SL Uradni list Evropske unije C 282/12

Pritožba, ki jo je Power-One Italy SpA vložila 14. julija 2011 zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 24. maja 2011 v zadevi Power-One Italy SpA proti Evropski komisiji, T-489/08

(Zadeva C-372/11 P)

2011/C 282/23

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnica: Power-One Italy SpA (zastopnika: A. Giussani in R. Giuffrida, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 24. maja 2011 v zadevi T-489/08 naj se razveljavi in naj se zato: — ugotovi in razglasi, da je Evropska komisija kršila člen 10(2) Uredbe št. 1655/2000 (1) in člen 14 SUP (2) ter splošno pravno načelo legitimnih pričakovanj; — ugotovi in razglasi, če stanje postopka to dovoljuje, vzročna zveza med ravnanjem Komisije in škodo, ki jo je utrpela družba Power One, ter Uniji na podlagi člena 268 PDEU (prej člen 235 ES) naloži, naj družbi Power One Italy SpA plača odškodnino za škodo, ki jo je utrpela, v višini 2 876 188,99 EUR oziroma v znesku, ki ustreza stroškom projekta PNEUMA, kot je razvidno iz listin, ki so priložene k pritožbi in ki jih Komisija že ima ter so bile že predložene.

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja, prvič, kršitev splošnega pravnega načela legitimnih pričakovanj ter pomanjkljivo in protislovno obrazložitev, pri čemer se sklicuje na navedbo o zlorabi postopka.

Splošno sodišče je v točki 47 izpodbijanega sklepa navedlo, da bi lahko tožeča stranka od razglasitve ničnosti odločbe Komisije imela večjo korist v primerjavi z vrnjenimi zneski, ker bi lahko izterjala celotno finančno pomoč, predvideno za sporni projekt, in „da se lahko šteje, da plačilo zadnjenavedenega zneska kot odškodnine pomeni tesno zvezo z razglasitvijo ničnosti zadevne odločbe“, s tem pa je obrazložilo navedbo o zlorabi postopka. Splošno sodišče naj bi zato predlog pritožnice samovoljno obravnavalo ločeno od vseh dejanj, ki so pomenila škodljivo ravnanje, in od škodnega dogodka, ki predstavlja nastanek vseh stroškov. Ugoditev ugovoru, ki ga je vložila Komisija, naj zato ne bi bila ustrezno obrazložena.

Drugi pritožbeni razlog, na katerem temelji pritožba, se nanaša na kršitev splošnega pravnega načela legitimnih pričakovanj in napačno uporabo pravil na področju dokaznega bremena in pridobivanja dokazov ter pomanjkljivo in protislovno obrazložitev navedb o preostali škodi.

V točki 55 sklepa Splošnega sodišča je navedeno, da „v tožbi ni navedena narava in obseg preostale škode, ki naj bi jo utrpela tožeča stranka“ in da „v tožbi sploh niso navedeni razlogi, zakaj tožeča stranka meni, da je preostalo škodo mogoče pripisati preklicu financiranja spornega projekta s strani Komisije“. V zvezi s tem bi bilo treba ugotoviti, da je škodo, ki jo je utrpela zadevna družba, mogoče opredeliti le in re ipsa, če bi zadevno financiranje imelo natančno določen namen, ki bi ga bilo mogoče opredeliti v realiziranem projektu, preklic tega financiranja pa bi lahko sovpadal le s stroški, ki jih pritožnica brez financiranja ne bi zmogla kriti; zgoraj navedenih argumentov, ki so bili navedeni že v stališčih glede ugovora nedopustnosti, ki ga je vložila Komisija (stališča, h katerim je bil priložena tudi bilanca stanja družbe pritožnice), Splošno sodišče ni presojalo, ampak je ugotovilo le neobstoj trditev v zvezi z nastalo škodo.

Nazadnje, pritožnica navaja kršitev splošnega pravnega načela legitimnih pričakovanj in napačno uporabo pravil na področju dokaznega bremena in pridobivanja dokazov ter neobstoj presoje odločilnih dejstev za spor s sklicevanjem na vzročno zvezo.

Splošno sodišče je v točki 57 izpodbijanega sklepa v zvezi z navedbami o vzročni zvezi potrdilo, da tožeča družba „ni predložila nobenega dokaza o vplivu zadevnega ravnanja na to, da so tožeči stranki nastali stroški v zvezi s spornim projektom, ki presegajo najvišji znesek, za katerega izplačilo se je zavezala Komisija“. Po mnenju pritožnice je očitno, da je Splošno sodišče v obravnavani zadevi nepravilno presodilo dejansko stanje, ki izhaja iz predloženega spisa. Splošno sodišče naj bi v bistvu izkrivilo pridobljene dokaze, pri čemer ni upoštevalo očitne vzročne zveze med ravnanjem Komisije in škodo, ki je nastala pritožnici. Tako naj Splošno sodišče pri obrazložitvi svoje odločbe ne bi upoštevalo okoliščin, navedenih v tožbi na prvi stopnji, niti pozneje predloženih stališč. Iz trditev družbe pritožnice naj bi bila med drugim razvidna stranska in ne bistvena narava zatrjevane napake te stranke, in sicer zamuda pri dopolnjevanju dokumentacije glede v celoti končanega projekta.

(1) Uredba (ES) št. 1655/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. julija 2000 o finančnem instrumentu za okolje (LIFE) (UL L 192, str. 1).

(2) Standardni upravni predpisi, priloženi k podpisanemu Grant Agreement.