ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 24. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italija) – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

(Zadeva C-212/18) (1)

(Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2008/98/ES - Odpadki - Kemično obdelana odpadna rastlinska olja - Člen 6(1) in (4) - Prenehanje statusa odpadka - Direktiva 2009/28/ES - Spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov - Člen 13 - Nacionalni postopki za izdajo dovoljenj, certificiranja in licenciranja, ki se uporabljajo za obrate za proizvodnjo električne energije, ogrevanje ali hlajenje iz obnovljivih virov - Uporaba tekočega biogoriva kot vira energije obrata za proizvodnjo električne energije)

(2019/C 432/07)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Prato Nevoso Termo Energy Srl

Toženi stranki: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

Ob udeležbi: Comune di Frabosa Sottana

Izrek

Člen 6(1) in (4) Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv v povezavi s členom 13(1) Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2015/1513 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015, je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero je treba vlogo za izdajo dovoljenja za zamenjavo metana – kot vira energije obrata za proizvodnjo električne energije, ki izpušča emisije v zrak – s snovjo, pridobljeno s kemično obdelavo odpadnih rastlinskih olj, zavrniti, ker ta snov ni vpisana na seznam kategorij goriv iz biomase, ki so odobrena za ta namen, in ker se lahko ta seznam spremeni samo z ministrsko uredbo, katere postopek sprejetja ni usklajen z upravnim postopkom za izdajo dovoljenja za uporabo take snovi kot goriva, če je država članica, ne da bi napravila očitno napako pri presoji, lahko ugotovila, da ni bilo dokazano, da uporaba tega rastlinskega olja v takih okoliščinah izpolnjuje pogoje iz člena 6(1) Direktive 2008/98 in, zlasti, da nima nobenega možnega škodljivega vpliva na okolje in zdravje ljudi. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je tako v zadevi v glavni stvari.

(1) UL C 240, 9.7.2018.
—

ponudniku storitev gostovanja naloži, naj izbriše podatke, ki jih hrani in katerih vsebina je enakovredna vsebini podatka, ki je bil prej razglašen za nezakonitega, ali naj blokira dostop do njih, če sta nadzor in iskanje podatkov, na katere se nanaša ta odredba, omejena na podatke, ki prenašajo sporočilo z vsebino, ki je glede na vsebino, katere nezakonitost je bila ugotovljena, v bistvenem delu ostala nespremenjena, in ki vsebujejo elemente, opredeljene v odredbi, pri čemer razlike pri ubeseditvi te vsebine, ki je enakovredna vsebini podatka, za katerega je bilo prej ugotovljeno, da je nezakonit, niso take, da bi moral zadevni ponudnik storitev gostovanja samostojno presojati to vsebino, in;
1.

Člena 45 in 48 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, v skladu s katero delavec migrant, ki stalno prebiva na ozemlju te države članice in za katerega velja zakonodaja o socialni varnosti države članice zaposlitve na podlagi člena 13 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006, v okviru socialnega zavarovanja te države članice stalnega prebivališča ni zavarovan, čeprav zakonodaja države članice zaposlitve temu delavcu ne podeljuje nobene pravice do starostne pokojnine ali družinskih dodatkov.
1.

Člen 168(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/EU z dne 13. julija 2010, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se davčnemu zavezancu, ki sodeluje v živilski verigi, zavrne pravica do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost (DDV) zgolj zato, ker ta davčni zavezanec ni izpolnil svojih obveznosti v zvezi z identifikacijo svojih dobaviteljev zaradi sledljivosti živil na podlagi člena 18(2) Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane, če bi to bilo pravilno ugotovljeno, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče. Nespoštovanje teh obveznosti pa je lahko eden izmed elementov, ki skupaj in medsebojno usklajeno kažejo na to, da je davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti, da je sodeloval pri transakciji, vpleteni v goljufijo na področju DDV, kar mora presoditi predložitveno sodišče.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 5. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemčija) – TDK-Lambda Germany GmbH/Hauptzollamt Lörrach

(Zadeva C-559/18) (1)

(Predhodno odločanje - Uredba (EGS) št. 2658/87 - Carinska unija in skupna carinska tarifa - Tarifna uvrstitev - Kombinirana nomenklatura - Tarifna podštevilka 85044030 - Statični pretvorniki - Merila za uvrstitev - Bistven namen)

(2019/C 383/38)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Baden-Württemberg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: TDK-Lambda Germany GmbH

Tožena stranka: Hauptzollamt Lörrach

Izrek

Tarifno podštevilko 85 044 030 kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi v različicah, kot zaporedno izhajata iz Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012 in Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1001/2013 z dne 4. oktobra 2013, je treba razlagati tako, da lahko statični pretvorniki, kakršni so ti v postopku v glavni stvari, spadajo pod to tarifno podštevilko le, če je njihov bistven namen, da se uporabljajo skupaj s „telekomunikacijskimi napravami ali stroji za avtomatsko obdelavo podatkov in njihovimi enotami“ v smislu te tarifne podštevilke, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 436, 3.12.2018.
1)

Portugalska republika s tem, da 61 območij, pomembnih za Skupnost, ki jih je Evropska komisija priznala z Odločbo Komisije 2004/813/ES z dne 7. decembra 2004 o sprejemu, v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS, seznama območij, pomembnih za Skupnost, za atlantsko biogeografsko regijo in z Odločbo Komisije 2006/613/ES z dne 19. julija 2006 o sprejetju seznama območij v sredozemski biogeografski regiji, pomembnih za Skupnost, v skladu z Direktivo Sveta 92/43/EGS, ni kar najhitreje in najpozneje v roku šestih let po sprejetju teh odločb označila za posebna ohranitvena območja in s tem, da ni sprejela potrebnih ohranitvenih ukrepov, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I k Direktivi Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst in vrst iz Priloge II k tej direktivi, ki so prisotne na teh območjih, pomembnih za Skupnost, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 4(4) in člena 6(1) navedene direktive.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Milano – Italija) – Avv. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte

(Zadeva C-347/18) (1)

(Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Člen 53 - Potrdilo o sodni odločbi v civilnih in gospodarskih zadevah iz Priloge 1 - Pristojnosti sodišča izvora - Preveritev obstoja kršitev pravil o pristojnosti za potrošniške pogodbe po uradni dolžnosti)

(2019/C 383/28)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Milano

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Avv. Alessandro Salvoni

Tožena stranka: Anna Maria Fiermonte

Izrek

Člen 53 Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kakor je bila spremenjena z Delegirano uredbo Komisije (EU) 2015/281 z dne 26. novembra 2014, v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da lahko sodišče izvora, pri katerem je bila vložena zahteva za izdajo potrdila iz tega člena 53 o pravnomočni sodni odločbi, po uradni dolžnosti preveri, ali so bile določbe poglavja II, oddelek 4, te uredbe kršene, zato da bi potrošnika obvestilo o morebitni ugotovljeni kršitvi in mu omogočilo, da ob celovitem poznavanju okoliščin preuči možnost uporabe pravnega sredstva iz člena 45 navedene uredbe.

(1) UL C 285, 13.8.2018.
2.

Člen 90 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, neplačilo dela dolgovanih obrokov lizinga iz pogodbe o lizingu za obdobje od ustavitve plačil do razdrtja pogodbe brez retroaktivnega učinka, na eni strani, in neplačilo dolgovane odškodnine zaradi predčasnega prenehanja pogodbe, ki ustreza vsoti vseh neplačanih obrokov lizinga do izteka trajanja te pogodbe, na drugi strani, predstavljata primer neplačila, ki lahko spada pod odstopanje od obveznosti zmanjšanja davčne osnove za plačilo davka na dodano vrednost iz odstavka 2 tega člena, razen če davčni zavezanec izkaže razumno verjetnost, da dolg ne bo plačan, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 10. julija 2019 – Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Evropska komisija

(Zadeva C-345/18 P) (1)

(Pritožba - Trgovinska politika - Damping - Izvedbeni sklep (EU) 2016/176 - Uvoz vinske kisline s poreklom iz Kitajske, ki jo proizvaja družba Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd - Uredba (ES) št. 1225/2009 - Člen 3(2), (3) in (5) - Neobstoj znatne škode - Očitna napaka pri presoji - Določitev škode - Ocena vseh upoštevnih gospodarskih dejavnikov in pokazateljev, ki vplivajo na stanje industrije v Evropski uniji - Tržni delež)

(2019/C 305/27)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožniki: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (zastopnik: R. MacLean, Solicitor)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland in A. Demeneix, agenta)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbam Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA in Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 259, 23.7.2018.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Grondwettelijk Hof – Belgija) – P. M., N. G.d.M., P. V.d.S./Ministerraad

(Zadeva C-264/18) (1)

(Predhodno odločanje - Postopki za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev - Direktiva 2014/24/EU - Člen 10(c) in (d)(i), (ii) in (v) - Veljavnost - Področje uporabe - Izključitev storitev na področju arbitraže in spravnih postopkov ter nekaterih pravnih storitev - Načeli enakega obravnavanja in subsidiarnosti - Člena 49 in 56 PDEU)

(2019/C 263/19)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Grondwettelijk Hof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: P. M., N. G.d.M., P. V.d.S.

Tožena stranka: Ministerraad

Izrek

Pri preučitvi vprašanja ni bil ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost določb člena 10(c) in (d)(i), (ii) in (v) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES glede na načeli enakega obravnavanja in subsidiarnosti ter glede na člena 49 in 56 PDEU.

(1) UL C 276, 6.8.2018.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona – Španija) – Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

(Zadeva C-72/18) (1)

(„Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjen med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 4, točka 1 - Načelo prepovedi diskriminacije - Sektor javnega izobraževanja - Nacionalna ureditev, ki dodatek k plači določa le za profesorje, ki so kot uradniki zaposleni za nedoločen čas - Izključitev profesorjev, ki so kot pogodbeni javni uslužbenci zaposleni za določen čas - Pojem,objektivni razlogi“ - Lastnosti, ki so povezane s statusom uradnika)

(2019/C 270/11)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Daniel Ustariz Aróstegui

Tožena stranka: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

Izrek

Določbo 4, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je v postopku v glavni stvari, v skladu s katero imajo pravico do dodatka k plači le profesorji, ki so kot uradniki zaposleni za nedoločen čas, ne pa tudi, med drugim, profesorji, ki so kot pogodbeni javni uslužbenci zaposleni za določen čas, če je dopolnitev določenega obdobja zaposlitve edini pogoj za dodelitev tega dodatka.

(1) UL C 161, 7.5.2018.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 8. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okrazhen sad - Blagoevgrad – Bolgarija) – Brian Andrew Kerr/Pavlo Postnov, Natalia Postnova

(Zadeva C-25/18) (1)

(Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Člen 7, točka 1(a) - Posebna pristojnost v zadevah v zvezi s pogodbenimi razmerji - Pojem „zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji“ - Sklep zbora etažnih lastnikov - Obveznost etažnih lastnikov, da v proračun skupnosti etažnih lastnikov plačujejo letne prispevke, določene s tem sklepom - Sodni postopek za izpolnitev te obveznosti - Pravo, ki se uporabi za pogodbena obligacijska razmerja - Uredba (ES) št. 593/2008 - Člen 4(1)(b) in (c) - Pojma ‚pogodba o opravljanju storitev‘ in ‚pogodba o stvarni pravici na nepremičnini - Sklep zbora etažnih lastnikov nepremičnine o stroških za vzdrževanje njenih skupnih delov)

(2019/C 230/12)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Okrazhen sad - Blagoevgrad

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Brian Andrew Kerr

Toženi stranki: Pavlo Postnov, Natalia Postnova

Izrek

1. Člen 7, točka 1(a), Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da je treba za spor glede obveznosti plačila, ki izhaja iz sklepa zbora skupnosti etažnih lastnikov večstanovanjske stavbe brez pravne osebnosti, ustanovljene z zakonom zaradi posebnega imetništva pravice, ki je sprejet z večino njenih članov, vendar je zavezujoč za vse člane, šteti, da spada v okvir pojma „zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji“ v smislu te določbe.

2. Člen 4(1)(b) Uredbe (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I), je treba razlagati tako, da je treba spor, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki se nanaša na obveznost plačila, ki izhaja iz sklepa zbora etažnih lastnikov večstanovanjske stavbe v zvezi s stroški za vzdrževanje njenih skupnih delov, šteti za spor, ki se nanaša na pogodbo o opravljanju storitev v smislu te določbe.

(1) UL C 112, 26.3.2018.
1.

Člen 3(3) Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij je treba razlagati tako, da države članice ostanejo pristojne, da določijo kraj, kjer mora potrošnik blago, ki je bilo kupljeno na daljavo, dati na razpolago prodajalcu, da ta vzpostavi skladnost tega blaga v skladu s to določbo. Ta kraj mora biti ustrezen, da zagotovi neodplačno vzpostavitev skladnosti v razumnem roku in brez znatnih neprijetnosti za potrošnika, pri čemer se upoštevata vrsta blaga in namen, za katerega je potrošnik blago kupil. V zvezi s tem mora nacionalno sodišče podati razlago, ki je v skladu z Direktivo 1999/44, vključno z obveznostjo, da po potrebi spremeni ustaljeno sodno prakso, če ta temelji na razlagi nacionalnega prava, ki ni združljiva s cilji te direktive.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 2. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Budimex S.A./Minister Finansów

(Zadeva C-224/18) (1)

(Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 66 - Obdavčljivi dogodek in obveznost obračuna davka - Trenutek, ko so storitve opravljene - Gradbena in montažna dela - Upoštevanje trenutka prevzema del, določenega v pogodbi o opravljanju storitev)

(2019/C 220/09)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Budimex S.A.

Tožena stranka: Minister Finansów

Izrek

Člen 66, prvi odstavek, (c), Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/45/ES z dne 13. julija 2010, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se kot uradni prevzem storitve – če račun za to storitev ni izdan ali je izdan pozneje – šteje trenutek, ko je bila navedena storitev opravljena, kadar država članica – kot v sporu o glavni stvari – določa, da davčna obveznost nastane po poteku roka, ki prične teči od dneva, ko je bila storitev opravljena, če sta se stranki, prvič, o uradnem prevzemu dogovorili v pogodbi, ki ju zavezuje glede na pogodbena določila, ki odražajo ekonomsko in poslovno stvarnost na področju, na katerem je storitev opravljena, in če, drugič, ta formalnost pomeni dejansko dokončanje storitve in določa znesek dolgovanega plačila, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 231, 2.7.2018.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 14. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Nancy – Francija) – Ministre de l'Action et des Comptes publics/g. in ga. Raymond Dreyer

(Zadeva C-372/18) (1)

(Predhodno odločanje - Socialna varnost - Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 3 - Stvarno področje uporabe - Prispevki od dohodka od premoženja osebe s stalnim prebivališčem v Franciji, ki je vključena v švicarski sistem socialne varnosti - Prispevki, namenjeni financiranju dveh dajatev, s katerima upravlja francoski državni solidarnostni sklad za samostojnost - Neposredna in dovolj upoštevna zveza z določenimi področji socialne varnosti - Pojem „dajatev iz socialne varnosti“ - Individualna presoja osebnih potreb prosilca - Upoštevanje sredstev prosilca pri izračunu zneska dajatev)

(2019/C 155/19)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour administrative d'appel de Nancy

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Ministre de l'Action et des Comptes publics

Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: g. in ga. Raymond Dreyer

Izrek

Člen 3 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti je treba razlagati tako, da se za dajatve, kakršni sta dodatek za osebno samostojnost in nadomestilo za invalidnost, mora – za njihovo opredelitev za „dajatve iz socialne varnosti“ v smislu te določbe – šteti, da so dodeljene brez vsakršne individualne presoje osebnih potreb upravičenca, če se sredstva tega upravičenca upoštevajo izključno za izračun dejanskega zneska teh dajatev na podlagi objektivnih in zakonsko določenih meril.

(1) UL C 285, 13.8.2018.
Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato– Italija) – Idi Srl/Arcadis - Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

(Zadeva C-101/18) (1)

(Predhodno odločanje - Usklajevanje postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev - Direktiva 2004/18/ES - Člen 45(2), prvi pododstavek, točka (b) - Osebni položaj kandidata ali ponudnika - Možnost držav članic, da iz sodelovanja pri javnem naročilu izključijo subjekte, ki so v postopku prisilne poravnave - Nacionalna ureditev, ki določa izključitev oseb, zoper katere je „v teku“ postopek zaradi potrditve prisilne poravnave, razen če načrt prisilne poravnave predvideva nadaljnje poslovanje - Subjekt, ki je vložil predlog za prisilno poravnavo in si je pridržal možnost, da predloži načrt za nadaljnje poslovanje)

(2019/C 187/28)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Idi Srl

Tožena stranka: Arcadis - Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

Ob udeležbi: Regione Campania

Izrek

Člen 45(2), prvi pododstavek, točka (b), Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki omogoča, da se iz postopka oddaje javnega naročila izključi gospodarski subjekt, ki je do datuma odločbe o izključitvi vložil tožbo za začetek postopka prisilne poravnave in si je pri tem pridržal možnost, da predloži načrt za nadaljnje poslovanje.

(1) UL C 166, 14.5.2018.
1.

Člen 16 Uredbe (ES) št. 864/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o pravu, ki se uporablja za nepogodbene obveznosti („Rim II“) je treba razlagati tako, da nacionalne določbe, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da je zastaralni rok za vložitev tožbe za nadomestilo škode, ki je posledica škodnega dogodka, tri leta, ni mogoče šteti za prevladujočo obvezno določbo v smislu tega člena, razen če sodišče, ki mu je spor predložen v obravnavo, na podlagi podrobne analize besedila, splošne sistematike, ciljev in okoliščin sprejetja te določbe ugotovi, da je ta določba v nacionalnem pravnem redu tako pomembna, da upravičuje odstopanje od prava, ki se uporabi in ki je določeno na podlagi člena 4 te uredbe.
2.

Republika Poljska s tem, da ni v rednih obdobjih, in sicer vsaj vsake tri mesece, navedla primernega števila prosilcev za mednarodno zaščito, ki se lahko hitro premestijo na njeno ozemlje, od 16. marca 2016 ni izpolnjevala svojih obveznosti na podlagi člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1523 z dne 14. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije in člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1601 z dne 22. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije ter posledično poznejših obveznosti v zvezi s premestitvijo iz člena 5, od (4) do (11), navedenih sklepov.