ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(Glej točke od 54 do 57 in 60.)

Drugič, ugodnost v zvezi s predčasno upokojitvijo brez zmanjšanja pokojninskih pravic je v skladu s členom 9(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom mogoče dodeliti le v interesu službe. Iz te določbe izhaja tudi, da je zakonodajalec organu za imenovanja vsake institucije Unije prepustil diskrecijsko pravico glede meril, ki se uporabijo za izbor uradnikov in uslužbencev, ki se jim odobri ugodnost v zvezi s predčasno upokojitvijo brez zmanjšanja pokojninskih pravic, če so ta merila objektivna in vnaprej določena. Zgoraj navedena določba torej ne zahteva, da vse institucije Unije sprejmejo skupna merila za izbiro kandidatov. Ker navedeni člen 9(2) od institucij ne zahteva, naj upoštevajo dobo službovanja v institucijah Unije kot objektivno merilo, na podlagi katerega je mogoče izbrati kandidate za predčasno upokojitev brez zmanjšanja pokojninskih pravic, vendar jim tega ne prepoveduje, ni izključeno, da se institucija odloči za uporabo polja proste presoje, pri čemer v splošnih določbah za izvajanje člena 9(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom med drugimi merili določi tudi merilo v zvezi z dobo službovanja v Uniji.

Ugodnost v zvezi s predčasno upokojitvijo brez zmanjšanja pokojninskih pravic na podlagi člena 9(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom je mogoče odobriti, če je upravičena z interesom službe, ta interes pa posamezna institucija Unije prosto opredeli v svojih splošnih določbah za izvajanje navedene določbe. Dalje, za odločanje o kandidatih mora organ za imenovanja določiti in uporabiti objektivna merila in pregledne postopke, ki so prav tako opredeljeni v splošnih določbah za izvajanje.

Interesa službe v smislu člena 9(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, ob upoštevanju katerega mora Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) preučiti zahteve za predčasno upokojitev brez zmanjšanja pokojninskih pravic, ni mogoče presojati zgolj na podlagi merila v zvezi s trajanjem delovnih izkušenj zadevnih oseb in tudi ne na podlagi tega merila v povezavi z drugimi merili, povezanimi s starostjo in uspešnostjo, iz splošnih določb za izvajanje, ki jih je sprejel EESO.

Na podlagi meril, povezanih s starostjo, trajanjem delovnih izkušenj in uspešnostjo, ki so namenjena zgolj izbiri kandidatov, je namreč mogoče prepoznati najstarejše uradnike, ki so med svojo kariero delali najdlje in imajo v svojih zadnjih ocenjevalnih poročilih najvišje število točk, vendar sami po sebi ne ustrezajo ratio legis člena 9(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, ki je poenostavitev upravljanja človeških virov s strani institucij.

(Glej točke 67, 71, 72, 75, 76 in 78.)
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (tretji senat)

z dne 15. decembra 2015

Nicole Clarke in drugi

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu

(znamke in modeli) (UUNT)

„Javni uslužbenci — Začasni uslužbenci — Osebje UUNT — Pogodba o zaposlitvi za določen čas s klavzulo o odpovedi — Klavzula, na podlagi katere je odpovedano delovno razmerje, če uslužbenec ni vpisan na rezervni seznam natečaja — Začetek veljavnosti klavzule o odpovedi — Javna natečaja UUNT/AD/01/13 in UUNT/AST/02/13“

Predmet:

Tožbe, vložene na podlagi člena 270 PDEU, s katerimi N. Clarke, S. Dickmanns in E. Papathanasiou v bistvu predlagajo razveljavitev odločb z dne 28. novembra 2013, s katerimi je predsednik Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT ali v nadaljevanju: Urad) odločil, da bo njihov nevpis na rezervne sezname javnih natečajev UUNT/AD/01/13 in UUNT/AST/02/13 na podlagi klavzule o odpovedi iz njihovih pogodb o zaposlitvi začasnih uslužbencev povzročil prenehanje njihovega delovnega razmerja z Uradom.

Odločitev:

Tožbe se zavrnejo. N. Clarke, E. Papathanasiou in S. Dickmanns nosijo svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasil Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli). Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) nosi polovico svojih stroškov.

Povzetek

Tožbe uradnikov — Akt, ki posega v položaj — Pojem — Odločba o izvajanju klavzule o odpovedi pogodbe o zaposlitvi začasnega uslužbenca, ki ohranitev delovnega razmerja pogojuje z vpisom uslužbenca na rezervni seznam javnega natečaja — Vključitev (Kadrovski predpisi, člen 90(2)) Uradniki — Začasni uslužbenci — Odpoved pogodbe o zaposlitvi za določen čas — Pogodba o zaposlitvi s klavzulo o odpovedi, ki se uporabi v primeru nevpisa na rezervni seznam, pripravljen po javnem natečaju s specializacijo s področja industrijske lastnine — Obvestilo o natečaju, ki določa specializacijo s področja intelektualne lastnine — Uporaba klavzule Uradniki — Zaposlovanje — Imenovanje v naziv in razvrstitev v plačilni razred — Začasni uslužbenec, ki je bil imenovan za uradnika — Upoštevanje delovnih izkušenj, pridobljenih kot nekdanji začasni uslužbenec — Neobstoj — Kršitev načela enakega obravnavanja, na katero se ni mogoče sklicevati (Kadrovski predpisi, člen 32 in Priloga XIII, člen 5(4); Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člen 8) Uradniki — Začasni uslužbenci — Zaposlovanje — Pogodba za določen čas s klavzulo o odpovedi, ki se uporabi v primeru nevpisa uslužbenca na rezervni seznam javnega natečaja — Ponovna zaposlitev začasnega uslužbenca po razglasitvi ničnosti odločbe o izvajanju klavzule o odpovedi — Ponovna zaposlitev uslužbenca v okviru nove pogodbe o zaposlitvi — Ponovna zaposlitev, ki se ne obravnava kot poznejše podaljšanje pogodbe o zaposlitvi za določen čas (Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člena 2(a) in (b) ter 8, prvi in drugi odstavek; Direktiva Sveta 1999/70, Priloga, določba 5(1))
Odločba institucije o zavrnitvi odškodninskega zahtevka je sestavni del predhodnega upravnega postopka, ki poteka pred tožbo za ugotavljanje odgovornosti, vloženo pri Sodišču za uslužbence, in zato v takih okoliščinah predlogov za razglasitev ničnosti ni mogoče presojati neodvisno od predlogov za odškodnino. Akt, ki vsebuje stališče institucije v predhodni fazi, povzroča le to, da stranki, ki je domnevno utrpela škodo, omogoča vložitev odškodninskega zahtevka pri Sodišču za uslužbence.

Sodišče Unije pri odločanju v okviru odškodninske tožbe, ki jo vloži uradnik, ne more upoštevati enostranskega dokumenta, kot je izvedensko mnenje, ki ga je naročila tožeča stranka in je sestavljeno le po njenem naročilu.

Dolžnost skrbnega ravnanja in načelo dobrega upravljanja pomenita zlasti, da pristojni organ, kadar odloča o položaju uradnika ali uslužbenca, tudi v okviru izvajanja široke diskrecijske pravice upošteva vse elemente, ki bi lahko vplivali na njegovo odločitev; pri tem pa mora upoštevati ne samo interes službe, ampak tudi interes zadevnega uradnika ali uslužbenca.

Vendar pa se pri upoštevanju njegovih interesov ne sme iti tako daleč, da bi se od uprave zahtevalo, da krši svoje notranje predpise.

Ker je upravičenost do pohištva, kadar institucija uradniku, ki dela v tretji državi, priskrbi stanovanje, določena v členu 5 Priloge X h Kadrovskim predpisom, in ne v členu 23 te priloge, kadar je uradniku dovoljeno, da najame stanovanje, uprava ne krši svoje obveznosti skrbnega ravnanja in načela dobrega upravljanja, kadar uradniku v stanovanju, za najem katerega ima dovoljenje, zavrne uporabo pohištva, kupljenega v okviru upravičenosti do pohištva v stanovanju, ki ga priskrbi uradnikom.

(Glej točke 97 in od 110 do 112.)

Sodišče za uslužbence: sklep Verheyden/Komisija, F‑54/10, EU:F:2011:8, točki 36 in 37 in navedena sodna praksa.
Čeprav je v zvezi s tem mogoče vlogo glede nekaterih točk podpreti in dopolniti z napotili na izvlečke iz prilog, imajo priloge zgolj dokazno in instrumentalno vrednost, zato na podlagi teh prilog ni mogoče razviti tožbenega razloga, povzetega v vlogi tako, da se predložijo očitki ali trditve, ki jih v vlogi ni.

Člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah določa, da ima vsaka oseba pred sprejetjem kakršnega koli posamičnega ukrepa, ki jo prizadene, pravico do izjave. Poleg tega je treba navedeno pravico spoštovati tudi, če se z zakonodajo, ki se uporablja, to ne zahteva izrecno.

Ker je odločba o odpovedi pogodbe pogodbenega uslužbenca za določen čas z odpovednim rokom na podlagi člena 47(b)(ii) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev posamični ukrep, ki prizadene zadevnega uslužbenca, ima ta torej pred sprejetjem take odločbe pravico do izjave, čeprav navedeni člen posebej ne določa take pravice.

Da gre za kršitev pravice do izjave, je treba ugotoviti, kadar zadevna oseba ni imela možnosti predstaviti svojih stališč o posledicah, ki jih organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, namerava izpeljati iz njenega ravnanja, in zlasti o dejstvu, da namerava organ predčasno prekiniti njeno pogodbo.

Da pa se lahko zaradi kršitve pravice do izjave razglasi ničnost odločbe o odpovedi pogodbe, mora obstajati tudi možnost, da bi bil izid postopka lahko drugačen, če te nepravilnosti ne bi bilo.

Pri tem ima odločba o predčasni odpovedi pogodbe pogodbenega uslužbenca – čeprav je lahko še tako utemeljena – zelo resne posledice za institucijo ali zadevno agencijo, ki ga je izbrala in zaposlila – običajno po zelo konkurenčnem izbirnem postopku, – še bolj pa za uslužbenca, ki nenadoma postane brezposeln in čigar kariera bi lahko bila prizadeta več let. Poleg dejstva, da gre za temeljno pravico zadevnega uslužbenca, gre pri tem, da zadnjenavedeni izvrši pravico do učinkovite opredelitve glede načrtovane odločbe o odpovedi delovnega razmerja, za odgovornost organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, to odgovornost pa mora slednji dosledno izpolniti. Sodišču Unije ni treba zavzeti stališča glede izvedljivosti ali neizvedljivosti drugih rešitev, ki bi jih lahko uporabili v posameznem primeru. Vsekakor pa bi se s trditvijo, da bi organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, sprejel enako odločitev tudi po zaslišanju zadevnega uslužbenca, odvzelo bistvo temeljni pravici do izjave iz člena 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker sama vsebina te pravice vključuje, da ima zadevna oseba možnost vplivati na zadevni postopek odločanja.

(Glej točke od 108 do 110, od 122 do 124 in 129.)

Sodišče: sodbi Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Svet, C‑141/08 P, EU:C:2009:598, točka 83, ter Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, C‑129/13 in C‑130/13, EU:C:2014:2041, točki 39 in 79;

Sodišče za uslužbence: sodbe CH/Parlament, F‑129/12, EU:F:2013:203, točki 34 in 38; Tzikas/AFE, F‑120/13, EU:F:2014:197, točka 46, in Wahlström/Frontex, F‑117/13, EU:F:2014:215, točki 28 in 33 ter navedena sodna praksa.
Ocenjevalci imajo pri ocenjevanju dela uradnikov, ki jih morajo oceniti, široko diskrecijsko pravico. Zato je sodni nadzor sodišča nad vsebino ocenjevalnih poročil omejen na nadzor nad pravilnostjo postopka, pravilnostjo ugotovljenega dejanskega stanja in neobstojem očitne napake pri presoji ali zlorabe pooblastil. Sodišče za uslužbence tako ne more nadzirati utemeljenosti presoje uprave o poklicnih sposobnostih uradnika, saj ta vsebuje kompleksne vrednostne ocene, ki jih že zaradi njihove narave ni mogoče objektivno preveriti.

Zmanjšanje števila točk za napredovanje, dodeljenih v kasnejših obdobjih preverjanja in ocenjevanja, pri uradniku, ki mu je bil izdan sklep o degradiranju, je posledica tega sklepa in ne dodatna sankcija. Ohranitev takšnega števila točk za napredovanje, kot je obstajalo pred sklepom o degradiranju, bi namreč zadevnemu uradniku omogočilo boljšo priložnost za hitro napredovanje v naslednji razred v primerjavi z njegovimi kolegi, kar bi bilo v nasprotju z načelom enakega obravnavanja, v skladu s katerim imajo vsi uradniki z istim nazivom in enako delovno uspešnostjo enake možnosti za napredovanje v višji naziv. Iz istih razlogov uradnik ne more zatrjevati, da je ohranil raven senioritete. Z nasprotno ugotovitvijo bi bila sankcija degradiranja vsaj delno odpravljena.

(Glej točko 63.)
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

Uradniki – Pogodbeni uslužbenci – Zaposlovanje – Razvrstitev v naziv – Upoštevanje poklicnih izkušenj – Diskrecijska pravica organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi – Razlaga besedil Unije – Meje

(Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člen 82(2)(b))

Čeprav ima uprava široko diskrecijsko pravico pri določitvi, ali je pretekle poklicne izkušnje kandidata mogoče upoštevati pri njegovi zaposlitvi kot pogodbenega uslužbenca neke funkcionalne skupine, je treba to široko diskrecijsko pravico izvajati zlasti ob spoštovanju vseh določb, ki se uporabljajo.

Pri razlagi določbe prava Unije je treba upoštevati ne samo njene izraze in sobesedilo, ampak tudi cilje, ki jim sledijo predpisi, katerih del je. Če zakonodajalec in upravni organ v istem splošnem besedilu uporabita dva različna izraza, pa razlogi doslednosti in pravne varnosti nasprotujejo temu, da se tema izrazoma pripiše enak obseg. To velja še toliko bolj, če imata ta dva izraza v vsakdanjem jeziku različen pomen. Prav tak je primer pridevnikov „primeren“ in „enakovreden“. Pridevnik „primeren“ običajno pomeni „prilagojen določeni uporabi“. Pridevnik „enakovreden“ pa pomeni „enake vrednosti“ in ima torej ožji pomen.

V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 82(2)(b) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, če ni podana diploma, ki potrjuje višjo izobrazbo, zahteva bodisi ustrezne poklicne izkušnje, če ima zadevna oseba z diplomo potrjeno srednješolsko izobrazbo, ki omogoča nadaljnje višješolsko izobraževanje, bodisi, če tega nima, poklicno usposabljanje ali poklicne izkušnje na enakovredni ravni.

To določbo je treba torej razlagati tako, da kandidat za zaposlitev kot pogodbeni uslužbenec v funkcionalni skupini II ali III lahko uveljavlja triletne izkušnje, ki so prilagojene nalogam prostega mesta, tudi če niso njim enakovredne.

(Glej točke 19, 25, 27, 28 in 32.)

Napotitev na:

Sodišče: 17. november 1983, Merck, 292/82, točka 12;

Splošno sodišče Evropske unije: 8. julij 2010, Komisija proti Putterie-De-Beukelaer, T‑160/08 P, točka 70;

Sodišče za uslužbence: 28. oktober 2010, Fares proti Komisiji, F‑6/09, točki 38 in 39; 10. marec 2011, Begue in drugi proti Komisiji, F‑27/10, točka 40.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (sodnik posameznik)

z dne 21. septembra 2015

Anastasios Anagnostu in drugi

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci — Uradniki — Napredovanje — Napredovalni obdobji 2010 in 2011 — Referenčni množitelji — Člen 6(2) Kadrovskih predpisov — Prehodni ukrepi za obdobje med 1. majem 2004 in 30. aprilom 2011 — Člen 9 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom — Splošne določbe za izvajanje člena 45 Kadrovskih predpisov — Določitev pragov za napredovanje — Nevpis na seznam uradnikov, ki so napredovali — Pravni interes“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero A. Anagnostu in 24 drugih tožečih strank predvsem predlaga, prvič, razglasitev ničnosti odločb organa Evropske komisije za imenovanja (v nadaljevanju: OI) o določitvi pragov za napredovanje v naziva AD 13 in AD 14 za napredovalni obdobji 2010 in 2011, ter, drugič, razglasitev ničnosti seznama uradnikov, ki so napredovali v naziva AD 13 in AD 14, za napredovalno obdobje 2010 in razglasitev ničnosti implicitne odločbe OI Komisije o zavrnitvi napredovanja večjega števila drugih uradnikov v naziva AD 13 ali AD 14.

Odločitev:

Odločbe Evropske komisije z dne 26. novembra 2010, da A. Antoulas, D. Bruni, D. Nicolaidou-Kallergis in A. Xanthopoulos ne napredujejo, se razglasijo za nične. V preostalem se tožba zavrne. Evropska komisija nosi štiri petindvajsetine svojih stroškov in štiri petindvajsetine stroškov tožečih strank. Tožeče stranke razen A. Antoulasa, D. Bruni, D. Nicolaidou-Kallergis in A. Xanthopoulosa nosijo enaindvajset petindvajsetin svojih stroškov in enaindvajset petindvajsetin stroškov Evropske komisije.

Povzetek

Tožbe uradnikov — Akt, ki posega v položaj — Pojem — Odločba o določitvi pragov za napredovanje — Pripravljalni akt — Izključitev — Akt, ki ga je mogoče posredno izpodbijati v okviru ničnostne tožbe zoper odločbo o določitvi seznama uradnikov, ki napredujejo (Kadrovski predpisi, člena 45 in 90(2)) Tožbe uradnikov — Pravni interes — Referenčni množitelji — Odločba o določitvi pragov za napredovanje — Tožba zoper odločbo o zavrnitvi napredovanja — Nujnost, da se dokaže, da je mogoče doseči prag za napredovanje — Neobstoj očitkov, ki se osebno nanašajo na zadevno osebo (Kadrovski predpisi, člena 90 in 91)
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(tretji senat)

z dne 12. decembra 2012

Zadeva F‑77/11

Kris Van Neyghem

proti

Svetu Evropske unije

„Javni uslužbenci – Uradniki – Napredovanje – Napredovalno obdobje 2007 – Zavrnitev napredovanja – Razglasitev ničnosti – Izvedbeni ukrepi – Nova primerjalna ocena uspešnosti“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero K. Van Neyghem v bistvu predlaga, po eni strani, razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bilo zavrnjeno njegovo napredovanje v naziv 7 funkcionalne skupine asistentov (AST) v napredovalnem obdobju 2007, ki jo je Svet Evropske unije sprejel 1. oktobra 2010 po novi primerjalni oceni uspešnosti, opravljeni zaradi izvršitve sodbe Sodišča za uslužbence z dne 5. maja 2010 v zadevi Bouillez in drugi proti Svetu, F‑53/08 (v nadaljevanju: sodba z dne 5. maja 2010), ter po drugi strani, povrnitev nepremoženjske in premoženjske škode, ki jo je zaradi tega domnevno utrpel.

Odločitev: Tožba se zavrne. Svet nosi svoje stroške in četrtino stroškov K. Van Neyghema. Tožeča stranka nosi tri četrtine svojih stroškov.

Povzetek

Uradniki – Napredovanje – Primerjalna ocena uspešnosti – Diskrecijska pravica uprave – Sodni nadzor – Meje

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45)

Organ, pristojen za imenovanja, ima pri primerjalni oceni uspešnosti, ki se upošteva v odločbi o napredovanju na podlagi člena 45 Kadrovskih predpisov, široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku.

Uprava ima široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku zlasti v zvezi s pomenom, ki ga pripiše vsakemu od treh meril iz člena 45(1) Kadrovskih predpisov, ker določbe tega člena ne izključujejo možnosti tehtanja teh meril.

Široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, ki ga ima organ, pristojen za imenovanja, pa je omejeno s tem, da je treba to oceno opraviti skrbno in nepristransko, v interesu službe in v skladu z načelom enakega obravnavanja. V praksi je treba to oceno opraviti na enaki podlagi ter na podlagi primerljivih virov podatkov in informacij.

V zvezi s tem mora biti nadzor sodišča omejen na vprašanje, ali je uprava glede na načine in sredstva, na podlagi katerih je lahko sprejela oceno, ostala v nespornih mejah in ni očitno napačno uporabila svojega pooblastila.

(Glej točke od 38 do 41.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 15. september 2005, Casini proti Komisiji, T‑132/03, točka 52 in navedena sodna praksa;

Sodišče za uslužbence: 24. marec 2011, Canga Fano proti Svetu, F‑104/09, točka 68, predmet pritožbe pred Splošnim sodiščem Evropske unije, zadeva T‑281/11 P; 28. september 2011, AC proti Svetu, F‑9/10, točka 14.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(prvi senat)

z dne 5. junija 2012

Zadeva F‑84/10

Efstratios Chatzidoukakis

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Uradniki – Osebni prejemki – Družinski dodatki – Dodatek za šolanje – Odštetje podobnega dodatka, prejetega iz drugih virov“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero E. Chatzidoukakis predlaga zlasti razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 26. februarja 2010 o znižanju dodatka za šolanje, ki mu je bil odobren, in odtegljaju preveč prejetega zneska na njegovih plačilnih listih, ker njegov sin dobiva finančni prejemek, ki mu ga je država članica dodelila v obliki štipendije.

Odločitev: Tožba se zavrne. Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov Komisije.

Povzetek

Uradniki – Osebni prejemki – Družinski dodatki – Dodatek za šolanje – Pogoji za uporabo pravila o prepovedi kopičenja iz člena 67(2) Kadrovskih predpisov v primeru prejemanja podobnih dodatkov iz drugih virov – Uporaba za luksemburški finančni prejemek za študente – Dopustnost

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 67(1)(c) in (2))





Samo dodatki, ki so primerljivi in katerih cilj je enak, so „podobni“ v smislu pravila o prepovedi kopičenja iz člena 67(2) Kadrovskih predpisov na področju družinskih dodatkov. Odločilno merilo pri opredelitvi podobnega dodatka je cilj zadevnih dodatkov.

V zvezi s tem imata dodatek za šolanje iz člena 67(1)(c) Kadrovskih predpisov in luksemburški finančni prejemek, dodeljen v obliki štipendij in posojil, katerega namen je študentom zagotoviti finančno pomoč, ki jim omogoča plačevati stroške študija in življenjske stroške med študijem, podoben cilj, ker prispevata k šolnini vzdrževanega otroka uradnika.

Te ugotovitve ne more omajati okoliščina, da upravičenec do obeh prejemkov ni isti. Dejstvo, da se dodatek iz Kadrovskih predpisov dodeli uradniku in da nacionalni prejemek dobiva otrok oziroma je formalno dodeljen temu otroku, namreč ni odločilno za presojo, ali sta ta prejemka podobna v smislu člena 67(2) Kadrovskih predpisov. Prav tako ni odločilno dejstvo, da dodatek iz Kadrovskih predpisov dopolnjuje plačo uradnika in je tako povezan z delovnim razmerjem, drugače kot luksemburški finančni prejemek, ki se izplačuje otroku.

(Glej točke 29, 31, 32, 37 in 38.)

Napotitev na:

Sodišče: 13. oktober 1977, Gelders-Deboeck proti Komisiji, 106/76, točka 16; 13. oktober 1977, Emer-van den Branden proti Komisiji, 14/77, točka 15; 18. december 2007, Weiβenfels proti Parlamentu, C‑135/06 P, točka 89;

Sodišče prve stopnje: 10. maj 1990, Sens proti Komisiji, T‑117/89, točka 14; 11. junij 1996, Pavan proti Parlamentu, T‑147/95, točka 41;

Sodišče za uslužbence: 13. februar 2007, Guarneri proti Komisiji, F‑62/06, točke 39, 40 in 42.