SL Uradni list Evropske unije C 305/38

Tožba, vložena 24. maja 2016 – Kraljevina Švedska/Evropska komisija

(Zadeva T-260/16)

(2016/C 305/53)

Jezik postopka: švedščina

Stranki

Tožeča stranka: Kraljevina Švedska (zastopniki: A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz, U. Persson in L. Swedenborg)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

— Primarno, Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2016/417 z dne 17. marca 2016 (izpodbijani sklep) naj se razglasi za ničen v delu, v katerem določa, da je treba izvesti pavšalne 2-odstotne finančne popravke, kar pomeni 8 811 286,44 EUR kar zadeva ločene neposredne pomoči, ki so bile izplačane Švedski za leto zahtevka 2013 na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003, in

— podredno, izpodbijani sklep naj se razglasi za ničen in spremeni tako, da se zgoraj navedeni znesek zmanjša na 1 022 259,46 EUR;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja, da Komisija ni upoštevala člena 52 Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 in člena 11(1) Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006 z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP), ker v sporočilu, ki je bilo poslano državi članici v skladu s temi določbami, ni niti podrobneje opredeljena domnevna kršitev, za katero naj bi bila tožeča stranka v zvezi s tem odgovorna, niti ni navedeno, katere korektivne ukrepe je treba sprejeti za zagotovitev, da se bodo v prihodnosti ustrezna pravila EU spoštovala. Zato se pri utemeljevanju naložitve izpodbijanih pavšalnih finančnih popravkov Švedski ni mogoče opreti na to sporočilo.

Tožeča stranka trdi, da je Komisija izpodbijani sklep oprla na napačne ugotovitve v zvezi z razlikami med številom napak, ugotovljenih z uporabo metode daljinskega zaznavanja, in številom napak, ugotovljenih z uporabo klasične metode pregledov na kraju samem. Po navedbah tožeče stranke Komisiji ni uspelo opredeliti niti tega, kaj tvori domnevne kršitve oziroma zakaj naj bi povzročile tveganje izgub EKJS. Tožeča stranka trdi, da je Švedska opravila izbiro kontrolnega vzorca in v bistvu tudi analizo tveganja, kot je določeno v členu 31 Uredbe Komisije (ES) št. 1122/2009 z dne 30. novembra 2009 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 v zvezi z navzkrižno skladnostjo, modulacijo ter integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom v okviru shem neposrednih podpor za kmete, določenih za navedeno uredbo, ter za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 v zvezi z navzkrižno skladnostjo v okviru sheme podpore, določene za sektor vina in zato Švedska EKJS ni izpostavila tveganjem, ki jih navaja Komisija. Sklep Komisije o pavšalnem 2-odstotnem popravku je po mnenju tožeče stranke zato v nasprotju s členom 31 Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike in s členom 52 Uredbe št. 130/2013.

Če bo Splošno sodišče ugotovilo, da analiza tveganj ni bila izvedena učinkovito v skladu s členom 31(2) Uredbe št. 1122/2009, tožeča stranka podredno navaja, da Komisija ni imela razlogov za uporabo pavšalnega 2-odstotnega popravka. Niti pomen domnevne kršitve ob upoštevanju njene narave in obsega niti finančna izguba, ki bi jo kršitev lahko povzročila za EU, ne upravičujeta zneska 8 811 286,44 EUR, ki je bil z izpodbijanim sklepom odštet iz financiranja EU. Tožeča stranka trdi, da je z ustrezno skrbnostjo mogoče določiti znesek, ki ustreza tveganju, ki bi ga kršitev lahko povzročila. Uporaba navedenega pavšalnega popravka je zato v nasprotju s členom 52(2) Uredbe št. 1306/2013 in s Smernicami Komisije za izračunavanje finančnih posledic ob pripravi odločbe o potrditvi obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (dokument št. VI/5330/97) ter z načelom sorazmernosti. Po mnenju tožeče stranke je treba zmanjšati znesek, ki izhaja iz pavšalnega popravka.