ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 128/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 27. februarja 2008 – David Hütter proti Technische Universität Graz

(Zadeva C-88/08)

(2008/C 128/36)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: David Hütter

Tožena stranka: Technische Universität Graz

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 1, 2 in 6 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi (v obravnavanem primeru: člena 3(3) in 26(1) avstrijskega zakona o pogodbenih uslužbencih iz leta 1948), ki izključuje prejšnja upoštevna obdobja zaposlitve pri določitvi datuma napredovanja, če so bila opravljena pred dopolnjenim 18. letom starosti?

(1) UL L 303, str. 16.
SL Uradni list Evropske unije C 142/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Pest Megyei Bíróság (Republika Madžarska) 3. marca 2008 – CIBA Speciality Chemicals Central and Eastern Europe Szolgáltató, Tanácsadó és Kereskedelmi Kft proti Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály

(Zadeva C-96/08)

(2008/C 142/18)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Pest Megyei Bíróság

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: CIBA Speciality Chemicals Central and Eastern Europe Szolgáltató, Tanácsadó és Kereskedelmi Kft.

Tožena stranka: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali glede na načelo svobode ustanavljanja iz členov 43 ES in 48 ES kaj nasprotuje določbi, v skladu s katero morajo gospodarske družbe s sedežem na Madžarskem plačati dajatev za strokovno izobraževanje, tudi če zaposlujejo delavce v svojih podružnicah v tujini in izpolnjujejo davčne obveznosti in obveznosti socialne varnosti za navedene delavce v državi, kjer je podružnica.
2.a.

V primeru nikalnega odgovora na prvo vprašanje: Ali je treba pojme iz prvega vprašanja razlagati tako, da se nanašajo na osebe, ki niso državljani izvršitvene države članice, ampak so državljani druge države članice, in ki so pred prijetjem na podlagi evropskega naloga za prijetje vsaj določen čas zakonito prebivale v izvršitveni državi članici na podlagi člena 18(1) ES?
SL Uradni list Evropske unije C 128/19

Tožba, vložena 12. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg

(Zadeva C-51/08)

(2008/C 128/32)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: J.-P. Keppenne in. H. Støvlbæk, zastopnika)

Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da je dostop do notarskega poklica pogojevalo z državljanstvom in s tem da v svoj pravni red ni preneslo Direktive 89/48/CEE (1) za notarsko dejavnost, ni izpolnilo obveznosti iz Pogodbe ES, zlasti iz členov 43 ES in 45 ES ter Direktive o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta;

— Velikemu vojvodstvu Luksemburg naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo Komisija toženi stranki očita najprej, da s tem, da dostop do notarskega poklica in opravljanje tega poklica pogojuje z državljanstvom, nesorazmerno posega v pravico do ustanavljanja, določeno v členu 43 ES. Res je sicer, da člen 45 ES določa, da se določbe poglavja o pravici do ustanavljanja ne uporabljajo za dejavnosti, ki so neposredno in posebno povezane z izvajanjem javne oblasti. Vendar pa Komisija meni, da naloge, ki jih imajo notarji po luksemburškem pravu, predstavljajo tako nizko stopnjo tega izvajanja, da za njih ni mogoče uporabiti tega člena in tako ni mogoče upravičiti take ovire za pravico do ustanavljanja. V okviru teh nalog notarji namreč nimajo pravice uporabljati prisilnih sredstev in bi nacionalni zakonodajalec lahko določil manj omejevalne ukrepe, kot je pogoj državljanstva, kot na primer stroge pogoje za dostop do poklica, posebne poklicne naloge in/ali posebni nadzor za zadevne subjekte.

V drugem tožbenem razlogu Komisija toženi stranki očita, da s tem da za notarski poklic v svoj pravni red ni prenesla Direktive 89/48/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive. Ker gre za reguliran poklic, se za ta poklic Direktiva v celoti uporablja, s preskusom poklicne usposobljenosti ali pripravništvom pa se z lahkoto zagotovi visoko stopnjo kvalifikacije, ki se za notarje zahteva.

(1) Direktiva Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (UL 1989, L 19, str. 16).
2)

Ali je treba izraza „zaposleni“ in „delodajalec“ iz člena 14(3) Uredbe št. 6/2002 razlagati široko, in sicer tako, da zajemata delovna razmerja ki se razlikujejo od tega, v okviru katerega se na podlagi pogodbe civilnega prava/trgovskega prava (in zato ne gre za odvisnost, delo, opravljeno za tretjo osebo in navado) oseba (oblikovalec) zaveže, da bo razvila model (oblikovanje) za drugega za določeno ceno, in je treba zato šteti, da pripada osebi, ki je dala naročilo, razen če pogodba določa drugače?
SL Uradni list Evropske unije C 92/23

Tožba, vložena 25. februarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Malti

(Zadeva C-76/08)

(2008/C 92/43)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnici: D. Recchia in D. Lawunmi, zastopnici)

Tožena stranka: Republika Malta

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Republika Malta, s tem ko ni izpolnila pogojev iz člena 9 Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 7 omenjene Direktive v zvezi z lovom prepelic (coturnix coturnix) in divjih grlic (streptopelia turtur) v času pomladanske selitve;

— Republiki Malti naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Direktiva Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic zadeva ohranjanje vseh prosto živečih vrst ptic, naravno prisotnih na evropskem ozemlju držav članic, kjer se uporablja Pogodba. Določa ukrepe za varovanje, upravljanje in nadzor nad temi vrstami in določa pravila njihovega izkoriščanja. Od pristopa k Evropski uniji dne 1. maja 2004 so malteški organi izvajali pravico odstopanja v skladu s členom 9(1) direktive v zvezi z lovom prepelic in divjih grlic v času pomladanske selitve, ko se vračajo na gnezditvena območja v številnih državah severno od Sredozemskega morja. Vprašanje, ki je bilo postavljeno v tem postopku, je, ali za malteške organe velja odstopanje iz člena 9(1), ki omogoča lov zadevnih vrst na Malti v času pomladanske selitve, ker ni na voljo druge zadovoljive rešitve.

(1) UL L 103, 25.4.1979, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 79/18

Pritožba, ki jo je vložila MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor 17. januarja 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 8. novembra 2007 v zadevi MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (T-459/05)

(Zadeva C-17/08 P)

(2008/C 79/31)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (zastopnik: W. Göpfert, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi pritožnice:

— Izpodbijana sodba naj se razveljavi v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbene predloge;

— odločba drugega odbora za pritožbe z dne 19. oktobra 2005 v zadevi R 1059/2004-2 naj se razveljavi in

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba temelji na napačni uporabi prava pri razlagi člena 7(1)(b) in (c) Uredbe o znamki Skupnosti v izpodbijani sodbi Sodišča prve stopnje.

Ta napačna razlaga naj bi bila vzrok za napačen rezultat – zavrnitev prijave besedne znamke Skupnosti „manufacturing score card“. Predvsem Sodišče prve stopnje ni le napačno ocenilo vsebine, ampak je tudi zelo nepravilno razlagalo merila za razlikovalni učinek in zahtevo po razpoložljivosti, ki jih je v zvezi s prijavo znamke Skupnosti in zadevno javnostjo določilo Sodišče Evropskih skupnosti.

Sodišče prve stopnje naj bi kombinacijo besed iz prijave nedopustno razstavilo in na tej podlagi ugotovilo, da znaka ni primerno varovati. Takšna razstavitev pa ne ustreza temu, kako „običajna“ javnost ocenjuje in razlaga znamko, ko jo zaznava v celoti. Poleg tega naj bi Sodišče prve stopnje neobstoj razlikovalnega učinka in obstoj zahteve po razpoložljivosti neupravičeno utemeljilo s tem, da je kombinacija besed sestavljena iz delov, ki se v poslovnem prometu običajno uporabljajo za razlago namena in funkcije zajetih storitev. Toda ta javnost ne bi iz prijave znamke Skupnosti „manufacturing score card“, sestavljene iz treh angleških besed, razpoznala nobenega takoj razvidnega pomena. Torej naj bi obstajal potrebni minimalni razlikovalni učinek v skladu s členom 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti, s prijavljeno znamko pa naj tudi ne bi bilo opisano blago ali storitve v skladu s členom 7(1)(c) Uredbe o znamki Skupnosti.
SL Uradni list Evropske unije C 51/37

Tožba, vložena 10. januarja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Malti

(Zadeva C-11/08)

(2008/C 51/62)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: K. Simonsson, zastopnik)

Tožena stranka: Republika Malta

Predlogi tožeče stranke:

— Razglasi naj se, da Republika Malta, s tem ko je v nacionalnih predpisih določila, da so inšpektorji, ki ne izpolnjujejo meril, določenih v prilogi VII k Direktivi Sveta 95/21/ES z dne 19. junija 1995 o pomorski inšpekciji (1), sprejemljivi, če jih pristojni organi zaposlijo za opravljanje inšpekcijskih pregledov 1. maja 2004, ni izpolnila obveznosti iz člena 12 (1) Direktive in priloge VII k tej direktivi;

— Republiki Malti naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Člen 12(1) Direktive določa, da praviloma inšpekcijske preglede izvajajo le inšpektorji, ki izpolnjujejo merila o usposobljenosti, opredeljena v prilogi VII k tej direktivi. Točka 5 priloge VII kot izjemo od tega pravila določa, da so inšpektorji, ki ne izpolnjujejo navedenih meril iz točk 1 do 4, prav tako sprejemljivi, če jih pristojni organi države članice zaposlijo za opravljanje inšpekcijskih pregledov na dan sprejetja te direktive, torej 19. junija 1995.

V Aktu o pristopu za Malto niso določene nobene prehodne določbe o uporabi direktive. Člen 2 Akta o pristopu določa, da so določbe direktive za Malto zavezujoče od dne pristopa.

Komisija meni, da predpisi o komercialni plovbi (pomorska inšpekcija), 2004 (v nadaljevanju: Predpisi), ki jih je sprejela Malta, da bi v svojo zakonodajo prenesla Direktivo, niso v skladu z Direktivo, brano v povezavi z Aktom o pristopu, v delu, v katerem določajo, da so inšpektorji, ki ne izpolnjujejo meril iz točk 1 – 4 priloge VII k tej direktivi, sprejemljivi, če jih pristojni organi države članice zaposlijo za opravljanje inšpekcijskih pregledov med 19. junijem 1995 in datumom, ko so začeli veljati Predpisi – torej 1. majem 2004.

(1) UL L 157, str. 1.
1.

Ali člen 8 Direktive Sveta z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih (1) nasprotuje uporabi določbe nacionalnega prava, ki v primerih predhodnega odvzema vozniškega dovoljenja v državi prebivališča omogoča priznanje vozniškega dovoljenja, izdanega v drugi državi članici pod pogojem, da se dokaže, da okoliščine, ki so prvotno privedle do odvzema vozniškega dovoljenja, ne obstajajo več, kadar — priznanje tega vozniškega dovoljenja ni v interesu uresničevanja temeljne svoboščine prostega gibanja državljanov Unije, — je bilo vozniško dovoljenje v drugi državi članici izdano z očitno kršitvijo določb te direktive (zahteva prebivališča), — je država članica, ki izda dovoljenje, pri izdaji vozniškega dovoljenja sama očitno morala vedeti za kršitev določb direktive, — država članica, ki izda dovoljenje, na podlagi podatkov države članice prebivališča na splošno zavrne razveljavitev vozniškega dovoljenja, ki je bilo izdano s kršitvijo prava Skupnosti, — je zadevna oseba nezakonito pridobila vozniško dovoljenje v drugi državi članici, da bi se izognila predpisom države članice prebivališča, ki so odločilni za ponovno izdajo vozniškega dovoljenja, in bi morala država članica, ki izdaja vozniško dovoljenje, poznati to pravno kršitev — in kadar zdravniški pregled sposobnosti za vožnjo zadevne osebe, ki se ob poznavanju razlogov prvotnega odvzema vozniškega dovoljenja opravi pred izdajo vozniškega dovoljenja v državi članici, ki izda vozniško dovoljenje, očitno ni izpolnil zahtev, ki bi jih moral glede na razloge, ki so bili odločilni za prejšnji odvzem vozniškega dovoljenja, tako da pomeni nadaljnja udeležba zadevne osebe v prometu znatno nevarnost za življenje in telesno integriteto drugih udeležencev v prometu? V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje:
5.b

Ali je za pritrdilen odgovor na vprašanje 5.a potrebno, da zadevno podjetje vodi ločeno računovodstvo, na podlagi katerega se lahko zanesljivo ugotovi, kateri izdatki in kateri prihodki so na eni strani povezani z njihovo socialno in na drugi strani z njihovo gospodarsko dejavnostjo, in da je ta obveznost določena v nacionalnem pravnem predpisu? Mora biti pri tem zagotovljeno, da se finančna sredstva države članice porabljajo izključno za socialne dejavnosti in za njihovo kontinuiteto?
b)

Ali se za upravičljiv razlog, da je delodajalec pri odpovedi pogodbe o zaposlitvi mladih delavcev dolžan spoštovati zgolj osnovni odpovedni rok, lahko šteje dejstvo, da se upošteva njegov gospodarski interes za fleksibilno upravljanje z zaposlenimi – ta interes bi bil namreč z daljšimi odpovednimi roki ogrožen – in dejstvo, da se mladim delavcem odreka stabilnost zaposlitve in s tem povezanih ugodnosti (kar starejšim delavcem daljši odpovedni roki omogočajo), in sicer na primer zato, ker se glede na njihovo starost in/ali njihove manjše socialne, družinske in zasebne obveznosti od njih upravičeno pričakuje večja prilagodljivost ter poklicna in osebna mobilnost?
(iii)

s tem, ko je razglasilo ničnost odločbe na podlagi dejstev, ki jih Komisija ob njenem sprejetju ni poznana in jih ni bila dolžna poznati, in sicer glede konkretnega položaja družbe KFF (izpodbijana sodba, točke od 141 do 143);
SL Uradni list Evropske unije C 8/7

Pritožba, ki jo je 5. novembra 2007 vložila družba Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 28. avgusta 2007 v zadevi T-46/06, Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva C-483/07 P)

(2008/C 8/13)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (zastopnik: K. Bott, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnice

Pritožnica Sodišču predlaga, naj

1. razveljavi sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti, drugi senat, z dne 28. avgusta 2007 in

2. razglasi ničnost odločbe tožene stranke o pridržanju domene galileo.eu;

3. toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka pred Sodiščem in Sodiščem prve stopnje;

4. le podredno v zvezi s predlogoma iz točk 2 in 3 zadevo vrne Sodišču prve stopnje in toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica s to pritožbo uveljavlja kršitev prava Skupnosti (člen 58, prvi odstavek, drugi stavek, Statuta Sodišča), namreč člena 230, četrti pododstavek, EGS. Tako pravno kršitev naj bi po mnenju pritožnice Sodišče prve stopnje storilo, s tem da je njeno tožbo zavrglo kot nedopustno z obrazložitvijo, da naj pritožnice odločba nasprotne stranke, da si pridrži domeno galileo.eu in ki jo je pritožnica izpodbijala s tožbo, ne bi „zadevala posamično“. Pritožnica meni, da je z odločbo Komisije, da si pridrži domeno galileo.eu, posamično prizadeta v smislu sodne prakse Sodišča zaradi tega, ker ima pravico do besedne znamke Galileo, zaradi pravnega mnenja v postopku registracije, ki ji ga je Komisija priznala v Uredbi 874/2004, ter zaradi okoliščine, da naj bi bila domena galileo.eu v gospodarskem prometu kot gospodarska dobrina in da bi jo bilo možno podeliti le enkrat.
SL Uradni list Evropske unije C 22/26

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht für Strafsachen Wien (Avstrija) 31. oktobra 2007 – Kazenski postopek zoper Vladimirja Turanskyja

(Zadeva C-491/07)

(2008/C 22/49)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesgericht für Strafsachen Wien (Avstrija)

Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari

Vladimir Turansky

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba načelo ne bis in idem, določeno v členu 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah (1), podpisane 19. junija 1990 v Schengnu, razlagati tako, da prepoveduje kazenski pregon osumljenca v Republiki Avstriji, če je bil v Slovaški republiki, po pristopu le-te k Evropski uniji, kazenski postopek v zvezi z istimi dejanji ustavljen tako, da je policijski organ po vsebinski presoji in brez druge sankcije kazenski postopek pravnomočno zaključil, s tem ko je odredil mirovanje postopka?

(1) UL L 239, str. 19.
189.

Pogodbenice EMS so izključno države članice euroobmočja, ki na podlagi člena 5 Pogodbe o EMS delujejo po predstavnikih vlad v najvišjem odboru EMS, to je svetu guvernerjev. Kot je pravilno navedla zlasti vlada Združenega kraljestva, je vsebina spora med članico EMS in EMS zato vsaj podobna vsebini spora med članico EMS in drugimi članicami EMS, ki so v okviru EMS sprejele večinsko odločitev. Poleg tega veljajo za države članice pri ukrepanju v okviru institucije posebne obveznosti na podlagi prava Unije. Sodišče s svojo pristojnostjo torej zagotavlja enotno uporabo prava Unije. Poleg tega krepi pravosodni sistem Unije, kar je v skladu s ciljem člena 273 PDEU. Ta določba za države članice niti ni obvezna. Zato ni zadržkov zoper široko razlago te določbe. Za spore držav članic v okviru institucije, ki so jo same ustanovile, se lahko člen 273 PDEU torej uporablja, tudi če je ta institucija stranka.
1

Predlog prvega generalnega pravobranilca za preveritev se nanaša na sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (pritožbeni senat) Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (T‑401/11 P, EU:T:2014:625). S to sodbo je Splošno sodišče razveljavilo sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (F‑50/09, EU:F:2011:55), s katero je bila zavrnjena tožba iz naslova nepogodbene odgovornosti Unije, ki jo je vložil Livio Missir Mamachi di Lusignano in s katero predlaga, prvič, razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije z dne 3. februarja 2009, s katero je ta institucija zavrnila njegovo zahtevo za povrnitev škode, ki je nastala zaradi umora njegovega sina Alessandra, uradnika Evropske unije, in drugič, da se Komisiji naloži, naj njemu in upravičencem po njegovem sinu plača različne zneske za povrnitev premoženjske in nepremoženjske škode, nastale zaradi tega umora.
Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011, L 337, str. 9), ki je nasledila Direktivo 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 96) in ki se uporablja za vse države članice, razen za Kraljevino Dansko in Irsko, v členu 3 določa:

„Države članice lahko uvedejo ali ohranijo ugodnejše standarde za opredelitev osebe kot begunca ali osebe, upravičene do subsidiarne zaščite, in za opredelitev vsebine mednarodne zaščite, v kolikor so ti standardi združljivi s to direktivo.“
2.

V uvodnih izjavah 1, 5, 7, 8, 9 in 14 Okvirnega sklepa 2008/675 je navedeno: „(1) Evropska unija si je zastavila cilj ohranjati in razvijati območje svobode, varnosti in pravice. Da bi ta cilj lahko uresničili, je treba omogočiti, da se bodo informacije o obsodbah, izrečenih v državah članicah, lahko upoštevale tudi izven države članice, ki je izrekla obsodbo, za preprečitev novih kaznivih dejanj in ob morebitnih novih kazenskih postopkih. […] (5) Treba bi bilo uveljaviti načelo, po katerem bi države članice obsodbam, izrečenim v drugih državah članicah, morale priznati učinke, enakovredne tistim, ki jih priznavajo obsodbam, izrečenim v skladu z nacionalno zakonodajo na njihovih sodiščih, in sicer ne glede na to, ali te učinke nacionalna zakonodaja obravnava kot dejansko stanje ali kot učinke postopkovnega ali materialnega prava. Vendar cilj tega okvirnega sklepa ni uskladiti posledice, ki jih različne nacionalne zakonodaje predvidevajo v zvezi z obstojem prejšnjih obsodb, obveznost upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, pa velja le do tiste mere, do katere se prejšnje nacionalne obsodbe upoštevajo po nacionalni zakonodaji. […] (7) Učinki obsodbe, izrečene v drugi državi članici, bi morali biti enakovredni učinkom nacionalnih odločb, ne glede na to ali gre za predhodni postopek kazenskega postopka, sojenje ali izvršitev kazni. (8) Če so v kazenskem postopku v državi članici na voljo informacije o prejšnji obsodbi v drugi državi članici, je treba, kolikor je mogoče, preprečiti, da se zadevna oseba obravnava manj ugodno, kakor če bi bila prejšnja obsodba nacionalna obsodba. (9) Člen 3(5) bi bilo treba med drugim razlagati v skladu z uvodno izjavo 8, torej če nacionalno sodišče v novem kazenskem postopku ob upoštevanju prej izrečene kazni v drugi državi članici meni, da bi bila izrečena kazen po svoji višini v okviru omejitev nacionalne zakonodaje ob upoštevanju storilčevih okoliščin do njega nesorazmerno stroga, ter če se namen kaznovanja lahko doseže z nižjo kaznijo, lahko nacionalno sodišče ustrezno zniža višino kazni, če bi bilo tako mogoče ravnati […]v povsem nacionalnih primerih. […] (14) Poseganje v sodbo ali njeno izvršitev zajema med drugim primere, ko se v skladu z nacionalno zakonodajo druge države članice s prejšnjo sodbo izrečena kazen prevzame ali vključi v drugo kazen, ki jo je nato treba dejansko izvršiti, in sicer do tiste mere, do katere prva kazen še ni bila izvršena ali njena izvršitev ni bila prenesena v drugo državo članico.“
Osrednja določba o sodelovanju s tretjimi državami je člen 35 Uredbe BEREC:

„1. Brez poseganja v pristojnosti držav članic in institucij Unije lahko BEREC in Urad BEREC sodelujeta s pristojnimi organi, uradi, agencijami in svetovalnimi skupinami Unije, s pristojnimi organi tretjih držav in mednarodnimi organizacijami, kolikor je to potrebno za dosego ciljev iz te uredbe in izvajanje njunih nalog.

V ta namen lahko BEREC in Urad BEREC na podlagi predhodne odobritve Komisije skleneta delovne dogovore. Ti dogovori ne nalagajo pravnih obveznosti.

2. V odboru regulatorjev, delovnih skupinah in upravnem odboru lahko sodelujejo regulativni organi tretjih držav, ki so prvenstveno odgovorni za področje elektronskih komunikacij, kadar so te tretje države z Unijo v ta namen sklenile sporazume.

Na podlagi ustreznih določb teh sporazumov se pripravijo delovni dogovori, v katerih so navedeni zlasti narava, obseg in način sodelovanja zadevnih regulativnih organov tretjih držav, ki nimajo glasovalne pravice, pri delu BEREC-a in Urada BEREC, vključno z določbami o sodelovanju pri pobudah BEREC-a, finančnih prispevkih in osebju Urada BEREC. Glede kadrovskih zadev so navedeni dogovori v vseh pogledih skladni s kadrovskimi predpisi.

[…]“