SL Uradni list Evropske unije C 113/51

Tožba, vložena 15. februarja 2010 – Zuckerfabrik Jülich proti Komisiji

(Zadeva T-66/10)

2010/C 113/82

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Zuckerfabrik Jülich AG (Jülich, Nemčija) (zastopnika: H.-J. Prieß in B. Sachs, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi tožeče stranke

— Uredba Komisije (ES) št. 1193/2009 z dne 3. novembra 2009 o popravku uredb (ES) št. 1762/2003, (ES) št. 1775/2004, (ES) št. 1686/2005, (ES) št. 164/2007 in o določitvi zneskov za proizvodne dajatve v sektorju sladkorja za tržna leta 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006 naj se razglasi za nično;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.

Kot prvi tožbeni razlog tožeča stranka navaja kršitev člena 233 ES (člen 266 PDEU) po analogiji, saj Komisija ni izpolnila zahtev, ki so bile določene s sodbo Sodišča z dne 8. maja 2008 v zadevi Zuckerfabrik Jülich in drugi (C-5/06 in od C-23/06 do C-36/06, ZOdl., str. I-3231). V tej sodbi je Sodišče odločilo, kako je treba določiti parametra „presežek, ki se izvozi“ in „celotno količino izvoznih obveznosti“ pri obračunu proizvodnih dajatev v sektorju sladkorja za tržna leta od 2002/2003 do 2005/2006. Tožeča stranka meni, da je Komisija v izpodbijani Uredbi spremenila tudi tretji parameter „skupni znesek nadomestil“, kljub temu da obračun le-teh ni bil predmet v zadevi Zuckerfabrik Jülich.

Tožeča stranka kot drugi tožbeni razlog navaja, da je Komisija kršila člen 15(1)(d) Uredbe (ES) št. 1260/2001 (1) in namen te uredbe. V zvezi s tem je bilo med drugim navedeno, da je Komisija pri skupnemu znesku nadomestil obračunala nadomestila za izvoz, ki jih ni mogoče upoštevati in plačati. Nadalje naj bi pavšalno določanje mesečnega izvoza vodilo do nepravilnosti pri obračunu. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da je Sodišče v zadevi Zuckerfabrik Jülich prepovedalo, da bi bila celotna izguba višja od izdatkov za nadomestila.

Tretjič, kršena naj bi bila prepoved retroaktivnosti, saj je Komisija z izpodbijano Uredbo retroaktivno spremenila skupni znesek nadomestil.

V okviru četrtega tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da Komisija 3. novembra 2009 ni bila več pristojna za sprejetje uredbe o proizvodnih dajatvah za tržna leta od 2002/2003 do 2005/2006, ker Uredba št. 1260/2001, ki jo Komisija navaja kot pravno podlago, ob sprejetju Uredbe ni več veljala, ker ni več obstajala nadaljnja pravna podlaga v sekundarnem pravu in ker je bil v skladu z določbami Pogodbe ES, ki jih je treba upoštevati, pristojen Svet in ne Komisija.

Kot peti tožbeni razlog tožeča stranka navaja kršitev člena 37(2) ES, ker bi na podlagi te določbe moral biti izbran drug postopek za sprejetje Uredbe.

Nazadnje tožeča stranka navaja kršitev obveznosti obrazložitve v skladu s členom 253 ES (člen 296(2) PDEU), ker je Komisija sprejetje izpodbijane Uredbe obrazložila s tem, da izvaja sodbo v zadevi Zuckerfabrik Jülich, po mnenju tožeče stranke pa vendar presega zahteve te sodbe.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor (UL L 178, str. 1).