11

V Prilogi 2 k Splošnim pravilom, naslovljeni „Splošne smernice kolegija vodij uprav za rabo jezikov na natečajih EPSO“ (v nadaljevanju: Splošne smernice), je navedeno: „Potrjeno splošno pravilo o rabi jezikov na natečajih EPSO je: — stabilni elementi spletišča urada EPSO so objavljeni v vseh uradnih jezikih EU, — razpisi natečajev, vključno z natečaji za jezikoslovce in natečaji v zvezi s širitvijo, pa tudi splošna pravila za javne natečaje se objavijo v vseh uradnih jezikih EU, — v vseh uradnih jezikih EU se opravljajo naslednji testi: — pristopni testi (verbalno in numerično razumevanje), — testi razumevanja jezika na natečajih za prevajalce, — predhodni preskusi prevajanja na natečajih za pravnike lingviste, — nadaljevalni tolmaški preskusi (na računalniku) na natečajih za tolmače, — preskusi kompetenc (prevajanja ali tolmačenja) na natečajih za jezikoslovce. […] — preverjanja v ocenjevalnem centru bodo izključno v drugem jeziku kandidatov, ki lahko izbirajo med angleščino, francoščino in nemščino. Podobno se tudi razpisi za prijavo interesa v natečajnih postopkih za pogodbene uslužbence, ki jih organizira urad, objavijo v vseh uradnih jezikih EU. Omejitev izbire drugega jezika upravičuje več dejavnikov. Prvič, v interesu službe je, da so novo zaposleni sposobni nemudoma začeti opravljati svoje delo in učinkovito opravljati naloge, za katere so bili zaposleni na področju ali v vlogi, zajeti na natečaju. Angleščina, francoščina in nemščina so najpogosteje uporabljani jeziki v institucijah. V teh jezikih tradicionalno potekajo sestanki članov institucij. To so tudi jeziki, ki se najpogosteje uporabljajo za komunikacijo znotraj institucij in komunikacijo institucij z zunanjim svetom. Tako stanje potrjujejo statistični podatki o izvirnem jeziku besedil, ki jih prevajajo prevajalske službe institucij. Glede na dejanske jezikovne potrebe institucij za namene notranjega in zunanjega komuniciranja je eno od meril izbora v skladu s prvim odstavkom člena 27 kadrovskih predpisov zadovoljivo znanje enega od teh treh jezikov, ki ga je treba preveriti v razmerah, ki posnemajo dejansko delovno okolje. Znanje tretjega jezika, kot je določeno v členu 45(2) kadrovskih predpisov, ne more nadomestiti znanja enega od teh treh jezikov ob zaposlitvi. Drugič, omejitev jezikov na nadaljnjih stopnjah natečajev utemeljuje narava zadevnih testov in preskusov. V skladu s členom 27 kadrovskih predpisov so se organi institucij za imenovanja odločili spremeniti natečajne postopke in leta 2010 uvedli metode ocenjevanja, ki temeljijo na kompetencah, tako da je mogoče bolje napovedati, ali so kandidati sposobni opravljati svoje naloge. Številne znanstvene raziskave so pokazale, da je s preverjanji v ocenjevalnih centrih, ki posnemajo dejansko delovno okolje, mogoče najbolje napovedati dejansko učinkovitost. Te metode se uporabljajo po vsem svetu kot najučinkovitejše metode ocenjevanja. Zaradi dolžine zaposlitve in stopnje mobilnosti znotraj institucij je tovrstna ocena ključnega pomena. Na podlagi ‚okvira kompetenc‘, ki ga določijo organi za imenovanja, se izbere več primernih vaj za oceno iskanih kompetenc. Da se omogočita pošteno ocenjevanje kandidatov ter neposredno sporazumevanje kandidatov z ocenjevalci in drugimi kandidati, ki sodelujejo v vaji, je pri uporabi te metode potrebno zlasti, da preverjanja v ocenjevalnem centru potekajo v skupnem sporazumevalnem jeziku (lingua franca) ali, v nekaterih okoliščinah, v edinem glavnem jeziku natečaja. V prvem primeru je treba sporazumevalni jezik izbrati izmed jezikov, za katere je najverjetneje, da jih kandidati znajo. Ob upoštevanju te predpostavke je treba potem storiti vse, da se prepreči diskriminacija med kandidati, zato je treba vse testirati v njihovem drugem jeziku. Ker pa mora biti ta jezik prav tako skupni sporazumevalni jezik, je treba izbiro drugega jezika omejiti. Glede na prej opisano tradicionalno rabo jezikov, ki se še vedno uporablja znotraj institucij, je treba to izbiro omejiti na angleščino, francoščino in nemščino. V ocenjevalnem centru se kandidatovo znanje jezika ne preverja; zadovoljivo znanje enega od treh navedenih jezikov kot drugega jezika povsem zadostuje za opravljanje testov in preskusov (to je v skladu z minimalnimi zahtevami iz člena 28 kadrovskih predpisov). Ta raven znanja jezika je povsem sorazmerna glede na prej opisane dejanske potrebe službe. Uporaba angleščine, francoščine ali nemščine kot izbranega drugega jezika na poznejših stopnjah natečajev ne pomeni diskriminacije na podlagi maternega jezika ali omejitve uporabe maternega jezika. Dejstvo, da morajo kandidati izbrati drugi jezik (angleščino, francoščino ali nemščino), ki ni njihov prvi jezik (običajno materni jezik ali na enakovredni ravni), zagotavlja, da je kandidate mogoče primerjati pod enakimi pogoji. Treba je tudi poudariti, da je zadovoljivo znanje drugega jezika odvisno predvsem od osebnih prizadevanj kandidatov. Ta zahteva je na vsak način sorazmerna glede na dejanske potrebe službe. Omejitev možnosti drugega jezika odraža, katere jezike danes govorijo Evropejci. Angleščina, francoščina in nemščina niso samo jeziki več držav članic Evropske unije, so tudi najbolj razširjeni tuji jeziki. Ljudje se kot tuje jezike najpogosteje učijo te tri jezike in menijo, da se je te jezike najkoristneje učiti. Kaže, da so dejanske potrebe službe tako smiseln odraz jezikovnih znanj, ki se lahko pričakujejo od kandidatov, zlasti ker se znanje jezikov v strogem pomenu besede (slovnične ali pravopisne napake ali napačna raba besed) pri preskusih kompetenc ne ocenjuje. Omejitev izbire drugega jezika na angleščino, francoščino ali nemščino torej ne pomeni nesorazmerne ovire za ljudi, ki se želijo udeležiti natečajev. Glede na razpoložljive informacije se taka omejitev dejansko tesno ujema z navadami in pričakovanji ljudi. Ustrezni statistični podatki podpirajo ugotovitev, da je omejitev možnosti drugega jezika za nekatere stopnje natečajev sorazmerna in nediskriminatorna. Angleščina, francoščina in nemščina so bili na primer najpogosteje izbrani jeziki, ko so lahko kandidati izbirali drugi jezik izmed 11 uradnih jezikov na najpomembnejših splošnih natečajih za uslužbence AD in AST za EU-25 leta 2005. Statistični podatki za natečaje po reformi leta 2010 ne kažejo diskriminacije v korist državljanov držav, v katerih so angleščina, francoščina ali nemščina uradni jeziki. Poleg tega statistični podatki za natečaje za uslužbence AD v letu 2010 kažejo, da veliko kandidatov še vedno izbere enega od teh treh jezikov kot svoj drugi jezik. Iz istih razlogov se zdi upravičeno od kandidatov zahtevati, naj enega od teh treh jezikov izberejo za komunikacijo z uradom EPSO in vnos podatkov za preverjanje dodatnih sposobnosti. Zato bi bilo treba za dosego ravnotežja med interesi službe in sposobnostmi kandidatov nekatere teste in preskuse izvajati v omejenem številu jezikov Evropske unije. Zagotoviti je namreč treba, da imajo uspešni kandidati ustrezno znanje kombinacije jezikov, ki jim bo omogočila učinkovito opravljanje nalog, in omogočiti, da se uporabijo metode za izbor, ki temeljijo na oceni učinkovitosti. Ker se razpisi natečajev in navodila za kandidate objavijo v 24 uradnih jezikih Unije ter ker lahko kandidati prvo stopnjo natečajev, ki je zelo pomembna, opravljajo v svojem maternem jeziku, ki si ga lahko izberejo izmed teh 24 jezikov, kaže, da je zagotovljeno pravično ravnotežje med interesi službe ter načeloma večjezičnosti in nediskriminacije glede na jezik. Zato mora izbira od primera do primera temeljiti na jezikovni ureditvi, ki jo sprejme upravni odbor urada EPSO, in specifični potrebi institucij, da zaposlijo kandidate, ki bodo sposobni nemudoma začeti opravljati svoje delo. Tako obstajata dva splošna scenarija: — prvi za splošne ali posebne profile, pri katerih so poleg splošnih kompetenc glavni dejavnik izbora strokovno znanje ali izkušnje na določenem področju ali delovnem mestu. V teh primerih je bistvena zahteva, da lahko kandidati opravljajo svoje delo in se sporazumevajo v večjezičnem okolju, kjer potreba po znanju najpogosteje uporabljanih jezikov v institucijah upravičuje omejitev izbire jezikov Evropske unije v natečajnem postopku, — drugi za profile, pri katerih je znanje enega ali več jezikov ključnega pomena, na primer za jezikoslovce ali druge profile, pri katerih se natečajni postopki organizirajo po jezikih. V teh primerih je treba poleg ocene splošnih kompetenc, kot je navedeno v prvem scenariju, druge teste in preskuse posebnih kompetenc organizirati v zadevnem jeziku oz. jezikih. Tudi pri tem pristopu pa bi bilo treba vsako odločitev o omejitvi števila jezikov na natečajih [preučiti] za vsak posamezen natečaj[, da bi se ugodilo] posebn[im] potreb[am] institucij.“