Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Uredba o spremembi pravil, ki se nanašajo na zaščito dodatnih tradicionalnih izrazov – Tožba nekaterih italijanskih vinarjev – Tožba nekaterih združenj italijanskih vinarjev – Nedopustnost

(člen 230, četrti odstavek, ES; Uredba Komisije št. 316/2004)

2. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Contra legem razlaga pogoja glede obvezne posamične prizadetosti – Nedopustnost

(člen 230, četrti odstavek, ES)

Summary

1. Uredba št. 316/2004, ki spreminja Uredbo št. 753/2002 o določitvi nekaterih pravil za izvajanje Uredbe št. 1493/1999 glede opisa, poimenovanja, predstavitve in zaščite nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja, ki spreminja zlasti pravila, ki se nanašajo na zaščito dodatnih tradicionalnih izrazov za vina, je ukrep, ki se splošno uporablja v smislu drugega odstavka člena 249 ES, če se uporablja v objektivno opredeljenih okoliščinah in ima pravne učinke za kategorije gospodarskih subjektov, ki izpolnjujejo določeno število splošno in abstraktno opredeljenih pogojev. Ne zadeva namreč samo italijanskih vinarjev, ampak ima pravne posledice tudi za neznano število vinarjev v drugih državah članicah, ki trenutno uporabljajo ali bodo v prihodnje uporabljali dodatne tradicionalne izraze.

Ta uredba se lahko na posamično fizično ali pravno osebo nanaša samo, če jo zadeva zaradi določenih lastnosti, značilnih posebej zanjo, ali dejanskega stanja, ki jo razlikuje od katere koli druge osebe, in jo s tem individualizira enako, kot če bi bila naslovnik odločbe. To ne velja niti glede nekaterih italijanskih vinarjev, ki lahko zakonito uporabljajo določene tradicionalne italijanske izraze, ki so bili prvotno v Prilogi III(B) Uredbe št. 753/2002, niti glede nekaterih združenj italijanskih vinarjev.

Na eni strani navedena uredba zadevne italijanske vinarje zadeva samo zaradi njihove objektivne lastnosti pridelovalcev kakovostnih vin, pridelanih na določenem pridelovalnem območju (v nadaljevanju: pdpo). Sodno varstvo opredeljenih in taksativno naštetih tradicionalnih izrazov namreč še ne zagotavlja razlikovanja italijanskih vinarjev od drugih vinarjev v Skupnosti, ki pridelujejo kakovostna vina pdpo, označena z dodatnimi tradicionalnimi izrazi. Podobno je mogoče trditi, da čeprav lahko ukrepi, ki jih določa izpodbijana uredba, tožečim strankam povzročijo velike gospodarske posledice, ostaja dejstvo, da podobne posledice lahko povzročijo tudi drugim proizvajalcem kakovostnih vin pdpo v Skupnosti. Da bi akt subjekte posamično zadeval, namreč nikakor ni dovolj, da bi akt nekatere subjekte gospodarsko bolj prizadel kot njihove konkurente.

Na drugi strani, najprej, združenja, ustanovljenega z namenom promoviranja skupnih interesov neke kategorije posameznikov, ni mogoče obravnavati, kot da ga akt posamično zadeva, če se ta akt nanaša na splošne interese te kategorije posameznikov in ti posamezniki niso posamično prizadeti. Dalje, tudi če je res, da je mogoče dopustnost tožbe, ki jo vloži združenje, čeprav sporni akt njegovih članov posamično ne zadeva (predvsem ko ta prizadene pogajalski položaj zadevnega združenja), utemeljiti z obstojem posebnih okoliščin, kakršna je vloga, ki jo je združenje odigralo v postopku, ki je privedel do sprejetja akta v smislu člena 230 ES, pa tak položaj ne obstaja v primeru zadevnih združenj. Nazadnje, zadevnih združenj zadevna uredba ne zadeva posamično, ker naj bi jim bile z zakonsko določbo izrecno priznane nekatere procesne pravice.

(Glej točke 35, 36, 38, od 42 do 44, 47, 48 in od 50 do 52.)

2. Čeprav je treba v okviru ničnostne tožbe pogoj o posamični prizadetosti, ki je postavljen v četrtem odstavku člena 230 ES, res razlagati z vidika načela učinkovitega sodnega varstva, ob upoštevanju različnih okoliščin, ki lahko tožeči stranki zagotovijo posamičnost, taka razlaga ne more privesti do odstopanja od zadevnega pogoja.

(Glej točko 56.)