ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V okviru prvega pogoja, določenega s členom 58(2) Uredbe št. 1907/2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), je za odobritev izvzetja od obveznosti avtorizacije uporabe ali kategorije uporabe, in sicer obstoj posebne zakonodaje Skupnosti, ki nalaga minimalne zahteve glede varovanja zdravja ljudi in varstva okolja ob uporabi zadevne snovi, zakonodaja Skupnosti v smislu te določbe pravno pravilo, ki je bilo sprejeto v okviru Unije, da bi imelo zavezujoče učinke. Iz tega sledi, da pravila, ki izhajajo iz več nacionalnih prav, in prostovoljne prakse ne izpolnjujejo prvega pogoja iz te določbe. Ker sporočilo Komisije o podatkih v zvezi s presojo tveganj in strategije za njihovo zmanjšanje nima nikakršne zavezujoče vsebine in ni predpis, ga ni mogoče šteti za zakonodajo Skupnosti.

Poleg tega je treba pojem minimalne zahteve razumeti tako, da ne pomeni minimalnega standarda v interesu delavcev ali drugih zadevnih oseb in da omogoča sprejetje ali naložitev strožjih pogojev na nacionalni ravni v okviru zakonodaje, ki je strožja od tiste, ki na ravni Unije nalaga minimalno zahtevo. Le to, da se zahteva mejna vrednost za izpostavljenost na delovnem mestu torej ne pomeni uporabe maksimalne zahteve, ampak pomeni najmanjšo mogočo zahtevo v smislu člena 58(2) Uredbe št. 1907/2006.

V teh pogojih, ker se v Direktivi 98/24 o varovanju zdravja in zagotavljanju varnosti delavcev pred tveganji zaradi izpostavljenosti kemičnim dejavnikom pri delu ne sklicuje na natančno določeno snov, kot je to pri navedenih snoveh v Prilogi I k tej direktivi, je ni mogoče šteti za posebno, saj se na splošno uporablja za vse kemikalije, niti z njo niso naložene minimalne zahteve, saj določa le splošni okvir za naloge delodajalcev, ki svoje delavce izpostavijo nevarnostim, ki izhajajo iz uporabe kemikalij. Ker se v Direktivi 2004/37 o varovanju delavcev pred nevarnostmi zaradi izpostavljenosti rakotvornim ali mutagenim snovem pri delu ne sklicuje na nobeno drugo snov, razen na benzen, monomer vinilklorida in prah trdega lesa, je ni mogoče šteti za posebno niti z njo niso naložene minimalne zahteve glede kromovega trioksida.

Enako velja za Direktivo 2012/18 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, ki se ne nanaša niti na posebno uporabo nevarnih snovi v okviru navadnih industrijskih dejavnosti podjetja kot takega niti na varstvo ljudi pred premočno izpostavljenostjo nevarnim snovem na delovnem mestu. Poleg tega, čeprav ni dvoma, da se lahko Direktiva 2010/75 o industrijskih emisijah splošno uporablja za industrijske emisije, ki izhajajo iz uporabe kromovega trioksida, ta direktiva ne vsebuje nobene posebne določbe, ki bi se nanašala na to snov.

(Glej točke 31, 33, 34, 40, 44, 45, 47, 59, 62 in 63.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka AC ter figurativne znamke AC ANN CHRISTINE, AC ANN CHRISTINE OCEAN in AC ANN CHRISTINE INTIMATE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 23, 24 in 52.)
2.

Znamka Skupnosti — Postopkovne določbe — Postopek za ugotovitev ničnosti — Dejstva in dokazi, ki niso bili podani v utemeljitev zahteve za ugotovitev ničnosti v za to predpisanem roku — Upoštevanje — Diskrecijska pravica odbora za pritožbe (Uredba Sveta št. 207/2009, členi 42(2) in (3), 57(1), (2) in (3), in 76(2); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravili 22(2) in 40(6)) (Glej točke od 27 do 33.)
3.

Znamka Skupnosti — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Pojem — Razlaga ob upoštevanju ratio legis člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2) in (3)) (Glej točko 44.)
3.

Kmetijstvo — Približevanje zakonodaj na področju zdravstvenih pregledov — Dodatki v krmi — Postopek izdaje dovoljenja — Sprememba, začasen preklic in preklic dovoljenj — Dovoljenja, ki ne izpolnjujejo več pogojev iz člena 5 Uredbe št. 1831/2003 — Začasen preklic dovoljenj s strani Komisije — Obveznost dokazati obstoj resne nevarnosti za zdravje — Neobstoj (Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 1831/2003, člena 5, in 13(1) in (2), in št. 178/2002, člena 53 in 54) (Glej točke od 46 do 49 in od 51 do 53.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Tridimenzionalna znamka — Oblika cilindrične embalaže rdeče in bele barve (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 18, 25, 27 in 39.)
4.

Znamka Skupnosti — Odpoved, razveljavitev ali ničnost — Absolutni razlogi za ničnost — Registracija v nasprotju s členom 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 — Besedna znamka BE HAPPY (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1)(b) in 52(1)(a)) (Glej točke od 27 do 30, 34, 35, 47 in 48.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki označujejo lastnosti blaga — Besedna znamka Moon (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1)(c) in (2) in 52(1)(a)) (Glej točke od 24 do 38.)
Člen 95 Uredbe št. 207/2009 določa, da države članice na svojem ozemlju določijo nacionalna sodišča, ki bodo imela vlogo „sodišč za blagovno znamko Skupnosti“. Ta sodišča so tako pristojna za izvajanje nalog po tej uredbi. V zvezi s tem člen 96 Uredbe št. 207/2009 določa, da so sodišča za znamko Skupnosti med drugim pristojna za tožbe zaradi kršitve in za nasprotne tožbe za razveljavitev ali ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti.

V skladu z uvodno izjavo 16 Uredbe št. 207/2009 morajo „[o]dločitve o veljavnosti in kršitvi blagovnih znamk Skupnosti […] učinkovati in pokrivati celotno področje Skupnosti, saj je to edini način preprečevanja nedoslednih odločitev sodišč in Urada ter zagotavljanja, da enotna narava blagovnih znamk Skupnosti ni razvrednotena“. Prav tako je v uvodni izjavi 17 Uredbe št. 207/2009 poudarjeno, da se je treba izogniti nasprotujočim si sodbam v tožbah, ki zadevajo ista dejanja in iste stranke ter ki so vložene na podlagi znamke Skupnosti in vzporednih nacionalnih znamk. Z mehanizmi, uvedenimi z Uredbo št. 207/2009, se torej zagotavlja enotno varstvo znamke Skupnosti na celotnem ozemlju Unije. Zakonodajalec tako potrjuje enotnost znamke Skupnosti.

Sodišče za znamko Skupnosti je pristojno, da izreče prepoved nadaljevanja dejanj, s katerimi se krši ali bi se lahko kršila znamka Skupnosti, ki velja za celotno ozemlje Unije. Tako sistem, določen z Uredbo št. 207/2009, omogoča, da se tak spor omeji na en sam postopek, s čimer se zagotavlja enotno varstvo znamke Skupnosti na celotnem ozemlju Unije.

(Glej točke od 24 do 26.)
5.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki označujejo lastnosti blaga — Besedna znamka NANO [(redba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke 44, 54 in od 58 do 63.)
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (pritožbeni senat)

z dne 10. oktobra 2014

Zadeva T‑444/13 P

Evropska agencija za zdravila (EMA)

proti

BU

„Pritožba – Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Pogodba za določen čas – Odločba o nepodaljšanju – Pristojnost Sodišča za uslužbence – Člen 8, prvi odstavek, PZDU – Dolžnost skrbnega ravnanja“

Predmet: Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske Unije (tretji senat) z dne 26. junija 2013, BU/EMA (F‑135/11, F‑51/12 in F‑110/12, ZOdl. JU, EU:F:2013:93), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

Odločitev: Pritožba se zavrne. Evropska agencija za zdravila (EMA) nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v tem postopku priglasil BU.

Povzetek

Uradniki – Začasni uslužbenci – Zaposlovanje – Podaljšanje pogodbe za določen čas – Diskrecijska pravica uprave – Sodni nadzor – Meje

(Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člen 8)

Podaljšanje pogodbe začasnega uslužbenca je samo možnost, o kateri presoja pristojni organ, saj imajo institucije široko diskrecijsko pravico pri organizaciji svojih služb glede na naloge, ki so jim dodeljene, in pri zaposlovanju osebja za te naloge, ki jim je na razpolago, če se to zaposlovanje opravi v interesu službe.

Pristojni organ mora pri odločanju glede položaja uslužbenca upoštevati vse elemente, ki lahko vplivajo na njegovo odločitev, torej ne samo interes službe, ampak tudi in zlasti interes zadevnega uslužbenca. To namreč izhaja iz dolžnosti skrbnega ravnanja uprave, s katero je izraženo ravnotežje med vzajemnimi pravicami in obveznostmi, ki so bile s Kadrovskimi predpisi in po analogiji s Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev oblikovane v razmerjih med javnim organom in njegovimi uslužbenci.

V vsakem primeru je ob upoštevanju široke diskrecijske pravice, ki je v tem okviru podeljena institucijam, nadzor sodišča omejen na preverjanje neobstoja očitne napake ali zlorabe pooblastil.

(Glej točko 28.)

Napotitev na:

Sodišče: sodba Klinke/Sodišče, C‑298/93 P, Recueil, EU:C:1994:273, točka 38;

Splošno sodišče: sodbe Kyrpitsis/ESO, T‑13/95, RecFP, EU:T:1996:50, točka 52; Potamianos/Komisija, T‑160/04, ZOdl. JU, EU:T:2008:438, točka 30, in ETF/Landgren, T‑404/06 P, ZOdl., EU:T:2009:313, točka 162 in navedena sodna praksa.
1.

Pomoči, ki jih dodelijo države — Pregled Komisije — Faza predhodne preučitve in kontradiktorna faza — Združljivost pomoči z notranjim trgom — Težave pri presoji — Obveznost Komisije, da uvede kontradiktorni postopek — Resne težave — Pojem — Nepristranskost — Okoliščine, ki omogočajo dokaz obstoja takih težav — Dokazno breme na strani tožeče stranke (člena 107(1) PDEU, in 108(2)(3) PDEU; uredba Sveta št. 659/1999, člena 4(4) in 13(1))
3.

Znamka Skupnosti — Pritožbeni postopek — Odločba o pritožbi — Spoštovanje pravice do obrambe — Obseg načela (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 63(2) in 75) (Glej točki 28 in 29.)
6.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki Momarid in LONARID (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 92 do 96.)
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) in (2)(a)) (Glej točke od 19 do 21 in 64.)
3.

Znamka Skupnosti — Tožbeni postopek — Pritožba zoper odločbo oddelka za ugovore pri Uradu — Preizkus odbora za pritožbe — Obseg — Dejstva in dokazi, ki niso bili predloženi v utemeljitev ugovora v za to določenem roku — Upoštevanje — Diskrecijska pravica odbora za pritožbe (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 76(2); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 20(1)) (Glej točki 24 in 25.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Tridimenzionalna znamka v obliki proizvoda — Oblika steklenice za alkoholne pijače (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 35, od 40 do 43, 51 in 57.)
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, ki nasprotujejo javnemu redu ali sprejetim moralnim načelom — Preizkus z vidika dojemanja znaka s strani upoštevne javnosti (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(f)) (Glej točko 12 in od 18 do 20.)
89

V tem okviru iz sodne prakse izhaja, da se zadevno merilo nanaša na dejavnosti zadevne osebe ali subjekta, ki lahko, čeprav same po sebi nikakor niso neposredno ali posredno povezane s širjenjem jedrskega orožja, to širjenje spodbujajo s tem, da iranski vladi zagotavljajo sredstva ali kapacitete v materialnem, finančnem ali logističnem smislu, zaradi katerih ta lahko izvaja dejavnosti širjenja jedrskega orožja. To merilo se torej nanaša na tiste oblike podpore, ki količinsko in kakovostno prispevajo k širjenju iranskih jedrskih dejavnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 16. julija 2014, National Iranian Oil Company/Svet, T‑578/12, v pritožbenem postopku, EU:T:2014:678, točki 119 in 120). Njegov cilj je iranski vladi odvzeti vire prihodkov in jo tako prisiliti, da zaradi pomanjkanja finančnih sredstev preneha razvijati program širjenja jedrskega orožja (zgoraj navedena sodba National Iranian Oil Company/Svet, v pritožbenem postopku, EU:T:2014:678, točka 140).
78

Natančneje, načelo enakih možnosti v skladu s sodno prakso zahteva, da imajo vsi ponudniki pri postavljanju pogojev svojih ponudb enake možnosti, in torej zahteva, da za vse ponudnike veljajo enaki pogoji. Cilj načela transparentnosti, ki je povezano z njim, je predvsem zagotoviti neobstoj tveganja favoriziranja in samovolje naročnika. Zahteva, da so vsi pogoji in načini postopka oddaje v obvestilu o razpisu ali v razpisni dokumentaciji oblikovani jasno, natančno in enopomensko (sodba z dne 9. septembra 2009, Brink’s Security Luxembourg/Komisija, T‑437/05, ZOdl., EU:T:2009:318, točki 114 in 115). Načelo transparentnosti poleg tega zahteva, da so vse tehnične informacije, ki so pomembne za dobro razumevanje obvestila o razpisu ali razpisne dokumentacije, dane na razpolago, kakor hitro je mogoče, vsem podjetjem, ki so udeležena v postopku oddaje javnih naročil, da se tako na eni strani vsem razumno obveščenim in običajno prizadevnim ponudnikom omogoči, da jih razumejo v pravilnem obsegu in razlagajo na enak način, in na drugi, da se naročniku omogoči učinkovit preizkus, ali ponudbe ponudnikov ustrezajo merilom, ki urejajo zadevno naročilo (glej sodbo z dne 29. januarja 2014, European Dynamics Belgium in drugi/EMA, T‑158/12, EU:T:2014:36, točka 60 in navedena sodna praksa).
151

Poudariti je namreč treba, tako kot Komisija, da je bilo vprašanje v zvezi z znanstvenim dokazom trditev, na katere se nanašata člena 13 in 14 Uredbe št. 1924/2006, zastavljeno v okviru dokumenta, ki ga je Komisija sprejela 14. decembra 2007 in ki je dostopen na njeni spletni strani pod naslovom Guidance on the implementation of regulation no 1924/2006 on nutrition and health claims made on foods – Conclusions of the standing committee on the food chain and animal health (Smernice za izvajanje Uredbe št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih – Ugotovitve Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali). Konkretno je iz točke III.2.3 navedenega dokumenta, naslovljene „Vpliv na uvrstitev v člen 13 ali v člen 14“, izrecno razvidno, da uvrstitev zdravstvenih trditev v okvir teh določb ni vplivalo na raven znanstvene utemeljitve, ki se zahteva za namene njihove odobritve.
134

Glede vsebine je treba opozoriti, da se Komisija s sprejetjem pravil ravnanja, kot so tista iz obvestil o prizanesljivosti iz let 2002 in 2006, in s tem, da z njihovo objavo razglasi, da jih bo v prihodnje uporabljala v primerih, na katere se nanašajo, sama omejuje pri izvrševanju svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku in od teh pravil ne more odstopiti, ne da bi bila, glede na okoliščine primera, sankcionirana na podlagi kršitve splošnih pravnih načel, kot sta enako obravnavanje in varstvo legitimnih pričakovanj (glej v tem smislu in po analogiji sodbo Sodišča z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija, C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P, ZOdl., str. I-5425, točka 211; in sodbo Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 2008, Carbone-Lorraine/Komisija, T-73/04, ZOdl., str. II-2661, točka 71).
74

Komisija v zvezi s prvo trditvijo navaja, da morajo v skladu s členom 7(1) Uredbe št. 1901/2006 DP za zdravilo, ki še ni odobreno, poleg podatkov in dokumentov iz člena 8(3) Direktive 2001/83 vsebovati rezultate vseh izvedenih študij in podrobnosti o vseh informacijah, zbranih v skladu z dogovorjenim načrtom pediatričnih raziskav. V zvezi z drugo trditvijo naj bi uvodna izjava 4 Direktive Komisije 1999/82/ES z dne 8. septembra 1999 o spremembi Priloge k Direktivi Sveta 75/318/EGS o približevanju zakonodaj držav članic v zvezi z analiznimi, farmakološko-toksikološkimi in kliničnimi standardi in protokoli za preskušanje zdravil (UL L 243, str. 9), prikazovala zakonodajalčev namen, da možnost predložitve bibliografske vloge ne ogroža raziskav in objav rezultatov kliničnih preskušanj. Če pa bi se merila, ki se uporabljajo za dokazovanje desetletne dobro uveljavljene medicinske uporabe, omilila tako, da bi ob neobstoju DP za izkazovanje obstoja take uporabe zadostovala uporaba zdravilnih učinkovin, bi to resno ogrozilo ureditev nagrajevanja, ki ga je zakonodajalec vzpostavil za spodbujanje inovativnosti.
59

Tožeči stranki v podporo drugega tožbenega razloga v bistvu navajata tri očitke. Prvič, tožeči stranki navajata kršitev člena 3(6) in (7) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51, popravek UL 2010, L 7, str. 22, v nadaljevanju: osnovna uredba). Trdita, da bi morala biti njuna prodaja družbi Cognis izključena iz analize škode in da to, da je zatrjevana škoda „samopovzročena“, v vsakem primeru onemogoča vzpostavitev vzročne zveze med dampinškim uvozom in škodo v smislu člena 3(6) osnovne uredbe. Ob predpostavki, da je zatrjevana škoda dokazana, naj bi jo bilo treba obravnavati kot škodo, ki so jo povzročili „drugi dejavniki“ v smislu člena 3(7) osnovne uredbe, kot se je štelo v nekaterih prejšnjih sklepih Komisije in Sveta. Navedeno prodajo naj bi bilo tudi treba izključiti iz izračuna stopnje škode. Drugič, tožeči stranki navajata kršitev člena 3(2) osnovne uredbe. Ker prodaja družbi Cognis ni bila izključena iz vzročne zveze, Komisija in Svet nista opravila objektivne presoje in določitve škode tudi nista utemeljila s pozitivnimi dokazi. Tretjič, tožeči stranki navajata kršitev člena 9(4) osnovne uredbe, ker Svet ni izključil prodaje zadevnega proizvoda družbi Cognis in je določil protidampinško dajatev, ne da bi pravilno ocenil stopnjo škode.
2.

Konkurenca — Promet — Pravila o konkurenci — Zračni promet — Uredba št. 17 — Področje uporabe — Dejavnosti, ki se nanašajo neposredno na opravljanje letalskih špedicijskih storitev — Izključitev — Dejavnosti, ki se ne nanašajo na sam zračni prevoz, ampak na nabavni ali prodajni trg — Vključitev (člen 101 PDEU; uredbi Sveta št. 17 in št. 141, uvodna izjava 3 in člen1) (Glej točke 33, 34, od 39 do 43 in 64.)
7.

Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Belorusiji — Zamrznitev sredstev nekaterih oseb in subjektov glede na razmere v Belorusiji — Obveznost razširitve tega ukrepa na subjekte v lasti ali pod nadzorom takega subjekta — Pogoji — Akti o uvedbi omejevalnih ukrepov, ki določajo uporabo teh ukrepov za navedene subjekte, ki so v lasti ali pod nadzorom — Imena oseb in subjektov, ki imajo v lasti ali nadzorujejo zadevne subjekte, ki morajo biti veljavno vpisani na seznam oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi (sklepi Sveta 2010/639/SZVP, 2012/642/SZVP, 2012/171/SZVP in 2014/750/SZVP; uredbe Sveta št. 765/2006, št. 265/2012, št. 1017/2012 in št. 1159/2014) (Glej točke od 133 do 137, 147, 148, 184, 185 in 188.)
Če v okviru tožbe za razglasitev delne ničnosti nekaterih omejevalnih ukrepov proti Iranu Svet ugotovi, da pravni položaj ministrstva iranske vlade, ki nima pravne subjektivitete, ki bi bila ločena od pravne subjektivitete iranske vlade, zadošča za sprejetje omejevalnih ukrepov zoper njo, je treba zaradi doslednosti in pravičnosti priznati tudi, da njegov pravni položaj zadošča za izpodbijanje teh ukrepov. Vsak drugačen sklep bi pomenil, da bi se lahko organizacijo vključilo na seznam subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, ne da bi ta imela možnost vložiti tožbo zoper to vključitev.

V okviru ureditve, v kateri je določena obveznost Sveta, da ponovno preizkusi vpis osebe ali subjekta na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi proti Iranu, če je ta podala pripombe po tem, ko ji je Svet sporočil odločitev o vpisu, mora biti ta ponovna preučitev, če ni določen točen rok, opravljena v razumnem roku.

Pri preizkusu razumnosti roka, ki je pretekel, pa je treba upoštevati dejstvo, da so zadevne pripombe za to osebo ali subjekt prva priložnost, da predstavi svoje stališče o utemeljenosti vpisa njenega imena na seznama oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, kar pomeni, da ima poseben interes, da Svet opravi ponovni preizkus in jo obvesti o svojih izsledkih. Svetu namreč zadevni osebi ali subjektu ni treba predhodno sporočiti razlogov, s katerimi namerava ta institucija utemeljiti prvotno vključitev njegovega imena na seznam oseb in subjektov, katerih sredstva so zamrznjena, ker mora ta ukrep, da ne bi bila ogrožena njegova učinkovitost, že po svoji naravi omogočati učinek presenečenja in njegovo takojšnjo uporabo. V takem primeru načeloma zadošča, da institucija zadevni osebi ali subjektu sporoči razloge in zagotovi spoštovanje njegove pravice do zaslišanja sočasno ali neposredno po sprejetju odločitve.

Kadar je odgovor Sveta poslan več kot 15 mesecev po tem, ko je zadevna oseba ali subjekt predložila prve pripombe, je treba ugotoviti, da je Svet na pripombe odgovoril v očitno nerazumnem roku.

Vendar, če odgovor Sveta ustreza cilju zadevne obveznosti, ki je zagotoviti, da so omejevalni ukrepi zoper osebo ali subjekt utemeljeni v trenutku njihovega sprejetja, kršitev zadevne pravice do obrambe ne upravičuje razglasitev ničnosti aktov, s katerimi so bili ti omejevalni ukrepi sprejeti, saj navedena kršitev položaju zadevne osebe ali subjekta ne škoduje več.

(Glej točke 64 in od 70 do 76.)
3.

Skupna trgovinska politika — Zaščita pred dampingom — Stopnja dampinga — Primerjava med normalno vrednostjo in izvozno ceno — Izključitev nekaterih vrst proizvodov iz primerjave in poznejša posplošitev zneska dampinga za vse vrste zadevnega proizvoda — Uporaba sodne prakse in prakse odločanja v zvezi z mehanizmom zmanjšanja na ničlo — Neobstoj — Dopustnost glede na načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije (Uredba Sveta št. 1225/2009, člen 2(11)) (Glej točke 60, od 85 do 88 in 94.)