(Glej točke 33, 34 in od 38 do 40.)

(Glej točke od 59 do 63, od 79 do 83 in od 88 do 93.)

Vendar iz zelo visokih tržnih deležev in koncentracije na ozkem trgu ni razvidna tržna moč, ki bi novi enoti omogočala, da bi bistveno ovirala učinkovito konkurenco na skupnem trgu, če glede zadevnih tržnih deležev obstajata znatna nihanje in nestabilnost. Poleg tega visoki tržni deleži niso nujno pokazatelji tržne moči in s tem trajne škode konkurenci, če se nanašajo na nov, hitro rastoči sektor, za katerega so značilni kratki inovacijski cikli, v katerem se lahko visoki tržni deleži izkažejo kot kratkotrajni. Zlasti v sektorju storitev in programske opreme za spletno komunikacijo je pomen višje koncentracije tržnih deležev lahko zmanjšan zaradi velikega števila uporabnikov, ki pričakujejo interoperabilnost in brezplačnost zadevnih komunikacijskih storitev.

V zvezi s koncentracijami, ki povzročajo konglomeratne učinke, je iz točk 11 in 92 Smernic o presoji nehorizontalnih združitev na podlagi uredbe Sveta o nadzoru koncentracij podjetij razvidno, da take koncentracije ne zajemajo konkurenčnih podjetij, tako da je manj verjetno, da bi ustvarile težave v zvezi s konkurenco, kot je to pri horizontalnih koncentracijah. Poleg tega lahko omogočijo zadevnim strankam, da izvedejo povečanje učinkovitosti.

Vendar lahko koncentracije, ki povzročajo konglomeratne učinke, povzročijo težave v zvezi s konkurenco, zlasti kadar koncentracija omogoči novi enoti, da uveljavlja strategijo izključevanja. Do takega izključevanja lahko pride, če lahko enota, ki se združuje, z združevanjem proizvodov na povezanih trgih pridobi sposobnost in spodbudo, da z učinkom vzvoda svoj močan položaj na enem trgu uporabi za to, da izključi konkurenco na drugem trgu. Ta učinek na druge trge mora biti predvidljiv v sorazmerno bližnji prihodnosti, da bi koncentracija povzročala težave v zvezi s konkurenco v smislu Uredbe št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij.

V zvezi z dokazi takih konglomeratnih učinkov je kakovost dokazov, ki jih predloži Komisija, da bi utemeljila nujnost sprejetja odločbe, ki koncentracijo razglaša za nezdružljivo s skupnim trgom, še posebej pomembna. Presoja konglomeratne koncentracije namreč temelji na prospektivni analizi, pri kateri upoštevanje daljšega obdobja v prihodnosti in učinka vzvoda, potrebnega za to, da bi prišlo do resnega oviranja učinkovite konkurence, pomenita, da sta niz razlogov in učinkov komaj opazna, nezanesljiva in težko ugotovljiva. Komisija lahko razglasi koncentracijo za nezdružljivo s skupnim trgom le, če je resno oviranje konkurence neposredna in takojšnja posledica te koncentracije. Tako oviranje, ki bi izhajalo iz bodočih odločitev enote, ki se združuje, se lahko šteje za neposredno in takojšnjo posledico koncentracije, če je postalo to bodoče ravnanje mogoče in ekonomsko smotrno zaradi spremembe značilnosti in strukture trga, ki jo je povzročila koncentracija.

V zvezi s koncentracijo med dvema podjetjema, ponudnikoma storitev in programske opremo za potrošniške in poslovne spletne komunikacije, je treba sposobnost izključevanja, ki naj bi jo imela nova enota z zagotavljanjem prednostne interoperabilnosti med zadevno programsko opremo, upoštevati zlasti tehnična inovacijska dela in čas trženja, ki so potrebna za izvedbo izključevanja. Če je učinek izključevanja odvisen od vrste prihodnjih in špekulativnih dejavnikov, je ta učinek preveč negotov, da bi se ga upoštevalo kot neposredno in takojšnjo posledico koncentracije, ampak bi bilo treba še dokazati poslovno spodbudo nove enote za izvajanje strategije izključevanja, obstoj tržne moči, zadostne za naložitev te strategije, in nesposobnost konkurenčnih podjetij za delovanje v nasprotju z izključevanjem.

(Glej točke od 115 do 135.)