ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 63/39

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) 11. januarja 2010 – Etimine SA proti Secretary of State for Work and Pensions

(Zadeva C-15/10)

2010/C 63/62

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Etimine SA

Tožena stranka: Secretary of State for Work and Pensions

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali so izpodbijane razvrstitve boratov v Direktivi Komisije 2008/58/ES (1) (v nadaljevanju: Direktiva o 30. PTN) in/ali Uredbi Komisije št. 790/2009 (2) (v nadaljevanju: Uredba o 1. PTN) neveljavne iz enega od naslednjih razlogov: (i) razvrstitve so bile vključene v Direktivo o 30. PTN ob kršitvi bistvenih določb postopka; (ii) razvrstitve so bile vključene v Direktivo o 30. PTN ob kršitvi Direktive 67/548 (3) (DNS) in/ali kot posledica očitnih napak pri presoji, ker: (a) Komisija ni uporabila ali je napačno uporabila načelo „običajnega ravnanja ali uporabe“ iz Priloge VI k DNS; (b) so bila nezakonito uporabljena merila ocene tveganja; (c) Komisija ni uporabila ali je napačno uporabila merilo „primernosti“ v nasprotju s točko 4.2.3.3 Priloge VI k DNS; (d) Komisija ni ustrezno upoštevala potrebe po epidemioloških podatkih oziroma podatkih o ljudeh; in/ali (e) je Komisija nezakonito ekstrapolirala podatke, ki se nanašajo na eno od boratnih snovi, za razvrstitev drugih boratnih snovi in/ali take ekstrapolacije v nasprotju s členom 253 ES ni dovolj obrazložila; (iii) razvrstitve so bile vključene v Direktivo o 30. PTN ob kršitvi načela sorazmernosti, ki je temeljno načelo prava Skupnosti?

2. Ali so izpodbijane razvrstitve boratov v Uredbi o 1. PTN neveljavne, ker: (i) je bila Uredba o 1. PTN napačno sprejeta z uporabo postopka iz člena 53 kot njene pravne podlage; (ii) merila za novo usklajeno razvrstitev iz Priloge I k Uredbi (ES) 1278/2008 (4) (v nadaljevanju: Uredba ROP) niso bila uporabljena, namesto tega pa je bila napačno uporabljena Priloga VII k Uredbi ROP?

(1) Direktiva Komisije 2008/58/ES z dne 21. avgusta 2008 o trideseti spremembi Direktive Sveta 67/548/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi za namen njene prilagoditve tehničnemu napredku (UL L 246, str. 1).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 790/2009 z dne 10. avgusta 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 1272/2008 Evropskega Parlamenta in Sveta o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi z namenom njene prilagoditve tehničnemu in znanstvenemu napredku (UL L 235, str. 1).

(3) Direktiva Sveta z dne 27. junija 1967 o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih snovi (67/548/EGS) (UL 196, str. 1).

(4) Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL L 353, str. 1).
2.

Ali pravo Skupnosti, zlasti načelo svobode opravljanja storitev iz člena 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (prej člen 49 Pogodbe ES), nasprotuje ureditvi, kot je določena v členih 400 in 401 Wetboek van Inkomstenbelastingen 1992 in Koninklijk Besluit z dne 26. decembra 1998, v skladu s katero postopek registracije kot podjetje v Belgiji neomejeno in enako velja za belgijske ponudnike storitev in tiste s sedežem v drugi državi Evropske unije?
SL Uradni list Evropske unije C 80/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Stuttgart (Nemčija) 31. decembra 2009 – Andreas Michael Seeger proti Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart

(Zadeva C-554/09)

2010/C 80/20

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Stuttgart

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Andreas Michael Seeger

Tožena stranka: Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je mogoče pojem „material“ iz člena 13(d), druga alinea, Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 (1) razlagati tako, da pod ta pojem spada tudi embalažni material, kot so prazne steklenice za pijačo (prazna embalaža), ki jih prevaža trgovec z vinom in pijačami, ki ima trgovino, enkrat na teden dobavlja vino in pijače svojim strankam ter pri tem zbira prazno embalažo, da bi jo dostavil svojemu grosistu?

(1) UL L 102, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 63/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 30. novembra 2009 – INMOGOLF SA proti Administración General del Estado

(Zadeva C-487/09)

2010/C 63/32

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: INMOGOLF SA

Tožena stranka: Administración General del Estado

Vprašanji za predhodno odločanje

Glede na to, da je s členom 11(a) Direktive Sveta z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (69/335/EGS) (1) (sedaj Direktiva 2008/7/ES (2) z dne 12. februarja 2008) prepovedana obdavčitev trgovanja z delnicami, deleži ali drugimi enakovrstnimi vrednostnimi papirji in da so v skladu s členom 12(1)(a) države članice izključno pristojne za obračunavanje dajatev na prenos vrednostnih papirjev, zaračunanih bodisi pavšalno ali ne, ter da se v skladu s členom 108 zakona 24/1988 z dne 28. julija o trgu vrednostnih papirjev (v različici po spremembi, ki je bila opravljena z dvanajsto dodatno določbo zakona 18/1991 z dne 6. junija), čeprav določa splošno pravilo o oprostitvi od plačila davka na dodatno vrednost in davka na prenose premoženja za prenose vrednostnih papirjev, od teh prenosov kljub temu plačuje davek na prenose premoženja v obliki davka na odplačne prenose premoženja, če se nanašajo na dele družbenega kapitala družb, pri katerih nepremičnine pomenijo vsaj 50 % njihovih aktiv, in če pridobitelj zaradi tega prenosa pride v položaj, v katerem lahko izvršuje nadzor nad družbo, pri čemer se ne razlikuje med družbami s premoženjem in družbami, ki so gospodarsko dejavne:

1. ali je Direktiva Sveta z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (69/335/EGS) nasprotuje samodejni uporabi nacionalnih določb, kakršna je člen 108(2) zakona 24/1988 o trgu vrednostnih papirjev, v skladu s katerimi se obdavčijo nekateri prenosi vrednostnih papirjev, s katerimi se prikrivajo prenosi nepremičnin, čeprav niso bili opravljeni z namenom izogibanja plačilu davka?

Če namen izogibanja plačilu davka ni nujen:

2. ali je Direktiva Sveta z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (69/335/EGS) nasprotuje predpisom, kakršen je španski zakon 24/1988, v katerem je določena obdavčitev pridobitve večinskega deleža kapitala družb, v katerih nepremičnine pomenijo večino aktiv, čeprav gre za družbe, ki so povsem dejavne, in čeprav so nepremičnine neločljivo povezane z gospodarsko dejavnostjo družbe?

(1) UL L 249, 3.10.1969, str. 25.

(2) UL L 46, 21.2.2008, str. 11.
—

Ali je treba člen 27(4)(a) Uredbe (ES) št. 882/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali razlagati tako, da ne prepoveduje pobiranja pristojbine, ki ustreza minimalnim zneskom iz Priloge IV, oddelek B, k tej uredbi, od podjetnika za dejavnosti iz Priloge IV, oddelek A, k tej uredbi, tudi če stroški, ki jih imajo pristojni organi v zvezi z izdatki iz Priloge VI k tej uredbi, ne dosegajo teh minimalnih zneskov?
SL Uradni list Evropske unije C 63/32

Tožba, vložena 23. decembra 2009 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-551/09)

2010/C 63/52

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: K. Gross in M. Adam, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Avstrija

Predlogi tožeče stranke

1. Ugotovi naj se, da je Republika Avstrija kršila obveznosti iz člena 288 PDEU ter iz členov od 1 do 3 Odločbe Komisije z dne 30. aprila 2008 v postopku državne pomoči C 56/2007 (prej NN 77/2006) o državni pomoči Avstrije za privatizacijo Bank Burgenland (2008/719/ES), ker ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izterjavo pomoči.

2. Ugotovi naj se, da je Republika Avstrija kršila obveznosti iz člena 288 PDEU ter iz člena 4 Odločbe Komisije z dne 30. aprila 2008 v postopku državne pomoči C 56/2007 (prej NN 77/2006) o državni pomoči Avstrije za privatizacijo Bank Burgenland (2008/719/ES), ker Komisiji ni pravočasno sporočila informacij, potrebnih za izračun zneska pomoči.

3. Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Po mnenju Komisije se je rok Republike Avstrije za predložitev informacij, potrebnih za izračun zneska pomoči, določen v Odločbi Komisije z dne 30. aprila 2008 v postopku državne pomoči C 56/2007 (prej NN 77/2006) o državni pomoči Avstrije za privatizacijo Bank Burgenland (2008/719/ES), iztekel.

Sporazum o višini zneska, ki ga je treba izterjati, ki sta ga sklenili Komisija in Republika Avstrija po izteku zgoraj navedenega roka, je Republika Avstrija izpodbijala, ker je družba, na katero se nanaša izterjava, če bi morala vrniti pomoč, nameravala razveljaviti nakup Bank Burgenland. To naj bi imelo po podatkih Republike Avstrije daljnosežne posledice za gospodarstvo dežele Burgenland. Vendar Komisija meni, da to ne upravičuje odpovedi zahtevanemu vračilu.

Sodno izpodbijanje zgoraj navedene odločbe prav tako ne vpliva na obveznost njene izvršitve.
3.

Sodišče prve stopnje je napačno uporabilo pravo, ker ni upoštevalo postopkovnih pravil na področju izvajanja dokazov in je odločilo, da ne bo izvedlo dokaza, ki ga je predlagala tožeča stranka glede predložitve nekaterih dokumentov Komisije, ki so ob upoštevanju trditev, ki jih je Sodišče prve stopnje uporabilo pri zavrnitvi predlogov tožeče stranke, bistveni za obrambno interesov slednje. Kršitev pravice do poštenega sojenja, načela enakosti orožij in pravice do obrambe. Sodišče prve stopnje je s tem, da ni izvedlo predlaganega dokaza, kršilo temeljno pravico do poštenega sojenja, ki jo ima pritožnik, saj je zavrnilo izvedbo dokaza, ki je za pritožnika bistven, in tako kršilo njegovo pravico do obrambe, glede na to, da je bil njegov predlog zavrnjen z utemeljitvijo, da ni dokazal ravno tega, kar je želel potrditi z neizvedenim dokazom: če ni bilo že izrecno dokončno stališče Komisije o pritožbi iz leta 1994 zoper davčne predpise iz leta 1993 (vključno z davčnim dobropisom), ki so v bistvu enaki ukrepi, kot je sporni ukrep, ki jo je ta zavrnila, izjemna okoliščina, pa je to bilo vsaj ravnanje Komisije, saj je povzročilo nastanek legitimnih pričakovanj o pravilnosti davčnih ukrepov iz leta 1993, kar je privedlo do sprejetja spornega davčnega ukrepa.
4.

Sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo pravo s tem, da je kršilo postopkovna pravila glede presoje dokazov in dokaznega bremena v zvezi z objektivnimi, upoštevnimi, skladnimi in prepričljivimi indici, ki se pojavljajo v tem primeru in dokazujejo, da je Komisija pred Odločbo z dne 28. novembra 2000 predhodno preučila sporni davčni ukrep in to preučitev končala. Sodišče prve stopnje naj bi nepravilno uporabilo pravo s tem, da ni upoštevalo, da je bilo treba ponovno preučitev spornega davčnega ukrepa v letu 2000 opraviti v okviru postopka za veljavne pomoči.
—

naj se ugotovi, da je Helenska republika kršila svoje obveznosti iz Direktive 2007/63/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 78/855/EGS in 82/891/EGS glede zahteve po neodvisnem strokovnem poročilu ob združitvi ali delitvi delniških družb, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za uskladitev s to direktivo, ali jih vsaj ni sporočila Komisiji,
3.

Ali je treba člene od 308a do 308c DICZ ter upoštevne določbe Sporazuma razlagati tako, da bi morala država članica v okoliščinah, kakršne so zadevne, predhodno zaprositi Komisijo, naj prekine izvajanje tarifne kvote, da bi omogočila pravično in nediskriminatorno obravnavo italijanskih uvoznikov glede na uvoznike drugih držav članic?
SL Uradni list Evropske unije C 11/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom 5. novembra 2009 – Shirley McCarthy proti Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-434/09)

2010/C 11/30

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Shirley McCarthy

Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je oseba, ki ima dvojno državljanstvo, Irske in Združenega kraljestva, in ki je vse življenje prebivala v Združenem kraljestvu, „upravičenec“ v smislu člena 3 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES?
1.

Ali je treba sodbi v zadevi MPA Pharma proti Rhône-Poulenc Pharma (1) (C-232/94) in v združenih zadevah Bristol Myers Squibb in drugi proti Paranova (2) (C-427/93, C-429/93 in C-436/93) razlagati tako, da vzporedni uvoznik, ki je imetnik dovoljenja za trženje vzporedno uvoženega zdravila in ki razpolaga z informacijami o njem ter drugemu podjetju daje navodila glede nakupovanja in prepakiranja zdravila, glede zunanjosti embalaže proizvoda in glede določb, ki jih je treba sprejeti v zvezi s proizvodom, krši pravico imetnika blagovne znamke, ko kot podjetje za prepakiranje na zunanji embalaži vzporedno uvoženega zdravila navaja sebe, in ne drugega podjetja, ki je imetnik dovoljenja za prepakiranje, ki je proizvod uvozilo in ki je dejansko opravilo prepakiranje, vključno s (ponovno) namestitvijo blagovne znamke imetnika blagovne znamke?
1.

Ali je člen 3(1)(c) Direktive Sveta z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (76/207/EGS) (1) v različici, ki izhaja iz Direktive 2002/73/ES, treba razlagati tako, da v okviru sistema delovnega prava, ki pri splošnem varstvu delavcev pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi upošteva njihovo socialno (finančno) odvisnost od delovnega mesta, nasprotuje določbi kolektivne pogodbe, ki določa posebno varstvo pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi, ki presega zakonsko splošno varstvo pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi in ki se uporablja le, dokler obstaja socialno (finančno) zagotovilo, kar pa se običajno zgodi z dajatvijo v obliki starostne pokojnine, če ta starostna pokojnina za moške in ženske nastopi ob različnem času?
SL Uradni list Evropske unije C 297/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Bonn (Nemčija) 9. septembra 2009 – Pfleiderer AG proti Bundeskartellamt

(Zadeva C-360/09)

2009/C 297/23

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Bonn

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Pfleiderer AG

Tožena stranka: Bundeskartellamt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe o konkurenčnem pravu Skupnosti, zlasti člena 11 in 12 Uredbe št. 1/2003 in člen 10(2) ES v povezavi s členom 3(1)(g) ES, razlagati tako, da se oškodovancu omejevalnega sporazuma pri uveljavljanju civilnopravnih zahtevkov ne sme odobriti vpogleda v prošnje za ugodno obravnavo in v informacije, ki so jih v zvezi s tem prostovoljno razkrili prosilci, ter v dokumentacijo, ki jo je organ za varstvo konkurence države članice pridobil v skladu z merili nacionalne ureditve o ugodni obravnavi v okviru postopka za plačilo globe, katerega namen je (tudi) uporaba člena 81 ES?
2)

Ali na odgovor na prvo vprašanje vpliva, da: (a) se v nekaterih primerih pogodbene pravice pridobijo v zameno za to, da stranka že obstoječe pravice za prebivanje v objektu v časovnem zakupu v nekem kraju za enega ali več stalnih tednov deponira pri MRL? (b) se lahko stranka v katerem koli letu odloči, da svojega upravičenja do točk za tisto leto v celoti ali delno ne bo unovčila za nobeno pravico za prebivanje, in lahko namesto tega izbere povečanje svojega upravičenja v naslednjem letu ali pa lahko, glede na pogodbene pogoje programa v vsakem letu, poveča svoje upravičenje v tem letu tako, da si točke „izposodi“ od svojega upravičenja do točk v naslednjem letu? (c) se nepremičnine, ki predstavljajo nastanitvene zmogljivosti, lahko spremenijo v času od pridobitve točkovnih upravičenj do unovčenja točk za pravico do prebivanja v nepremičnini? (d) lahko izvajalec, ki opravlja storitev, spreminja število točk, do katerih je stranka upravičena vsako leto, v skladu s pogodbenimi pogoji programa? (e) lahko pritožnica občasno omogoči osebam s točkovnimi upravičenji dostop do članstva v zunanjem programu izmenjave pravic do uporabe počitniških objektov na podlagi časovnega zakupa? (f) lahko pritožnica občasno omogoči osebam s točkovnimi upravičenji, da zamenjajo svoje točke za nastanitve v hotelih, ki jih upravlja pritožnica, ali za druge ugodnosti, ki jih ta zagotavlja?
2.

Ali je nacionalni predpis, na podlagi katerega se izda dovoljenje za opravljanje linijskega avtobusnega prevoza in tako za opravljanje javnega prevoza, ki na podlagi ustreznega voznega reda omogoča redno povezavo med določenimi postajališči, in ki določa, da se dovoljenje zavrne, če se ob začetku opravljanja predlaganega linijskega avtobusnega prevoza prihodki konkurenčnega podjetja, ki opravlja prevoze na delno ali povsem enakih progah, s tem bistveno zmanjšajo, tako da nadaljnje opravljanje linijskih prevozov s strani konkurenčnega podjetja s tržnogospodarskega vidika ne bi bilo več donosno, v skladu s svobodo ustanavljanja in opravljanja storitev v smislu člena 49 ES in naslednjih ter s konkurenčnim pravom EU v smislu člena 81 ES in naslednjih?
SL Uradni list Evropske unije C 267/48

Tožba, vložena 11. septembra 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

(Zadeva C-363/09)

2009/C 267/80

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Parpala in F. Jimeno Fernández, zastopnika)

Tožena stranka: Kraljevina Španija

Predloga tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da je obdržala v veljavi člen 38 zakona 43/2002 z dne 20. novembra 2002 o varstvu zdravja rastlin, ni izpolnila obveznosti iz člena 13 Direktive 91/414/EGS (1)

— Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Direktiva 91/414/EGS je bila sprejeta zaradi potrebe po uskladitvi nacionalnih predpisov glede dajanja fitofarmacevtskih sredstev v promet. Zato so z njo določena enotna pravila o pogojih in postopkih za registracijo takih proizvodov.

Člen 13 te direktive določa, prvič, pravila glede podatkov, ki jo morajo predložiti vlagatelj prijave določenega fitofarmacevtskega sredstva, in drugič, pravila glede uporabe in varovanja teh podatkov, tako da je, razen v določenih izjemah, zagotovljena njihova zaupnost.

Direktiva je področje popolnoma uskladila, zato država članica ne sme sprejeti predpisov na državni ravni, ki bi nalagala gospodarskim subjektom, da morajo deliti podatke, ki jih je predložil prvi vlagatelj, razen v primerih določenih s členom 13(7).

Kljub temu je s členom 38 zakona 43/2002 dovoljen dostop do podatkov iz študij in poskusov tudi v primerih, ki niso določeni z Direktivo.

Komisija meni, da glede na to, da država Španija ni imela diskrecijske pravice pri prenosu člena 13 Direktive 91/414/EGS v nacionalno zakonodajo in da ni začela postopka za ugotovitev ničnosti te določbe, je odstopanje od ureditve dostopa do podatkov priloženih k vlogam za registracijo fitofarmacevtskih sredstev, če to odstopanje ni določeno z zadevno direktivo, kršitev prava Skupnosti.

(1) Direktiva Sveta z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL L 230, str. 1).
1.

Ali je treba člen 2(i) in (k) Uredbe Sveta (EGS) št. 259/93 z dne 1. februarja 1993 o nadzorovanju in kontroli pošiljk odpadkov znotraj Evropske skupnosti (1), v Skupnost in iz nje v povezavi s členom 1(e) in (f) Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (2) in s točko D10 priloge II A in točko R1 priloge II B k tej direktivi razlagati tako, da se prvo merilo, ki ga je Sodišče postavilo v sodbi z dne 13. februarja 2003 v zadevi Komisija proti Luksemburgu (C-458/00, Recueil, str. I-1553) – in sicer da se lahko sežiganje odpadkov šteje za predelavo odpadkov zaradi pridobivanja energije v smislu točke R1 priloge II B k tej Direktivi (to pomeni, da mora biti glavni cilj postopka omogočiti koristnost odpadkov, in sicer pridobivanje energije) – lahko izpolni tudi, če ni podana nobena od okoliščin, ki jih je Sodišče v tej sodbi navedlo kot dejavnike, ki pričajo o predelavi odpadkov, to pomeni, ko upravljavec obrata, v katerem sežigajo odpadke, za ta postopek dobavitelju ne plača in obrat ni tehnično prilagojen temu, da bi bilo mogoče ob pomanjkanju odpadkov postopek opraviti s primarnimi viri energije?
—

Ugotovi naj se, da Republika Avstrija, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive Sveta 2006/88/EG z dne 24. oktobra 2006 o zahtevah za zdravstveno varstvo živali in proizvodov iz ribogojstva ter o preprečevanju in nadzoru nekaterih bolezni pri vodnih živalih (1) (kot je bila spremenjena z Direktivo Komisije z dne 30. aprila 2008 o spremembi Priloge IV k Direktivi Sveta 2006/88/ES glede spomladanske viremije pri krapih (SVC) (2)), oziroma da o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu z navedeno direktivo;
—

bodisi samo, če med škodnim dogodkom in ozemljem te prve države obstaja tesna, bistvena in pomembna povezava in, v tem drugem primeru, če ta povezava izhaja iz: — števila vzpostavljenih povezav s sporno stranjo iz te prve države članice kot absolutno število ali relativno glede na vse vzpostavljene povezave s to stranjo, — stalnega bivališča ali državljanstva osebe, ki uveljavlja kršitev svojih osebnostnih pravic, ali bolj splošno vpletenih oseb, — jezika, v katerem se prenaša sporna informacija, ali kakršnekoli druge okoliščine, ki lahko kaže na voljo urednika strani, da se obrača prav na javnost te prve države, — kraja, kjer so se odvili navedeni dogodki in/ali kjer so bili posneti fotografski negativi, ki so eventualno objavljeni, — drugih meril?
SL Uradni list Evropske unije C 233/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d'appello di Roma (Italija) 24. julija 2009 – Luigi Ricci proti Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

(Zadeva C-286/09)

2009/C 233/14

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte d'appello di Roma

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Luigi Ricci

Tožena stranka: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 17 ES, 39 ES in 42 ES ter upoštevne določbe Uredbe št. 1408/71 razlagati tako, da se načelo seštevanja vseh zavarovalnih dob za pridobitev in ohranitev pravic do dajatev – načelo, ki je bilo uvedeno s sprejetjem Uredbe Sveta št. 1408/71 – uporabi v vseh primerih, v katerih je treba za priznanje pravice do določene dajatve uporabiti sistem seštevanja in določitve sorazmernega deleža, tako da se upoštevajo zavarovalne dobe, dopolnjene v skladu z zakonodajo vsake države članice, in zavarovalne dobe, dopolnjene v skladu s pokojninskim sistemom, ki velja za uslužbence institucij Skupnosti?
1)

Ali člen 21 in naslednji Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (1) (Uredba Bruselj IIa) v zvezi s priznavanjem in izvrševanjem sodnih odločb drugih držav članic na podlagi člena 2(4) Uredbe Bruselj IIa, veljajo tudi za izvršljive začasne ukrepe glede pravice do varstva in vzgoje otroka iz člena 20 Uredbe Bruselj IIa?