SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (prvi senat)

z dne 22. septembra 2015

Roberto Gioria

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci — Javni natečaji — Javni natečaj EPSO/AST/126/12 — Sorodstvena vez med članom natečajne komisije in kandidatom — Navzkrižje interesov — Člen 27 Kadrovskih predpisov — Zaposlovanje najbolj neoporečnih uradnikov — Odločba o izključitvi kandidata iz natečaja“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero R. Gioria predlaga, prvič, razglasitev ničnosti odločbe z dne 15. maja 2014, s katero je komisija za javni natečaj EPSO/AST/126/12 (v nadaljevanju: komisija) potrdila njegovo izključitev iz navedenega natečaja, in, drugič, dodelitev odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki naj bi jo utrpel.

Odločitev:

Tožba se zavrne. R. Gioria nosi polovico svojih stroškov. Evropska komisija nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo polovice stroškov, ki jih je priglasil R. Gioria.

Povzetek

Zgolj dejstvo, da član komisije, ki je v sorodstvu s kandidatom, o tem ni obvestil kolegov iz komisije, odgovorne za natečaj, na katerem sodeluje kandidat, ki je njegov sorodnik – s čimer je kršil obveznosti, ki so mu naložene na podlagi člena 11a Kadrovskih predpisov – zadnjenavedenega – kot kandidata za funkcije, za prevzem katerih se v skladu s členom 27 Kadrovskih predpisov zahteva najvišja neoporečnost, – ne more razbremeniti odgovornosti za to, da se mu ni zdelo potrebno, da bi o sorodstveni vezi s članom komisije sam obvestil Evropski uradi za izbor osebja in/ali komisijo, saj je to najmanj, kar se lahko pričakuje od kandidata, ki se poteguje za zaposlitev kot uradnik Evropske unije, in sicer še toliko bolj, ker je navedeni urad kandidate večkrat opozoril, da ne smejo biti v stiku s člani komisije. Zato lahko komisija, pristojna za določitev seznama primernih kandidatov v skladu s členom 30 Kadrovskih predpisov, v okviru svoje široke diskrecijske pravice upravičeno meni, da je kandidat zaradi sorodstvene vezi s članom komisije – čeprav je ta imenovan v povezavi s sorodnim področjem – brez vednosti komisije v privilegiranem položaju v primerjavi z drugimi kandidati na javnem natečaju in da ta položaj lahko vpliva na bistveni pogoj vsakega natečaja, in sicer zagotavljanje enakega obravnavanja vseh kandidatov. (Glej točki 36 in 53.)

Načelo enakega obravnavanja je temeljno načelo prava Unije, ki se uporablja zlasti na področju natečajev in ki ga mora natečajna komisija med potekom natečaja strogo upoštevati. Natečajna komisija mora zagotoviti, da so njene ocene vseh obravnavanih kandidatov sprejete pod enakimi in objektivnimi pogoji, merila ocenjevanja pa morajo biti enotna in se morajo uporabljati usklajeno za vse kandidate. Vsak dogodek ali položaj, ki lahko ovira spoštovanje temeljnih zagotovil glede enakega obravnavanja kandidatov in objektivnosti izbire med njimi, lahko namreč vpliva na cilj, ki ga člen 27 Kadrovskih predpisov določa za vsak postopek zaposlitve, in sicer „zagotoviti, da institucija dobi najsposobnejše, najučinkovitejše in neoporečne uradnike“. V zvezi s tem ima natečajna komisija široko diskrecijsko pravico, če naleti na nepravilnosti, ki lahko vplivajo na navedeni cilj. Če se sorodstvena vez odkrije, ko so bili izbirni preizkusi že opravljeni, komisija posledično ne more uporabiti drugega sredstva kot to, da zadevnega kandidata izključi iz javnega natečaja, da zagotovi nadaljevanje natečaja ob strogem spoštovanju enakih pogojev, potrebnih za izpolnitev cilja člena 27 Kadrovskih predpisov. (Glej točke od 50 do 52 in 54.) Napotitev na: Sodišče prve stopnje: sodbe z dne 17. januarja 2001, Gerochristos/Komisija, T‑189/99, EU:T:2001:12, točka 25; z dne 20. januarja 2004, Briganti/Komisija, T‑195/02, EU:T:2004:10, točka 31; z dne 5. aprila 2005, Christensen/Komisija, T‑336/02, EU:T:2005:115, točka 43, in z dne 13. septembra 2005, Pantoulis/Komisija, T‑290/03, EU:T:2005:316, točka 90; Sodišče za uslužbence: sodbi z dne 29. septembra 2009, Aparicio in drugi/Komisija, F‑20/08, F‑34/08 in F‑75/08, EU:F:2009:132, točka 77, in z dne 12. februarja 2014, De Mendoza Asensi/Komisija, F‑127/11, EU:F:2014:14, točka 43.