ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 11. marca 2008 – Consel Gi. Emme proti SLALA

(Zadeva C-467/06)

„Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Nedopustnost“

Vprašanja za predhodno odločanje — Dopustnost — Vprašanja, zastavljena brez zadostno opredeljenega dejanskega in pravnega stanja (člen 234 ES; Statut Sodišča, člen 23) (Glej točke od 15 do 17, 21 in 23.)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale civile di Genova – Neposredna podelitev upravljanja javnih služb in javne infrastrukture družbi, ki nadzira zadevni trg – Podelitev pooblastila tej družbi za določanje vsebine koncesijskih pogodb med njenimi konkurenti in državo in za razveljavitev teh pogodb.

Izrek

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je z odločbo z dne 16. novembra 2006 vložilo Tribunale civile di Genova, je očitno nedopusten.

Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 11. marca 2008 – Consel Gi. Emme proti SLALA

(Zadeva C-467/06)

„Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Nedopustnost“

Vprašanja za predhodno odločanje — Dopustnost — Vprašanja, zastavljena brez zadostno opredeljenega dejanskega in pravnega stanja (člen 234 ES; Statut Sodišča, člen 23) (Glej točke od 15 do 17, 21 in 23.)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale civile di Genova – Neposredna podelitev upravljanja javnih služb in javne infrastrukture družbi, ki nadzira zadevni trg – Podelitev pooblastila tej družbi za določanje vsebine koncesijskih pogodb med njenimi konkurenti in državo in za razveljavitev teh pogodb.

Izrek

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je z odločbo z dne 16. novembra 2006 vložilo Tribunale civile di Genova, je očitno nedopusten.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Lastni viri Evropskih skupnosti – Določitev in dajanje na razpolago s strani držav članic (člena 10 ES in 226 ES; Uredba Sveta št. 1150/2000) (Glej točke 34, 36, od 38 do 40, 42 in 43.)

2. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Akti z zavezujočimi pravnimi učinki (člen 230 ES; Uredba Sveta št. 1150/2000) (Glej točke 36, 45, 54, 59 in 60.)

Subject of the case

Predmet

Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 5. septembra 2006 v zadevi Republika Finska proti Komisiji (T-350/05), s katero je Sodišče prve stopnje tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 8. julija 2005, s katero je ta zavrnila začetek pogajanj glede možnosti pogojnega plačila carinskih dajatev za obrambno opremo, na katere se je sklicevala Komisija v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti, zavrnilo kot nedopustno – Izpodbojni akti.

Izrek

Izrek

1) Pritožba se zavrže.

2) Republika Finska nosi stroške postopka.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Konkurenca

–

Omejevalni sporazumi

–

Prepoved

–

Izjema po skupinah

–

Sporazumi v avtomobilskem sektorju

–

Začetek veljavnosti Uredbe št. 1400/2002 (člen 81(1) ES; uredbi Komisije št. 1475/95, člen 5(3), prvi pododstavek, prva alinea, in št. 1400/2002, člen 10) (Glej točke od 22 do 28, od 31 do 38 in točki 1, 2 izreka.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Handelsgericht Wien – Razlaga člena 5(3), prvi pododstavek, prva alinea, Uredbe Komisije (ES) št. 1475/95 z dne 28. junija 1995 o uporabi člena 85(3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov o distribuciji in servisiranju motornih vozil (UL L 145, str. 25) in Uredbe Komisije (ES) št. 1400/2002 z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj na področju motornih vozil (UL L 203, str. 30) – Odpoved sporazuma o distribuciji z enoletnim odpovednim rokom s strani dobavitelja, obrazložena z nujnostjo reorganizacije celotne mreže ali njenega znatnega dela zaradi začetka veljavnosti Uredbe (ES) št. 1400/2002.

Izrek

Izrek

1. Začetek veljavnosti Uredbe Komisije (ES) št. 1400/2002 z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj na področju motornih vozil sam po sebi ni povzročil nujnosti reorganizacije distribucijske mreže dobavitelja v smislu člena 5(3), prvi pododstavek, prva alinea, Uredbe Komisije (ES) št. 1475/95 z dne 28. junija 1995 o uporabi člena [81](3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov o distribuciji in servisiranju motornih vozil. Kljub temu je lahko ta začetek veljavnosti glede na posebno organizacijo distribucijske mreže posameznega dobavitelja zahteval tako bistvene spremembe, da pomenijo resnično reorganizacijo te mreže v smislu te določbe.

2. Če dobavitelj po začetku veljavnosti Uredbe št. 1400/2002 uvede selektivni distribucijski sistem, v okviru katerega koncesionarji na eni strani niso več omejeni glede območja, v katerem lahko poslujejo s pogodbenim blagom, in lahko pooblaščeni serviserji na drugi strani svoje dejavnosti omejijo zgolj na opravljanje servisnih storitev in vzdrževanja, lahko to pomeni reorganizacijo distribucijske mreže v smislu člena 5(3), prvi pododstavek, prva alinea, Uredbe št. 1475/95. Nacionalna sodišča in arbitražni organi morajo presoditi, ali je ob upoštevanju vseh konkretnih okoliščin njim predloženega spora in zlasti dokazov, ki jih je za to predložil dobavitelj, v tem primeru tako.
Keywords



Keywords

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dokazov – Izključitev, razen v primeru izkrivljanja (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točke od 39 do 41.)

2. Uradniki – Organizacija služb – Razporeditev osebja (Kadrovski predpisi za uradnike, člen 7(1)) (Glej točke od 45 do 48, od 54 do 57, 75 in 78.)

3. Pritožba – Razlogi – Nezadostna obrazložitev (Glej točke od 82 do 84.)

4. Pritožba – Razlogi – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Nedopustnost (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1)(c)) (Glej točki 95 in 96.)

5. Uradniki – Notranji organizacijski ukrep, ki je sprejet v interesu službe in s katerim se ne krši položaj uradnika v skladu s kadrovskimi predpisi niti načelo usklajenosti med nazivom in delovnim mestom (Kadrovski predpisi za uradnike, člen 25) (Glej točko 104.)
Zadeva C-435/04

Kazenski postopek

zoper

Sébastiena Victorja Leroya

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija))

„Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Lizing vozil — Prepoved v državi članici uporabe vozila, ki pripada lizinški družbi s sedežem v drugi državi članici in je registrirano v tej državi — Stalna uporaba na ozemlju prve države članice“

Sklep Sodišča (četrti senat) z dne 30. maja 2006 I - 4837

Povzetek sklepa

Prosto opravljanje storitev – Omejitve

(členi od 49 do 55 ES)

Členi od 49 ES do 55 ES ne nasprotujejo temu, da nacionalna ureditev prve države članice osebi, ki ima stalno prebivališče in dela v tej državi članici, prepoveduje uporabo vozila, najetega pri lizinški družbi s sedežem v drugi državi članici, če to vozilo ni registrirano v prvi državi in je namenjeno stalni uporabi predvsem v prvi državi članici ali se dejansko tako uporablja.

(Glej točko 16 in izrek.)
Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 11. januarja 2008 – CEF City Electrical Factors in CEF Holdings proti Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie

(Združeni zadevi C-105/04 P-DEP in C-113/04 P-DEP)

„Določitev stroškov“

1. Postopek — Stroški — Določitev — Pristojno sodišče v primeru pritožbe (Poslovnik Sodišča, člen 69(1); Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 87(1)) (Glej točke od 21 do 23.)

2. Postopek — Stroški — Določitev — Stroški, ki se povrnejo — Dejavniki, ki jih je treba upoštevati (Poslovnik Sodišča, člen 73 (b)) (Glej točki 25 in 39.)

3. Postopek — Stroški — Določitev — Stroški, ki se povrnejo — Intervenient (Poslovnik Sodišča, člen 73 (b)) (Glej točko 33.)

4. Postopek — Stroški — Določitev — Stroški, ki se povrnejo — Sodelovanje več odvetnikov (Poslovnik Sodišča, člen 73 (b)) (Glej točki 41 in 42.)

Predmet

Predlog za določitev stroškov po izreku sodbe Sodišča (prvi senat) z dne 21. septembra 2006.

Izrek

Celoten znesek stroškov, ki jih morata Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie BV, vsak toliko, kolikor ga zadeva, povniti CEF City Electrical Factors BV in CEF Holdings Ltd, znaša 15.000 EUR.

Sklep Sodišča (prvi senat) z dne 11. januarja 2008 – CEF City Electrical Factors in CEF Holdings proti Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie

(Združeni zadevi C-105/04 P-DEP in C-113/04 P-DEP)

„Določitev stroškov“

1. Postopek — Stroški — Določitev — Pristojno sodišče v primeru pritožbe (Poslovnik Sodišča, člen 69(1); Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 87(1)) (Glej točke od 21 do 23.)

2. Postopek — Stroški — Določitev — Stroški, ki se povrnejo — Dejavniki, ki jih je treba upoštevati (Poslovnik Sodišča, člen 73 (b)) (Glej točki 25 in 39.)

3. Postopek — Stroški — Določitev — Stroški, ki se povrnejo — Intervenient (Poslovnik Sodišča, člen 73 (b)) (Glej točko 33.)

4. Postopek — Stroški — Določitev — Stroški, ki se povrnejo — Sodelovanje več odvetnikov (Poslovnik Sodišča, člen 73 (b)) (Glej točki 41 in 42.)

Predmet

Predlog za določitev stroškov po izreku sodbe Sodišča (prvi senat) z dne 21. septembra 2006.

Izrek

Celoten znesek stroškov, ki jih morata Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied in Technische Unie BV, vsak toliko, kolikor ga zadeva, povniti CEF City Electrical Factors BV in CEF Holdings Ltd, znaša 15.000 EUR.
Keywords

Summary



Keywords

Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Davčna zakonodaja – Davki od dohodka – Neobdavčenje presežka, realiziranega ob odplačnem prenosu delnic ali poslovnih deležev, pridržanem za prenose, realizirane v korist družb, ki pripadajo državi članici obdavčitve – Nedopustnost – Omejitev prostega pretoka kapitala, če prenosnik ne pridobi zanesljivega vpliva v družbi

(Člen 43 ES, 48 ES in 56 ES)

1)

Summary

Člena 43 ES in 48 ES nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je določena v členih 67(8) in 67b belgijskega zakonika o davkih na dohodke, v različici, ki je veljala med postopkom v glavni stvari, po kateri se kapitalski dobički, ustvarjeni zunaj opravljanja poklicne dejavnosti pri odplačnem prenosu poslovnih deležev ali delnic družb, združenj, ustanov ali organizacij, obdavčijo v primeru prenosa na tujo družbo, združenje, ustanovo ali organizacijo, medtem ko se ti kapitalski dobički v istih okoliščinah ne obdavčijo ob prenosu na belgijsko družbo, združenje, ustanovo ali organizacijo, kolikor prenesena udeležba njenemu imetniku omogoča zanesljiv vpliv na odločitve družbe in mu dovoljuje, da določa njene dejavnosti.

2) Člen 56 ES nasprotuje taki nacionalni ureditvi, če prenesena udeležba ni taka.

(Primerjaj točko 28, izrek 1 in 2.)
54

V teh istih okoliščinah je izročitev zadevne osebe glede na ta cilj nujen in sorazmeren ukrep za dosego navedenega cilja, tako da je omejitev pravice do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic v smislu člena 21 PDEU, na katero se nanaša postopek v glavni stvari, upravičena glede na sodno prakso, navedeno v točkah 35 in 36 te sodbe.
26

V teh okoliščinah je Cour de cassation (kasacijsko sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali pravo Evropske unije, zlasti členi 18, 45 in 48 PDEU ter člen 7(2) Uredbe […] št. 492/2011 […], nasprotuje določbam prava države članice, kot so člen 195 […] zakonika o socialni varnosti ter členi 3, 4 in 4‑1 […] zakona z dne 9. julija 2004 […], ki za to, da se preživelemu partnerju iz partnerske skupnosti, ki je bila veljavno sklenjena in vpisana v matični državi članici, dodeli vdovska pokojnina, ki mu pripada, ker je pokojni partner opravljal poklicno dejavnost v državi članici gostiteljici, določajo pogoj, da je partnerska skupnost vpisana v register, ki ga vodi navedena država za preverjanje izpolnjevanja vsebinskih pogojev, zahtevanih s pravom te države članice za priznanje partnerske skupnosti in zagotovitev njenega uveljavljanja v razmerju do tretjih oseb, medtem ko je edini pogoj za dodelitev vdovske pokojnine preživelemu partnerju iz partnerske skupnosti, sklenjene v državi članici gostiteljici, ta, da je bila partnerska skupnost veljavno sklenjena in vpisana v tej državi?“
3

ICA je organ, ki na podlagi Lei n.o 55/2012 – Princípios de ação do Estado no quadro do fomento, desenvolvimento e proteção da arte do cinema e das atividades cinemaggráficas e audioévais (zakon št. 55/2012 o načelih delovanja države pri spodbujanju, razvoju in zaščiti kinematografske umetnosti ter kinematografskih in avdiovizualnih dejavnosti) z dne 6. septembra 2012 (Diário da República, serija 1, št. 173/2012 z dne 6. septembra 2012) zagotavlja podporo, zlasti finančno, kinematografski in avdiovizualni dejavnosti.
64

Zlasti iz člena 5(2) in (3) Direktive 2014/104 namreč izhaja, da je zakonodajalec Unije vzpostavil mehanizem tehtanja zadevnih interesov pod strogim nadzorom nacionalnih sodišč, ki odločajo o zadevi, ki morajo, kot je razvidno iz točk 51 in 52 te sodbe, zahtevo, ki jim je predložena, temeljito preizkusiti glede ustreznosti zahtevanih dokazov, zveze med temi dokazi in uveljavljanim odškodninskim zahtevkom, zadostnosti stopnje natančnosti navedenih dokazov in njihove sorazmernosti. Zato morajo ta sodišča presoditi, ali lahko zahteva za razkritje dokazov, ustvarjenih ex novo, na podlagi prej obstoječih dokazov, s katerimi razpolagata tožena stranka ali tretja oseba, ob upoštevanju, na primer, čezmernosti ali presplošne narave povzroči nesorazmerno breme za toženo stranko ali zadevno tretjo osebo, ne glede na to, ali gre za stroške ali delovne obremenitve, ki bi jih ta zahteva povzročila.
68

Poleg tega je treba navesti, da se to pravilo nanaša le na subjekte, ki jih je mogoče šteti za podjetja. Kot pa je Sodišče že večkrat razsodilo (glej v tem smislu sodbi z dne 19. februarja 2002, Wouters in drugi, C‑309/99, EU:C:2002:98, točki 46 in 47, ter z dne 11. junija 2020, Komisija in Slovaška republika/Dôvera zdravotná poist’ovňa, C‑262/18 P in C‑271/18 P, EU:C:2020:450, točki 28 in 29), in kot je potrjeno s členom 1 Priloge I k Uredbi št. 651/2014 in točko 17 sporočila Komisije iz leta 2014, je „podjetje“ v smislu prava Unije vsak subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost, ki vključuje ponujanje proizvodov ali storitev na določnem trgu, ne glede na njegovo pravno obliko in pridobitni namen. Zato in kot trdijo zlasti latvijska in nizozemska vlada ter Komisija, pravilo iz člena 2, točka 83, Uredbe št. 651/2014 ne vsebuje nobene omejitve glede pravnega statusa morebitnih članov ali delničarjev organizacije za raziskovanje in širjenje znanja ter glede tega, ali so dejavnosti, ki jih ti opravljajo, in cilji, ki jih uresničujejo, pridobitni ali nepridobitni.
41

Glede na zgoraj navedeno je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 98(2) Direktive o DDV v povezavi s točko 14 Priloge III k tej direktivi razlagati tako, da se za opravljanje storitev, ki vključujejo podelitev pravice do uporabe športnih objektov v telovadnici in zagotavljanje individualnega ali skupinskega vodenja, lahko uporabi nižja stopnja DDV, če je to vodenje povezano z uporabo teh objektov ter je potrebno za izvajanje športa in telesne vzgoje ali če je to vodenje pomožno glede na pravico do uporabe navedenih objektov oziroma glede na njihovo dejansko uporabo.
Člen 5(4) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave v povezavi s členom 8 te uredbe ter členoma 113 in 113a Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 361/2008 z dne 14. aprila 2008, je treba razlagati tako, da preverjanje skladnosti proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave s tržnimi standardi od imetnika teh proizvodov ne zahteva, da izda spremni dokument. Če pa ta imetnik tak dokument izda, morata biti v njem na vseh stopnjah trženja teh proizvodov navedena ime in država porekla zadevnih proizvodov ne glede na to, da so podatki na označbah, zahtevani v Izvedbeni uredbi št. 543/2011, že navedeni neizbrisljivo in na vidnem mestu na eni strani embalaže teh proizvodov, na obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, s katerim se prevažajo, in na računih, ki jih je izdal dobavitelj teh proizvodov.
126

Glede utemeljenosti je treba navesti, da je Splošno sodišče v točkah od 46 do 48 prve in druge izpodbijane sodbe ter v točkah od 68 do 70 tretje izpodbijane sodbe opozorilo na zahteve iz člena 52(1) Listine in na sodno prakso, ki se uporablja pri nadzoru sorazmernosti različnega obravnavanja. Nato je v točki 49 prve in druge izpodbijane sodbe ter v točki 71 tretje izpodbijane sodbe presodilo, da mora, če sta položaja iz členov 18 in 20 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom primerljiva, preveriti, ali stališče zakonodajalca, da je lahko vzpostavljeno razlikovanje primerno in nujno za uresničitev cilja v splošnem interesu, ki se želi doseči s pogojem minimalnega trajanja zakonske zveze iz člena 20 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, ni nerazumno. Ker je ugotovilo, da sta položaja primerljiva, je to analizo opravilo v točki 65 in naslednjih prve izpodbijane sodbe, v točki 66 in naslednjih druge izpodbijane sodbe ter v točki 90 in naslednjih tretje izpodbijane sodbe.
45

Poleg tega je Sodišče poudarilo, da čeprav je po eni strani bistveno, da je za to, da naslovnik pisanja lahko dejansko izvršuje svojo pravico do obrambe, zadevni dokument sestavljen v jeziku, ki ga razume, prosilec po drugi strani ne sme utrpeti negativnih posledic povsem zavlačevalne in očitno zlorabne zavrnitve sprejema neprevedenega pisanja, če je ugotovljeno, da naslovnik razume jezik, v katerem je to pisanje sestavljeno. Sodišče, pred katerim poteka spor v izvorni državi članici, mora zato čim bolje zaščititi interese obeh strank, zlasti tako, da preuči vse dejanske elemente in prepričljive dokaze, ki v konkretnem primeru dokazujejo naslovnikovo znanje jezikov (glej v tem smislu sklep z dne 28. aprila 2016, Alta Realitat, C‑384/14, EU:C:2016:316, točki 78 in 79).
60

V obravnavani zadevi je zatrjevana korist, ki bi jo Komisija po mnenju pritožnika morala opredeliti za državno pomoč, vzpostavitev sistema degresivnega določanja tarif, ki ima glede na argumentacijo, ki jo je predložil pritožnik, za posledico, da velike klavnice v stopenjskem modelu, opisanem v točkah 4 in 5 te sodbe, spadajo v nižji tarifni razred od tistega, ki se uporablja za majhne klavnice. V teh okoliščinah, kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točkah 59 in 60 sklepnih predlogov, bi bilo – podobno, kot je Sodišče ugotovilo v sodbi Montessori – nenaravno in poleg tega v nasprotju z interesom učinkovitega izvajanja sodne oblasti, če bi se od pritožnika ali od klavnic, povezanih z njim, pričakovalo, da od nacionalnih organov, ki ta sistem določanja tarif izvajajo, zahtevajo, naj se malim klavnicam omogoči koriščenje nižjega tarifnega razreda, ki se uporablja za velike klavnice, čeprav vedo, da te male klavnice do tega nimajo pravice, zgolj za to, da bi lahko akt, s katerim bi bila ta zahteva zavrnjena, izpodbijali pred nacionalnim sodiščem in to sodišče privedli do tega, da bi Sodišču postavilo vprašanja o veljavnosti spornega sklepa v zvezi z navedenim sistemom.
Poglavje II navedene direktive, naslovljeno „Ukrepi, postopki in pravna sredstva“, med drugim vsebuje člen 3 te direktive, naslovljen „Splošne obveznosti“, ki določa:

„1. Države članice predvidijo ukrepe, postopke in pravna sredstva, potrebne za zagotovitev uveljavitve pravic intelektualne lastnine, ki jih zajema ta direktiva. Ti ukrepi, postopki in pravna sredstva so pošteni in pravični in niso po nepotrebnem zapleteni ali dragi in ne vsebujejo nerazumnih časovnih rokov ali neupravičenih zamud.

2. Ti ukrepi, postopki in pravna sredstva so tudi dejanski, sorazmerni in odvračilni in se uporabljajo na tak način, da se izogibajo ustvarjanju ovir za zakonito trgovino in zagotavljajo zaščito pred zlorabo.“
2.

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Meje – Hipotetična vprašanja, postavljena v kontekstu, ki izključuje koristen odgovor (povezava z 26690) – Vprašanje, postavljeno v zvezi s sporom, ki je omejen na eno samo državo članico – Nacionalni predpisi v zvezi s honorarji arhitektov in inženirjev – Stranke s sedežem v zadevni državi članici in storitve, opravljene na ozemlju te države – Nedopustnost (člena 49 in 267 PDEU) (Glej točke od 26 do 29 in od 31 do 33.)
78

V obravnavani zadevi so poleg informacij v obrazloženem predlogu, ki ga je Evropska komisija naslovila na Svet na podlagi člena 7(1) PEU (sodba z dne 25. julija 2018, Minister for Justice and Equality (Pomanjkljivosti v pravosodnem sistemu), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, točka 61), elementi, ki so za to presojo zelo upoštevni, med drugim tisti, ki jih navaja predložitveno sodišče, in sicer resolucija Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) z dne 23. januarja 2020 in sodna praksa Sodišča, kot je tista, ki izhaja iz sodb z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča) (C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982), z dne 2. marca 2021, A. B. in drugi (Imenovanje sodnikov vrhovnega sodišča – Pravno sredstvo) (C‑824/18, EU:C:2021:153), z dne 15. julija 2021, Komisija/Poljska (Disciplinska ureditev za sodnike) (C‑791/19, EU:C:2021:596), in z dne 6. oktobra 2021, W. Ż. (Senat za izredni nadzor in javne zadeve vrhovnega sodišča – Imenovanje) (C‑487/19, EU:C:2021:798), ki zajemajo navedbe v zvezi s stanjem delovanja sodnega sistema v odreditveni državi članici.
60

V zvezi z veljavnostjo člena 8ab(5) spremenjene Direktive 2011/16 glede na člen 47 Listine je treba opozoriti, da je pravica do poštenega sojenja, zagotovljena s to določbo Listine, sestavljena iz različnih elementov. Med drugim zajema pravico do obrambe, načelo enakosti orožij, pravico do dostopa do sodišča in pravico do dostopa do odvetnika tako v civilnih kot v kazenskih zadevah. Če bi odvetnik v okviru sodnega postopka ali priprav nanj moral sodelovati z javnimi organi tako, da bi jim posredoval podatke, pridobljene med pravnim svetovanjem v okviru takega postopka, ne bi mogel ustrezno zagotavljati nalog svetovanja, obrambe in zastopanja stranke ter bi bile tej zato odvzete pravice, ki ji jih daje člen 47 Listine (glej v tem smislu sodbo z dne 26. junija 2007, Ordre des Barreaux francophones et germanophone in drugi, C‑305/05, EU:C:2007:383, točki 31 in 32).
40

Opozoriti je treba, da mora delodajalec zagotoviti, da ima delavec možnost uresničiti pravico do plačanega letnega dopusta (glej v tem smislu sodbi z dne 6. novembra 2018, Kreuziger, C‑619/16, EU:C:2018:872, točka 51 in navedena sodna praksa, in z dne 6. novembra 2018, Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften, C‑684/16, EU:C:2018:874, točka 44 in navedena sodna praksa). V zvezi s tem mora – drugače kot v položaju kopičenja pravic do plačanega letnega dopusta delavca, ki navedenega dopusta ne more izrabiti zaradi bolezni – delodajalec, ki delavcu ne omogoči uresničevanja njegove pravice do plačanega letnega dopusta, za to nositi posledice (sodba z dne 25. junija 2020, Varhoven kasatsionen sad na Republika Bulgaria in Iccrea Banca, C‑762/18 in C‑37/19, EU:C:2020:504, točka 77 in navedena sodna praksa).