ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

Storjene napake so s pravnega vidika bistvene. Temu ustrezno bo pritožnica navedla razloge za to, da bi Splošno sodišče moralo ugotoviti, da so bili tožbeni razlogi, navedeni pred tem sodiščem, ob upoštevanju dejstev, navedenih pred odborom za pritožbe, utemeljeni zaradi kršitve priznanih načel v zvezi s pravico do poštenega sojenja in glede na ustrezne določbe Uredbe o blagovni znamki Evropske unije.
1.

Ali je odškodninska tožba, ki jo stečajni upravitelj na podlagi pooblastila za upravljanje in likvidacijo stečajne mase, določenega v členu 68(1) Faillissementswet, v imenu vseh upnikov stečajnega dolžnika vloži proti tretji osebi, ker je ta tretja oseba v razmerju do upnikov ravnala protipravno, in iztržek iz katere se, če je tej tožbi ugodeno, steče v maso, zajeta z izjemo v členu 1(2)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 ( 1 ) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah?
1.

Ali je člen 5(3) Uredbe št. 261/2004 (1) v povezavi z uvodno izjavo 15 te uredbe treba razlagati tako, da je dejanski letalski prevoznik obveznosti plačila odškodnine zaradi izrednih razmer oproščen le takrat, kadar so take razmere nastopile šele na dan leta, ali pa lahko tudi izredne razmere, ki so nastopile že dan pred letom, upravičijo odpoved ali veliko zamudo leta, opravljenega naslednjega dne?
(b)

so osebe, ki jim je priznan status begunca, sicer glede eksistenčnih razmer formalno v enakem položaju kot državljani države, ki je priznala ta status, vendar jim je dostop do ugodnosti, povezanih s temi razmerami, iz dejanskih razlogov otežen in ni programa za vključevanje, ki bi imel ustrezen obseg in bi upošteval posebne potrebe zadevne skupine oseb, da bi bilo zagotovljeno dejansko enako obravnavanje teh oseb in državljanov te države?
3.

Ali je z načelom nediskriminacije teh uradnikov, ki so zajeti s pojmom delavcev, zaposlenih za določen čas, združljiva abstraktna določba, kot je ta iz Ley Regional 5/2012, de 12 de julio, de Presupuestos Generales de la Junta de Comunidades de Castilla-La Mancha para 2012 (pokrajinski zakon 5/2012 z dne 12. julija 2012 o splošnem proračunu avtonomne skupnosti Kastilja-Manča za leto 2012), in sicer trinajsta dodatna določba, s katero je bilo zaradi proračunskega varčevanja in izpolnjevanja ciljev glede primanjkljaja med drugimi ukrepi zadržana uporaba Acuerdo de fecha 10 de marzo de 1994, suscrito entre el Ministerio de Educación y Ciencia y el sindicato ANPE (sporazum z dne 10. marca 1994, sklenjen med ministrstvom za izobraževanje in znanost in sindikatom ANPE), ki je bil objavljen z Resolución de 15 de marzo de 1994, de la Dirección General de Personal y Servicios (sklep z dne 15. marca 1995 generalne direkcije za osebje) (BOMEC z dne 28. marca 1994), kar zadeva plačo za dopust v juliju in avgustu za nadomeščanja, ki trajajo več kot 5 mesecev in pol, in za primer zapolnitve prostih delovnih mest, in katera v korist neuniverzitetnih nadomestnih učiteljev določa plačilo dopusta 22 delovnih dni, če je imenovanje za nadomestnega uradnika trajalo celotno šolsko leto, oziroma sorazmerno število dni?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da do 21. marca 2016 ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2014/17/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014 o potrošniških kreditnih pogodbah za stanovanjske nepremičnine in spremembi direktiv 2008/48/ES in 2013/36/EU ter Uredbe (EU) št. 1093/2010 (1), ali, vsekakor, ker o teh ukrepih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 42(1) navedene direktive;
3.

Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri razlagi obdobja, v katerem je zatrjevana premoženjska škoda nastala, in na neobstoj obrazložitve, saj je Splošno sodišče ugotovilo, ne da bi to obrazložilo, da je obdobje, v katerem je nastala zatrjevana premoženjska škoda zaradi plačila stroškov bančne garancije, lahko drugačno od obdobja, za katerega je določilo, da je v njem prišlo do nezakonitega ravnanja, ki naj bi povzročilo navedeno škodo.
SL Uradni list Evropske unije C 347/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 31. julija 2017 – Valériane SNC/Ministre de l'Action et des Comptes Publics

(Zadeva C-460/17)

(2017/C 347/16)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Valériane SNC

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Ministre de l'Action et des Comptes Publics

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 17 Šeste direktive DDV z dne 17. maja 1977 (1), katere določbe so bile v bistvu povzete v členu 168 Direktive z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2), razlagati tako, da je za zavrnitev davčnemu zavezancu pravice, da od davka na dodano vrednost, ki ga mora plačati za svoje transakcije, odbije davek, ki se nanaša na račune za blago in storitve, za katere davčna uprava dokaže, da mu dejansko niso bili dobavljeni, treba v vseh primerih raziskati, ali je dokazano, da je vedel ali bi mogel vedeti, da je bila pri tej transakciji prisotna utaja davka na dodano vrednost in da je bila ta utaja storjena na pobudo izdajatelja računa, njenega prejemnika ali tretje osebe?

(1) Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).

(2) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).
2.

Ali prehodna določba v členu 52, prvi odstavek, Direktive 2013/32/EU državam članicam omogoča retroaktivni prenos razširjenega pooblastila iz člena 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU, zaradi česar so tudi prošnje za azil, ki so bile vložene pred začetkom veljavnosti Direktive 2013/32/EU in pred prenosom tega razširjenega pooblastila v nacionalno zakonodajo in o katerih v času prenosa še ni bilo pravnomočno odločeno, nedopustne?
1.

Ali prehodna določba v členu 52, prvi odstavek, Direktive 2013/32/EU (1) nasprotuje uporabi nacionalne ureditve, v skladu s katero se na podlagi prenosa v primerjavi s predhodno določbo razširjenega pooblastila iz člena 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU prošnja za mednarodno zaščito šteje za nedopustno, če je prosilcu druga država članica priznala subsidiarno zaščito, če se nacionalna ureditev zaradi neobstoja nacionalne prehodne določbe uporablja tudi za prošnje, ki so bile vložene pred 20. julijem 2015? Ali prehodna določba v členu 52, prvi odstavek, Direktive 2013/32/EU državam članicam omogoča retroaktivno izvajanje razširjenega pooblastila iz člena 33(2)(a) Direktive 2013/32/EU, zaradi česar so tudi prošnje za azil, ki so bile vložene pred prenosom tega razširjenega pooblastila v nacionalno zakonodajo, o katerih pa v času prenosa še ni bilo pravnomočno odločeno, nedopustne?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali potem člena 11 in 21(3) Direktive 2001/83 ali druge določbe prava Unije pristojnemu organu preprečujeta, da pri dovoljenju, izdanem na podlagi člena 6, v povezavi s členom 10 Direktive 2001/83, objavi povzetek glavnih značilnosti zdravila in navodila za uporabo, vključno z deli, ki se nanašajo na indikacije ali odmerke ter za katere velja patent tretje osebe, če je oseba, ki zaprosi za dovoljenje za promet ali to dovoljenje ima, organ seznanila s tem, da v povzetku glavnih značilnosti in navodilih za uporabo ni navedla delov povzetka glavnih značilnosti referenčnega zdravila, ki se nanašajo na indikacije ali odmerke in za katere je veljal patent tretje osebe?
1.

Ali je treba člen 2(1)(a) v povezavi s členom 24(1) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da rušilna dela, ki jih opravi družba, katere poslovna dejavnost vključuje izvedbo rušilnih del, obsegajo le eno transakcijo, če je družba, ki je nosilec dejavnosti rušenja, v skladu s pogodbenimi pogoji med njo in naročnikom zavezana, da odpelje odpadke iz rušenja, in lahko – če odpadki iz rušenja vsebujejo odpadne kovine – odpadne kovine proda naprej družbam, ki kupujejo odpadne kovine za predelavo? Ali pa je treba tako pogodbo o rušilnih delih ob upoštevanju člena 2(1)(a) v povezavi s členom 14(1) Direktive o DDV 2006/112/ES razlagati tako, da obsega dve transakciji, namreč na eni strani storitev rušenja, ki jo družba, ki je nosilec te dejavnosti, opravi za naročnika rušilnih del in na drugi strani nakup odpadne kovine za nadaljnjo prodajo od naročnika rušilnih del, ki ga opravi družba, ki je nosilec dejavnosti rušenja? Ali je v obravnavanem primeru pomembno, da družba, ki je nosilec dejavnosti rušenja, pri določitvi cene rušilnih del kot dejavnik, ki znižuje ceno, upošteva možnost, da lahko tudi s predelavo odpadkov iz rušenja doseže prihodek? Ali je v obravnavanem primeru pomembno, da količina in vrednost uporabnega odpadka iz rušenja nista dogovorjeni v pogodbi o rušilnih delih in da tudi ni dogovorjeno, da bo naročnik rušilnih del z njima seznanjen pozneje, in da se količina in vrednost odpadka iz rušenja izkažeta šele, ko ga družba, ki je nosilec dejavnosti rušenja, proda naprej?
1.

Ali je treba določbe Direktive 2009/72/ES (1), zlasti člen 3(5) in (6) ter člen 28 razlagati tako, da je sistem – ki ga je vzpostavil in ga upravlja zasebni subjekt, na katerega je priključeno omejeno število proizvajalcev in porabnikov in ki je sam povezan z javnim omrežjem, pri čemer iz te razvrstitve ni mogoče izključiti zasebnih sistemov s takšnimi značilnostmi, ki so bili vzpostavljeni pred začetkom veljavnosti navedene direktive in ki so bili prvotno vzpostavljeni z namenom samoproizvodnje – nujno elektroenergetsko omrežje in torej „distribucijsko omrežje“ v smislu navedene direktive?
4.

Ali zahtevam člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) zadosti presoja posledic, na kateri temelji izjema od obveznosti pridobitve dovoljenja za pašno rejo živine in vnos gnojil v tla, v okviru katere so bili upoštevani dejanski in pričakovani obseg ter dejanska in pričakovana intenzivnost teh dejavnosti in ki je vodila do sklepa, da je v povprečju v okviru teh dejavnosti mogoče izključiti povečanje količine usedline dušika? 4a. Ali je v tej zvezi pomembno, da je izjema od obveznosti pridobitve dovoljenja povezana s Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 (PAS), v katerem se izhaja iz zmanjšanja skupne količine usedline dušika na naravnih vrednostih, ki so občutljive za dušik, na območjih Natura 2000, in da se gibanje količine usedlin na območjih Natura 2000 letno nadzira v okviru Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, pri čemer se, če je zmanjšanje manj ugodno, kakor se je domnevalo v presoji posledic programa, po potrebi izvedejo prilagoditve?
SL Uradni list Evropske unije C 283/24

Pritožba, ki so jo Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA vložile 13. junija 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 5. aprila 2017 v zadevi T-422/13, Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) in drugi/Svet Evropske unije

(Zadeva C-363/17 P)

(2017/C 283/33)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (zastopnika: L. Ruessmann, odvetnik, J. Beck, Solicitor)

Druge stranke v postopku: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Svet Evropske unije, Evropska komisija

Predlog

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— pritožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča v delu, v katerem je zavrnjen odškodninski zahtevek;

— odloči glede utemeljenosti odškodninskega zahtevka in pritožnicam odobri odškodninski zahtevek, oziroma zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da odloči o odškodninskem zahtevku;

— Svetu naloži plačilo stroškov pritožnic.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je izkrivilo in napačno predstavilo dokaze, ki so jih predložile pritožnice, s tem ko je ugotovilo, da ni vzročne zveze med nezakonitim sprejetjem Sklepa 2013/226 (1) in škodo za pritožnice (izpodbijana sodba, točke od 155 do 197, zlasti pa od 187 do 189).

(1) Izvedbeni sklep Sveta z dne 21. maja 2013 o zavrnitvi predloga izvedbene uredbe Sveta o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih vrst polietilen tereftalata s poreklom iz Indije, Tajvana in Tajske po pregledu zaradi izteka ukrepa v skladu s členom 11(2) Uredbe (ES) št. 1225/2009 ter o zaključku postopka pregleda zaradi izteka ukrepa glede uvoza nekaterih vrst polietilen tereftalata s poreklom iz Indonezije in Malezije, če bi predlog uvedel dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih vrst polietilen tereftalata s poreklom iz Indije, Tajvana in Tajske (2013/226/EU) (UL 2013, L 136, str. 12).
2.

Glede na to, da Češka republika izpodbija uvrstitev zadevne snovi kot odpadek na podlagi registracije snovi v skladu z Uredbo (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (2) (v nadaljevanju: Uredba REACH), je nastala konfliktna situacija, ki jo ureja člen 28(1) Uredbe o pošiljkah odpadkov, ki določa, da je treba zadevno snov obravnavati, kakor da bi šlo za odpadke.
SL Uradni list Evropske unije C 277/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) 5. aprila 2017 – Demarchi Gino S.a.s./Ministero della Giustizia

(Zadeva C-177/17)

(2017/C 277/30)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Stranki postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Demarchi Gino S.a.s.

Tožena stranka: Ministero della Giustizia

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo, v skladu s katerim ima vsakdo pravico, da njegovo zadevo v razumnem roku preuči nepristransko sodišče, in ki je določeno s členom 47(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, ki je postalo načelo prava Evropske unije s členom 6(3) [PEU], v povezavi z načelom, ki izhaja iz člena 67 PDEU, v skladu s katerim Unija vzpostavi skupno območje pravice ob upoštevanju temeljnih pravic, ter z načelom, ki izhaja iz členov 81 in 82 PDEU, v skladu s katerim Unija v civilnih in kazenskih zadevah s čezmejnimi posledicami razvije pravosodno sodelovanje, ki temelji na načelu vzajemnega priznavanja sodnih in zunaj sodnih odločb, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je italijanska, vsebovana v členu 5e zakona št. 89/2001, ki subjektom, ki so v razmerju do italijanske države že priznani kot upniki za vračilo zneskov, dolgovanih iz naslova „pravične odškodnine“ zaradi nerazumnega trajanja sodnih postopkov, nalaga, da za prejetje plačila izpolnijo vrsto zahtev in čakajo na iztek roka, določenega v navedenem členu 5e(5) zakona št. 5 L. 89/2001, ne da bi lahko pred tem predlagali začetek kakršnega koli sodnega postopka izvršbe in ne da bi lahko nato zahtevali povračilo škode, povezane z zapoznelim plačilom, in sicer tudi če je bila „pravična odškodnina“ priznana v povezavi z nerazumnim trajanjem civilnega postopka s čezmejnimi posledicami, ali pa na področju, ki je v pristojnosti Evropske unije in/ali na področju, za katero Evropska unija določa vzajemno priznavanje sodnih odločb?
1.

Ali člen 2 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1) (v nadaljevanju: Direktiva) nasprotuje ohranitvi pravnih učinkov upravne odločbe s področja disciplinskega prava uradnikov (disciplinska odločba), ki je na podlagi nacionalnega prava postala pravnomočna in s katero je bila odrejena upokojitev uradnika z zmanjšano pokojnino, če ob izdaji navedene upravne odločbe določbe prava Unije, zlasti Direktive, sicer še niso veljale, vendar pa bi bila izdaja (morebitne) enake odločbe v času veljavnosti Direktive v nasprotju s to direktivo?
SL Uradni list Evropske unije C 269/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 29. maja 2017 – Marle Participations SARL/Ministre de l’Économie et des Finances

(Zadeva C-320/17)

(2017/C 269/14)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État (državni svet, Francija)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Marle Participations SARL

Tožena stranka: Ministre de l’Économie et des Finances

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišče se naproša za odgovor na vprašanje, ali in, če je to primerno, pod katerimi pogoji to, da holdinška družba odvisni družbi oddaja nepremičnine, pomeni neposredno ali posredno poseganje v upravljanje te odvisne družbe, katerega posledica je ta, da pridobitev in imetništvo deležev te odvisne družbe pridobi status gospodarske dejavnosti v smislu Direktive z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1).

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 269/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Okresní soud v Českých Budějovicích (Češka republika) 19. maja 2017 – Česká pojišťovna a.s./WCZ, spol. s r.o.

(Zadeva C-287/17)

(2017/C 269/05)

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Okresní soud v Českých Budějovicích

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Česká pojišťovna a.s.

Tožena stranka: WCZ, spol. s r.o.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 6(1) in (3) Direktive 2011/7/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih razlagati tako, da določa, da mora sodišče uspeli tožeči stranki v sporu o vračilu dolga v okviru trgovinskega posla, opredeljenega v členu 3 ali 4 navedene direktive, dodeliti znesek 40 EUR (oziroma enakovreden znesek v nacionalni valuti) in nadomestilo za stroške sodnega postopka, vključno z nadomestilom za stroške opomina toženi stranki pred vložitvijo tožbe, v znesku, določenem s postopkovnimi določbami države članice?

(1) UL 2011, L 48, str. 1.
4.

Ali domneva nevédenja na podlagi člena 24(2) Uredbe št. 1346/2000 velja, če organi iz člena 21(2), drugi stavek, uredbe niso sprejeli potrebnih ukrepov za zagotovitev javne objave sklepov sodišča, s katerima je to imenovalo začasnega stečajnega upravitelja in odredilo, da so razpolaganja družbe veljavna samo s soglasjem začasnega stečajnega upravitelja, v sodnem registru države članice, na ozemlju katere ima dolžnica poslovalnico, če država članica, v kateri je sedež poslovalnice, določa obvezno objavo teh sklepov, čeprav ju na podlagi člena 25 v povezavi s členom 16 uredbe priznava?
2.

Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 in načela enakega obravnavanja, dobrega upravljanja in pravne varnosti, saj ni bilo upoštevano, da je EUIPO odstopil od svoje prejšnje prakse odločanja, ki je določena v njegovih smernicah, zaradi česar je prišlo do kršitve te prakse odločanja. Splošno sodišče ni upoštevalo, da je EUIPO v zvezi z uporabo člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 odstopil od svoje prejšnje prakse odločanja, ki je določena v njegovih smernicah, in ni navedel nobenih posebnih okoliščin, ki bi upravičevale to odstopanje.
SL Uradni list Evropske unije C 249/19

Pritožba, ki jo je Bank Tejarat vložila 11. maja 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 14. marca 2017 v zadevi T-346/15, Bank Tejarat/Svet

(Zadeva C-248/17 P)

(2017/C 249/30)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Bank Tejarat (zastopniki: S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, solicitors, M. Brindle QC, T. Otty, R. Blakeley, barristers)

Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— to pritožbo dopusti in razveljavi točki 1 in 2 izreka druge sodbe Splošnega sodišča;

— ugodi tožbi Bank zoper ponovno uvrstitev;

— izpodbijane ukrepe razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo na Bank, in

— Svetu naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da napačno ni pripisalo nobene vrednosti ali je pripisalo premajhno vrednost dokazom, ki jih je predložila Bank, in je tako izkrivilo ključne dokaze v zvezi z vprašanjem, ali je Svet utemeljil obtožbe iz izpodbijane obrazložitve.

Ne glede na rezultat prvega pritožbenega razloga, je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je izkrivilo ključne dokaze v zvezi z vprašanjem, ali je Svet utemeljil obtožbe iz izpodbijane obrazložitve, in/ali da je napačno dokazno breme naložilo Bank.

Kar zadeva prvi in drugi pritožbeni razlog, če bi Splošno sodišče uporabilo pravilna načela in/ali če ne bi izkrivilo zgoraj navedenih dokazov, bi izpodbijane ukrepe razglasilo za nične.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je Svet upravičeno Bank ponovno uvrstil na seznam na podlagi razlogov, ki bi lahko bili in bi morali biti predloženi pred prvo sodbo, in da ravnanje Sveta ni kršilo člena 266 PDEU ter načel res iudicata in/ali pravne varnosti in/ali pravnomočnosti in/ali učinkovitosti in/ali pravice do učinkovitega sodnega varstva in/ali pravic Bank na podlagi člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in/ali na podlagi člena 6 in člena 13 EKČP in/ali njene pravice do dobrega upravljanja in/ali načela sorazmernosti.
2.

Ker člen 3(2) Direktive 2009/72 določa, da morajo biti obveznosti javnih storitev jasno določene, pregledne, nediskriminatorne in preverljive, člen 3(6) Direktive 2009/72 pa določa, da je treba finančna nadomestila za izvajalce javnih storitev določiti na nediskriminatoren in pregleden način, je treba pojasniti naslednje: 2.1 Ali je treba določbe člena 3(2) in (6) Direktive 2009/72 razlagati tako, da prepovedujejo omejevanje zagotavljanja pobud izvajalcem javnih storitev, če ti ustrezno izpolnjujejo svoje prevzete obveznosti, povezane z zagotavljanjem javnih storitev? 2.2 Ali je treba obveznost, določeno v nacionalnem pravu – da se zadrži plačilo finančnega nadomestila, ki ga prejmejo izvajalci javnih storitev ne glede na dejavnosti, v okviru katerih izvajalec zagotavlja javne storitve, in izpolnjevanje njegovih prevzetih obveznosti, temveč je razlog za omejevanje (zadržanje) plačila nadomestila za javne storitve povezan s tem in odvisen od tega, kako uspešno oseba, ki je povezana z izvajalcem javnih storitev (in pri kateri ima nadzorni delež isto podjetje, kot je tisto, ki ima nadzorni delež pri izvajalcu javnih storitev), opravlja dejavnosti in izpolnjuje obveznosti, in sicer pri obračunu denarnih sredstev za javne storitve za to podjetje glede na porabo – šteti za diskriminatorno, nejasno in omejujočo za pošteno konkurenco za namene določb člena 3(2) in (6) Direktive 2009/72? 2.3 Ali je treba obveznost, določeno v nacionalnem pravu – da se zadrži plačilo finančnega nadomestila, ki ga prejmejo izvajalci javnih storitev, čeprav morajo še naprej v celoti izpolnjevati svoje obveznosti javnih storitev in s tem povezane pogodbene obveznosti do podjetij, ki kupujejo električno energijo –, obravnavati kot diskriminatorno, nejasno in omejujočo za pošteno konkurenco za namene določb člena 3(2) in (6) Direktive 2009/72?