Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Omejevalni sporazumi, za katere ratione materiae in ratione temporis velja pravni sistem Pogodbe ESPJ – Prenehanje veljavnosti Pogodbe ESPJ – Nadaljnji nadzor Komisije v okviru Uredbe št. 1/2003

(člen 65(1) PJ; Uredba Sveta št. 1/2003)

2. Akti institucij – Časovna veljavnost – Prenehanje veljavnosti Pogodbe ESPJ – Odločba, ki jo je Komisija sprejela glede podjetja po izteku veljavnosti Pogodbe ESPJ in ki se nanaša na dejansko stanje pred iztekom veljavnosti navedene pogodbe – Načelo zakonitosti v kazenskem pravu – Načelo varstva zaupanja v pravo – Obseg – Odgovornost družb za ravnanja, s katerimi so kršile pravila o konkurenci, v okoliščinah nadomestitve pravnega okvira Pogodbe ESPJ s pravnim okvirom Pogodbe ES – Materialnopravna pravila – Procesna pravila

(člen 65(1) in (5) PJ; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 49(1); Uredba Sveta št. 1/2003, člena 7(1) in 23(2))

3. Ničnostna tožba – Sodba o razglasitvi ničnosti – Obseg – Absolutna pravnomočnost – Obseg

4. Pritožba – Razlogi – Obrazložitev sodbe, s katero je kršeno pravo Unije – Izrek, ki je utemeljen iz drugih pravnih razlogov – Zavrnitev

5. Konkurenca – Pravila Unije – Kršitve – Pripisovanje – Kršitev, ki jo je storila ena gospodarska enota, ki ni prenehala obstajati, in jo je nadaljevala druga gospodarska enota, ki je prvo nasledila v gospodarski dejavnosti na zadevnem trgu – Pripisovanje celotne kršitve tej drugi gospodarski enoti

(člena 81(1) ES in 230, četrti odstavek, ES)

6. Konkurenca – Upravni postopek – Zastaranje v postopkih – Pripisovanje kršitve pravni osebi, ki ni oseba, odgovorna za upravljanje podjetja v času kršitve

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 25, od (1) do (6); Splošna odločba št. 715/78, člen 1, od (1) do (3))

7. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Znižanje zneska globe v zameno za sodelovanje obdolženega podjetja – Pogoji

(Obvestilo Komisije 96/C 207/04)

8. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev, predloženih Splošnemu sodišču – Izključitev, razen ob izkrivljanju

(člena 225(1) in 229 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 31)

Summary

1. V skladu z načelom, ki je skupno pravnim sistemom držav članic in katerega izvor sega do rimskega prava, je treba – razen ob izrecni nasprotni volji zakonodajalca – ob spremembi zakonodaje zagotoviti kontinuiteto pravnih struktur. To načelo velja za spremembe primarnega prava.

Glede tega ni nobenega indica, da je zakonodajalec Unije želel, da se lahko za tajno dogovorjena ravnanja, ki jih prepoveduje Pogodba ESPJ, po prenehanju njene veljavnosti izključi uporaba vseh sankcij. Zaporedje pogodb ESPJ, ES in DEU za zagotovitev svobodne konkurence omogoča, da je Komisija lahko sankcionirala in še vedno lahko sankcionira vsako ravnanje, ki ustreza dejanskemu stanu iz člena 65(1) PJ, ki je bilo storjeno pred iztekom veljavnosti Pogodbe ESPJ 23. julija 2002 ali po njem.

V teh okoliščinah bi bilo v nasprotju z namenom in medsebojno povezanostjo Pogodb ter nezdružljivo s kontinuiteto pravnega reda Unije, če Komisija ne bi mogla zagotoviti enotne razlage določb Pogodbe ESPJ, ki učinkujejo tudi po prenehanju njene veljavnosti. Zato Splošno sodišče ne uporabi prava napačno, če Uredbo št. 1/2003 razlaga tako, da lahko Komisija po izteku veljavnosti Pogodbe ESPJ ugotavlja obstoj omejevalnih sporazumov, ki so bili izvajani v sektorjih, za katere se ratione materiae in ratione temporis uporablja Pogodba ESPJ, in jih sankcionira.

(Glej točke od 72 do 74, 77 in 78.)

2. Načelo zakonitosti v kazenskem pravu, kot je določeno med drugim v členu 49(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zahteva, da so v zakonodaji Unije jasno opredeljena kazniva ravnanja in kazni. Poleg tega načelo pravne varnosti zahteva, da taka ureditev osebam, na katere se nanaša, omogoči, da se natančno seznanijo z obsegom obveznosti, ki jim jih nalaga, in da se lahko nedvoumno seznanijo s svojimi pravicami in obveznostmi ter ukrepajo v skladu z njimi. Ker so v Pogodbah jasno opredeljene kršitve ter vrsta in višina sankcij, ki se lahko podjetjem naložijo zaradi kršitve pravil o konkurenci, namen načel pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo ni omogočiti podjetjem, da se lahko zaradi poznejših sprememb pravne podlage in postopkovnih določb izognejo vsakršni sankciji za pretekle kršitve.

V zvezi z odločbo Komisije, ki se nanaša na pravni položaj, ki je bil dokončno pridobljen pred iztekom veljavnosti Pogodbe ESPJ, in ki je bila sprejeta glede podjetja po izteku veljavnosti navedene pogodbe, Splošno sodišče ne stori napake, ko po eni strani sklene, da spoštovanje načel v zvezi s časovno uporabo prava in zahtev v zvezi z načeloma pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo nalaga uporabo materialnih pravil, določenih v členu 65(1) in (5) PJ, za dejansko stanje pred iztekom veljavnosti Pogodbe ESPJ, ki spada na področje uporabe ratione materiae in ratione temporis te pogodbe. V zvezi s tem je člen 65(1) in (5) PJ določal jasno pravno podlago za naložitev sankcije zaradi kršitve pravil o konkurenci, tako da skrbno podjetje v nobenem trenutku ne bi moglo prezreti posledic svojega ravnanja niti se zanašati na to, da se bo zaradi nadomestitve pravnega okvira Pogodbe ESPJ s pravnim okvirom Pogodbe ES mogoče izogniti vsem sankcijam zaradi kršitev člena 65 PJ, storjenih v preteklosti.

Po drugi strani je Splošno sodišče v zvezi z veljavnimi postopkovnimi določbami prav tako pravilno presodilo, da je Komisija pristojna za vodenje postopka v skladu s členoma 7(1) in 23(2) Uredbe št. 1/2003. Določba, ki predstavlja pravno podlago akta in ki pooblašča institucijo Unije za sprejetje zadevnega akta, mora namreč veljati v trenutku njegovega sprejetja, pri čemer na splošno velja, da se postopkovna pravila uporabijo, ko začnejo veljati.

(Glej točke od 79 do 83 in od 86 do 88.)

3. Načelo pravnomočnosti ima temeljni pomen tako v pravnem redu Skupnosti kot v nacionalnih pravnih redih. Pravnomočnost se nanaša samo na dejanska in pravna vprašanja, ki so bila dejansko ali nujno obravnavana v zadevni sodni odločbi.

Kadar se mora sodišče Unije omejiti na opredelitev vsebine izjave, ki jo je dalo podjetje, da bi ugotovilo, da je namen te izjave prenos odgovornosti za kršitveno ravnanje z enega podjetja na drugo, presoja zakonitosti tega prenosa pomeni obiter dictum , izrečen onkraj meja spora, predloženega sodišču Unije, torej se z njo ne dejansko ne nujno ne obravnava pravno vprašanje. Zato zanjo ne velja pravnomočnost.

(Glej točke 123, 131 in 132.)

4. Čeprav je iz obrazložitve sodbe Splošnega sodišča razvidna kršitev prava Unije, izrek te sodbe pa je utemeljen z drugimi pravnimi razlogi, je treba pritožbo zavrniti.

(Glej točko 136.)

5. Fizična ali pravna oseba, ki je zadevno podjetje vodila ob nastanku kršitve pravil o konkurenci, mora načeloma zanjo odgovarjati, čeprav je bila ob sprejetju odločbe o ugotovitvi kršitve za poslovanje podjetja odgovorna druga oseba. V zvezi z vprašanjem, v katerih okoliščinah je lahko gospodarski subjekt, ki ni storil kršitve, vseeno kaznovan zanjo, je treba navesti, da spada med take primere položaj, v katerem je subjekt, ki je storil kršitev, pravno ali gospodarsko prenehal obstajati, zato je mogoče, da sankcija, ki je naložena podjetju, ki ne opravlja več gospodarskih dejavnosti, nima odvračilnega učinka.

Kadar podjetje, ki je nastalo z združitvijo dejavnosti dveh družb, z izjavo izrecno potrdi, da želi kot podjetje, ki nadaljuje gospodarske dejavnosti, ki so bile predmet omejevalnega sporazuma, prevzeti odgovornost za kršitveno ravnanje gospodarske enote, ki je del ene od njenih družb, v obliki globe, ki jo Komisija lahko naloži v okviru postopka, uvedenega zaradi tega omejevalnega sporazuma, je pravna posledica prenosa odgovornosti, ki jo je to podjetje prevzelo s to izjavo, zanj v celoti določena in predvidljiva.

Ker je podjetje to odgovornost prevzelo, ne more več preklicati svoje izjave takrat, ko mu je Komisija na podlagi take izjave globo že dejansko naložila. Vendar naknadna nepreklicnost te izjave temu podjetju ne preprečuje, da bi s pravnim sredstvom pri sodiščih Unije izpodbijalo razlago njene vsebine ali izrecno ali implicitno priznanje dejanskih ali pravnih elementov med upravnim postopkom pred Komisijo, ker ta nepreklicnost ne more omejevati samega uresničevanja pravice do pravnega sredstva pred Splošnim sodiščem, ki jo ima fizična ali pravna oseba na podlagi člena 230, četrti odstavek, ES.

(Glej točke 143, 144, 149, 150 in od 153 do 155.)

6. Tako člen 1(1) Splošne odločbe št. 715/78 o zastaranju v postopkih in o izvajanju sankcij na področju uporabe Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo kot člen 25(1) Uredbe št. 1/2003 določa, da pooblastilo Komisije za naložitev glob za kršitve določb konkurenčnega prava zastara v petih letih. Ta rok v skladu s členom 1(2) Odločbe št. 715/78 in členom 25(2) Uredbe št. 1/2003 začne teči na dan, ko je bila kršitev storjena ali ko preneha, in ki je lahko v skladu členoma 2 in 3 Odločbe št. 715/78 in členom 25, od (3) do (6), Uredbe št. 1/2003 pretrgan ali zadržan.

V zvezi z odločbo Komisije o naložitvi globe zaradi kršitve pravil o konkurenci podjetju, ki je kot pridobitelj gospodarske enote prevzelo odgovornost za kršitveno ravnanje te gospodarske enote, je mogoče zastaranje presojati samo glede podjetja, ki je prevzelo odgovornost, saj je z odločbo Komisije globa naložena samo njemu. Čeprav lahko nekatera dejanja prenesene enote še vedno učinkujejo v razmerju do podjetja, ki je prevzelo odgovornost, in zastaranja, ki velja za to gospodarsko enoto, ni mogoče odpraviti s prenosom odgovornosti, iz tega ne sledi, da bi bilo treba zastaranje presojati glede na to gospodarsko enoto.

(Glej točke do 166 do 168.)

7. Zmanjšanje globe, naložene za kršitev pravil o konkurenci na podlagi Obvestila o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primerih kartelov je mogoče utemeljiti samo takrat, kadar bi se lahko predloženi podatki in ravnanje zadevnega podjetja v tem pogledu šteli za dokaz njegovega resničnega sodelovanja.

(Glej točko 176.)

8. Ko Splošno sodišče razsodi, da je Komisija upravičeno menila, da podjetju ne more biti dodeljeno dodatno zmanjšanje globe, višje od že dodeljenih 20 %, pri izvajanju svoje pristojnosti za odločanje v sporu polne jurisdikcije, ki mu je na podlagi člena 229 EU priznana s členom 31 Uredbe št. 1/2003, opravi presojo glede dejstev, ki je kot taka izključena od nadzora Sodišča v okviru pritožbe.

Glede tega iz člena 225 ES in člena 58, prvi odstavek, Poslovnika Sodišča izhaja, da je samo Splošno sodišče pristojno, prvič, za ugotavljanje dejanskega stanja, razen če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala iz listin v spisu, ki so mu bile predložene, in drugič, za presojo tega dejanskega stanja. Potem ko Splošno sodišče ugotovi ali presodi dejansko stanje, je Sodišče pristojno, da na podlagi člena 225 ES opravi nadzor nad pravno opredelitvijo tega dejanskega stanja in pravnimi posledicami, ki jih je iz njega izpeljalo Splošno sodišče. Presoja dejanskega stanja, razen pri izkrivljanju dokazov, predloženih Splošnemu sodišču, ni pravno vprašanje, ki bi bilo predmet nadzora Sodišča.

(Glej točki 179 in 180.)