ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 25. junija 2009 – Srinivasan proti evropskemu varuhu človekovih pravic

(Zadeva C‑580/08 P)

„Pritožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena – Evropski varuh človekovih pravic – Sklep o ustavitvi postopka s pritožbo zaradi nepravilnosti – Ničnostna tožba – Zavrženje zaradi očitne nedopustnosti in očitne nepristojnosti – Izpodbijanje“

1. Pritožba – Razlogi – Sklep Sodišča prve stopnje o zavrženju ničnostne tožbe kot očitno nedopustne – Pritožbeni razlogi v zvezi z materialnimi vprašanji – Očitno neutemeljeni pritožbeni razlogi (člen 225 ES; Poslovnik Sodišča, člen 119) (Glej točke od 13 do 18, od 22 do 27 in od 29 do31.)

2. Postopek – Odločitev, sprejeta z obrazloženim sklepom – Pogoji – Tožba, ki je očitno nedopustna ali očitno brez pravne podlage – Sklep, sprejet brez predhodne objave obvestila v Uradnem listu in brez določitve sodnika, ki opravlja naloge generalnega pravobranilca – Dopustnost (Poslovnik Sodišča prve stopnje, členi 2(2), 18, 19 in 111) (Glej točke od 33 do 36.)

3. Pritožba – Razlogi – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Očitna nedopustnost (Poslovnik Sodišča, člena 112(1)(c) in 119) (Glej točke od 40 do 43.)

Predmet

Pritožba, vložena zoper sklep Sodišča prve stopnje (šesti senat) z dne 3. novembra 2008 v zadevi Srinivasan proti evropskemu varuhu človekovih pravic (T‑196/08), s katerim je Sodišče prve stopnje zavrglo tožbo za razglasitev ničnosti sklepa evropskega varuha človekovih pravic o ustavitvi postopka s pritožbo pritožnika, s katero je predlagal, naj se ugotovi, da Komisija ni primerno obravnavala njegove pritožbe v zvezi s tem, da naj bi irski organi kršili Direktivo Sveta z dne 10. septembra 1984 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o zavajajočem oglaševanju (84/450/EGS) (UL L 250, str. 17).

Izrek

1) Pritožba se zavrže.
6

Družba Manpower Inc. (v nadaljevanju: Manpower) je 26. marca 1996 pri UUNT vložila prijavo besednega znaka MANPOWER kot znamke Skupnosti za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 35, 41 in 42 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil revidiran in spremenjen, ki ustrezajo temu opisu: — „zvočne kasete; avdiovizualne učne naprave; zvočne zgoščenke; video zgoščenke; računalniška programska oprema; računalniški programi; magnetofoni; videotrakovi; videorekorderji; sestavni deli za vse navedene proizvode“ iz razreda 9; — „knjige; tiskarski izdelki; učbeniki; revije; tiskane publikacije; prosojnice; material za učenje; material za poučevanje; sestavni deli za vse navedene proizvode“ iz razreda 16; — „storitve agencij za zaposlovanje; storitve začasnega zaposlovanja“ iz razreda 35; — „organizacija in vodenje konferenc in seminarjev; izposoja filmskih projektorjev in dodatne opreme; izposoja video in zvočnih posnetkov ter kinematografskih filmov; organizacija razstav; izdelava video in zvočnih trakov; storitve, povezane z izobraževanjem, učenjem, poučevanjem in usposabljanjem, ki se nanašajo na poučevanje in ocenjevanje pisarniškega osebja, osebja v industriji, voznega in tehničnega osebja; storitve informiranja in svetovanja o zgoraj navedenih storitvah“ iz razreda 41; — „storitve poslovnega svetovanja in svetovanja strokovnjakov na področju poklicnega ocenjevanja in usmerjanja kadrov, osebnostni in psihološki testi ter karierno svetovanje; storitve osebnostnega in psihološkega testiranja; svetovanje na področju poklicnega usmerjanja; testiranje oseb za ugotavljanje njihovega strokovnega znanja; storitve poklicnega psihološkega testiranja; zasnova in razvoj računalniške programske opreme; svetovalne storitve na področju ocenjevanja in razvoja kadrov ter upravljanja s kadri; zagotavljanje začasne namestitve; storitve informiranja in svetovanja ter priprava poročil v zvezi z zgoraj navedenimi storitvami; gostinske storitve“ iz razreda 42.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Razlaga člena 6 Pogodbe EU, člena 3 Dodatnega protokola št. 1, člena 2 Dodatnega protokola št. 4 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah in člena 25 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah – Razlaga členov 17 ES in 18 ES – Združljivost deželne zakonodaje, ki pasivno volilno pravico italijanskega državljana omejuje z zahtevo po prebivanju v zadevni deželi
5

UDV je imetnik znamke Skupnosti Smirnoff Ice. Ta znamka je bila registrirana pod št. 001540913 z učinkom od 6. marca 2000, in sicer za proizvode, ki spadajo v razred 33 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, v revidirani in spremenjeni obliki, to je razred, ki ustreza temu opisu: „Alkoholne pijače, in sicer destilirane žgane pijače in likerji“.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Razlaga temeljnih načel Pogodbe ES in Pogodbe EU ter temeljnih svoboščin, ki izhajajo iz njiju, ter členov 16 in 20 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Nacionalna ureditev, ki za ustanovitev, upravljanje in vodenje avtošole predvideva sistem dovoljenj in diplomo določa kot predpostavko – Diskriminacija domačih državljanov v razmerju do državljanov drugih držav članic, ki izvajajo pravice, ki izhajajo iz prava Skupnosti, in za katere ne velja nujno obveznost pridobiti diplomo.
6.

V okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, je treba okvirni sporazum o delu za določen čas razlagati tako, da kadar nacionalni pravni red zadevne države članice v zadevnem sektorju določa druge dejanske ukrepe za preprečevanje in po potrebi sankcioniranje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas v smislu določbe 5(1) tega sporazuma, to ne nasprotuje uporabi pravila nacionalnega prava, ki zgolj v javnem sektorju prepoveduje spremembo več pogodb za določen čas, katerih predmet je dejansko bilo zadovoljevanje stalnih in trajnih potreb delodajalca in ki jih je treba šteti za zlorabo, v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas. Predložitveno sodišče pa mora presoditi, koliko pogoji uporabe in dejansko izvajanje upoštevnih določb nacionalnega prava pomenijo ustrezen ukrep za preprečevanje in po potrebi sankcioniranje primerov, ko javna uprava zlorablja veriženje pogodb ali delovnih razmerij za določen čas.
Iz člena 225 Pogodbe ES in člena 58 Statuta Sodišča izhaja, da je pritožba omejena na pravna vprašanja. Zato je Sodišče prve stopnje na podlagi ustaljene sodne prakse edino pristojno za ugotavljanje dejanskega stanja, razen če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala iz dokumentov spisa, ki so mu bili predloženi, in za presojo tega dejanskega stanja. Presoja dejanskega stanja razen pri izkrivljanju elementov, ki so mu bili predstavljeni, torej ne pomeni pravnega vprašanja, ki bi bilo v okviru pritožbe predmet nadzora Sodišča.

V skladu s členom 113(2) Poslovnika pritožba ne more spreminjati predmeta spora pred Sodiščem prve stopnje. Pristojnost Sodišča je v okviru pritožbe omejena na presojo pravnih vprašanj, ki so bila obravnavana na prvi stopnji.

V skladu s členom 220(2)(b), četrti pododstavek, Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti se lahko zavezana oseba – da bi dosegla, da se uvozne ali izvozne dajatve povrnejo ali odpustijo – sklicuje na to, da je ravnala v dobri veri, če lahko dokaže, da je ob teh trgovinskih operacijah pokazala skrbnost, da so bili izpolnjeni vsi pogoji, zahtevani za upravičenost do preferencialne obravnave.

Za tak primer pa ne gre – kot nazorno izhaja iz jasnega in nedvoumnega besedila člena 220(2)(b), peti pododstavek, navedene uredbe in uvodne izjave 11 Uredbe št. 2700/2000 – kadar Komisija v omenjenem uradnem listu objavi obvestilo, v katerem so navedeni utemeljeni dvomi o pravilni uporabi preferencialnega dogovora v upravičeni tretji državi.

Glede ustreznega datuma, na katerega se upošteva dobra vera zavezane osebe, iz člena 220(2)(b), četrti pododstavek, carinskega zakonika nazorno izhaja, da dokazovanje dobre vere gospodarskega subjekta, kadar je tako dokazovanje dopustno, zadeva njegovo ravnanje „ob teh trgovinskih operacijah“. Zato je ustrezni datum, na katerega se upošteva dobra vera zavezane osebe, datum, na katerega je bil opravljen uvoz.

(Glej točke od 55 do 58 in 60.)
72

V zvezi s tem je treba na eni strani spomniti, da je iz sodne prakse Sodišča razvidno, da obsega, v katerem države članice lahko uporabljajo nekatere omejevalne določbe v zvezi s pretokom kapitala, ni mogoče določiti brez upoštevanja dejstva, da pretok kapitala v tretjo državo ali iz nje poteka v drugačnem pravnem okviru kot pretok kapitala, do katerega pride v Evropski skupnosti. Tako zaradi stopnje pravne integracije med državami članicami Skupnosti in zlasti obstoja zakonodajnih ukrepov Skupnosti, ki se nanašajo na sodelovanje med nacionalnimi davčnimi organi, kot je Direktiva Sveta 77/799/EGS z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposredne obdavčitve (UL L 336, str. 15), obdavčevanje gospodarskih dejavnosti s čezmejnimi vidiki, ki se opravljajo v Skupnosti, ki ga izvaja država članica, ni vedno primerljivo z obdavčevanjem gospodarskih dejavnosti, ki vsebujejo elemente razmerij med državami članicami in tretjimi državami (zgoraj navedena sodba Test Claimants in the FII Group Litigation, točka 170, in zgoraj navedeni sklep The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation, točka 92).
SKLEP SODIŠČA (peti senat)

z dne 9. novembra 2007

Zadeva C-74/07 P

Luciano Lavagnoli

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Pritožba – Napredovanje – Napredovalno obdobje 2003 – Razglasitev ničnosti seznama uradnikov, ki so napredovali – Dodelitev prednostnih točk“

Predmet: Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 23. novembra 2006 v zadevi Lavagnoli proti Komisiji (T‑422/04, neobjavljena v ZOdl. JU), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo tožeče stranke za razglasitev ničnosti, prvič, seznama uradnikov, ki so napredovali v napredovalnem obdobju 2003, ker ta seznam ne vsebuje njegovega imena, in tudi pripravljalnih dejanj za to odločbo ter drugič, podredno, odločbe o dodelitvi točk za napredovanje v navedenem napredovalnem obdobju v delu, v katerem se ta nanaša na tožečo stranko.

Odločitev: Pritožba se zavrne. L. Lavagnoliju se naloži plačilo stroškov.

Povzetek

Pritožba – Pritožbeni razlogi – Opustitev navedbe, katera določba prava je bila nepravilno uporabljena – Nedopustnost (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1)(c))
Družbi Apache Footwear Ltd in Apache II Footwear Ltd (Qingxin) ter Provincia di Ascoli Piceno in Comune di Monte Urano nosijo svoje stroške.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Krajský súd v Prešove – Razlaga člena 6 Pogodbe EU in člena 1 Dodatnega protokola k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisanega dne 20. marca 1952 v Parizu – Pravo lastninskih razmerij – Nacionalni predpis, ki dovoljuje postavitev električnih naprav na zemljiščih v zasebni lasti, ne da bi lastniki imeli pravico do nadomestila.
Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 14. februarja 2006 v zadevi TEA-CEGOS in drugi proti Komisiji (združeni zadevi T-376/05 in T‑383/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti, na eni strani, odločb Komisije z dne 12. oktobra 2005 o zavrnitvi ponudb, ki so jih predložile tožeče stranke v okviru postopka javnega razpisa s sklicem „EuropeAid/119860/C/SV/multi-Sklop 7“, in, na drugi strani, vseh drugih odločb, ki jih je Komisija sprejela v okviru istega javnega razpisa po sprejetju odločb z dne 12. oktobra 2005.
Keywords

Summary



Keywords

1. Lastni viri Evropskih skupnosti – Določitev in dajanje na razpolago s strani držav članic

(Uredba Sveta št. 1150/2000)

2. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Akti z zavezujočimi pravnimi učinki

(člen 230 ES; Uredba Sveta št. 1150/2000)

3. Evropske skupnosti – Institucije – Obveznosti – Obveznost lojalnega sodelovanja

(člen 10 ES; Uredba Sveta št. 1150/2000)

Summary

1. Uredba Sveta št.1150/2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti Komisije ne pooblašča, da začne kakršnakoli pogajanja z državami članicami glede pogojnega plačila teh sredstev.

Nerazdružljivost zveze med obveznostjo določitve lastnih sredstev Skupnosti, obveznostjo njihovega knjiženja na račun Komisije v predpisanem roku in tudi obveznostjo plačila zamudnih obresti pa Komisiji tudi ne dovoljuje začetka posebnih pogajanj o enem od teh elementov.

(Glej točki 29 in 30.)

2. Akte ali odločbe, ki bi lahko bile predmet ničnostne tožbe v smislu člena 230 ES, pomenijo zgolj ukrepi, ki imajo obvezne pravne učinke, s katerimi so lahko prizadeti interesi tožeče stranke, s tem da bistveno spreminjajo njen pravni položaj.

Komisijina zavrnitev začetka pogajanj z državo članico zaradi pogojnega plačila retroaktivnih carin in zamudnih obresti od lastnih sredstev Skupnosti, ki ga vsebujeta dopisa, ki ju je Komisija naslovila na navedeno državo, ne pomeni odločbe, ki posega v položaj te države članice. Interesi zadevne države članice so lahko prizadeti zgolj z izidom takšnih pogajanj. Vprašanje izida se zato ne bo postavilo toliko zaradi nepristojnosti Komisije v okviru Uredbe št. 1150/2000 o izvajanju Sklepa 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti kot zaradi začetka pogajanj v ta namen.

(Glej točki 40 in 41.)

3. Načeli lojalnega sodelovanja in pravne varnosti državi članici ne zagotavljata pravice, da Komisija zaradi tega z njo začne pogajanja za dosego sporazuma glede pogojnega plačila lastnih sredstev. Čeprav je res, da Komisija državi članici ne more odreči dobrote pogojnega plačila, pa je priznanje takšne dobrote podrejeno pravilom Skupnosti, ki urejajo pogojno plačilo.

Tako mora Komisija ob vprašanju o morebitnem začetku pogajanj glede takšnega plačila v okviru postopka za ugotavljanje kršitev in tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti uporabiti pravna pravila, ki so veljala v trenutku, ko sta bila posredovana navedeni državi članici. Ta presoja ne bo prizadeta s sodbo Sodišča, s katero se konča ta tožba zaradi neizpolnitve obveznosti in ki je, posledično, izrečena šele po takšnem posredovanju.

Poleg tega niti morebitna obveznost Komisije, da vloži tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti pri Sodišču, niti obveznost, da ne zahteva domnevno zaupnih informacij, določenih z Uredbo št. 1150/2000 o izvajanju Sklepa 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti, za Komisijo ne zajemata obveznosti pogajanja za plačilo, ki je podrejeno pogoju, da se Komisija zaveže vložiti tožbo pri Sodišču in da se plačilo opravi, ne da bi Komisija zahtevala informacije, predvidene v členu 6 navedene Uredbe.

(Glej točke 33, 35, 36 in 45.)
Zadeva C-175/06 
Alessandro Tedesco 
proti 
Tomasoni Fittings Srl in RWO Marine Equipment Ltd 
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, 
ki ga je vložilo Tribunale civile di Genova) 
„Izbris" 
Sklepni predlogi generalne pravobranilke J. Kokott, predstavljeni 18. julija 2007 I - 7930 
Sklep predsednika četrtega senata Sodišča z dne 27. septembra 2007 I - 7961 
Povzetek sklepa 
Vprašanja za predhodno odločanje - Predložitveno sodišče umakne vprašanja, postavljena 
Sodišču - Izbris 
(člen 234 ES) 
I - 7929
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Ničnostna tožba – Tožba zoper odločbo o zavrnitvi preklica ali spremembe prejšnjega akta (člen 230 ES) (Glej točke od 22 do 24.)

2. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo (člen 230(4) ES) (Glej točki 40 in 41.)

3. Postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti (Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 44(1)(c)) (Glej točki 45 in 46.)

4. Pritožba – Razlogi – Razlog, naveden zoper del obrazložitve sodbe, ki ni bistvena podlaga za izrek sodbe – Brezpredmeten razlog (Glej točko 47.)

Subject of the case

Predmet

Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 14. decembra 2005 v zadevi Arizona Chemical in drugi proti Komisiji (T-369/03), s katerim je Sodišče prve stopnje ugotovilo nedopustnost sodbe za razglasitev ničnosti odločbe Komisije D(2003)430245 z dne 20. avgusta 2003 o zavrnitvi predloga tožeče stranke za črtanje snovi kolofan s seznama nevarnih snovi iz Priloge I k Direktivi Sveta z dne 27. junija 1967 o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi (67/548/EGS) (UL L 196, str. 1).

Izrek

Izrek

1. Pritožba se zavrže.

2. Družbam Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA in Cray Valley Iberica SA se naloži plačilo stroškov postopka.
Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 22. julija 2005 v zadevi Polyelectrolyte Producers Group proti Svetu in Komisiji (T-376/04), s katerim je bila za nedopustno razglašena tožba, s katero se predlaga, prvič, razglasitev ničnosti sklepa Skupnega odbora EGP št. 59/2004 z dne 26. aprila 2004, ki spreminja Prilogo II (UL L 277, str. 30), v delu, v katerem se je Norveški dovolilo, da lahko zahteva strožje specifične mejne koncentracije za kemično snov akrilamid od tistih, ki veljajo v Skupnosti, in ugotovitev nezakonitosti Skupne izjave v zvezi s Sporazumom EGP o klavzulah o pregledu na področju nevarnih snovi, sprejete na sestanku Skupnega odbora EGP z dne 26. marca 1999 (UL C 185, str. 6), in drugič, odškodninski zahtevek za povrnitev škode, ki je domnevno nastala tožeči stranki zaradi sprejetja izpodbijanega sklepa.
Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 9. marca 2005 v zadevi L proti Komisiji (T-254/02), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti odločb Komisije, s katerimi so bili zavrnjeni zahteva za pomoč, dostop do dokumentov in priznanje poklicne bolezni na eni strani ter odškodninski zahtevek za škodo zaradi teh odločb o zavrnitvi na drugi strani.
64

Končno so v skladu z ustaljeno sodno prakso (glej predvsem zgoraj navedeno sodbo Schmidberger, točke od 71 do 73, in navedeno sodno prakso) temeljne pravice sestavni del splošnih pravnih načel, katerih spoštovanje zagotavlja Sodišče, ki se pri tem zgleduje po ustavnih tradicijah, skupnih vsem državam članicam, in po smernicah, ki jih nudijo mednarodni instrumenti v zvezi z varstvom človekovih pravic, pri katerih so sodelovale in h katerim so pristopile države članice in med katerimi ima EKČP v tem okviru poseben pomen. Načela, ki izhajajo iz te sodne prakse, so bila ponovno potrjena v preambuli Enotnega evropskega akta, nato pa v členu F(2) Pogodbe EU. Iz tega izhaja, da ukrepi, ki so nezdružljivi s spoštovanjem človekovih pravic, ki so tako priznane in zagotovljene, v Skupnosti ne morejo biti dovoljeni.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Postopek – Obveznost Sodišča prve stopnje, da začne ustni postopek, preden odloči o izjemi nedopustnosti – Neobstoj (Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 114, od (1) do (3)) (Glej točko 46.)

2. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo (člen 230, četrti odstavek, ES) (Glej točke od 56 do 60 in 67.)

3. Pritožba – Razlogi – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Nedopustnost (člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1)(c)) (Glej točko 62.)

Subject of the case

Predmet

Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 22. julija 2005 v zadevi Polyelectrolyte Producers Group proti Svetu in Komisiji (T-376/04), s katerim je bila za nedopustno razglašena tožba, s katero se predlaga, prvič, razglasitev ničnosti sklepa Skupnega odbora EGP št. 59/2004 z dne 26. aprila 2004, ki spreminja Prilogo II (UL L 277, str. 30), v delu, v katerem se je Norveški dovolilo, da lahko zahteva strožje specifične mejne koncentracije za kemično snov akrilamid od tistih, ki veljajo v Skupnosti, in ugotovitev nezakonitosti Skupne izjave v zvezi s Sporazumom EGP o klavzulah o pregledu na področju nevarnih snovi, sprejete na sestanku Skupnega odbora EGP z dne 26. marca 1999 (UL C 185, str. 6), in drugič, odškodninski zahtevek za povrnitev škode, ki je domnevno nastala tožeči stranki zaradi sprejetja izpodbijanega sklepa.

Izrek

Izrek

1) Pritožba se zavrne.

2) Polyelectrolyte Producers Group se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Prosto gibanje oseb

–

Pravica do ustanavljanja

–

Vozniško dovoljenje

–

Direktiva 91/439 (Direktiva Sveta 91/439, člena 1(2) in 8(2) in (4)) (Glej točko 38 in izrek.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberlandesgericht München – Razlaga členov 1(2) in 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih (UL L 237, str. 1) – Zavrnitev priznanja veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki je bilo imetniku, ki mu je bilo nacionalno dovoljenje brez obdobja prepovedi odvzeto zaradi ponavljajočih se kršitev cestnoprometnih predpisov, izdano v drugi državi članici – Obveznost predhodne predložitve zdravniško-psihološkega potrdila o zmožnosti za vožnjo.

Izrek

Izrek

Člena 1(2) in 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/26/ES z dne 2. junija 1997, nasprotujeta temu, da država članica na svojem ozemlju ne priznava pravice do vožnje, ki temelji na vozniškem dovoljenju, ki ga je izdala druga država članica, in da zato veljavnost tega dovoljenja, ki je bilo imetniku na ozemlju prve države članice odvzeto brez obdobja prepovedi pridobitve novega, ni podvržena pogojem, ki jih za izdajo novega dovoljenja po takem odvzemu zahtevajo predpisi te prve države, kar obsega tudi preizkus zmožnosti za vožnjo, s katerim se potrdi, da razlogi za omenjeni odvzem ne obstajajo več.
Sklep Sodišča (drugi senat) z dne 13. julija 2006 – Front national in drugi proti Parlamentu in Svetu

(Zadeva C-338/05 P)

„Pritožba — Uredba (ES) št. 2004/2003 — Predpisi, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravila glede njihovega financiranja — Ničnostna tožba — Ugovor nedopustnosti — Izpodbojni akt — Procesno upravičenje — Nedopustnost — Očitno nedopustna pritožba“

Pritožba — Razlogi — Zgolj ponovitev razlogov in utemeljitev, ki so bili navajani pred Sodiščem prve stopnje — Neobstoj opredelitve zatrjevane nepravilne uporabe prava — Nedopustnost (člen 225 ES; Poslovnik Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, točka (c)) (Glej točke od 23 do 25.)

Predmet

Pritožba proti sklepu Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 11. julija 2005 v zadevi Front national in drugi proti Parlamentu in Svetu (T-17/04), s katerim je bila tožba za razglasitev ničnosti Uredbe (ES) št. 2004/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o predpisih, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravilih glede njihovega financiranja (UL L 297, str. 1) zavržena kot nedopustna.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Pritožnikom se naloži plačilo stroškov.

Sklep Sodišča (drugi senat) z dne 13. julija 2006 – Front national in drugi proti Parlamentu in Svetu

(Zadeva C-338/05 P)

„Pritožba — Uredba (ES) št. 2004/2003 — Predpisi, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravila glede njihovega financiranja — Ničnostna tožba — Ugovor nedopustnosti — Izpodbojni akt — Procesno upravičenje — Nedopustnost — Očitno nedopustna pritožba“

Pritožba — Razlogi — Zgolj ponovitev razlogov in utemeljitev, ki so bili navajani pred Sodiščem prve stopnje — Neobstoj opredelitve zatrjevane nepravilne uporabe prava — Nedopustnost (člen 225 ES; Poslovnik Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, točka (c)) (Glej točke od 23 do 25.)

Predmet

Pritožba proti sklepu Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 11. julija 2005 v zadevi Front national in drugi proti Parlamentu in Svetu (T-17/04), s katerim je bila tožba za razglasitev ničnosti Uredbe (ES) št. 2004/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o predpisih, ki urejajo delovanje političnih strank na evropski ravni, in pravilih glede njihovega financiranja (UL L 297, str. 1) zavržena kot nedopustna.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.