ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalska) 30. avgusta 2019 – RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA/Município de Peso da Régua

(Zadeva C-643/19)

(2019/C 399/31)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Central Administrativo Norte

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Município de Peso da Régua

Druge stranke: DATAREDE – Sistemas de Dados e Comunicações, SA, Alexandre Barbosa Borgesm, SA, Fernando L. Gaspar – Sinalização e Equipamentos Rodoviários, SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Evropske unije (zlasti člena 56(1) in 60(4) Direktive 2014/24/[EU] (1) ter načelo svobodne konkurence) dopušča, da je v razpisni dokumentaciji v zvezi s predpogodbenim postopkom javnega razpisa, katerega predmet je koncesija za izkoriščanje zemljiških parcel za namestitev in upravljanje [parkomatov] ter nadzor nad spoštovanjem predpisov iz občinskega pravilnika o območjih časovno omejenega plačljivega parkiranja, ki velja v občini, določeno, da morajo ponudniki predstaviti računalniški program in opremo (parkomat), ki naj bi jo zagotovili, da bi tako dokazali izpolnjevanje razpisnih zahtev in pogojev kot tudi prikazali značilnosti ponudb, ter da je v tej dokumentaciji določeno merilo za izbiro, povezano z dejavnikom „tehnična in funkcionalna ustreznost rešitve“, ki se bo presojalo na podlagi te predstavitve (glej točki 16 in 17 razpisne dokumentacije)?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 23. avgusta 2019 – PAGE International L.da/Autoridade Tributária e Aduaneira

(Zadeva C-630/19)

(2019/C 383/55)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: PAGE International L.da

Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 168(a) in člen 176 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 (1) o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: Direktiva o DDV) ter načeli nevtralnosti DDV in sorazmernosti razlagati tako, da ima portugalski zakonodajalec možnost, da na podlagi člena 21(1)(d) in (2)(d) Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (zakonik o davku na dodano vrednost) […] [ni prevedeno] omeji pravico do odbitka vstopnega DDV, ki je bil plačan za kritje stroškov prehrane, na 50 %, čeprav davčni zavezanec dokaže, da so vsi navedeni stroški v celoti povezani z izvajanjem njegove obdavčljive gospodarske dejavnosti?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Justicia de Castilla-La Mancha (Španija) 17. julija 2019 – DX/Subdelegación del Gobierno en Toledo

(Zadeva C-549/19)

(2019/C 372/14)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Justicia de Castilla-La Mancha

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in pritožnica: DX

Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Subdelegación del Gobierno en Toledo

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišču Evropske unije se postavi vprašanje, ali je razlaga, kot je tista iz sodb španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) št. 191/2019 z dne 19. februarja 2019, kasacijska pritožba 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580), in št. 257/2019 z dne 27. februarja 2019, kasacijska pritožba 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), v skladu s katero je z razlago Direktive 2001/40/ES (1) mogoče ugotoviti, da je vsak državljan tretje države, ki ima dovoljenje za prebivanje za daljši čas in ki je storil kaznivo dejanje, za katerega je zagrožena kazen najmanj enega leta, lahko in bi moral biti „samodejno“ odstranjen, torej ne da bi bilo treba kakor koli upoštevati njegove osebne, družinske, socialne ali zaposlitvene okoliščine, v skladu s členom 12 Direktive Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (2), in z – med drugim – sodbama Sodišča Evropske unije z dne 7. decembra 2017 (zadeva C-636/16 (3)) in z dne 8. decembra 2011 (zadeva C-371/08 (4)).

(1) Direktiva Sveta 2001/40/ES z dne 28. maja 2001 o medsebojnem priznavanju odločb o izgonu državljanov tretjih držav (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 107).

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 272.

(3) Sodba z dne 7. decembra 2017, López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949).

(4) Sodba z dne 8. decembra 2011, Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809).
2.

Če je odgovor nikalen: ali imajo potniki pravico do odškodnine v skladu s členom 7 Uredbe 261/2004, (1) če je let sestavljen iz več delov in je zaradi manjše zamude (manjše od treh ur) na enem od teh letov nastala velika zamuda (daljša od treh ur) pri prihodu v končni namembni kraj zaradi zamude povezovalnega leta? Če je odgovor pritrdilen: če so dejanski letalski prevozniki, ki so odgovorni za izvedbo različnih delov leta, različni, ali je dejanski letalski prevoznik odgovoren za plačilo odškodnine v skladu s členom 7 Uredbe [(ES) št.] 261/2004, če je na letu, ki ga je opravil, nastala manjša zamuda (manjša od treh ur), ki pa je povzročila zamudo povezovalnega leta in posledično veliko zamudo (daljšo od treh ur) v končnem namembnem kraju?
1.

Ali gre pri ravnanju upravljavca platforme za storitve Usenet (kakršen je bila družba NSE) v okoliščinah, opisanih v ta namen v točkah [od 1 do 7] in [16], za priobčitev del javnosti v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230, v nadaljevanju: Direktiva o avtorski pravici)?
2.

Ali lahko nacionalni organ na podlagi člena 34 PDEU in člena 36 PDEU zavrne soglasje k taki spremembi z obrazložitvijo, da za imetnike dovoljenj za paralelni uvoz ne velja obveznost predložitve rednih poročil o varnosti zdravila in zaradi prenehanja veljavnosti nacionalnega referenčnega dovoljenja ni posodobljenih podatkov v zvezi z oceno tveganj in koristi zdravila, da je bilo veljavno nacionalno dovoljenje za promet izdano za drugo farmacevtsko obliko in se v primerjavi z dovoljenjem, ki je bilo izdano za enako farmacevtsko obliko v državi izvoznici, nanaša na drugačno koncentracijo zdravilne učinkovine, in da poleg tega v eno navodilo za uporabo in en povzetek glavnih značilnosti zdravila ni mogoče združiti dveh farmacevtskih oblik?
1.

Kršitev člena 7 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (Kadrovski predpisi) (1) in člena 36 Statuta Sodišča Evropske unije Pritožnik trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo člen 7 Kadrovskih predpisov. Premestitev iz delovnega mesta vodje ene od glavnih enot na nižje delovno mesto administratorja brez kariernih možnosti brez kakršnega koli postopka ocenjevanja ali disciplinskega postopka, v katerem bi se upoštevale pravice pritožnika, ni zakonita premestitev, temveč nezakonita premestitev na nižje delovno mesto. S spremembo Kadrovskih predpisov leta 2014 je bilo napredovanje vodij enot v nazivu nad AD 12 oblikovano v pričakovalno pravico. Organ za imenovanja te pričakovalne pravice brez ustreznega postopka ocenjevanja ali disciplinskega postopka ne more enostransko odvzeti. Od leta 2014 de lege ni več mogoče šteti, da sta delovno mesto vodje enote in delovno mesto administratorja brez možnosti napredovanja enakovredni. Splošno sodišče je poleg tega navedlo sodno prakso, ki se nanaša na premestitev in enakovrednost delovnih mest na podlagi člena 7 Kadrovskih predpisov, vendar pa je na tej podlagi sprejelo napačne ugotovitve. Nazadnje naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in kršilo postopek s tem, da ni v celoti odločilo o drugem tožbenem razlogu, to je o nezakoniti odstavitvi pritožnika 10. oktobra 2016, ne da bi se hkrati odločilo o dodelitvi novega delovnega mesta, kar se je zgodilo šele 17. oktobra 2016. Ravno zaradi tega ne more iti za premestitev v smislu člena 7 Kadrovskih predpisov (točke od 49 do 106 sodbe).
2.

Ali sta v skladu s členom 17 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, členom 325 Pogodbe o delovanju Evropske unije in členom 38(1)(h) Uredbe Sveta (ES) št. 1260/99 (2) z dne 21. junija 1999 v povezavi z Uredbo Komisije (ES) št. 1681/94 (3) z dne 11. julija 1994, zakonodaja in praksa odločanja (4), v skladu s katerima država v kazenskem postopku ne more ukrepati v zvezi s plačilom povračila za škodo, ki ji je bila povzročena zaradi goljufivega ravnanja obtoženca, posledica česar je odtujitev proračunskih sredstev Evropske unije, in ne more v skladu s členom 256(3) zakonika o kazenskem postopku izpodbijati sklep, s katerim je sodišče odločilo, da ne dovoli, oziroma da upravi, ki jo zastopa, ne dovoli, da na glavni obravnavi kot glavni oškodovanec zahteva plačilo odškodnine, niti nima na voljo druge vrste postopka, na podlagi katerega bi lahko uveljavljala svojo pravico zoper obtoženca, s tem pa ji ni mogoče zagotoviti pravice do povračila škode zoper lastnino in premoženjske pravice obdolženca v skladu s členom 50 zakonika o kazenskem postopku, saj bi ta pravica postala de facto neizterljiva?
C 328/27

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht München I (Nemčija) 15. julija 2019 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Telefonica Germany GmbH & Co.OHG

(Zadeva C-539/19)

(2019/C 328/30)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht München I

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände - Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Tožena stranka: Telefonica Germany GmbH & Co.OHG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 6a in 6e(3) Uredbe (EU) št. 531/2012 (1) razlagati tako, da morajo ponudniki mobilnih telekomunikacijskih storitev 15. junija 2017 za vse uporabnike samodejno začeti uporabljati regulirano tarifo na podlagi člena 6a Uredbe (EU) št. 531/2012, ne glede na to, ali se je za te uporabnike do takrat uporabljala regulirana tarifa ali posebna, tako imenovana alternativna tarifa gostovanja?

(1) Uredba (EU) št. 531/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. junija 2012 o gostovanju v javnih mobilnih komunikacijskih omrežjih v Uniji (UL 2012, L 172, str. 10), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 2015/2120 (UL 2015, L 310, str. 1).
2.

Če se – v odgovoru na prvo vprašanje – šteje, da vzpostavitev zakonskega monopola ustreza značilnostim SSGP, ali je predpis, kakršen je ta iz člena 10(3) zakonske uredbe št. 504/1992 v povezavi s členom 2, od (18) do (20), zakona št. 662/1996 in členom 3(1) uredbe predsednika republike št. 144/2001, ki pooblašča družbo Poste Italiane S.p.A., da enostransko določi znesek „provizije“, ki ga mora plačati koncesionar (uslužbenec) za pobiranje občinskega davka na nepremičnine in se uporablja za vsako transakcijo, izvedeno na poštnem tekočem računu, ki se vodi na ime koncesionarja, v nasprotju s členom 106(2) PDEU (prejšnji člen 90 Pogodbe, ki je postal člen 86(2) PES) in členom 107(1) PDEU (prejšnji člen 92 Pogodbe, ki je postal člen 87 PES), glede na razlago teh predpisov, kakor jo je podalo Sodišče v zvezi z zahtevami za razlikovanje zakonitega ukrepa – zaradi obveznosti javne storitve – od nezakonite pomoči (Sodba sodišča z dne 24. julija 2003 Altmark Trans GmbH in Regierungsprăsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, C-280/00), ob upoštevanju, da je družba Poste Italiane S.p.A. s sklepom upravnega odbora št. 57/1996 navedeno provizijo določila v višini 100 lir za obdobje od 1. aprila 1997 do 31. maja 2001 in 0,23 EUR za obdobje po 1. juniju 2001.
—

globo, ki je bila naložena pritožnicam, zmanjša na 5 877 732 EUR na podlagi vseh treh pritožbenih razlogov, ali vsaj na 17 679 141 EUR na podlagi zgolj prvega pritožbenega razloga, na 13 305 478 EUR na podlagi zgolj drugega pritožbenega razloga, na 19 099 565 EUR na podlagi zgolj tretjega pritožbenega razloga, na 8 228 824 EUR na podlagi prvega in drugega pritožbenega razloga, na 12 627 958 EUR na podlagi prvega in tretjega pritožbenega razloga ali na 9 503 913 EUR na podlagi drugega in tretjega pritožbenega razloga; in
7.

Splošno sodišče je zgolj potrdilo pravni položaj in odločbe, ki niso bile zadostno obrazložene, čeprav je sprejelo dokaze, ki sta jih predložila tožeča stranka in EUIPO. Trditi, da so na trgu električna vozila in nato zanikati, da bi gospodarski subjekti (torej proizvajalci teh vozil) električno energijo šteli za gorivo, čeprav alternativno, je v nasprotju z vsakršno logiko in pomeni, da odločbe EUIPO in Splošnega sodišča niso obrazložene.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano (Italija) 23. aprila 2019 – Condominio di Milano/Eurothermo SpA

(Zadeva C-329/19)

(2019/C 288/21)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Milano

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Condominio di Milano

Tožena stranka: Eurothermo SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pojem „potrošnik“, kot je opredeljen v Direktivi 93/13/EGS (1), nasprotuje temu, da se kot potrošnik opredeli subjekt (kot je skupnost etažnih lastnikov v italijanskem pravnem redu), ki ni zajet s pojmoma „fizična oseba“ in „pravna oseba“, če ta subjekt sklene pogodbo za namene, ki so izven njegove poslovne ali poklicne dejavnosti in je v razmerju do prodajalca ali ponudnika v podrejenem položaju glede pogajalske moči in ravni obveščenosti?

(1) Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Stuttgart (Nemčija) 24. aprila 2019 – Eurowings GmbH/GD, HE, IF

(Zadeva C-334/19)

(2019/C 288/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Stuttgart

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Eurowings GmbH

Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: GD, HE, IF

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe – zlasti člen 5(3) – Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) razlagati tako, da se zaradi spontane odsotnosti z dela precejšnjega dela letalskega osebja zaradi bolniškega staleža („divja stavka“) pri letalskem prevozniku, ki „dejanskemu letalskemu prevozniku“ v smislu člena 2(b) Uredbe da v zakup letalo s posadko v okviru pogodbe o zakupu zrakoplova s posadko („wet lease“), vendar ne prevzame operativne odgovornosti za lete, „dejanski letalski prevoznik“ prav tako ne more sklicevati na obstoj „izrednih razmer“ v smislu člena 5(3) Uredbe v skladu s sodbo Sodišča z dne 17. aprila 2018, Krüsemann in drugi, C-195/17 in druge (2)?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10.

(2) EU:C:2018:258
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 17. junija 2019 – Friends of the Irish Environment Limited/Commissioner for Environmental Information

(Zadeva C-470/19)

(2019/C 280/41)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court (Irska)

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Friends of the Irish Environment Limited

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Commissioner for Environmental Information

Prva intervenientka: The Courts Service of Ireland

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pomeni nadzor nad dostopom do sodnih spisov, ki se nanašajo na postopek, v katerem je bila izdana pravnomočna sodba, rok za pritožbo se je iztekel, in zoper katero nista bila vložena niti pritožba niti nek drug zahtevek, vendar so v posebnih okoliščinah mogoči drugi zahtevki, izvajanje „sodne pristojnosti“ v smislu člena 2(2) Direktive 2003/4/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 375.
C 270/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) 3. maja 2019 – Crown Van Gelder BV/Autoriteit Consument en Markt

(Zadeva C-360/19)

(2019/C 270/17)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Crown Van Gelder BV

Tožena stranka: Autoriteit Consument en Markt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 37(11) Direktive 2009/72/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES razlagati tako, da se v skladu s to določbo lahko zoper operaterja nacionalnega omrežja (operater prenosnega sistema) pritoži tudi stranka, ki nima priključka na omrežje tega operaterja (operater prenosnega sistema), temveč je priključena izključno na regionalno omrežje (distribucijsko omrežje), v katerem zaradi prekinitve transporta v nacionalnem omrežju (prenosni sistem), iz katerega se napaja regionalno omrežje (distribucijsko omrežje), transport električne energije zastane?

(1) UL 2009, L 211, str. 55.
—

prvič, ker vodi do tega, da se tujcu, ki je državljan tretje države in nezakonito prebiva na ozemlju države članice, odvzame pravica, da se, kolikor je mogoče, poskrbi za njegove osnovne potrebe med izvrševanjem tožbe za razglasitev ničnosti in odložitev izvršitve, ki jo je v svojem imenu in [kot] zastopnik svojega tedaj še mladoletnega otroka vložil zoper odločbo, s katero jima je bila odrejena zapustitev ozemlja države članice,
2.

Ali se ob upoštevanju člena 6(1) Direktive 93/13 nacionalna sodna praksa, v skladu s katero je treba notarske in administrativne stroške po ugotovitvi ničnosti pogoja, ki vse stroške sklenitve, novacije in prenehanja kredita s hipotekarnim jamstvom v celoti nalaga kreditojemalcu, razporediti v polovičnem deležu med kreditodajalca in kreditojemalca , lahko šteje za sodno omilitev ugotovitve ničnosti nepoštenega pogoja in je zato v nasprotju z načelom nevezanosti iz člena 6(1) Direktive 93/13?
—

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo pravico do obrambe Evropske komisije in spoštovanje ustreznega postopka s kršitvijo načela non ultra petita, saj je neupravičeno spremenilo predmet in vsebino spora, ko je tožečo stranko na obravnavi pozvalo, naj spremeni pravno opredelitev obresti, ki jih je zahtevala v svoji prvotni tožbi.
—

razveljavi sodbo Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 14. februarja 2019 v združenih zadevah T-131/16 in T-263/16 Belgium and Magnetrol International/Komisija EU:T:2019:91 v delu, v katerem je v njej ugotovljeno, da je v Sklepu Komisije (EU) 2016/1699 (1) z dne 11. januarja 2016 o shemi državne pomoči v zvezi z oprostitvijo presežnega dobička SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je izvedla Belgija, sistem „presežnega dobička“ napačno opredeljen kot shema v smislu člena 1(d) Uredbe 2015/1589 (2);
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Hannover (Nemčija) 20. marca 2019 – EZ/Bundesrepublik Deutschland

(Zadeva C-238/19)

(2019/C 206/30)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Hannover

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: EZ

Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU (1) razlagati tako, da se za „zavrnitev služenja vojaškega roka v spopadu“ ne zahteva, da je zadevna oseba zavrnila služenje vojaškega roka v formaliziranem postopku zavrnitve, če pravo izvorne države ne določa pravice do zavrnitve služenja vojaškega roka?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali člen 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU z „zavrnitv[ijo] služenja vojaškega roka v spopadu“ ščiti tudi osebe, ki se po izteku odloga služenja vojaškega roka ne javijo pri vojaški upravi izvorne države in se z begom izognejo prisilnemu naboru?

3. Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: Ali je treba člen 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da „bi“ pri vojaškem obvezniku, ki ne ve, na katerem vojaškem območju bo posredoval v prihodnosti, služenje vojaškega roka neposredno ali posredno „vključevalo kazniva dejanja ali dejanja, ki spadajo med izključitvene razloge, navedene v členu 12(2)“, zgolj zato, ker oborožene sile v njegovi izvorni državi večkrat in sistematično izvajajo taka kazniva dejanja ali dejanja s posredovanjem vojaških obveznikov?

4. Ali je treba člen 9(3) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da mora tudi v primeru preganjanja na podlagi člena 9(2)(e) Direktive 2011/95/EU v skladu s členom 2(d) Direktive 2011/95/EU obstajati povezava med razlogi iz člena 10 Direktive 2011/95/EU in dejanji preganjanja iz člena 9(1) in (2) Direktive 2011/95/EU ali odsotnostjo zaščite pred takimi dejanji?

5. Če je odgovor na četrto vprašanje pritrdilen: ali povezava v smislu člena 9(3) v povezavi s členom 2(d) Direktive 2011/95/EU med preganjanjem s kazenskim pregonom ali kaznovanjem zaradi zavrnitve služenja vojaškega roka in razlogom za preganjanje obstaja že, če se kazenski pregon ali kaznovanje nanašata na zavrnitev?

(1) Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011, L 337, str. 9).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 15. aprila 2019 – Milis Energy SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

(Zadeva C-306/19)

(2019/C 213/17)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Milis Energy SpA

Tožene stranke: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Evropske unije nasprotuje uporabi nacionalne določbe, kot je člen 26(2) in (3) uredbe-zakona št. 91/2014, kot je bila potrjena v zakon z zakonom št. 116/2014, ki določa znatno zmanjšanje oziroma časovno zakasnitev izplačila spodbud, ki so že bile določene z zakonom in opredeljene v zadevnih pogodbah, sklenjenih med proizvajalci električne energije s fotonapetostno pretvorbo in javno družbo Gestore dei servizi energetici S.p.A. (upravljavec energetskih storitev); zlasti pa, ali je navedena nacionalna določba združljiva s splošnimi načeli prava Evropske unije glede varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, lojalnega sodelovanja in polnega učinka; s členoma 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; z Direktivo 2009/28/ES (1) in s pravili glede programov podpore, ki jih ta določa; ter s členom 216(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti v zvezi z Pogodbo o energetski listini?

(1) Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).