Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Pristojnost sodišča Skupnosti – Zahteve za odredbo, naslovljene na institucijo – Nedopustnost

(Člen 230 ES in 233 ES)

2. Postopek – Vloga – Zahteve glede oblike – Povzetek uveljavljanih tožbenih razlogov

3. (Statut Sodišča, člena 21, prvi pododstavek, in 53, prvi pododstavek; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 44(1)(c))

4. Ničnostna tožba – Rok – Začetek – Dan seznanitve z aktom – Subsidiarnost – Objava, ki pomeni ustaljeno prakso institucije – Nenujen pogoj za to, da bi bila objava akta začetek roka

(Člen 230, peti pododstavek, ES)

5. Ničnostna tožba – Fizične in pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Odločba o objavi sklicevanj na standarde za toplotno izolacijo – Tožba, ki jo je vložil predsednik odbora – Nedopustnost

(Člen 230, četrti pododstavek, ES; Direktiva Sveta 89/106, člen 5(1); Odločba Komisije 2003/312)

6. Ničnostna tožba – Fizične in pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Odločba o objavi sklicevanj na standarde za toplotno izolacijo – Obveznost upoštevanja posebnega položaja tožeče stranke na podlagi določbe višje pravne veljave – Odsotnost – Nedopustnost

(Člen 230, četrti pododstavek, ES; Direktiva Sveta 89/106, člen 5(1))

7. Ničnostna tožba – Fizične in pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Tožba, ki jo vloži združenje – Domnevna pogajalska vloga združenja ali enega od njenih članov – Nedopustnost

(Člen 230, četrti pododstavek, ES; Direktiva Sveta 89/106, člen 5(1))

8. Ničnostna tožba – Fizične in pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Očitna nezakonitost izpodbijanega akta – Odsotnost vpliva na presojo o tem, ali jih posamično zadeva – Nedopustnost

(Člen 220 ES in 230, drugi in četrti pododstavek, ES)

9. Ničnostna tožba – Fizične in pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Razlaga contra legem pogoja o nujnosti tega, da se jih posamično zadeva – Nedopustnost

(Člen 230, četrti pododstavek, ES)

Summary

1. Po sodni praksi namreč ni v pristojnosti sodišča Skupnosti, da bi institucijam karkoli odrejal v okviru nadzora zakonitosti, ki ga izvaja. Po členu 233 ES je institucija, ki je izdala nični akt, pristojna za sprejem ukrepov za izvršitev sodbe, ki določa navedeno ničnost.

(Glej točko 42.)

2. Abstraktna navedba, na podlagi katere kritizirano sporočilo „ne vsebuje niti pravne podlage niti obrazložitve“, ne določa natančno, kaj je razlog, na katerem temelji tožba, in torej ne izpolnjuje zahtev iz člena 21, prvi pododstavek, Statuta Sodišča, ki se po členu 53, prvi pododstavek, Statuta uporablja za postopek pred Sodiščem prve stopnje in po členu 44(1)(c) Poslovnika Sodišča prve stopnje, po katerem mora vloga vsebovati povzetek tožbenih razlogov, na katere se sklicuje.

(Glej točko 43.)

3. Iz besedila člena 230, peti pododstavek, ES izhaja, da je merilo dneva seznanitve z aktom kot začetkom teka roka za tožbo podrejeno v razmerju do roka njegove objave ali vročitve.

Če je res, da sta Sodišče in Sodišče prve stopnje okoliščino, po kateri objava akta, čeprav ni pogoj za njegovo veljavnost, izhaja iz ustaljene prakse zadevne institucije, upoštevali tako, da sta zaključili, da je dan objave tisti, od katerega začne teči rok za tožbo, pa iz tega ni mogoče zaključiti, da je obstoj take prakse nujen pogoj za to, da objava akta pomeni začetek teka roka za tožbo. Nasprotno, objava izpodbijanega akta je zadosten pogoj, obstoj ustaljene tozadevne prakse pa tak zaključek še okrepi.

(Glej točke 52, 58 in 59.)

4. To, da je Odločba 2003/312/ES o objavi sklicevanj na standarde, ki se nanašajo na toplotnoizolacijske proizvode, geotekstilije, vgrajeno gasilno opremo in bloke iz mavca, v skladu z Direktivo 89/106 po svoji naravi in področju uporabe splošnega značaja, samo po sebi ne zadošča za izključitev možnosti posameznika za vložitev ničnostne tožbe zoper njo. Splošno veljaven akt fizične ali pravne osebe zadeva posamično le, če jih zadeva zaradi določenih lastnosti ali zaradi značilnega dejanskega položaja, ki jih loči od vseh drugih oseb in jih zato individualizira podobno kot naslovnika akta.

Torej to, da neka oseba tako ali drugače sodeluje pri procesu sprejemanja nekega akta Skupnosti, to osebo v razmerju do zadevnega akta individualizira le, kadar veljavni predpisi Skupnosti za to osebo predvidevajo določena procesna jamstva. V tem oziru je treba opozoriti, da gredo jamstva iz člena 5(1) Direktive 89/106 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic, ki se nanašajo na gradbene proizvode, kot je spremenjena, v korist Evropskega odbora za standardizacijo in stalnega odbora za gradbeništvo in ne osebno v korist nekaterih njunih članov ali njunega predsednika. Tudi ob predpostavki, da bi se tožeča stranka lahko osebno sklicevala na taka procesna jamstva, domneven poseg v ugled navedene tožeče stranke, ki naj bi bil posledica kršitve teh jamstev, te stranke kot tak ne sme individualizirati v smislu člena 230, četrti pododstavek, ES. Namen jamstev iz člena 5(1) Direktive 89/106 namreč ni v tem, da se zagotovi varovanje ugleda članov odborov iz te določbe, četudi so predsedniki, ampak izključno v podajanju mnenja na zahtevo po umiku določenega usklajenega standarda, ki ga vloži Komisija ali država članica.

(Glej točke 95, 96, 100, 101 in 103.)

5. Res je, da sta Sodišče in Sodišče prve stopnje razglasili ničnostne tožbe, vložene zoper splošne akte, za dopustne, če je obstajala določba višje pravne veljave, ki je njihovim avtorjem nalagala obveznost upoštevanja posebnega položaja tožeče stranke, saj je lahko obstoj pogodb, ki jih je sklenila tožeča stranka in jih zadeva sporni akt, v določenih primerih za tak položaj značilen. Vendar člen 5(1) Direktive 89/106 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic, ki se nanašajo na gradbene proizvode, kot je bila spremenjena, ne določa obveznosti Komisije, naj upošteva poseben položaj tožečih strank ali države članice, ki je ugovarjala kakemu usklajenemu standardu, ampak se omejuje na določanje postopka, ki se uporablja, kadar se tak ugovor poda.

(Glej točki 116 in 117.)

6. Obstoj posebnih okoliščin, kot je vloga, ki jo ima neko združenje v postopku sprejemanja nekega akta v smislu člena 230 ES, lahko upraviči dopustnost tožbe, ki jo vloži združenje, katerega članov sporni akt neposredno in posamično ne zadeva, zlasti kadar je slednji vplival na pogajalski položaj tega združenja.

7. V tem oziru Direktiva 89/106/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic, ki se nanašajo na gradbene proizvode, kot je bila spremenjena, nikjer ne določa, da mora Komisija – preden sprejme kako odločitev na podlagi člena 5(1) navedene direktive – ravnati po postopku, v katerem bi imela nacionalna združenja, kot je tožeča stranka, pravico uveljavljati morebitne pravice ali celo pravico, da bi bila slišana. Na tak zaključek ne vpliva niti domnevna pogajalska ali zastopniška vloga, ki naj bi jo imela druga tožeča stranka, članica združenja prejšnje tožeče stranke, zato, ker naj bi sodelovala v postopku. Za tako okoliščino, tudi če bi bila podana, v ničemer ne bi mogli ugotoviti, da ima tožeča stranka kot združenje lasten interes za vložitev ničnostne tožbe na podlagi člena 230, četrti pododstavek, ES. Dejansko dopustnost tožb zadevnih združenj temelji na položaju pogajalca navedenih združenj in ne na posamični vlogi enega od njihovih članov.

(Glej točke 131, 134, 140 in 141.)

8. Presoja temelja tožbe nima nobenega vpliva na presojo o tem, ali tožeče stranke posamično zadeva, saj dopustnost ničnostne tožbe, ki jo vloži fizična ali pravna oseba, in nadzor zakonitosti predmeta, ki ga taka tožba izpodbija, izhaja iz ločenega preizkusa, ki se izvede ob upoštevanju člena 230, četrti pododstavek, ES oziroma člena 230, drugi pododstavek, ES.

9. Sicer pa morebitna očitna nezakonitost izpodbijanega akta, če bi obstajala, ne more zaradi tega, ker Sodišče prve stopnje po členu 220 ES zagotavlja spoštovanje prava pri razlagi in uporabi Pogodbe, s sodno razlago upravičiti spremembe sistema pravnih sredstev in postopkov iz Pogodbe. Taka okoliščina v nobenem primeru ne more omogočiti, da se ničnostna tožba, ki jo je vložila fizična ali pravna oseba in ki ne izpolnjuje pogojev iz člena 230, četrti pododstavek, ES, razglasi za dopustno.

(Glej točki 148 in 149.)

10. Če je res, da je treba pogoj posamičnega interesa iz člena 230, četrti pododstavek, ES razlagati ob upoštevanju načela učinkovitega pravnega varstva in različnih okoliščin, ki individualizirajo tožečo stranko, taka razlaga ne more voditi v zanemarjanje zadevnega pogoja, ki ga Pogodba izrecno določa, brez preseganja pristojnosti, ki jih ta daje sodiščem Skupnosti. Morebitna odsotnost tožbe, če bi obstajala, s sodno razlago ne bi mogla upravičiti spremembe sistema pravnih sredstev in postopkov iz Pogodbe. V nobenem primeru pa ne omogoča, da se ničnostna tožba, ki jo je vložila fizična ali pravna oseba in ki ne izpolnjuje pogojev iz člena 230, četrti pododstavek, ES, razglasi za dopustno.

(Glej točki 156 in 157.)