ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Portugalska republika, s tem ko je naložila, da mora vlada odobriti vse posamične odločitve o pridobitvi ali prenosu kapitalskih deležev, ki ga opravi javno podjetje, ki je prevoznik v železniškem prometu, CP Comboios de Portugal EPE, in ni sprejela nacionalnih ukrepov, potrebnih za uskladitev z obveznostmi glede določitve ustreznih pogojev za zagotovitev uravnoteženja računovodskih evidenc upravljavca železniške infrastrukture Rede Ferroviária Nacional – REFER EP, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(3) Direktive Sveta 91/440/EGS z dne 29. julija 1991 o razvoju železnic Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2001/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001, in člena 7(3) Direktive 91/440, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2001/12/ES, ter člena 6(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007.
2.

Obvestila o javnih natečajih EPSO/AD/94/07 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev (AD5) na področju informacij, komunikacij in medijev, EPSO/AST/37/07 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev asistentov (AST3) na področju komunikacij in informacij in EPSO/AD/95/07 za oblikovanje rezervnega seznama za zaposlitev administratorjev (AD5) na področju informiranja (bibliotekarstvo/dokumentalistika) se razglasijo za nična.
SL Uradni list Evropske unije C 295/3

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 19. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sozialgericht Würzburg – Nemčija) – Doris Reichel-Albert proti Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

(Zadeva C-522/10) (1)

(Socialna varnost delavcev migrantov - Uredba (ES) št. 987/2009 - Člen 44(2) - Preučitev pravice do starostne pokojnine - Upoštevanje dobe za vzgojo otrok, dopolnjene v drugi državi članici - Uporabnost - Člen 21 PDEU - Prosto gibanje državljanov)

2012/C 295/05

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Sozialgericht Würzburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Doris Reichel-Albert

Tožena stranka: Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Sozialgericht Würzburg – Razlaga člena 44(2) Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti glement (UL L 284, str. 1) – Pogoji za upoštevanje dobe za vzgojo otrok, dopolnjeno v drugi državi članici v okviru preučitve pravice do starostne pokojnine – Nacionalni predpisi, ki pogojujejo upoštevanje te dobe z dejstvom, da je zadevna oseba med dobo za vzgojo ali neposredno pred rojstvom otroka opravljala dejavnost zaposlene ali samozaposlene osebe, v okviru katere so se plačevali obvezni prispevki, in katerih posledica je lahko, da se doba za vzgojo otrok ne bo upoštevala niti v državi članici prebivališča v času vzgoje otroka niti v pristojni državi članici

Izrek

V položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, je treba člen 21 PDEU razlagati tako, da pristojno institucijo prve države članice pri dodeljevanju starostne pokojnine zavezuje, da upošteva dobo za vzgojo otrok, dopolnjeno v drugi državi članici, kot da je to dobo na nacionalnem ozemlju dopolnila oseba, ki je poklicno dejavnost opravljala samo v prvi državi članici in ki je ob rojstvu svojih otrok začasno prenehala opravljati poklicno dejavnost v prvi državi članici ter je izključno iz družinskih razlogov začela prebivati na ozemlju druge države članice.

(1) UL C 30, 29.1.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 379/6

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 16. oktobra 2012 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-614/10) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 95/46/ES - Obdelava osebnih podatkov in prosti pretok takih podatkov - Varstvo posameznikov - Člen 28(1) - Nacionalni nadzorni organ - Neodvisnost - Nadzorni organ in urad zveznega kanclerja - Osebne in organizacijske povezave)

2012/C 379/09

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Martenczuk in B.-R. Killmann)

Intervenientka v podporo tožeče stranke: Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP) (zastopniki: H. Kranenborg, I. Chatelier in H. Hijmans)

Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopnik: G. Hesse)

Intervenientka v podporo tožene stranke: Zvezna republika Nemčija (zastopnika: T. Henze in J. Möller)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 28(1), drugi pododstavek, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 355) – Obveznost držav članic zagotoviti, da nacionalni nadzorni organi, odgovorni za nadzor nad obdelavo osebnih podatkov, svoje naloge opravljajo popolnoma neodvisno – Tesne osebne in organizacijske povezave med nadzornim organom in uradom zveznega predsednika (Bundeskanzleramt) – Nadzorni organ, ki je pod nadzorom urada zveznega predsednika

Izrek

1. Republika Avstrija s tem, da ni sprejela vseh potrebnih določb, da bi v Avstriji veljavna zakonodaja izpolnjevala merilo neodvisnosti v zvezi z Datenschutzkommission (komisija za varstvo podatkov), natančneje, z uvedbo ureditve, v skladu s katero — je član administrator Datenschutzkommission zvezni uradnik pod službenim nadzorom, — je urad Datenschutzkommission vključen v službe urada zveznega kanclerja in — ima zvezni kancler brezpogojno pravico do obveščenosti o vseh vidikih vodenja Datenschutzkommission, ni izpolnila obveznosti iz člena 28(1), drugi pododstavek, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov.

2. Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov Evropske komisije.

3. Zvezna republika Nemčija in Evropski nadzornik za varstvo podatkov nosita svoje stroške.

(1) UL C 72, 5.3.2011.
2.

Člen 236(2), tretji pododstavek, Uredbe (EGS) št. 2193/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700/2000, je treba razlagati tako, da nacionalnim carinskim organom ne dopušča, da na podlagi ugotovitve organa za reševanje sporov, da uredba Unije ni skladna s Sporazumom o izvajanju VI. člena Splošnega sporazuma o carinah in trgovini 1994 iz Aneksa 1 A k Sporazumu o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije (STO), podpisanemu 15. aprila v Marakešu in odobrenemu s Sklepom Sveta z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov doseženih v Urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986–1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti (94/800/ES), po uradni dolžnosti povrnejo protidampinške dajatve, pobrane na podlagi navedene uredbe.
1.

Republika Ciper s tem, — da območja jezera Paralimni ni dodala na nacionalni seznam predlaganih območij, pomembnih za Skupnost, — da je dopuščala dejavnosti, ki resno ogrožajo ekološke značilnosti jezera Paralimni, in da ni sprejela potrebnih varstvenih ukrepov za ohranitev populacije vrste Natrix natrix cypriaca (ciprska belouška), ki pomeni ekološki interes tega jezera in jezu Xyliatos, in — da ni sprejela ukrepov, potrebnih za vzpostavitev in uporabo sistema strogega varstva te vrste, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/105/ES z dne 20. novembra 2006, iz Direktive Sveta 92/43, kakor je bila spremenjena, in iz člena 12(1) Direktive 92/43, kakor je bila spremenjena.
SL Uradni list Evropske unije C 174/10

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti L.A.C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10)

(Združene zadeve od C-578/10 do C-580/10) (1)

(Člena 18 ES in 56 ES - Motorna vozila - Uporaba v državi članici izposojenega osebnega motornega vozila, ki je registrirano v drugi državi članici - Obdavčitev tega vozila v prvi državi članici ob začetku njegove uporabe v nacionalnem cestnem omrežju)

2012/C 174/13

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

Tožene stranke: L.A.C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10)

Predmet

Predlogi za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga člena 18 ES (zdaj člen 21 PDEU) – Nacionalna ureditev, ki nalaga davek ob registraciji ob začetku uporabe vozila v nacionalnem cestnem omrežju – Obdavčitev osebe, ki prebiva v zadevni državi članici in si je izposodila vozilo, registrirano v drugi državi članici, od osebe, ki tam prebiva, da bi ga za kratek čas v zasebne namene uporabljala v prvonavedeni državi članici

Izrek

Člen 56 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero se rezidentom te države, ki so si od rezidenta druge države članice izposodili vozilo, registrirano v zadnjenavedeni državi, ob začetku uporabe tega vozila v nacionalnem cestnem omrežju naloži plačilo celotnega davka, ki ga je običajno treba plačati ob registraciji vozila v prvonavedeni državi članici, pri čemer se ne upošteva trajanje uporabe navedenega vozila v tem cestnem omrežju in ta oseba nima možnosti uveljavljati pravice do oprostitve ali povračila, kadar to vozilo ni namenjeno predvsem za trajno uporabo v prvonavedeni državi članici niti se dejansko ne uporablja tako.

(1) UL C 72, 5.3.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 174/9

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. maja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Lebara Ltd proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-520/10) (1)

(Obdavčenje - Šesta direktiva o DDV - Člen 2 - Opravljanje storitev za plačilo - Telekomunikacijske storitve - Predplačniške telefonske kartice z informacijami, ki omogočajo opravljanje mednarodnih klicev - Prodaja s strani omrežja distributerjev)

2012/C 174/11

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Lebara Ltd

Nasprotna stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Razlaga člena 2, točka 1, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) – Telefonske kartice, ki jih prodaja davčni zavezanec, rezident ene države članice, distributerju, rezidentu druge države članice, ki jih nato ta proda osebam, ki jih uporabijo za opravljanje telefonskih klicev – Transakcija, sestavljena iz več delov – Načini uporabe davka na dodano vrednost

Izrek

Člen 2, točka 1, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2003/92/ES z dne 7. oktobra 2003, je treba razlagati tako, da operater telefonije, ki ponuja telekomunikacijske storitve, s katerimi so distributerju prodane telefonske kartice, ki vsebujejo vse informacije, potrebne za opravljanje mednarodnih klicev po infrastrukturi, ki jo navedeni operater daje na voljo, in ki jih nato distributer v svojem imenu in za svoj račun neposredno ali po drugih davčnih zavezancih, kot so trgovci na debelo ali na drobno, proda končnim uporabnikom, opravlja za distributerja telekomunikacijske storitve za plačilo. Vendar navedeni operater za končnega uporabnika ne opravlja druge storitve za plačilo, ko ta po tem, ko je pridobil telefonsko kartico, izvršuje pravico opravljanja telefonskih klicev z uporabo informacij, ki so na tej kartici.

(1) UL C 30, 29.1.2011
2.

Člen 5(3), prva alinea, Direktive 69/335, ki iz davčne osnove izključuje „znesek sredstev kapitalske družbe, ki so namenjena za povečanje kapitala in so že bila zavezana dajatvi na kapital“, je treba razlagati tako, da se uporablja ne glede na to, ali gre za sredstva družbe, katere kapital se je povečal, ali sredstva druge družbe, s katerimi je bil ta kapital povečan.
SL Uradni list Evropske unije C 118/3

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 1. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Dermod Patrick O'Brien proti Ministry of Justice (nekdanji Department for Constitutional Affairs)

(Zadeva C-393/10) (1)

(Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom - Pojem „delavci, ki delajo s krajšim delovnim časom in so sklenili pogodbo o delu ali delovno razmerje“ - Sodniki, ki delajo s skrajšanim delovnim časom in so plačani na podlagi dnevnega honorarja - Zavrnitev dodelitve starostne pokojnine)

2012/C 118/04

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Dermod Patrick O'Brien

Nasprotna stranka: Ministry of Justice (nekdanji Department for Constitutional Affairs)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Supreme Court of the United Kingdom – Razlaga Direktive Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267) – Pojem „delavci, ki delajo s krajšim delovnim časom in so sklenili pogodbo o delu ali delovno razmerje“ (Določba 2(1) Okvirnega sporazuma) – Sodniki s skrajšanim delovnim časom – Različno obravnavanje med sodniki, zaposlenimi za polni delovni čas, in sodniki, zaposlenimi za skrajšan delovni čas, ali med različnimi kategorijami sodnikov, zaposlenih za skrajšani delovni čas, glede pokojnin.

Izrek

1. Pravo Unije je treba razlagati tako, da je v pristojnosti držav članic, da opredelijo pojem „delavci, ki (…) so sklenili pogodbo o delu ali delovno razmerje“ iz določbe 2, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, ki je bil sklenjen 6. junija 1997 in je v Prilogi k Direktivi 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 98/23/ES z dne 7. aprila 1998, in zlasti da določijo, ali ta pojem zajema sodnike, če ni posledica tega samovoljna izključitev te kategorije oseb iz varstva, ki ga ponujata Direktiva 97/81, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/23, in ta okvirni sporazum. Izključitev iz tega varstva je lahko dopustna le, če se razmerje med sodniki in Ministry of Justice po naravi bistveno razlikuje od tistega med delodajalci in njihovimi zaposlenimi, ki na podlagi nacionalne zakonodaje spadajo v kategorijo delavcev.

2. Okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom, ki je bil sklenjen 6. junija 1997 in ki je v Prilogi k Direktivi 97/81, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/23, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da nacionalno pravo za dostop do sistema starostne pokojnine razlikuje med sodniki, zaposlenimi s polnim delovnim časom, in sodniki, zaposlenimi s krajšim delovnim časom, ki so plačani na podlagi dnevnega honorarja, razen če tako različno obravnavanje upravičujejo objektivni razlogi, kar pa je pristojno preizkusiti predložitveno sodišče.

(1) UL C 274, 9.10.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 73/5

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I – Poljska) – Minister Finansów proti Kraft Foods Polska SA

(Zadeva C-588/10) (1)

(Obdavčenje - DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člen 90(1) - Znižanje cene po dobavi - Nacionalna zakonodaja, ki za zmanjšanje davčne osnove določa pogoj, da mora dobavitelj blaga ali izvajalec storitev imeti potrdilo o prejetju popravka računa, ki mu ga izroči prejemnik blaga ali storitev - Načelo nevtralnosti DDV - Načelo sorazmernosti)

2012/C 73/07

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Minister Finansów

Tožena stranka: Kraft Foods Polska SA

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Naczelny Sąd Administracyjny – Razlaga člena 90(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Davčna osnova – Znižanje cene po tem ko je bila transakcije že izvedena – Nacionalna ureditev, ki zmanjšanje davčne osnove pogojuje s tem, da je sopogodbenik prejel popravljeni račun in to potrdil

Izrek

Zahteva, da se znižanje davčne osnove glede na osnovo, navedeno v prvotnem računu, pogojuje s tem, da ima davčni zavezanec potrdilo o prejetju popravka računa, ki mu ga je izročil pridobitelj blaga ali storitev, je zajeta s pojmom pogoja, določenim v členu 90(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost.

Načelo nevtralnosti DDV in načelo sorazmernosti načeloma ne nasprotujeta tej zahtevi. Toda kadar se izkaže, da je za davčnega zavezanca, dobavitelja blaga ali izvajalca storitev pridobitev takega potrdila v razumnem roku nemogoča ali pretirano težka, temu ni mogoče odreči možnosti, da pred nacionalnimi davčnimi organi z drugimi sredstvi dokaže, prvič, da je dokazal skrbnost, ki se v okoliščinah obravnavanega primera zahteva za zagotovitev, da ima prejemnik blaga ali storitev popravek računa in da se je z njim seznanil, in drugič, da je bila zadevna dobava dejansko izvedena v skladu s pogoji, določenimi v navedenem popravku računa.

(1) UL C 89, 19.3.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 32/8

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 8. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA proti Administración General del Estado

(Zadeva C-157/10) (1)

(Prosti pretok kapitala - Davek od dohodkov pravnih oseb - Konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja - Prepoved odbitja davka, ki je bil v drugih državah članicah odmerjen, ne pa plačan)

2012/C 32/12

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

Tožena stranka: Administración General del Estado

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Tribunal Supremo – Razlaga členov 63 in 65 PDEU – Davek od dohodkov pravnih oseb – Nacionalna zakonodaja in konvencija s področja dvojnega obdavčevanja, ki prepoveduje odbiti davek, ki je bil v drugih državah odmerjen iz naslova dohodkov, ki so bili pridobljeni na njihovem ozemlju, a ni bil plačan

Izrek

Člen 67 Pogodbe EGS in člen 1(1) Direktive Sveta 88/361/EGS z dne 24. junija 1988 o izvajanju člena 67 Pogodbe (člena, ki je bil razveljavljen z Amsterdamsko pogodbo) ne nasprotujeta predpisu države članice, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki glede davka od dohodkov pravnih oseb v okviru določb, ki preprečujejo dvojno obdavčevanje, prepoveduje odbiti davek, odmerjen v drugih državah članicah Evropske unije za dohodke, ki so bili pridobljeni na njihovem ozemlju in za katere nastane obveznost plačila davka od dohodkov pravnih oseb, če kljub nastanku obdavčljivega dogodka davek ni bil plačan, ker zanj velja oprostitev, olajšava ali druga davčna ugodnost, pod pogojem, da ta predpis ni diskriminatoren glede na obravnavo, ki je določena za obresti, pridobljene v tej državi članici, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 179, 3.7.2010.
—

da se poslovna enota podjetja, ki ni tisto, ki je navedeno kot delodajalec, vendar je s to poslovno enoto povezano, lahko opredeli kot „poslovna enota“ v smislu člena 6(2)(b) te konvencije, če je na podlagi objektivnih elementov mogoče ugotoviti, da je dejanski položaj drugačen od položaja, ki izhaja iz določil pogodbe, in to celo kljub temu, da vodstvena pooblastila niso bila formalno prenesena na to drugo podjetje.
SL Uradni list Evropske unije C 362/9

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. oktobra 2011 – PepsiCo, Inc proti Grupo Promer Mon Graphic SA in Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-281/10 P) (1)

(Pritožba - Uredba (ES) št. 6/2002 - Členi 5, 6, 10 in 25(1)(d) - Model Skupnosti - Registrirani model Skupnosti, ki je okrogel promocijski izdelek - Prejšnji model Skupnosti - Drugačen celotni vtis - Stopnja svobode oblikovalca - Seznanjeni uporabnik - Obseg sodnega nadzora - Izkrivljanje dejstev)

2011/C 362/12

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: PepsiCo, Inc. (zastopnika: E. Armijo Chávarri, odvetnik, V. von Bomhard, odvetnica)

Drugi stranki v postopku: Grupo Promer Mon Graphic SA (zastopnik: R. Almaraz Palmero, odvetnica), Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. marca 2010 v zadevi T-9/07 (Grupo Promer Mon Graphic proti UUNT – PepsiCo), s katero je to sodišče ugodilo tožbi za razveljavitev, ki jo je imetnik modela Skupnosti št. 53186 1 vložil zoper odločbo R 1001/2005-3 tretjega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 27. oktobra 2006 o razveljavitvi odločbe oddelka za izbris, s katero je bila razglašena ničnost modela št. 74463 1 (promocijski izdelki za igre).

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi PepsiCo Inc. se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 234, 28.8.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 370/15

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 27. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška republika)) – Tanoarch s.r.o. proti Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

(Zadeva C-504/10) (1)

(Obdavčenje - DDV - Pravica do odbitka - Prenos solastniškega deleža več podjetij na pravici do izkoriščanja izuma na podjetje, ki ima pravico do izkoriščanja tega izuma v celoti - Zloraba)

2011/C 370/23

Jezik postopka: slovaščina

Predložitveno sodišče

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Tanoarch sro

Tožena stranka: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Najvyšší súd Slovenskej republiky – Razlaga Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23), zlasti člena 2(1) – Prenos solastniškega deleža več podjetij na pravici do izkoriščanja izuma na podjetje, ki ima pravico do izkoriščanja tega izuma v celoti – Morebitna pravica do odbitka plačanega vstopnega davka

Izrek

1. Davčni zavezanec načeloma lahko uveljavlja pravico do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, ki ga je plačal ali ga je dolžan plačati za storitev, ki je bila opravljena za plačilo, če upoštevno nacionalno pravo omogoča prenos dela solastniškega deleža na pravici do izkoriščanja izuma.

2. Naloga predložitvenega sodišča je, da ob upoštevanju vseh dejanskih okoliščin, v katerih je bila opravljena storitev iz postopka v glavni stvari, ugotovi, ali je šlo za zlorabo pravice do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost.

(1) UL C 46, 12.2.2011.