SKLEPNI PREDLOGI F. G. JACOBSA — ZADEVA C-77/04 
SKLEPNI PREDLOG GENERALNEGA PRAVOBRANILCA 
F. G. JACOBSA, 
predstavljeni 24. februarja 2005 1 
1. Ta zadeva se nanaša na postopek, ki ga je 
sprožil zavarovalec proti svojim zavarovalni­
cam, da bi dobil povračilo po polici glede na 
svojo odgovornost proti oškodovancu, za­
varovalnice pa so želele k temu postopku 
pritegniti drugo zavarovalnico, ki je oškodo­
vanca domnevno zavarovala za isti zavaro­
valni primer. 
2. Osnovno vprašanje je, ali je - za uporabo 
Bruseljske konvencije 2 - navedena okoliščina 
urejena s pravili o pristojnosti v zadevah v 
zvezi z zavarovanjem ali pa s posebno 
določbo, ki se nanaša na intervencijske 
postopke. 
3. Če je treba uporabiti to določbo, se 
postavi nadaljnje vprašanje glede pogojev, 
od katerih je odvisna njena uporaba. Bruseljska konvencija 
4. Bruseljska konvencija ureja pristojnost in 
izvrševanje sodnih odločb v civilnih in 
gospodarskih zadevah. Naslov II določa 
pristojnost glede na države pogodbenice. 
Člen 2 določa splošno pravilo, da imajo 
pristojnost sodišča države pogodbenice, v 
kateri ima tožena stranka stalno prebivališče 
ali sedež. V nadaljevanju so določene izjeme 
od tega pravila, ki dodeljujejo pristojnost v 
primerih določenih tožb drugim sodiščem. 
5. Med temi izjemami se člen 6(2) nanaša na 
intervencijske postopke. Po tej določbi je 
mogoče osebo, ki ima stalno prebivališče ali 
sedež v državi pogodbenici, tožiti tudi „kot 
tretjo stranko v tožbi glede garancije ali v 
kakršnem koli postopku kot tretjo stranko 
pred sodiščem, kjer teče prvotni postopek, 
razen če je bil ta postopek začet samo z 
namenom, da bi to osebo izvzeli iz pristoj­
nosti sodišča, ki bi bilo sicer pristojno v tej 
zadevi". 1 — Jezik izvirnika: angleščina. 
2 — Z dne 27. septembra 1968 o sodni pristojnosti in izvrševanju 
sodb v civilnih in gospodarskih zadevah. Prečiščeno besedilo 
konvencije, kot je bila spremenjena s štirimi naknadnimi 
konvencijami o pristopu, je objavljeno v UL 1998, C 27, str. 1. 
Po 1. marcu 2002 (po času, ki se nanaša na obravnavani 
primer) je konvencijo nadomestila Uredba Sveta (ES) št. 
44/2001 z dne 22. decembra 2000 o sodni pristojnosti in 
priznavanju in izvrševanju sodb v civilnih in gospodarskih 
zadevah (UL 2001, L 12, str. 1), ki pa ne velja za Kraljevino 
Dansko in nekatera čezmorska ozemlja drugih držav članic. 
I - 4512 
GIE RÉUNION EUROPÉENNE IN DRUGI 
6. Oddelek 3 naslova II se nanaša na 
pristojnost v zadevah v zvezi z zavarovanjem. 
Določa to: 
„Člen 7 
V zadevah v zvezi z zavarovanjem je pristoj­
nost določena v tem oddelku, ne da bi to 
vplivalo na določbe členov 4 in 5 točka 5. 
Člen 8 
Zavarovalnica s sedežem v državi pogodbe­
nici je lahko tožena: 
1. pred sodišči države, v kateri ima sedež, 
ali 
2. v drugi državi pogodbenici, pred sodišči 
kraja, kjer ima stalno prebivališče ali 
sedež zavarovalec, ali 3. če gre za sozavarovalnico, pred sodišči v 
državi pogodbenici, v kateri je začet 
postopek proti vodilni zavarovalnici. 
Člen 9 
Glede zavarovanja odgovornosti ali zavaro­
vanja nepremičnin je zavarovalnica lahko 
tožena tudi pred sodiščem v kraju, kjer je 
prišlo do škodnega dogodka. Enako velja, če 
premičnine in nepremičnine krije ista za­
varovalna polica in jih je prizadel isti škodni 
dogodek. 
Člen 10 
Glede zavarovanja odgovornosti je možno, če 
to dopušča pravo sodišča, zavarovalnico 
pozvati, da se udeleži postopka, ki ga je 
oškodovanec sprožil zoper zavarovanca. 
I - 4513 
SKLEPNI PREDLOGI F. G. JACOBSA — ZADEVA C-77/04 
Določbe členov 7, 8 in 9 se uporabljajo za 
tožbe, ki jih vloži oškodovanec neposredno 
proti zavarovalnici, če so take neposredne 
tožbe dopustne. 
Če pravo, ki ureja takšne neposredne tožbe, 
določa, da se lahko zavarovalec ali zavarova­
nec pridružita tožbi kot stranki, bo tudi za 
njiju pristojno isto sodišče. 
Člen 11 
Ne da bi to vplivalo na določbo tretjega 
odstavka člena 10, lahko zavarovalnica sproži 
postopek samo pred sodišči države pogod­
benice, v kateri ima stalno prebivališče ali 
sedež tožena stranka, ne glede na to, ali je 
slednja zavarovalec, zavarovanec ali upravi­
čenec iz zavarovanja. 
Določbe tega oddelka ne vplivajo na pravico 
do vložitve nasprotne tožbe pred sodiščem, 
pred katerim v skladu s tem oddelkom teče 
osnovni postopek. 
Člen 12 
Od določb tega oddelka je mogoče odstopiti 
samo s sporazumom o pristojnosti: 1. ki je bil sklenjen po tem, ko je prišlo do 
spora, ali 
2. ki omogoča zavarovalcu, zavarovancu 
ali upravičencu iz zavarovanja, da sproži 
postopek pred drugimi sodišči kot 
tistimi, ki so navedena v tem oddelku, 
ali 
3. ki je sklenjen med zavarovalcem in 
zavarovalnico, ki imata oba v času 
sklenitve pogodbe sedež oziroma stalno 
ali začasno prebivališče v isti državi 
pogodbenici, in ki določa pristojnost 
sodišč te države, in sicer celo v primeru, 
da pride do škodnega dogodka v tujini, 
pod pogojem, da ta dogovor ni v 
nasprotju s pravom te države, ali 
4. ki je sklenjen z zavarovalcem, ki nima 
stalnega prebivališča ali sedeža v državi 
pogodbenici, razen če je zavarovanje 
obvezno ali se nanaša na nepremičnine 
v državi pogodbenici, ali 
5. ki se nanaša na zavarovalno pogodbo, ki 
krije enega ali več zavarovalnih prime­
rov iz člena 12a." 
I - 4514 
GIE RÉUNION EUROPÉENNE IN DRUGI 
7. Člen 12a našteva zavarovalne primere, 
povezane zlasti z gospodarskim prevozom z 
morskimi plovili in zrakoplovi. 
8. Oddelek 8 določa pravila, ki zadevajo 
povezane tožbe, vložene pred sodišči raz­
ličnih držav pogodbenic. Člen 22 določa, 
kolikor je relevantno za ta primer, to: 
„Kadar so vložene povezane tožbe pred 
sodišči različnih držav pogodbenic, sme 
katerokoli sodišče, razen sodišča, ki je prvo 
začelo postopek, med tekom postopka na 
prvi stopnji prekiniti postopek. 
[...] 
Za namen tega člena se šteje, da so tožbe 
povezane, če so tako tesno povezane med 
seboj, da se zdita njihova skupna obravnava 
in odločanje o njih smiselni, da bi se s tem 
izognili nevarnosti nezdružljivih sodnih od­
ločb, ki bi izhajale iz ločenih postopkov." 
Dejansko stanje in postopek 
9. Družba Soptrans s sedežem v Bouluju v 
Franciji je lastnica parkirišča, na katerem parkira nove avtomobile, namenjene za 
prodajo in transport v Evropi. V ta namen 
je za škodo, ki bi nastala na navedenih 
vozilih, zavarovana pri zavarovalnicah GIE 
Reunion européenne, AXA, Winterthur, Le 
Continent in Assurances Mutuelles de Fran­
ce, ki so vse ustanovljene v Franciji. 
10. Toča je 13. avgusta 1990 poškodovala 
več na parkirišču parkiranih vozil, ki so last 
družbe General Motors Espana (v nadaljeva­
nju: GME), katere zavarovalnica Zurich 
Espana ima sedež v Španiji. V postopku, ki 
ga je v Španiji sprožila GME, je prišlo do 
poravnave med družbama GME in Soptrans, 
po kateri je morala Soptrans plačati GME 
120 milijonov pezet odškodnine. 
11. Soptrans je nato sprožila postopek proti 
zavarovalnicam pred Tribunal de Grande 
Instance v Perpignanu, v katerem je poskušal 
doseči izdajo sklepa za poravnavo škode s 
strani zavarovalnic zaradi nastale odgovor­
nosti. Zavarovalnice so nato zahtevale, naj se 
vključi v postopek tudi zavarovalnica Zurich 
Espana na podlagi člena L 121-4 francoskega 
zakona o zavarovanju, ki se nanaša na 
hkratno pokritost s strani ločenih zavaroval­
nih polic. Zurich Espana je trdila, da je 
pristojno sodišče v Barceloni, kjer ima sedež. 
I - 4515 
SKLEPNI PREDLOGI F. G. JACOBSA — ZADEVA C-77/04 
12. S sodbo z dne 5. februarja 2001, ki je bila 
izdana po pritožbi na odločbo sodišča v 
Perpignanu, je Cour d'Appel v Montpellierju 
razsodilo, da se Zurich Espana ne more 
vključiti v postopek pred francoskimi sodišči. 
13. Zavarovalnice družbe Soptrans (v nada­
ljevanju: tožeče stranke) zdaj izpodbijajo to 
sodbo pred Cour de Cassation, ki je prekinilo 
odločanje in Sodišču v predhodno odločanje 
predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali za poziv v zvezi z garancijo ali 
intervencijo med zavarovalnicami, ki ne 
temelji na pogodbi o pozavarovanju, 
temveč na zatrjevanem kopičenju za­
varovanj ali na položaju sozavarovanj, ki 
spada med zadeve v zvezi z zavarova­
njem, veljajo določbe oddelka 3 naslova 
II Bruseljske konvencije z dne 27. sep­
tembra 1968, kot je bila spremenjena s 
pristopno konvencijo iz leta 1978? 
2. Ali se pri določanju pristojnega sodišča 
ob pozivu za aktiviranje jamstva ali za 
intervencijo med zavarovalnicami, upo­
rablja člen 6, točka 2, in če je odgovor 
pritrdilen, ali je njegova uporaba od­
visna od obstoja medsebojne zveze med 
različnimi postopki v smislu člena 22 
Konvencije ali najmanj od dokaza, da 
med temi postopki obstaja zadostna 
medsebojna zveza, ki kaže na odsotnost 
zlorabe pri izbiri pristojnega sodišča?" 14. Tožeče stranke, Zurich España, Komisija 
in vladi Francije in Italije so predložile pisne 
izjave. Vse razen italijanske vlade so se tudi 
udeležile obravnave. 
Prvo vprašanje 
15. Stranke se razhajajo v tem, ali se za 
intervencijski postopek med zavarovalnica­
mi v zvezi z večkratnim zavarovanjem ali 
sozavarovanjem uporabi oddelek 3 naslova II 
Konvencije. Tožeče stranke, Komisija in 
Italija zatrjujejo, da se oddelek 3 ne sme 
uporabiti, medtem ko Zurich España in 
Francija zatrjujeta, da se sme. 
16. Zdi se mi, da kljub ohlapnemu besedilu 
člena 7 določbe v tem oddelku niso 
namenjene uporabi v postopkih med 
zavarovalnicami. 
17. Tako stališče podpirajo vse vsebinske 
določbe oddelka, zlasti členi 8, 10 in 12, ki 
jasno predvidevajo postopke, ki jih sproži 
zavarovalec, zavarovanec ali oškodovanec, 
ter člen 11, ki se nanaša na postopke, 
sprožene proti zavarovalcu, zavarovancu ali 
upravičencu. 
I - 4516 
GIE RÉUNION EUROPÉENNE IN DRUGI 
18. To stališče dodatno podpira sodna prak­
sa Sodišča, po kateri so ta oddelek in tudi 
mnoge druge posebne določbe Konvencije 
namenjeni zaščiti šibkejše stranke, v tem 
primeru „zavarovanca, ki je najpogosteje 
soočen s tipsko pogodbo, o določbah katere 
se sploh ne more več pogajati, in je v 
šibkejšem gospodarskem položaju", 3 ali 
„stranke, ki se jo šteje za gospodarsko 
šibkejšo in manj izkušeno v pravnih zadevah 
kot drugo stranko zavarovalne pogodbe" 4. 
Ne morem si zamisliti okoliščin, v katerih bi 
mogla zavarovalnica trditi, da je v odnosu do 
druge zavarovalnice v takšnem šibkem po­
ložaju, in v katerih bi lahko uveljavljala 
zaščito po tem oddelku. 
19. Zato iz prvotnega postopka izhaja, da je 
bilo popolnoma v skladu z oddelkom 3, da je 
sodišče izbrala družba Soptrans. 
20. S tega stališča je torej v okviru postop­
kov, ki sodijo na področje uporabe tega 
oddelka, mogoče ugotoviti, da člena 8(3) in 
10 dovoljujeta, da se zavarovalnica, ki se jo 
pozove, naj prispeva k povračilu škode, 
vključi v postopek pred sodiščem, zunaj 
pristojnosti po njenem sedežu. 21. Res je, da se nobena od teh določb ne 
nanaša na okoliščine, kakršne so podane v 
obravnavani zadevi. Člen 8(3) se nanaša na 
sozavarovalnico in kljub uporabljenim iz­
razom v vprašanju nacionalnega sodišča se 
zdi jasno, da razmerje med tožečimi stran­
kami in zavarovalnico Zurich España v dani 
zadevi ni razmerje sozavarovanja v smislu 
navedenih določb. 5 Člen 10 se nanaša na 
tožbe, ki jih vloži oškodovanec. 
22. Vendar pa dejstvo, da se zavarovalnica 
priključi kot intervenient tretje stranke v 
postopku, ki ga je sprožila stranka, ki ni 
zavarovalnica, ne nasprotuje ureditvi zadev­
nega oddelka. 
23. Nazadnje, tudi če bi razmišljali o uporabi 
oddelka 3 za intervencijske postopke med 
tožečimi strankami in zavarovalnico Zurich 
España - pri čemer sem že zgoraj pojasnil, da 
sem prepričan, da se navedeni oddelek ne 
nanaša na postopke med zavarovalnicami -, 
bi lahko samo člen 11, ki omejuje pravico 
zavarovalnice, da izbere sodišče, pri katerem 
bo začela postopek, zahteval, naj se ta 
3 — Sodba z dne 14. julija 1983 v zadevi Gerling (201/82, Recueil, 
str. 2503, točka 17). 
4 — Sodba z dne 13. julija 2000 v zadevi Group Josi (C-412/98, 
Recueil, str. I-5925, točka 65). 5 — Glej točko 149 Schlosserjevega poročila o konvenciji o 
pristopu Kraljevine Danske, Irske in Združenega kraljestva 
Velika Britanija in Severna Irska h konvenciji o sodni 
pristojnosti in izvrševanju sodb v civilnih in gospodarskih 
zadevah in k protokolu o njeni razlagi s strani Sodišča 
Evropskih skupnosti (UL 1979, C 59, str. 71). 
I - 4517 
SKLEPNI PREDLOGI F. G. JACOBSA — ZADEVA C-77/04 
postopek začne na sodišču, kjer ima sedež 
zavarovalnica Zurich España. 
24. Vendar, prvič, člen 11 omenja le tožence, 
ki so zavarovalci, zavarovanci ali upravičenci; 
drugič, sodišče je izbrala družba Soptrans in 
ne tožeče stranke; in tretjič, člen 11 le utrjuje 
splošno pravilo o stalnem prebivališču ali 
sedežu tožene stranke iz člena 2, 6 ki je 
glede intervencijskih postopkov urejeno v 
členu 6(2). Ta določba je predmet drugega 
vprašanja. 
25. Zato je na prvo vprašanje treba odgovo­
riti tako, da intervencijskega postopka med 
zavarovalnicami, ki temelji na domnevnem 
večkratnem zavarovanju, ne urejajo določbe 
o zadevah v zvezi z zavarovanjem iz oddelka 3 
naslova II Bruseljske konvencije. 
Drugo vprašanje 
26. Z drugim vprašanjem nacionalno sodišče 
sprašuje, ali se pri določanju pristojnosti pri intervencijskem postopku med zavarovalni­
cami uporabi člen 6(2) Konvencije, in če se, 
ali je njegova uporaba odvisna od tega, ali 
obstaja povezava med različnimi zahtevki v 
smislu člena 22 ali od dokaza o zadostni 
povezavi med takimi zahtevki, ki kaže na to, 
da izbira sodišča ne pomeni zlorabe. 
27. Zavarovalnica Zurich España za primer, 
če bi se štelo, da se oddelek 3 ne more 
uporabiti, alternativno zatrjuje, da v obrav­
navani zadevi ne bi bile izpolnjene zahteve iz 
člena 6(2) in da se ta določba ne bi mogla 
uporabiti. Po drugi strani pa tožeče stranke, 
Komisija in Italija trdijo, da se člen 6(2) mora 
uporabiti. 
28. Te različne trditve se nanašajo na tri 
sporne dejavnike. 
29. Prvič, v zvezi s pogojem, da prvotni 
postopek ne sme biti začet samo, da bi tretjo 
stranko izključili iz pristojnosti sodišča, ki bi 
sicer bilo pristojno v zadevi, je zavarovalnica 
Zurich España na obravnavi trdila, da so ji 
tožeče stranke poskušale onemogočiti pri­
stojnost španskega sodišča z usmerjanjem 
družbe Soptrans v vodenje postopka na tak 
način, da zanj ne bi bilo pristojno špansko 
sodišče. 6 — Glej točko 30 sklepnih predlogov generalnega pravobranilca 
Fennellyja v zadevi Group Josi, navedeni v opombi 4. 
I - 4518 
GIE RÉUNION EUROPÉENNE IN DRUGI 
30. Vendar pa je to vprašanje dejanskega 
stanja, ki ga mora ugotoviti nacionalno 
sodišče. Če bi se ugotovilo, da je bil edini 
namen izbire sodišča ta, da se zavarovalnica 
Zurich España izključi iz pristojnosti sicer 
pristojnega sodišča, se člen 6(2), kakor je 
zapisan, gotovo ne bi uporabil. 
31. Drugič, obstaja razhajanje o tem, ali je 
uporaba člena 6(2) pogojena z obstojem 
povezave med prvotnim postopkom in in­
tervencijskim postopkom v smislu člena 22 
Konvencije oziroma z dokazom o povezavi 
med tema postopkoma, pri katerih ne gre za 
zlorabo. 
32. Glede prvega dejavnika se strinjam s 
trditvijo, da če toženec vključi v postopek 
tretjo stranko, obstaja neločljiva povezava 
med to pridružitvijo in prvotnim postopkom. 
Kot navaja Komisija, obstaja povezava v 
interesu, ki ga ima prvotni toženec s tem, 
da poskuša od intervenienta zagotoviti pred­
ložitev jamstva ali drugačne oblike odškod­
nine za posledice prvotnega zahtevka. 33. Nikakor ni sporno, da obstaja neločljiva 
povezava med tožbo proti zavarovalnici, s 
katero se poskuša doseči povračilo zaradi 
posledic zavarovanega dogodka, in med 
postopkom, s katerim ta zavarovalnica po­
skuša doseči prispevek druge zavarovalnice, 
ki je domnevno zagotovila kritje za isti 
dogodek. 
34. Na tej podlagi mislim, da ni treba 
dodatno zahtevati obstoja kakršne koli tes­
nejše povezave v smislu člena 22 ali kakšne 
druge določbe. Zato se z navedbami o 
natančni naravi take povezave ni treba 
ukvarjati. 
35. Glede drugega dejavnika je treba navesti, 
da obstoj oziroma neobstoj namena, da bi 
stranko izključili iz siceršnje pristojnosti, ni 
odvisen od povezave med prvotnim postop­
kom in intervencijskim postopkom, pri 
čemer po mojem mnenju ni nobene podlage 
za povezovanje obeh meril. 
36. Zavarovalnica Zurich España kljub temu 
navaja ugotovitev pritožbenega sodišča v 
I - 4519 
SKLEPNI PREDLOGI F. G. JACOBSA — ZADEVA C-77/04 
Montpellierju, da ni bojazni, da bi osnovni 
postopek in intervencijski postopek lahko 
vodila do nasprotujočih si sodnih odločb. 
37. Vendarle ocenjujem, kot sem že omenil, 
da sta obravnavana postopka neločljivo 
povezana in da merila iz člena 22, ki 
vsebujejo tveganje, da bi prišlo do nezdruž­
ljivih sodnih odločb, niso bistvena. Vsekakor 
pa je treba poudariti, da člen 22 le dovo­
ljuje - in ne zahteva - sodiščem, ki so prva 
začela postopek, da prekinejo postopek ali 
se izrečejo za nepristojna. 
38. Tretjič, več strank se ukvarja z vpraša­
njem, ali lahko nacionalna procesna pravila o 
dopustnosti izključijo intervencijski posto­
pek s področja uporabe člena 6(2). 
39. Tožeče stranke, Komisija in Italija se v 
zvezi s tem sklicujejo na stališče Sodišča v 
zadevi Hagen, da „člen 6(2) v zvezi s tožbo o 
jamstvu le določa, katero sodišče je pristojno, 
in se dejansko ne ukvarja s pogoji dopust­
nosti" ter da „se je treba glede procesnih pravil navezati na nacionalna pravila, ki jih 
uporabi nacionalno sodišče" 7. 
40. Tožeče stranke poudarjajo, da člen 325 
francoskega zakona o postopku v civilnih 
zadevah določa, da so intervencijski postopki 
dopustni samo, če imajo dovolj tesno 
povezavo z zahtevki strank v prvotnem 
postopku. 
41. Jasno je, da nacionalna procesna pravila 
lahko omejijo možnost, da bi vodili tovrstne 
intervencijske postopke pred sodiščem, pri­
stojnim za obravnavo prvotne tožbe. 
42. Vendar pa iz zadeve Hagen 8 izhaja, da 
nacionalno sodišče ne sme uporabiti nacio­
nalnih pravil o dopustnosti, če bi ta imela za 
posledico omejevanje uporabe pravil o pri­
stojnosti iz Konvencije. 
7 — Sodba z dne 15. maja 1990 v zadevi Hagen (C-365/88, Recueil, 
str. I-1845, točki 18 in 19). 
8 — Točka 20. 
I - 4520 
GIE RÉUNION EUROPÉENNE IN DRUGI 
43. Člen 6(2) se torej uporablja pri določanju 
pristojnosti pri intervencijskih postopkih 
med zavarovalnicami, kakor take postopke 
urejajo nacionalna procesna pravila. Zaradi 
povezave med takimi postopki in prvotnimi 
tožbami je njihova uporaba odvisna samo od neobstoja dokazov, ki bi kazali na to, da je bil 
prvotni postopek začet samo, da bi interve­
nienta tožene stranke izvzeli iz pristojnosti 
sodišča, ki bi bilo sicer pristojno v njegovem 
primeru. 
Predlog 
44. Zato menim, da bi moralo Sodišče na zastavljeni vprašanji Cour de Cassation 
odgovoriti: 
1. Določbe o zadevah v zvezi z zavarovanjem oddelka 3 naslova II Bruseljske 
konvencije z dne 27. septembra 1968, kot je bila spremenjena, se ne uporabljajo 
za intervencijske postopke med zavarovalnicami, ki temeljijo na domnevnem 
večkratnem zavarovanju. 
2. Člen 6(2) iste konvencije se uporabi za ugotavljanje pristojnosti pri 
intervencijskih postopkih med zavarovalnicami, kot take postopke urejajo 
nacionalna procesna pravila. Njegova uporaba je odvisna samo od neobstoja 
dokazov, ki bi potrjevali, da je bil prvotni postopek začet samo, da bi toženca 
intervenienta izvzeli iz pristojnosti sodišča, ki bi bilo sicer pristojno v njegovem 
primeru. Nacionalna pravila o dopustnosti se smejo uporabiti, če ne škodijo 
učinkovitosti Konvencije. 
I - 4521