Pritožba, ki so jo 8. decembra 2021 vložili Jérôme Rivière in drugi zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 6. oktobra 2021 v zadevi T-88/20, Rivière in drugi/Parlament

(Zadeva C-767/21 P)

(2022/C 109/23)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožniki: Jérôme Rivière, Dominique Bilde, Joëlle Mélin, Aurélia Beigneux, Thierry Mariani, Jordan Bardella, Jean-Paul Garraud, Jean-François Jalkh, Gilbert Collard, Gilles Lebreton, Nicolaus Fest, Gunnar Beck, Philippe Olivier (zastopnik: F. Wagner, avocat)

Druga stranka v postopku: Evropski parlament

Predlogi

Pritožniki Sodišču predlagajo, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 6. oktobra 2021 v zadevi T-88/20, Rivière in drugi/Parlament;

— ob upoštevanju členov 263 in 277 PDEU ugotovi, da je pritožba dopustna;

— zato ugotovi neobstoj pravne podlage ustnega sklepa predsednika Evropskega parlamenta z dne 13. januarja 2020 in ga razglasi za ničnega;

— Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožniki v utemeljitev pritožbe navajajo dva pritožbena razloga.

S prvim se sklicujejo na izkrivljanje dejstev in na napačno pravno opredelitev dejstev. Pritožniki med drugim navajajo, da gre v drugem stavku točke 38 sodbe za izkrivljanje dejstev. Praktična posledica izpodbijanega ukrepa je bila ta, da poslancem, ki niso želeli umakniti svoje zastave, ni bila dana beseda. Zaradi tega izkrivljanja dejstev Splošno sodišče ni upoštevalo druge posledice sklepa z dne 13. januarja 2020. Zato naj bi Splošno sodišče napačno pravno opredelilo dejstva. Upoštevalo naj ne bi, da je bil poslanec prikrajšan za enega od bistvenih elementov opravljanja njegovega mandata, in sicer mu ni bila dana beseda.

Z drugim pritožbenim razlogom se zatrjuje pravna in dejanska kršitev in izkrivljanje člena 10 poslovnika Evropskega parlamenta ter očitna napaka pri presoji. Po mnenju pritožnikov bi Splošno sodišče za to, da bi iz tega lahko izpeljalo pravno posledico, moralo dejansko analizirati, ali je bila zastavica, ki so jo uporabljali poslanci, zastava ali transparent, nato ali je prisotnost te zastave motila red in mir med sejami oziroma pomenila neprimerno vedenje in ali je ogrožala nemoten potek parlamentarnega dela. Splošno sodišče naj bi s svojo primerjavo z drugimi uradnimi jeziki Unije kršilo člen 1 Uredbe št. 1 z dne 15. aprila 1958 o določitvi jezikov, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti (1), v katerem je določeno, da je francoščina uradni jezik in delovni jezik institucij Evropske unije, torej Parlamenta. V zvezi s francoskimi poslanci naj bi bilo treba člen 10 poslovnika razumeti v skladu z obsegom, ki mu ga daje francoski jezik.

Splošno sodišče naj prav tako ne bi analiziralo izraza „Ne razprostirajo transparentov“, niti naj ne bi v okviru člena 10, zlasti njegovega odstavka 2, analiziralo odstavka 3. Dokaz o tem, da prisotnost zastave ni povzročila težav, je bil predložen v odgovoru na ugovor nedopustnosti, ker so poslanci smeli izobesiti evropske zastavice in ker se je belgijski poslanec Guy Verhofstadt smel izraziti s tako zastavo pred njim.

Splošno sodišče naj bi s tem, da je v točkah od 43 do 49 sodbe razvilo razlogovanje, ki je sledilo razlogovanju Parlamenta na popolnoma drugačni pravni podlagi kot je člen 10, in s tem, da se je – da bi se sklicevalo na enakost poslancev glede časa za govor – oprlo na člen 171 poslovnika, naslovljen Dodelitev časa za govor in seznam govornikov, členu 10 dodalo predmet, ki ga ta nima. To naj bi pomenilo izkrivljanje besedila, zaradi katerega naj bi Splošno sodišče temu členu dalo pravne učinke, ki jih ta nima. Po mnenju pritožnikov sklep z dne 13. januarja 2020 s tem, da bistveno spreminja njihov pravni položaj, nedvomno ustvarja pravne učinke, ki vplivajo na pogoje izvrševanja mandata pritožnikov. Ukrep naj bi torej pomenil izpodbojni akt in sodbo bi bilo treba razveljaviti.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 3.