ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 180/25

Tožba, vložena 7. maja 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

(Zadeva C-157/09)

2009/C 180/44

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: H. Støvlbæk in W. Roels, zastopnika)

Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska

Predloga tožeče stranke:

— naj se ugotovi, da Kraljevina Nizozemska s tem, da je odobrila in ohranila člen 6(1) zakona z dne 3. aprila 1999 o zakonski ureditvi notariata, ni izpolnila obveznosti iz Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, zlasti členov 43 ES in 45 ES;

— Kraljevini Nizozemski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija najprej očita, da pogoj državljanstva za dostop do poklica notarja in njegovo opravljanje pomeni nesorazmerno oviranje pravice do ustanavljanja, zagotovljene s členom 43 ES, za notarje, ki so državljani druge države članice. Člen 45 ES sicer določa, da se določbe v zvezi s pravico do ustanavljanja ne uporabljajo za dejavnosti, vendar samo za tiste, ki so neposredno in specifično povezane z izvajanjem javne oblasti. Komisija meni, da naloge, ki jih notar opravlja na podlagi nizozemskega prava, samo v zelo omejenem obsegu pomenijo izvajanje javne oblasti, tako da to ob upoštevanju ustaljene sodne prakse glede člena 45 ES ne more upravičiti oviranja.

Nato Komisija očita, da pogoj državljanstva ob upoštevanju člena 43 ES zagotovo ni primeren za zagotavljanje ravni poklicne usposobljenosti, s katero se zagotavlja varstvo potrošnikov. Obstaja drug — za prosti pretok manj ovirajoč — način za zagotavljanje visoke ravni poklicne usposobljenosti, ki se zahteva za notarske storitve, in sicer možnost države članice gostiteljice, da zahteva enega od izravnalnih ukrepov, določenih v členu 4 Direktive 89/48/EGS (1).

(1) Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (89/48/EGS) (UL L 19, 24.1.1989, str. 16).
—

ugotovi naj se, da Francoska republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/70/ES z dne 1. avgusta 2006 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta glede opredelitve politično izpostavljene osebe in tehničnih meril za postopke poenostavljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke ter izjeme na podlagi finančne dejavnosti, ki poteka zgolj občasno ali v omejenem obsegu (1), v vsakem primeru pa s tem, da o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive,
SL Uradni list Evropske unije C 167/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španija) 28. aprila 2009 — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) proti Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, Maríi del Rosario Vecino Uribe in drugim in Ministerio Fiscal

(Zadeva C-151/09)

2009/C 167/05

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Social Único de Algeciras

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)

Tožene stranke: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe in drugi in Ministerio Fiscal

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je pogoj v zvezi z ohranitvijo samostojnosti, na katerega se nanaša člen 6(1) Direktive 2001/23/ES (1) z dne 12. marca 2001, izpolnjen v primeru dejanskega stanja (kot je v obravnavani zadevi), v katerem je občinska uprava — po tem, ko je občina preklicala koncesije za različne javne službe — delavce, ki so bili del osebja podjetij, ki so do takrat izvajala koncesijo, zamenjala in vključila med svoje osebje, vendar so ti isti delavci (brez izjeme) še naprej ostali na istih delovnih mestih in opravljali iste funkcije kot pred navedenim preklicem koncesij v istih delovnih centrih in pod navodili istih neposredno nadrejenih (višje postavljenih) oseb, ne da bi bili njihovi delovni pogoji bistveno spremenjeni, edina razlika pa je bila, da so bile odtlej najvišje postavljene odgovorne osebe (na položaju nad dotedanjimi nadrejenimi) ustrezno izvoljeni uradniki (občinski svetniki ali župan)?

(1) O približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL L 82, str. 16).
1.

Ali gre za težje nepolitično kaznivo dejanje ali kršitev, ki nasprotuje namenom in načelom Združenih narodov v smislu člena 12(2)(b) in (c) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (1), če je bil prosilec član organizacije, ki je navedena v seznamu oseb, skupin in organizacij v prilogi k Skupnemu stališču Sveta o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in ki uporablja teroristične metode ter je prosilec aktivno podpiral boj te organizacije?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo (1) 2006/68/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o spremembi Direktive Sveta 77/91/EGS (2) glede ustanavljanja delniških družb ter ohranjanja in spreminjanja njihovega kapitala, oziroma v vsakem primeru s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive.
1)

Ali je določbo 8 okvirnega sporazuma, sprejetega z Direktivo 1999/70/ES (1), treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi (kot je tista, določena s členoma 11 in 1 zakonske uredbe št. 368/2001), s katero je bil pri prenosu Direktive Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP razveljavljen člen 1(2)(b) zakona št. 230/1962 (na podlagi katerega je bila „pogodba […] lahko sklen[jena] za določen čas“, ko je šlo za zaposlitev zaradi nadomeščanja odsotnih delavcev, ki so imeli „pravico do ohranitve delovnega mesta, če sta bila v pogodbi o zaposlitvi za določen čas“„navedena ime nadomeščanega delavca in razlog nadomeščanja“) in nadomeščen z določbo, s katero se teh obveznih navedb ne zahteva več?
SL Uradni list Evropske unije C 102/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Italija) 20. februarja 2009 – Agra Srl proti Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

(Zadeva C-75/09)

2009/C 102/20

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Agra Srl

Tožena stranka: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je – glede na določbe člena 11 D.Lgs. št. 374/1990 v povezavi s členom 221(3) Uredbe (EGS) št. 2913/1992 in odstavkom 4 tega člena ter ob upoštevanju člena 84, tretji odstavek, TULD (DPR št. 43/1973) – pravica, ki jo ima Agenzia delle Dogane, da opravi vnovičen pregled že odmerjenega carinskega dolga, ugasnila zaradi zastaranja in/ali prekluzije, ker so od datuma carinske deklaracije pretekla tri leta oziroma ali je lahko ta rok pretrgan in/ali zadržan, če poteka kazenski postopek, sprožen zaradi kršitev v zvezi z dajatvami, ki so predmet preverjanja?
2.

Ali ni v nasprotju z načelom prostega pretoka v Evropski uniji in členom 24(2) Direktive Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje, da se belgijskemu naročniku prizna možnost, da tujim ponudnikom naloži, da belgijskemu organu – komisiji za registracijo gradbenikov – predložijo v preučitev veljavnost potrdil, ki so jih tem ponudnikom izdali davčni organi in organi za socialno varnost njihove države, s katerimi je potrjeno, da so ponudniki izpolnili obveznosti v zvezi s plačevanjem davkov in prispevkov za socialno varnost?
SL Uradni list Evropske unije C 90/11

Pritožba, ki jo je Société des plantations de Mbanga SA (SPM) 30. januarja 2009 vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi senat), razglašeno 13. novembra 2008 v zadevi SPM proti Svetu in Komisiji, T-128/05

(Zadeva C-39/09 P)

2009/C 90/16

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Société des plantations de Mbanga SA (SPM) (zastopnik: A. Farache, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnice:

— primarno: — delna razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje; — naložitev Komisiji stroškov postopka obeh stopenj, vključno s stroški tožeče stranke;

— podredno: — vrnitev zadeve Sodišču prve stopnje v novo odločanje in za določitev zneska odškodnine.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v podporo pritožbi navaja dva pritožbena razloga.

S prvim pritožbenim razlogom zatrjuje, da Sodišče prve stopnje ni pravilno uporabilo prava, s tem ko naj bi presodilo, da ureditev Skupnosti glede uvoza banan ne krši očitno in resno načela ohranitve dejanske konkurence – načela, ki naj bi po mnenju pritožnice bilo pravno pravilo, ki posameznikom podeljuje pravice.

V zvezi s tem pritožnica navaja, prvič, da Sodišče prve stopnje ni upoštevalo ciljev konkurence, saj naj bi svojo sodbo oprlo zgolj na splošne cilje, ki se jih zasleduje v okviru skupne organizacije trga v sektorju banan. Drugič, pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje nepravilno razlagalo zvezo med ureditvijo Skupnosti in protikonkurenčnimi ravnanji, s tem ko naj bi zavrnilo, da določbe Skupnosti omogočajo – prek uvoznih potrdil – pridobitev gospodarskih koristi določenim privilegiranim gospodarskim subjektom, katerih položaj na trgu naj bi bil zaradi obstoječih pravil okrepljen.

Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje kršilo splošna pravna načela in zlasti načelo dobre uprave, s tem ko naj bi presodilo, da slednje načelo samo po sebi ni pravno pravilo, ki posameznikom podeljuje pravice. Vendar naj bi to načelo sodna praksa večkrat potrdila in naj bi v obravnavani zadevi Komisijo zavezovalo, da upošteva poseben položaj trga in pridelovalcev, ki na podlagi ureditve Skupnosti ne morejo postati dobavitelji.
—

ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/86/ES z dne 24. oktobra 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah po sledljivosti, obveščanju o hudih in neželenih reakcijah in pojavih ter nekaterih tehničnih zahtevah za kodiranje, predelavo, konzerviranje, shranjevanje in razdeljevanje človeških tkiv in celic (1) oziroma v vsakem primeru o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
—

ugotovi naj se, da Češka republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/113/ES z dne 13. decembra 2004 o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi (1) oziroma v vsakem primeru, s tem da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 17 te direktive;
3.

Ali načelo učinkovitosti v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, v zvezi z uveljavitvijo preteklih pravic do posebnih dodatkov na delovno dobo, ki so bile kratene s kršitvijo prava Skupnosti na podlagi jasno izraženih nacionalnih pravnih predpisov, preprečuje uporabo določbe o zastaranju, ki predvideva triletni zastaralni rok?
SL Uradni list Evropske unije C 55/14

Tožba, vložena 22. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

(Zadeva C-573/08)

(2009/C 55/23)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: D. Recchia, zastopnik)

Tožena stranka: Italijanska republika

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem: — ker zakonodaja glede prenosa Direktive 79/409/EGS (1) v italijansko ureditev ni povsem v skladu s samo direktivo — in ker sistem prenosa člena 9 direktive ne zagotavlja, da se z izjemami, ki so jih sprejeli italijanski pristojni organi, spoštuje pogoje in zahteve, ki so v tem členu določene, ni izpolnila obveznosti iz členov 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 13 in 18 Direktive 79/409/EGS.

— Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija trdi, da Direktiva 79/409/EGS ni bila v celoti in ustrezno prenesena v italijansko zakonodajo:

člen 2: ni bil prenesen;

člen 3: ni bil ustrezno prenesen, zaradi neopravljenega prenosa člena 2;

člen 4(4): ni bil prenesen;

člen 5: nista bili preneseni prepoved namernega uničenja ali poškodovanja gnezd in jajc in prepoved namernega vznemirjanja ptic, ki so zaščitene z direktivo;

člen 6: ni bila prenesena prepoved prevoza za prodajo;

člen 7(4): ni bil v celoti prenesen (časovna razmejitev obdobij lova ne določa prepovedi lova v času vzreje mladičev ali med različnimi fazami razmnoževanja posebej, če gre za selitvene vrste v času razmnoževanja ali v času vrnitve na gnezditvena območja ter ni bila prenesena obveznost, da se Komisiji predloži vse ustrezne informacije o praktični uporabi predpisov, ki urejajo lov);

člen 9: na državni ravni ni bil prenesen (nadzori nad zakonitostjo izjem so neučinkoviti in nepravočasni); na deželni ravni ni bil prenesen in se uporablja v neskladju z direktivo (Abruci, Lacij, Toskana, Lombardija, Emilija Romanja, Marke, Kalabrija in Apulija);

člen 10(2): ni bil v celoti prenesen (izostane obveznost posredovati Komisiji vse informacije, ki so nujne za usklajevanje raziskovanja in dejavnosti, ki so podlaga za varovanje, upravljanje in uporabo populacij vseh vrst ptic, ki so zaščitene z direktivo);

člen 11: ni bil v celoti prenesen (ni predvidena obveznost posvetovanja s Komisijo glede področij naseljevanja eksotičnih vrst);

člen 13: ni bil prenesen;

člen 18(2): italijanski organi niso predložili deželnih besedil predpisov s področja lova za dežele Lacij, Lombardija, Toskana in Apulija.

(1) Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 103, 25.4.1979, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 55/15

Pritožba, ki jo je vložila People's Mojahedin Organization of Iran 23. decembra 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat), razglašeno 23. oktobra 2008 v zadevi T-256/07, People's Mojahedin Organization of Iran proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-576/08 P)

(2009/C 55/24)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: People's Mojahedin Organization of Iran (zastopniki: J.-P. Spitzer, odvetnik, D. Vaughan, QC, M.-E. Demetriou, Barrister)

Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Komisija Evropskih skupnosti, Kraljevina Nizozemska

Predlogi pritožnice:

Pritožnica predlaga Sodišču naj:

— razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje v delu, v katerem je kot neutemeljenega zavrnilo predlog PMOI za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2007/445/ES (1);

— razglasi ničnost Sklepa 2007/445/ES v delu, ki se nanaša na PMOI;

— Svetu naloži plačilo stroškov pritožnice iz postopka pred tem sodiščem in glede Sklepa 2007/445/ES iz postopka pred Sodiščem prve stopnje.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica zatrjuje, da v zadevi, ki se je nanašala na temeljne pravice in uporabo členov 1(4) in 1(6) Skupnega stališča 931/2001 ter člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 o ukrepih Skupnosti, s katerimi je bila organizacija People's Mojahedin of Iran ohranjena na seznamu prepovedanih organizacij, Sodišče prve stopnje:

(1) pri opredelitvi, ali je Svet storil očitno napako pri presoji, ni izčrpno pregledalo Sklepa 2006/445/ES, kot to zahteva Pogodba ES;

(2) s tem ko ni opravilo izčrpnega pregleda, ni upoštevalo načela učinkovitega sodnega varstva;

(3) je napačno uporabilo pravo, ko je ugotovilo da Svet pri sprejetju svojega Sklepa ni storil napake pri presoji. Svet in Sodišče prve stopnje sta bila pred tem seznanjena z vsemi dejstvi in argumenti, ki so bili predloženi nacionalnemu sodišču in bi morala natančno upoštevati razbremenilni material;

(4) je pri zavrnitvi trditve pritožnice, da le sočasna teroristična dejavnost in grožnja lahko upravičita nadaljno vključitev osebe na seznam, napačno uporabilo pravo iz členov 1(4) in 1(6) zgoraj navedenega Skupnega stališča in iz člena 2(3) zgoraj navedene uredbe;

(5) je napačno ugotovilo, da je Svet smel izključiti razbremenilni material, ki ga je pritožnica navedla na podlagi njegovih ugotovitev glede vprašanj, na katera se nanašajo prejšnji pritožbeni razlogi;

(6) je napačno zavrnilo argument pritožnice, da Svet glede na razbremenilni material, ki ga je navedla glede vprašanj od leta 2001, ni ustrezno utemeljil zakaj je bila upravičena ohranitev njenega imena na seznamu prepovedanih organizacij.

(1) Sklep Sveta 2007/445/ES z dne 28. junija 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi sklepov 2006/379/ES in 2006/1008/ES (UL L 169, str. 58).
SL Uradni list Evropske unije C 44/37

Pritožba, ki jo je 19. decembra 2008 vložila Komisija Evropskih skupnosti zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) razglašeno 15. oktobra 2008 v zadevi T-160/04, Potamianos proti Komisiji

(Zadeva C-561/08 P)

(2009/C 44/62)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Currall in D. Martin, zastopnika)

Druga stranka v postopku: M. Gerasimos Potamianos

Predlogi pritožnice

— Sodba Sodišča prve stopnje z dne 15. oktobra 2008 v zadevi T-160/04 naj se razveljavi;

— tožba G. Potamianosa naj se razglasi za nedopustno;

— odloči naj se, da vsaka stranka nosi svoje stroške, ki so nastali v tem postopku in v postopku pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija s pritožbo izpodbija to, kako je Sodišče prve stopnje opredelilo obvestilo, poslano toženi stranki, s katerim ji je bilo sporočeno, da ji pogodba o zaposlitvi začasnega uslužbenca ne bo podaljšana. Sodišče prve stopnje je namreč to obvestilo razlagalo kot samostojno odločitev organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb. Iz sodne prakse Sodišča in predvsem iz sodbe z dne 14. septembra 2006 v zadevi Fernández Gómez (C-417/05 P) jasno izhaja, da ima tako obvestilo zgolj informativno vrednost, saj samo pogodbena klavzula, ki določa, da pogodba ob njenem izteku ne bo podaljšana, pomeni akt, zoper katerega je mogoče vložiti pritožbo. Ker se te pogodbe ni izpodbijalo v rokih, določenih s Kadrovskimi predpisi, bi moralo Sodišče prve stopnje zavrniti tožbo kot nedopustno.

Ker Sodišče prve stopnje ni upoštevalo te sodne prakse, je ustvarilo torej pravno negotovost tako za Sodišče za uslužbence kot tudi za Komisijo in druge institucije, ki so sklenile pogodbe, podobne pogodbi, ki je sporna v tej zadevi.
1.

Ali gre pri storitvah poučevanja in preverjanja znanja, ki jih opravlja diplomirani inženir v izobraževalni ustanovi, ustanovljeni kot društvo zasebnega prava in namenjeni udeležencem izpopolnjevanih izobraževalnih programov, ki so že končali vsaj univerzitetni ali višješolski strokovni študij, po katerem so prejeli naziv arhitekta oziroma inženirja ali kak drug enakovreden naziv, pri čemer se tečaji končajo z izpitom, za „šolsko ali univerzitetno izobraževanje“ v smislu člena 13(A)(1)(j) Direktive 77/388/EGS (1)?
SL Uradni list Evropske unije C 32/18

Tožba, vložena 20. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Malti

(Zadeva C-508/08)

(2009/C 32/28)

Jezik postopka: malteščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J. Aquilina, K. Simonsson, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Malta

Predlogi tožeče stranke:

— razglasi naj se, da Republika Malta, s tem da je brez predhodnega javnega razpisa 16. aprila 2004 z družbo „Gozo Channel Company Ltd“ (GCCL) podpisala ekskluzivno pogodbo za opravljanje storitev po javnem naročilu, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 3577/92 (1) z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami,

— Republiki Malti naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Da bi bilo mogoče skleniti ekskluzivno pogodbo za opravljanje pomorskih storitev med Malto in Gozo, morajo malteški organi dokazati, da je pogodba nujna, da se lahko na njeni podlagi določijo obveznosti iz javnega naročila, ki se jim zdijo potrebne za zagotovitev primerne storitve na zadevni prevozni poti in da je pogodba sorazmerna glede na želeni cilj.

Medtem ko Komisija najprej priznava, da je primerna raven storitev vsekakor bistvena za prevozno pot med Malto in Gozo, pa tudi navaja, da malteški organi v tem primeru tega nikakor niso dokazali: zato niso niti poizkusili ugotoviti, ali je bil eden ali več izvajalcev pripravljenih zagotavljati to storitev pod istimi pogoji zgolj na gospodarski osnovi. Poleg tega niso dokazali, da je ekskluzivnost, ki jo ima družba GCCL, ustrezno in sorazmerno sredstvo za dosego tega cilja.

Poleg tega je dejstvo, da je bila ta pogodba sklenjena brez kakršnega koli predhodnega javnega razpisa Skupnosti, na podlagi katerega se zagotovi nediskriminatoren dostop vsem zainteresiranim izvajalcem, v nasprotju z zahtevami, ki izhajajo iz Uredbe (EGS) št. 3577/92.

(1) UL L 364, str. 7.
SL Uradni list Evropske unije C 19/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Nemčija) 27. oktobra 2008 – Ümit Bekleyen proti deželi Berlin

(Zadeva C-462/08)

(2009/C 19/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ümit Bekleyen

Tožena stranka: Dežela Berlin

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 7, drugi pododstavek, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta EGS-Turčija o razvoju pridružitve razlagati tako, da pravica do dostopa do trga dela in temu ustrezna pravica do prebivanja po zaključenem poklicnem izobraževanju v državi gostiteljici nastane tudi takrat, če se otrok, ki je bil rojen v državi gostiteljici, potem ko se je skupaj z družino vrnil v njeno državo izvora, kot polnoletna oseba sam vrne v zadevno državo članico, da bi se začel poklicno izobraževati, potem ko je preteklo deset let odkar so njegovi starši, turški državljani, ki so bili v preteklosti zaposleni kot delavci, to državo članico za stalno zapustili?
2.

Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: a) ali morajo države članice, če morajo pri določitvi teh mejnih količin upoštevati določbe členov 28 ES in 30 ES, upoštevati tudi merila, opredeljena v členu 5 Direktive, vključno z oceno tveganja na podlagi splošno priznanih znanstvenih spoznanj na področju, za katero je še vedno značilna relativna negotovost? b) Ali lahko država članica določi mejne količine, če, kot v primeru fluora, ni mogoče natančno ugotoviti vnosa vitaminov in mineralov iz drugih virov prehrane, zlasti vode iz pipe, za vsako skupino potrošnikov po posameznih ozemljih? Ali lahko v tem primeru določi ničto stopnjo, če so dokazana tveganja, brez uporabe zaščitnega postopka iz člena 12 Direktive z dne 10. junija 2002? c) Ali se lahko država članica pri določitvi mejnih vsebnosti, če je mogoče na podlagi člena 5(1)(a) Direktive upoštevati različno občutljivost posameznih skupin potrošnikov, opre tudi na to, da bi ukrep, ki zadeva zgolj javnost, ki jo tveganje posebej ogroža, na primer ustrezno označevanje, lahko to skupino odvrnil od uporabe hranila, ki bi ji v manjših količinah koristilo? Ali se lahko zaradi upoštevanja različne občutljivosti za vse prebivalstvo uporabi mejna vsebnost, ki je prilagojena občutljivi javnosti, zlasti otrokom? d) V kolikšni meri se mejne količine lahko določijo, če niso opredeljene varne količine zaradi ugotovljene nevarnosti za zdravje? Splošneje, v kolikšni meri in pod kakšnimi pogoji bi se lahko zaradi tehtanja upoštevnih meril določile občutno nižje mejne količine od dovoljenih varnih količin za ta hranila?