ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 3. maja 2006 v zadevi Eurohypo proti UUNT (EUROHYPO) (T-439/04) se razveljavi v delu, v katerem je Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti presodilo, da četrti odbor za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), s tem ko je z odločbo z dne 6. avgusta 2004 (zadeva R 829/2002-4) zavrnil registracijo izraza „EUROHYPO“ kot znamko Skupnosti za storitve iz razreda 36 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, v revidirani in spremenjeni obliki, to je razreda, ki ustreza temu opisu: „[f]inančni posli; denarni posli; posli v zvezi s posredovanjem nepremičnin, finančne storitve, financiranje […]“, ni kršil člena 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 3288/94 z dne 22. decembra 1994.
Kraljevina Španija, s tem da je obdržala v veljavi manj ugoden sistem odbijanja izdatkov v zvezi z dejavnostmi raziskav, razvoja in tehnološke inovativnosti, ki nastanejo v tujini, od sistema, ki se uporablja za stroške, ki nastanejo v Španiji, kot to izhaja iz člena 35 zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, kot je bil spremenjen s kraljevo zakonsko uredbo 4/2004 z dne 5. marca 2004, ni izpolnila obveznosti iz členov 43 ES in 49 ES glede svobode ustanavljanja in glede svobode opravljanja storitev ter iz ustreznih členov Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992, to je iz členov 31 in 36 tega sporazuma.
4

Člen 3 Direktive 96/71 z naslovom „Določbe in pogoji za zaposlitev“ določa: „1. Države članice poskrbijo, da ne glede na to, katera zakonodaja se uporablja za delovno razmerje, podjetja iz člena 1(1) zagotovijo delavcem, ki so napoteni na njihovo ozemlje, pogoje za delo in zaposlitev v zvezi z naslednjimi zadevami, ki so urejene v državi članici, v kateri se opravlja delo: — z zakonom ali drugim predpisom in/ali — s kolektivnimi pogodbami ali arbitražnimi odločbami, razglašenimi za splošno veljavne v smislu odstavka 8, kolikor zadevajo dejavnosti, omenjene v Prilogi: […] (c) minimalne urne postavke, tudi za nadurno delo; ta točka se ne uporablja za programe dodatnega kolektivnega pokojninskega zavarovanja; […] V tej direktivi je koncept minimalnih urnih postavk iz odstavka 1 točke (c) opredeljen z nacionalno zakonodajo in/ali prakso države članice, na katere ozemlje je delavec napoten. […] 7. Odstavki od 1 do 6 ne onemogočajo uporabe za delavce ugodnejših pogojev za delo in zaposlitev. […] 8. ‚Kolektivne pogodbe ali arbitražne odločbe, razglašene za splošno uporabne‘ pomenijo kolektivne pogodbe ali arbitražne odločbe, ki jih morajo spoštovati vsa podjetja na zadevnem geografskem območju in poklicu ali panogi. Če ni sistema za razglasitev kolektivnih pogodb ali arbitražnih odločb za splošno veljavne v smislu prvega pododstavka, se lahko države članice odločijo, da izhajajo iz: — kolektivnih pogodb ali arbitražnih odločb, ki imajo splošen učinek za vsa podobna podjetja na zadevnem geografskem območju in poklicu ali panogi in/ali — kolektivn[ih] pogodb, sklenjen[ih] med najbolj reprezentativnimi organizacijami delodajalcev in delavcev na nacionalni ravni in ki se jih uporablja na ozemlju celotne države, pod pogojem, da njihova uporaba s strani podjetij iz člena 1(1) zagotavlja v zadevah, navedenih v prvem pododstavku odstavka 1 tega člena, enako obravnavanje v teh podjetjih in v drugih podjetjih iz tega pododstavka, ki so v podobnem položaju. […]“
23

Uredbe št. 259/68, s katero so določeni Kadrovski predpisi, gotovo ni mogoče primerjati z mednarodno konvencijo, ker je niso sprejele države članice v skladu s pravili mednarodnega prava, ampak Svet kot institucija Evropske skupnosti, ki deluje samostojno (glej v tem smislu sodbi z dne 18. februarja 1970 v zadevi Komisija proti Italiji, 38/69, Recueil, str. 47, točka 11, in z dne 18. marca 1980 v zadevi Komisija proti Italiji, 91/79, Recueil, str. 1099, točka 7), in niti Pogodbe ES, na kateri temelji navedena uredba, ni mogoče šteti za mednarodno konvencijo o socialni varnosti, poudariti pa je treba, da se v skladu s členom 249, drugi odstavek, ES ta uredba splošno uporablja, je zavezujoča v celoti in se neposredno uporablja v vseh državah članicah (glej sodbi z dne 20. oktobra 1981 v zadevi Komisija proti Belgiji, 137/80, Recueil, str. 2393, točka 7, in z dne 7. maja 1987 v zadevi Komisija proti Belgiji (186/85, Recueil, str. 2029, točka 21). Poleg tega, kot to trdi S. Gysen, člen 11, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov izrecno določa zavezujoč značaj Kadrovskih predpisov v celoti in neposredno uporabljivost v vseh državah članicah.
18

Spomniti pa je treba, da morajo države članice pri izvrševanju pooblastil, ki jim jih dajejo direktive Skupnosti, spoštovati splošna načela prava, ki so del pravnega reda Skupnosti, med katerimi so zlasti načelo pravne varnosti in načelo sorazmernosti ter načelo upravičenega pričakovanja (glej v tem smislu sodbe z dne 18. decembra 1997 v združenih zadevah Molenheide in drugi, C-286/94, C-340/95, C-401/95 in C-47/96, Recueil, str. I-7281, točke od 45 do 48; z dne 11. maja 2006 v zadevi Federation of Technological Industries in drugi, C-384/04, ZOdl., str. I-4191, točka 29, in z dne 14. septembra 2006 v združenih zadevah Elmeka, od C-181/04 do C-183/04, ZOdl., str. I-8167, točka 31).
Helenska republika, s tem da je obdržala v veljavi člen 7(2) zakona št. 2955/2001 o „Dobavi bolnišnicam in drugim zdravstvenim enotam v regionalnih ureditvah zdravstva in oskrbe ter druge določbe“ in določbe za izvajanje skupnih ministrskih odlokov DY6a/oik.38611 in DY6a/oik.38609 z dne 12. aprila 2005, ni izpolnila obveznosti iz člena 6(3) Direktive Sveta 93/36/EGS o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga, kot je bila spremenjena z Direktivo Komisije 2001/78/ES z dne 13. septembra 2003, ter splošnih načel Pogodbe, zlasti načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti.
Neizpolnitev obveznosti države – Neizpolnitev obveznosti države iz člena 8(1) in (2)(b) in (3)(c) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (UL L 108, str. 33) in iz člena 8(1) in (4) Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (UL L 108, str. 7).
1)

Republika Finska, s tem da ni pripravila in izvedla načrtov za gospodarjenje z odpadki za vsa svoja pristanišča, ni izpolnila obveznosti iz členov 5(1) in 16(1) Direktive 2000/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. novembra 2000 o pristaniških zmogljivostih za sprejem ladijskih odpadkov in ostankov tovora.
1.

Tarifno oznako 0406 kombinirane nomenklature, ki se nahaja v Prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 v zvezi s kombinirano tarifno in statistično nomenklaturo ter skupno carinsko tarifo, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1734/96 z dne 9. septembra 1996, je treba razlagati tako, da je vanjo mogoče uvrstiti proizvod, kot je zadevni proizvod iz postopka v glavni stvari, ki je pridobljen iz kislega mleka, pri katerem je bil uničen veliki del sirotke, ki vsebuje 2 % celotne količine beljakovin, razkrojenih z encimom med 24- do 36-urnim postopkom sušenja, in ki je sestavljen iz kazeina in iz več kot 50 % vlažnosti.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 15. marca 2007 – T.I.M.E. ART proti UUNT

(Zadeva C‑171/06 P)

„Pritožba – Znamka Skupnosti – Uredba (ES) št. 40/94 − Člen 8(1)(b) − Figurativna znamka − Ugovor imetnika prejšnje nacionalne znamke – Verjetnost zmede“

1. Pritožba – Razlogi – Razlog, prvič naveden v okviru pritožbe – Nedopustnost (Glej točke od 22 do 24.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode in storitve (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 33 do 41.)

3. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 225(1) ES; Statut Sodišča, člen 58(1)) (Glej točko 51.)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 12. januarja 2006 v zadevi Devinlec Développement Innnovation Leclerc proti UUNT (T-147/03), s katero je bila na zahtevo imetnika figurativne nacionalne znamke „QUANTIEME“ za proizvode iz razredov 14 in 18 razveljavljena odločba R 109/2002-3 z dne 30. januarja 2003 tretjega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT), s katero je bila razveljavljena odločba oddelka za ugovore, ki je zavrnil registracijo figurativne znamke Skupnosti „QUANTUM“ za proizvode iz razreda 14.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ se naloži plačilo stroškov.
Irska, s tem da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 26. oktobra 2006 – Komisija proti Luksemburgu





(Zadeva C-77/06)

„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2001/42/ES – Presoja vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje – Neopravljen prenos v predpisanem roku“

Tožba zaradi neizpolnitve – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30) v določenem roku.

Izrek

1) Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v določenem roku ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

2) Stroške nosi Veliko vojvodstvo Luksemburg.
1)

Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni predložilo poročila iz člena 9 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 1999/94/ES z dne 13. decembra 1999 o informacijah o ekonomičnosti porabe goriva in emisijah CO2, ki so na voljo potrošnikom v zvezi s trženjem novih osebnih vozil, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
Če se pri preizkusu akta Skupnosti izkaže, da ima ta dvojni cilj ali da ima dva dela, pri čemer je eden glaven ali prevladujoč, drugi pa zgolj stranski, mora akt temeljiti na samo eni pravni podlagi, in sicer tisti, ki se zahteva za glavni ali prevladujoči cilj oziroma del. Izjemoma, če se ugotovi nasprotno, da ima zadevni akt hkrati več ciljev ali delov, ki so neločljivo povezani, in da nobeden ni drugotnega in posrednega pomena glede na druge, mora tak akt temeljiti na več ustreznih pravnih podlagah. To ni tako pri Uredbi št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov, ki sledi cilju varstva okolja in ki zato veljavno temelji na členu 175(1) ES. Cilj in dele navedene uredbe, ki se nanašajo na varstvo okolja, je treba šteti za glavne oziroma prevladujoče.

Iz analize Uredbe št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov je razvidno, da je tako glede cilja kot vsebine njen glavni namen varstvo zdravja ljudi in okolja pred morebitnimi škodljivimi učinki čezmejnih pošiljk odpadkov. Natančneje, ker postopek predhodne pisne prijave in soglasja jasno sledi cilju varstva okolja na področju pošiljk odpadkov med državami članicami in zato pravilno temelji na členu 175(1) ES, ne bi bilo dosledno šteti, da ima isti postopek – kadar velja za pošiljke odpadkov med državami članicami in tretjimi državami z istim ciljem varstva okolja, kar potrjuje uvodna izjava 33 navedene uredbe – značilnosti instrumenta skupne trgovske politike in da mora zato temeljiti na členu 133 ES. Analiza zakonodajnega okvira, v katerega spada ta uredba, potrjuje ta sklep.

Široka razlaga pojma skupna trgovinska politika ni taka, da bi omajala trditev, da je Uredba št. 1013/2006 instrument, ki v glavnem spada k politiki varstva okolja. Akt Skupnosti lahko spada na to področje, tudi če je mogoče z ukrepi, ki so določeni v navedenem aktu, vplivati na trgovino.

Akt Skupnosti namreč spada v izključno pristojnost na področju skupne trgovinske politike, določene v členu 133 ES, le če se posebej nanaša na mednarodno trgovino, tako da je v bistvenem namenjen spodbujanju, olajševanju ali urejanju mednarodne trgovine in ima neposreden in takojšen učinek na trgovino z zadevnimi proizvodi.

Očitno v obravnavani zadevi ne gre za tak primer. Cilj Uredbe št. 1013/2006 namreč ni opredeliti značilnosti, ki jih morajo imeti odpadki za prosti pretok na notranjem trgu ali v okviru trgovine s tretjimi državami, ampak dati na razpolago usklajen sistem postopkov, s katerimi je mogoče omejiti pretok odpadkov, da bi se zagotovilo varstvo okolja.

(Glej točke od 62 do 64 in od 70 do 72.)
Zadeva C-301/06

Irska

proti

Evropskemu parlamentu

in

Svetu Evropske unije

„Ničnostna tožba — Direktiva 2006/24/ES — Hramba podatkov, pridobljenih ali obdelanih v okviru zagotavljanja elektronskih komunikacijskih storitev — Izbira pravne podlage“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca Y. Bota, predstavljeni 14. oktobra 2008 I ‐ 595

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. februarja 2009 I ‐ 628

Povzetek sodbe

Akti institucij – Izbira pravne podlage

(člen 95 ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2006/24)

Sprejetje Direktive 2006/24 o hrambi podatkov, pridobljenih ali obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali javnih komunikacijskih omrežij, je bilo na podlagi člena 95 ES nujno.

Zakonodajalec Skupnosti namreč lahko uporabi člen 95 ES, zlasti če obstajajo razlike med nacionalnimi ureditvami, kadar take razlike ovirajo izvajanje temeljnih svoboščin ali povzročajo izkrivljanje konkurence in tako neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga.

Glede na to je očitno, da so bile razlike med nacionalnimi predpisi, sprejetimi glede hrambe podatkov o elektronskih komunikacijah, take, da so neposredno vplivale na delovanje notranjega trga in da je bilo predvidljivo, da se bo ta vpliv še povečal. Zaradi takega položaja je bil upravičen namen zakonodajalca Skupnosti, da s sprejetjem usklajenih pravil zaščiti dobro delovanje notranjega trga.

Poleg tega Direktiva 2006/24 tako ureja postopke, ki so neodvisni od izvajanja vsakega morebitnega policijskega in sodnega ukrepa sodelovanja na kazenskem področju. S to direktivo niso poenoteni niti dostop pristojnih nacionalnih organov do podatkov na področju pregona niti uporaba in izmenjava teh podatkov med temi organi. Ti primeri, ki načeloma spadajo na področje, ki ga ureja naslov VI Pogodbe EU, so bili izključeni iz določb te direktive. Iz tega izhaja, da se vsebina Direktive 2006/24 v bistvu nanaša na dejavnosti ponudnikov storitev v zadevnem sektorju notranjega trga, s tem da mednje ne sodijo državne dejavnosti iz naslova VI Pogodbe EU. Glede na vsebino Direktive 2006/24 je treba ugotoviti, da se ta nanaša predvsem na delovanje notranjega trga.

(Glej točke 63, 71, 72, od 83 do 85 in 93.)
Obrazložitev, ki jo zahteva člen 253 ES, je treba prilagoditi naravi zadevnega akta ter mora jasno in nedvoumno odražati sklepanje institucije, ki je zadevni ukrep sprejela, tako da zainteresiranim omogoči, da se seznanijo z razlogi za sprejeti ukrep, sodišču Skupnosti pa nadzor. Ni treba, da so v obrazložitvi navedeni vsi dejanski in pravni dejavniki, ker je treba vprašanje, ali je obrazložitev akta zadostila zahtevam iz člena 253 ES, presojati ne le glede na njegovo besedilo, ampak tudi glede na kontekst in vsa pravna pravila v zvezi z zadevnim področjem.

Pri opredelitvi nacionalnega ukrepa kot državne pomoči ni treba ugotavljati stvarnega vpliva pomoči na trgovino med državami članicami niti dejanskega izkrivljanja konkurence, ampak je treba le proučiti, ali ta pomoč lahko vpliva na to trgovino in izkrivljanje konkurence. Še posebej glede pogoja vpliva na trgovino med državami članicami iz sodne prakse izhaja, da se za dodelitev pomoči v obliki davčne oprostitve s strani države nekaterim od njenih davčnih zavezancev mora šteti, kot da lahko vpliva na to trgovino in kot da zato izpolnjuje ta pogoj, kadar navedeni davčni zavezanci opravljajo gospodarsko dejavnost, ki je predmet te trgovine, ali kadar se ne more izključiti, da so ti zavezanci konkurenti subjektov s sedežem v drugih državah članicah. Poleg tega se, kadar pomoč države članice okrepi položaj enega podjetja v razmerju do drugih konkurenčnih podjetij v trgovini znotraj Skupnosti, šteje, da pomoč vpliva na ta podjetja. V zvezi s tem je okoliščina, da se je gospodarski sektor liberaliziral na ravni Skupnosti, primerna za opredelitev dejanskega ali potencialnega vpliva pomoči na konkurenco in njunega učinka na trgovino med državami članicami.

(Glej točke od 50 do 53.)
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. septembra 2008 – Armacell proti UUNT

(Zadeva C-514/06 P)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti ARMAFOAM — Prejšnja znamka Skupnosti NOMAFOAM — Relativni razlog za zavrnitev — Podobnost znakov — Obstoj relativnega razloga za zavrnitev na delu ozemlja Evropske skupnosti“

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Prejšnja znamka, ki jo sestavlja znamka Skupnosti (Uredba Sveta št. 40/94, člena 8(1)(b) in 108(2)(b)) (Glej točki 58 in 62.)

Predmet

Pritožba, vložena proti sodbi Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 10. oktobra 2006 v zadevi Armacell proti UUNT (T-172/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razveljavitev, ki jo je vložil prijavitelj besedne znamke „ARMAFOAM“ za proizvode iz razreda 20 proti odločbi R 552/2004-1 prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 23. februarja 2005, s katero je ta razveljavil odločbo oddelka za ugovore, s katero je ta zavrnil ugovor, ki ga je vložil imetnik besedne znamke Skupnosti „NOMAFOAM“ za proizvode iz razredov 11, 19, 20, 27 in 28.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi Armacell Enterprise GmbH se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. septembra 2008 – Armacell proti UUNT

(Zadeva C-514/06 P)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Prijava besedne znamke Skupnosti ARMAFOAM — Prejšnja znamka Skupnosti NOMAFOAM — Relativni razlog za zavrnitev — Podobnost znakov — Obstoj relativnega razloga za zavrnitev na delu ozemlja Evropske skupnosti“

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Prejšnja znamka, ki jo sestavlja znamka Skupnosti (Uredba Sveta št. 40/94, člena 8(1)(b) in 108(2)(b)) (Glej točki 58 in 62.)

Predmet

Pritožba, vložena proti sodbi Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 10. oktobra 2006 v zadevi Armacell proti UUNT (T-172/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razveljavitev, ki jo je vložil prijavitelj besedne znamke „ARMAFOAM“ za proizvode iz razreda 20 proti odločbi R 552/2004-1 prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 23. februarja 2005, s katero je ta razveljavil odločbo oddelka za ugovore, s katero je ta zavrnil ugovor, ki ga je vložil imetnik besedne znamke Skupnosti „NOMAFOAM“ za proizvode iz razredov 11, 19, 20, 27 in 28.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.
1.

Irska, s tem da v skladu s členoma 2(1) in 4, od (2) do (4), Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, ni sprejela vseh potrebnih predpisov za zagotovitev, da so projekti, ki bi lahko imeli bistvene vplive na okolje in sodijo v kategorije projektov iz priloge II, točka 1, od (a) do (c) in (f), k tej direktivi, pred izdajo soglasja v skladu s členi od 5 do 10 navedene direktive predmet postopka za izdajo soglasja in presoje njihovih vplivov v zvezi s tem, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s to direktivo.
Zadeva C-207/06

Schwaninger Martin Viehhandel – Viehexport

proti

Zollamt Salzburg, Erstattungen

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Unabhängiger Finanzsenat Salzburg-Aigen)

„Uredba (ES) št. 615/98 — Izvozna nadomestila — Dobro počutje živega goveda med prevozom — Direktiva 91/628/EGS — Uporabljivost pravil o zaščiti živali med prevozom — Pravila o trajanju potovanja in počitkov ter o prevozu goveda po morju do točke namembnega kraja zunaj Skupnosti — Krmljenje in napajanje živali med potovanjem“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Mengozzija, predstavljeni 28. februarja 2008 I - 5564

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. julija 2008 I - 5582

Povzetek sodbe

Člena 1 Uredbe št. 615/98 o podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom se ne sme razlagati tako, da je treba točko 48, točka 7(b), priloge k Direktivi 91/628 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425 in 91/496, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/29, uporabiti pri prevozu po morju med geografsko točko v Evropski skupnosti in geografsko točko v tretji državi z vozili, ki so bila vkrcana na plovila, ne da bi bile živali iztovorjene. Omenjeno točko 48, točka 7(b), je treba namreč razlagati tako, da se točka 7(b) uporablja za prevoze s trajektom ro-ro na redni in direktni liniji med dvema geografskima točkama v Skupnosti, ki morajo biti po definiciji sposobni izpolnjevati pogoje, določene s to točko. (Glej točki 24 in 26 ter točko 1 izreka.)

Točko 48, točka 7(a), priloge k Direktivi 91/628 o zaščiti živali med prevozom in o spremembi direktiv 90/425 in 91/496, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/29, je treba razlagati tako, da se pri prevozu po morju med geografsko točko v Evropski skupnosti in geografsko točko v tretji državi z vozili, ki so bila vkrcana na plovila, ne da bi bile živali iztovorjene, trajanje prevoza ne upošteva, če se živali prevažajo v skladu s pogoji, določenimi v točkah 3 in 4 te točke 48, razen pogojev glede časa potovanja in časa počitkov. Če je tako, lahko v skladu s točko 4(d) navedene točke 48 novo obdobje prevoza po cesti začne teči takoj po izkrcanju vozila v pristanišču tretje države namembnega kraja. (Glej točko 35 in točko 2 izreka.)