Vendar pa je, kadar je na podlagi vsebine tožbe mogoče opredeliti izpodbijani akt ali izpodbijane akte, mogoče prekvalificirati predloge, ki nenatančno ali zmotno opredeljujejo zadevni akt ali akte To velja za primer pisne pomote v položaju, v katerem tožeča stranka v tožbi navede številko akta, a se sklicuje na določbe drugega akta in na celotni naslov tega drugega akta ter priloži kopijo tega akta k tej tožbi.

Zakonitosti prvotne uvrstitve ali podaljšanja uvrstitve tožeče stranke na seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, ki so že bile izpodbijane v prejšnjih tožbah, ni mogoče izpodbijati s tem, da se Splošnemu sodišču predložijo vprašanja, ki so že bila obravnavana z odločbami sodišča Evropske unije, saj je tako izpodbijanje v nasprotju z relativno pravnomočnostjo, ki velja ne samo za izrek navedenih odločb, temveč tudi za razloge, na katerih nujno temeljijo,

Spoštovanje načel pravne države in človekovih pravic ter človekovega dostojanstva velja za vsakršno delovanje Unije, vključno na področju skupne zunanje in varnostne politike, kot je razvidno iz povezanih določb člena 21(1), prvi pododstavek, (2)(b) in (3), PEU ter člena 23 PEU.

Kar natančneje zadeva pravico do poštenega sojenja in spoštovanja domneve nedolžnosti ta zlasti na kazenskem področju zaseda pomembno mesto v demokratični družbi. Enako so načela neodvisnosti in nepristranskosti sodstva ter pravice do učinkovitega sodnega nadzora bistveni standardi pri spoštovanju pravne države, ki je sama ena najpomembnejših vrednot, na katerih temelji Unija, kot izhaja iz člena 2 PEU, preambul Pogodbe EU in Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Namen zahtev, ki izhajajo iz pravice do poštenega sojenja in spoštovanja domneve nedolžnosti je, zlasti na kazenskem področju, zagotoviti, da je odločba, s katero se dokončno odloči o utemeljenosti obtožb proti zadevni osebi, zanesljiva in da se prepreči, da bi bila v zvezi z njo podano odrekanje sodnega varstva ali celo samovoljnost, kar bi pomenilo zanikanje same pravne države.

Značilnosti sistema Sklepa 2011/172 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu ne upravičujejo tega, da bi bil Svet pri sprejemanju omejevalnih ukrepov izvzet iz splošne obveznosti, da spoštuje temeljne pravice, ki so sestavni del pravnega reda Unije, pri čemer bi bila posledica takega izvzetja, da bi bil razbremenjen kakršnega koli preverjanja varstva temeljnih pravic v Egiptu.

Ker torej Sklep 2011/172 na eni strani spada v okvir politike pomoči egiptovskim organom, ki temelji zlasti na ciljih utrjevanja in podpiranja demokracije, pravne države, človekovih pravic in načel mednarodnega prava, možnost, da je ta sklep očitno neustrezen glede na svoje cilje zaradi hudih in sistematičnih kršitev temeljnih pravic, ne more biti popolnoma izključena.

Na drugi strani, čeprav obstoj potekajočih sodnih postopkov v Egiptu načeloma pomeni dovolj trdno dejansko podlago za uvrstitev oseb na seznam, priložen Sklepu 2011/172, in njeno podaljšanje, to ne velja, kadar mora Svet utemeljeno predpostavljati, da odločitev, sprejeta ob koncu teh postopkov, ne bo zanesljiva, zlasti ker načeloma ni pristojen za presojo točnosti in upoštevnosti elementov, na katerih ti postopki temeljijo.

Zato v okviru sistema omejevalnih ukrepov, kot je tisti iz Sklepa 2011/172, ni mogoče izključiti, da mora Svet preveriti, ali se sodni postopki, na katere se opira, lahko štejejo za zanesljive glede na dokaze, ki so jih predložile zadevne osebe v zvezi s kršitvami pravne države in temeljnih pravic, zlasti pravice do poštenega sojenja, če gre za objektivne, zanesljive, natančne in ujemajoče se dokaze, ki lahko vzbudijo utemeljene pomisleke glede spoštovanja te pravice.

Glede na ta načela mora torej Splošno sodišče načeloma izvajati celovit nadzor nad tem, ali je Svet izpolnil svojo dolžnost skrbne in nepristranske preučitve ter se prepričal, da se lahko kazenski postopki zoper zadevno tožečo stranko štejejo za zanesljive. Zlasti ta nadzor pomeni preverjanje, ali je Svet pravilno presodil, da ima na voljo dovolj elementov, da lahko šteje, da je bilo tako v obravnavanem primeru, ne glede na drugačne trditve te tožeče stranke.

Poleg tega zamrznitev premoženja v okviru sistema iz Sklepa 2011/172 ne glede na svojo ohranitveno naravo pomembno negativno vpliva na svoboščine in pravice zadevnih oseb, tako da je za zagotovitev pravičnega ravnotežja med cilji te zamrznitve premoženja ter varstvom teh pravic in svoboščin nujno, da lahko Svet po potrebi pod nadzorom sodišča Unije ustrezno oceni tveganje za take kršitve.

(Glej točke od 58 do 63, od 66 do 71, 213 in 214.)