SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA

(pritožbeni senat)

z dne 19. marca 2010

Zadeva T-338/07 P

Irène Bianchi

proti

Evropski fundaciji za usposabljanje (ETF)

„Pritožba – Javni uslužbenci – Začasni uslužbenci – Pogodba za določen čas – Odločba o zavrnitvi podaljšanja pogodbe – Člen 47(b) PZDU“

Predmet: Pritožba za razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 28. junija 2007 v zadevi Bianchi proti ETF (F-38/06, ZOdl. JU, str. I-A-1-183 in II-A-1-1009).

Odločitev: Pritožba se zavrne. Irène Bianchi nosi svoje stroške in stroške, ki so na tej stopnji nastali Evropski fundaciji za usposabljanje (ETF).

Povzetek

1. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Splošnega sodišča nad presojo dokazov – Izključitev, razen v primeru izkrivljanja

(Statut Sodišča, Priloga I, člen 11)

2. Pritožba – Razlogi – Pomanjkljiva obrazložitev

(člen 253 ES)

1. Na podlagi člena 11 Priloge I k Statutu Sodišča je pritožba na Splošno sodišče omejena na pravna vprašanja. Sodišče za uslužbence je edino pristojno za ugotavljanje dejstev, razen če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala iz listin v spisu, ki so mu bile predložene, in za presojo teh dejstev. Presoja dejstev, razen v primeru izkrivljanja dokazov, ki so bili predloženi Sodišču za uslužbence, torej ne pomeni pravnega vprašanja, ki bi bilo kot tako podvrženo nadzoru pritožbenega sodišča.

Pritožbeno sodišče poleg tega načeloma ni pristojno za preučitev dokazov, ki jih je prvostopenjsko sodišče sprejelo v podporo ugotovitvi teh dejstev. Če so bili ti dokazi pravilno pridobljeni ter če so bila glede dokaznega bremena in izvajanja dokazov spoštovana splošna načela prava in pravila postopka, ki veljajo zanje, samo prvostopenjsko sodišče presodi vrednost, ki jo je treba pripisati dokazom, ki so mu bili predloženi. Ta presoja torej ni, razen pri izkrivljanju navedenih dokazov, pravno vprašanje, ki ga nadzira Splošno sodišče.

Listine v spisu morajo skladno z ustaljeno sodno prakso očitno kazati na tako izkrivljanje, ne da bi bilo treba znova presojati dejstva in dokaze.

Pristojnost Splošnega sodišča, da izvrši nadzor nad dejanskimi ugotovitvami Sodišča za uslužbence, torej obsega predvsem vsebinsko nepravilnost teh ugotovitev, ki izhaja iz listin v spisu, izkrivljanje dokazov, njihovo pravno kvalifikacijo in vprašanje, ali so bila upoštevana pravila o izvajanju dokazov.

(Glej točke od 61 do 64, 95 in 102.)

Napotitev na:





Sodišče: 2. oktober 2001, BEI proti Hautem, C-449/99 P, Recueil, str. I-6733, točka 44; 5. junij 2003, O’Hannrachain proti Parlamentu, C-121/01 P, Recueil, str. I-5539, točka 35; 27. april 2006, L proti Komisiji, C-230/05 P, neobjavljen v ZOdl., točki 45 in 46 ter navedena sodna praksa; 25. januar 2007, Sumitomo Metal Industries in Nippon Steel proti Komisiji, C-403/04 P in C-405/04 P, ZOdl., str. I-729, točka 39 in navedena sodna praksa;

Splošno sodišče: 12. marec 2008, Rossi Ferreras proti Komisiji, T-107/07 P, ZOdl. JU, str. I-B-1-5 in II-B-1-31, točka 30; 26. november 2008, UUNT proti López Teruel, T-284/07 P, ZOdl. JU, str. I-B-1-69 in II-B-1-447, točka 47 in navedena sodna praksa.

2. Spoštovanje obsega obveznosti obrazložitve je pravno vprašanje, ki ga Splošno sodišče nadzira v okviru pritožbe zoper sodbo Sodišča za uslužbence. Obseg obveznosti obrazložitve je treba v zvezi s tem, po eni strani, presojati glede na konkretne okoliščine, predvsem glede na vsebino akta, naravo razlogov, na katere se sklicuje, in interes za pojasnila, ki ga lahko ima naslovnik akta. Pomembno je, da se obrazložitev pri presoji njene zadostnosti postavi v dejanski in pravni okvir, v katerem je bil sprejet izpodbijani akt. Odločba je, po drugi strani, zadostno obrazložena, kadar je sprejeta v okoliščinah, ki so zadevnemu uslužbencu znane in mu omogočajo, da razume obseg ukrepa, ki je bil zanj sprejet.

(Glej točki 74 in 75.)

Napotitev na:





Sodišče: 28. junij 2005, Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P, Recueil, str. I-5425, točka 453; 28. februar 2008, Neirinck proti Komisiji, C-17/07 P, neobjavljena v ZOdl., točke od 50 do 52; 10. julij 2008, Bertelsmann in Sony Corporation of America proti Impala, C-413/06 P, ZOdl., str. I-4951, točka 30;

Splošno sodišče: 7. februar 2007, Caló proti Komisiji, T-118/04 in T-134/04, ZOdl. JU, str. I-A-2-37 in II-A-2-253, točki 127 in 128; 4. julij 2007, Lopparelli proti Komisiji, T-502/04, ZOdl. JU, str. I-A-2-145 in II-A-2-995, točka 75 in navedena sodna praksa.