ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Drugič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 67(1) PDEU v povezavi s členom 113 Poslovnika, ker ni upoštevalo drugačnega pravnega sistema in pravne tradicije države članice in je tožbo zavrnilo na podlagi domneve, da so odvetniki, ki so v delovnem razmerju, v manjši meri neodvisni od odvetnikov, ki delo opravljajo v odvetniški pisarni, ki je neodvisna od zastopane stranke.
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za pravilen prenos člena 2, točka 1 in 3, in člena 5(1), (2) in (4) Direktive 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih (1), ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 290/2

Tožba, vložena 12. julija 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji

(Zadeva C-370/11)

2011/C 290/02

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: W. Mölls, zastopnik)

Tožena stranka: Kraljevina Belgija

Predloga tožeče stranke

Komisija Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da Kraljevina Belgija ni izpolnila obveznosti iz člena 36 in člena 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, ker je ohranila pravila, po katerih presežek iz prevrednotenja, realiziran pri odkupu delnic kolektivnih naložbenih podjemov, ki niso odobreni v smislu Direktive 85/611/EGS (1), ni obdavčen, če imajo ti podjemi sedež v Belgiji, medtem ko je presežek iz prevrednotenja, realiziran pri odkupu delnic takih podjemov s sedežem na Norveškem ali Islandiji, obdavčen;

— Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija navaja zadevne nacionalne določbe, ker odvračajo belgijske rezidente od vlaganj v kolektivne naložbene podjeme s sedežem na Norveškem ali Islandiji, saj presežek iz prevrednotenj, realiziran pri odkupu delnic teh podjemov, ne more biti predmet davčne oprostitve, ki pa velja za presežek iz prevrednotenj, realiziran pri odkupu delnic kolektivnega naložbenega podjema s sedežem v Belgiji.

Komisija trdi, da tako razlikovanje omejuje prosti pretok kapitala, ki ga zagotavlja člen 40 Sporazuma EGP. Ravno tako ovira svobodno opravljanje storitev, kar pomeni kršitev člena 36 Sporazuma EGP.

V zvezi s trditvami belgijskih organov Komisija navaja, prvič, da razlikovanje, ki je uvedeno z belgijsko zakonodajo znotraj kategorije kolektivnih naložbenih podjemov s sedežem v Evropski uniji, to je razlikovanje glede na to, ali so odobreni v smislu Direktive 85/611/EGS, ni predmet te tožbe. Drugič in tretjič, Komisija nasprotuje argumentaciji, da so zgoraj navedeni ukrepi utemeljeni z razlogi, ki so povezani z učinkovitostjo davčnega nadzora oziroma neobstojem mehanizmov za izmenjavo informacij. Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da so Belgija, Norveška in Islandija ratificirale Konvencijo o medsebojni upravni pomoči pri davčnih zadevah, ki je bila pripravljena v okviru Organizacije za ekonomsko sodelovanje in razvoj ter Sveta Evrope, in da konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ki jo je Belgija sklenila z Norveško oziroma Islandijo, predvideva mehanizme za izmenjavo informacij med temi državami.

(1) Direktiva Sveta z dne 20. decembra 1985 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (UL L 375, str. 3).
—

podredno , v skladu s členom 261 PDEU naj Sodišče na podlagi neomejene pristojnosti spremeni višino globe v znesku 22 700 000 EUR, naložene skupaj in solidarno družbama Arkema SA in Elf Aquitaine s členom 2(c) Odločbe Komisije C(2008) 2626 konč. z dne 11. junija 2008 o postopku na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/38.695 – Natrijev klorat) in globe v znesku 15 890 000 EUR, naložene le družbi Elf Aquitaine s členom 2(e) iste odločbe, zaradi objektivnih napak v obrazložitvi in razlogih sodbe Splošnega sodišča z dne 17. maja 2011 v zadevi T-299/08, kot so navedene v šestih razlogih za to pritožbo;
SL Uradni list Evropske unije C 282/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 20. junija 2011 – Grattan plc proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-310/11)

2011/C 282/03

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Grattan plc

Tožena stranka: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali ima davčni zavezanec za obdobje pred 1. januarjem 1978 na podlagi člena 8(a) Druge direktive Sveta z dne 11. aprila 1967 (67/228/EGS (1)) in/ali načel davčne nevtralnosti in enakega obravnavanja pravico, ki učinkuje neposredno, da davčno osnovo za dobave blaga obravnava kot retroaktivno zmanjšano, če je po dobavi tega blaga prejemnik od dobavitelja prejel dobropis, za katerega se je prejemnik odločil, ali ga bo prejel kot plačilo v denarju ali kot dobropis v zvezi z zneski, dobavitelju dolgovanimi za blago, ki je že bilo dobavljeno prejemniku?

(1) Druga direktiva Sveta 67/228/EGS z dne 11. aprila 1967 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Strukture in postopki za uporabo skupnega sistema davka na dodano vrednost (UL 71, str. 1303).
1.

Ali je treba člen 217(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1) razlagati tako, da se lahko države članice pri določanju podrobnosti vknjižbe zneskov dajatev omejijo na to, da v svoje nacionalne predpise vnesejo določbe, ki določajo samo, da — se kot „vknjižba“ v smislu teh nacionalnih predpisov razume „vnos zneska dajatve, ki ustreza carinskemu dolgu, v računovodske evidence ali kakšne druge nosilce podatkov, ki se uporabijo namesto tega“ – v obravnavanem primeru člen 1, točka 6, splošnega zakona o carinah in trošarinah, usklajen s kraljevim odlokom z dne 18. julija 1977 (Belgisch Staatsblad z dne 21. septembra 1977, str. 11425), potrjen z zakonom o carinah in trošarinah z dne 6. julija 1978 (Belgisch Staatsblad z dne 12. avgusta 1978, str. 9013) in 1. januarja 1994 nadomeščen s členom 1, točka 4, zakona o spremembah splošnega zakona o carinah in trošarinah (Belgisch Staatsblad z dne 30. decembra 1993, str. 29031), in — so predpisi o vknjižbi in pogoji za plačilo dajatev ob obstoju carinskega dolga določeni v uredbah Evropskih skupnosti – v obravnavanem primeru člen 3 splošnega zakona o carinah in trošarinah, usklajen s kraljevim odlokom z dne 18. julija 1977 (Belgisch Staatsblad z dne 21. septembra 1977, str. 11425), potrjen z zakonom o carinah in trošarinah z dne 6. julija 1978 (Belgisch Staatsblad z dne 12. avgusta 1978, str. 9013) in 1. januarja 1990 spremenjen s členom 72 zakona z dne 22. decembra 1989 o določitvi davčnih določb (Belgisch Staatsblad z dne 29. decembra 1989, str. 21141) ali pa morajo države članice v okviru izvajanja člena 217(2) carinskega zakonika v nacionalnih predpisih določiti, kako se v praksi opravi vknjižba v smislu člena 217(1) carinskega zakonika, tako da lahko dolžnik preveri, ali so carinski organi to vknjižbo dejansko opravili?
—

Naj se ugotovi, da Republika Slovenija s tem, da je v svoj pravni red nepravilno in nepopolno prenesla direktivi Sveta 73/239/EGS (1) in 92/49/EGS (2), ni izpolnila obveznosti iz člena 8(3) Direktive Sveta 73/239/EGS ter iz členov 29 in 39 Direktive Sveta 92/49/EGS, kot tudi ne obveznosti iz členov 56 in 63 Pogodbe o delovanju Evropske unije;
SL Uradni list Evropske unije C 282/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 4. julija 2011 vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) – Argenta Spaarbank NV proti državi Belgiji

(Zadeva C-350/11)

2011/C 282/11

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Argenta Spaarbank NV

Tožena stranka: država Belgija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 43 ES nasprotuje nacionalni davčni ureditvi, po kateri družba, ki je neomejeno davčno zavezana v Belgiji, ob izračunu svojega obdavčljivega dobička ne more izvesti odbitka za rizični kapital v višini pozitivne razlike med, na eni strani, neto knjigovodsko vrednostjo sredstev podružnice, ki je davčna zavezanka v drugi državi članici Evropske unije, in na drugi strani, vsemi obveznostmi, ki jih je mogoče pripisati tej podružnici, medtem ko je do takega odbitka upravičena, kadar se ta pozitivna razlika lahko pripiše poslovni enoti v Belgiji?
3.

(če je odgovor na drugo vprašanje nikalen in ne glede na to, ali je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen ali nikalen): Ali je v predstavljenem primeru, da bi se zadostilo ciljem Skupnosti iz člena 48 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 3 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Evropski uniji možna analogna uporaba Priloge XI(G)(3a) k Uredbi (ES) št. 883/2004 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti in – kot posledica te uporabe – pokritje prispevne dobe na Portugalskem z osnovo za prispevek v Španiji, ki se časovno najbolj približa temu obdobju, ob upoštevanju razvoja indeksa drobnoprodajnih cen?
1.

Ali je treba člen 138(1) Direktive 2006/112 (1) razlagati tako, da je dobava blaga oproščena DDV, če je bilo blago dobavljeno kupcu, ki je bil ob sklenitvi prodajne pogodbe za namene DDV registriran v drugi državi članici, in če je bilo v prodajni pogodbi dogovorjeno, da se pravica do razpolaganja in lastninska pravica na kupca preneseta ob naložitvi blaga na prevozno sredstvo ter da kupec prevzema obveznost prevoza blaga v drugo državo članico?
SL Uradni list Evropske unije C 269/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundeskommunikationssenat (Avstrija) 8. junija 2011 – Sky Österreich GmbH proti Österreichischer Rundfunk

(Zadeva C-283/11)

2011/C 269/47

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundeskommunikationssenat

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Sky Österreich GmbH

Tožena stranka: Österreichischer Rundfunk

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 15(6) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) (1) združljiv s členoma 17 in 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ali s členom 1 Protokola številka 1 h Konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Protokol 1 EKČP)?

(1) UL L 95, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 269/29

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Koszalinie (Republika Poljska) 28. junija 2011 – Krystyna Alder in Ewald Alder proti Sabini Orłowski in Czesławu Orłowskemu

(Zadeva C-325/11)

2011/C 269/56

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Rejonowy w Koszalinie

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Krystyna Alder in Ewald Alder

Toženi stranki: Sabina Orłowska in Czesław Orłowski

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1(1) Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah (1) in člen 18 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je dopustno, da se sodna pisanja, naslovljena na stranko s stalnim ali običajnim prebivališčem v drugi državi članici, shranijo v spis in pri tem štejejo za vročena, če ta stranka ni določila pooblaščenca za sprejem pisanj s prebivališčem v državi članici, v kateri teče sodni postopek?

(1) Uredba (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah (vročanje pisanj) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (UL L 324, str. 79).
SL Uradni list Evropske unije C 252/12

Pritožba, ki jo je 9. marca 2011 vložila Longevity Health Products, Inc zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. maja 2011 v zadevi T-190/09, Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Performing Science LLC

(Zadeva C-222/11 P)

2011/C 252/24

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Longevity Health Products, Inc. (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Performing Science LLC

Predlogi

Pritožnica predlaga,

— naj se pritožba družbe Longevity Health Products, Inc. razglasi za dopustno,

— naj se sodba Splošnega sodišča z dne 9. marca 2011 v zadevi T-190/09 razglasi za nično in

— naj se Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Omejitev svobodne izbire znamke naj ne bi bilo mogoče upravičiti le z javnim interesom, na primer zaradi preprečitve morebitnih zamenjav pri udeleženi upoštevni javnosti. V obravnavanem primeru bi bilo to sicer mogoče izključiti, ker tako strokovnjaki kot laiki lahko razlikujejo med besedilom znamke 5 HTP in sistematičnim imenom za 5-hidroksi-triptofan.

Strokovnjaki, kot so farmacevti in doktorji veterinarske medicine, naj bi vedeli, da lahko tudi že neznatne spremembe izrazov kemijske nomenklature ali kemijskih empiričnih formul privedejo do znatnih razlik v zgradbi snovi. Ti strokovni krogi bi zato brez nadaljnjega še naprej uporabljali pravilno kemijsko ime, ki ni skladno z znamko.

„Obveščenim“, torej laikom in potrošnikom, ki se zanimajo za zadevne proizvode, naj bi bilo prav tako znano, da se iz kemijske nomenklature izvedena imena različnih snovi morda le malenkostno razlikujejo, da pa je že najmanjša razlika v imenu vsekakor povezana z velikimi spremembami farmakoloških, kemijskih in fizikalnih lastnosti teh snovi.

Laiki, ki jih zadevni proizvodi ne zanimajo, pa naj tako ali tako ne bi mogli prepoznati povezave med imenom znamke 5 HTP in snovjo 5-hidroksi-triptofan ter zato tudi ne bi mogli biti zavedeni.
1.

Ali je treba člene 179(1), 180 in 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost ter načelo učinkovitosti na področju posredne obdavčitve, ki se obravnava v sodbi Sodišča z dne 8. maja 2008 v združenih zadevah Ecotrade (C-95/07 in C-96/07), razlagati tako, da dopuščajo prekluzivni rok, kot je v obravnavanem primeru v členu 72(1) zakona o davku na dodano vrednost (v različici iz leta 2008), ki je bil podaljšan do konca aprila 2009 na podlagi člena 18 predhodnih in končnih določb zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dodani vrednosti, le za prejemnike dobav, za katere je obveznost obračuna davka nastala pred 1. januarjem 2009, pri tem pa je v postopku v glavni stvari treba upoštevati te okoliščine: — zahtevo v skladu z nacionalnim pravom, da se mora oseba, ki je izvedla pridobitev znotraj Skupnosti in ni registrirana v skladu z zakonom o davku na dodano vrednost, prostovoljno registrirati, čeprav niso izpolnjeni pogoji za obvezno registracijo kot predpostavko za izvedbo pravice do odbitka; — novo ureditev člena 73a zakona o davku na dodano vrednost (ki velja od 1. januarja 2009), v skladu s katero je treba odobriti pravico do odbitka ne glede na to, ali je bil upoštevan rok iz člena 72(1) zakona o davku na dodano vrednost, če je obveznost odmere davka za prejemnika dobave nastala, če dobava ni bila prikrita, računovodstvo pa vsebuje podatke o njej; — poznejšo spremembo člena 72(1) zakona o davku na dodano vrednost (ki velja od 1. januarja 2010), v skladu s katero se pravica do odbitka lahko izvede v davčnem obdobju, v katerem je ta pravica nastala, ali pa v naslednjih dvanajstih davčnih obdobjih?
SL Uradni list Evropske unije C 238/5

Tožba, vložena 26. maja 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Danski

(Zadeva C-261/11)

2011/C 238/09

Jezik postopka: danščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in N. Fenger, zastopnika)

Tožena stranka: Kraljevina Danska

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Kraljevina Danska z uvedbo in ohranitvijo zakonodaje o takojšnjem izstopnem davku na prenos sredstev družb v drugo državo članico brez obdavčenja ustreznih prenosov sredstev znotraj Danske ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 49 PDEU in člena 31 Sporazuma EGP;

— Kraljevini Danski naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prenos sredstev podjetja za uporabo zunaj Danske se na podlagi danske davčne zakonodaje šteje za prodajo in je ustrezno obdavčen, medtem ko se šteje, da je podjetje znotraj države prenehalo le, če so zadevna sredstva dejansko prodana. Podjetje, ki prenese sredstva med različnimi poslovnimi enotami znotraj Danske, se tako ne obdavči na vrednost teh sredstev v zvezi s tem prenosom. Če pa to podjetje prenese sredstva na stalno poslovno enoto zunaj Danske, bo plačalo takoj davek na vrednost sredstev, kot če bi sredstva bila prodana.

Komisija meni, da to različno obravnavanje ovira svobodo ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU. Komisija ne dvomi v možnost Danske, da določi davek na povečanja vrednosti, ki nastanejo pri podjetju, ko ima sedež na Danskem. Vendar Komisija ugotavlja, da morajo biti okoliščine, na podlagi katerih nastane davčna obveznost, enake, to je unovčenje sredstva ali dejavnik, zaradi katerega se lahko amortizacija popravi, ne glede na to, ali se zadevna vrednost nepremičnin prenese v tujino ali ostane na Danskem.

Komisija meni, da ni razloga za to, da se davek pobere takoj glede nerealiziranega povečanja vrednosti v zvezi s prenosi sredstev na Danskem v drugo državo članico, če se ta davek ne odmerja v enakih nacionalnih položajih. Kraljevina Danska bi lahko tako, na primer, določila vrednost nerealiziranega povečanja vrednosti, glede katerega šteje, da ga ima pravico obdavčiti, ne da bi s tem prišlo do takojšnjega pobiranja davka ali izpolnjevanja dodatnih pogojev za odlog plačila davka.
1.

Ali morajo upravni organi države članice, če prosilec prosi za subsidiarno zaščito, potem ko mu ni bil priznan status begunca, in je predlagano, naj se taka prošnja zavrne, na podlagi obveznosti sodelovanja s prosilcem, ki je zadevni državi članici naložena s členom 4(1) Direktive Sveta 2004/83/ES (1), prosilcu predložiti rezultate take presoje, preden se sprejme končna odločitev, zato da se lahko prosilec izjavi o vidikih predlagane odločitve, ki kažejo na to, da bo prošnja zavrnjena?
SL Uradni list Evropske unije C 211/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria regionale di Milano (Italija) 2. maja 2011 – 3D I srl proti Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

(Zadeva C-207/11)

2011/C 211/26

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione tributaria regionale di Milano

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: 3D I srl

Tožena stranka: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

Vprašanje za predhodno odločanje

„Ali je zakonodaja države članice, kakršna je italijanska iz člena 2(2) zakonske uredbe št. 544 z dne 30. decembra 1992, v skladu s katero se prenosni družbi pri prenosu ali zamenjavi kapitalskih deležev obdavči kapitalski dobiček iz prenosa v višini razlike med prvotnimi stroški nakupa prenesenih kapitalskih deležev in njihovo prodajno vrednostjo, razen če prenosna družba v bilanci stanja ovrednoti posebna rezervna sredstva v višini kapitalskega dobička iz prenosa, kot je predmet tega postopka, v nasprotju s členi 2, 4 in 8(1) in (2) Direktive Sveta 90/434/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic?“
2.a.

Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic vsem osebam zagotavljata pravico do poštenega sojenja in prav tako s tem povezano temeljno načelo, da nihče ne more soditi v lastni zadevi. Ali je to v skladu z načelom, da Komisija v prvi fazi deluje kot javni naročnik in očitano ravnanje, torej sklepanje omejevalnih sporazumov, sankcionira kot kršitev člena 81, postal člen 101 Pogodbe, potem ko je v tem postopku sama izvedla preiskavo, da bi nato v drugi fazi odškodninskega postopka pred nacionalnim sodiščem pripravila in sprejela odločitev o vložitvi tožbe, medtem ko je isti komisar pristojen za obe zadevi, ki sta med seboj povezani, in to toliko bolj, ker se nacionalno sodišče, ki odloča o zadevi, ne more oddaljiti od odločbe o sankcioniranju?
4.

Ali določba panožnega programa socialne varnosti, ki določa, da se pri delavcih, ki so starejši od 54 let in jim delovno razmerje preneha iz poslovnih razlogov, izvede alternativni izračun odpravnine na podlagi kar najhitrejše upokojitve in se jim v primerjavi z redno metodo izračunavanja, ki zlasti upošteva trajanje zaposlitve v podjetju, plača nižja odpravnina, vendar vsekakor vsaj polovica redne odpravnine, in da je v primeru alternativne metode izračuna odločilna starostna pokojnina zaradi hendikepiranosti, pomeni kršitev prepovedi diskriminacije zaradi hendikepiranosti na podlagi členov 1 in 16 Direktive 2000/78/ES?
SL Uradni list Evropske unije C 211/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Zivilrechtssachen Wien (Avstrija) 20. aprila 2011 – Peter Hehenberger proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-188/11)

2011/C 211/22

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Peter Hehenberger

Tožena stranka: Republika Avstrija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Uredba Sveta (ES) št. 1257/1999 (1) z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), UL L 160 z dne 26.6.1999, str. 80 in naslednje, v povezavi z Uredbo Komisije (ES) št. 817/2004 (2) z dne 29. aprila 2004 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), UL L 231 z dne 30.6.2004, str. 24 in naslednje, nasprotuje določbi dajalca pomoči, po kateri mora prejemnik pomoči v primeru preprečevanja opravljanja pregleda na kraju samem (merjenje površin) vrniti vsa sredstva, ki so mu bila odobrena v okviru kmetijsko-okoljskega ukrepa v ciljnem obdobju, čeprav so bila ta priznana in izplačana že za več let?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb (UL L 160, str. 80).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 817/2004 z dne 29. aprila 2004 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) (UL L 231, str. 24).
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je nacionalna ureditev, ki sama po sebi sledi cilju boja proti kriminalu z izvajanjem nadzora nad podjetji, ki delujejo v zadevnem sektorju, tako da se zagotovi, da se take dejavnosti opravljajo izključno znotraj nadzorovane ureditve, in ki daje izključno pravico v zvezi s prirejanjem, upravljanjem, organiziranjem in delovanjem iger na srečo enemu podjetju, tudi kadar to vpliva na neomejen razvoj zadevne ponudbe, v skladu s členoma 43 ES in 49 ES; ali je treba zato, da se taka omejitev šteje za primerno za dosego cilja boja proti kriminaliteti, razvoj ponudbe vsekakor nadzirati, to pomeni, da se ohrani v obsegu, ki je potreben za dosego tega cilja in ga ne preseže? Če je treba omenjeni razvoj vendarle nadzirati, ali je glede na to mogoče šteti, da se nadzira, kadar se v tem sektorju da izključna pravica družbi, ki ima značilnosti iz prvega vprašanja za predhodno odločanje? Nazadnje, če se ugotovi, da dajanje omenjene izključne pravice vodi v nadziran razvoj ponudbe iger na srečo, ali podelitev te pravice enemu podjetju presega to, kar je nujno, v smislu, da je mogoče isti cilj nazadnje doseči tudi z dajanjem te pravice več kot enemu podjetju?