ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 31/6

Pritožba, ki jo je Kraljevina Španija vložila 4 decembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-2/07, Španija proti Komisiji

(Zadeva C-641/13 P)

2014/C 31/10

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, agent)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

— ugodi naj se tej pritožbi in delno razveljavi sodba Splošnega sodišča z dne 16. septembra 2013 v zadevi T-2/07, Kraljevina Španija proti Evropski komisiji;

— delno naj se, kot je bila prej zahtevano, razglasi za nično Odločba C(2006) 5102 z dne 20. oktobra 2006 o zmanjšanju pomoči Kohezijskega sklada za sklop projektov št. 2001 ES 16 C PE 050, ki se nanaša na sanacijo porečja reke Júcar (Španija) v delu v katerem se je za nepravilnost štela uporaba izkušenj kot merila za izbiro;

— Nasprotni stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Napačna uporaba prava, ker so se izkušnje štele za merilo za oddajo, ki je v nasprotju s členom 30 Direktive 93/37 (1). Ta določba namreč ne prepoveduje uporabe meril, ki so vezana na izkušnje ponudnika, pri oddaji naročila. Nasprotno, izkušnje ponudnika se lahko upoštevajo, če gre za merilo, ki ni namenjeno ocenjevanju sposobnosti ponudnika, je ločeno od zahteve po solventnosti, in je namenjeno oceni ekonomsko najugodnejše ponudbe, saj je povezano s predmetom naročila in kakovostjo njegovega izvajanja.

(1) Direktiva Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 163).
1.

Ali je treba člen 1 Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah (v nadaljevanju: Uredba) (1) razlagati tako, da je treba tožbo, s katero kupec državnih obveznic tožene stranke zoper toženo stranko uveljavlja zahtevke za plačilo v obliki izpolnitvenih in odškodninskih zahtevkov, šteti za „civilno in gospodarsko zadevo“ v smislu člena 1(1), prvi stavek, Uredbe, če kupec ni sprejel ponudbe za zamenjavo obveznic, ki jo je tožena stranka dala konec februarja 2012 na podlagi grškega zakona št. 4050/2012 (grški zakon o imetnikih obveznic, v nadaljevanju: Greek Bondholder Act)?
2.

Ali je treba točki (a) in (b) člena 5(2) Direktive 2001/29 razlagati tako, da je državam članicam dovoljeno, da določijo pravično nadomestilo za imetnike pravic v obliki: 1. pavšalnega nadomestila, ki ga proizvajalec, uvoznik ali pridobitelj znotraj Skupnosti plača med dajanjem naprav, ki omogočajo razmnoževanje zaščitenih del, v promet na nacionalnem ozemlju in katerega znesek se izračuna izključno na podlagi hitrosti, s katero lahko fotokopirni stroj naredi določeno število kopij na minuto, brez vsakršnega drugega navezovanja na škodo, ki jo morda utrpijo imetniki pravic, ter 2. sorazmernega nadomestila, določenega izključno s ceno na enoto, pomnoženo s številom narejenih kopij, ki je odvisna od tega, ali je dolžnik sodeloval ali ne pri pobiranju tega nadomestila, ki ga morajo plačati fizične ali pravne osebe, ki razmnožujejo dela, ali po potrebi namesto njih osebe, ki napravo za reproduciranje za plačilo ali brezplačno dajejo na razpolago drugim. Če je odgovor na to vprašanje nikalen, katera so upoštevna in skladna merila, ki jih morajo države članice uporabiti, da se lahko nadomestilo v skladu s pravom Unije šteje za pravično in da se med zadevnimi osebami vzpostavi pravično ravnotežje?
1.

Ali državljan tretje države, ki nezakonito prebiva na ozemlju države članice, ogroža javni red v smislu člena 7(4) Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, str. 98, v nadaljevanju: Direktiva o vračanju) že zato, ker je osumljen storitve dejanja, ki se po nacionalnem pravu kaznuje kot kaznivo dejanje, ali pa je za to nujno, da ga je zaradi storitve tega dejanja obsodilo sodišče v kazenskem postopku, in ali je morala v tem primeru obsodba postati pravnomočna?
1.

Ali je časovno in količinsko omejeno testno črpanje zemeljskega plina s preizkusno vrtino, namenjeno preizkusu gospodarnosti trajnega pridobivanja zemeljskega plina, „pridobivanje (…) zemeljskega plina v komercialne namene“ v smislu točke 14 Priloge I k Direktivi Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (85/337/EGS) (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 (UL L 140, str. 114), (Direktiva 85/337) (2)? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali so stroški operacije za odstranitev proizvoda in vstavitev drugega srčnega spodbujevalnika škoda, ki jo povzroči telesna poškodba, v smislu členov 1 in 9(1)(a) Direktive 85/374/EGS?
SL Uradni list Evropske unije C 359/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 10. oktobra 2013 – Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare in drugi proti Fipa Group in drugim

(Zadeva C-534/13)

2013/C 359/08

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale (ISPRA)

Tožene stranke: Fipa Group srl, Ivan srl, Tws Automation srl

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela Evropske unije na področju okolja, določena v členu 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije in v Direktivi 2004/35/ES (1) z dne 21. aprila 2004 (člena 1 in 8(3), uvodni izjavi 13 in 24), zlasti načelo „plača povzročitelj obremenitve“, previdnostno in preventivno načelo ter načelo prednostnega odpravljanja okoljske škode pri viru, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kot so členi 244, 245 in 253 zakonske uredbe št. 152 z dne 3. aprila 2006, ki v primeru, da se ugotovi onesnaženje zemljišča in ni mogoče določiti osebe, ki je odgovorna za onesnaženje, ali od nje ni mogoče doseči sanacije, upravnemu organu ne omogoča, da bi odredil izvedbo nujnih zavarovalnih ukrepov in sanacije lastniku, ki ni odgovoren za onesnaženje, in za slednjega predvideva le premoženjsko odgovornost, ki je omejena na vrednost zemljišča po sanaciji?

(1) Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL L 143, str. 56).
SL Uradni list Evropske unije C 352/7

Pritožba, ki jo je Cytochroma Development, Inc. vložila 13. septembra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 3. julija 2013 v zadevi T-106/12, Cytochroma Development, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-490/13 P)

2013/C 352/13

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Cytochroma Development, Inc. (zastopnika: S. Malynicz, barrister, A. Smith, solicitor)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Teva Pharmaceutical Industries, Ltd.

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 3. julija 2013 v zadevi T-106/12;

— odloči, da UUNT nosi svoje stroške, in mu naloži plačilo stroškov pritožnice.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti iz teh razlogov:

— Splošno sodišče naj bi kršilo člen 65(6) Uredbe o znamki Skupnosti (1) in člen 1(1)(d) Uredbe št. 216/96 (2) o ukrepih, ki jih mora UUNT sprejeti za uskladitev s sodbo Splošnega sodišča;

— Splošno sodišče naj bi kršilo načelo pravne varnosti in člen 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 216/96 z dne 5. februarja 1996 o poslovniku odborov za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (blagovne znamke in modeli) (UL L 28, str. 11).
SL Uradni list Evropske unije C 336/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 3. septembra 2013 – Adala Bero

(Zadeva C-473/13)

2013/C 336/20

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Adala Bero

Tožena stranka: Regierungspräsidium Kassel

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali ima država članica na podlagi člena 16(1) Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (1) obveznost izvajanja pridržanja zaradi odstranitve v posebnih centrih za pridržanje tudi takrat, kadar so taki centri le v nekaterih federalnih enotah te države?

(1) UL L 348, str. 98.
SL Uradni list Evropske unije C 325/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Španija) 23. julija 2013 – Mario Vital Pérez proti Občini Oviedo

(Zadeva C-416/13)

2013/C 325/16

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Mario Vital Pérez

Tožena stranka: Občina Oviedo

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 2(2), 4(1) in 6(1)(c) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu ter člen 21(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v delu, v katerem prepovedujejo vsakršno diskriminacija zaradi starosti, nasprotujejo temu, da se v objavi javnega natečaja občine, ki se izrecno sklicuje na regionalni zakon države članice, za dostop do delovnega mesta policista lokalne policije določi najvišja starost 30 let?
1.

Ali je treba člen 56 Direktive 2004/17/ES (1) razlagati tako, da nacionalni zakonodajalec ne sme določiti, da lahko naročniki med zadnjo dražitvijo na elektronski dražbi konkurentom preprečijo vpogled, na katero mesto so uvrščeni in kakšne so ponudbe drugih gospodarskih subjektov, tako da določijo, da bodo o tem seznanjeni po koncu dražbe?
—

posledično, če je o sporu mogoče odločiti, naj se dokončno ugodi prvostopenjski tožbi, a) z razglasitvijo ničnosti ukrepov Eulex – katerih vsebina in datum sprejetja tožeči stranki nista znana – na področju oddaje naročila imenovanega „EuropeAid/131516/D/SER/XK – helikopterska podpora misiji EULEX na Kosovu (PROC/272/11)“ družbi Starlite Aviation Operations, ki jo je Eulex sporočila z dopisom z dne 29. marca 2012 ter vsakega drugega predhodnega, posledičnega in/ali kakorkoli povezanega akta, in zlasti, če je treba, dopisa 2012-DAS-0392 z dne 17. aprila 2012, s katerim je Eulex tožeči stranki zavrnil dostop do aktov razpisa, ki jih je zahtevala 2. aprila 2012; b) Eulex naj se naloži vračilo škode (v posebni obliki ali v enakovrednem znesku) v korist tožeče stranke v obsegu, navedenem v točki 37 in naslednjih tožbe vložene pri Splošnem sodišču; c) Eulexu naj naloži plačilo stroškov postopka;
1.

Potrebni so popravki prakse registracije UUNT in sodne prakse Splošnega sodišča, ki bi učinkovito vzpostavili recipročnost med razlikovalnim učinkom prejšnje znamke in njenim področjem varstva.
SL Uradni list Evropske unije C 274/15

Tožba, vložena 18. julija 2013 – Svet Evropske unije proti Evropski komisiji

(Zadeva C-409/13)

2013/C 274/27

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: G. Maganza, A. de Gregorio Merino in I. Gurov, agenti)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog tožeče stranke

— Sklep Komisije z dne 8. maja 2013, s katerim je ta odločila, da umakne predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o splošnih določbah za makrofinančno pomoč tretjim državam, naj se razglasi za ničen,

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Svet v utemeljitev tožbe, s katero želi doseči razglasitev ničnosti Sklepa Komisije o umiku predloga uredbe v pozni fazi prvega branja v rednem zakonodajnem postopku, navaja tri tožbene razloge.

Prvič, Svet navaja, da umik predloga uredbe pomeni resno kršitev načela delitve pristojnosti iz člena 13(2) PEU in načela institucionalnega ravnovesja. Po mnenju Sveta nobena določba Pogodb Komisiji izrecno ne podeljuje splošne pravice umakniti predlog, ki ga je posredovala zakonodajalcu Unije. Čeprav Svet ne ugovarja obstoju take pravice umika na podlagi člena 293(2) PDEU, pa naj Komisija te pravice ne bi smela izvajati po prosti presoji ali je zlorabiti. Svet meni, da umik takega predloga v zelo pozni fazi zakonodajnega postopka pomeni, da se Komisiji podeli neka oblika pravice veta v razmerju do sozakonodajalcev Unije. Na podlagi tega naj bi bila Komisija postavljena na isto raven kot ta sozakonodajalca, kar naj bi privedlo do izkrivljenja rednega zakonodajnega postopka iz člena 294 PDEU, prekoračilo pristojnost Komisije za zakonodajno pobudo iz člena 293(2) PDEU, in pravici Sveta do sprememb iz člena 293(1) PDEU odvzelo polni učinek. Po mnenju Sveta je poleg tega takšno izvajanje pravice do umika v nasprotju s členom 10(1) in (2) PDEU, saj naj Komisija ne bi bila več institucija z izvršilno funkcijo, temveč naj bi v zakonodajnem postopku sodelovala na isti ravni kot instituciji, ki razpolagata z demokratično legitimnostjo.

Drugič, umik predloga uredbe naj bi prav tako pomenil kršitev načela lojalnega sodelovanja iz člena 13(2) PEU. Svet na eni strani trdi, da je bil predlog uredbe umaknjen zelo pozno. Po številnih tristranskih srečanjih med fazo prvega branja („trialogi“) je Komisija predlog uredbe vseeno umaknila na dan, ko bi morala Parlament in Svet parafirati kompromis, ki so ga dosegli. Na drugi strani Svet Komisiji očita, da pred umikom ni izrabila vseh obstoječih postopkovnih možnosti iz poslovnika Sveta.

Zadnjič, Svet trdi, da se z izpodbijanim aktom o umiku ni spoštovalo zahteve po obrazložitvi aktov iz člena 296, drugi odstavek, PDEU. Svet Komisiji očita, da svojega sklepa o umiku ni nikakor obrazložila in tega sklepa tudi nikjer ni objavila.
1B.

Če je treba na vprašanje 1A odgovoriti pritrdilno: ali je s pravom Unije prepovedano, da se štipendija – pod predpostavko, da so izpolnjeni drugi pogoji zanjo – prizna za obdobje, ki je krajše od trajanja izobraževanja, za katero se prizna štipendija? Če bo Sodišče pri odgovoru na vprašanji 1A in 1B prišlo do sklepa, da zakonodaja o pravici do prostega gibanja delavcev ne nasprotuje temu, da se B. Martens od novembra 2008 do junija 2011 ali za del tega obdobja ne prizna štipendija:
SL Uradni list Evropske unije C 274/10

Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 11. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 30. aprila 2013 v zadevi T-304/11, Alumina d.o.o. proti Svetu in Komisiji

(Zadeva C-393/13 P)

2013/C 274/17

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: J.-P. Hix, agent, in G. Berrisch, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Alumina d.o.o., Evropska komisija

Predlogi

— Razglasitev ničnosti izpodbijane sodbe;

— zavrnitev tožbe;

— naložitev stroškov v zvezi s pritožbenim postopkom in postopkom pred Splošnim sodiščem tožeči stranki na prvi stopnji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Svet se v utemeljitev pritožbe zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 30. aprila 2013 v zadevi Alumina d.o.o. proti Svetu (T-304/11), s katero je to razglasilo ničnost Izvedbene Uredbe Sveta (EU) št. 464/2011 z dne 11. maja 2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz zeolita A v prahu s poreklom iz Bosne in Hercegovine (1), sklicuje na en pritožbeni razlog.

Svet Splošnemu sodišču očita, da je napačno razlagal pojem „prodaja pri običajnem poteku trgovanja“ v smislu člena 2(1) in (6) osnovne uredbe. (2) Podrobneje, Svet zatrjuje, da je mogoče prodajo opraviti pri običajnem poteku trgovanja, čeprav je prodajalec zvišal prodajno ceno za znesek premije za tveganje neplačila ali zamude pri plačilu.

Svet meni, da je poleg tega nasprotna razlaga, ki jo je podalo Splošno sodišče, nezdružljiva z načelom pravne varnosti.

(1) UL L 125, str. 1.

(2) Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).
SL Uradni list Evropske unije C 260/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 27. junija 2013 vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) – Public Relations Consultants Association Ltd proti The Newspaper Licensing Agency Ltd in drugim

(Zadeva C-360/13)

2013/C 260/50

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Public Relations Consultants Association Ltd

Tožene stranke: The Newspaper Licensing Agency Ltd in drugi

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so v okoliščinah, kadar:

(i) si končni uporabnik ogleduje spletno stran, ne da bi jo prenesel, natisnil ali kako drugače naredil njeno kopijo;

(ii) se kopije te spletne strani samodejno ustvarjajo na zaslonu in v internetnem „predpomnilniku“ na trdem disku končnega uporabnika;

(iii) je ustvarjanje teh kopij nujno za tehnične procese, ki so vključeni v pravilno in učinkovito brskanje po internetu;

(iv) zaslonska kopija ostane na zaslonu, dokler končni uporabnik ne zapusti zadevne spletne strani in se takrat z običajnim delovanjem računalnika samodejno izbriše;

(v) predpomnilniška kopija ostane v predpomnilniku, dokler med ogledovanjem drugih spletnih strani s strani končnega uporabnika ni nadomeščena z drugim gradivom in se takrat z običajnim delovanjem računalnika samodejno izbriše; in

(vi) se kopije ne ohranijo dlje, kot trajajo običajni procesi v zvezi z uporabo interneta, navedeni v točkah (iv) in (v) zgoraj;

take kopije (i) začasne, (ii) prehodne ali spremljevalne in (iii) sestavni in bistveni del tehnološkega procesa v smislu člena 5(1) Direktive 2001/29/ES (1)?

(1) Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230).
SL Uradni list Evropske unije C 260/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 29. maja 2013 vložilo Finanzgericht München (Nemčija) – Data I/O GmbH proti Hauptzollamt München

(Zadeva C-297/13)

2013/C 260/36

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht München

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Data I/O GmbH

Tožena stranka: Hauptzollamt München

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba opombo 2(a) k oddelku XVI (1) razlagati tako, da je treba proizvode, ki izpolnjujejo pogoje za to, da se uvrstijo kot deli v smislu tarifne številke 8473 kombinirane nomenklature (v nadaljevanju: KN) in za to, da se uvrstijo kot samostojni pod kakšno drugo tarifno številko poglavja 84 KN ali pod tarifno številko poglavja 85 KN, uvrstiti pod drugo tarifno številko, ker tarifna številka 8473 KN nima prednosti pred drugimi tarifnimi številkami poglavja 84 in tarifnimi številkami poglavja 85 KN?

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), kakor je bila spremenjena z uredbami Komisije (ES) št. 2031/2001 z dne 6. avgusta 2001 (UL L 279, str. 1), št. 1832/2002 z dne 1. avgusta 2002 (UL L 290, str. 1), št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003 (UL L 281, str. 1) in št. 1810/2004 z dne 7. septembra 2004 (UL L 327, str. 1).
—

Republika Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz členov 2(2) in 4(2) Direktive o konkurenci ter člena 9(1) Okvirne direktive, v skladu s katerimi se take radijske frekvence razporedijo in dodelijo na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminacijskih in sorazmernih meril. Republika Bolgarija naj bi določila merila za sodelovanje v postopku oddaje javnega naročila digitalnega prizemnega razširjanja, ki niso bila sorazmerna; z določitvijo meril za dodelitev radijskih frekvenc za digitalno prizemno oddajanje, ki niso bila primerna in bi tako od sodelovanja lahko odvrnila veliko število podjetij, zato Republika Bolgarija ni izpolnila obveznosti iz člena 2(2) Direktive o konkurenci, da se vsakemu podjetju zagotovi pravica do opravljanja elektronskih komunikacijskih storitev.
3.

Ali je treba člen 24 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da „se toženec spusti v postopek“ v smislu te določbe, le če ustrezno procesno dejanje opravi sam ali od njega pooblaščeni pravni zastopnik, ali pa velja to brez omejitve, tudi če to procesno dejanje opravi začasni zastopnik, ki je bil postavljen v skladu s pravom države članice?
—

sodba št. 564397 Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi T-336/11 z dne 9. aprila 2013, ki je bila vročena istega dne, naj se razveljavi in naj se v ugodi zahtevkom družbe Società Italiana Calzature SpA (v nadaljevanju: SIC) iz tožbe na prvi stopnji tako, da se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe z dne 8. aprila 2011 v postopku št. R 634/2010-2 in v skladu s sklepom oddelka za ugovore z dne 5. marca 2010 v zvezi z ugovorom št. B 1 350 711 ugotovi, da je treba zavrniti registracijo znamke družbe VICINI št. 6513386 zaradi neobstoja novosti, saj zaradi podobnosti obstaja verjetnost zamenjave s prejšnjim besednim znakom „ZANOTTI“ ki je predmet registracije Skupnosti št. 244 277 in italijanske registracije št. 452 869, katerih imetnica je družba SIC;
SL Uradni list Evropske unije C 215/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Wiesbaden (Nemčija) 3. maja 2013 – Rudolf Reznicek proti Helenski republiki

(Zadeva C-247/13)

2013/C 215/07

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Wiesbaden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Rudolf Reznicek

Tožena stranka: Helenska republika

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1 Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah [v državah članicah (vročanje pisanj) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000] (1) razlagati tako, da je treba tožbo, s katero kupec obveznic – ki jih je izdala tožena stranka in so bile vpisane na računu vrednostnih papirjev tožeče stranke pri Gries und Heissel Bankiers AG – ki ni sprejel ponudbe za zamenjavo obveznic, ki jo je tožena stranka dala konec februarja 2012, zahteva odškodnino v višini razlike v vrednosti, do katere je prišlo zaradi zanj finančno neugodne zamenjave, ki je bila marca 2012 kljub temu opravljena, šteti za „civilno in gospodarsko zadevo“ v smislu te uredbe?

(1) UL L 324, str. 79.
—

sklep razveljavi v delu, v katerem je razsojeno, da družba Henkel nosi svoje stroške in stroške Komisije (točka 3 izreka sklepa), in naj plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem naloži Komisiji.
—

Odločba Komisije št. 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 glede ukrepov pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie, določenih v zakonih št. 30/1997 in št. 206/1995, s katerima so uvedena zmanjšanja socialnih prispevkov, naj se razglasi za nično, v delu, v katerem je to potrebno in kolikor je to v interesu tožečih strank;
—

ugodi naj predlogom, ki so bili predstavljeni na prvi stopnji, in naj tako, — v delu in kolikor to zahteva interes pritožnic razglasi za nično Odločbo Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 v zvezi z ukrepi pomoči podjetjem, ki se nahajajo na območju Benetk in Chioggie, določenimi z zakonoma št. 30/1997 in št. 206/1995 o zmanjšanju prispevkov za socialno varnost; — podredno, navedeno odločbo razglasi za nično v delu, v katerem nalaga obveznost vračila zneskov, za katere so bili zmanjšani zadevni prispevki za socialno varnost, skupaj z vračilom zamudnih obresti za zadevna obdobja;