ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Davčna zakonodaja

(člen 56 PDEU)

Summary

Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje določbi države članice, na podlagi katere se odobritev davčne olajšave za naložbe podjetju, ki ima sedež le v tej državi članici, zavrne samo zato, ker se investicijsko blago, v zvezi s katerim se uveljavlja ta olajšava, fizično uporablja na ozemlju druge države članice.

Taka nacionalna določba – ki za naložbe na ozemlju druge države članice, ki ni država članica sedeža zadevnega podjetja, določa manj ugodno davčno ureditev, kot velja za naložbe na nacionalnem ozemlju – lahko namreč, če ne že odvrne nacionalna podjetja od tega, da bi v drugi državi članici opravljala storitve, za katere je potrebna uporaba investicijskega blaga v zadnjenavedeni državi članici, pa vsaj naredi to opravljanje čezmejnih storitev manj privlačno ali težje od opravljanja storitev na nacionalnem ozemlju z investicijskim blagom, ki je tam.

Take zakonodaje ni mogoče upravičiti z nujnostjo zagotavljanja usklajenosti nacionalnega davčnega sistema, saj z vidika zadevnega nacionalnega davčnega sistema ne obstaja neposredna zveza med odobritvijo podjetju rezidentu, ki opravlja storitve v drugih državah članicah, davčne olajšave v zvezi z investicijskim blagom, ki ga za to uporablja, na eni strani ter financiranjem te davčne ugodnosti z davkom na dohodek, ki ga ustvarijo prejemniki storitev, opravljenih s tem blagom, na drugi strani.

Take zakonodaje prav tako ni mogoče upravičiti z nujnostjo preprečevanja zlorab, saj vpliva na vsako podjetje, ki uporablja investicijsko blago na ozemlju druge države članice, in to tudi če ni objektivnih elementov, s katerimi bi bilo mogoče dokazati obstoj povsem umetnega konstrukta brez gospodarske resničnosti, katerega edini namen je pridobitev davčne ugodnosti.

Poleg tega take nacionalne določbe, s katero je sistematično zavrnjena davčna ugodnost, če naložba ni izvedena na nacionalnem ozemlju, ne glede na to, da zadevna naložba ni povezana z nobenim socialnim ciljem, ni mogoče upravičiti s pristojnostjo držav članic, da izberejo interese skupnosti, ki jih želijo spodbujati z določitvijo davčnih ugodnosti.

(Glej točke 17, 23, 25, od 28 do 30, 32 in 34 ter izrek.)
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 26. aprila 2012 –

Komisija proti Cipru

(Zadeva C‑125/09)

„Neizpolnitev obveznosti države – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Direktivi 2002/21/ES in 2002/20/ES – Pravica do prehoda – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku“

Akti institucij – Direktive – Izvajanje držav članic – Potreba po jasnem in natančnem prenosu – Sektor za telekomunikacije – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Direktivi 2002/20 in 2002/21 – Obveznost držav članic, da zagotovijo priznanje pravice do prehoda po javnih zemljiščih oziroma nad in pod njimi na podlagi preglednih, nepristranskih in pravočasnih postopkov (direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2002/20, člen 4(1), in 2002/21, člen 11(1)) (Glej točki 41 in 42 ter izrek.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 11(1) Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349) – Kršitev člena 4(1) Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29 str. 337) – Priznanje in dovolitev pravic za omogočanje namestitve naprav na javnih in zasebnih zemljiščih oziroma nad in pod njimi podjetju, ki je pristojno za zagotavljanje elektronskih komunikacijskih omrežij

Izrek

1. Republika Ciper, s tem da ni zagotovila pregledne, nepristranske in pravočasne podelitve pravic do prehoda po javnih zemljiščih oziroma nad in pod njimi, v skladu s členom 11(1) Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) in s členom 4(1) Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (direktiva o odobritvi), ni izpolnila obveznosti iz teh direktiv.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 6. oktobra 2011 – Komisija proti Italiji

(Zadeva C-302/09)

„Neizpolnitev obveznosti države – Državne pomoči – Pomoči, dodeljene podjetjem, ki so na območju Benetk in Chioggie – Zmanjšanje prispevkov za socialno varnost – Vračilo“

1. Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Uporaba nacionalnega prava – Pogoji – Izvedba postopka za zagotovitev takojšnje in učinkovite izvršitve odločbe Komisije (člena 88(2) ES in 249 ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 14(3)) (Glej točke 35, 36 in 38.)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Nespoštovanje obveznosti izterjave nezakonitih pomoči – Sredstva obrambe – Absolutna nemožnost izpolnitve – Merila presoje – Težave z izvršitvijo – Obveznost Komisije in države članice, da sodelujeta pri iskanju rešitve v skladu s Pogodbo (člena 10 ES in 88(2) ES) (Glej točke od 40 do 42.)

3. Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Uporaba nacionalnega prava – Začasni ukrepi o odlogu, ki jih sprejme nacionalno sodišče – Dopustnost – Pogoji (Uredba Sveta št. 659/1999, člen 14(3)) (Glej točke od 45 do 47.)

4. Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Obveznost – Dolžnost takojšnje in učinkovite izvršitve odločbe Komisije – Prepozno sprejeti zakonodajni ukrepi za zagotovitev izvršitve odločbe Komisije – Kršitev obveznosti (člena 88(2) ES in 249 ES) (Glej točke od 53 do 55.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje potrebnih ukrepov za uskladitev s členi 2, 5 in 6 Odločbe Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 v zvezi z ukrepi pomoči podjetjem, ki se nahajajo na območju Benetk in Chioggie, določenimi z zakonoma št. 30/1997 in št. 206/1995 o zmanjšanju prispevkov za socialno varnost (notificirano pod dokumentarno številko C(1999) 4268), (UL L 150, str. 50).

Izrek

1. Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela potrebnih ukrepov za zagotovitev vračila pomoči, ki so bile prejemnikom dodeljene na podlagi sheme pomoči, ki je bila z Odločbo Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 v zvezi z ukrepi pomoči podjetjem, ki se nahajajo na območju Benetk in Chioggie, določenimi z zakonoma št. 30/1997 in št. 206/1995 o zmanjšanju prispevkov za socialno varnost razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 5 te odločbe.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 3. marca 2011 – Komisija proti Italiji

(Zadeva C-508/09)

„Neizpolnitev obveznosti države – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409/EGS – Odstopanja od sistema varstva prostoživečih ptic“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev med predhodnim postopkom – Sprememba očitkov po obrazloženem mnenju zaradi spremembe nacionalne zakonodaje – Dopustnost (člen 258 PDEU) (Glej točki 19 in 20.)

2. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409 – Izvajanje s strani držav članic – Izjeme od prepovedi ubijanja ali ujetja varovanih vrst – Pogoji – Navedba v nacionalni zakonodaji, da ni druge zadovoljive rešitve – Neobstoj – Neizpolnitev obveznosti (Direktiva Sveta 79/409, člena 5(a) in 9) (Glej točki 29 in 30.)

3. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409 – Izvajanje s strani držav članic – Izjeme od prepovedi ubijanja ali ujetja varovanih vrst – Pogoji – Odločba pristojnega organa, ki vsebuje natančno in ustrezno obrazložitev, ki se sklicuje na razloge, pogoje in zahteve direktive – Regionalna ureditev, pri kateri se ne upoštevajo pogoji, ki jih določa direktiva – Neizpolnitev obveznosti (Direktiva Sveta 79/409, člena 5(a) in 9(1)(2)) (Glej točke od 36 do 38.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 9 Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 98) – Odstopanja – Dežela Sardinija.

Izrek

1. Ker je dežela Sardinija sprejela in uporabila ureditev, ki dopušča odstopanja od sistema varstva prostoživečih ptic in s katero se ne upoštevajo pogoji iz člena 9 Direktive Sveta z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (79/409/EGS), Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 9 te direktive.
1.

Kraljevina Belgija s tem, da je v regiji Valoniji dovolila delovanje obstoječih naprav, ki niso bile skladne z zahtevami, določenimi v členih 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter 15(2) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja in s tem, da ni upoštevala roka z dne 30. oktobra 2007, ki je določen v členu 5(1) te direktive, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 26. novembra 2009 – Komisija proti Irski

(Zadeva C‑202/09)

„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2006/24/ES – Elektronske komunikacije – Varstvo zasebnosti – Hramba podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem elektronskih komunikacijskih storitev – Neopravljen prenos v predpisanem roku“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 10.)

2. Države članice – Obveznosti – Izvrševanje direktiv – Neizpolnitev obveznosti – Utemeljitev na podlagi nacionalne ureditve – Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 11.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, in spremembi Direktive 2002/58/ES (UL L 105, str. 54), v predpisanem roku.

Izrek

1) Irska s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, in spremembi Direktive 2002/58/ES, ni izpolnila obveznosti iz direktive.

2) Irski se naloži plačilo stroškov.
1)

Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o določitvi standardov kakovosti in varnosti, darovanja, pridobivanja, testiranja, predelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja človeških tkiv in celic, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Prosto gibanje oseb

–

Svoboda ustanavljanja

–

Svoboda opravljanja storitev

–

Odstopanja

–

Dejavnosti, ki so povezane z izvajanjem javne oblasti

–

Dejavnosti notarjev

–

Izključitev

–

Pogoj državljanstva za dostop do notarskega poklica

–

Nedopustnost (člena 43 ES in 45, prvi odstavek, ES) (Glej točke 55, 57, 58, od 60 do 65, od 67 do 69, 73, 74, od 76 do 78, od 80 do 86 in 90.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 43 ES in 45 ES – Dostop do notarskega poklica in njegovo opravljanje – Pogoj državljanstva – Sodelovanje pri izvajanju javne oblasti.

Izrek

Izrek

1. Kraljevina Nizozemska s tem, da dostop do notarskega poklica pogojuje z državljanstvom, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 43 ES.

2. Kraljevini Nizozemski se naloži plačilo stroškov.

3. Republika Slovenija nosi svoje stroške.
Člen 12, točka 4(a), zadnji stavek, Konvencije o Statutu Evropskih šol je treba razlagati tako, da morajo države članice, pogodbenice te konvencije, zagotoviti, da imajo učitelji, napoteni ali dodeljeni v Evropske šole, v obdobju napotitve ali dodelitve enako pravico do kariernega napredovanja in do upokojitve, kot jo imajo na podlagi predpisov njihove države članice izvora njihovi nacionalni kolegi.

Namreč, medtem ko so s prvimi tremi stavki tega člena dolžnosti dane svetu guvernerjev, ki jih mora, če je treba, izvajati v sodelovanju z vladami, pa je zadnji stavek nevtralen, saj določa pravico učiteljev, da ohranijo pravici do napredovanja in upokojitve, ki jim ju zagotavljajo njihovi nacionalni predpisi, ne da bi bilo natančneje določeno, kdo mora zagotoviti ohranitev teh pravic.

Vendar navedeni pravici ne bi mogli biti ohranjeni, če bi lahko države članice, pogodbenice te konvencije, nacionalne predpise in določbe, s katerimi je urejena dodelitev ali napotitev njihovih učiteljev v Evropsko šolo, prosto določale tako, da bi tem učiteljem v obdobju dodelitve ali napotitve onemogočile pridobitev teh pravic.

Glede tega sta pravici do napredovanja in do upokojitve učiteljev, ki so dodeljeni ali napoteni v Evropske šole, v celoti urejeni z zadevnimi nacionalnimi predpisi, zato svet guvernerjev nikakor ne more zagotoviti ohranitve teh pravic, kadar v navedenih predpisih taka ohranitev ni dovoljena. Čeprav mora poleg tega svet guvernerjev zagotovo spoštovati te predpise, vseeno velja, da uporaba teh predpisov za navedene učitelje ne zahteva nikakršnega ukrepanja sveta, poleg tega pa si je težko predstavljati, da bi ta svet glede na svoje pristojnosti, ki so omejene in strogo določene s to konvencijo, lahko vplival na pravici do napredovanja in upokojitve, ki jih tem učiteljem dajejo njihovi nacionalni predpisi.

Nazadnje, pomen izraza „pravica do napredovanja, ki jo zagotavljajo“ nacionalni predpisi, iz zadnjega stavka člena 12, točka 4(a), te konvencije in torej varstvo, ki je s to določbo dano učiteljem, dodeljenim ali napotenim v Evropske šole, se ne moreta razlikovati glede na njihov kraj izvora. Zato je navedeni izraz treba razlagati samostojno, kar mora zlasti omogočiti, da se dejansko doseže cilj te določbe, in mora zagotoviti, da učitelji zaradi dodelitve ali napotitve v Evropsko šolo ne pridejo v slabši položaj na področju napredovanja in upokojitve.

(Glej točke od 42 do 44, 52, 53 in 56 ter točko 1 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Avtorska pravica in sorodne pravice – Direktiva 93/83 – Satelitsko radiodifuzno oddajanje in kabelska retransmisija – Dovoljenje imetnikov avtorskih pravic za to priobčitev – Pogoji

(Direktiva Sveta 93/83, člen 2)

Summary

Člen 2 Direktive 93/83 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo je treba razlagati tako, da je ponudnik satelitskega paketa za posredovanje pri neposrednem in posrednem prenosu televizijskih programov dolžan pridobiti dovoljenje imetnikov zadevnih pravic, razen če so se ti imetniki z zadevno RTV-organizacijo dogovorili, da bodo varovana dela prav tako priobčena javnosti s posredovanjem tega ponudnika, pod pogojem, da v tem primeru posredovanje navedenega ponudnika ne omogoči dostopa do navedenih del novi javnosti.

(Glej točko 84 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Enotne zakonodaje – Industrijska in poslovna lastnina – Patentno pravo – Dodatni varstveni certifikat za zdravila – Področje uporabe

(Uredba Sveta št. 1768/92, člen 2; Direktiva Sveta 65/65)

Summary

Izdelek, ki je bil v Evropski skupnosti dan v promet kot zdravilo za uporabo v humani medicini, preden je bilo zanj izdano dovoljenje za promet v skladu z Direktivo 65/65/EGS o približevanju določb zakonov in drugih predpisov, ki se nanašajo na zdravila, kakor je bila spremenjena z Direktivo 89/341, in zlasti ne da bi bila zanj opravljena presoja varnosti in učinkovitosti, ne spada na področje uporabe Uredbe št. 1768/92 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila, kakor je bila spremenjena z Aktom o pogojih pristopa Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske in o prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, kot je opredeljeno v členu 2 te uredbe, kakor je bila spremenjena, in ne more biti predmet dodatnega varstvenega certifikata.

(Glej točko 36 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Vprašanja za predhodno odločanje – Predložitev Sodišču – Nacionalno sodišče v smislu člena 267 PDEU

(člen 267 PDEU)

Summary

Sodišče Evropske unije ni pristojno za odločanje o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil odbor za pritožbe Evropskih šol.

Pri presoji vprašanja, ali je predložitveni organ sodišče v smislu člena 267 PDEU, ki je izključno vprašanje prava Unije, Sodišče upošteva vse elemente, kot so zakonska podlaga organa, njegova stalnost, obveznost njegove sodne pristojnosti, kontradiktornost postopka, njegova uporaba pravnih pravil in njegova neodvisnost.

Čeprav ta odbor za pritožbe izpolnjuje vsa ta merila in ga je zato treba opredeliti kot sodišče v smislu člena 267 PDEU, pa je kljub temu treba poudariti, da ni organ države članice, kot je navedeno v tem členu, ampak Evropskih šol, ki so, kot je navedeno v prvi in tretji uvodni izjavi Konvencije Evropskih šol, sistem sui generis , ki z mednarodnim sporazumom predstavlja obliko sodelovanja med državami članicami ter med njimi in Unijo. Zato gre za organ mednarodne organizacije, ki je kljub funkcionalnim vezem z Unijo formalno ločen od nje in njenih držav članic. V teh okoliščinah zgolj dejstvo, da mora odbor za pritožbe, kadar odloča o sporu, uporabljati splošna načela prava Unije, ne zadostuje za to, da bi spadal v obseg pojma sodišče države članice in zato na področje uporabe člena 267 PDEU.

(Glej točke od 37 do 39, 42, 43 in 46 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosti pretok kapitala – Določbe Pogodbe – Ozemeljska veljavnost – Čezmorske države in ozemlja – Njihova umestitev med tretje države

(člen 63 PDEU)

2. Prosti pretok kapitala – Omejitve pretoka kapitala v tretje države ali iz njih – Omejitve, ki so veljale na dan 31. decembra 1993 – Davek na tržno vrednost nepremičnin

(člena 63 in 64(1) PDEU)

Summary

1. Glede neomejene ozemeljske veljavnosti člena 63 PDEU je treba upoštevati, da se ta člen nujno uporablja za pretok kapitala v čezmorske države in ozemlja in iz njih (ČDO).

Vendar so ČDO predmet posebne ureditve pridružitve, ki je opredeljena v četrtem delu Pogodbe, tako da se brez izrecnega napotila splošne določbe Pogodbe, katerih ozemeljska veljavnost je načeloma omejena na države članice, zanje ne uporabljajo. Določbe prava Unije torej veljajo za ČDO analogno kot za države članice le, če pravo Unije izrecno določa tako izenačitev med ČDO in državami članicami.

V Pogodbi EU in Pogodbi DEU pa ni nikakršnega izrecnega napotila na pretok kapitala med državami članicami in ČDO. Iz tega je razvidno, da za ČDO kot tretje države velja liberalizacija pretoka kapitala iz člena 63 PDEU.

(Glej točke 20 in od 29 do 31.)

2. Člen 64(1) PDEU je treba razlagati tako, da člen 63 PDEU ne posega v uporabo nacionalne zakonodaje, ki je veljala na dan 31. decembra 1993 ter na podlagi katere je družbam s sedežem na ozemlju države članice Unije podeljena pravica do oprostitve davka na tržno vrednost nepremičnine, ki je na ozemlju te države, in na podlagi katere je ta pravica glede družbe s sedežem na ozemlju čezmorske države ali ozemlja pogojena z obstojem konvencije o upravni pomoči, sklenjeni med navedeno državo članico in tem ozemljem za boj proti davčnim utajam in izogibanju plačevanja davkov, ali z okoliščino, da z uporabo pogodbe, ki vsebuje klavzulo o prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva, te pravne osebe ne morejo biti obdavčene bolj kot pravne osebe s sedežem na ozemlju te države članice.

(Glej točko 38 in izrek.)
Keywords



Keywords

Lastna sredstva Evropske unije

–

Določanje in dajanje na voljo s strani držav članic

–

Vknjižba v dobro računa Komisije

–

Prepozno knjiženje

–

Neizpolnitev obveznosti

–

Obveznost plačila zamudnih obresti (uredbe Sveta št. 1552/89, členi 2, 6 in od 9 do 11, št. 2913/92, člen 220, in št. 1150/2000, členi 2, 6 in od 9 do 11) (Glej točke od 35 do 39, 41 in od 49 do 51 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Nespoštovanje odločbe Komisije o državni pomoči – Obveznost zagotovitve vračila dodeljenih pomoči – Referenčni datum

(člen 88(2), drugi pododstavek, ES)

2. Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Uporaba nacionalnega prava – Pogoji in meje

(člen 88(2) ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 14(3))

3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Nespoštovanje obveznosti zagotovitve vračila nezakonitih pomoči – Sredstva obrambe – Absolutna nemožnost izpolnitve – Merila za presojo – Težave pri izvršitvi

(člen 88(2) ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 14(3))

Summary

1. Upoštevni datum za presojo tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, vložene na podlagi člena 88(2), drugi pododstavek, ES, je datum, ki je bil določen v odločbi, katere neizvršitev se izpodbija, ali glede na okoliščine primera datum, ki ga je Komisija naknadno določila. Ker v nasprotju s členom 226 ES ta določba namreč ne določa predhodne faze, Komisija ne izda obrazloženega mnenja, s katerim se državam članicam naloži rok za uskladitev z njeno odločbo.

Kljub temu je za določitev roka za izvršitev treba upoštevati morebitno odložitev izvršitve odločbe Komisije, odrejeno s sklepom predsednika Splošnega sodišča.

(Glej točki 50 in 52.)

2. V skladu s členom 14(3) Uredbe št. 659/1999 o uporabi člena 88 Pogodbe ES je treba vračilo nezakonite pomoči, naloženo z odločbo Komisije, zagotoviti nemudoma in v skladu s postopki, določenimi v nacionalni zakonodaji zadevne države članice, če ti omogočajo takojšno in učinkovito izvršitev navedene odločbe.

Glede podjetij, ki so prejela pomoči, razglašene za nezdružljive s skupnim trgom, in ki so v stečaju, je vzpostavitev prejšnjega stanja in odpravo izkrivljanja konkurence, ki je nastala zaradi nezakonitega izplačila pomoči, načeloma mogoče doseči z vpisom obveznosti v zvezi z vrnitvijo nezakonite pomoči v bilanco stanja tega podjetja.

(Glej točki 59 in 60.)

3. Edini razlog, na katerega se država članica lahko sklicuje pri obrambi v okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jo Komisija vloži na podlagi člena 88(2) ES, je absolutna nezmožnost pravilne izvršitve odločbe o zagotovitvi vračila. Pogoj absolutne nezmožnosti izvršitve ni izpolnjen, kadar država članica le obvesti Komisijo o pravnih, političnih ali dejanskih težavah, ki so povezane z izpolnitvijo odločbe, ne da bi zoper zadevna podjetja dejansko ukrepala z namenom pridobitve vračila pomoči in ne da bi Komisiji predlagala druga postopkovna pravila za izpolnitev odločbe, s katerimi bi lahko premostila te težave. Tega, da država članica ne spoštuje svojih obveznosti na podlagi prava Unije, tudi ni mogoče upravičiti s strahom pred notranjimi težavami v okviru izvrševanja odločbe o zagotovitvi vračila državne pomoči, ki je bila razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom.

(Glej točke 69, 70 in 72.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna varnost delavcev migrantov – Pokojninsko in življenjsko zavarovanje – Obdobja, ki jih je treba upoštevati

(Uredba Sveta št. 1408/71, člen 45(1))

Summary

Člen 45(1) Uredbe št. 1408/71 v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2006, je treba razlagati tako, da mora pristojni nosilec zadevne države članice pri določitvi minimalne zavarovalne dobe, ki se na podlagi nacionalnega prava zahteva za to, da delavec migrant pridobi pravico do starostne pokojnine, upoštevati – zato da bi določil mejo, ki je ne morejo preseči neprispevne dobe v razmerju do prispevnih dob, kot je ta, ki jo določajo predpisi te države članice – vse zavarovalne dobe, dopolnjene v poklicni karieri delavca migranta, skupaj z dobami, ki so bile dopolnjene v drugih državah članicah.

(Glej točko 39 in izrek.)