ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 246/37

Tožba, vložena 9. julija 2010 – Internationaler Hilfsfonds proti Komisiji

(Zadeva T-300/10)

()

2010/C 246/64

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Nemčija) (zastopnik: H. Kaltenecker, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga tožeče stranke

— Odločba Komisije z dne 29. aprila 2010 naj se v delu razglasi za nično, ker je z njo tožeči stranki zavrnjen dostop do dokumentov, ki niso bili razkriti oziroma se jih v delu ni razkrilo;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka in tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka nasprotuje odločbi Komisije z dne 29. aprila 2010, s katero je bila v delu zavrnjena njena druga zahteva za dostop do dokumentov, ki se nanašajo na pogodbo LIEN 97-2011 in do katerih ji ni bil odobren nikakršen dostop.

Tožeča stranka v podporo tožbi v bistvu navaja, da Komisija ne bi smela zavrniti dostopa do zahtevanih dokumentov na podlagi izjem iz člena 4 Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1), ki se nanašajo na varstvo postopka odločanja in varstvo zasebnosti in integritete posameznika. V tem kontekstu navaja tudi, da obstaja prevladujoč javni interes, ki gre v smeri razkritja dokumentov, ki še niso dostopni.

(1) Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL. L 145, str. 43).
SL Uradni list Evropske unije C 234/39

Tožba, vložena 5. maja 2010 – Condé proti Svetu

(Zadeva T-210/10)

()

2010/C 234/72

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Mamoudou Condé (zastopnik: J.-C. Tchikaya, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predloga tožeče stranke

— Uredba Sveta (EU) št. 1284/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi nekaterih posebnih omejevalnih ukrepov v zvezi z Republiko Gvinejo, naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

— Svetu naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 1284/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi nekaterih posebnih omejevalnih ukrepov v zvezi z Republiko Gvinejo (1) v delu, v katerem je tožeča stranka navedena na seznamu fizičnih in pravnih oseb, subjektov in organov, katerih sredstva in gospodarski viri so zamrznjeni na podlagi člena 6 te uredbe.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge:

— kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva, ker tožeča stranka ni bila obveščena o pravnih sredstvih, ki jih ima na razpolago;

— kršitev pravice do obrambe, ker tožeča stranka ni bila obveščena o obremenilnih dejstvih;

— kršitev načela sorazmernosti in lastninske pravice tožeče stranke.

(1) UL L 346, str. 26.
SL Uradni list Evropske unije C 209/40

Tožba, vložena 18. maja 2010 – Komisija proti EU Research Projects

(Zadeva T-220/10)

()

2010/C 209/62

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: N. Bambara, zastopnik in C. Erkelens, odvetnik)

Tožena stranka: EU Research Projects Ltd (Hungerford, Združeno kraljestvo)

Predloga tožeče stranke

— Toženi stranki naj se naloži, naj Komisiji vrne znesek 102 039,32 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi po stopnji 4,80 %, ki tečejo od 28. decembra 2006 do plačila dolgovanega zneska; in

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so nastali Komisiji.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija s to tožbo, vloženo na podlagi člena 272 PDEU, zahteva vračilo zneska, ki naj bi ga preveč plačala toženi stranki, in sicer 102 039,32 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi po stopnji 4,80 %, ki tečejo od dne, ko je dolg zapadel, to je 28. december 2006.

Na podlagi Petega okvirnega programa Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (1998 – 2002) je Komisija podpisala med drugim s toženo stranko „pogodbo o projektih za raziskave in tehnološki razvoj“, ki je označena s številko IST-2001-34850. Znesek, ki ga zahteva tožeča stranka na podlagi te pogodbe, ustreza razliki med vnaprejšnjim plačilom toženi stranki in vsemi stroški, ki jih tožeča stranka priznava v skladu z upoštevnimi določili pogodbe, kot posledica zahteve tožene stranke, da odstopi od projekta, in njenega neupoštevanja zadevnih pogodbenih obveznosti.

Komisija v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, in sicer Komisija trdi, da je tožena stranka kršila pogodbene obveznosti s tem, da Komisiji ni vrnila razliko med finančnim prispevkom, ki ga je Komisija dolgovala njej, in skupnim zneskom vnaprejšnjega plačila, ki ga je prejela. Finančni prispevek, do katerega je upravičena tožena stranka, je manjši od skupnega zneska, ki ga je vnaprej plačala tožeča stranka. Dalje, po belgijskem pravu, ki velja za pogodbo, se lahko zahteva vračilo plačanega zneska, ki ni bil dolgovan (nedolgovano plačilo). Komisija zato trdi, da je tožena stranka odgovorna za plačilo dolgovanega zneska.
—

dovoli naj se registracija prijave znamke Skupnosti št. 8235202 „ID SOLUTIONS“ za „nalepke in škatle iz papirja in kartona (ne za individualno uporabo); knjigoveški material; lepila za pisarniški material ali za gospodinjstvo, potrebščine za umetnike; čopiči; pisalni stroji in pisarniški pribor (razen pohištva); material za učenje ali poučevanje (razen aparatov); zavijalni materiali iz umetnih snovi (ki jih ne obsegajo drugi razredi); tiskarske črke; klišeji“ v razredu 16; in
SL Uradni list Evropske unije C 179/49

Tožba, vložena 30. aprila 2010 – IVBN proti Komisiji

(Zadeva T-201/10)

2010/C 179/85

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemska) (zastopnik: Maarten Meulenbelt, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi tožeče stranke

— tožbo razglasiti za dopustno;

— razglasiti ničnost izpodbijane odločbe Komisije;

— Komisiji naložiti plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2010) 26 konč. z dne 15. decembra 2009 glede ukrepa pomoči E 2/2005 in N 642/2009 (Nizozemska) – obstoječa in posebna projektna pomoč stanovanjskim zadrugam. V utemeljitev tožbe se tožeča stranka sklicuje na 3 razloge.

Prvič, tožeča stranka navaja, da so kršeni: člena 18 in 19 Uredbe št. 659/1999 (1), členi 106(2), 107 in 108 PDEU ter obveznost obrazložitve. Meni, da je Komisija nepravilno povzela dejansko stanje glede obveznosti stanovanjskih zadrug, da najemne cene določijo pod primernimi cenami, ki jih določi država. Meni, da razmejitev ciljne skupine za socialna stanovanja ni obrazložena in pravilna. Hkrati Komisija neupravičeno ni določila objektivne omejitve glede stroškov izgradnje stanovanj, ki so deležna pomoči, in glede kakovosti, ki je značilna za ta najemna stanovanja, kot se odraža v najemni ceni. Dalje, varščina za čezmerno nadomestilo ni bila zadostna, s čimer je Komisija kršila tudi člen 5 odločbe o storitvah splošnega gospodarskega pomena (2). Nazadnje tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da Komisija ni obravnavala pritožbe tožeče stranke glede vloge Woningsinvesteringsfonds (stanovanjski investicijski skladi) in Nederlandse Waterschapsbank.

Drugič, kršen je bil člen 1(c) Uredbe 659/1999 in člen 4(1) Uredbe 794/2004 (3) ter obveznost obrazložitve. Tožeča stranka meni, da Komisija ni natančneje preizkusila in ugotovila, da je treba pomoč stanovanjskim zadrugam, kot je bilo dogovorjeno v zadevi E 2/2005, v celoti ali vsaj v pretežnem delu obravnavati kot novo pomoč, in ne kot obstoječo.

Nazadnje, tožeča stranka navaja, da je Komisija ravnala v nasprotju s členi 106(2), 107 in 108 PDEU, ker ni začela formalnega postopka preiskave iz člena 108(2) PDEU v povezavi s členoma 4 in 6 Uredbe 659/1999, s čimer hkrati niso bile upoštevane pravice tožeče stranke, ki izhajajo iz teh določb.

(1) Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).

(2) Odločba Komisije 2005/842/ES z dne 28. novembra 2005 o uporabi člena 86(2) Pogodbe ES za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljene nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (notificirano pod dokumentarno številko K(2005) 2673) (UL L 312, str. 67).

(3) Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 140, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 195/28

Tožba, vložena 18. maja 2010 – Banco Santander proti Komisiji

(Zadeva T-227/10)

2010/C 195/43

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Banco Santander, SA (Santander, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan, R. Calvo Salinero, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi tožeče stranke

— Člen 1(1) izpodbijane odločbe naj se razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da člen 12(5) TRLIS (prečiščeno besedilo zakona o davku od dohodkov pravnih oseb) vsebuje elemente državne pomoči;

— podredno, člen 1(1) izpodbijane odločbe naj se razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da člen 12(5) TRLIS vsebuje elemente državne pomoči, kadar se uporabi za pridobitev deležev, ki pomenijo pridobitev nadzora;

— podredno, člen 4 izpodbijane odločbe naj se razglasi za ničen v delu, v katerem je določeno, da odredba vračila pomoči velja za posle, sklenjene preden je bila končna odločba, ki je predmet te tožbe, objavljena v Uradnem listu Evropske unije; in

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Odločba, zoper katero je bila vložena ta tožba, je ista kot odločba, izpodbijana v zadevah Autogrill España proti Komisiji (T-219/10), Iberdrola proti Komisiji (T-221/10) in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria proti Komisiji (T-225/10).

Tožbeni razlogi in glavni argumenti so podobni tistim, navedenim v teh zadevah.

Konkretno, tožeča stranka navaja napačno uporabo prava v zvezi s pravno opredelitvijo ukrepa kot državne pomoči, določitvijo upravičenca tega ukrepa in določitvijo roka za priznanje legitimnega pričakovanja. Tožeča stranka navaja ta zadnji tožbeni razlog, saj izpodbijana odločba prizna obstoj legitimnega pričakovanja, vendar hkrati razlikuje med posli, opravljenimi v obdobju, ki je preteklo od začetka veljavnosti ukrepa in do datuma objave odločbe o začetku formalnega postopka preiskave, in posli, opravljenimi pozneje.
—

Odločba z dne 11. marca 2010 Generalnega sekretariata – SG.E.3/FM/MIB/rc/psi - Ares(2010)131966 – s katero je bila zavrnjena zahteva za ponovno presojo, ki jo je vložila tožeča stranka in v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 predlagala, naj se ponovno preuči stališče, ki so ga Generalni direktorat (GD) za informatiko, Urad za publikacije Evropske unije (UP, prej OPOCE) in GD za proračun podali v svojih dopisih z dne 11. decembra 2009 na podlagi začetne prošnje tožeče stranke z dne 9. oktobra 2009 za dostop do vseh RfQ, ki se nanašajo na vse sklope pogodb ESP, ESP-DIMA in ESP-DESIS (v pristojnosti GD za informatiko), Okvirne pogodbe OPOCE št. 6011, 6102, 6103, 6020, 10042, 6121, 6031, 10030 in Okvirna pogodba GD za proračun št. BUDG/O101;
SL Uradni list Evropske unije C 179/51

Tožba, vložena 3. maja 2010 – Lancôme parfums et beauté & Cie proti UUNT – Focus Magazin Verlag GmbH (COLOR FOCUS)

(Zadeva T-204/10)

2010/C 179/88

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Lancôme parfums et beauté & Cie (Pariz, Francija) (zastopnika: A. von Mühlendahl in S. Abel, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Focus Magazin Verlag GmbH (München, Nemčija)

Predlogi tožeče stranke

— Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 11. februarja 2010 v zadevi R 238/2009-2;

— razveljavi naj se odločba oddelka za izbris Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 16. decembra 2008 v zadevi 990 C;

— zahteva, ki jo je vložila druga stranka pred odborom za pritožbe, za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti tožeče stranke COLOR FOCUS, registrirane pod št. 1327410, naj se zavrne v delu, v katerem temelji na znamki Skupnosti FOCUS, registrirani pod št. 453720;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s tistimi, ki jih je tožeča stranka priglasila v postopku pred odborom za pritožbe; in

— drugi stranki pred odborom za pritožbe naj se naloži plačilo stroškov postopka, vključno s tistimi, ki jih je tožeča stranka priglasila v postopku pred odborom za pritožbe, če postane intervenientka v tej zadevi.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „COLOR FOCUS“ za proizvode iz razreda 3 – registracija znamke Skupnosti št. 1327410

Imetnik znamke Skupnosti: tožeča stranka

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: The other party to the proceedings before the Board of Appeal

Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: registracija besedne znamke Skupnosti „FOCUS“ št. 453720 za proizvode in storitve iz razredov 3, 6, 7, 9, 14, 16, 21, 25, 28, 29, 32, 33, 35, 38, 39, 41, 42; nemška registracija besedne znamke „FOCUS“ št. 39407564 za široko paleto proizvodov in storitev iz skupno 24 razredov

Odločba oddelka za izbris: ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajana tožbena razloga:

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

Tožeča stranka v okviru prvega tožbenega razloga trdi, da je izpodbijana odločba v nasprotju s členom 53(1)(a) v povezavi s členom 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker je z njo ugotovljena verjetnost zmede med „COLOR FOCUS“ in „FOCUS“. Tožeča stranka meni, da je odbor za pritožbe storil napako, ker ni opravil posamične presoje v zvezi s to ugotovitvijo, ki zahteva preizkus razlikovalnega učinka in stopnje podobnosti, tako da izpodbijana odločba ne vsebuje bistvenega elementa razlogovanja.

Tožeča stranka v okviru drugega tožbenega razloga meni, da se pri izpodbijani odločbi ni upoštevalo splošno pravno načelo, da se nihče ne more opirati na formalno pravno stališče, kadar to pomeni zlorabo pravice.
—

Prvi tožbeni razlog temelji na tem, da je Komisija kršila pravico zadevnih strank do izjave s tem, da je sprejela izpodbijano odločbo, v kateri so ugotovitve popolnoma nasprotne ugotovitvam iz prvotne odločbe, ne da bi ponovno začela formalni postopek in ne da bi zadevnim strankam dala možnost, da predložijo pripombe.
—

naj se jo nadomesti z drugo, s katero se bo zavrnilo ugovor, ki ga je pravočasno vložila družba GESTIÓN DE RECURSOS Y SOLUCIONES EMPRESARIALES, S.L. zoper znamko Skupnosti št. 5153325 „SOLARIA“, in dopustilo, da se navedena znamka Skupnosti registrira ne samo za razred 41, ampak tudi za vse prijavljene storitve iz razredov 37 in 42; in naj se nasprotni stranki naloži plačilo stroškov ugovora in pritožbe pred UUNT, ter
—

Svetu naj se naloži, da mora tožečima strankama Calu in Tytgatu ter drugim uradnikom in uslužbencem Evropske unije plačati neplačani del osebnih prejemkov in pokojnin, do katerega so upravičeni od 1. julija 2009, skupaj z zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega zneska, po obrestni meri ECB za glavne transakcije refinanciranja, povišani za dve točki;
—

Podredno, kršitev člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 v povezavi s sedanjim členom 4(3) PEU (načelo lojalnega sodelovanja), zaradi uporabe popravka z ekstrapolacijo, kljub temu da ni bila izkazana neustreznost sistema upravljanja, nadzora ali revizije v zvezi s spremenjenimi pogodbami, saj so organi upravljanja uporabili špansko zakonodajo, ki je Sodišče ni razglasilo za neskladno s pravom Evropske unije. Kraljevina Španija meni, da to, da so organi upravljanja spoštovali nacionalno pravo – celo kadar lahko privede Komisijo do ugotovitve, da obstajajo dejanske nepravilnosti ali kršitve prava Evropske unije – ne more biti podlaga za ekstrapolacijo zaradi neučinkovitosti sistema upravljanja, če zakona, ki ga ti organi uporabljajo, Sodišče ni razglasilo za neskladnega s pravom Evropske Unije in če Komisija pred Sodiščem ni vložila tožbe zoper državo članico zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU.
—

rezultati, do katerih so ti prišli, za vsako os in za vsak ukrep, in za vse opravljene kontrole, niso potrjeni v preučeni in predloženi dokumentaciji, in, v nekaterih primerih, je do njih prišlo brez potrebne presoje sektorskih predpisov;
—

„Scientific Opinion on Analytical sensitivity of approved TSE rapid tests“ EFSE in Komisije naj se v delu, v katerem se priporoča, da se dva od testov, ki jih je izdelala tožeča stranka, in sicer Prionicsâ-Check LIA in Prionicsâ-Check PrioSTRIP, trenutno ne uporabita pri spremljanju BSE, razglasi za nično;
—

podredno, na podlagi člena 263 PDEU naj se za nična razglasita: — člen 2(11), (13), (28) in (30) Odločbe Evropske komisije št. C(2009) 8682 konč. z dne 11. novembra 2009, v delu v katerem sta z njim naloženi (i) dve globi v višini 3 864 000 EUR in 7 154 000 EUR skupno in solidarno družbi Arkema France, CECA in družbi Elf Aquitaine, in (ii) dve globi v višini 2 704 800 EUR in 5 007 800 EUR družbi Elf Aquitaine; in — člen 1(1)(h) in (2)(h) Odločbe Evropske komisije št. C(2009) 8682 konč. z dne 11. novembra 2009 v delu v katerem je v teh dveh odstavkih ugotovljeno, da je družba Elf Aquitaine kršila člen 81 ES in člen 53 EGP (i) v sektorju stabilizatorjev iz kositra med 16. marcem 1994 in 31. marcem 1996 in med 9. septembrom 1997 in 21. marcem 2000, in (ii) v sektorju ESBO/esterji med 11. septembrom 1991 in 26. septembrom 2000;
—

zahteva za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728), ki temelji na francoski znamki „L.114“ (F 1 312 700), naj se v celoti zavrne in dovoli naj se registracija znamke Skupnosti „L112“ za te proizvode: „Razred 5: farmacevtski, veterinarski in higienski proizvodi; zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo; dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan) Razred 29: dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)“; podredno, zahteva za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728), ki temelji na francoski znamki „L.114“ (F 1 312 700), naj se zavrne v delu, ki se nanaša na ugotovitev ničnosti znamke „L112“ v razredu 5 za proizvode „zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo“, in dovoli naj se registracija znamke Skupnosti „L112“ za te proizvode: „Razred 5: farmacevtski, veterinarski in sanitarni proizvodi; prehranski dodatki za medicinsko uporabo; dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan) Razred 29: dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)“; podredneje, zahteva za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti „L112“ (EU 002349728), ki temelji na francoski znamki „L.114“ (F 1 312 700), naj se zavrne v delu, ki se nanaša na ugotovitev ničnosti znamke „L112“ v razredu 5 za proizvode „zdravstveni proizvodi za zaužitje; prehranski dodatki za medicinsko uporabo“, in dovoli naj se registracija znamke Skupnosti „L112“ za te proizvode: „Razred 5: higienski proizvodi; zdravstveni proizvodi za zaužitje; dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan) Razred 29: dietetski prehranski koncentrati na osnovi lupinarjev (kot je hitosan)“;
SL Uradni list Evropske unije C 100/58

Tožba, vložena 8. februarja 2010 – Victoria Sánchez proti Parlamentu in Komisiji

(Zadeva T-61/10)

2010/C 100/86

Jezik postopka: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (Sevilja, Španija) (Zastopnik: N. Domínguez Varela, odvetnik)

Toženi stranki: Evropski parlament in Evropska komisija

Predlog tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da je opustitev ukrepanja Evropskega parlamenta in Evropske komisije, s tem da nista odgovorila na pisno peticijo z dne 6. oktobra 2009, v nasprotju s pravom Skupnosti, in tema institucijama naj se naloži, da to stanje popravita.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v tem postopku je 28. avgusta 2008 na komisijo za peticije Evropskega parlamenta naslovila peticijo v zvezi z domnevno mrežo korupcije v Španiji na področju socialne varnosti in javnega zdravja. Predsednik te komisije je 3. maja 2009 tožečo stranko obvestil, da je bil postopek z njeno peticijo ustavljen.

Tožeča stranka je 6. decembra 2009 v skladu s členom 265 PDEU na Evropski parlament in Evropsko komisijo naslovila poziv. V njem zahteva:

— naj Evropski parlament za nično razglasi odločbo predsednika komisije za peticije, ki je bila vročena 3. maja 2009, in naj odredi preiskavo o okoliščinah, v katerih je bila ta odločba sprejeta.

— naj tudi Evropska komisija sproži preiskavo o razsojanju v Španiji.

Ker tožeča stranka v predvidenem roku ni prejela odgovora, je vložila to tožbo zaradi nedelovanja.

V podporo svojih trditev tožeča stranka zatrjuje kršitev njenih temeljnih pravic do peticije, do enakosti pred zakonom in do prepovedi diskriminacije ter dejstvo, da so pogoji za razglasitev opustitve ukrepanja toženih institucij v obravnavanem primeru izpolnjeni.
(a)

napako pri presoji, saj je Komisija napačno izračunala absolutni in relativni znesek pomoči in kršila načeli sorazmernosti in dobrega upravljanja s tem, da je zahtevala prekomerno prestrukturiranje, ne da bi skrbno in nepristransko preučila vsa zadevna dejstva, ki so bila navedena; in