ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

s sodbo spremeni izpodbijano odločbo in zavrne registracijo znamke Evropske unije „wallapop“ (št. 13 268 941) za te storitve iz razreda 35: „Storitve spletne prodaje, in sicer upravljanje spletnih trgov za kupce in prodajalce blaga in storitev; Storitve spletnega trgovanja, s katerimi prodajalci objavljajo izdelke ali storitve za prodajo in nakup ali nudenje ponudb, po internetu za pospeševanje prodaje blaga in storitev drugih po računalniških omrežjih; Nudenje povratnih informacij o vrednotenju in ocenah prodajalcev izdelkov in storitev, vrednosti in cenah blaga in storitev prodajalcev, uspešnosti kupcev in prodajalcev, dobavi in splošnih trgovskih izkušnjah, povezanih s tem; Nudenje spletnega oglaševalskega vodnika z možnostjo iskanja z izdelki in storitvami spletnih prodajalcev; Nudenje spletne podatkovne baze z ocenami za kupce in prodajalce, po kateri je mogoče iskati; Tržne raziskave; Raziskovalne storitve, priprava poročil, posvetovanje in svetovanje na področju vedenja na trgu; Nudenje poslovnih informacij v zvezi z izdelki in/ali storitvami, vrednotenje ter razporejanje tovrstnih izdelkov in storitev ter kupcev in ponudnikov tovrstnih izdelkov in/ali storitev; Iskanje, zbiranje, sistemizacija, obdelava in nudenje poslovnih informacij za tretje osebe“.
—

za nično razglasi odločbo Evropske investicijske banke (EIB), vsebovano v njenem dopisu z dne 6. januarja 2011, s katerim je bila tožeča stranka obveščena o zavrnitvi njene ponudbe, ki jo je predložila v okviru javnega razpisa OP-1305, naslovljenega „Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group“, in odločbo o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku;
3.

Tretji tožbeni razlog: očitno napačna uporaba prava in očitna napaka pri presoji, kršitev načel skrbnosti in dobrega upravljanja, merila zasebnega udeleženca v tržnem gospodarstvu, pogojev v zvezi z obstojem prednosti iz člena 107(1) PDEU in obveznosti obrazložitve, ker Komisija pri količinski opredelitvi elementa domnevne pomoči naj ne bi pravilno ovrednotila deleža holdinga FSIH v družbi Duferco US. Ta tožbeni razlog je razdeljen na pet delov: — prvi del: neustrezno sklicevanje na lastni kapital družbe Duferco US; — drugi del: napačno upoštevanje vrednosti podjetja brez zmanjšanja za dolgove družbe; — tretji del: upoštevanje rezultatov zgolj za poslovno leto 2006; — četrti del: uporaba samovoljnega in previsokega večkratnika; — peti del: samovoljna zavrnitev skoraj celotnega poročila družbe KPMG z dne 28. maja 2014.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 9 GA CONTAIN in člena 9 GA ICARGO, ki sta jo glede prava, ki se uporablja za te pogodbe, storila revizor in Komisija, in na uporabo nepogodbenih in pravno nezavezujočih pravil. — Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da revizijsko poročilo, ki ga je potrdila Komisija, temelji na razlagi GA, ki v njenem besedilu in pravnih pravilih, ki se uporabljajo zanj, nima podlage. Nasprotno, temelji zgolj na „priročniku“, ki so ga pripravile službe Komisije. Ta enostransko pripravljen dokument ne more prevladati nad pravili, o katerih sta se dogovorili stranki.
2.

Drugi tožbeni razlog: tožeča stranka trdi, da so bili sklepi sprejeti v postopku, ki je v nasprotju s splošnima načeloma pravne varnosti in pravice do poštenega sojenja, kot sta navedena v členu 6 EKČŠ, med drugim zato: ista stranka je opravila preiskavo, presojala dokaze in sprejela odločitev (to pomeni v okviru inkvizitornega postopka). Sprejemanje odločitev ni temeljilo na konkretnem opisu dejanj. Tožeča stranka trdi, da je bila prikrajšana za možnost seznanjenosti s tem, česa konkretno je obtožena, in ni ji bila dana možnost, da obtožbam nasprotuje. Tožeči stranki ni bilo dovoljeno niti osebno niti preko zastopnika, da tistim, ki so jo obtožili, ali anonimnim pričam postavlja vprašanja. Ni imela dovolj časa za pripravo. Evropski parlament ni odgovoril na trditve tožeče stranke in ni zavzel stališča glede dokazov, ki jih je predložila, ter ni dokazal nobene kršitve Kadrovskih predpisov.
3.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev pridobljenih pravic uradnikov in uslužbencev, ki so zaposleni več let in katerih otroci se tudi šolajo že več let. Ta kršitev naj bi bila posledica izpodbijanega sklepa, ker ta spreminja sistem, ki je bil vzpostavljen prej in na podlagi katerega je večina uradnikov in uslužbencev, ki so zahtevali dodatno povračilo, dosegla povračilo celotnih stroškov, ki so presegali zakonsko določen prag.
SL Uradni list Evropske unije C 104/56

Tožba, vložena 1. februarja 2017 – Lions Gate Entertainment/EUIPO (DIRTY DANCING)

(Zadeva T-64/17)

(2017/C 104/78)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Lions Gate Entertainment Inc. (Santa Monica, Kalifornija, Združene države) (zastopnika: C. Hall, barrister, in D. Farnsworth, solicitor)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Podatki o postopku pred EUIPO

Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije, DIRTY DANCING‘ – zahteva za registracijo št. 13 930 102

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora EUIPO za pritožbe z dne 1. decembra 2016 v zadevi R 331/2016-4

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO naloži plačilo stroškov tožeče stranke pred odborom za pritožbe in Splošnim sodiščem.

Navajani tožbeni razlog
—

za ničnega razglasi Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/2018 z dne 15. novembra 2016 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (notificirano pod dokumentarno številko C(2016) 7232) (UL 2016, L 312, str. 26) v delu, v katerem so bili iz financiranja Evropske unije izključeni odhodki iz izjave o odhodkih Republike Poljske v višini 38 984 850,50 EUR in 76 816 098,12 EUR;
—

podredno, na podlagi člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 delno razveljavi izpodbijano odločbo, in sicer v delu, kjer je bila potrjena zavrnitev ugovora in pritožbe glede proizvodov iz razredov 9, 16 in 24, ter naj zadevo vrne v ponovno odločanje oddelku za pritožbe, da se jo v celoti preuči ob upoštevanju razloga, določenega v navedenem členu,
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 47 in 43 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah o dostopu do pravnega varstva in varuha človekovih pravic.
—

Razglasitev ničnosti odločbe Single Resolution Boards SRB/ES/SRF/2016/06 z dne 15. aprila 2016 („Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/06)“) in odločbe Single Resolution Boards SRB/ES/SRF/2016/13 z dne 20. maja 2016 („Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“), vsaj v obsegu, kolikor se nanaša na tožečo stranko;
—

Tožeči stranki trdita, da je bila v izpodbijani odločbi kršena zgorajnavedena določba in da se v nasprotju s to odločbo dokumenti, do katerih je bil zaprošen vpogled, navezujejo na spis tožečih strank in jih zato ni mogoče izključiti s področja uporabe te določbe.
—

V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da Komisija ni ocenila vrednosti nepremičnin, ki so bile na tožečo stranko prenesene na podlagi dogovora o poravnavi iz leta 2011 iz naslova odškodnine, temveč je za to, brez kakršne koli obrazložitve in ne da bi odgovorila na podrobne tozadevne argumente tožeče stranke, uporabila vrednosti, ki jih pripisuje občina, pri tem pa Komisija v celoti zavrača druge cenitve (kot je tista za parcelo B-32), ki jih je po tej isti metodologiji izvedla občina.
4.

Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila člena 3(2) in 3(5) Osnovne direktive in člen 3.1 Protidampinškega sporazuma, izkrivila dokaze, ki so ji bili predloženi, in storila očitne napake pri presoji s tem, da je napačno ocenila kazalnike škode in ni opravila objektivne presoje stanja industrije Unije. Tožeča stranka meni, da se je Komisija oprla zgolj na izbrane gospodarske kazalce stanja industrije Unije, pri čemer ni upoštevala ključnih kazalcev, na podlagi katerih bi bilo ugotovljeno drugačno in bolj pozitivno stanje industrije Unije. Poleg tega tožeča stranka trdi, da je Komisija uporabila pristranski pristop, s katerim je favorizirala svoje ugotovitve škode in izkrivila dokaze, s katerimi je razpolagala, s tem da „prostih“ in „zaprtih“ trgov zadevnih proizvodov ni preučila kot celoto in skupaj za vse kazalce in da se je odločila za ločeno „tristopenjsko presojo“, s katero je bila izkrivljena splošna presoja.
SL Uradni list Evropske unije C 6/48

Tožba, vložena 7. novembra 2016 – Hércules Club de Fútbol/Komisija

(Zadeva T-766/16)

(2017/C 006/60)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španija) (zastopnika: S. Rating in Y. Martínez Mata, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep Evropske komisije C (2016) 4060 final razglasi za ničen in

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Predmet izpodbijanega sklepa je, kar zadeva klub Hércules, posojilo v znesku 18 milijonov EUR, ki ga je zasebni subjekt dal Fundación de la Comunidad Valenciana Hércules de Alicante, drugemu zasebnemu subjektu, ki je pretežni del posojenega zneska uporabil za vpis delnic Hércules CF v okviru povečanja kapitala. Poroštvo za to posojilo je dala javna finančna ustanova – Institut Valencià de Finances.

Komisija trdi, da je s to transakcijo Hércules FC prejel državno pomoč, ki obsega razliko med realnim stroškom posojila, ki je bilo odobreno, in njegovim stroškom pod domnevnimi tržnimi pogoji, ta razlika pa je posodobljena od datuma odobritve posojila do datuma izdaje zadevnega sklepa.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba Obvestila Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev. — V zvezi s tem trdi, da tožeča stranka, ni bila „podjetje v težavah“ v smislu Smernic iz leta 2004 in da se je v okviru poroštva upoštevalo tveganje neplačila in zavarovanje posojila.

2. Drugi, podredni, tožbeni razlog: neobstoj vpliva na konkurenco in trgovino med državami članicami. — V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da Hércules CF ni mogel konkurirati v Evropi in da mu domnevna pomoč ni dala nobene konkurenčne prednosti.
3.

Tretji pritožbeni razlog: neobstoj nepristranskega in učinkovitega sodnega nadzora, zaradi česar je bila kršena pravica pritožnikov do učinkovitega pravnega sredstva. Pritožniki trdijo, da: — prvič, je sodnik poročevalec podal pristranske trditve, ki kažejo na subjektivnost v pripravljalnem poročilu, s katerim je bila vnaprej določena odločitev v zvezi s tožbenimi razlogi pritožnikov; — drugič: predsednik Sodišča za uslužbence ni izločil sodnika in predodelil zadeve drugemu senatu, čeprav je bilo priznano, da so bile sporne pristranske trditve kopirane iz druge zadeve z drugimi tožečimi strankami; — tretjič: Sodišče za uslužbence je selektivno zanemarilo in zavrnilo ključne trditve in dokaze, ne da bi jih upoštevalo ali preučilo. Skratka, pritožniki menijo, da je Sodišče za uslužbence kršilo njihovo pravico do učinkovitega pravnega sredstva, ker ni opravilo nepristranskega in učinkovitega sodnega nadzora.
2.

Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji natečajne komisije, ker se preizkus minimalnih delovnih izkušenj na področju, na katerega se natečaj nanaša, ki ga je natečajna komisija opravila na začetku natečaja, ne more nanašati na njeno primernost za prosto delovno mesto in skladnost z merili za izbor, ki so v tem okviru določeni, saj se faza preizkusa izpolnjevanja pogojev za pristop nadaljuje v kasnejših fazah natečaja.
2.

Drugi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka. Izpodbijani opomini so utemeljeni implicitno ali z molkom, so nejasno formulirani in niso v skladu s pravom Evropske unije.
1.

S prvim tožbenim razlogom trdi, da izpodbijana ukrepa (i) pomenita zlorabo postopka in s tem zlorabo pooblastil, in (ii) kršita temeljne pravice tožeče stranke, kot so varovane z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in/ali Evropsko konvencijo o človekovih pravicah, in sicer glede pravice tožeče stranke do dobrega upravljanja ter pravice do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja.
—

razveljavi izpodbijano odločbo zaradi kršitve člena 51 Uredbe (ES) št. 207/2009 v delu, v katerem je bila s to odločbo zavrnjena pritožba R0608/2015-1 in potrjena razveljavitev zaradi neuporabe figurativne znamke Evropske unije „Parilla“ št. 3065182, katere imetnik je družba IAME S.p.A., za vse proizvode in storitve iz razredov 7 in 41;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva iz členov 6 in 13 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP) s členom 215 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljevanju: PDEU) in členoma 41 in 47 Listine Evropske Unije o temeljnih pravicah.
—

zavrne registracijo znamke Evropske unije št. 11 112 381„DONTORO dog friendship“ (fig.) za „storitve prodaje na debelo in na drobno, tudi preko interneta, oblačila, čevlje in tekstilne izdelke“ iz razreda 35 ter zato zavrne njeno registracijo za zgoraj navedene storitve iz razredov 25 in 35;
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je nepravilno uporabila pravo in storila očitno napako pri presoji, s tem ko je ugotovila ukrep pomoči in ga opredelila za shemo pomoči v smislu člena 1(d) Uredbe Sveta 2015/1589 (1) in člena 107 PDEU.
—

izpodbijano odločbo razglasi za nično v delu, v katerem je bila z njo potrjena ugotovitev preizkuševalca, da je bila prijavljena znamka opisna in brez razlikovalnega učinka v zvezi s tistim blagom in storitvami, za katere je bilo ugotovljeno, da so opisni in brez razlikovalnega učinka;
—

Kršitev člena 7(1)(b) ter (c), (2) in (3) Uredbe št. 207/2009 in pravnih pravil v zvezi z njegovo uporabo, kot je navedeno v členu 65(2) Uredbe št. 207/2009.
SL Uradni list Evropske unije C 296/30

Tožba, vložena 24. junija 2016 – Banco Cooperativo Español/JUR

(Zadeva T-323/16)

(2016/C 296/39)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Španija) (zastopnik: D. Sarmiento Ramirez-Escudero, odvetnik)

Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi neveljavnost člena 5(1) Delegirane uredbe št. 2015/63 in

— razglasi ničnost sklepa Enotnega odbora za reševanje o ex ante plačilu prispevka za davčno leto 2016, naslovljenega na Banco Cooperativo Español.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo izpodbija sklep o ex ante prispevku v Enotni sklad za reševanje za davčno leto 2016, ki ga je sprejel Enotni odbor za reševanje in je bil 26. aprila 2016 sporočen prek Autoridad de Resolución Ejecutiva española (FROB) v skladu s členom 6 Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/81 z dne 19. decembra 2014 o določitvi enotnih pogojev za uporabo Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v enotni sklad za reševanje (UL L 15 2015, str. 1).

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog temelji na ugovoru nezakonitosti v okviru člena 277 PDEU, na podlagi katerega Splošno sodišče razglasi neveljavnost člena 5(1) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015 L 11, str. 44). V zvezi s tem navaja, da zadevni člen Delegirane uredbe: — krši člen 103(7) Direktive 2014/59, ker določa sistem izračuna, ki institucijam z nizkim profilom tveganja ex ante nalaga prispevek, ki velja za institucije z zelo visokim profilom tveganja. — krši člen 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker neupravičeno omejuje temeljno pravico tožeče stranke do svobode gospodarske pobude. — krši načelo sorazmernosti, ker ne upošteva dvojnega štetja, ki nastane pri nekaterih obveznostih tožeče stranke, in tako ustvarja nepotrebno in nesorazmerno omejitev, ki je očitno neupravičena.

2. Drugi tožbeni razlog temelji na kršitvi členov 103(2), drugi pododstavek, Direktive 2014/59 in 70 Uredbe 806/2014, ki se razlagata ob upoštevanju člena 16 Listine in načela sorazmernosti.

V zvezi s tem zatrjuje, da razlogi, ki bi lahko upravičili neveljavnost člena 5(1) Delegirane uredbe 2015/63, jasno kažejo na potrebo po prilagoditvi profila tveganja tožeče stranke operativni edinstvenosti njene kooperativne mreže, kakor se to zahteva z zgoraj navedenimi členi. Zato, in v delu, v katerem izpodbijani sklep, katerega vsebina ustreza strogi in dobesedni uporabi pravila, s katerim se ne upošteva ta profil tveganja tožeče stranke, ga je treba šteti za nasprotnega členu 103(2), drugi pododstavek, Direktive 2014 in zlasti Uredbe 806/2014, katerega člen 70 o ex ante prispevkih se nanaša na določila Direktive 2014/59 in njene izvedbene predpise.
1.

Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba prava in/ali očitna napaka pri presoji kar zadeva opredelitev upravičencev in določitev zneska pomoči, ki ga je treba izterjati. Tožeča stranka meni, da je Komisija v delu, v katerem so v izpodbijanem sklepu proizvajalci skrilavca opredeljeni kot edini upravičenci do nezakonite pomoči in od Združenega kraljestva ne zahteva, da zmanjša znesek, ki ga je treba izterjati, kolikor so proizvajalci skrilavca koristi iz naslova teh oprostitev prenesli na svoje kupce napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji. — Tožeča stranka se sklicuje na sodno prakso Splošnega sodišča v zadevi T-308/00 RENV, Salzgitter/Komisija (ECLI:EU:T:2013:30), v kateri bilo odločeno, da mora biti izterjava omejena na finančne koristi, ki dejansko izhajajo iz tega, da je lahko upravičenec s pomočjo razpolagal, in mora biti s temi koristmi sorazmerna. Poleg tega tožeča stranka navaja, da je bilo v zadevah T-473/12, Aer Lingus/Komisija (ECLI:EU:T:2015:78) in T-500/12, Ryanair/Komisija (ECLI:EU:T:2015:73) odločeno, da je v primeru pomoči, ki je v tem, da se zmanjšajo posredni davki na potrošnjo določenega blaga ali storitve, ki naj bi jo podjetja prenesla na svoje kupce in kadar je mogoče ekonomsko korist, ki izhaja iz uporabe zmanjšanega davka, tudi prenesti na njihove kupce, znesek pomoči, ki jo je treba izterjati od podjetja, le korist, ki jo je podjetje dejansko prejelo in obdržalo. — Tožeča stranka nadalje navaja, da je AGL posreden davek na potrošnjo agregatov, v zvezi s katerim je namen (vlade Združenega kraljestva), da ga podjetja, ki pridobivajo in poslovno izkoriščajo agregate, prenesejo na svoje kupce. Ekonomska prednost, ki izhaja iz oprostitev v zvezi s skrilavcem, pa se lahko – in proizvajalci skrilavca (vključno s tožečo stranko) so to dejansko storili – prenese na kupce v obliki nižjih prodajnih cen. — Tožeča stranka tudi navaja, da iz tega istega razloga izterjava celotnega zneska neplačane dajatve na agregate ne bi mogla zagotoviti ponovne vzpostavitve prejšnjega položaja in bi lahko povzročila dodatno izkrivljanje konkurence, saj bi lahko prišlo do tega, da se od proizvajalcev skrilavca (vključno s tožečo stranko) izterja več kot je znašala korist, ki so jo dejansko imeli. — Glede na navedeno tožeča stranka zatrjuje, da je v skladu z zadevama T-473/12, Aer Lingus/Komisija (ECLI:EU:T:2015:78) in T-500/12, Ryanair/Komisija (ECLI:EU:T:2015:73) edina pomoč, ki jo je treba izterjati od proizvajalcev skrilavca, dejanska korist, ki so jo ti prejeli in obdržali. — Nazadnje, tožeča stranka navaja, da je Komisija v delu, v katerem se z izpodbijano določbo odreja, naj se od proizvajalcev skrilavca izterja celotni znesek AGL, ki so je bili oproščeni v skladu z oprostitvami glede skrilavca, brez kakršnega koli zmanjšanja, s katerim bi se upoštevala korist, ki so jo proizvajalci skrilavca prenesli na svoje kupce, napačno uporabila pravo, napačno uporabila člen 108 PDEU in/ali člen 14 Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339) in/ali storila očitno napako pri presoji.
—

Sklep Sveta (SZVP) 2016/318 z dne 4. marca 2016 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2016/311 z dne 4. marca 2016 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini razglasi za nična v delu, v katerem ta akta ohranjata tožečo stranko na seznamu oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi;
—

podredno, izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem se nanaša na „računalnik, mobilne telefone, pametne telefone in druge prenosne ročne elektronske naprave za shranjevanje, organiziranje, posredovanje, urejanje in pregledovanje besedil, podatkov, slike in zvoka; obeske za mobilne telefone; zaščite proti praskam; zaščitni ovitki in prevleke za mobilne telefone, pametne telefone, računalnike in druge prenosne ročne elektronske naprave za shranjevanje, organiziranje, posredovanje, urejanje in pregledovanje besedil, podatkov, slike in zvoka; držala, ovitki in prevleke za mobilne telefone, pametne telefone, računalnike in druge prenosne ročne elektronske naprave za shranjevanje, organiziranje, posredovanje, urejanje in pregledovanje besedil, podatkov, slike in zvoka; deli, nalepke in dodatki za mobilne telefone, pametne telefone, računalnike in druge prenosne ročne elektronske naprave za shranjevanje, organiziranje, posredovanje, urejanje in pregledovanje besedil, podatkov, slike in zvoka“;
3.

Obdelavo podatkov, ki je predmet tega postopka, je treba po mnenju tožeče stranke opredeliti kot čezmerno, neprimerno in neupoštevno za namen, za kateri so se ti podatki zbirali, tudi če je bilo zbiranje anonimno. Predložena pogodba se nanaša zgolj in izključno na razmerje med tožečo stranko in zasebnim podjetjem, potem ko je navedena stranka prenehala funkcijo člana Komisije, pri čemer predmet pogodbe nima ničesar skupnega z nalogami, ki jih je tožeča stranka izvajala pri Komisiji.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev členov 31(1) in 32(8) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, str. 1), ker naj Komisija ne bi dokazala, da izdatek belgijske plačilne agencije ni v skladu s pravom Unije in da neobstoj vračila ali nezakonitost izvirata iz nezakonitosti ali malomarnosti, ki bi se lahko pripisala Bureau d’intervention et de restitution belge (belgijski urad za intervencije in nadomestila, BIRB).
—

ni upoštevala dejstva, da so bili stroški DDV, ki so nastali zaradi izvedbe odločbe Komisije št. C(2005)5291 (2), s katerim je bil potrjen projekt „Tehnična pomoč za upravljanje Kohezijskega sklada v Republiki Litvi“ („projekt“), upravičeni za povračilo, v skladu z zahtevami iz člena 11(1) Uredbe št. 16/2003 in drugimi zahtevami;
4.

Četrti tožbeni razlog: Fourth plea in law, alleging, on a subsidiary basis, a breach of Articles 107(1) and 108(2) TFEU, in that the Commission committed a manifest error of assessment and an error of law by finding that the aid to Ryanair and AMS was equal to the cumulated marginal losses of the airport (as calculated by the Commission) instead of the actual benefit to Ryanair and AMS. The Commission should have examined the extent to which the alleged benefit had actually been passed on to Ryanair’s passengers. Further, it failed to quantify any competitive advantage that Ryanair enjoyed through the alleged aid, and it failed to explain properly why the recovery of the amount of aid specified in the decision was necessary to ensure the re-establishment of the situation prior to the grant of the aid.