Zadeva C‑285/12

Aboubacar Diakité

proti

Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d’État (Belgija))

„Direktiva 2004/83/ES — Minimalni standardi v zvezi s pogoji za priznanje statusa begunca in statusa subsidiarne zaščite — Oseba, ki se ji lahko prizna subsidiarna zaščita — Člen 15(c) — Resna in individualna grožnja za življenje ali osebnost civilista zaradi samovoljnega nasilja v situacijah oboroženega spopada — Pojem ‚notranji oboroženi spopad‘ — Avtonomna razlaga glede na mednarodno humanitarno pravo — Merila presoje“

Povzetek – Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. januarja 2014

Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Azilna politika – Status begunca ali status subsidiarne zaščite – Direktiva 2004/83 – Pogoji za priznanje statusa subsidiarne zaščite – Člena 2(e) in 15(c) – Resne in individualne grožnje – Pojem notranjega oboroženega spopada – Avtonomna razlaga glede na mednarodno humanitarno pravo – Merila presoje

(Direktiva Sveta 2004/83, člena 2(e) in 15(c))

Člen 15(c) Direktive Sveta 2004/83 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite je treba razlagati tako, da se obstoj notranjega oboroženega spopada za uporabo te določbe mora priznati, kadar vladne sile neke države napadejo eno ali več oboroženih skupin ali kadar se spopadeta dve ali več oboroženih skupin, pri čemer ni potrebno, da bi bilo ta spopad mogoče opredeliti za oboroženi konflikt, ki ni mednaroden, v smislu mednarodnega humanitarnega prava, niti ni treba intenzivnosti oboroženih spopadov, stopnje organiziranosti udeleženih oboroženih sil ali trajanja spopadov presojati ločeno od stopnje nasilja, ki vlada na zadevnem ozemlju.

Mednarodno humanitarno pravo in sistem subsidiarne zaščite, urejen z Direktivo 2004/83, imata namreč različne cilje in uvajata jasno razmejena mehanizma zaščite. Zato možnost pridobitve ugodnosti iz zadnjenavedenega sistema – da bi upoštevali področji uporabe, lastni vsakemu od dveh sistemov, opredeljenih v mednarodnem humanitarnem pravu in členu 2(e) Direktive v povezavi z njenim členom 15(c) – ne more biti odvisna od ugotovitve, ali so izpolnjeni pogoji za uporabo prvega sistema.

Ugotovitev obstoja oboroženega spopada v smislu te direktive ne sme biti pogojena z določeno stopnjo organiziranosti udeleženih oboroženih sil ali z določenim trajanjem spopadov, temveč zadošča, da spopadi med temi oboroženimi silami povzročajo tako visoko stopnjo nasilja, da obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da se bo civilist, če se vrne v zadevno državo ali zadevno pokrajino, samo zaradi navzočnosti na tem ozemlju soočil z utemeljenim tveganjem, da utrpi resno in individualno škodo za svoje življenje ali osebnost, ter torej ustvarjajo resnično potrebo za mednarodno zaščito prosilca.

(Glej točke 24, 26, 30, 34 in 35 ter izrek.)

Zadeva C‑285/12

Aboubacar Diakité

proti

Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d’État (Belgija))

„Direktiva 2004/83/ES — Minimalni standardi v zvezi s pogoji za priznanje statusa begunca in statusa subsidiarne zaščite — Oseba, ki se ji lahko prizna subsidiarna zaščita — Člen 15(c) — Resna in individualna grožnja za življenje ali osebnost civilista zaradi samovoljnega nasilja v situacijah oboroženega spopada — Pojem ‚notranji oboroženi spopad‘ — Avtonomna razlaga glede na mednarodno humanitarno pravo — Merila presoje“

Povzetek – Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 30. januarja 2014

Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Azilna politika – Status begunca ali status subsidiarne zaščite – Direktiva 2004/83 – Pogoji za priznanje statusa subsidiarne zaščite – Člena 2(e) in 15(c) – Resne in individualne grožnje – Pojem notranjega oboroženega spopada – Avtonomna razlaga glede na mednarodno humanitarno pravo – Merila presoje

(Direktiva Sveta 2004/83, člena 2(e) in 15(c))

Člen 15(c) Direktive Sveta 2004/83 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite je treba razlagati tako, da se obstoj notranjega oboroženega spopada za uporabo te določbe mora priznati, kadar vladne sile neke države napadejo eno ali več oboroženih skupin ali kadar se spopadeta dve ali več oboroženih skupin, pri čemer ni potrebno, da bi bilo ta spopad mogoče opredeliti za oboroženi konflikt, ki ni mednaroden, v smislu mednarodnega humanitarnega prava, niti ni treba intenzivnosti oboroženih spopadov, stopnje organiziranosti udeleženih oboroženih sil ali trajanja spopadov presojati ločeno od stopnje nasilja, ki vlada na zadevnem ozemlju.

Mednarodno humanitarno pravo in sistem subsidiarne zaščite, urejen z Direktivo 2004/83, imata namreč različne cilje in uvajata jasno razmejena mehanizma zaščite. Zato možnost pridobitve ugodnosti iz zadnjenavedenega sistema – da bi upoštevali področji uporabe, lastni vsakemu od dveh sistemov, opredeljenih v mednarodnem humanitarnem pravu in členu 2(e) Direktive v povezavi z njenim členom 15(c) – ne more biti odvisna od ugotovitve, ali so izpolnjeni pogoji za uporabo prvega sistema.

Ugotovitev obstoja oboroženega spopada v smislu te direktive ne sme biti pogojena z določeno stopnjo organiziranosti udeleženih oboroženih sil ali z določenim trajanjem spopadov, temveč zadošča, da spopadi med temi oboroženimi silami povzročajo tako visoko stopnjo nasilja, da obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da se bo civilist, če se vrne v zadevno državo ali zadevno pokrajino, samo zaradi navzočnosti na tem ozemlju soočil z utemeljenim tveganjem, da utrpi resno in individualno škodo za svoje življenje ali osebnost, ter torej ustvarjajo resnično potrebo za mednarodno zaščito prosilca.

(Glej točke 24, 26, 30, 34 in 35 ter izrek.)