Zadeva C-565/16: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Eirinodikeio Lerou Leros – Grčija) – postopek, ki sta ga začela Alessandro Saponaro in Kalliopi-Chloi Xylina (Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Sodišče države članice, pri katerem je bil v imenu mladoletnega otroka vložen predlog za sodno odobritev odpovedi dediščini — Pristojnost v starševskih zadevah — Dogovor o pristojnosti — Člen 12(3)(b) — Sprejetje pristojnosti — Pogoji)

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 19. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Eirinodikeio Lerou Leros – Grčija) – postopek, ki sta ga začela Alessandro Saponaro in Kalliopi-Chloi Xylina

(Zadeva C-565/16) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo — Uredba (ES) št. 2201/2003 — Sodišče države članice, pri katerem je bil v imenu mladoletnega otroka vložen predlog za sodno odobritev odpovedi dediščini — Pristojnost v starševskih zadevah — Dogovor o pristojnosti — Člen 12(3)(b) — Sprejetje pristojnosti — Pogoji)“

Predložitveno sodišče

Eirinodikeio Lerou Leros

Stranki v postopku v glavni stvari

Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

Izrek

V položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem so starši mladoletnega otroka, ki z njim običajno prebivajo v državi članici, v imenu tega otroka vložili predlog za odobritev odpovedi dediščini pri sodišču druge države članice, je treba člen 12(3)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 razlagati tako, da:

— skupna predložitev zadeve od staršev otroka sodišču, ki so ga izbrali, za njih pomeni nedvoumno sprejetje tega sodišča;

— državni tožilec, ki je po nacionalnem pravu po zakonu stranka v postopku, ki so ga sprožili starši, je stranka v postopku v smislu člena 12(3)(b) Uredbe št. 2201/2003. Nasprotovanje te stranke izbiri sodišča, za katero so se starši otroka odločili po tem, ko se je pred tem sodiščem začel postopek, preprečuje priznanje sprejetja dogovora o pristojnosti od vseh strank v postopku na ta datum. Če takega nasprotovanja ni, je mogoče šteti, da je bilo soglasje te stranke implicitno, tako da se lahko pogoj sprejetja dogovora o pristojnosti na nedvoumen način od vseh strank v postopku v trenutku, ko se je pred tem sodiščem začel postopek, šteje za izpolnjen, in

— okoliščina, da so prebivališče zapustnika ob njegovi smrti, njegovo premoženje, ki je predmet dedovanja, in obveznosti iz zapuščine v državi članici izbranega sodišča, ob neobstoju elementov, ki bi izkazovali, da ima lahko dogovor o pristojnosti škodljiv vpliv na otrokov položaj, omogoča sklepanje, da je tak dogovor o pristojnosti v korist otroka.

( 1 ) UL C 22, 23.1.2017.