Keywords

Summary



Keywords

1. Postopek – Stroški – Obdavčitev – Povračljivi stroški – Pojem

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

2. Postopek – Stroški – Obdavčitev – Dokazi, ki jih je treba upoštevati

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

3. Postopek – Stroški – Obdavčitev – Povračljivi stroški – Posredovanje več odvetnikov

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

4. Postopek – Stroški – Obdavčitev – Povračljivi stroški – Pojem – Nujni stroški strank – Posredovanje več odvetnikov – Kumulacija stroškov barristra in solicitorja – Dopustnost – Omejitve

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

5. Postopek – Stroški – Obdavčitev – Povračljivi stroški – Pojem – Nujni stroški strank – Nagrade ekonomista – Dopustnost v sporih, v katerih se v bistvenem izpodbija gospodarska presoja

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

6. Postopek – Stroški – Obdavčitev – Povračljivi stroški – Pojem – Davek na dodano vrednost – Izjema v primeru davčnega zavezanca

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

Summary

1. V skladu s členom 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje so povračljivi stroški omejeni po eni strani na stroške zaradi postopka pred Sodiščem prve stopnje in po drugi strani na tiste, ki so bili za te namene nujni.

Ob uporabi teh načel višina povračljivih stroškov ne sme presegati zneska nujnih izdatkov, ki jih je imela tožeča stranka za namene postopka pred Sodiščem prve stopnje. Tožeča stranka se torej ne more sklicevati na sodbo Sodišča prve stopnje, na stališča Komisije ali nacionalnega organa po tej sodbi ali, splošneje, na nujnost zagotoviti učinkovit pravni nadzor za pridobitev več od tega, do česar ima pravico na podlagi člena 91(b) Poslovnika.

Poleg tega so pravila, ki se uporabljajo za določitev višine povračljivih stroškov, določena v Poslovniku in jih ni mogoče izpeljati po analogiji iz nacionalnega procesnega prava, na kar se sklicuje tožeča stranka.

(Glej točke od 13 do 15.)

2. V skladu z ustaljeno sodno prakso sodnik Skupnosti ni upravičen za določitev nagrad, ki jih stranki dolgujeta svojima odvetnikoma, temveč določi znesek do višine, do katere lahko stranka, ki se ji naloži plačilo stroškov, to nagrado povrne. Pri odločanju o zahtevi za določitev stroškov Sodišče prve stopnje ni upoštevalo niti nacionalne tarife, ki določa nagrado za odvetnike, niti možnega sporazuma, sklenjenega glede tega med zainteresirano stranko in njenimi zastopniki ali svetovalci.

Prav tako mora Sodišče prve stopnje, v skladu z ustaljeno sodno prakso, kadar ni tarifnih določb Skupnosti, prosto oceniti podatke zadeve in pri tem upoštevati namen in naravo spora, pomembnost tega z vidika prava Skupnosti in težavnost zadeve, obseg dela, ki ga sporni postopek lahko naloži udeleženim zastopnikom ali svetovalcem, ter gospodarske interese, ki jih zadeva pomeni za stranke.

(Glej točki 17 in 18.)

3. Glede obsega dela svetovalcev tožeče stranke v zvezi s postopkom je sodnik pristojen za to, da primarno upošteva skupno število ur dela, ki bi se lahko izkazale za objektivno nujne za namene postopka pred Sodiščem prve stopnje, neodvisno od števila odvetnikov, med katere se lahko opravljene storitve porazdelijo. V tem pogledu je možnost za sodnika Skupnosti, da presodi vrednost opravljenega dela, odvisna od natančnosti predloženih podatkov.

(Glej točko 30.)

4. Sodišče prve stopnje mora določiti, ali in koliko nagrade, katerih vračilo zahteva ena stranka, pomenijo nujne izdatke zaradi postopka na Sodišču prve stopnje v smislu člena 91(b) Poslovnika.

Glede sporov pred sodiščema Skupnosti danes ne obstaja pravna ali deontološka ovira za to, da bi lahko eno stranko zastopal ali izključno solicitor ali izključno barrister iz Anglije in Walesa, za namene pisnega in ustnega postopka. Iz tega torej ne izhaja, da ko se stranka odloči, da jo bosta hkrati zastopala solicitor in barrister, nagrada, ki je dolgovana enemu in drugemu, ne more šteti za nujne izdatke zaradi postopka v smislu člena 91(b) Poslovnika.

Če preidemo na določitev izdatkov v teh okoliščinah, mora Sodišče prve stopnje pregledati, koliko so bile storitve, ki jih je opravila skupina zadevnih svetovalcev, nujne za potek sodnega postopka, in se prepričati, da najetje dveh kategorij svetovalcev ni povzročilo nepotrebnega podvajanja izdatkov. Ko hoče tožeča stranka s tožbo doseči razglasitev ničnosti odločbe Komisije, sprejete na koncu upravnega postopka, v katerem jo je zastopala ista ekipa pravnih svetovalcev, so med nujnimi izdatki, plačanimi pred Sodiščem prve stopnje, v bistvu izdatki, povezani s pripravo in sestavo pisnih vlog in odgovorov na ukrepe v zvezi z organizacijo ali navodili, ki jih naloži Sodišče prve stopnje, in s sodelovanjem na obravnavi. Iz tega sledi, da, na primer, ko se stranka po nasvetu svojega solicitorja odloči, da bo imela dostop do storitev barristra, da bi ji ta svetoval o vložitvi morebitne ničnostne tožbe, in je ta barrister pooblaščen za pisanje dopisov in zastopanje stranke med ustnim postopkom, se nujni stroški solicitorja omejijo na izdatke v zvezi s pooblastitvijo barristra, z izvedbo dejanj, ki jih je ta svetoval, z oblikovanjem in vložitvijo pisnih vlog in sodelovanjem na obravnavi.

(Glej točke od 41 do 45.)

5. Ob upoštevanju pretežno gospodarskega značaja ocen, ki jih je opravila Komisija pri nadzoru nad operacijami koncentracij, se lahko vključitev gospodarskih svetovalcev ali izvedencev, specializiranih na tem področju, kot dopolnitev dela pravnih svetovalcev včasih izkaže za nujno in tako povzroči stroške, ki se lahko povrnejo na podlagi člena 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje.

(Glej točko 55.)

6. Kadar je tožeča stranka davčni zavezanec za davek na dodano vrednost, ima pravico, da od davčnih organov zahteva plačan davek na dodano vrednost za blago in storitve, ki jih kupuje, in davek na dodano vrednost zanjo torej ne pomeni stroška. V tem primeru ne more zahtevati povračila plačanega davka na dodano vrednost za povračljive stroške na podlagi uporabe člena 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje.

(Glej točko 79.)