ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 58/10

Tožba, vložena 16. decembra 2011 – Boehringer Ingelheim International proti UUNT (RELY-ABLE)

(Zadeva T-640/11)

2012/C 58/19

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Nemčija) (zastopniki: V. von Bomhard, A. Renck in C. Steudtner, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predloga

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. septembra 2011 v zadevi R 756/2011-4 naj se razveljavi;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „RELY-ABLE“ za storitve iz razredov 38, 41 in 42 – mednarodna registracija (IR) št. 1044333

Odločba preizkuševalca: zavrnitev varstva znamke v Evropski uniji za vse prijavljene storitve

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da prijavljeni znak „ni posebno domišljijski ali arbitraren“ in je „beseda reliable očitno napačno napisana“, ter se tako razume poveličevalno. Poleg tega je napačno menil, da so pravopisne napake „pogosto uporabljene v oglasnih sporočilih“ in da je to pomembno za obravnavano zadevo.
—

Sklep Sveta 2011/628/SVZP z dne 23. septembra 2011 o spremembah Sklepa 2011/273/SZVP z dne 9. maja 2011 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in Uredbo Sveta (EU) št. 950/2011 z dne 23. septembra 2011 o spremembi Uredbe Sveta (EU) št. 442/2011 z dne 9. maja 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji v delih, v katerih se nanašata na tožečo stranko, razglasi za nična, ker je dodana na seznam subjektov, ki jih vključuje člen 5 Uredbe (EU) št. 442/2011 z dne 9. maja 2011 in člena 3 in 4 Sklepa 2011/273/SZVP z dne 9. maja 2011;
SL Uradni list Evropske unije C 32/31

Tožba, vložena 29. novembra 2011 – Novartis proti UUNT – Organic (BIOCERT)

(Zadeva T-605/11)

2012/C 32/65

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Novartis AG (Basel, Švica) (zastopnik: M. Douglas, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Dr. Organic Ltd (Swansea, Združeno kraljestvo)

Predloga

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. septembra 2011 v zadevi R 1030/2010-4 naj se razveljavi; in

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BIOCERT“za proizvode in storitve iz razredov 3, 4, 5, 29, 30, 31, 32, 35 in 44 – prijava znamke Skupnosti št. 7134984

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Navajana znamka ali znak: registracija št. 136273 avstrijske besedne znamke „BIOCEF“ za proizvode iz razreda 5

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev členov 8(1)(b) in 76(1) Uredbe Sveta št. 207/2009, saj naj bi odbor za pritožbe: (i) napačno razlagal splošna načela, ki so jih določila Evropska sodišča, in naj bi napačno ugotovil, da ni verjetnosti zmede med „BIOCEF“ in „BIOCERT“; in (ii) napačno odločil na podlagi dejstev, ki niso bila posredovana strankama postopka.
SL Uradni list Evropske unije C 32/31

Tožba, vložena 28. novembra 2011 – Mega Brands proti UUNT – Diset (MAGNEXT)

(Zadeva T-604/11)

2012/C 32/64

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Švica) (zastopnik: A. Nordemann, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Diset, SA (Barcelona, Španija)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 27. septembra 2011 v zadevi R 1695/2010-4 razveljavi in ugovor št. B 1383639 zavrne;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka v črni in beli barvi „MAGNEXT“ za proizvode iz razreda 28 – prijava znamke Skupnosti št. 6588991

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

Navajana znamka ali znak: španska besedna znamka „MAGNET 4“ št. 2550099 za proizvode iz razreda 28, figurativna znamka Skupnosti v modri in beli barvi „Diset Magnetics“ št. 3840121 za proizvode in storitve iz razredov 16, 28 in 41

Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru in zavrnitev prijave znamke Skupnosti v celoti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe storil napako pri presoji verjetnosti zmede glede znamke, navajane v postopku z ugovorom, in prijavljene znamke.
—

Odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. julija 2011 (zadeva R 1953/2010-1) razveljavi in zavrne ugovor, in
2.

Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri uporabi izjem iz Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1) Drugič, Komisija naj bi storila očitne napake pri uporabi izjem iz Uredbe št. 1049/2001. Komisija naj bi s preširoko uporabo izjem prezrla v sodni praksi razvita načela glede dostopa do dokumentov in pomen temeljne pravice dostopa do dokumentov iz člena 42 Listine o temeljnih pravicah. Tožeči stranki bi morala glede na temeljne pravice ter načelo preglednosti in načelo pravne države dovoliti kar najobsežnejši dostop do dokumentov.
—

Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 26. julija 2011 v zadevi R 736/2010-4 naj se v delu, v katerem je ugodeno ugovoru nasprotne stranke zoper prijavo znamke tožeče stranke za „gasilni aparat; gasilni aparat za samodejno in samostojno zaznavanje in gašenje požarov“ iz razreda 9 in „razvoj gasilnih aparatov in gasilni aparat“ iz razreda 42, razveljavi; in
—

Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. julija 2011 v zadevi R 1348/2010-4 naj se razveljavi in zadeva naj se vrne četrtemu odboru za pritožbe; in
—

odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. maja 2011 v zadevi R 1962/2010-2 naj se spremeni in se dovoli registracija znamke kot znamke Skupnosti za vse zadevno blago in storitve;
SL Uradni list Evropske unije C 340/25

Tožba, vložena 9. septembra 2011 – Francija proti Komisiji

(Zadeva T-478/11)

2011/C 340/53

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter in J. Rossi, zastopniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razglasi za nično;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s tožbo Splošnemu sodišču predlaga razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije C(2011) 4376 konč. z dne 29. junija 2011 o državni pomoči št. NN 10/2010 v zvezi z akcijami nacionalne medpanožne organizacije v prašičjem sektorju (v nadaljevanju: INAPORC), financiranimi s prostovoljnimi prispevki, ki so postali obvezni (v nadaljevanju: CVO) in ki jih INAPORC plačujejo člani, ki jih ta zastopa. Po mnenju Komisije so CVO ukrepi, ki pomenijo državno pomoč, združljivo z notranjim trgom.

V utemeljitev tožbe tožeča stranka uveljavlja en sam razlog, in sicer da je Komisija s tem, ko je menila, da je treba akcije INAPORC, financirane z dohodki od CVO, pripisati državi in da so te akcije financirane z državnimi sredstvi, kršila pojem državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.

Tožeča stranka zatrjuje, da akcije INAPORC, financirane z dohodki od CVO, izpolnjujejo zahteve, ki jih je Sodišče postavilo s sodbo z dne 15. julija 2004 v zadevi Pearle in drugi (C-345/02, Rec. I., str. 7139), zato da se obvezni prispevki, ki se plačujejo organizaciji, ki predstavlja podjetja gospodarskega sektorja, ne štejejo za državna sredstva, s katerimi bi se financirale akcije, ki jih je treba pripisati državi, saj:

— naj bi akcije INAPORC določalo poklicno telo, ki predstavlja podjetja zadevnega kmetijskega sektorja, in naj ne bi služile izvajanju državne politike;

— naj bi se akcije INAPORC financirale s sredstvi, ki jih plačujejo podjetja zadevnega sektorja;

— naj bi se način financiranja in delež/količina prispevkov določala znotraj INAPORC, ne da bi pri tem država kakorkoli sodelovala;
—

toženi stranki naloži predložitev vprašalnikov, ki jih je poslala tretjim osebam med prvo in drugo fazo svoje preiskave glede prevzema družbe Viviti Technologies Ltd., ki ga je predlagala družba Western Digital Corporation, in glede prevzema dejavnosti v zvezi s trdimi diski družbe Samsung Electronics Co. Ltd., ki ga je predlagala družba Seagate;
SL Uradni list Evropske unije C 298/19

Tožba, vložena 22. julija 2011 – ultra air proti UUNT – Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)

(Zadeva T-396/11)

2011/C 298/35

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: ultra air GmbH (Hilden, Nemčija) (zastopnik: C. König, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Nemčija)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 18. maja 2011, vročeno 20. maja 2011, v zadevi R 374/2010-4;

— zavrne pritožbo, ki jo je 16. marca 2010 družba Donaldson Filtration Deutschland GmbH vložila zoper odločbo tožene stranke z dne 29. januarja 2010 v postopku za ugotovitev ničnosti št. 2880 C;

— UUNT in družbi Donaldson Filtration Deutschland GmbH, če ta vstopi v postopek, naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Besedna znamka „ultrafilter international“ za proizvode in storitve iz razredov 7, 11, 37, 41 in 42 – znamka Skupnosti št. 1 121 839.

Imetnica znamke Skupnosti: Družba Donaldson Filtration Deutschland GmbH.

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Tožeča stranka.

Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: Zahteva za ugotovitev ničnosti temelji na absolutnih razlogih za ničnost v skladu s členom 52(2)(a) v povezavi s členom 7(1)(b) in (c) in (3) Uredbe št. 207/2009, ker naj bi bila izpodbijana znamka opisna.

Odločba oddelka za izbris: Ugoditev zahtevi za ugotovitev ničnosti.

Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za izbris in zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti..

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev členov 7(1) in (3), 52(1)(a), 56(1)(a), 75(1) in 83 Uredbe št. 207/2009.
2.

Drugi tožbeni razlog: ker izpodbijanih ukrepov ni z ničemer obrazložila, naj bi tožena stranka kršila pravico do obrambe tožeče stranke, saj: — se zaradi neobstoja kakršnekoli utemeljitve tožeča stranka ne more učinkovito opredeliti do informacij ali dokazov zoper njo; in — te napake pomenijo bistveno kršitev obveznosti tožene stranke v zvezi z izpodbijanimi ukrepi in so zaradi njih ti ukrepi, kolikor se uporabljajo za tožečo stranko, nični.
3.

V tretjem tožbenem razlogu je navedeno, da izpodbijani ukrepi na neupravičen in nesorazmeren način omejujejo temeljne pravice tožeče stranke in zlasti njeno lastninsko pravico iz člena 1 protokola št. 1 k EKČP in člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, pravico do spoštovanja časti in ugleda iz členov 8 in 10 EKČP, njeno svobodo gospodarske pobude in izvajanja svoje dejavnosti iz členov 15 in 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in, nazadnje, načelo domneve nedolžnosti iz člena 6 EKČP in člena 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
1.

Tožbeni razlog: tožena stranka naj bi kršila člena 2 in 30(3) Direktive 2004/18/ES, ker: — informacije, pomembne za predložitev ponudbe, vsem udeležencem postopka za oddajo javnega naročila niso bile dane na voljo na enak način in v enakem obsegu. — so bile izbranemu ponudniku informacije dane na voljo na diskriminatoren način, zaradi česar je dobil prednost, ker je lahko popravil svojo ponudbo; in — je bil postopek s pogajanji voden tako, da je tožena stranka vplivala na izid postopka, ker je zahtevala dodatne informacije ali pojasnila le od nekaterih udeležencev, s čimer je kršila načeli prepovedi diskriminacije in preglednosti.
SL Uradni list Evropske unije C 252/46

Tožba, vložena 7. julija 2011 – Stichting Greenpeace Nederland in PAN Europe proti Komisiji

(Zadeva T-362/11)

2011/C 252/97

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Nizozemska) in Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: B. Kloostra, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

— Ugotovi naj se, da sklep Komisije z dne 6. maja 2011 krši Uredbo (ES) št. 1049/2001 (1);

— ugotovi naj se, da sklep Komisije z dne. 6. maja 2011 krši Aarhuško konvencijo o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, Uredbo (ES) št. 1049/2001 in Uredbo (ES) št. 1367/2006 (2);

— sklep Komisije z dne 6. maja 2011 naj se razglasi za ničnega; in

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog je, da izpodbijani sklep krši člen 8(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker o potrdilni prošnji tožečih strank ni bilo odločeno v predpisanem roku in to ni bilo podrobno obrazloženo.

2. Drugi tožbeni razlog je, da izpodbijani sklep krši člen 4 Aarhuške konvencije, člen 4(2) in (5) Uredbe (ES) št. 1049/2001 in člen 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 zaradi neobstoja presoje, saj: — razlog za zavrnitev ni v skladu z Aarhuško konvencijo; — se zahtevane informacije obravnavajo kot informacije, ki se nanašajo na emisije v okolje; in — prevlada javni interes za razkritje informacij, ki sta jih zahtevali tožeči stranki.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001 L 145, str. 43).

(2) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006 L 264, str. 13).
3.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev in napačno uporabo člena 107(3) glede izjeme v zvezi z regionalnimi pomočmi iz točke (a). Tožeča stranka meni, da je Komisija napačno menila, da ukrepa nista združljiva kot regionalna pomoč. Zlasti navaja te vidike: obstoj neugodnosti za regijo zaradi neobstoja povezave med Sardinijo in celino, zaradi česar je oskrba upravičencev z energijo manj ugodna, in dejstvo, da so energetsko zahtevni upravičenci ogrodje proizvodne strukture otoka ter bistveno vplivajo na stopnjo zaposlenosti; sorazmernost in primernost obravnavanih ukrepov za odpravo te neugodnosti, ki so začasni ukrepi, namenjeni preprečevanju delokalizacije upravičencev vse do odprave položaja strukturne neugodnosti s pomočjo iniciativ za ustvarjanje zadostnih povezav s Sardinijo, ki jih je Italija začela in zdaj že končala, ter s pomočjo posebnih naložb za učinkovitost, h katerim so se podjetja sama zavezala; ukrepi so začasni in de facto pojemajoči.
—

na podlagi ukrepov procesnega vodstva, v skladu s členom 64(3)(d) Poslovnika Splošnega sodišča, odredi predložitev dokumentov, ki jih je Komisija uporabila za ugotovitev, da je javno financiranje sorazmerno in pregledno, in sicer: poročil o izvedbi členov 2 in 3 odloka glede poslovnih let 2007 in 2008, osnutka poročila iz člena 2 za leto 2009 in zaupne različice izpodbijanega sklepa;
SL Uradni list Evropske unije C 238/29

Tožba, vložena 14. junija 2011 – Leopardi Dittajuti proti UUNT – Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)

(Zadeva T-303/11)

2011/C 238/50

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Piervittorio Francesco Leopardi Dittajuti (Numana, Italija) (zastopniki: D. De Simone, D. Demarinis, in G. Orsoni, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Pedro Llopart Vilarós (Sant Sadurní D'Anoia, Španija)

Predloga

— Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. aprila 2011 v zadevi R 1437/2010-2 in zato mora Urad storiti vse, kar je potrebno, da se izvrši sodba;

— tožeči stranki naj se naloži plačilo stroškov postopka na vseh stopnjah.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „CONTE LEOPARDI DITTAJUTI“, za proizvode in storitve iz razredov 33, 35, 40, in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 6428338

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

Navajana znamka ali znak: figurativna znamka „Leopardi“, registrirana v Španiji pod št. 2073540, za proizvode iz razreda 33

Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru v zvezi z delom spornih proizvodov in storitev

Odločba odbora za pritožbe: zavrženje pritožbe kot nedopustne

Navajani tožbeni razlogi: nepravilna razlaga člena 60 Uredbe Sveta št. 207/2009, pravil 49(1), 20(7)(c) Uredbe (ES) Komisije št. 2868/95, ki se ob uporabi člena Pravila 50(1) Uredbe (ES) Komisije št. 2868/95 uporabljajo v pritožbenem postopku, ker odbor za pritožbe: (i) nepravilno ni dovolil prekinitve postopka in podaljšanja roka, kot so skupno zahtevale stranke; (ii) je nepravilno upošteval skupno zahtevo strank šele po poteku roka za predložitev pritožbenih razlogov, tako da je dejansko preprečil zadevni stranki njihovo pravočasno predložitev in povzročil potek roka; in (iii) je kršil postopkovne zahteve, ker ni upošteval pritožbenih razlogov, čeprav so bile upoštevne trditve predložene po poteku roka tudi s kršitvijo splošnega načela ekonomičnosti postopka in ohranitve veljavnosti dokumentov v spisu zadeve.
SL Uradni list Evropske unije C 226/29

Tožba, vložena 16. junija 2011 – Alumina proti Svetu

(Zadeva T-304/11)

2011/C 226/58

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosna in Hercegovina) (zastopnika: J.-F. Bellis in B. Servais, odvetnika)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi za nične protidampinške dajatve, ki so bile tožeči stranki naložene z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 464/2011 z dne 11. maja 2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz zeolita A v prahu s poreklom iz Bosne in Hercegovine;

— Svetu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

Prvič, tožeča stranka meni, da so protidampinške dajatve, določene v izpodbijani uredbi, nezakonite, ker se z metodo za računsko določeno normalno vrednost krši člen 2(3) in (6) osnovne uredbe. Tožena stranka je pri računsko določeni normalni vrednosti uporabila stopnjo dobička, ki je znašala 58,89 % in je bila izračunana na podlagi nereprezentativne domače prodaje tožeče stranke. Uporaba take stopnje dobička ni v skladu s členom 2 osnovne uredbe. Računsko določena normalna vrednost vsebuje namreč temeljno protislovje, saj je rezultat metode, ki jo je tožena stranka uporabila za računsko določeno normalno vrednost, enak, kot če bi uporabili nereprezentativne domače prodajne cene. Taka metoda je v nasprotju z ustaljeno prakso Komisije in Sveta ter sodno prakso Splošnega sodišča in Sodišča. Stopnja dobička 58,89 % poleg tega ni „razumna“. Nazadnje, tožena stranka se za uporabo „nerazumne“ stopnje dobička glede računsko določene normalne vrednosti izvozov tožeče stranke neupravičeno opira na sodno prakso, ki izhaja iz odločb STO.

Drugič, tožeča stranka tudi meni, da metoda za računsko določeno normalno vrednost krši člen 2(6) osnovne uredbe, ker domača prodaja tožeče stranke ni bila opravljena „pri običajnem poteku trgovanja“ v smislu členov 2(1), tretji pododstavek, in 2(3), drugi pododstavek, osnovne uredbe.
SL Uradni list Evropske unije C 194/19

Tožba, vložena 4. maja 2011 – Stichting Greenpeace Nederland in PAN Europe proti Komisiji

(Zadeva T-232/11)

2011/C 194/31

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Nizozemska) in Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruselj, Belgija) (zastopnik: B. Kloostra, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

— Ugotovi naj se, da Odločba Komisije z dne 1. marca 2011 (Ares(2011)223668) ni v skladu z Uredbo št. 1367/2006/ES (1);

— Odločba Komisije z dne 1. marca 2011 (Ares(2011)223668) naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži, da v roku, ki ga določi Sodišče, preuči utemeljenost zahteve za notranjo revizijo z dne 20. decembra 2010;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: tožena stranka bi morala opraviti notranjo revizijo Direktive 2010/77/EU (2), kot sta predlagali tožeči stranki, ker se te direktive ne uporablja splošno, kot trdi tožena stranka, ampak je to akt, ki vsebuje konkretne in posamične odločbe, ki temeljijo na posameznih zahtevah zadevnih proizvajalcev.

2. Drugi tožbeni razlog: izpodbijana odločba ni v skladu z Uredbo št. 1367/2006/ES, ker Direktiva 2010/77/EU vsebuje več upravnih aktov v zvezi s posamičnimi odločbami, sprejetimi kot odgovor na posamezne zahteve. Ker Komisija navedene direktive ni sprejela v okviru svoje zakonodajne pristojnosti, bi moral biti glede take direktive zagotovljen dostop do pravnega varstva.

(1) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

(2) Direktiva Komisije 2010/77/EU z dne 10. novembra 2010 o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS v zvezi z datumom poteka veljavnosti registracije nekaterih aktivnih snovi v Prilogo I (UL L 293, str. 48).
1.

Prvi pritožbeni razlog, ki se deli na tri dele, se nanaša na napačno uporabo prava pri določitvi razumnega roka, ki se uporablja za vložitev tožbe v sporih med EIB in njenimi uslužbenci. — Prvi del: pritožniki Sodišču za uslužbence očitajo, da je sodni praksi, ki se nanaša na roke za vložitev tožb uslužbencev EIB, dala pomen, ki ga ta sodna praksa nima, s tem da je dejansko opustilo uporabo pravila razumnega roka, ki je po naravi sicer fleksibilno in odprto za konkretno izravnavo zadevnih interesov, in ga nadomestilo s togim in splošno veljavnih trimesečnim rokom. — Drugi del: pritožniki zatrjujejo, da v zvezi s spori med EIB in njenimi uslužbenci ni v veljavnih predpisih določen noben rok, medtem ko naj bi Sodišče za uslužbence po analogiji uporabilo rok treh mesecev in 10 dni, ki je določen v členu 91 Kadrovskih predpisov za uradnike in v členu 100(3) Poslovnika. — Tretji del: pritožniki zatrjujejo kršitev načela sorazmernosti in kršitev njihove pravice do učinkovitega sodnega varstva, ker naj bi Sodišče za uslužbence neprimerno opredelilo rok, ki so ga pritožniki spoštovali in ki samo za nekaj sekund odstopa od referenčnih rokov, ki se uporabljajo na podlagi Kadrovskih predpisov.