pravic do emisije do leta 2020) za naprave za proizvodnjo električne energije glede tega, kdaj začne veljati obveznost trgovanja s pravicami do emisije?
—

Zmanjšanje globe, naložene družbi SLM v lastnem imenu in solidarno, ob upoštevanju primarno (i) dokazov, predloženih v postopkih na prvi stopnji; (ii) smernic za izrekanje kazni, ki so veljale v času nastanka izpodbijanih dejstev; (iii) marginalne vloge, ki jo je imela pritožnica in krajšega obdobja njene udeležbe v kartelu, ki se je za družbo SLM začel leta 1999, ki je edini datum, za katerega so na razpolago elementi v podporo trditev glede tovrstne udeležbe;
—

Splošni indici glede pripisljivosti, ki jih je uporabila Komsiija in jih je potredilo Splošno sodišče ne povedo ničesar glede stopnje avtonomije uprave družbe SACE S.p.A., ki jo je ta imela in jo ima pri upravljanju podjetja: to velja ne le če se upoštevajo posamično, temveč tudi če se upoštevajo skupaj. Ti indici ne morejo dokazovati ničesar drugega kot to, da je leta 2009 Italijanska država obvladovala družbo SACE S.p.A., saj je imela v lasti vse delnice. Sodba Stardust Marine pa zahteva, da so uporabljeni indici za dokazovanje vpletenosti države ozko povezani z zadevnimi ukrepi, ob upoštevanju njihovega obsega, vsebine in pogojev, ki jih zajemajo. V izpodbijani sodbi je izrecno priznano, da indici o pripisljivosti uporabljeni v sklepu, – vsi (razen enega) zadevajo dejavnost družbe SACE na področju zavarovanj netržnih tveganj, kar pa je sektor v katerem družba SACE BT ni dejavna – zadevajo splošni kontekst v katerem deluje družba SACE S.p.A. namesto, da bi se nanašali na okoliščine tega primera in kontekst v katerem so bili sporni ukrepi sprejeti. Ne glede na to je Splošno sodišče ni navedlo, da so taki indici po svoji naravi neprimerni za to da bi se nanje neposredno oprla domneva konkretne vpletenosti države pri sprejetju zadevnega ukrepa. Tako je Splošno sodišče prestavilo težišče preizkusa pripisljivosti na celoto razmerij med državo in podjetji, ki ustreza organizacijskim strukturam javnih podjetij, ki jih zakon izrecno opredeljuje za delniške družbe v italijanskem pravnem redu – s čemer pa se vsakršna upoštevnost odvzame specifičnemu predmetu, specifični naravi in specifični vsebini zadevnih ukrepov pa tudi konkretnim razlogom zaradi katerih so bili sprejeti. Dejansko indici, ki jih je uporabila Komisija kažejo, da je zelo malo verjetno da bi bila pri sprejetju spornih ukrepov vpletena država;
SL Uradni list Evropske unije C 389/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Općinski sud u Novom Zagrebu (Hrvaška) 11. septembra 2015 – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer

(Zadeva C-484/15)

(2015/C 389/21)

Jezik postopka: hrvaščina

Predložitveno sodišče

Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ibrica Zulfikarpašić

Tožena stranka: Slaven Gajer

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so določbe zakona o izvršbi, ki se nanašajo na evropski nalog za izvršbo, v skladu z Uredbo (ES) št. 805/2004, (1) oziroma ali v Republiki Hrvaški izraz „sodišče“ v izvršilnem postopku za izdajo odločbe o izvršbi na podlagi verodostojne listine zajema tudi notarje in ali lahko notarji s potrdili o evropskem nalogu za izvršbo opremljajo pravnomočne in izvršljive odločbe o izvršbi na podlagi verodostojne listine, ki so jih izdali, ko zoper navedeno odločbo ni bilo ugovora, če pa ne morejo, ali lahko sodišče izda potrdilo o evropskem nalogu za izvršbo za odločbo o izvršbi na podlagi verodostojne listine, ki jo je izdal notar, če ta odločba po vsebini zajema nesporni zahtevek, in kateri obrazec mora uporabiti?

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 38).
SL Uradni list Evropske unije C 371/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 3. avgusta 2015 – NEW WAVE CZ a.s./ALLTOYS spol. s r.o.

(Zadeva C-427/15)

(2015/C 371/17)

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Nejvyšší soud České republiky

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: New Wave CZ a.s.

Tožena stranka: Alltoys spol. s r. o.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 8(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine razlagati tako, da gre v primeru, ko želi tožeča stranka po tem, ko je bil postopek, v katerem je bila ugotovljena kršitev pravice intelektualne lastnine, že pravnomočno končan, v ločenem postopku pridobiti informacije o izvoru in distribucijskih omrežjih blaga ali storitev, s katerimi se krši pravica intelektualne lastnine (na primer, da bi lahko natančno opredelila škodo in potem zahtevala odškodnino zanjo) za postopek, ki spada v okvir postopka o kršitvi pravic intelektualne lastnine?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 2, str. 32.
1.

Ali je treba glede na načeli lojalnega sodelovanja in polnega učinka direktive člena 1(1) ter 2(1)(a) in (b) Direktive 89/665 (1) razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot jo določa člen 310(2) Ley 30/2007, de 30 de octubre, de Contratos del Sector Público (zdaj člen 40(2) RDLeg 3/2011, ki potrjuje prečiščeno besedilo besedilo Ley de Contratos del Sector Público), ker onemogoča dostop do vložitve zahtevka za revizijo zoper procesne akte naročnika, kot je lahko odločitev o sprejemu ponudbe ponudnika, v zvezi s katero se uveljavlja neizpolnjevanje določb o dokazovanju tehnične in ekonomske sposobnosti, določenih v nacionalni zakonodaji in zakonodaji Unije?
—

UUNT in vsem intervenientkam v tem pritožbenem postopku naloži, naj nosijo svoje stroške ter plačajo stroške pritožnice v tem postopku in stroške v postopku (i) s tožbo pred Splošnim sodiščem v zadevi T-423/12, (ii) pred četrtim odborom za pritožbe v zadevi R 1561/2010-4 in (iii) z ugovorom B 1 023 680 pred oddelkom za ugovore.
4.

Komisija meni, da je s tem, da komunalna odpadna voda iz štirih aglomeracij (Prosotsani, Doxatos, Eleftheroypoli in Vagia) pred izpustom ni obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku, kršen člen 4 navedene direktive. Poleg tega isti grški organi priznavajo, da bodo navedene aglomeracije popolnoma izpolnjevale določbe navedene direktive le, kadar so bili zaključeni sofinancirani projekti. Čeprav so bila nujna dela že vključena v prioritetno os „02 Varstvo in upravljanje z vodnimi viri“ operativnega programa „Okolje in trajnostni razvoj“, po mnenju Komisije ni predvideno pravočasno dokončanje aglomeracij Eleftheroypoli in Prosotsani, čeprav grški organi niso navedli točnega datuma za aglomeraciji Vagia in Doxatos. Iz odgovorov grških organov je razvidno, da je problematično obratovanje upoštevne naprave v Galatisti in da jo je treba izboljšati, da bi ustrezala zahtevam iz te direktive.
SL Uradni list Evropske unije C 337/4

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Regionale di Roma (Italija) 16. julija 2015 – Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

(Zadeva C-378/15)

(2015/C 337/05)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione Tributaria Regionale di Roma

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Mercedes Benz Italia SpA

Nasprotna stranka: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišče naj odloči, ali sta nacionalna zakonodaja (zlasti člena 19(5) in 19a uredbe predsednika republike št. 633 iz leta 1972) in praksa nacionalnega davčnega organa, v skladu s katerima je treba upoštevati strukturo prometa gospodarskega subjekta tudi za ugotavljanje tako imenovanih pomožnih transakcij brez določitve metode izračuna, ki temelji na strukturi in dejanskem namenu nabav, in ki objektivno odraža dejanski delež stroškov, nastalih pri posameznih obdavčenih in neobdavčenih transakcijah davčnega zavezanca, za namene izvajanja pravice do odbitka v nasprotju z razlago členov 168, 173, 174 in 175 Direktive 2006/112/ES (1), ki temelji na načelih sorazmernosti, učinkovitosti in nevtralnosti, kot so določena v pravu Skupnosti.

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).
2.

Ali je treba določbe členov 10, 46 in 47 Direktive 2004/17 razumeti in razlagati, skupaj ali ločeno (vendar brez omejevanja zgoraj navedenih določb), tako, da: (a) načeli enakega obravnavanja izvajalcev in preglednosti nista kršeni v primeru, ko naročnik: — v razpisni dokumentaciji vnaprej določi splošno možnost kumuliranja poklicnih sposobnosti izvajalcev, vendar ne opredeli sheme za izvajanje te možnosti; — naknadno med postopkom oddaje javnega naročila podrobneje opredeli zahteve za oceno usposobljenosti izvajalcev, tako da opredeli nekatere omejitve glede kumuliranja poklicnih sposobnosti izvajalcev; — zaradi te podrobnejše opredelitve vsebine zahtev glede usposobljenosti podaljša rok za oddajo ponudb in to podaljšanje objavi v Uradnem listu? (b) omejitve kumuliranja sposobnosti izvajalcev ni treba jasno navesti vnaprej, če je zaradi posebne narave naročnikovih dejavnosti in posebnih značilnosti pogodbe o izvedbi javnega naročila taka omejitev predvidljiva in upravičena?
SL Uradni list Evropske unije C 320/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Irska) 5. avgusta 2015 – Evelyn Danqua/The Minister for Justice and Equality Ireland in Attorney General

(Zadeva C-429/15)

(2015/C 320/31)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Evelyn Danqua

Nasprotni stranki v postopku: The Minister for Justice and Equality Ireland in Attorney General

Druga stranka: The Refugee Legal Services

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je z vidika načela enakovrednosti za prošnjo za azil, ki je urejena z nacionalno zakonodajo, v kateri so upoštevane obveznosti države članice v skladu z direktivo o pogojih, mogoče šteti, da je ustrezno primerljiva s prošnjo za subsidiarno zaščito?
2.

Ali iz sistematike členov 14, 6, 7, 53 in 55 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane, izhaja, da se lahko prepovedi posameznih živil ali sestavin živil na nacionalni ravni sprejmejo samo na podlagi pogojev iz navedenih členov in ali to nasprotuje nacionalni zakonski določbi, kot je opisana pod točko 1?
SL Uradni list Evropske unije C 294/44

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 10. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. aprila 2015 v zadevi T-470/11, Total in Elf Aquitaine/Komisija

(Zadeva C-351/15 P)

(2015/C 294/56)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: V. Bottka in F. Dintilhac, agenta)

Drugi stranki v postopku: Total SA, Elf Aquitaine SA

Predlogi

— razveljavitev izpodbijane sodbe Splošnega sodišča v zadevi T-470/11 z dne 29. aprila 2015;

— ugotovitev nedopustnosti tožbe, vložene pri Splošnemu sodišču,

— naložitev plačila vseh stroškov, ki so nastali v tem postopku in v postopku na prvi stopnji, toženima strankama v pritožbenem postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.

Komisija v prvem in drugem pritožbenem razlogu trdi, da je bil v izpodbijani sodbi neutemeljeno zavrnjen njen predlog za ugotovitev nedopustnosti tožbe. V okviru prvega pritožbenega razloga Komisija trdi, da je Splošno sodišče s tem, da je ugotovilo, da imajo dopisi računovodje Komisije z dne 24. junija in 8. julija 2011 zavezujoče pravne učinke, napačno uporabilo pravo. Dopisi računovodje naj bi bili le zahtevki za plačilo v okviru izvršitve Odločbe Metakrilati in priprava na njeno morebitno izvršbo po izdaji sodbe Splošnega sodišča v zadevi T-217/06 (1), s katero je bil znesek globe, naložen družbi Arkema, znižan, s sodbo, izdano istega dne v zadevi T-206/06 (2) (ki jo je pozneje potrdilo Sodišče s sklepom v zadevi C-421/11 P) (3), pa so bile globe, naložene toženim strankam, potrjene. Dopisi računovodja naj še ne bi pomenili izvršbe in naj tako ne bi določali „končnega stališča“ Komisije. Poleg tega naj dopisi računovodje ne bi imeli drugačnih zavezujočih pravnih učinkov od tistih, ki so nastali z Odločbo Metakrilati, ki po izčrpanju pravnih sredstev toženih strank ni več izpodbojna. Drugi pritožbeni razlog se nanaša na dejstvo, da izpodbijana sodba ne spoštuje načel litispendence in pravnomočnosti, ki sta posledica sklepa Sodišča v zadevi C-421/11 P.

Nazadnje, Komisija tretji pritožbeni razlog glede protislovnosti obrazložitve navaja podredno, in sicer za primer, če bi Sodišče zavrnilo njen drugi in tretji pritožbeni razlog. Splošno sodišče naj bi v točki 113 napačno ugotovilo, da so tako družba Arkema kot druge solidarno zavezane tožene stranke povsem izpolnile obveznosti, ki so jih imele proti Komisiji, v točki 9 pa naj bi to sodišče pravilno navedlo, da je družba Arkema obžalovala, da Komisiji ne more odobriti zadržanja kakršnega koli zneska za primer, če bo uspela s tožbo pred sodiščem Unije. To protislovje v obrazložitvi naj bi vplivalo na utemeljitev Splošnega sodišča pri vsebinski presoji zadeve in naj bi bilo zadosten razlog za razveljavitev izpodbijane sodbe.

(1) ECLI:EU:T:2011:251

(2) ECLI:EU:T:2011:250

(3) ECLI:EU:C:2012:60