ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je treba določbe Direktive 97/67/ES (1) z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kakor so bile spremenjene z Direktivo 2002/39/ES (2), zlasti člen 19 – vendar ne da bi se omejili le nanj – tudi ob upoštevanju sprememb, ki so bile uvedene z Direktivo 2008/6/ES (3) in ki morajo biti v nacionalno pravo prenesene najkasneje do 31. decembra 2010, razumeti in razlagati tako, da državam članicam ni dopuščeno, da bi obvezno zunanje obravnavanje pritožb določile za ponudnike neuniverzalnih poštnih storitev, ker: (i) Direktiva za pritožbene postopke, ki veljajo za varstvo uporabnikov poštnih storitev, določa popolno uskladitev; ali ker (ii) to obveznost Direktiva 2002/39/ES določa zgolj za ponudnike univerzalnih storitev, od veljavnosti Direktive 2008/6/ES pa za vse ponudnike univerzalnih storitev, države članice pa smejo v skladu z besedilom člena 19(1), drugi pododstavek, Direktive 2008/6/ES sprejetje neodvisnih sistemov za reševanje sporov med ponudniki drugih univerzalnih poštnih storitev in uporabniki zgolj spodbujati, ne pa ga naložiti?
1.

Ali se področje uporabe člena 22, točka 2, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (Uredba) nanaša tudi na pravne spore, v katerih gospodarska družba ali druga pravna oseba svoji obveznosti iz pravnega posla ugovarja s tem, da so odločitve njenih organov, ki so pripeljale do sklenitve pravnega posla, neveljavne zaradi kršitve statuta?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2005/81/ES z dne 28. novembra 2005 o spremembi Direktive 80/723/EGS o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji in o finančni preglednosti v nekaterih podjetjih (1), vsekakor pa s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedene direktive;
3.

da se povračilo davka na dodano vrednost izvede v obliki odločbe o davčnem nadzoru, s tem da se znesek, ki ga je treba povrniti, pobota z dolgovanim davkom na dodano vrednost, ki je določen v isti odločbi, in drugimi davčnimi dolgovi kot tudi državnimi terjatvami za različna davčna obdobja in obrestmi, ki se za te zneske natečejo vse do dneva sprejetja odločbe o davčnem nadzoru, če je bila pri davčnem nadzoru ugotovljena pravilnost zneska povračila davka in če so istočasno podane te okoliščine: (a) v postopku davčnega nadzora začasno zavarovanje prihodnjih terjatev države, ki bi lahko bile ugotovljene med postopkom sprejetja odločbe o davčnem nadzoru, ni bilo odobreno; (b) pobot s terjatvami države v nacionalnem zakonu ni predviden kot sredstvo za prisilno izvršbo ali kot ukrep zavarovanja; (c) roki za izpodbijanje in prostovoljno plačilo pobotanih glavnic zneskov in obresti se niso iztekli, ker so bili določeni z isto odločbo o davčnem nadzoru, del teh zneskov pa se je tudi izpodbijal pred sodiščem;
11.

Ali se pravni predpisi Skupnosti in nacionalni pravni predpisi v zvezi z delovanjem skupne kmetijske politike lahko razumejo tako, da morajo oblikovati pravni sistem, ki deluje celovito, z enotno razlago in ki temelji na enakih načelih in pogojih?
1.

Ali je treba člen 12(1) Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi (UL 1997, L 10, str. 13), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1137/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 (UL L 311, str. 1) (v nadaljevanju: Direktiva Seveso II), razlagati tako, da so dolžnosti držav članic, ki jih vsebuje – zlasti dolžnost, da pri politiki urejanja rabe prostora in postopkih izvajanja te politike dolgoročno upoštevajo zahtevo, da je med obrati, na katere se nanaša ta direktiva, na eni strani, in zgradbami v javni rabi, na drugi strani, zagotovljena primerna razdalja – naslovljene na nosilce prostorskega načrtovanja, ki morajo o rabi prostora odločiti na podlagi tehtanja prizadetih javnih in zasebnih interesov, ali pa na upravne organe, pristojne za izdajo gradbenega dovoljenja, ki morajo sprejeti odločbo na podlagi vezane pristojnosti o dovolitvi investicijske namere v že strnjeno pozidanem delu naselja?
5.

Če nacionalna zakonodaja države članice EU določa, da lahko oškodovanec v prometni nesreči zahteva od povzročitelja povračilo stroškov popravila ali glede na primer nadomestila motornega vozila in morebitnih drugih stroškov, ali se izvzetje zavarovatelja od obveznosti izplačila odškodnine oškodovancu v začetni fazi po prometni nesreči (takoj po nesreči), tako da lahko ta glede na način reševanja spora in zlasti glede na način ugotavljanja povzročitelja škode pozneje vloži regresni zahtevek, da olajša hitro in učinkovito poravnavo odškodninskih zahtevkov in se, če je mogoče, izogne dragim sodnim postopkom, ki bi lahko strankam onemogočili uveljavljanje pravic, tudi v primeru, v katerem bi se lahko uporabljale določbe Direktive 2003/8/ES in priporočil R(81)7 in (93)1, šteje za nedovoljeno in v nasprotju s samimi uvodnimi izjavami vseh direktiv s področja civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Danska s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za zagotovitev, da bi se do 30. oktobra 2007 vsa dovoljenja ponovno preverila in po potrebi posodobila, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) Direktive 2008/1/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja;
1.

Ali členi 3(b), 4(2), 5 in 17, drugi odstavek, Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 998/2003 (1) z dne 26. maja 2003 o zahtevah v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki se uporabljajo za netrgovske premike hišnih živali in o spremembi Direktive Sveta 92/65/EGS ter členi Odločbe Komisije z dne 26. novembra 2003 o določitvi vzorca potnega lista za premike psov, mačk in belih dihurjev znotraj Skupnosti (2003/803/ES) (2) in priloga k tej odločbi nasprotujejo nacionalni ureditvi, na podlagi katere se tudi evropski potni list za hišne živali uporablja kot dokaz o identifikaciji in registraciji psov in ki pri tem določa, da tretje osebe vnesejo spremembe o identifikaciji lastnika in živali v delih od I do III evropskega potnega lista za hišne živali, ki ga je izdal pooblaščeni veterinar, z identifikacijskimi nalepkami tako, da predhodne podatke o identifikaciji prelepijo?
SL Uradni list Evropske unije C 317/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Mora Kommun (Švedska) 21. avgusta 2009 – Dan Bengtsson proti Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

(Zadeva C-344/09)

()

2010/C 317/24

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Mora Kommun

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Dan Bengtsson

Tožene stranke: Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

Vprašanje za predhodno odločanje

Odbor za varstvo okolja in zdravja občine Mora predlaga sprejetje predhodne odločbe o razlagi Priporočila Sveta 1999/519/ES (1) v povezavi s členom 174(2) ES. Vprašanje je, ali je treba referenčne ravni za elektromagnetna polja, ki jih določa to priporočilo, razlagati kot smernice pri uporabi previdnostnega načela ali pa tako, da to načelo predstavlja dopolnitev priporočila?

(1) Priporočilo Sveta z dne 12. julija 1999 o omejevanju izpostavljenosti splošne javnosti elektromagnetnim poljem (0 Hz do 300 GHz) (UL 1999, L 199, str. 59).
2.

Če so „živila“ v smislu kategorije 1 iz Priloge H k Šesti direktivi Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih tudi jedi ali obroki za takojšnje zaužitje: Ali je treba postopek priprave jedi ali obrokov upoštevati kot element storitve, če je treba odločiti, ali je treba enotno storitev podjetja za priložnostno pripravo in dostavo hrane (izročitev gotovih jedi ali obrokov in njihov prevoz ter po potrebi prepustitev jedilnega pribora in posode in/ali barskih miz ter odvoz v uporabo predanega blaga) opredeliti kot dobavo živil, za katero velja davčna ugodnost (Priloga H, kategorija 1 te direktive), ali kot storitev, za katero davčna ugodnost ne velja (člen 6(1) te direktive)?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti iz člena 288, četrti odstavek, PDEU in členov 2 in 3 Odločbe Komisije 1999/509/ES z dne 14. oktobra 1998 o pomočeh, ki jih je Španija dodelila skupini Magefesa in njenim naslednikom (UL 1999, L 198, str. 15), ker ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev navedene odločbe glede družbe Industrias Domésticas, S.A. (Indosa);
SL Uradni list Evropske unije C 63/31

Tožba, vložena 22. decembra 2009 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

(Zadeva C-545/09)

2010/C 63/51

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall, B. Eggers, zastopnika)

Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

Predlogi tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da je člen 12(4)(a) Konvencije o Statutu Evropskih šol (1) treba razlagati in uporabljati tako, da imajo učitelji, začasno premeščeni iz držav članic, v času začasne premestitve pravico do enakega napredovanja v statusu in plači, kot ga imajo učitelji, zaposleni v tej državi članici, in da izključitev s strani Združenega kraljestva določenih začasno premeščenih učiteljev – za čas njihove začasne premestitve – glede dostopa do boljših plačnih lestvic (znanih pod imeni „začetna plača“, „sistem izjemnih učiteljev“, „učitelji s posebnimi znanji“) in do dodatnih plačil (kakršno je „plačilo za odgovornost za poučevanje in učenje“) ter do napredovanja po plačnih lestvicah, ki veljajo za učitelje, ki poučujejo v domačih šolah v Angliji in Walesu, ni združljiva s členoma 12(4)(a) in 25(1) Konvencije;

— Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba, podana na podlagi člena 26 Konvencije o Statutu Evropskih šol (v nadaljevanju: Konvencija), se nanaša na razlago in uporabo členov 12(4)(a) in 25(1) Konvencije.

V skladu s Konvencijo so učitelji Evropskih šol tja začasno premeščeni iz njihovih držav članic. Člen 12(4)(a) Konvencije določa, da začasno premeščeni učitelji „ohranijo pravice do napredovanja in upokojitve, ki jim jih zagotavljajo njihovi nacionalni predpisi“. Kljub temu pa so plače učiteljev, začasno premeščenih iz Združenega kraljestva, „zamrznjene“ za čas začasne premestitve. Tako učitelji, začasno premeščeni v Evropske šole, nimajo dostopa do boljših plačnih lestvic (znanih pod imeni „začetna plača“, „sistem izjemnih učiteljev“, „učitelji s posebnimi znanji“) in do dodatnih plačil (kakršno je „plačilo za odgovornost za poučevanje in učenje“) ter do napredovanja po plačnih lestvicah, ki veljajo za učitelje, ki poučujejo v domačih šolah v Angliji in Walesu.

Ta politika je v nasprotju z besedilom in namenom člena 12(4)(a) Konvencije. Zmanjšuje pokojninske pravice zadevnih učiteljev in njihove karierne možnosti ob vrnitvi v Združeno kraljestvo. Poleg tega negativno prizadeva proračun Unije, ki pokriva razliko med nižjo nacionalno plačo in dodatek Skupnosti za začasno premeščene učitelje.

Člen 12(4)(a) Konvencije in posledično člen 25(1) Konvencije bi bilo zato treba razlagati in uporabljati tako, da začasno premeščenim učiteljem zagotavljata celoten dostop do boljših plačnih lestvic, napredovanja po trenutnih plačnih lestvicah in drugih dodatkov.

(1) UL L 212, 17.8.1994, str. 3.
SL Uradni list Evropske unije C 37/4

Pritožba, ki jo je 23. novembra 2009 vložilo The Wellcome Foundation Ltd zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat), razglašeno 23. septembra 2009 v zadevi T-493/07, The Wellcome Foundation Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-461/09 P)

2010/C 37/06

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: The Wellcome Foundation Ltd (zastopnik: R. Gilbey, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Serono Genetics Institute S.A.

Predloga pritožnice:

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je Sodišče prve stopnje, s tem ko je potrdilo izpodbijano odločbo odbora za pritožbe, kršilo člena 8(1)(b) in 52(1)(a) UZS (1);

— razveljavi izpodbijano sodbo, ki potrjuje odločbo odbora za pritožbe, v delu, v katerem je zavrnjena razveljavitev vseh odločb UUNT in odločitev Sodišča prve stopnje o stroških, ter UUNT naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje na podlagi dejanskega stanja v obravnavani zadevi, kot je razvidno iz registrov znamk Skupnosti in kot je bilo predloženo UUNT, brez pravne podlage menilo, da je upoštevna javnost zelo pozorna.

Pritožnica navaja, da Sodišče prve stopnje zavrnilo izvedbo dokazov, ki jih je predložila pritožnica in bi morali biti dopustni, glede na to, da le poudarjajo argumente, ki so bili UUNT že predloženi.

Pritožnica navaja, da je pri opisovanju stopnje podobnosti blaga Sodišče prve stopnje uporabilo terminologijo, ki je nejasna in nedosledna, zaradi česar glede tega ni uspelo jasno, natančno in dosledno obrazložiti sodbe.

Pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje za presojo dokazov, ki so mu bili predloženi, uporabilo nepravilna, nepopolna in pomanjkljiva pravna merila, s katerimi je zaključilo, da je odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da je stopnja podobnosti blaga nizka.

Pritožnica navaja, da Sodišče prve stopnje glede dejanskega stanja, kot mu je bilo predstavljeno, ni uporabilo pravilnih meril za celovito primerjavo znakov, zaradi česar je sklenilo, da je stopnja podobnosti med znakoma nizka.

Nazadnje pritožnica navaja, da je zaradi uporabe pravno nepravilnih, nepopolnih ali pomanjkljivih meril za presojo upoštevne javnosti ter presojo stopnje podobnosti blaga in znakov Sodišče prve stopnje svoje ugotovitve o verjetnosti zmede utemeljilo na nepravilnih, nepopolnih ali pomanjkljivih pravnih merilih.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 37/29

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal administratif de Paris (Francija) 12. novembra 2009 – Ville de Lyon proti Caisse des dépôts et consignations

(Zadeva C-524/09)

2010/C 37/36

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal administratif de Paris

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ville de Lyon

Tožena stranka: Caisse des dépôts et consignations

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je posredovanje ali zavrnitev posredovanja informacij iz odstavka 12 Priloge XVI k Uredbi (ES) št. 2216/2004 z dne 21. decembra 2004 (1) samo v pristojnosti osrednjega upravitelja ali tudi upravitelja nacionalnega registra?

2. Če je v pristojnosti upravitelja nacionalnega registra, ali je treba te informacije šteti za „informacije o emisijah v okolje“ v smislu člena 4 Direktive 2003/4/ES z dne 28. januarja 2003 (2), zoper katere ni mogoče uveljavljati „zaupnost poslovnih ali industrijskih informacij“, oziroma ali posredovanje teh informacij urejajo posebni predpisi o zaupnosti?

3. Če veljajo posebni predpisi o zaupnosti, ali se teh informacij ne sme posredovati pred iztekom petletnega roka petih let oziroma ali se ta rok nanaša le na dodeljevanje pravic vsakih pet let na podlagi Direktive 2003/87/ES z dne 13. oktobra 2003 (3)?

4. Če velja ta petletni rok, ali člen 10 Uredbe št. 2216/2004 z dne 21. decembra 2004 dopušča odstopanja in ali je mogoče na podlagi tega člena zavrniti odstopanje lokalnemu organu, ki zaprosi za te informacije zaradi pogajanj v zvezi s pogodbo o prenosu javne storitve mestnega ogrevanja?

(1) Uredba Komisije (ES) št. 2216/2004 z dne 21. decembra 2004 za standardiziran in zavarovan sistem registrov v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Odločbo 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 386, str. 1).

(2) Direktiva 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS (UL 41, str. 26).

(3) Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32).
—

Ugotovi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 56 PDEU, — s tem da v svoji zakonodaji ne razlikuje med ustanovitvijo in začasnim opravljanjem storitev v zvezi z dejavnostmi prometa z nepremičninami družb za nepremičninsko posredovanje in nepremičninskih posrednikov; — s tem da se od družb za nepremičninsko posredovanje in nepremičninskih posrednikov iz drugih držav članic za začasno opravljanje storitev zahteva popolna registracija v InCI, I.P. (Instituto da Construção e do Imobiliário I.P., inštitut za gradbeništvo in nepremičnine); — s tem da se od družb za nepremičninsko posredovanje in nepremičninskih posrednikov iz drugih držav članic zahteva, da v skladu s portugalsko zakonodajo zavarujejo svojo odgovornost, povezano z njihovo dejavnostjo; — s tem da se od družb za nepremičninsko posredovanje iz drugih držav članic zahteva, da imajo lasten pozitivni kapital v skladu s portugalsko zakonodajo; — s tem da za družbe za nepremičninsko posredovanje in nepremičninske posrednike iz drugih držav članic velja popoln disciplinski nadzor InCI, i.P.;
SL Uradni list Evropske unije C 24/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 28. oktobra 2009 – Vasiliki Stylianou Vandorou proti Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

(Zadeva C-422/09)

2010/C 24/35

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias.

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Vasiliki Stylianou Vandorou

Tožena stranka: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

Vprašanje za predhodno odločanje

„Ali se v smislu člena 4(1)(b) Direktive 89/48/EGS o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta (UL L 19) v različici, ki je veljala po spremembi s členom 1(3) Direktive 2001/19/ES (UL L 206) in pred njeno razveljavitvijo s členom 62 Direktive 2005/36/ES (UL L 255), za ‚poklicne izkušnje‘, ki jih nacionalni organ, pristojen za presojo, ali lahko znanje, ki ga je zainteresirana stranka pridobila s temi izkušnjami, lahko v celoti ali delno nadomesti znatno razliko med predmeti, ki jih zajema izobrazba in usposobljenost, ki jo je pridobila zainteresirana stranka v državi članici izvora, in predmeti, ki jih zajema diploma, zahtevana v državi članici gostiteljici, štejejo tudi izkušnje, ki imajo kumulativno te značilnosti: a) zainteresirana stranka jih je pridobila po pridobitvi diplome, ki ji omogoča dostop do nekega reguliranega poklica v državi članici izvora; b) pridobljene so bile v okviru poklicne dejavnosti, ki se opravlja v državi članici gostiteljici in ki je, čeprav ne ustreza reguliranemu poklicu, za katerega opravljanje je zainteresirana stranka zaprosila na podlagi Direktive 89/48/EGS (in se poleg tega ne more zakonito opravljati v državi članici gostiteljici, dokler se prošnji ne ugodi), po vsebinski presoji nacionalnega organa, pristojnega za obravnavanje prošnje, vendarle poklicna dejavnost, ki je očitno povezana z zgoraj navedenim reguliranim poklicem, in c) za te poklicne izkušnje se v skladu z vsebinsko presojo zgoraj navedenega nacionalnega organa šteje, da so zaradi navedene povezanosti take, da lahko vsaj delno nadomestijo znatne razlike med predmeti, na katere se nanaša izobrazba, ki jo je zainteresirana stranka pridobila v državi članici izvora, in predmeti, ki jih zajema ustrezna diploma v državi članici gostiteljici?“
I.

Sodišče prve stopnje je trdilo, da so določbe Uredbe št. 2454/93, v skladu s katerimi je obrazec T2M edino sredstvo, ki je dopustno za dokaz skupnostnega značaja ribiških proizvodov, ki so bili ujeti v mednarodnih vodah, in ki so prečkali ozemlje tretje države, nujne in v skladu z načelom sorazmernosti. Po mnenju tožeče stranke Sodišče prve stopnje ni odgovorilo na celo vrsto njenih trditev in argumentov, zlasti v zvezi z možnostjo, da zakonodajalec Skupnosti določi drugačna dokazna sredstva, ob upoštevanju zlasti neustreznosti ukrepa za varstvo transakcij. Sodišče prve stopnje poleg tega ni dovolj obrazložilo svoje odločitve v zvezi z nujnostjo in sorazmernostjo predpisov Skupnosti, napačno pa je obrazložilo, da carinski dokument T2M daje pravico do prostega pretoka.
1.

Ali je treba člene 28, 28a in 33 Uredbe št. 1408/71 (1), Prilogo VI, del R, točka 1(a) in (b) Uredbe št. 1408/71 in člen 29 Uredbe št. 574/72 razlagati tako, da nasprotujejo določbi nacionalnega prava, kot je člen 69 ZVW, če je upokojenec, ki lahko načeloma uveljavlja pravice iz členov 28 in 28a Uredbe št. 1408/71, obvezan, da se prijavi pri Cvz, in se mora od pokojnine tega upokojenca prispevek odvesti, tudi če ni prijavljen v smislu člena 29 Uredbe št. 574/42 (2)?
SL Uradni list Evropske unije C 11/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) 28. oktobra 2009 – Generics (UK) Ltd proti Synaptech Inc

(Zadeva C-427/09)

2010/C 11/29

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Generics (UK) Ltd

Tožena stranka: Synaptech Inc

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je „prvo dovoljenje, da se izdelek da na trg v Skupnosti“, za namene člena 13(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1768/92 (1) tisto prvo dovoljenje, da se izdelek da na trg v Skupnosti, ki je bilo podeljeno v skladu z Direktivo Sveta 65/65/EGS (2) (zdaj nadomeščena z Direktivo 2001/83/ES (3)), ali pa zadošča vsako dovoljenje, ki omogoča, da je proizvod dan na trg v Skupnosti ali EGP?

2. Če mora biti za namene člena 13(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1768/92 „prvo dovoljenje, da se izdelek da na trg v Skupnosti“, podeljeno v skladu z Direktivo Sveta 65/65/EGS (zdaj nadomeščena z Direktivo 2001/83/ES), ali je dovoljenje, podeljeno leta 1963 v Avstriji v skladu s takrat veljavno nacionalno zakonodajo (ki ni bila v skladu z zahtevami Direktive 65/65/EGS), ki ni bila nikoli usklajena z Direktivo 65/65/EGS in je bila dokončno umaknjena leta 2001, za ta namen treba šteti za dovoljenje, podeljeno v skladu z Direktivo 65/65/EGS?

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 1768/92 z dne 18. junija 1992 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila (UL L 182, str. 1).

(2) Direktiva Sveta 65/65/EGS z dne 26. januarja 1965 o približevanju zakonov in drugih predpisov, ki se nanašajo na lastniška zdravila (UL 22, str. 369).

(3) Direktiva 2001/83/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. 67).
1.

Ali člen 56 in naslednji Pogodbe ES nasprotujejo zakonodaji, kot je določena v členu 990 D in naslednjih code général des impôts, ki pravnim osebam, ki imajo dejanski sedež uprave v Franciji ali od 1. januarja 2008 v državi članici Evropske unije, podeljuje pravico do oprostitve spornega davka in podredi to pravico – v delu, v katerem se nanaša na pravne osebe, ki imajo dejanski sedež uprave na ozemlju tretje države – obstoju konvencije o upravni pomoči, sklenjeni med Francijo in to državo z namenom boja proti davčnim utajam in izogibanju plačevanja davkov, ali okoliščini, da z uporabo pogodbe, ki vsebuje klavzulo o prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva, te pravne osebe ne morejo biti obdavčene bolj kot pravne osebe, ki imajo svoj dejanski sedež uprave v Franciji?
(iii)

odločbami o stroških, ki so izdane v drugi državi članici in temeljijo na odločbah iz točk (i) in (ii)?