ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Člena 3(2) in (4) ter 10(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) v povezavi z enajsto uvodno izjavo te direktive je treba razlagati tako, da se funkcije dodeljevanja nacionalnih številskih virov in upravljanja nacionalnih načrtov številčenja obravnava kot regulativne funkcije. Države članice niso zavezane dodeliti teh različnih funkcij različnim nacionalnim regulativnim organom.
1)

Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS, in, v vsakem primeru, da jih ni posredovala Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
SL Uradni list Evropske unije C 153/4

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

(Zadeva C-518/06) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Zavarovanje avtomobilske odgovornosti - Člena 43 ES in 49 ES - Direktiva 92/49/EGS - Nacionalna zakonodaja, v kateri je za zavarovalna podjetja določena obveznost sklepanja pogodb - Omejitev svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev - Socialno varstvo oškodovancev v prometnih nesrečah - Sorazmernost - Prosto določanje premijskih stopenj s strani zavarovalnih podjetij - Načelo nadzora v matični državi članici)

2009/C 153/08

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in N. Yerrell, zastopnika)

Tožena stranka: Italijanska republika (zastopnik: M. Fiorilli, zastopnik)

Intervenientka v podporo predlogom tožene stranke: Republika Finska (zastopnik: J. Himmanen, zastopnica)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države — Kršitev členov 43 ES in 49 ES — Kršitev členov 6, 9, 29 in 39 Direktive Sveta 92/49/EGS z dne 18. junija 1992 o spremembah direktiv 73/239/EGS in 88/357/EGS in o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja (tretja direktiva o premoženjskem zavarovanju) (UL L 228, str. 1) — Izračun zavarovalnih premij — Obveznosti, naložene zavarovalnim podjetjem s sedežem v drugi državi članici

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Komisija Evropskih skupnosti, Italijanska republika in Republika Finska nosijo svoje stroške.

(1) UL C 42, 24.2.2007.
1.

Italijanska republika s tem, da je uvoz vojaških sredstev v obdobju od 1. januarja 1998 do 31. decembra 2002 oprostila plačila carin, in s tem, da ni izračunala, ugotovila in Komisiji Evropskih skupnosti dala na voljo lastnih sredstev, ki zaradi te oprostitve niso bila zbrana, niti zamudnih obresti, ki jih je treba plačati, ker ta lastna sredstva niso bila pravočasno dana na voljo Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996, ter iz enakih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti.
3)

Če obstajajo pravila nacionalnega prava glede pravice do pritožbe zoper odločbo o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, pri čemer je značilno, da o celotni zadevi v glavni stvari ves čas odloča predložitveno sodišče in je le predložitvena odločba predmet omejene pritožbe, je treba člen 234, drugi odstavek, ES razlagati tako, da pristojnosti, ki jo ta določba Pogodbe daje vsakemu nacionalnemu sodišču, da Sodišču predlaga sprejetje predhodne odločbe, ni mogoče izpodbijati na podlagi takih pravil, ki omogočajo pritožbenemu sodišču, da spremeni odločbo o predlogu za sprejetje predhodne odločbe pred Sodiščem, da izloči ta predlog in da naloži nacionalnemu sodišču, ki je izdalo navedeno odločbo, da ponovno začne postopek, ki je bil prekinjen.
—

preden so v celoti ali deloma izvedeni, presodi, ali je za projekte, ki spadajo na področje uporabe Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, v različici pred spremembami, uvedenimi z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, in v različici po njih, treba izvesti presojo vplivov na okolje, in da se izvede presoja njihovih vplivov v skladu s členi od 5 do 10 Direktive 85/337, če bodo verjetno pomembno vplivali na okolje zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, in pred izdajo soglasij za gradnjo polja vetrnih elektrarn in za povezana dela v Derrybrienu v okrožju Galway ter pred izvedbo del opravi presoja vplivov projekta na okolje v skladu s členi od 5 do 10 Direktive 85/337 v različici pred spremembami ali po njih, uvedenih z Direktivo Sveta 97/11,
SL Uradni list Evropske unije C 301/6

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 23. septembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Birgit Bartsch proti Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

(Zadeva C-427/06) (1)

(Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Člen 13 ES - Direktiva 2000/78/ES - Sistem poklicne pokojnine, ki od prejemanja pokojnine izključuje preživelega zakonca, ki je več kot petnajst let mlajši od umrlega delavca - Diskriminacija zaradi starosti - Zveza s pravom Skupnosti)

(2008/C 301/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesarbeitsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Birgit Bartsch

Tožena stranka: Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesarbeitsgericht – Razlaga načela prepovedi diskriminacije zaradi starosti, člena 13 ES in Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16) – Sistem poklicne pokojnine (betriebliche Altersversorgung) ki od prejemanja pokojnine (Ruhegeld) izključuje preživelega zakonca, ki je več kot petnajst let mlajši od umrlega delavca – Uporaba načela prepovedi diskriminacije zaradi starosti, če ni navezne okoliščine s položajem, ki ga urejajo druge določbe prava Skupnosti.

Izrek

Pravo Skupnosti ne vsebuje prepovedi vsakršne diskriminacije zaradi starosti, katere varstvo bi države članice morale zagotavljati, kadar domnevno diskriminatorno obravnavanje ni povezano s pravom Skupnosti. Taka zveza s pravom Skupnosti ne izhaja iz člena 13 ES niti – v okoliščinah, kot so te v zadevi v glavni stvari – iz Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu pred iztekom roka za prenos, ki zavezuje zadevno državo članico.

(1) UL C 326, 30.12.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 209/6

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 26. junija 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemčija) – Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06) proti Landkreis Mittweida, in Steffen Schubert (C-335/06) proti Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

(Združene zadeve od C-334/06 do C-336/06) (1)

(Direktiva 91/439/EGS - Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj - Odvzem vozniškega dovoljenja v državi članici zaradi uživanja mamil ali alkohola - Novo vozniško dovoljenje, izdano v drugi državi članici - Zavrnitev priznanja pravice do vožnje v prvi državi članici - Prebivališče, ki ni v skladu z Direktivo 91/439/EGS)

(2008/C 209/08)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Chemnitz

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06), Steffen Schubert (C-335/06)

Toženi stranki: Landkreis Mittweida, Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Chemnitz – Razlaga členov 1(2) ter 8 (2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS o vozniških dovoljenjih – Zavrnitev priznanja veljavnosti vozniškega dovoljenja, izdanega v drugi državi članici po izreku trajanja prepovedi, imetniku, ki mu je bilo nacionalno vozniško dovoljenje odvzeto zaradi vožnje pod vplivom alkohola, imetnik pa ni mogel predložiti medicinsko- psihološkega izvida, nujnega za pridobitev novega dovoljenja v svoji državi bivališča – Zloraba pravice.

Izrek

Člene 1(2), 7(1) in 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) Evropskega parlamenta in Sveta št. 1882/2003 z dne 29. septembra 2003, je treba razlagati tako, da nasprotujejo temu, da država članica v okoliščinah, kot so v zadevah v glavni stvari, na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica zunaj obdobja prepovedi zaprositi za novo dovoljenje, ki je bilo določeno za zadevno osebo, in da torej ne prizna veljavnosti tega dovoljenja, vse dokler njegov imetnik ne izpolni pogojev, ki veljajo v prvi državi članici za izdajo novega dovoljenja po odvzemu prejšnjega dovoljenja, med katerimi je preizkus sposobnosti za vožnjo, ki dokazuje, da ni več razlogov, ki so upravičevali navedeni odvzem.

V enakih okoliščinah navedene določbe ne nasprotujejo temu, da država članica na svojem ozemlju ne prizna pravice do vožnje, ki izhaja iz vozniškega dovoljenja, ki ga je kasneje izdala druga država članica, če je na podlagi navedb v tem dovoljenju ali drugih nespornih informacij države članice izdajateljice dokazano, da imetnik tega dovoljenja, ki mu je bilo na ozemlju prve države članice odvzeto prejšnje dovoljenje, v času, ko je bilo izdano novo dovoljenje, ni imel običajnega prebivališča na ozemlju države članice izdajateljice.

(1) UL C 261, 28.10.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 223/7

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. julija 2008 – Bertelsmann AG, Sony Corporation of America proti Komisiji Evropskih skupnosti, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, association internationale), Sony BMG Music Entertainment BV

(Zadeva C-413/06 P) (1)

(Pritožba - Konkurenca - Nadzor koncentracij podjetij - Skupno podjetje Sony BMG - Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Komisije o združljivosti koncentracije s skupnim trgom - Sodni nadzor - Obseg - Dokazni standard - Vloga obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah - Krepitev ali vzpostavitev kolektivnega prevladujočega položaja - Obrazložitev odločb o odobritvi koncentracije - Uporaba zaupnih podatkov)

(2008/C 223/10)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Bertelsmann AG (zastopnika: P. Chappatte in J. Boyce, Solicitors), Sony Corporation of America (zastopniki:N. Levy, Barrister, R. Snelders, odvetnik, T. Graf, odvetnik)

Druge stranke v postopku: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala) (zastopniki: S. Crosby in J. Golding, Solicitors, I. Wekstein-Steg, odvetnik), Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Whelan in K. Mojzesowicz, zastopnika), Sony BMG Music Entertainment BV (zastopniki: N. Levy, Barrister, R. Snelders, odvetnik, T. Graf, odvetnik)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 13. julija 2006 v zadevi Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mednarodno združenje) proti Komisiji ES, T-464/04, s katero je Sodišče prve stopnje odločbo Komisije z dne 19. julija 2004 o združljivosti koncentracije, ki se nanaša na vzpostavitev skupnega podjetja, v katerem so združene dejavnosti Sony in Bertelsmann na področju glasbenih zapisov, s skupnim trgom in Sporazumom EGP (zadeva št. COMP/M.3333 – Sony/BMG), razglasilo za nično.

Izrek

1) Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 13. julija 2006 v zadevi Impala proti Komisiji, T-464/04, se razveljavi.

2) Zadeva se vrne v odločanje Sodišču prve stopnje.

3) Odločitev o stroških se pridrži.

(1) UL C 326, 30.12.2006.
1)

Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 13. junija 2006 v zadevi Boyle in drugi proti Komisiji (od T-218/03 do T-240/03), s katero je na eni strani zavrglo kot nedopustne tožbe T. Flahertyja in L. Murphyja ter družbe Ocean Trawlers Ltd za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/245/ES z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je prejela Komisija za povečanje ciljev VUP IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov, in s katero je na drugi strani tožečim strankam naložilo plačilo svojih stroškov, se razveljavi.
1)

Člen 13(2)(a) Uredbe Sveta št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996 in spremenjena z Uredbo (ES) št. 647/2005 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. aprila 2005, ne nasprotuje temu, da delavec migrant, za katerega velja sistem socialne varnosti države članice zaposlitve, prejema družinske dajatve v državi članici stalnega prebivališča na podlagi nacionalne zakonodaje te države.
SL Uradni list Evropske unije C 128/8

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – K. D. Chuck proti Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

(Zadeva C-331/06) (1)

(Pokojninsko zavarovanje - Delavec državljan države članice - Prispevki za socialno varnost - Različne dobe - Različne države članice - Izračun zavarovalnih dob - Zahtevek za pokojnino - Stalno prebivališče v tretji državi)

(2008/C 128/12)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank Amsterdam

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: K. D. Chuck

Tožena stranka: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank Amsterdam – Razlaga člena 48 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2) – Pokojninsko zavarovanje – Izračun zavarovalnih dob državljana države članice, ki je delal v dveh drugih državah članicah – Kraj prebivanja v tretji državi v trenutku upokojitve.

Izrek

Člen 48(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo (ES) št. 631/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004, pristojni instituciji zadnje države članice, v kateri je stalno prebival delavec državljan države članice, nalaga, da za izračun starostne pokojnine tega delavca, ki v času vložitve zahtevka za dodelitev te pokojnine prebiva v tretji državi, upošteva dobe, v katerih je delal v drugi državi članici pod istimi pogoji, kot če bi delavec še vedno stalno prebival na območju Skupnosti.

(1) UL C 281, 18.11.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 64/10

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 24. januarja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal – Združeno kraljestvo) – The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz in Birol Ozturk proti Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-294/06) (1)

(Pridružitveni sporazum EGS-Turčija - Prosto gibanje delavcev - Sklep Pridružitvenega sveta št. 1/80 - Člen 6(1), prva alinea - Delavec, vključen v zakoniti trg dela - Dovoljenje za vstop kot študent ali oseba „au-pair“ - Vpliv na pravico do prebivanja)

(2008/C 64/13)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz in Birol Ozturk

Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal – Razlaga člena 6(1) Sklepa 1/80 Pridružitvenega sveta EGS/Turčija – Pojem delavca, ki je vključen v zakoniti trg dela države članice – Turška državljanka, zaposlena kot „au-pair“, ki je za opravljanje te dejavnosti pridobila dvoletno dovoljenje za prebivanje – Turški državljani z dovoljenjem za prebivanje zaradi izobraževanja in delovnim dovoljenjem, ki v šolskem letu dopušča do 20 ur dela tedensko.

Izrek

Dejstvo, da je bilo turškemu državljanu dovoljeno vstopiti na ozemlje države članice kot osebi „au-pair“ ali študentu, ne more odvzeti temu državljanu statusa „delavca“ in mu preprečiti vključitve v „zakoniti trg dela“ te države članice v smislu člena 6(1) Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve. To dejstvo torej navedenemu državljanu ne more preprečiti, da bi se za podaljšanje svojega delovnega dovoljenja in za pridobitev z njim povezane pravice do prebivanja skliceval na to določbo.

(1) UL C 237, 30.9.2006.
2)

Obravnava prodajnega mesta za mlečne kvote, kot da le-to ni davčni zavezanec za dejavnosti oziroma transakcije, ki bi jih opravljalo kot organ oblasti v smislu člena 4(5) Šeste direktive 77/388, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2001/41, ne more povzročiti znatnega izkrivljanja konkurence, saj to prodajno mesto v primeru, kot je v zadevi v postopku v glavni stvari, ni soočeno z zasebnimi subjekti, ki opravljajo storitve, ki so v konkurenci z javnimi storitvami. Ker ta ugotovitev velja za vsa prodajna mesta, ki delujejo na določenem območju prenosa, ki ga je določila zadevna država članica, je treba navesti, da je navedeno območje upoštevni geografski trg za ugotovitev obstoja znatnega izkrivljanja konkurence.
2)

Tožba, ki so jo pred Sodiščem prve stopnje Evropskih skupnosti vložile Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH in Stadtwerke Uelzen GmbH in se nanaša na razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2001)3967 konč. z dne 11. decembra 2001, v kateri je določeno, da nemški sistem davčne oprostitve za rezerve, ki so jih oblikovali upravljalci jedrskih central z namenom varne odstranitve radioaktivnih odpadkov iz njih in dokončnega zaprtja svojih objektov, ne pomeni pomoči v smislu člena 87(1) ES, se zavrže kot nedopustna.
SL Uradni list Evropske unije C 223/3

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 17. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Italiji

(Zadeva C-371/05) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 92/50/EGS - Člena 11 in 15(2) - Javna naročila storitev - Oddaja informacijskih storitev s strani občine Mantova (Italija) - Neposredna oddaja brez predhodne objave obvestila o naročilu)

(2008/C 223/03)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: X. Lewis, C. Zadra, L. Visaggio in C. Cattabriga, zastopniki)

Tožena stranka: Republika Italija (zastopnika: I. M. Braguglia, zastopnik, in G. Fiengo, avvocato dello Stato)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 11 in 15(2) Direktive Sveta 92/50/EGS (UL L 209, str. 1) – Oddaja informacijskih storitev s strani občine Mantova – Neposredna oddaja brez predhodne objave obvestila o naročilu.

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 10, 14.1.2006.
1.

Republika Finska ni izpolnila obveznosti iz člena 26 ES, iz člena 20 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti in, posledično, iz skupne carinske tarife s tem, da je uvoz vojaške opreme v letih od 1998 do 2002 oprostila plačila carin, in ni izpolnila niti obveznosti iz členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996, ter iz enakih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti s tem, da ni izračunala, ugotovila in Komisiji dala na voljo s tem povezanih lastnih sredstev, in s tem, da ni plačala zamudnih obresti, ker navedenih lastnih sredstev ni dala na voljo Komisiji Evropskih skupnosti.
1)

Italijanska republika, zato ker sta člen 10 zakona št. 93 z dne 23. marca 2001 o okoljevarstvenih določbah in člen 1(17) in (19) zakona št. 443 z dne 21. decembra 2001 o prenosu pooblastila vladi glede infrastrukture, objektov in naprav za strateško proizvodnjo ter drugih posegov v zvezi z oživitvijo proizvodnje s področja uporabe nacionalnih predpisov o odpadkih izvzela izkopano zemljo in kamenje, ki sta namenjena za dejansko ponovno uporabo pri zasutjih, nasutjih, nasipih in za mletje, z izjemo tistih iz onesnaženih predelov in iz saniranih predelov, v katerih koncentracija škodljivih snovi presega mejne vrednosti, ki so določene v veljavnih predpisih, ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991.
1)

Pojem uporabnika ali „prizadetega“ podjetja v smislu člena 4(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) in pojem „zadevne“ stranke v smislu člena 16(3) te direktive je treba razlagati tako, da se lahko nanašata ne samo na podjetje s (prej) pomembno tržno močjo na upoštevnem trgu, ki je predmet odločbe nacionalnega regulativnega organa, sprejete v postopku analize trga na podlagi člena 16 iste direktive in katere naslovnik je, ampak tudi na uporabnike in konkurente tega podjetja s (prej) pomembno tržno močjo, ki sami niso naslovniki te odločbe, vendar ta zadeva njihove pravice.
1)

Zvezna republika Nemčija, s tem ko je pridržala prehodne določbe ali „pridobljene pravice“, ki psihoterapevtom omogočajo pridobitev dovoljenja ali odobritve, izdane neodvisno od veljavnih pravil o koncesiji v zdravstvu, le za psihoterapevte, ki so opravljali poklic v okviru obveznega nemškega zdravstvenega zavarovanja, in ni upoštevala primerljivih ali podobnih poklicnih dejavnosti, ki so jih opravljali psihoterapevti v drugih državah članicah, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 ES.
2)

Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 1. julija 2004 v zadevi Salzgitter proti Komisiji (T-308/00) se razveljavi v delu, v katerem je bila razglašena ničnost členov 2 in 3 Odločbe Komisije 2000/797/ESPJ z dne 28. junija 2000 o državni pomoči, ki jo Nemčija izvaja v korist družb Salzgitter AG in Preussag Stahl AG ter hčerinskih jeklarskih družb skupine, danes združenih pod imenom Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG), in v delu, v katerem so bili določeni stroški.
1.

Ali pravo Unije, zlasti člen 31 Tretje direktive o življenjskem zavarovanju (1) in člen 15(1) Druge direktive o življenjskem zavarovanju (2), eventualno v povezavi s členom 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero se popolne potrošniške informacije posredujejo šele po vložitvi zahtevka potrošnika, in sicer z zavarovalno polico („model zavarovalne police“)? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, ali že na podlagi tega nastane pravica potrošnika do ugovora, to je razveljavitev zavarovalne pogodbe? Ali lahko taki pravici nasprotuje ugovor izgube ali zlorabe pravice?