SODBA SODIŠČA (drugi senat)
z dne 12. januarja 2023 *
„Predhodno odločanje  –  Območje svobode, varnosti in pravice  –  Policijsko in pravosodno 
sodelovanje v kazenskih zadevah  –  Okvirni sklep 2008/675/PNZ  –  Člen 3(1)  –  
Načelo izenačenosti prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici  –  Obveznost, da se takim 
obsodbam priznajo učinki, enakovredni učinkom, ki se priznavajo prejšnjim nacionalnim 
obsodbam  –  Nacionalna pravila o določitvi enotne kazni  –  Več kaznivih dejanj  –  
Določitev enotne kazni  –  Meja petnajstih let za časovno omejene kazni odvzema prostosti  –  
Člen 3(5)  –  Izjema  –  Kaznivo dejanje, storjeno pred izrekom ali izvršitvijo obsodb v drugi  
državi članici “
V zadevi C-583/22 PPU,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je 
vložilo Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno sodišče, Nemčija) z odločbo z dne 29. junija 2022 , ki 
je na Sodišče prispela 7. septembra 2022 , v kazenskem postopku
MV,
ob udeležbi
Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi A. Prechal (poročevalka), predsednica senata, M. L. Arastey Sahún, sodnica, F. Biltgen, 
N. Wahl in J. Passer, sodniki,
generalni pravobranilec: M. Szpunar,
sodna tajnica: S. Beer, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 14. novembra 2022 ,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
– za MV S. Akay, Rechtsanwalt,
– za Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof C. Maslow in L. Otte, agenta,
SLZbirka odločb sodne prakse
* Jezik postopka: nemščina.
ECLI:EU:C:2023:5                                                                                                             1
– za Evropsko komisijo S. Grünheid in M. Wasmeier, agenta,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 8. decembra 2022
izreka naslednjo
Sodbo
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(1) in (5) Okvirnega sklepa 
Sveta 2008/675/PNZ z dne 24. julija 2008 o upoštevanju obsodb med državami članicami 
Evropske unije v novem kazenskem postopku (UL 2008, L 220, str. 32).
2 Ta predlog je bil vložen v okviru revizije, ki jo je MV vložil pri Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno 
sodišče, Nemčija) zoper sodbo Landgericht Freiburg im Breisgau (deželno sodišče Freiburg im 
Breisgau, Nemčija), s katero je bil obsojen na šestletno zaporno kazen zaradi posebno hudega 
posilstva.
Pravni okvir
Pravo Unije
3 V uvodnih izjavah od 1 do 5, 8, 9 in 13 Okvirnega sklepa 2008/675 je navedeno:
„(1) Evropska unija si je zastavila cilj ohranjati in razvijati območje svobode, varnosti in pravice. 
Da bi ta cilj lahko uresničili, je treba omogočiti, da se bodo informacije o obsodbah, 
izrečenih v državah članicah, lahko upoštevale tudi izven države članice, ki je izrekla 
obsodbo, za preprečitev novih kaznivih dejanj in ob morebitnih novih kazenskih postopkih.
(2) Svet je 29. novembra 2000 v skladu s sklepi Evropskega sveta iz Tampereja sprejel program 
ukrepov za izvajanje načela o vzajemnem priznavanju odločb v kazenskih zadevah, ki 
predvideva ‚sprejetje enega ali več instrumentov o uvedbi načela, da mora biti sodišču v eni 
državi članici pri oceni kazenske evidence storilca, ugotavljanju povratništva ter določitvi 
vrste kazni in načina njene izvršitve omogočeno upoštevati pravnomočne kazenske sodbe, 
ki so jih izrekla sodišča v drugih državah članicah‘.
(3) Namen tega okvirnega sklepa je državam članicam naložiti minimalno obveznost 
upoštevanja obsodb, izrečenih v drugih državah članicah. […]
(4) Medtem ko nekatere države članice obsodbam, izrečenim v drugih državah članicah, 
priznavajo učinek, druge upoštevajo le obsodbe, izrečene na svojih sodiščih.
(5) Treba bi bilo uveljaviti načelo, po katerem bi države članice obsodbam, izrečenim v drugih 
državah članicah, morale priznati učinke, enakovredne tistim, ki jih priznavajo obsodbam, 
izrečenim v skladu z nacionalno zakonodajo na njihovih sodiščih, in sicer ne glede na to, ali 
te učinke nacionalna zakonodaja obravnava kot dejansko stanje ali kot učinke postopkovnega 
ali materialnega prava. Vendar cilj tega okvirnega sklepa ni uskladiti posledice, ki jih različne 
2                                                                                                                     ECLI:EU:C:2023:5SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
nacionalne zakonodaje predvidevajo v zvezi z obstojem prejšnjih obsodb, obveznost 
upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, pa velja le do tiste mere, 
do katere se prejšnje nacionalne obsodbe upoštevajo po nacionalni zakonodaji.
[…]
(8) Če so v kazenskem postopku v državi članici na voljo informacije o prejšnji obsodbi v drugi 
državi članici, je treba, kolikor je mogoče, preprečiti, da se zadevna oseba obravnava manj 
ugodno, kakor če bi bila prejšnja obsodba nacionalna obsodba.
(9) Člen 3(5) bi bilo treba med drugim razlagati v skladu z uvodno izjavo 8, torej če nacionalno 
sodišče v novem kazenskem postopku ob upoštevanju prej izrečene kazni v drugi državi 
članici meni, da bi bila izrečena kazen po svoji višini v okviru omejitev nacionalne 
zakonodaje ob upoštevanju storilčevih okoliščin do njega nesorazmerno stroga, ter če se 
namen kaznovanja lahko doseže z nižjo kaznijo, lahko nacionalno sodišče ustrezno zniža 
višino kazni, če bi bilo tako mogoče ravnati […]v povsem nacionalnih primerih.
[…]
(13) Ta okvirni sklep spoštuje različne notranje rešitve in postopke, potrebne za upoštevanje 
prejšnjih obsodb v drugi državi članici. […]“
4 Člen 1(1) tega okvirnega sklepa določa:
„Namen tega okvirnega sklepa je opredeliti pogoje, pod katerimi se v kazenskem postopku proti 
določeni osebi v državi članici upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih 
dejanj v drugih državah članicah.“
5 Člen 3 navedenega okvirnega sklepa, naslovljen „Upoštevanje obsodbe, izrečene v drugi državi 
članici, v novem kazenskem postopku“, določa:
„1. Vsaka država članica poskrbi, da se v skladu z nacionalnim pravom v kazenskem postopku 
proti določeni osebi upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj 
v drugih državah članicah, v zvezi s katerimi so bile v skladu z veljavnimi instrumenti o vzajemni 
pravni pomoči ali izmenjavi informacij iz kazenske evidence pridobljene informacije, kolikor se 
upoštevajo prejšnje nacionalne obsodbe in so priznani enakovredni pravni učinki, kot jih 
priznavajo prejšnjim nacionalnim obsodbam.
2.Odstavek 1 se uporablja v predhodnem postopku, med sojenjem in pri izvršitvi sodbe, zlasti 
v zvezi z veljavnimi postopkovnimi pravili, vključno s tistimi o začasnem pridržanju, opredelitvi 
kaznivega dejanja, vrsti in višini kazni in pravili, ki urejajo izvršitev odločbe.
[…]
5.Če je kaznivo dejanje, ki je predmet novega postopka, storjeno pred izrekom in popolno 
izvršitvijo prejšnje obsodbe, odstavka 1 in 2 s svojim učinkom držav članic ne obvezujeta 
uporabljati nacionalnih pravil o izrekanju kazni, katerih učinek, če bi bila uporabljena kot taka za 
tuje obsodbe, bi bil ta, da bi sodnika omejevala pri izrekanju kazni v novem postopku.
Vendar države članice poskrbijo, da njihova sodišča takšne primere prejšnjih obsodb, izrečenih 
v drugih državah članicah, sicer lahko upoštevajo.“
ECLI:EU:C:2023:5                                                                                                                     3SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
Nemška zakonodaja
6 Določbe, ki urejajo enotno kazen, so v členih od 53 do 55 Strafgesetzbuch (kazenski zakonik) z dne 
13. novembra 1998 (BGBl. 1998 I, str. 3322), v različici, ki se uporablja v sporu o glavni stvari (v 
nadaljevanju: StGB).
7 Člen 53 StGB, ki se nanaša na realni stek kaznivih dejanj, v odstavku 1 določa:
„Če je nekdo storil več kaznivih dejanj, za katera se mu hkrati sodi, in bi mu bilo treba zaradi tega izreči 
več kazni zapora ali več denarnih kazni, sodišče za vsa ta kazniva dejanja izreče enotno kazen.“
8 Člen 54 StGB, ki ureja določitev enotne kazni, v odstavkih 1 in 2 določa:
„1. Če je za kakšno kaznivo dejanje v steku določilo kazen dosmrtnega zapora, sodišče izreče 
enotno kazen dosmrtnega zapora. V vseh ostalih primerih se enotna kazen določi tako, da se 
zviša najvišja določena kazen, pri raznovrstnih kaznih pa tako, da se zviša kazen, ki je po svoji 
naravi najvišja. Pri tem se opravi celovita presoja osebnosti storilca in posameznih kaznivih dejanj.
2.Enotna kazen ne sme doseči seštevka posameznih kazni. Pri časovno omejenih kaznih 
odvzema prostosti ta kazen ne sme preseči 15 let, pri denarni kazni pa 720 dnevnih zneskov.“
9 Člen 55 StGB, ki se nanaša na naknadno določitev enotne kazni, v odstavku 1 določa:
„Člena 53 in 54 se uporabljata tudi, če je pravnomočno obsojena oseba, preden je kazen, ki ji je bila 
izrečena, izvršena, zastarana ali odpuščena, obsojena zaradi drugega kaznivega dejanja, ki ga je storila 
pred prejšnjo obsodbo. Za prejšnjo obsodbo se šteje sodba v prejšnjem postopku, v katerem je bilo 
mogoče nazadnje preizkusiti dejanske ugotovitve, na katerih temelji postopek.“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
10 MV, francoski državljan, je 10. oktobra 2003 na univerzitetnem kampusu v Nemčiji ugrabil 
študentko in jo posilil.
11 Pred tem datumom MV v Nemčiji nikoli ni bil kazensko obsojen. Njegova kazenska evidenca 
v Franciji pa obsega 25 vpisov. Zoper MV je bilo med drugim izdanih pet obsodb, vse so izrekla 
francoska sodišča po navedenem datumu in so se nanašale na dejanja, storjena med 
avgustom 2002 in septembrom 2003.
12 Tribunal de grande instance Gueret (okrožno sodišče v Gueretu, Francija) je MV 
30. septembra 2004 obsodilo na kazen zapora dveh let.
13 Cour d’assises du Loir-et-Cher (kazensko porotno sodišče departmaja Loir-et-Cher v Bloisu, 
Francija) je MV 29. februarja 2008 naložilo kazen zapora 15 let. Ta kazen je vključevala še zadnji 
obsodbi zadevne osebe, izrečeni 16. maja 2008 od cour d’assises de Loire-Atlantique (kazensko 
porotno sodišče departmaja Loire-Atlantique v Nantesu, Francija) na kazen zapora šestih let na 
eni strani in 23. aprila 2012 od Cour d'appel de Grenoble (pritožbeno sodišče v Grenoblu, 
Francija) na kazen zapora enega leta in pol na drugi.
14 Cour d’assises du Maine-et-Loire (kazensko porotno sodišče departmaja Maine-et-Loire 
v Angersu, Francija) je MV 24. januarja 2013 obsodilo na dodatno kazen zapora sedmih let.
4                                                                                                                     ECLI:EU:C:2023:5SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
15 MV je bil 20. oktobra 2003 prijet na Nizozemskem na podlagi naloga za prijetje, ki so ga izdali 
francoski organi in je bil v priporu zaradi izročitve. Francoskim organom je bil predan 
17. maja 2004 . MV je bil v Franciji zaprt brez prekinitve do 23. julija 2021 , tako da so bile kazni 
odvzema prostosti, navedene v točkah od 12 do 14 te sodbe, na ta zadnji dan izvršene 
v višini 17 let in 9 mesecev.
16 Francoski organi so MV 23. julija 2021 predali nemškim organom. MV je bil na podlagi sklepa 
o priporu, ki ga je izdalo Amtsgericht Freiburg im Breisgau (okrožno sodišče Freiburg im 
Breisgau, Nemčija), v priporu v Nemčiji.
17 Landgericht Freiburg im Breisgau (deželno sodišče Freiburg im Breisgau, Nemčija) je 
21. februarja 2022 razsodilo, da je MV zaradi dejanj, storjenih 10. oktobra 2003 v Nemčiji, 
spoznan za krivega posebno hudega posilstva in ga obsodilo na šestletno zaporno kazen. To 
sodišče je menilo, da je bila „dejansko sorazmerna“ kazen za dejanja, ki jih je storil MV v Nemčiji, 
kazen zapora sedmih let. Vendar je navedeno sodišče, ker naknadno ni bilo mogoče določiti 
enotne kazni skupaj s kaznimi, izrečenimi v Franciji, to kazen „iz naslova kompenzacije“ znižalo 
za eno leto.
18 MV je zoper to sodbo vložil revizijo pri Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno sodišče), 
predložitvenem sodišču.
19 Predložitveno sodišče se iz dveh različnih razlogov sprašuje o združljivosti sodbe, ki jo je izreklo 
Landgericht Freiburg im Breisgau (deželno sodišče Freiburg im Breisgau), z določbami 
Okvirnega sklepa 2008/675.
20 Prvič, predložitveno sodišče poudarja, da je možnost, da se MV izreče izvršljiva zaporna kazen 
zaradi kaznivega dejanja posebno hudega posilstva, ki je predmet postopka v glavni stvari, 
odvisna od razlage načela izenačenosti kazenskih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, ki 
se uvaja s členom 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675, in od izjeme od tega načela, določene 
v členu 3(5), prvi pododstavek, tega okvirnega sklepa.
21 Predložitveno sodišče ugotavlja, da bi se obsodbe, ki so bile proti MV izrečene v Franciji, v skladu 
s členom 55(1) StGB načeloma lahko združile v enotno kazen, če bi bile izenačene z obsodbami, 
izrečenimi v Nemčiji.
22 Cilj člena 55(1) StGB, ki določa naknadno določitev enotne kazni, naj bi bil, da storilec več 
kaznivih dejanj ni obravnavan različno glede na to, ali so ta kazniva dejanja predmet enotnega 
postopka, v katerem bi se taki osebi določila enotna kazen na podlagi člena 53(1) StGB, ali več 
ločenih postopkov, v katerih bi se enotna kazen naknadno določila v skladu s členom 55(1) StGB.
23 Predložitveno sodišče še pojasnjuje, da je treba v okviru naknadne določitve enotne kazni 
upoštevati zgornjo mejo petnajstih let, določeno v členu 54(2) StGB, za časovno omejene kazni 
odvzema prostosti. V primeru izenačenosti obsodb, ki so bile zoper MV izrečene v Franciji, pa 
naj bi bila ta zgornja meja že dosežena z obsodbo zadevne osebe na kazen zapora 15 let, ki jo je 
29. februarja 2008 izreklo Cour d’assises du Loir-et-Cher (kazensko porotno sodišče departmaja 
Loir-et-Cher v Bloisu, Francija).
ECLI:EU:C:2023:5                                                                                                                     5SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
24 Zato bi se v primeru izenačenosti obsodb, izrečenih v Franciji, z obsodbami, izrečenimi v Nemčiji, 
res lahko izrekla posamična kazen zoper MV zaradi kaznivega dejanja posebno hudega posilstva, 
za katero je bil spoznan za krivega. Vendar na podlagi člena 54(2) StGB enotna kazen ne more 
presegati zgornje meje 15 let odvzema prostosti, tako da izrečene kazni zoper MV v praksi ni 
mogoče izvršiti.
25 Vendar predložitveno sodišče poudarja, da na podlagi člena 55(1) StGB ni mogoče določiti enotne 
kazni skupaj s kaznimi, izrečenimi v drugi državi, in sicer iz razlogov mednarodnega javnega 
prava. Enotna kazen v takem čezmejnem okviru bi namreč hkrati posegala v pravnomočnost tuje 
obsodbe in pristojnost te države za izvršitev te obsodbe.
26 Ker na podlagi nemškega prava ni mogoče naknadno določiti enotne kazni, ki bi vključevala 
obsodbe, izrečene v drugi državi članici, se predložitveno sodišče sprašuje o razlagi člena 3 
Okvirnega sklepa 2008/675.
27 To sodišče ob sklicevanju na sodno prakso Sodišča poudarja, da člen 3(1) tega okvirnega sklepa 
državam članicam nalaga, da morajo poskrbeti, da se prejšnjim obsodbam, izrečenim v drugi 
državi članici, priznajo enakovredni pravni učinki, kot jih priznavajo prejšnjim nacionalnim 
obsodbam v skladu z nacionalnim pravom.
28 Vendar se navedeno sodišče sprašuje o obsegu izjeme iz člena 3(5), prvi pododstavek, navedenega 
okvirnega sklepa. Meni, da bi bilo mogoče izvršljivo kazen zoper MV za dejanja posebno hudega 
posilstva, ki so predmet postopka v glavni stvari, izreči le, če je treba to določbo razlagati tako, da 
nasprotuje upoštevanju obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, ki je določena v členu 3(1) 
tega okvirnega sklepa, kadar bi to upoštevanje povzročilo prekoračitev zgornje meje petnajstih 
let, določene v členu 54(2) StGB, za časovno omejene kazni odvzema prostosti.
29 Drugič, če je treba člen 3(5), prvi pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675 razlagati tako, da se 
načelo izenačenosti kazenskih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, ki je določeno 
v členu 3(1) tega okvirnega sklepa, v okoliščinah postopka v glavni stvari ne uporablja, se 
predložitveno sodišče sprašuje o razlagi člena 3(5), drugi pododstavek, navedenega okvirnega 
sklepa.
30 V zvezi s tem se sprašuje, ali upoštevanje kazni, izrečene v drugi državi članici, na podlagi 
člena 3(5), drugi pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675 pomeni, da so negativne posledice, ki 
izhajajo iz tega, da ni mogoče naknadno določiti enotno kazen, določeno v členu 55(1) StGB, pri 
določitvi kazni, naložene za kaznivo dejanje, storjeno na nacionalnem ozemlju, „konkretno 
navedene in obrazložene“.
31 To sodišče pojasnjuje, da nemški zakonodajalec ob prenosu Okvirnega sklepa 2008/675 v nemško 
pravo ni menil, da je treba sprejeti ukrep za prenos člena 3 tega okvirnega sklepa. Ideja, da 
obsodbe, izrečene v drugi državi, seveda formalno ne morejo biti predmet naknadne določitve 
enotne kazni, da pa obsojenec po možnosti ne sme biti v slabšem položaju, naj bi ustrezala 
znižanju, ki ga nemška sodišča uporabljajo „kot kompenzacijo“, če so bile prejšnje obsodbe 
izrečene v tujini.
32 Predložitveno sodišče navaja, da se v skladu z njegovo sodno prakso v zvezi s tem negativne 
posledice, ki izhajajo iz tega, da ni mogoče naknadno določiti enotne kazni, glede obsodb, 
izrečenih v drugi državi članici, v okviru določitve kazni „iz naslova kompenzacije“ običajno 
6                                                                                                                     ECLI:EU:C:2023:5SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
upoštevajo z znižanjem, ki ni izraženo v številkah in je prepuščeno presoji prvostopenjskega 
sodišča. V zvezi s tem naj bi zadostovalo, da to sodišče upošteva, da ni mogoče naknadno določiti 
enotne kazni kot element v korist obsojeni osebi.
33 Vendar to sodišče meni, da je le jasno utemeljena in številčno izražena kompenzacija negativnih 
posledic, ki izhajajo iz tega, da ni mogoče naknadno določiti enotne kazni, v skladu s pravili iz 
člena 3(1) in (5) Okvirnega sklepa 2008/675.
34 Iz sodne prakse Sodišča naj bi v zvezi z uporabo tega okvirnega sklepa izhajalo, da se mora način 
upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici, čim bolj približati načinu 
upoštevanja prejšnjih nacionalnih obsodb. Vendar predložitveno sodišče meni, da mora 
prvostopenjsko sodišče, da bi se čim bolj približalo sistemu določitve enotne kazni, ki je določen 
v členih od 53 do 55 StGB, ki zahteva številčni izračun enotne kazni, konkretno ugotoviti 
negativne posledice, ki izhajajo iz tega, da ni mogoče določiti enotne kazni, in jih odšteti od nove 
enotne kazni, ki jo je treba izreči.
35 To sodišče dodaja, da je utemeljena in številčno izražena kompenzacija negativnih posledic, ki 
izhajajo iz tega, da ni mogoče naknadno določiti enotne kazni, nujno potrebna, ne le zaradi 
preglednosti, ampak tudi za to, da se revizijskemu sodišču omogoči izvajanje nadzora nad 
določitvijo izrečene kazni.
36 Predložitveno sodišče poudarja, da je Landgericht Freiburg im Breisgau (deželno sodišče Freiburg 
im Breisgau) v okviru postopka v glavni stvari določilo izrečeno kazen, ne da bi upoštevalo dejstvo, 
da je šestletna zaporna kazen presegla zgornjo mejo petnajstih let, določeno v členu 54(2) StGB, za 
časovno omejene kazni odvzema prostosti. Poleg tega naj se to sodišče ne bi sklicevalo na 
natančno določeno merilo, ki naj bi ga v skladu s členom 3(5), drugi pododstavek, Okvirnega 
sklepa 2008/675 vodilo pri upoštevanju obsodb, izrečenih v Franciji.
37 V teh okoliščinah je Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču 
v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.Ali je mogoče glede na načelo enakega obravnavanja iz člena 3(1) Okvirnega sklepa 
2008/675/PNZ in ob upoštevanju člena 3(5) tega okvirnega sklepa v položaju, v katerem bi 
bilo mogoče na podlagi nemških obsodb in obsodb iz drugih držav članic EU določiti enotno 
kazen, za kaznivo dejanje, storjeno na nacionalnem ozemlju, izreči kazen tudi, če bi bila zaradi 
fiktivnega vštevanja kazni, izrečene v drugi državi članici EU, presežena najvišja enotna kazen, 
ki jo nemška zakonodaja določa za (časovno omejeno) kazen zapora?
2.Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
Ali je treba kazen, izrečeno v drugi državi članici EU, v skladu s členom 3(5), drugi stavek, 
Okvirnega sklepa 2008/675/PNZ upoštevati tako, da je treba pri odmeri kazni za kaznivo 
dejanje, storjeno na nacionalnem ozemlju, v skladu z načeli za določitev enotne kazni, ki jih 
določa nemška zakonodaja, konkretno navesti in obrazložiti negativne posledice, ki izhajajo iz 
tega, da ni mogoče določiti enotne kazni?“
ECLI:EU:C:2023:5                                                                                                                     7SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
Začetek nujnega postopka predhodnega odločanja
38 Predsednik Sodišča je na podlagi pooblastila, ki mu je podeljeno s členom 107(3) Poslovnika 
Sodišča, drugi senat pozval, naj preuči, ali je treba to zadevo po uradni dolžnosti obravnavati po 
nujnem postopku predhodnega odločanja iz člena 23a, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske 
unije.
39 Ugotoviti je treba, da so pogoji za začetek tega postopka v okviru te zadeve izpolnjeni.
40 Na prvem mestu je treba spomniti, da so v skladu s členom 107(1) Poslovnika lahko predmet 
nujnega postopka le predlogi za sprejetje predhodne odločbe, v katerih se zastavlja eno ali več 
vprašanj glede področij iz naslova V, tretji del, Pogodbe DEU, pri čemer se ta naslov V nanaša na 
območje svobode, varnosti in pravice.
41 Med področji iz navedenega naslova V je med drugim pravosodno sodelovanje v kazenskih 
zadevah.
42 V obravnavanem primeru se predlog za sprejetje predhodne odločbe nanaša na razlago Okvirnega 
sklepa 2008/675, ki ureja upoštevanje kazenskih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah za 
druga dejanja, v novem kazenskem postopku.
43 Poleg tega je bil ta okvirni sklep sprejet na podlagi člena 31 PEU, ki je bil nadomeščen 
s členi 82, 83 in 85 PDEU. Ti členi Pogodbe DEU pa formalno spadajo v poglavje o pravosodnem 
sodelovanju v kazenskih zadevah.
44 Iz navedenega izhaja, da se s predlogom za sprejetje predhodne odločbe postavlja več vprašanj, ki 
se nanašajo na eno od področij iz naslova V, tretji del, Pogodbe DEU, in sicer na pravosodno 
sodelovanje v kazenskih zadevah, in je zato lahko predmet nujnega postopka.
45 Na drugem mestu, v zvezi z merilom nujnosti iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je to merilo 
izpolnjeno, če je osebi, na katero se nanaša postopek v glavni stvari, na dan vložitve predloga za 
sprejetje predhodne odločbe odvzeta prostost in je njeno nadaljnje pridržanje odvisno od rešitve 
spora o glavni stvari (glej nazadnje sodbo z dne 28. aprila 2022 , C in CD (Pravne ovire za izvršitev 
odločbe o predaji) , C-804/21 PPU , EU:C:2022:307 , točka 39in navedena sodna praksa).
46 V obravnavanem primeru je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je MV 
dejansko odvzeta prostost in da lahko rešitev spora o glavni stvari vpliva na vprašanje njegovega 
nadaljnjega pridržanja.
47 Predložitveno sodišče je pojasnilo, da če je treba člen 3(1) in (5) Okvirnega sklepa 2008/675 
razlagati tako, da je treba prejšnjim obsodbam, izrečenim v Franciji, priznati enakovredne učinke, 
kot jih imajo nacionalne obsodbe, ne bi bilo več mogoče izreči kazni, ki jo je mogoče izvršiti zoper 
MV, zaradi prekoračitve zgornje meje petnajstih let, določene v členu 54(2) StGB, za časovno 
omejene kazni odvzema prostosti.
48 V teh okoliščinah je drugi senat Sodišča 27. septembra 2022 na predlog sodnice poročevalke in po 
opredelitvi generalnega pravobranilca odločil, da se predlog za sprejetje predhodne odločbe po 
uradni dolžnosti obravnava po nujnem postopku predhodnega odločanja.
8                                                                                                                     ECLI:EU:C:2023:5SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
Vprašanji za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
49 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1) in (5) Okvirnega 
sklepa 2008/675 razlagati tako, da mora država članica v kazenskem postopku, uvedenem zoper 
osebo, prejšnjim obsodbam, ki so bile zoper to osebo in za druga dejanja izrečene v drugi državi 
članici, pripisati učinke, ki so enakovredni učinkom prejšnjih nacionalnih obsodb v skladu 
s pravili zadevnega nacionalnega prava v zvezi z določitvijo enotne kazni, če bi bilo, na eni strani, 
kaznivo dejanje, zaradi katerega je bil uveden ta postopek, storjeno pred izrekom teh prejšnjih 
obsodb in bi, na drugi strani, upoštevanje navedenih prejšnjih obsodb v skladu s temi pravili 
nacionalnega prava nacionalnemu sodišču, pred katerim poteka navedeni postopek, preprečilo 
izreči kazen, ki bi jo bilo mogoče izvršiti zoper zadevno osebo.
50 Namen Okvirnega sklepa 2008/675 je, kot je razvidno iz njegovih uvodnih izjav od 5 do 8, da vsaka 
država članica zagotovi, da se prejšnjim kazenskim obsodbam, izrečenim v drugi državi članici, 
priznajo pravni učinki, ki so enakovredni učinkom prejšnjih nacionalnih obsodb v skladu 
z njenim nacionalnim pravom (sodba z dne 15. aprila 2021 , AV (Sodba, s katero se izreče enotna 
kazen) , C-221/19 , EU:C:2021:278 , točka 49).
51 V skladu s tem ciljem člen 3(1) tega okvirnega sklepa v povezavi z njegovo uvodno izjavo 5 
državam članicam nalaga, da morajo poskrbeti, da se v primeru novega kazenskega postopka 
zoper določeno osebo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugi državi 
članici, v zvezi s katerimi so bile v skladu z veljavnimi instrumenti o vzajemni pravni pomoči ali 
izmenjavi informacij iz kazenske evidence pridobljene informacije, na eni strani upoštevajo 
toliko, kolikor se upoštevajo prejšnje nacionalne obsodbe na podlagi nacionalnega prava, in da se 
jim, na drugi strani, priznajo enakovredni učinki, kot se priznavajo prejšnjim nacionalnim 
obsodbam v skladu s tem pravom, ne glede na to, ali se ti učinki obravnavajo kot dejansko stanje 
ali kot učinki postopkovnega ali materialnega prava.
52 Člen 3(2) navedenega okvirnega sklepa določa, da se ta obveznost uporablja v predhodnem 
kazenskem postopku, v samem kazenskem postopku in v fazi izvršitve obsodbe, zlasti glede pravil 
o vrsti in višini zagrožene kazni ter pravil, ki urejajo izvršitev odločbe.
53 Sodišče je že presodilo, da se Okvirni sklep 2008/675 uporablja za nacionalni postopek za naložitev 
enotne kazni zapora zaradi njene izvršitve ob upoštevanju kazni, ki jo je osebi naložilo nacionalno 
sodišče, in kazni, naložene v okviru predhodne obsodbe, ki jo je sodišče druge države članice 
izreklo zoper isto osebo zaradi drugih dejanj (sodba z dne 15. aprila 2021 , AV (Sodba, s katero se 
izreče enotna kazen) , C-221/19 , EU:C:2021:278 , točka 52in navedena sodna praksa).
54 V obravnavanem primeru je iz pojasnil predložitvenega sodišča, povzetih v točkah od 21 do 24 te 
sodbe, razvidno, da če bi bile v okoliščinah spora o glavni stvari prejšnje obsodbe, ki so jih 
francoska sodišča izrekla zoper MV, izenačene z obsodbami, ki so jih nemška sodišča izrekla 
v skladu s členom 3(1) tega okvirnega sklepa, bi moralo sodišče, ki je pristojno za presojo 
dejanskega stanja, določiti enotno kazen v skladu s pravili iz členov od 53 do 55 StGB. V tem 
primeru ne bi bilo mogoče izreči kazni, ki bi jo bilo mogoče izvršiti zoper MV, zaradi 
prekoračitve zgornje meje petnajstih let, ki je za časovno omejene kazni odvzema prostosti, 
določena v členu 54(2) StGB.
ECLI:EU:C:2023:5                                                                                                                     9SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
55 Vendar je treba poudariti, da v skladu s členom 3(5), prvi pododstavek, Okvirnega sklepa 
2008/675, če je bilo kaznivo dejanje, zaradi katerega je bil uveden nov postopek, storjeno preden 
je bila izrečena ali v celoti izvršena prejšnja obsodba, člen 3 (1) in (2) tega okvirnega sklepa držav 
članic ne zavezuje, da uporabijo svoja nacionalna pravila o izrekanju kazni, kadar bi uporaba teh 
pravil za obsodbe, izrečene v tujini, povzročila omejitev pristojnosti sodišča, da naloži kazen 
v okviru novega postopka.
56 V obravnavanem primeru je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je bil 
v kazenskem postopku pred nemškimi sodišči MV spoznan za krivega kaznivega dejanja posebno 
hudega posilstva zaradi dejanj, storjenih 10. oktobra 2003 . Poleg tega so obsodbe, ki jih je treba 
upoštevati v okviru tega postopka, izrekla francoska sodišča po tem datumu. Ugotoviti je torej 
treba, da je časovni pogoj iz člena 3(5), prvi pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675 
v okoliščinah spora o glavni stvari izpolnjen.
57 Zato za okoliščine spora o glavni stvari lahko velja izjema iz te določbe.
58 Glede obsega te izjeme, člen 3(5), prvi pododstavek, tega okvirnega sklepa držav članic ne obvezuje 
uporabljati „nacionalna pravila o izrekanju kazni“ za prejšnje obsodbe, izrečene v drugi državi 
članici, kadar bi uporaba teh pravil povzročila, „da bi sodnika omejevala pri izrekanju kazni 
v novem postopku“.
59 V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, prvič, da so pravila nemškega prava o določitvi enotne 
kazni iz členov od 53 do 55 StGB, na katera se sklicuje v postopku v glavni stvari, „nacionalna 
pravila o izrekanju kazni“ v smislu člena 3(5), prvi pododstavek, navedenega okvirnega sklepa. Ta 
pravila nemškega prava namreč določajo pristojnost kazenskega sodišča, da izreče kazen 
v primeru več kaznivih dejanj, ne glede na to, ali so predmet enotnega postopka ali več ločenih 
postopkov.
60 Drugič, kot je bilo navedeno v točki 54 te sodbe, uporaba teh pravil v zvezi s prejšnjimi obsodbami, 
izrečenimi v Franciji, nacionalnemu sodišču preprečuje, da izreče kazen, ki bi jo bilo mogoče 
izvršiti v okviru postopka v glavni stvari.
61 Zato bi v okoliščinah spora o glavni stvari dejstvo, da se prejšnjim obsodbam, izrečenim v Franciji, 
priznajo učinki, enakovredni tistim, ki se priznajo prejšnjim nacionalnim obsodbam, povzročilo, 
„da bi sodnika omejeval[o] pri izrekanju kazni v novem postopku“, v smislu člena 3(5), prvi 
pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675.
62 Iz zgoraj navedenega izhaja, da se izjema iz te določbe uporablja v okoliščinah spora o glavni stvari, 
česar posledica je, da nacionalno sodišče oprosti obveznosti, da prejšnjim obsodbam, izrečenim 
v Franciji, prizna učinke, ki so enakovredni učinkom, ki se priznavajo nacionalnim obsodbam 
v skladu s pravili o določitvi enotne kazni iz členov od 53 do 55 StGB.
63 Taka razlaga je poleg tega podprta tako s sobesedilom člena 3 Okvirnega sklepa 2008/675 kot 
s cilji, ki se uresničujejo s členom 3(5) tega okvirnega sklepa.
64 V zvezi s sobesedilom, v katero spada člen 3 Okvirnega sklepa 2008/675, je treba opozoriti, da 
v skladu z uvodno izjavo 5 tega okvirnega sklepa cilj tega okvirnega sklepa ni uskladiti posledice, 
ki jih različne nacionalne zakonodaje določajo v zvezi z obstojem prejšnjih obsodb. Iz uvodne 
10                                                                                                                   ECLI:EU:C:2023:5SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
izjave 3 navedenega okvirnega sklepa je razvidno tudi, da je ta okvirni sklep omejen na določitev 
minimalne obveznosti držav članic, da v novem kazenskem postopku upoštevajo obsodbe, 
izrečene v drugih državah članicah.
65 Poleg tega Okvirni sklep 2008/675 v skladu z uvodno izjavo 13 spoštuje različne notranje rešitve in 
postopke, potrebne za upoštevanje prejšnje obsodbe, izrečene v drugi državi članici. Tako ta 
okvirni sklep v skladu s členom 67(1) PDEU prispeva k vzpostavitvi območja svobode, varnosti in 
pravice v Uniji ob spoštovanju različnih pravnih sistemov in izročil držav članic.
66 Zato je treba načelo izenačenosti prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici, iz člena 3(1) 
tega okvirnega sklepa uskladiti s potrebo po spoštovanju različnih izročil in kazenskih sistemov 
držav članic. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 8 navedenega okvirnega sklepa, je treba le „kolikor je 
mogoče“ preprečiti, da se zadevna oseba obravnavana manj ugodno, kakor če bi bila prejšnja 
obsodba nacionalna obsodba.
67 Glede cilja člena 3(5) Okvirnega sklepa 2008/675, je iz njegovega besedila izrecno razvidno, da je 
namen te določbe ohraniti pristojnost sodišča, da „[naloži] kazen“ za sankcioniranje kaznivega 
dejanja, ki je bilo storjeno na nacionalnem ozemlju, preden so bile obsodbe v drugi državi članici 
izrečene ali izvršene.
68 Kot Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof (državni tožilec pri zveznem vrhovnem 
sodišču) in Evropska komisija v bistvu trdita v okoliščinah, za katere so značilne različna izročila 
in kazenski sistemi držav članic, zlasti v zvezi z lestvicami kazni in načinom njihove izvršitve, ni 
izključeno, da bi upoštevanje obsodb, izrečenih v drugi državi članici, lahko oviralo naložitev 
kazni, ki se lahko izvrši, za sankcioniranje kaznivega dejanja, ki je bilo storjeno na ozemlju 
zadevne države članice, tudi preden so bile te obsodbe izrečene ali izvršene.
69 V obravnavanem primeru je iz pojasnil predložitvenega sodišča razvidno, da bi v okviru spora 
o glavni stvari dejstvo, da se prejšnjim obsodbam, izrečenim v Franciji, priznajo učinki, ki so 
enakovredni učinkom, ki se priznavajo nacionalnim obsodbam v okviru naknadne določitve 
enotne kazni iz člena 55(1) StGB, oviralo naložitev kazni, ki jo je mogoče izvršiti za dejanja 
posebno hudega posilstva, storjena v Nemčiji, preden so bile te obsodbe izrečene.
70 Cilj člena 3(5), prvi pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675 pa je prav ohraniti pristojnost 
nacionalnih sodišč, da v takem primeru naložijo kazen, ob spoštovanju različnih izročil in 
kazenskih sistemov držav članic, tako da se države članice razbremenijo obveznosti, da prejšnje 
obsodbe, izrečene v drugi državi članici, izenačijo s prejšnjimi nacionalnimi obsodbami, določene 
v členu 3(1) tega okvirnega sklepa.
71 Pojasniti je treba tudi, da državam članicam nič ne preprečuje, da obsodbam, izrečenim v drugi 
državi članici, priznajo enakovredne učinke, kot se priznavajo nacionalnim obsodbam v primeru iz 
člena 3(5), prvi pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 3 tega 
okvirnega sklepa, je njegov namen naložiti minimalno obveznost upoštevanja obsodb, izrečenih 
v drugih državah članicah, tako da lahko države članice te obsodbe upoštevajo tudi v primerih, 
v katerih tega v skladu z navedenim okvirnim sklepom niso zavezane storiti.
72 Glede na zgoraj navedeno je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(1) in (5) 
Okvirnega sklepa 2008/675 razlagati tako, da država članica v kazenskem postopku, uvedenem 
zoper osebo, ni dolžna prejšnjim obsodbam, ki so bile zoper to osebo in za druga dejanja izrečene 
v drugi državi članici, priznati učinkov, ki so enakovredni učinkom, ki se priznavajo prejšnjim 
ECLI:EU:C:2023:5                                                                                                                   11SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
nacionalnim obsodbam v skladu s pravili zadevnega nacionalnega prava v zvezi z določitvijo 
enotne kazni, če bi bilo, na eni strani, kaznivo dejanje, zaradi katerega je bil uveden ta postopek, 
storjeno pred izrekom te prejšnje obsodbe in bi, na drugi strani, upoštevanje navedenih prejšnjih 
obsodb v skladu s temi pravili nacionalnega prava nacionalnemu sodišču, ki odloča v navedenem 
postopku, preprečilo izreči se o kazni, ki jo je mogoče izvršiti zoper zadevno osebo.
Drugo vprašanje
73 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(5), drugi 
pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675 razlagati tako, da upoštevanje prejšnjih obsodb, 
izrečenih v drugi državi članici, v smislu te določbe od nacionalnega sodišča zahteva, da 
konkretno navede in obrazloži negativne posledice, ki izhajajo iz tega, da ni mogoče naknadno 
določiti enotne kazni, ki je določena za prejšnje nacionalne obsodbe.
74 Iz te določbe izhaja, da države članice v vseh kazenskih postopkih, za katere velja izjema iz 
člena 3(5), prvi pododstavek, tega okvirnega sklepa, poskrbijo, da „njihova sodišča takšne primere 
prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, sicer lahko upoštevajo“.
75 Za izpolnitev te obveznosti zadostuje, da države članice ob spoštovanju prava Unije in ciljev 
navedenega okvirnega sklepa določijo možnost, da njihova nacionalna sodišča na drug način 
upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene v drugih državah članicah.
76 Iz te določbe pa ni mogoče izpeljati nobene obveznosti v zvezi s konkretnimi podrobnimi pravili 
materialnega ali procesnega prava, ki bi jih nacionalna sodišča morala spoštovati pri dejanskem 
upoštevanju prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah.
77 Ker v določbah Okvirnega sklepa 2008/675 ni podrobnejših pojasnil, je treba ugotoviti, da ta 
državam članicam pušča polje proste presoje glede konkretnih načinov izvajanja v zvezi 
z možnostjo nacionalnih sodišč, da prejšnje obsodbe, izrečene v drugih državah članicah, 
upoštevajo na podlagi člena 3(5), drugi pododstavek, tega okvirnega sklepa.
78 Zato iz člena 3(5), drugi pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675 ni mogoče sklepati, da mora 
sodišče, ki je pristojno za presojo dejanskega stanja, v okoliščinah spora o glavni stvari količinsko 
izračunati negativne posledice, ki izhajajo iz tega, da ni mogoče uporabiti nacionalnih pravil 
o določitvi enotne kazni, določenih za nacionalne obsodbe, in nato znižati kazen na podlagi tega 
izračuna.
79 Kot je generalni pravobranilec poudaril v točkah 85 in 86 sklepnih predlogov, se edina zahteva, ki 
jo je mogoče izpeljati iz te določbe, nanaša na obstoj možnosti, da nacionalna sodišča upoštevajo 
prejšnje obsodbe, izrečene v drugih državah članicah, ne da bi zakonodajalec Unije določil 
konkretna pravila za to upoštevanje.
80 V obravnavanem primeru je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je 
Landgericht Freiburg im Breisgau (deželno sodišče Freiburg im Breisgau) dejansko upoštevalo 
prejšnje obsodbe, izrečene v Franciji. To sodišče je namreč v sodbi z dne 21. februarja 2022 „iz 
naslova kompenzacije“ znižalo kazen za eno leto na začetno kazen sedem letne zaporne kazni, da 
bi upoštevalo dejstvo, da ni bilo mogoče naknadno določiti enotne kazni, skupaj z obsodbami, 
izrečenimi v Franciji.
12                                                                                                                   ECLI:EU:C:2023:5SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )
81 Glede na zgoraj navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(5), drugi 
pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675 razlagati tako, da se za upoštevanje prejšnjih obsodb, 
izrečenih v drugi državi članici, v smislu te določbe od nacionalnega sodišča ne zahteva, da 
konkretno navede in obrazloži negativne posledice, ki izhajajo iz tega, da ni mogoče naknadno 
določiti enotne kazni, ki je določena za prejšnje nacionalne obsodbe.
Stroški
82 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred 
predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso 
stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
1.Člen 3(1) in (5) Okvirnega sklepa Sveta 2008/675/PNZ z dne 24. julija 2008 o upoštevanju 
obsodb med državami članicami Evropske unije v novem kazenskem postopku (UL 2008, 
L 220, str. 32)
je treba razlagati tako, da
država članica v kazenskem postopku, uvedenem zoper osebo, ni dolžna prejšnjim 
obsodbam, ki so bile zoper to osebo in za druga dejanja izrečene v drugi državi članici, 
priznati učinkov, ki so enakovredni učinkom, ki se priznavajo prejšnjim nacionalnim 
obsodbam v skladu s pravili zadevnega nacionalnega prava v zvezi z določitvijo enotne 
kazni, če bi bilo, na eni strani, kaznivo dejanje, zaradi katerega je bil uveden ta 
postopek, storjeno pred izrekom te prejšnje obsodbe in bi, na drugi strani, upoštevanje 
navedenih prejšnjih obsodb v skladu s temi pravili nacionalnega prava nacionalnemu 
sodišču, ki odloča v navedenem postopku, preprečilo izreči se o kazni, ki jo je mogoče 
izvršiti zoper zadevno osebo.
2.Člen 3(5), drugi pododstavek, Okvirnega sklepa 2008/675
je treba razlagati tako, da
se za upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici, v smislu te določbe 
od nacionalnega sodišča ne zahteva, da konkretno navede in obrazloži negativne 
posledice, ki izhajajo iz tega, da ni mogoče naknadno določiti enotne kazni, ki je 
določena za prejšnje nacionalne obsodbe.
Podpisi
ECLI:EU:C:2023:5                                                                                                                   13SODBA Z DNE 12. 1. 2023 – ZADEVA C-583/22 PPU 
MV (DOLOČITEV ENOTNE KAZNI )