ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali členi 3(1), 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) ter Direktiva 2008/48/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL 2008, L 133, str. 66), predvsem členi 10, 14, 17(1) in 19 te direktive, nasprotujejo nacionalni določbi, ki dopušča zavarovanje terjatve dajalca kredita (prodajalca ali ponudnika) do kreditojemalca, ki je potrošnik, z nepopolno (bianco) lastno menico?
1.

Ali je treba obveznost splošne in neselektivne hrambe, ki je ponudnikom naložena ob upoštevanju permisivnih določb člena 15(1) Direktive z dne 12. julija 2002 (1), razlagati med drugim ob upoštevanju jamstev in nadzorov, ki se zagotovijo po tem, ko se ti podatki o povezavi zberejo in uporabijo, kot poseg, ki je upravičen na podlagi pravice do varnosti, določene v členu 6 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in zahtev nacionalne varnosti, za katero v skladu s členom 4 Pogodbe o Evropski uniji ostajajo odgovorne izključno države članice?
C 399/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 20. julija 2018 – – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

(Zadeva C-475/18)

(2018/C 399/30)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

Tožena stranka: Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(4) Uredbe (ES) št. 1370/2007 z dne 23. oktobra 2007 (1) razlagati tako, da v nacionalni zakonodaji velja prepoved neposredne sklenitve pogodbe za opravljanje storitev lokalnega javnega prevoza, ki preprečuje neposredno sklenitev pogodbe tudi v primerih, v katerih bi bilo to v skladu z zakonodajo Evropske unije dovoljeno, če je določeno splošno pravilo, da se za zgoraj navedene storitve izvede javni razpis, ali ta prepoved velja samo v primeru posebne prepovedi oddaje z neposredno sklenitvijo pogodbe tudi za primere, ko je to v skladu z zakonodajo Evropske unije dovoljeno?

(1) Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1).
2.

Splošno sodišče je poleg tega napačno presodilo, da je bila prepoznavnost priimka prijavitelja notorno dejstvo, čeprav sploh ni bilo dokazano in se pred odborom za pritožbe nanj ni skliceval niti Lionel Messi, in da bi ga odbor za pritožbe moral upoštevati, ker gre za dejstvo, ki ga vsakdo pozna oziroma ga je mogoče preveriti s pomočjo široko dostopnih virov. Ni mogoče predpostavljati, da je stopnja prepoznavnosti priimka prijavitelja v Evropi, kakršna je bila v času odločbe o ugovoru (12. junij 2013), enaka leta 2018, še posebej zato, ker ni bila navedena pred odborom za pritožbe in ni bila podprta z nobenim dokazom.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 2. julija 2018 – OH/Agencia Estatal de la Administración Tributaria

(Zadeva C-439/18)

(2018/C 373/05)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: OH

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je določba kolektivne pogodbe in poslovna praksa, v skladu s katerima je treba za namene plače in napredovanja delovno dobo delavke, zaposlene s krajšim delovnim časom, razporejenim vertikalno na letni ravni, izračunati tako, da se upošteva samo čas opravljanja dela, v nasprotju z določbo 4(1) in (2) evropskega okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom – Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 (1) in členoma 2(1)(b) in 14(1) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (2)?

(1) Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267).

(2) Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL 2006, L 204, str. 23).
1.

Ali je nacionalna zakonodaja, kot je odstavek 4 končne določbe 23 LEC, ki ne dovoli, da bi se predložili ali zahtevali pogodba niti razčlenitev dolga po postavkah v primeru zahtevka, kjer je tožena stranka potrošnik in obstajajo indici, da se morda terjajo zneski, ki temeljijo na nepoštenih pogojih, v skladu s členom 38 Listine, členom 6(1) [PEU] in členoma 6(1) in 7(1) Direktive 13/93 (1)?
1.

Ali je treba za člen 26 Uredbe št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 (1), ki med drugim določa, da Komisija predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročila v zvezi z obveznim navajanjem države porekla ali kraja izvora pri mleku in mleku, ki se uporablja kot sestavina, šteti, da je bilo z njim to vprašanje izrecno harmonizirano v smislu člena 38(1) iste uredbe, in ali izključuje možnost, da države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi se na podlagi člena 39 te uredbe zahtevajo dodatni obvezni podatki?
—

če bo sodišče sprejelo drugi pritožbeni razlog, pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi in se Splošnemu sodišču odredi, naj svojo presojo omeji na dejanska in pravna vprašanja, ki so obravnavana v odločbi odbora za pritožbe. Če bo Splošno sodišče ugotovilo, da ni mogoče potrditi odločbe odbora za pritožbe, kar posamično zadeva objavo na spletu, pritožnica predlaga, naj zadevo vrne v odločanje odboru za pritožbe glede vprašanja, ali glede na predložene dokaze razkritje v Fort Lauderdaleu in razkritje prodaj spadata na področje uporabe izjeme iz člena 7 (1);
Tožba, vložena 23. julija 2018 – Evropsk a komisija/Italijansk a republika
(Zadeva C-481/18)
(2018/C 328/38)
Jezik postopk a: italijanščina
Stranki
Tožeča stranka: Evropska komisi ja (zast opnici: A. Szmytk owska, C. Sjödin, agentki)
Tožena stranka: Italija nska republika
Predloga tožeče stranke
Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:
—ugot ovi, da Italija nska republika s tem, da ni sprejela zakono v in drugih predpisov , potrebnih za uskladit ev z Direktiv o 
Komisi je 2012/39/EU z dne 26. novembra 2012 o spremembi Direktive 2006/17/ES o nekater ih tehničnih zahtevah za 
testiranje človeških tkiv in celic (1) oziroma v vsakem primer u s tem, da teh predpisov ni sporočilo Komisi ji, ni izpolnila 
obveznosti iz člena 2(1) Direktive 2012/39/EU;
—Italijanski republiki naloži plačilo strošk ov posto pka.
Tožbeni razlogi in bistv ene trditv e
V skladu s členom 2(1) Direktive 2012/39/EU so morale države članice zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev 
s to direktivo, sprejeti najp ozneje do 17. juni ja 2014. Ker Italija nska republika ni sprejela zakonov in drugih predpisov , ki so 
potrebni za prenos te direktive, oziroma Komisi ji teh predpisov ni sporočila, je Komisija sprožila post opek pred Sodiščem. 
(1) UL 2012, L 327, str. 24.
Tožba, vložena 25. julija 2018 – Evropska komisija/Republika Avstr ija
(Zadeva C-487/18)
(2018/C 328/39)
Jezik postopk a: nemščina
Stranki
Tožeča stranka: Evropska komisi ja (zast opnika: M. Noll-Ehlers, M. Patakia, agenta)
Tožena stranka: Republika Avstrija
Predloga tožeče stranke
Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:
—ugot ovi, da Republika Avstrija s tem, da Komisi ji ni priglasila nacionalnega programa za ravn anje z izrabljenim gorivom 
in radioaktivnimi odpadki, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 15(4) Direktive Sveta 2011/70/Eurat om z dne 
19. julija 2011 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za odgov orno in varno ravnanje z izrabljenim gorivom in 
radioaktivnimi odpadki (1) v poveza vi s členom 13(1) te direktive;
—Republiki Avstriji naloži plačilo strošk ov.17.9.2018 SL Uradni list Evropske unije C 328/29
Tožbeni razlogi in bistv ene trditv e
Tožena stranka naj bi Komisiji do zdaj posredova la le osnute k nacionalnega programa. V odgov orih na uradni opomin in 
obrazloženo mnenje naj bi pojasnila, da mora nacionalni program sprejeti še zvezna vlada, do česar naj do teda j še ne bi 
prišlo. Šele po tem sprejetju naj bi bila mogoča notif ikaci ja nacionalnega programa. Te napovedi pa naj tožeč a stranka do 
zdaj še ne bi uresničila. S tem naj tožeča stranka še ne bi notificirala nobenega nacionalnega programa in naj ne bi izpolnila 
svojih obveznosti iz člena 15(4) Direktive v poveza vi s členom 13(1) te direktive. 
(1) UL 2011, L 199, str. 48.C 328/30 SL Uradni list Evropske unije 17.9.2018
Zadeva C-440/18 P: Pritožba, ki jo je Verein Deutsche Sprache e.V. vložila 4. julija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2018 v zadevi Verein Deutsche Sprache e.V./Evropska komisija, T-468/16

Pritožba, ki jo je Verein Deutsche Sprache e.V. vložila 4. julija 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 23. aprila 2018 v zadevi Verein Deutsche Sprache e.V./Evropska komisija, T-468/16

(Zadeva C-440/18 P)

Stranki

Pritožnica: Verein Deutsche Sprache e.V. (zastopnik: W. Ehrhardt, Rechtsanwalt)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— sodbo Splošnega sodišča z dne 23. aprila 2018 v zadevi T-468/16 razveljavi in sklep generalnega sekretarja v imenu Komisije v skladu s členom 4 podrobnih pravil za uporabo Uredbe (ES) št. 1049/2001 ( 1 ) z dne 10. junija 2016 razglasi za ničen.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja te pritožbene razloge:

Splošno sodišče ni pravilno izvedlo postopka: Pritožnica meni, da je Splošno sodišče s tem, da ni uporabilo informacijskih ukrepov iz člena 24 Statuta ter členov 88 in 89 Poslovnika, storilo napako. Navedbe Komisije glede dejstev bi moralo podrobneje proučiti, in sicer tudi neodvisno od dokaznih predlogov pritožnice. Zadosten razlog za to so bila protislovja v navedbah Komisije o dejstvih.

Nepravilno obravnavanje dokaznega predloga z dne 20. februarja 2017: Pritožnica meni, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da dopisa, ki ga je kot dokaz predložil znanstveni delavec univerze in ki je vseboval notranje informacije, ni podrobneje proučilo, čeprav ga je izrecno sprejelo kot dokaz.

Pritožnica graja to, da je Splošno sodišče zavrnilo zaslišanje govornika Komisije kot priče, čeprav iz zgoraj navedenega dokumenta izhaja dovolj razlogov za zaslišanje.

Neupoštevna domneva zakonitosti: Pritožnica meni, da se v nasprotju z ugotovitvami Splošnega sodišča, domneva zakonitosti, ki jo je razvilo Sodišče, ne uporablja za navedbe organa EU, ki bi, če bi bile resnične, pomenile kršitev načel dobrega upravljanja.

Sodna praksa, ki jo Splošno sodišče navaja zaradi uporabe domneve zakonitosti, se nanaša na drugačne primere in se zato ne more uporabiti za obravnavani primer.

Neupoštevanje navedenih indicev glede obstoja drugih dokumentov: Pritožnica ponavlja dejstva in izpodbija utemeljitev ugotovitve Splošnega sodišča, da ni podala prepričljivih navedb glede obstoja dodatnih dokumentov.

Napaka zaradi nepresoje navedb pritožnice glede zahteve po preglednosti: Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno domnevalo, da so trditve Komisije glede obstoja drugih dokumentov pravilne, in je zato napačno ignoriralo navedbe pritožnice glede zahteve po preglednosti.

( 1 ) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331.
1.

A. Slovaški zakonodajalec je na podlagi sodbe v zadevi C-42/15 ( 1 ) s 1. majem 2018 iz člena 9 zakona št. 129/2010 o potrošniških kreditih ter drugih kreditih in posojilih, odobrenih potrošnikom, in o spremembi nekaterih zakonov, v delu, v katerem se nanaša na obroke vračila kredita kot element pogodbe, odstranil besede „obresti in dodatne stroške“. Tako je bila ukinjena pravica, ki je bila potrošnikom priznana z zakonom, da se v pogodbi o potrošniškem kreditu kakorkoli (ne le v obliki preglednice odplačil) navedejo obroki za povračilo glavnice, obresti in dodatnih stroškov, ter sankcija za kršitev te pravice. B. Poleg tega se je spremenila praksa sodišč, da bi se od 1. maja 2018, po spremembi zakona, v celoti izvršila sodba Sodišča Evropske unije; vendar je treba v sporih, ki izhajajo iz pogodb, ki so bile s potrošniki sklenjene pred 1. majem 2018, prek razlage, ki je v skladu s pravom Unije, v bistvu doseči rezultat, ki mu sledi zakonodajalec. C. V teh okoliščinah se vprašanje, ki se predlaga Sodišču Evropske unije, nanaša na razlago prava Unije v zvezi z uporabo posrednega učinkovanja direktiv. Glede na veliko število odločb, s katerimi so sodišča v preteklosti potrošnikom priznala pravico, da se na podlagi zakona št. 129/2010 navedejo obroki za povračilo glavnice, obresti in dodatnih stroškov, se postavlja vprašanje: Ali v okviru izvajanja posrednega učinka direktive v horizontalnih razmerjih med posamezniki in za zagotavljanja polnega učinka te direktive z uporabo vseh metod razlage in celotnega nacionalnega prava, načelo pravne varnosti sodišču omogoča, da v sporu v zvezi s pogodbo o potrošniškem kreditu, sklenjeno pred 1. majem 2008, izda odločbo, katere učinki so enaki tistim, ki izhajajo iz spremembe zakona, ki jo je zakonodajalec sprejel s 1. majem 2008, da bi se izvršila sodba, izdana v zadevi C-42/15?
Zadeva C-264/18: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Grondwettelijk Hof (Belgija) 13. aprila 2018 – P. M., N. G.d.M., P. V.d.S./Ministerraad

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Grondwettelijk Hof (Belgija) 13. aprila 2018 – P. M., N. G.d.M., P. V.d.S./Ministerraad

(Zadeva C-264/18)

Predložitveno sodišče

Grondwettelijk Hof

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožniki: P. M., N. G.d.M., P. V.d.S.

Tožena stranka: Ministerraad

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 10(c) in (d)(i), (ii) in (v) Direktive 2014/24/EU ( 1 ) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES združljiv z načelom enakosti, po potrebi v povezavi z načelom subsidiarnosti in s členoma 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ker določa, da se za tam navedene storitve ne uporabljajo pravila o javnem naročanju iz zgoraj navedene direktive, ki pa zagotavljajo popolno konkurenco in prost pretok pri oddaji javnih naročil storitev?

( 1 ) UL 2014, L 94, str. 65.
1.

Ali je treba člen 5(1)(a) Direktive 2003/109/ES ( 1 ), v katerem je med drugim določeno, da morajo državljani tretjih držav za pridobitev statusa rezidenta za daljši čas dokazati, da, imajo‘ zase in za svoje vzdrževane družinske člane stalne in redne vire, ki zadostujejo za njihovo vzdrževanje in vzdrževanje njihovih družinskih članov, ne da bi uporabljali sistem socialne pomoči zadevne države članice, razlagati tako, da so s tem mišljeni samo, lastni viri‘ državljana tretje države?
—Irski naloži, naj Komisi ji plača denar no kazen v višini to 12 264 EUR na dan od dne razg lasitve sodbe v obravna vanem 
post opku do dne uskladitve Irske z odločbo v zadevi C-215/06; ter
—naj Irski naloži plačilo strošk ov.
Tožbeni razlogi in bistv ene trditv e
Irska mora v skladu s členom 260 (1) PDEU sprejeti potrebne ukrepe za uskladitev s sodbo Sodišča v zadevi C-215/06. Ker 
Irska ni sprejela potrebnih ukrepo v za uskladit ev z drugo točko obrazložitve te sodbe, je Komisi ja zadevo predložila 
Sodišču.
Komisija v vlogi predlaga, naj Sodišče Irski naloži plačilo enkratnega zneska 1 343,2 EUR na dan in denar no kazen 
12 264 EUR na dan. Znesek enkratneg a plačila in denar ne kazni je bil izračunan ob upoštevanju resnosti in traja nja kršitve 
ter odvračalnemu učinku, ki temelji na plačilni sposobnosti te države članice. 
(1) Sodba z dne 3. julija 2008, Komisija/Irska, C-215/16, EU:C:2008:380.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Markkinaoikeus (Finska) 27. aprila 2018 – 
Oulun Sähk önmyynti Oy
(Zadeva C-294/18)
(2018/C 240/30)
Jezik postopka: finščina
Predložitv eno sodišče
Markkinaoike us
Stranki v postopku v glavni stvar i
Pritožnica: Oulun Sähk önmy ynti Oy
Tožena stranka: Energia virasto
Vprašanja za predhodno odločanje
1.Ali je člen 11(1) Direktive 2012/27/EU Evropskeg a parlamenta in Sveta z dne 25. oktob ra 2012 o energets ki 
učink ovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavi tvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (1) 
treba razlag ati tako, da podelite v popusta na osno vno pristojbino za dostop do elektroenergets kega omrežja na podlagi 
vrste izdajanja računo v, ki jo izbere končni odjemalec, pomeni, da končni odjemalci, ki popusta niso deležni, računov in 
informacij o obračunu ne prejemajo brezplačno?
2.Če je odgov or na prvo vprašanje za predhodno odločanje nikalen in je podelitev zgora j omenjenega popusta lahk o 
dovoljena: ali izhaja jo iz Direktive 2012/27/EU posebni dodatni pogoji za presojanje dovoljenosti popusta, ki jih je treba 
upošt evati, kot na primer , ali popust ustreza prihranku pri izbrani vrsti izdajanja računo v, ali se popust nanaša na število 
izdanih računov oziroma ali se popust lahk o obračuna skupini končnih odjemalcev , ki so s svojo izbiro vrste izdaja nja 
računo v prihranek ustvar ili?
3.Če priznanje popusta, nave denega v prvem vprašanju za predhodno odločanje, pomeni, da so bili drugim končnim 
odjemalcem, ki niso izbrali posebne vrste izdaja nja računo v, stroški zaračunani v nasprotju s členom 11(1) Direktive 
2012/27/EU: ali izhaja jo iz prava Unije posebne zahteve, ki jih je treba upošt evati pri odločanju o vračilu strošk ov?
(1) UL L 315, str. 1.C 240/26 SL Uradni list Evropske unije 9.7.2018
4.

Ali je mogoče člen 90(1) Direktive o DDV razlagati tako, da pojem zavrnitev iz te določbe zajema položaj, v katerem lizingodajalec v okviru pogodbe o finančnem najemu s prenosom lastništva ob njenem izteku od lizingojemalca ne more več zahtevati plačila najemnine, ker je lizingodajalec zaradi neizpolnitve pogodbe s strani lizingojemalca razdrl pogodbo o lizingu, vendar ima na podlagi pogodbe pravico do odškodnine v višini vseh neplačanih najemnin, ki bi zapadle do izteka trajanja lizinga?
1.

Ne glede na ugotovitve Sodišča v združenih zadevah Aranyosi in Căldăraru, ali mora izvršitveni pravosodni organ, če nacionalno sodišče ugotovi, da obstajajo neovrgljivi dokazi, da so razmere v odreditveni državi članici nezdružljive s temeljno pravico do poštenega sojenja, ker sam pravosodni sistem v odreditveni državi članici ne deluje več v skladu z načelom pravne države, še konkretno in natančno presoditi, ali je zadevni posameznik izpostavljen nevarnosti nepoštenega sojenja, če se mu bo sodilo v sistemu, ki ne deluje več v okviru načela pravne države?
SL Uradni list Evropske unije C 182/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgija) 19. februarja 2018 – Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

(Zadeva C-134/18)

(2018/C 182/09)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Arbeidsrechtbank Antwerpen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Maria Vester

Tožena stranka: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali gre za kršitev členov 45 in 48 Pogodbe z dne 25. marca 1957 o delovanju Evropske unije (PDEU), če nazadnje pristojna država članica ob nastopu nezmožnosti za delo po poteku obdobja čakanja 52 tednov nezmožnosti za delo, med katerim so bile priznane dajatve za bolezen, na podlagi člena 57 Uredbe (ES) št. 883/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti zavrne pravico do dajatve za invalidnost, druga država članica, ki ni nazadnje pristojna, pa pred preučitvijo pravice do sorazmerne dajatve za invalidnost uporabi obdobje čakanja 104 tedne v skladu z nacionalnim pravom te države članice?

Ali je v tem primeru združljivo s pravico do prostega gibanja, da je zadevna oseba med tem obdobjem čakanja odvisna od socialne pomoči, ali pa je država članica, ki ni nazadnje pristojna, na podlagi členov 45 in 48 PDEU dolžna preučiti pravico do dajatev za invalidnost po poteku časa čakanja na podlagi zakonodaje nazadnje pristojne države, čeprav to z nacionalnim pravom države članice, ki ni nazadnje pristojna, ni dovoljeno?

(1) UL 2004, L 166, str. 1.
1.

(a) Ali člen 5(6) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah (1) v delu, v katerem je njegov namen omogočiti potrošniku, da oceni, ali je predlagana kreditna pogodba prilagojena njegovim potrebam in finančnemu položaju, ne nasprotuje besedilu člena 15, prvi odstavek, zakona o potrošniških kreditih (razveljavljenemu in zdaj nadomeščenemu s členom VII.75 gospodarskopravnega zakonika) v delu, v katerem določa, da morata dajalec kredita in kreditni posrednik v okviru kreditnih pogodb, ki jih navadno ponujata ali pri sklepanju katerih navadno posredujeta, poiskati vrsto in znesek kredita, ki sta za potrošnika najprimernejša glede na njegov finančni položaj ob sklenitvi pogodbe in namen kredita, ker ta člen določa splošno obveznost dajalca kredita ali kreditnega posrednika, da poišče kredit, ki je za potrošnika najprimernejši, ta obveznost pa ni vključena v besedilo zgoraj navedene direktive? (b) Ali člen 5(6) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah v delu, v katerem je njegov namen omogočiti potrošniku, da oceni, ali je predlagana kreditna pogodba prilagojena njegovim potrebam in finančnemu položaju, ne nasprotuje besedilu člena 15, drugi odstavek, zakona o potrošniških kreditih (razveljavljenemu in zdaj nadomeščenemu s členom VII.77(2), prvi pododstavek, gospodarskopravnega zakonika) v delu, v katerem lahko dajalec kredita kreditno pogodbo sklene le, če ob upoštevanju informacij, ki jih ima ali bi jih moral imeti zlasti na podlagi poizvedbe, opravljene na podlagi člena 9 zakona z dne 10. avgusta 2001 o kreditnem registru posameznikov, in podatkov iz člena 10 razumno oceni, da bo potrošnik sposoben izpolnjevati obveznosti, ki izhajajo iz pogodbe, ker se mora zato dajalec kredita sam izreči o primernosti morebitne sklenitve kreditne pogodbe namesto potrošnika?
—

Republiki Latviji naloži, da na podlagi člena 24, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in člena 62 Poslovnika Sodišča predloži vse upoštevne informacije glede preiskave, ki poteka in jo glede guvernerja banke Latvije vodi Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (komisija za preprečevanje korupcije in boj proti njej);