Kar zadeva odločbo o zavrnitvi dostopa do dokumentov, ki deloma napotuje na obrazložitev v potrdilni odločbi, izdani po prejšnji prošnji za dostop do dokumentov, ta napotitev ne more kršiti obveznosti obrazložitve, če sta bili prvotna in potrdilna odločba v prvem postopku izdani v okviru, ki je vlagatelju prošnje poznan, če se je vlagatelj prošnje s potrdilno odločbo v prvem postopku seznanil pred vložitvijo prošnje za dostop v drugem postopku ter če se je vlagatelj prošnje lahko seznanil z razlogi za zavrnitev dostopa, ki so bili uporabljeni zanj, in jih učinkovito izpodbijal pred sodiščem Unije.

V obrazložitvi ni treba podrobno navesti vseh upoštevnih dejanskih in pravnih okoliščin, ker je treba to, ali so z obrazložitvijo izpolnjene zahteve iz člena 296 PDEU, presojati ne le glede na njeno besedilo, ampak tudi glede na njen okvir in vsa pravna pravila, ki urejajo zadevno področje. Glede tega je obrazložitev s sklicevanjem lahko dopustna. Poleg tega je treba sklicevanje v aktu na ločen akt preučiti z vidika člena 296 PDEU in ne pomeni kršitve obveznosti obrazložitve, ki velja za institucije Unije.

Kar zadeva obveznost institucije, ki v celoti ali delno zavrne dostop do dokumenta, da vlagatelja prošnje opozori na pravna sredstva, ki so mu na voljo, ni mogoče šteti, da kršitev te obveznosti pomeni takšno nezakonitost, ki lahko povzroči razglasitev ničnosti zavrnilne odločbe v zvezi s tem, če ta odločba vsebuje napotitev na obrazložitev v potrdilni odločbi, izdani po prejšnji prošnji za dostop do dokumentov, in če se je vlagatelj prošnje lahko seznanil s pravnimi sredstvi, ki so na voljo zoper navedeno določbo, in vložil ničnostno tožbo.

Splošno domnevo zaupnosti, ki se uporabi za dokumente upravnega spisa v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, je mogoče uporabiti ne glede na število dokumentov, ki so predmet prošnje za dostop. Glede tega je bila uporaba splošnih domnev zaupnosti dopuščena ne glede na število dokumentov, ki so predmet prošnje za dostop, tudi če se prošnja nanaša samo na en dokument. Za uporabo splošne domneve za zavrnitev je namreč odločilno kvalitativno merilo, in sicer to, da se dokumenti nanašajo na isti postopek, ne pa kvantitativno merilo, torej večje ali manjše število dokumentov, na katere se nanaša prošnja za dostop. Ne glede na število dokumentov, ki so predmet prošnje za dostop, dostopa do dokumentov v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU ni mogoče odobriti, ne da bi se upoštevala stroga pravila o ravnanju s podatki, ki so bili pridobljeni ali ugotovljeni v okviru takega postopka, določena v uredbah št. 1/2003 in 773/2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 101 in 102 PDEU.

Poleg tega splošna domneva zaupnosti, ki se uporablja za dokumente iz upravnega spisa v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, v bistvu temelji na razlagi izjem od pravice dostopa do dokumentov, določenih v členu 4 Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, pri kateri se upoštevajo stroga pravila o ravnanju s podatki, ki so bili pridobljeni ali ugotovljeni v okviru takega postopka, določena v uredbah št. 1/2003 in 773/2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 101 in 102 PDEU. Povedano drugače, ta domneva temelji na premisi, da zadevni postopek določa posebno ureditev za dostop do dokumentov. Na podlagi te ureditve je mogoče domnevati, da razkritje takih dokumentov načeloma lahko škoduje ciljem, katerim sledi postopek, na katerega se nanašajo.

Zato to, da dokument, katerega razkritje se zahteva, spada v upravni spis v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU, zadošča za to, da je uporaba splošne domneve zaupnosti dokumentov v zvezi s tem postopkom upravičena, in to ne glede na število dokumentov, na katere se prošnja nanaša.

(Glej točke od 71 do 74.)