Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (drugi senat) 
z dne 29. julija 2019 * 
„Predhodno odločanje – Uvoz tekstilnih izdelkov, ki so bili napačno deklarira ni, kot da so jamajškega  
porekla – Naknadna izterjava uvoznih dajatev – Zahteva za odpust dajatev – Uredba (EGS)  
št. 2913 /92 – Carinski zakonik Skupnosti – Člen 220(2)(b) in člen 239 – Zavrnilna odločba Evropske  
Komisije v posebnem primeru – Veljavnost“  
V zadevi C-589/17, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (vrhovno sodišče Katalonije, Španija) z odločboz dne 
31. julija 2017 , ki je na Sodišče prispela 10. oktobra 2017 , v postopku 
Prenatal SA 
proti 
T ribunal E conómico Administrativo Regional de Cataluña (T EARC), 
SODIŠČE (drugi senat), 
v sestavi A. Arabadjiev, predsednik senata, T. von Danwitz (poročevalec) in C. Vajda, sodnika, 
generalna pravobranilka: E. Sharpston, 
sodna tajnica: L. Hewlett, glavna administratorka, 
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 25. oktobra 2018 , 
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
– za Prenatal SA P. Muñiz, abogado, 
– za špansko vlado S. Jiménez García, agent, 
– za Evropsko komisijo A. Caeiros in S. Pardo Quintillán, agenta, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 7. februarja 2019 
izreka naslednjo 
* Jezik postopka: španščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :631 1 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se na eni strani nanaša na veljavnost odločbe Komisije 
C(2008 ) 6317 final z dne 3. novembra 2008 , v kateri je bilo ugotovljeno, da je treba naknadno vknjižiti 
uvozne dajatve in da odpust teh dajatev v posebnem primeru ni upravičen (zadeva REM 03/07) (v 
nadaljevanju: odločba REM 03/07) ter na drugi strani na razlago člena 220(2)(b) in člena 239 Uredbe 
Sveta (EGS) št. 2913 /92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja 
v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700 /2000 
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 2, zvezek 10, str. 239) (v nadaljevanju: carinski zakonik), ter člena 905(1) Uredbe Komisije 
(EGS) št. 2454 /93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913 /92 (UL, posebna izdaja 
v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) 
št. 1335 /2003 z dne 25. julija 2003 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 13, str. 463) (v 
nadaljevanju: izvedbena uredba). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Prenatal SA in Tribunal Económico Administrativo 
Regional de Cataluña (regijsko gospodarsko-upravno sodišče Katalonije, Španija) (v nadaljevanju: 
TEARC) v zvezi z zahtevo te družbe za povračilo uvoznih dajatev. 
Pravni okvir 
Sporazum iz Cotonouja 
3 Sporazum o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav na eni strani ter 
Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi, podpisan v Cotonouju dne 23. junija 
2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 35, str. 3), je bil odobren v imenu 
Evropske Skupnosti s Sklepom Sveta 2003 /159/ES z dne 19. decembra 2002 (UL, posebna izdaja 
v slovenščini, poglavje 11, zvezek 46, str. 121) (v nadaljevanju: Sporazum iz Cotonouja). Sporazum iz 
Cotonouja, ki je začel veljati 1. aprila 2003 , se je začel predčasno uporabljati 2. avgusta 2000 v skladu 
s Sklepom Sveta ministrov AKP-ES št. 1/2000 z dne 27. julija 2000 o prehodnih ukrepih, ki se 
uporabljajo od 2. avgusta 2000 do začetka veljavnosti Sporazuma o partnerstvu AKP-ES (UL 2000 , 
L 195, str. 46), kakor je bil podaljšan s Sklepom Sveta ministrov AKP-ES št. 1/2002 z dne 31. maja 2002 
(UL 2002 , L 150, str. 55). 
4 V skladu s členom 3 Sporazuma iz Cotonouja „[p]ogodbenice sprejmejo […] vse ustrezne ukrepe, 
splošne ali posebne, za zagotovitev izpolnjevanja obveznosti, ki izhajajo iz tega sporazuma, in za lažje 
doseganje ciljev sporazuma.“ 
5 Člen 36(1) Priloge IV k navedenemu sporazumu določa: 
„Komisijo v vsaki državi [skupine afriških, karibskih in pacifiških držav (AKP)] ali vsaki regionalni 
skupini, ki to izrecno zahteva, predstavlja delegacija pod vodstvom vodje delegacije ob odobritvi 
posamezne države AKP ali držav AKP. Če je vodja delegacije imenovan za skupino držav AKP, se 
sprejmejo ustrezni ukrepi za zagotovitev, da vodjo delegacije zastopa rezidentni namestnik v vsaki 
državi, kjer vodja delegacije ni rezident. Vodja delegacije zastopa Komisijo na vseh področjih njenih 
pristojnosti in v vseh njenih dejavnostih.“ 
6 Člen 1 Priloge V k navedenemu sporazumu določa preferencialno tarifno obravnavo pri uvozu izdelkov 
„po poreklu iz držav AKP“ v Evropsko unijo, tako, da se ti izdelki v Unijo uvažajo brez plačila carine in 
dajatev z enakim učinkom. 
ECLI:EU:C:2019 :631 2 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
7 Protokol št. 1, ki je sestavni del Priloge V (v nadaljevanju: Protokol št. 1), se nanaša na opredelitev 
pojma „izdelki po poreklu“ in na načine upravnega sodelovanja. Vsebuje člen 15, naslovljen „Postopek 
izdaje potrdila o gibanju blaga EUR.1“, ki določa: 
„1. Potrdilo o gibanju blaga EUR.1 izda carinski organ izvozne države na pisno zahtevo izvoznika ali, 
na izvoznikovo odgovornost, njegovega pooblaščenega zastopnika. 
2. Za ta namen izvoznik ali njegov pooblaščeni zastopnik izpolni potrdilo o gibanju blaga EUR.1 in 
zahtevek, katerih vzorca sta prikazana v Prilogi IV. Ta obrazca se izpolnita v skladu z določbami tega 
protokola. Če sta napisana na roko, ju je treba izpolniti s črnilom in tiskanimi črkami. Izdelke je treba 
opisati v temu namenjenemu polju, pri čemer ne sme ostati prazen prostor. Če polje ni popolnoma 
zapolnjeno, je treba pod zadnjo vrstico opisa potegniti vodoravno črto, prazni prostor pa prečrtati. 
3. Izvoznik, ki zaproša za izdajo potrdila o gibanju blaga EUR.1, mora biti pripravljen kadar koli, na 
zahtevo carinskih organov izvozne AKP države, v kateri se izda potrdilo o gibanju blaga EUR.1, 
predložiti vse ustrezne dokumente, ki dokazujejo, da imajo zadevni izdelki status izdelkov s poreklom 
in da so izpolnjen[i] drug[i] pogoji tega protokola. 
4. Potrdilo o gibanju blaga EUR.1 izda carinski organ izvozne države AKP, če se za zadevne izdelke 
lahko šteje, da so izdelki po poreklu iz držav AKP držav ali iz ene izmed drugih držav iz člena 6, in če 
so izpolnjeni drugi pogoji iz tega protokola. 
5. Carinski organi, ki izdajo potrdilo, naredijo vse potrebno, da preverijo, ali imajo izdelki status 
izdelkov s poreklom in ali so izpolnjeni drugi pogoji iz tega protokola. V ta namen imajo pravico 
zahtevati dokaze in pregledati izvoznikove računovodske evidence ali opraviti kakršen koli drug 
ustrezen pregled. […]“ 
8 Člen 31 navedenega protokola, naslovljen „Medsebojna pomoč“, v odstavku 2 določa: 
„Za zagotovitev pravilne uporabe tega protokola si Skupnost, [čezmorske države in ozemlja (ČDO)] in 
države AKP medsebojno pomagajo prek pristojnih carinskih uprav pri preverjanju verodostojnosti 
potrdil o gibanju blaga EUR.1, izjav na računu in dobaviteljevih izjav ter doslednosti informacij iz teh 
dokumentov. 
Organi, ki se jih zaprosi za pomoč, zagotovijo ustrezne informacije glede pogojev, pod katerimi je bil 
proizvod izdelan, pri čemer zlasti navedejo pogoje, pod katerimi so bila v različnih posameznih državah 
AKP, državah članicah Skupnosti in ČDO upoštevana pravila o poreklu.“ 
9 Člen 32 istega protokola, naslovljen „Preverjanje dokazil o poreklu“, v odstavkih 1, 3 in 7 določa: 
„1. Kasnejše preverjanje dokazil o poreklu se opravi naključno ali kadar koli carinski organ uvozne 
države utemeljeno dvomi v verodostojnost takih dokumentov, statusu izdelkov po poreklu teh 
izdelkov ali izpolnjevanju drugih pogojev iz tega protokola. 
[…] 
3. Preverjanje opravi carinski organ izvozne države. Za ta namen ima pravico zahtevati kakršne koli 
dokaze in pregledati izvoznikove evidence ali opraviti kakršen koli drug ustrezen pregled. 
[…] 
ECLI:EU:C:2019 :631 3 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
7. Če je videti, da postopek preverjanja ali kakršna koli druga informacija kaženakršenje določb 
protokola, države AKP na lastno pobudo ali na predlog Skupnosti opravijo ustrezne poizvedbe ali 
poskrbijo za izvajanje takih poizvedb, ki je dovolj hitro za prepoznavanje in preprečevanje takih 
kršitev, pri čemer lahko država AKP v ta namen povabi Skupnost k sodelovanju pri teh poizvedbah.“ 
10 Člen 37 Protokola št. 1 določa: 
„1. Ustanovi se Odbor za carinsko sodelovanje, v nadaljevanju imenovan ‚Odbor‘, ki je odgovoren za 
izvajanje upravnega sodelovanja s ciljem pravilne in enotne uporabe tega protokola in za izvajanje 
katere koli druge zaupane mu naloge na carinskem področju. 
2. Odbor redno proučuje učinek uporabe pravil o poreklu na države AKP, zlasti na najmanj razvite 
države AKP, in Svetu ministrov priporoča ustrezne ukrepe. 
3. Odbor sprejema odločitve glede kumulacije pod pogoji iz člena 6. 
4. Odbor sprejema odločitve glede odstopanj od tega protokola pod pogoji iz člena 38.  
[…]  
6. Odbor na eni strani sestavljajo izvedenci držav članic in uslužbenci Komisije, odgovorni za carinska 
vprašanja, ter na drugi strani izvedenci, ki zastopajo države AKP in uslužbenci regionalnih skupin držav 
AKP, odgovorni za carinska vprašanja. Odbor lahko po potrebi predlaga ustrezno strokovno pomoč.“ 
Carinski zakonik 
11 Člen 220(2)(b) Carinskega zakonika določa: 
„Razen v primerih iz drugega in tretjega pododstavka člena 217(1) se naknadna vknjižba ne opravi, če: 
[…] 
(b) znesek zakonsko dolgovanih dajatev ni bil vknjižen kot posledica napake carinskih organov, ki je 
oseba, zavezana plačilu, ni mogla ugotoviti ter je sama ravnala v dobri veri in v skladu z vsemi 
predpisi, določenimi z veljavno zakono dajo v zvezi s carinsko deklaracijo. 
Če se preferencialni status blaga ugotovi na podlagi upravnega sodelovanja, v katero so vključeni organi 
tretje države, ki izdajo potrdilo, in se za to potrdilo izkaže, da je nepravilno, velja, da gre za napako, ki 
je ni bilo mogoče odkriti v smislu prvega pododstavka. 
Izdaja nepravilnega potrdila kljub temu ne pomeni zmote, če so bili podlaga za potrdilo nepravilna 
dejstva, ki jih je predložil izvoznik, razen čeje več kakor očitno, da so se organi, ki so ga izdali, 
zavedali ali bi se morali zavedati, da blago ni ustrezalo pogojem, ki so določeni za upravičenost do 
preferencialne obravnave. 
[…]“ 
12 Člen 239 tega zakonika določa: 
„1. Uvozne ali izvozne dajatve se lahko povrnejo ali odpustijo v drugih primerih, kot so predvideni 
v členih 236, 237 in 238: 
– ki se morajo določiti skladno s postopkom odbora, 
ECLI:EU:C:2019 :631 4 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
– ki izhajajo iz okoliščin, pri katerih ne gre niti za malomarnost niti za goljufivo ravnanje 
udeleženega. Primeri, v katerih je mogoče uporabiti to določbo, in podrobnosti postopka, ki jih je 
treba v ta namen upoštevati, se določijo skladno s postopkom odbora. Povračilo ali odpust sta 
lahko odvisna od izpolnjevanja posebnih pogojev. 
2. Povračilo ali odpust dajatev zaradi razlogov, opisanih v odstavku 1, se odobri na podlagi zahtevka, 
vloženega pri pristojnem carinskem uradu pred potekom roka dvanajstih mesecev, ki se šteje od dneva 
posredovanja sporočila teh dajatev dolžniku. 
[…]“ 
Izvedbena uredba 
13 V delu IV izvedbene uredbe, ki se nanaša na carinski dolg, je naslov III, naslovljen „Izterjava zneska 
carinskega dolga“. Ta naslov vsebuje člene od 868 do 876a, ki urejajo zahtevke na podlagi 
člena 220(2)(b) carinskega zakonika. Člen 871 navedene uredbe določa: 
„1. Carinski organ mora primer posredovati Komisiji, da se uredi v skladu s postopkom, določenim 
v členih od 872 do 876, če meni, da so izpolnjeni pogoji, določeni v členu 220(2)(b) Zakonika in če: 
– meni, da je Komisija storila napako v smislu člena 220(2)(b) Zakonika, 
– če so okoliščine primera povezane z ugotovitvami preiskave, ki jo je Skupnost opravila na podlagi 
Uredbe Sveta (ES) št. 515/97 z dne 13. marca 1997 o medsebojni pomoči med upravnimi organi 
držav članic in sodelovanju med njimi in Komisijo zaradi zagotavljanja pravilnega izvajanja 
carinske in kme tijske zakono daje [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 8, str. 217)] 
ali na podlagi druge zakono daje Skupnosti oziroma drugega sporazuma, ki ga je Skupnost sklenila 
zdržavo ali skupino držav, v katerih je predvideno, da Skupnost izvaja tovrstne preiskave, ali 
[…] 
2. Vendar se primeri, navedeni v odstavku 1 ne posredujejo takrat, kadar :  
[…]  
– Komisija že proučuje nek primer, ki je primerljiv glede na dejstva in zakono dajo. 
3. Dokumentacija, predložena Komisiji, mora vsebovati vse podatke, ki so potrebni za celostno 
obravnavo. […] 
[…] 
6. Če pride do ene od naslednjih situacij, mora Komisija carinskem u organu vrniti dokumentacijo. 
Šteje se, da se postopek, naveden v členih od 872 do 876, nikoli ni začel: 
[…] 
– če na podlagi odstavkov 1 in 2 dokumentacije ne bi smeli posredovati,  
[…]“  
ECLI:EU:C:2019 :631 5 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
14 Člen 873, prvi odstavek, izvedbene uredbe določa: 
„Po posvetovanju s skupino strokovnjakov, ki jo sestavljajo predstavniki vseh držav članic, ki se 
sestanejo v okviru Odbora, da bi obravnavali zadevni primer, se mora Komisija odločiti, ali so 
obravnavane okoliščine takšne, da zadevnih dajatev ni treba vknjižiti.“ 
15 V poglavju 3 izvedbene uredbe, naslovljenem „Posebne določbe za izvajanje člena 239 zakonika“, 
umeščenim pod naslov IV dela IV navedene uredbe, člen 905 določa: 
„1. Če je vloga za povrnitev ali opustitev, ki je bila predložena po členu 239(2) Zakonika, podprta 
z dokazi, ki lahko pomenijo posebno situacijo kot posledico okoliščin, v katerih je zadevno osebo 
mogoče obdolžiti prevare ali očitne malomarnosti, mora država članica, v kateri je carinski organ, ki 
sprejema odločitev, primer posredovati Komisiji, da ga obravnava v skladu s postopkom, določenim 
v členih od 906 do 909: 
[…] 
– če so okoliščine primera povezane z ugotovitvami preiskave Skupnosti, ki je bila opravljena v skladu 
z Uredbo (ES) št. 515/97, ali drugim predpisom Skupnosti ali kakršnim koli sporazumom, ki ga je 
Skupnost sklenila z državami ali skupinami držav, ki vsebuje določbo za opravljanje preiskav 
Skupnosti, ali 
[…] 
2. Vendar primerov, navedenih v odstavku 1, ni treba posredovati,:  
[…]  
– če Komisija že obravnava primer, ki zadeva primerljiva vprašanja dejstev in zakono daje. 
3. Dokumentacija, ki se predloži Komisiji, mora vsebovati vse informacije, ki so potrebne za celovito 
obravnavo. […] 
[…] 
6. Če pride do ene od naslednjih situacij, mora Komisija carinskem u organu vrniti dokumentacijo in se 
šteje, da se postopek, naveden v členih od 906 do 909, nikoli ni začel: 
[…] 
– če na podlagi odstavkov 1 in 2 dokumentacije ne bi smeli posredovati, 
[…]“ 
16 Člen 907, prvi odstavek, izvedbene uredbe določa: 
„Po posvetovanju s skupino strokovnjakov, ki jo sestavljajo predstavniki vseh držav članic, ki se 
sestanejo v okviru Odbora, da bi obravnavali zadevni primer, se mora Komisija odločiti, ali je 
obravnavana situacija takšna, da utemeljuje povrnitev ali opustitev.“ 
ECLI:EU:C:2019 :631 6 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
Odločba REM 03/07 
17 Odločba REM 03/07 se nanaša na zahtevo za odpust uvoznih dajatev na tekstilne izdelke, za katere so 
jamajški carinski organi izdali potrdila o gibanju blaga EUR.1 (v nadaljevanju: potrdila EUR.1) in ki so 
bili v Unijo uvoženi v letih od 2002 do 2005 . 
18 Komisija je v tej odločbi opozorila, da so bili v času dejanskega stanja zadevni proizvodi upravičeni do 
uvoza v Unijo brez uvoznih dajatev, saj so bili zajeti s potrdili o EUR.1, ki dokazujejo njihovo jamajško 
poreklo. Po misiji za ugotavljanje njihovega porekla, opravljeni marca 2005 , je Komisija presodila, da 
sta bila to poreklo in posledično preferencialna tarifna obravnava odobrena na podlagi nepravilno 
predstavljenih dejstev, ki so jih predložili jamajški izvozniki. 
19 Komisija je s to odločbo ugotovila, prvič, da v obravnavanem primeru jamajški carinski organi niso 
storili nobene napake v smislu člena 220(2)(b) carinskega zakonika, in drugič, da ni bilo posebnega 
primera v smislu člena 239 carinskega zakonika. Zato je brez preučitve drugih pogojev iz teh določb 
odločila, da je treba naknadno vknjižiti uvozne dajatve in da odpust teh dajatev ni upravičen 
v posebnem primeru, ki je predmet te odločbe. 
20 Zoper odločbo REM 03/07 je družba – ki je vložila zahtevo za odpust uvoznih dajatev v posebnem 
primeru, zaradi katere je bila sprejeta ta odločba – pri Splošnem sodišču Evropske unije vložila 
ničnostno tožbo. Splošno sodišče je s sklepom z dne 9. decembra 2013 , El Corte Inglés/Komisija 
(T-38/09, neobjavljen, EU:T:2013 :675), odločilo, da se postopek v zvezi s to tožbo ustavi, ker je 
ugotovilo, da je ta postala brezpredmetna, ker je bila odločba o izterjavi uvoznih dajatev razglašena za 
nično in odločba REM 03/07 ni mogla imeti pravnih učinkov na pravni položaj te družbe. 
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
21 Družba Prenatal je v letih od 2002 do 2004 v Španijo uvažala oblačila s potrdili EUR.1, ki so jih izdali 
jamajški organi in v katerih je bilo navedeno preferencialno poreklo „Jamajka“. Na podlagi teh potrdil 
so španski carinski organi za te uvoze odobrili preferencialno tarifno obravnavo na podlagi člena 1 
Priloge V k Sporazumu iz Cotonouja. 
22 Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) je skupaj s predstavniki več držav članic marca 2005 
izvedel preiskavo, da bi preveril poreklo oblačil, ki so se v Unijo uvažala s potrdili EUR.1. Urad OLAF 
je v poročilu o misiji (v nadaljevanju: poročilo urada OLAF iz leta 2005 ) ugotovil, da so bila oblačila, ki 
jih je uvažala družba Prenatal, izdelana z uporabo kosov iz Kitajske ali Hongkonga in da zato zanje ni 
mogoče šteti, da so jamajškega porekla v smislu pravil Sporazuma iz Cotonouja. 
23 Na podlagi ugotovitev te preiskave so jamajški organi za zadevno obdobje odpravili zadevna 
potrdila EUR.1. Po odpravi teh potrdil so španski organi uvedli postopek naknadne izterjave zneskov 
carinskih dajatev, ki jih je družba Prenatal dolgovala v zvezi s temi uvozi. 
24 Družba Prenatal je 10. maja 2006 pri Dependencia Regional de Aduanas de la Delegación Especial de 
Cataluña (regionalni carinski urad katalonske davčne uprave, Španija) (v nadaljevanju: regionalni 
carinski urad) vložila zahtevo za povračilo teh carinskih dajatev na podlagi člena 239 carinskega 
zakonika. 
25 Ker je regionalni carinski urad ugotovil, da je družba Prenatal s trditvami v utemeljitev te zahteve 
izpodbijala ugotovitve iz poročila urada OLAF za leto 2005 , je v skladu s členom 905(1) izvedbene 
uredbe navedeno zahtevo in z njo povezano dokumentacijo predložil Komisiji. Komisija je ugotovila, 
da je zadeva družbe Prenatal s pravnega in dejanskega vidika primerljiva z drugo zadevo, in sicer 
zadevo REM 03/07, in v skladu s členom 905(6) izvedbene uredbe dokumentacijo vrnila. 
ECLI:EU:C:2019 :631 7 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
26 Po tem, ko je Komisija sprejela odločbo REM 03/07, je regionalni carinski urad zavrnil zahtevo družbe 
Prenatal za povračilo carinskih dajatev, prav tako pa je bila zavrnjena njena pritožba zoper to odločbo, 
ki jo je vložila pri TEARC. Zato je družba Prenatal vložila tožbo pri Tribunal Superior de Justicia de 
Cataluña (vrhovno sodišče Katalonije, Španija). 
27 Družba Prenatal je pred predložitvenim sodiščem izrazila dvome glede veljavnosti odločbe REM 03/07, 
ker naj bi Komisija napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da jamajški carinski organi niso 
storili napake v smislu člena 220(2)(b) carinskega zakonika in da ni šlo za poseben primer v smislu 
člena 239 carinskega zakonika. TEARC je tem trditvam nasprotovalo. 
28 V teh okoliščinah je Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (vrhovno sodišče Katalonije) prekinilo 
odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: 
„1. Ali je [odločba REM 03/07], v kateri je bilo ugotovljeno, da je treba naknadno vknjižiti uvozne 
dajatve in da odpust teh dajatev ni upravičen v posebnem primeru […], v nasprotju s pravom 
Unije, zlasti s členoma 220(2)(b) in 239 [carinskega zakonika]? 
2. Kadar se zahteva odpust in Komisija sporoči svojo odločitev, da ima zadeva dejanske in pravne 
elemente, ki so primerljivi z dejanskimi in pravnimi elementi druge zadeve, o kateri je Komisija že 
odločila, ali odločitev, da obstaja primerljiva zadeva, ki je še v reševanju, ali je treba katero od 
navedenih odločitev šteti za akt s pravno vsebino, ki zavezuje organe države članice, v kateri se 
zahteva odpust, in jo torej oseba, ki zahteva odpust (člen 239 [carinskega zakonika]) oziroma to, da 
se dolgovani znesek ne vknjiži(člen 220(2)(b) [tega zakonika]), lahko izpodbija? 
3. Če se ti odločitvi ne štejeta za odločbo Komisije z zavezujočo pravno vsebino, ali je torej naloga 
nacionalnih organov, da presodijo, ali v zadevnem primeru obstajajo primerljivi dejanski in pravni 
elementi? 
4. V primeru pritrdilnega odgovora: če se je izvedla taka analiza in se je ugotovilo, da takih elementov 
ni, ali je treba uporabiti odstavek 1 člena 905 [izvedbene uredbe] in mora torej Komisija izdati 
odločbo s pravno vsebino, ki zavezuje navedene nacionalne organe?“ 
Predlog za ponovno odprtje ustnega dela postopka 
29 Družba Prenatal je v sodnem tajništvu Sodišča 15. februarja 2019 vložila predlog za ponovno odprtje 
ustnega postopka v skladu s členom 83 Poslovnika Sodišča, ker v sklepnih predlogih generalne 
pravobranilke niso upoštevana dejstva, ki so po mnenju te družbe odločilna za presojo veljavnosti 
odločbe REM 03/07. 
30 V zvezi s tem je treba spomniti, da je v skladu s členom 252, drugi odstavek, PDEU dolžnost 
generalnega pravobranilca, da popolnoma nepristransko in neodvisno javno predstavi obrazložene 
sklepne predloge o zadevah, pri katerih se v skladu s Statutom Sodišča Evropske unije zahteva njegovo 
sodelovanje. Sodišča ne zavezujejo niti ti predlogi niti obrazložitev, ki generalnega pravobranilca 
pripelje do njih. Zato nestrinjanje zainteresirane stranke s sklepnimi predlogi generalnega 
pravobranilca ne glede na vprašanja, ki jih preizkusi v njih, kot tako ne more biti razlog, ki bi 
upravičeval ponovno odprtje ustnega postopka (sodba z dne 21. marca 2019 , Verkehrsbetrieb 
Hüttebräucker in Rhenus Veniro, C-266/17 in C-267/17, EU:C:2019 :241, točka 55 in navedena sodna 
praksa). 
31 Vendar pa lahko Sodišče v skladu s členom 83 Poslovnika po opredelitvi generalnega pravobranilca 
kadar koli odredi ponovno odprtje ustnega dela postopka, zlasti če meni, da zadeva ni dovolj 
razjasnjena ali če je v zadevi treba odločiti na podlagi trditve, o kateri stranke ali zainteresirani 
subjekti iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije niso razpravljali. 
ECLI:EU:C:2019 :631 8 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
32 V obravnavani zadevi pa družba Prenatal s predlogom za ponovno odprtje ustnega dela postopka zgolj 
izraža svoje nestrinjanje s sklepnimi predlogi generalne pravobranilke in ne navaja nobene nove trditve, 
na podlagi katere bi bilo treba v tej zadevi odločiti. Tako Sodišče po opredelitvi generalne 
pravobranilke meni, da ima na voljo vse potrebne podatke, da lahko odloči o predlogu za sprejetje 
predhodne odločbe, ki mu je bil predložen, in da zadeve ni treba obravnavati na podlagi trditve, 
o kateri se pred tem sodiščem ni razpravljalo. 
33 Predlog za ponovno odprtje ustnega dela postopka se zato zavrne. 
Vprašanja za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
34 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem Sodišču v bistvu predlaga, naj preuči veljavnost odločbe 
REM 03/07 glede na člen 220(2)(b) carinskega zakonika in člen 239 istega zakonika. 
35 Uvodoma je treba poudariti, da je Komisija z odločbo REM 03/07 zavrnila zahtevo za odpust uvoznih 
dajatev v posebnem primeru na podlagi carinskega zakonika in izvedbene uredbe, zlasti 
člena 220(2)(b) tega zakonika v povezavi s členoma 871 in 873 izvedbene uredbe na eni strani ter 
člena 239 navedenega zakonika v povezavi s členoma 905 in 907 navedene uredbe na drugi strani. 
Kadar se ta institucija na podlagi teh določb izreče o taki zahtevi, mora namesto carinskih organov 
države članice uvoza preučiti pogoje za uvoz določenega blaga in uporabo ustreznih carinskih pravil 
(glej v tem smislu sodbo z dne 25. julija 2018 , Komisija/Combaro, C-574/17 P, EU:C:2018 :598, 
točka 54 in navedena sodna praksa). 
36 Poleg tega je treba opozoriti, da se v skladu s členom 220(2)(b), prvi pododstavek, carinskega zakonika 
naknadna vknjižba uvozne ali izvozne dajatve ne opravi, če „znesek zakonsko dolgovanih dajatev ni bil 
vknjižen kot posledica napake carinskih organov, ki je oseba, zavezana plačilu, ni mogla ugotoviti ter je 
sama ravnala v dobri veri in v skladu z vsemi predpisi, določenimi z veljavno zakono dajo v zvezi 
s carinsko deklaracijo“. Pogoji, določeni v tej določbi, so kumulativni (glej v tem smislu sodbi z dne 
18. oktobra 2007 , Agrover, C-173/06, EU:C:2007 :612, točka 30 in navedena sodna praksa, ter z dne 
15. decembra 2011 , Afasia Knits Deutschland, C-409/10, EU:C:2011 :843, točka 47). 
37 Člen 239 carinskega zakonika je v skladu s sodno prakso Sodišča splošna klavzula pravičnosti, ki nalaga 
odpust uvoznih dajatev, če sta izpolnjena dva pogoja, in sicer obstoj posebnega primera ter neobstoj 
očitne malomarnosti in goljufivega ravnanja zavezanca (sodba z dne 25. julija 2018 , 
Komisija/Combaro, C-574/17 P, EU:C:2018 :598, točka 45 in navedena sodna praksa). 
38 Komisija je v obravnavani zadevi menila, prvič, da jamajški carinski organi pri izdaji potrdil EUR.1 niso 
storili nobene napake v smislu člena 220(2)(b) navedenega zakonika, in drugič, da ne gre za poseben 
primer v smislu člena 239 tega zakonika, ki bi lahko upravičil odpust plačanih uvoznih dajatev. Zato 
je, ne da bi preučila druge pogoje iz teh določb, odločila, da se odpust uvoznih dajatev, ki je bil 
zahtevan v primeru, na katerega se nanaša odločba REM 03/07, ne odobri. 
39 Družba Prenatal je pred predložitvenim sodiščem trdila, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, 
da je v tej odločbi odločila, da ni bila storjena napaka v smislu člena 220(2)(b) navedenega zakonika in 
da ni šlo za poseben primer v smislu člena 239 istega zakonika. Zato predložitveno sodišče Sodišče 
sprašuje o veljavnosti te odločbe glede na zahteve navedenih določb. 
ECLI:EU:C:2019 :631 9 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
Obstoj napake v smislu člena 220(2)(b) carinskega zakonika 
40 V skladu z drugim pododstavkom člena 220(2)(b), drugi pododstavek, carinskega zakonika velja, da to, 
da pristojni davčni organi tretje države izdajo nepravilno potrdilo EUR.1, načeloma pomeni „napako, ki 
je ni bilo mogoče odkriti“ v smislu prvega pododstavka te določbe. Tretji pododstavek navedene 
določbe določa, da „[i]zdaja nepravilnega potrdila kljub temu ne pomeni zmote, če so bil[a] podlaga za 
potrdilo nepravilna dejstva, ki jih je predložil izvoznik, razen čeje več kakor očitno, da so se organi, ki 
so ga izdali, zavedali ali bi se morali zavedati, da blago ni ustrezalo pogojem, ki so določeni za 
upravičenost do preferencialne obravnave.“ 
41 V zvezi z obstojem napake v smislu navedene določbe v primeru, kot je ta, v katerem je bila izdana 
odločba REM 03/07, ni sporno, da so bila zadevna potrdila EUR.1, ki so jih izdali jamajški carinski 
organi, nepravilna, saj zadevni izdelki na Jamajki niso bili izdelani izključno iz preje, ampak iz oblačil 
iz Kitajske in zato niso izpolnjevali pogojev za upravičenost do preferencialne tarifne obravnave za 
izdelke s poreklom iz držav AKP na podlagi Sporazuma iz Cotonouja. Prav tako ni sporno, da so bila 
navedena potrdila izdana na podlagi napačnih dejstev, ki sta jih predložila izvoznik in dobavitelj 
zadevnih izdelkov s sedežem v eni od jamajških prostih con. 
42 V teh okoliščinah je treba preveriti, ali je bilo – kot je zahtevano v členu 220(2)(b), tretji pododstavek, 
in fine, tega zakonika – očitno, da so se jamajški carinski organi zavedali ali bi se morali zavedati, da 
zadevno blago ni ustrezalo pogojem, ki so določeni za upravičenost do preferencialne tarifne 
obravnave na podlagi Sporazuma iz Cotonouja. 
43 V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora v skladu s sodno prakso tisti, ki se sklicuje na izjemo iz te 
določbe, dokazati, da so pogoji za njeno uporabo izpolnjeni (glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 
2006 , Beemsterboer Coldstore Services, C-293/04, EU:C:2006 :162, točka 45, in sklep z dne 1. julija 
2010 , DSV Road/Komisija, C-358/09 P, neobjavljen, EU:C:2010 :398, točka 58). Zato mora vsaka oseba, 
ki je upravičena izpodbijati zakonitost ali veljavnost odločbe Komisije na podlagi tretjega pododstavka 
člena 220(2)(b) carinskega zakonika, dokazati, da je bilo očitno, da so se organi, ki so izdali 
potrdilo EUR.1, zavedali ali bi se morali zavedati, da zadevno blago ni ustrezalo pogojem, ki so 
določeni za upravičenost do preferencialne tarifne obravnave. 
44 V ta namen mora Komisija pri izvajanju pooblastil, ki ji jih je podelil zakono dajalec Unije, oceniti 
pogoje za izvoz zadevnega blaga in uporabo ustreznih carinskih predpisov s strani organov, ki so izdali 
potrdilo, na podlagi dokazov, ki so ji bili predloženi, da bi ugotovila, ali je bilo očitno, da so se ti organi 
tega zavedali ali bi se morali zavedati. Komisija ima pri tem ocenjevanju široko polje proste presoje 
(glede naknadnih preverjanj nacionalnih carinskih organov glej po analogiji sodbo z dne 26. oktobra 
2017 , Aqua Pro, C-407/16, EU:C:2017 :817, točki 61 in 73 ter navedena sodna praksa). 
45 V teh okoliščinah sodišče Unije presoje Komisije ne more nadomestiti s svojo, ampak se mora omejiti 
na preučitev, ali je ta institucija prekoračila meje svoje diskrecijske pravice s tem, da je na podlagi 
dokazov, ki so ji bili predloženi, ugotovila, da ni očitno, da so se organi, ki so izdali potrdilo, zavedali 
ali bi se morali zavedati, da blago ni ustrezalo pogojem, ki so določeni za upravičenost do 
preferencialne tarifne obravnave. 
46 V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora sodišče Unije, kadar ima Komisija široko polje proste presoje, 
zlasti preveriti ne le vsebinsko pravilnost navedenih dokazov, njihovo zanesljivost in skladnost, ampak 
tudi, ali ti dokazi vsebujejo vse upoštevne podatke, ki jih je treba upoštevati pri presoji zapletenega 
položaja, in ali lahko utemeljijo iz njih izvedene ugotovitve (glej v tem smislu sodbi z dne 15. marca 
2017 , Stichting Woonlinie in drugi/Komisija, C-414/15 P, EU:C:2017 :215, točka 53, ter z dne 
14. decembra 2017 , EBMA/Giant (China), C-61/16 P, EU:C:2017 :968, točki 68 in 69). 
ECLI:EU:C:2019 :631 10 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
47 Ob upoštevanju navedenega je treba preučiti, ali je Komisija lahko – ne da bi napačno uporabila 
pravo – v odločbi REM 03/07 ugotovila, da jamajški carinski organi niso storili nobene napake 
v smislu tretjega pododstavka člena 220(2)(b) carinskega zakonika. 
48 Na prvem mestu je družba Prenatal trdila, da je Komisija v tej odločbi napačno uporabila pravo s tem, 
da je menila, da ni očitno, da so se jamajški carinski organi zavedali, da zadevno blago ni ustrezalo 
pogojem, ki so določeni za upravičenost do preferencialne tarifne obravnave na podlagi Sporazuma iz 
Cotonouja. 
49 Družba Prenatal se je – da bi pred predložitvenim sodiščem dokazala, da so se jamajški carinski organi 
tega zavedali – sklicevala na dokaze, predložene v postopku, v katerem je Komisija sprejela odločbo 
REM 03/07. Prvič, iz poročila vladne agencije Jamaica Promotions Corporation (v nadaljevanju: 
„Jampro“) naj bi bilo razvidno, da je ta leta 1998 po reviziji dveh proizvodnih obratov v eni od 
jamajških prostih con ugotovila znatno razliko med proizvodno zmogljivostjo teh tovarn in količino 
končnih izdelkov, ki so se nato izvozili v Unijo. Drugič, urad OLAF naj bi z dopisom iz septembra 
2004 jamajške carinske organe obvestil o tem, da obstaja sum, da tekstilni izdelki, ki se izvažajo iz teh 
prostih con, niso skladni s pravili o preferencialnem poreklu. Tretjič, jamajški uradni statistični podatki 
o uvozu in izvozu naj bi pokazali, da uvoz preje na Jamajko ni zadostoval za proizvodnjo take količine 
končnih izdelkov, kot je bila izvožena v Unijo. Četrtič, jamajški carinski organi naj bi večkrat ugotovili 
neskladje med opisi izdelkov, uvoženih iz Kitajske, na uvoznih deklaracijah in dejansko vsebino 
zabojnikov. Petič, nekateri uradniki v teh prostih conah naj bi poročali, da izdelki, uvoženi iz Kitajske, 
pred nadaljnjim izvozom v Unijo na Jamajki niso bili ustrezno predelani. 
50 Komisija je z odločbo REM 03/07 po preučitvi vseh teh dokazov sklenila, da z njimi ni bilo mogoče 
dokazati, da so bili jamajški carinski organi seznanjeni z zadevnimi nepravilnostmi. 
51 Glede poročila Jampro je menila, da slednje, ki je bilo pripravljeno leta 1998 , ni vključevalo podatkov 
o seznanjenosti teh organov iz obdobja od januarja 2002 do marca 2005 , na katero se nanaša zadevni 
uvoz. Dopis iz septembra 2004 , naslovljen na zadevne organe, naj bi te obvestil le o obstoju suma 
glede veljavnosti zadevnih potrdil EUR.1, ki ga je bilo treba z bodočo preiskavo še potrditi. 
52 Komisija je glede jamajških uradnih statističnih podatkov o uvozu in izvozu opozorila, da blago 
v jamajških prostih conah ni bilo zajeto v statističnih podatkih, tako da na podlagi teh uradnih 
statističnih podatkov ni mogoče ugotoviti, da uvoz kitajske preje na Jamajko ni zadoščal za 
proizvodnjo take količine končnih izdelkov, kot je bila nato iz teh prostih con izvožena v Unijo. Da je 
urad OLAF prišel do take ugotovitve, naj bi uporabil kitajske uradne statistične podatke, s katerimi pa 
naj jamajški carinski organi ne bi bili seznanjeni. 
53 Komisija je glede nepravilnosti, ki so jih ugotovili ti organi, poudarila, da čeprav so ti organi v nekaterih 
primerih dejansko ugotovili, da blago, navedeno na uvoznih deklaracijah, ni ustrezalo blagu, ki je bilo 
v zabojnikih, se te nepravilnosti niso nanašale na zadevnega uvoznika iz primera, v katerem je bila 
izdana odločba REM 03/07, poleg tega pa so bile verodostojno pojasnjene v dopisu tega uvoznika 
o okoliščinah kršitve. 
54 Nazadnje, Komisija je glede izjav uradnikov, ki so delali v eni od jamajških prostih con, poudarila, da 
sta jih podala dva varnostnika, ki sta bila odgovorna za nadzor pri vstopu in izstopu iz teh prostih 
con, na podlagi njunih izpovedb pa po njenem mnenju ni mogoče sklepati o dejanski seznanjenosti 
jamajških carinskih organov z dejansko dejavnostjo zadevnih podjetij. Pojasnila je tudi, da je tema 
izjavama oporekala oseba, odgovorna za eno od teh prostih con. 
ECLI:EU:C:2019 :631 11 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
55 Najprej je treba ugotoviti, da v spisu, ki je bil predložen Sodišču, ni nobenega elementa, ki bi izpodbil 
ugotovitve Komisije, da se je poročilo Jampro nanašalo na drugo obdobje, ki ni to, ki je bilo 
obravnavano v postopku, v katerem je bila izdana odločba REM 03/07, da se je dopis iz septembra 
2004 nanašal zgolj na sume o morebitnih nepravilnostih ter da se jamajški uradni statistični podatki 
o uvozu in izvozu niso nanašali na blago v jamajških prostih conah. 
56 Ker se je poročilo Jampro nanašalo na drugo obdobje, ki ni to, ki je bilo obravnavano v postopku, 
v katerem je bila izdana odločba REM 03/07, Komisiji ni mogočeočitati, da je menila, da ugotovitev iz 
tega poročila ni mogoče uporabiti za obdobje iz zadeve v postopku v glavni stvari in da zato to poročilo 
samo po sebi ne vsebuje prepričljivih dokazov o dejanski seznanjenosti jamajških organov v obdobju, 
na katero se nanaša postopek v glavni stvari. 
57 Dalje, glede ugotovitev Komisije, da je nepravilnosti, ki so jih odkrili ti organi, storil drug uvoznik, ki ni 
ta iz zadeve v postopku, v katerem je bila izdana ta odločba, in da jih je ta uvoznik verodostojno 
pojasnil, v spisu, ki je bil predložen Sodišču, ni nobenega elementa, ki bi njene ugotovitve ovrgel. 
58 Nazadnje, enako velja tudi za ugotovitev Komisije, da je izjavama dveh varnostnikov, ki delata v eni od 
teh prostih con, oporekala oseba, zadolžena za neko drugo od teh prostih con. 
59 Glede na navedene ugotovitve in presoje Komisije je treba ugotoviti, da v spisu, ki je bil predložen 
Sodišču, ni ničesar, kar bi dokazovalo, da je Komisija prekoračila polje proste presoje s tem, da je 
ocenila, da z dokazi, predloženimi v postopku, v katerem je bila sprejeta odločba REM 03/07, kot so 
povzeti v točki 49 te sodbe, niti s posameznim dokazom niti z dokazi, obravnavanimi skupaj, ni bilo 
mogočeočitno dokazati, da so jamajški carinski organi vedeli, da blago, na katero se nanašata 
odločba, ni ustrezalo pogojem, ki so določeni za upravičenost do preferencialne tarifne obravnave na 
podlagi Sporazuma iz Cotonouja. 
60 Zato ni mogoče ugotoviti, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da je menila, da ni bilo 
očitno, da so jamajški carinski organi vedeli, da blago, na katero se nanaša odločba REM 03/07, ne 
ustreza pogojem, ki so določeni za upravičenost do preferencialne tarifne obravnave na podlagi 
Sporazuma iz Cotonouja. 
61 Na drugem mestu je družba Prenatal trdila, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da ni 
ugotovila, da bi jamajški carinski organi morali biti seznanjeni s temi nepravilnostmi, če bi izpolnili 
svojo obveznost izvajanja fizičnih pregledov. 
62 Da bi pred predložitvenim sodiščem dokazala, da bi jamajški carinski organi morali biti seznanjeni 
s temi nepravilnostmi, se je družba Prenatal sklicevala na dokaze, predložene v postopku, v katerem je 
Komisija sprejela odločbo REM 03/07, v skladu s katerimi so jamajški carinski organi le v redkih 
primerih odpečatili zabojnike, v katerih so bile uvožene surovine, ali v podjetjih, ki izdelujejo tekstil 
v jamajških prostih conah, preverili, ali je bila preja dejansko stkana v podjetjih iz te cone. 
63 Družba Prenatal je menila, da bi ugotovitve iz poročila Jampro, veliko število zahtev za naknadno 
preverjanje potrdil EUR.1 ter jamajški uradni statistični podatki o uvozu preje in izvozu končnih 
izdelkov morali te organe privesti do tega, da bi v skladu s členom 15(5) in členom 32 Protokola št. 1 
izvedli fizične preglede in pripravili poročila o dejavnostih, ki se izvajajo v jamajških prostih conah. 
Vendar naj bi ugotovitve iz zapisnikov sestankov jamajške agencije Trade Board, ki so potekali januarja 
2006 , potrjevale, da ti organi še vedno niso vzpostavili sistema fizičnih pregledov za zagotavljanje, da so 
oblačila, ki se izvažajo iz teh prostih con, res oblačila s poreklom. 
64 Komisija je po preučitvi vseh teh dokazov v odločbi REM 03/07 ugotovila, da s temi dokazi ni bilo 
mogoče dokazati, da jamajški carinski organi niso izpolnili obveznosti glede nadzora s tem, da so 
predvsem pregledovali dokumentacijo in le občasno opravili fizične preglede. 
ECLI:EU:C:2019 :631 12 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
65 Za preveritev, ali je Komisija lahko pravilno prišla do te ugotovitve, je treba najprej preučiti obveznosti 
teh organov, ki izhajajo iz Protokola št. 1. 
66 V zvezi s tem prvi stavek člena 15(5) tega protokola določa, da carinski organi, ki izdajo 
potrdilo EUR.1, „naredijo vse potrebno, da preverijo, ali imajo izdelki status izdelkov s poreklom in ali 
so izpolnjeni drugi pogoji iz tega protokola“, pri tem pa ne navaja okoliščin, v katerih je treba opraviti 
preverjanja, niti natančneje konkretnih ukrepov, ki jih je treba v ta namen sprejeti. V skladu z drugim 
stavkom te določbe imajo namreč ti organi „pravico zahtevati dokaze in pregledati izvoznikove 
računovodske evidence ali opraviti kakršen koli drug ustrezen pregled“. Navedeni organi imajo zato 
pri določanju potrebnih nadzornih ukrepov široko polje proste presoje. 
67 Tako ta določba carinskim organom, ki izdajajo potrdila EUR.1, ne nalaga obveznosti sistematičnega 
izvajanja fizičnih pregledov, kar je potrjeno z njenim sobesedilom. V skladu s členom 15(1) in (2) 
Protokola št. 1 carinski organi države izvoznice izdajo potrdila EUR.1 „na pisno zahtevo“ izvoznika ali 
njegovega pooblaščenega zastopnika, ta zahteva pa mora vsebovati potrdilo EUR.1 in zahtevek, katerih 
vzorca sta prikazana v Prilogi IV k Sporazumu iz Cotonouja in ki ju mora izvoznik ali njegov 
pooblaščeni zastopnik pravilno izpolniti. Poleg tega odstavek 3 tega člena 15 določa, da mora biti 
izvoznik, ki zaproša za izdajo takega potrdila, pripravljen kadar koli na zahtevo navedenih carinskih 
organov predložiti „vse ustrezne dokumente, ki dokazujejo, da imajo zadevni izdelki status izdelkov 
s poreklom“. 
68 Iz teh določb je razvidno, da je postopek izdaje potrdil EUR.1 v bistvu pisni postopek na podlagi 
predloženih dokumentov. Tako iz odstavkov od 1 do 3 v povezavi z odstavkom 5 člena 15 Protokola 
št. 1 izhaja, da se lahko organi, ki izdajajo potrdila EUR.1, omejijo na pregled dokumentacije, če 
menijo, da so predloženi dokumenti zadostni in ustrezni za dokaz, da imajo zadevni izdelki status 
s poreklom in da so izpolnjeni drugi pogoji iz Protokola št. 1. Zato od teh organov ni mogoče 
zahtevati, naj izvajajo sistematične fizične preglede vsega blaga, na katero se nanašajo zahteve za izdajo 
potrdila EUR.1. 
69 Vzvezis členom 32 navedenega protokola je treba opozoriti, da v odstavku 1 določa, da se kasnejše 
preverjanje dokazil o poreklu opravi „naključno ali kadar koli carinski organ uvozne države utemeljeno 
dvomi v verodostojnost takih dokumentov, statusu izdelkov po poreklu teh izdelkov ali izpolnjevanju 
drugih pogojev iz tega protokola“. Vendar ta člen ne določa ukrepov, ki jih morajo v ta namen sprejeti 
organi države izvoznice, v odstavku 3 pa določa, da imajo ti organi „pravico zahtevati kakršne koli 
dokaze in pregledati izvoznikove evidence ali opraviti kakršen koli drug ustrezen pregled“. Kot je 
generalna pravobranilka navedla v točki 51 sklepnih predlogov, s to določbo tem organom ni naložena 
obveznost izvajanja fizičnih pregledov niti ni določena pogostost njihovega izvajanja, če menijo, da so 
drugi nadzorni ukrepi, kot je pregled dokumentacije, zadostni in ustrezni za dokaz, da imajo zadevni 
izdelki status s poreklom in da so izpolnjeni drugi pogoji iz Protokola št. 1. 
70 Vendar pa člen 32 navedenega protokola v odstavku 7 določa, da „[č]e je videti, da postopek 
preverjanja ali kakršna koli druga informacija kažena kršenje določb protokola, države AKP na lastno 
pobudo ali na predlog [Unije] opravijo ustrezne poizvedbe ali poskrbijo za izvajanje takih poizvedb, ki 
je dovolj hitro za prepoznavanje in preprečevanje takih kršitev, pri čemer lahko država AKP v ta 
namen povabi [Unijo] k sodelovanju pri teh poizvedbah.“ 
71 Iz tega sledi, da mora izvozna država AKP opraviti ustrezne poizvedbe za ugotavljanje ali preprečevanje 
kršitev določb Protokola št. 1, če meni, da obstajajo indici, ki vzbujajo sum nepravilnosti v zvezi 
s poreklom zadevnega blaga (glej v tem smislu sodbo z dne 15. decembra 2011 , Afasia Knits 
Deutschland, C-409/10, EU:C:2011 :843, točki 31 in 32). Med temi potrebnimi preiskovalni ukrepi pa 
so lahko fizični pregledi. 
72 Če pa takih indicev ni, se lahko organi, ki izdajajo potrdila EUR.1, omejijo predvsem na pregled 
dokumentacije, fizični pregled pa izvedejo zgolj izjemoma. 
ECLI:EU:C:2019 :631 13 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
73 Ob upoštevanju navedenega je treba preučiti, ali je Komisija lahko – ne da bi napačno uporabila 
pravo – v odločbi REM 03/07 ugotovila, da so jamajški carinski organi izpolnili svoje obveznosti 
nadzora iz Protokola št. 1. 
74 V zvezi s tem iz samega besedila člena 220(2)(b), tretji pododstavek, carinskega zakonika izhaja, da je 
nadzor Komisije omejen na preverjanje, ali predloženi dokazi dokazujejo obstoj očitnih indicev, da so 
jamajški carinski organi morebiti kršili določbe navedenega protokola. 
75 Kar zadeva dokaze, povzete v točkah 62 in 63 te sodbe, je Komisija v odločbi REM 03/07 upoštevala 
ugotovitve iz poročila Jampro glede obstoja velikih razlik med proizvodno zmogljivostjo podjetij iz ene 
od jamajških prostih con, in ravnjo izvoza končnih oblačil. Vendar je ugotovila, da se te razlike 
nanašajo na drugo obdobje, ki ni obdobje iz obravnavane zadeve, in da zato teh razlik ni mogoče 
preslikati na to obdobje. Navedla je tudi, da so jamajški organi ocenili, da so te razlike posledica 
okoliščine, da dejanski delovni čas v zadevnih podjetjih v tem poročilu ni bil v celoti upoštevan. 
76 Glede zahtev za naknadno preverjanje, naslovljenih na jamajške carinske organe, je Komisija poudarila, 
da se je veliko teh zahtev nanašalo na verodostojnost žigov na potrdilih EUR.1, in ne na uporabo pravil 
o preferencialnem poreklu. Komisija je pojasnila, da čeprav so bile v dveh primerih v odgovorih, ki so 
jih ti organi predložili v zvezi s temi zahtevami, omenjene razlike med proizvodno zmogljivostjo 
podjetij iz ene od jamajških prostih con, in ravnjo izvoza končnih oblačil, sta se ta odgovora nanašala 
na obdobje pred obdobjem iz zadeve v postopku, v katerem je bila sprejeta odločba REM 03/07. 
Nazadnje, Komisija je v odločbi REM 03/07 navedla razloge – ki so navedeni v točki 52 te sodbe – 
zaradi katerih na podlagi uradnih jamajških statističnih podatkov o uvozu in izvozu ni mogoče 
ugotoviti, da uvoz kitajske preje na Jamajko ni zadoščal za proizvodnjo take količine končnih izdelkov, 
kot je bila nato iz teh prostih con izvožena v Unijo. 
77 Najprej je treba navesti, da – kot je razvidno iz točke 55 te sodbe – v spisu, ki je bil predložen Sodišču, 
ni nobenega elementa, ki bi izpodbil, da so se velike razlike med proizvodno zmogljivostjo zadevnih 
podjetij iz ene od jamajških prostih con in količino končnih oblačil, izvoženo iz te cone v Unijo, 
ugotovljene v poročilu Jampro, nanašale na drugo obdobje, ki ni to, ki je bilo obravnavano v postopku, 
v katerem je bila izdana odločba REM 03/07. Komisije zato ni mogoče grajati, ker je menila, da teh 
razlik ni mogoče preslikati na zadevno obdobje iz tega postopka. 
78 Poleg tega je možno, da te razlike niso izhajale iz okoliščine, da so bila končna oblačila, uvožena iz 
Kitajske na Jamajko, iz zadnjenavedene države z goljufivim ravnanjem izvožena kot izdelek s poreklom 
z Jamajke, ampak iz dejstva, da to poročilo ni upoštevalo dejanskega delovnega časa v teh podjetjih. 
79 Dalje, v zvezi zahtevami za naknadno preverjanje, naslovljenimi na jamajške carinske organe, je treba 
ugotoviti, da v delu, v katerem se odgovori teh organov nanašajo na proizvodno zmogljivost nekaterih 
jamajških podjetij, z nobenim elementom iz spisa, ki je bil predložen Sodišču, ni mogoče ovreči 
ugotovitve Komisije, da se ta nanaša na drugo obdobje, ki ni to, ki je bilo obravnavano v postopku, 
v katerem je bila izdana odločba REM 03/07. 
80 Nazadnje, enako velja tudi glede ugotovitev, povzetih v točkah 52 in 76 te sodbe, v skladu s katerimi 
v uradnih jamajških statističnih podatkih ni nobenega indica glede blaga v jamajških prostih conah. 
81 Ker družba Prenatal v zvezi z razlikami med proizvodno zmogljivostjo zadevnih podjetij in ravnjo 
izvoza končnih oblačil, ugotovljenimi v poročilu Jampro, pred Sodiščem zatrjuje, da teh razlik ni bilo 
mogoče pojasniti z neupoštevanjem dejanskega delovnega časa v teh podjetjih, je treba ugotoviti, da ta 
družba ne izpodbija tega, da se to poročilo nanaša na drugo obdobje, ki ni to, ki je bilo obravnavano 
v postopku, v katerem je bila izdana odločba REM 03/07, in da ni dokazala, da je to poročilo vendarle 
upoštevno za zadevno obdobje iz postopka v glavni stvari. Zato je treba to trditev zavrniti kot 
brezpredmetno. 
ECLI:EU:C:2019 :631 14 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
82 Glede dokumentov, ki jih je družba Prenatal predložila v zvezi z odgovori jamajških carinskih organov 
na zahteve za naknadno preverjanje, je treba ugotoviti, da v teh dokumentih ni navedeno blago, za 
katero so ti organi potrdili jamajško poreklo, in zato na njihovi podlagi ni mogoče priti do zaključkov, 
ki bi bili upoštevni za preučitev odločbe REM 03/07. 
83 Zato niti trditve družbe Prenatal niti dokazi – povzeti v točkah 62 in 63 te sodbe – na katere se 
sklicuje, niso taki, da bi bilo z njimi mogoče ovreči ugotovitve in presojo Komisije iz odločbe REM 
03/07 oziroma dokazati – s posameznim dokazom ali z dokazi, obravnavanimi skupaj – obstoj očitnih 
indicev, ki bi kazali na to, da blago iz podjetij v teh prostih conah, na katero se nanaša odločba REM 
03/07, ni ustrezalo pogojem, ki so določeni za upravičenost do preferencialne obravnave na podlagi 
Sporazuma iz Cotonouja. 
84 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da spis, ki je bil predložen Sodišču, ne izkazuje, da bi Komisija 
napačno uporabila pravo s tem, da je ob izvrševanju diskrecijske pravice ugotovila, da ni bilo očitno, 
da jamajški carinski organi niso izpolnili obveznosti nadzora, ki jo imajo na podlagi člena 15(5) in 
člena 32 Protokola št. 1. 
85 Glede na vse zgoraj navedeno je treba ugotoviti, da pri preučitvi odločbe REM 03/07 na podlagi 
člena 220(2)(b) carinskega zakonika ni bi ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost te 
odločbe. 
Obstoj posebnega primera v smislu člena 239 carinskega zakonika 
86 V skladu z navedbami v predlogu za sprejetje predhodne odločbe družba Prenatal trdi, da Komisija ni 
izpolnila svoje obveznosti, da skrbi za pravilno izvajanje Sporazuma iz Cotonouja, ker ni uporabila v ta 
namen določenih instrumentov iz člena 31(2) in člena 37(2) Protokola št. 1, takšna neizpolnitev pa naj 
bi pomenila poseben primer v smislu člena 239 carinskega zakonika, kot je navedeno v točki 37 te 
sodbe. 
87 V zvezi s tem je treba opozoriti, da lahko tak pomanjkljiv nadzor Komisije nad pravilnim izvajanjem 
Sporazuma iz Cotonouja pomeni poseben primer v smislu člena 239 carinskega zakonika. Kot namreč 
izhaja iz člena 17(1) PEU se mora Komisija kot varuhinja Pogodb in sporazumov, sklenjenih na njuni 
podlagi, prepričati, da tretja država pravilno izvaja obveznosti, ki jih je prevzela na podlagi sporazuma, 
sklenjenega z Unijo, in sicer z uporabo sredstev, ki so določena s sporazumom, ali s sklepi, sprejetimi 
na njegovi podlagi (glej po analogiji sodbo z dne 25. julija 2008 , C.A.S./Komisija, C-204/07 P, 
EU:C:2008 :446, točki 92 in 95). 
88 Poleg tega ta obveznost izhaja tudi iz samega Sporazuma iz Cotonouja. Tako člen 3 tega sporazuma 
v povezavi s členom 17(1) PEU zahteva, da Komisija sprejme vse ustrezne ukrepe, splošne ali posebne, 
za zagotovitev izpolnjevanja obveznosti, ki izhajajo iz navedenega sporazuma. Poleg tega je v skladu 
s členom 15(1) Sporazuma iz Cotonouja Komisija v Svetu ministrov in v različnih odborih, določenih 
s tem sporazumom, prisotna kot predstavnica Unije. Poleg tega to institucijo na podlagi člena 36(1) iz 
priloge IV tega sporazuma v vsaki državi AKP ali vsaki regionalni skupini, ki to izrecno zahteva, 
predstavlja delegacija, kar ji omogoča vsaj zanesljivo obveščenost v zvezi s pravnim razvojem v tej 
državi in zlasti v zvezi s stanjem izvajanja Sporazuma iz Cotonouja (glej po analogiji sodbo z dne 
25. julija 2008 , C.A.S./Komisija, C-204/07 P, EU:C:2008 :446, točke od 96 do 98). 
89 Prvič, v zvezi s členom 31(2) Protokola št. 1 je v obravnavani zadevi treba opozoriti, da ta določba 
določa, da si Unija in države AKP „medsebojno pomagajo prek pristojnih carinskih uprav pri 
preverjanju verodostojnosti potrdil o gibanju blaga EUR.1, izjav na računu in dobaviteljevih izjav ter 
doslednosti informacij iz teh dokumentov“. 
ECLI:EU:C:2019 :631 15 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
90 Kot je generalna pravobranilka navedla v točki 56 sklepnih predlogov, se mora Komisija izredno skrbno 
prepričati, da države AKP pravilno izvajajo svoje obveznosti iz navedenega sporazuma, saj ta sporazum 
določa enostransko preferencialno tarifno obravnavo samo za izdelke s poreklom iz teh držav. 
91 Vendar iz samega besedila člena 31(2) Protokola št. 1 izhaja, da si države AKP in Unija delijo 
odgovornost za preverjanje verodostojnosti takih dokumentov in točnosti informacij iz teh 
dokumentov. Za preverjanje statusa izdelkov s poreklom zaradi preverjanja točnosti informacij iz teh 
dokumentov iz člena 31(2) Protokola št. 1 je odgovorna predvsem izvozna država AKP, kar zadeva 
Unijo, pa v skladu s členom 32 Protokola št. 1 država članica uvoza. Vendar se mora Komisija pri teh 
državah informirati o razvoju položaja in po potrebi sprejeti ustrezne ukrepe za zagotovitev pravilnega 
izvajanja Sporazuma iz Cotonouja. 
92 V obravnavani zadevi je iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da so nemški organi leta 2003 
Komisijo opozorili na elemente, ki so po njihovem mnenju kazali na to, da potrdila EUR.1, ki so jih 
jamajški carinski organi izdali za oblačila, morda niso bila v skladu s Protokolom št. 1. Nato je urad 
OLAF marca 2004 začel preiskavo, jamajški organi so bili o morebitnih nepravilnostih obveščeni 
septembra 2004 , obiski na kraju samem pa so bili na povabilo teh organov opravljeni februarja in 
marca 2005 . 
93 Zatojeočitno, da je Komisija v zvezi s tem komunicirala s carinskimi organi izvozne države AKP in 
države članice uvoza ter da je pravočasno sprejela ukrepe, ki so omogočili razkritje nepravilnosti, 
ugotovljenih v poročilu urada OLAF iz leta 2005 . Poleg tega ni sporno, da so jamajški organi na 
podlagi tega poročila odpravili potrdila EUR.1, ki so bila izdana v zadevnem obdobju, in tako odpravili 
zadevne nepravilnosti. V teh okoliščinah ni mogoče trditi, da Komisija ni izpolnila svoje dolžnosti 
zagotavljanja pomoči, ki jo ima na podlagi člena 31(2) Protokola št. 1. 
94 Drugič, v zvezi s členom 37 Protokola št. 1 je treba opozoriti, da čeprav Komisija sodeluje v Odboru za 
carinsko sodelovanje iz navedenega člena, iz samega besedila odstavka 1 tega člena izhaja, da je ta 
odbor odgovoren za izvajanje upravnega sodelovanja s ciljem pravilne in enotne uporabe tega 
protokola, in ne za to, da sam preverja njegovo uporabo. 
95 To razlago vloge navedenega odbora potrjujejo tudi druge določbe navedenega člena 37. V skladu 
z odstavkom 2 tega člena namreč odbor za carinsko sodelovanje preučuje učinek uporabe pravil 
o poreklu, zlasti na najmanj razvite države AKP, po tej preučitvi pa ta odbor ne sprejme odločitev, 
ampak zgolj priporočila Svetu ministrov. Poleg tega, čeprav lahko v skladu z odstavkom 3 navedenega 
člena 37 v povezavi s členom 6 Protokola št. 1 navedeni odbor odloči o morebitni uporabi pravil 
o poreklu iz tega protokola za izdelke, ki vsebujejo materiale, ki kumulirajo različna porekla, ter 
v skladu s členom 37(4) in členom 38 navedenega protokola o odobritvi določenih odstopanj od 
Protokola št. 1, pa s temi določbami Odbor za carinsko sodelovanje ni pooblaščen za preverjanje, ali 
države AKP pravilno uporabljajo pravila o poreklu, niti za odločanje o nadaljnjih ukrepih v primeru 
neupoštevanja teh pravil. Zato se ni mogoče uspešno sklicevati na člen 37(1) Protokola št. 1, da bi se 
ugotovilo, da Komisija v okoliščinah, v katerih je bila sprejeta odločba REM 03/07, ni izpolnila svoje 
obveznosti, da skrbi za pravilno izvajanje Sporazuma iz Cotonouja. 
96 Zato Komisiji ni mogočeočitati, da v položaju, v katerem je bila sprejeta odločba REM 03/07, ni 
izpolnila svoje obveznosti, da skrbi za pravilno izvajanje Sporazuma iz Cotonouja. Družba Prenatal 
tako ni uspela dokazati, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da je v odločbi REM 03/07 
odločila, da ni podan poseben primer v smislu člena 239 carinskega zakonika. 
97 Glede na zgoraj navedeno je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da pri preučitvi te odločbe na podlagi 
člena 220(2)(b) carinskega zakonika in člena 239 istega zakonika ni bi ugotovljen noben element, ki bi 
vplival na veljavnost te odločbe. 
ECLI:EU:C:2019 :631 16 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
Drugo, tretje in četrto vprašanje 
98 Predložitveno sodišče z drugim, tretjim in četrtim vprašanjem, ki jih je treba obravnavati skupaj, 
v bistvu sprašuje, ali v primeru, da Komisija nacionalnim carinskim organom vrne dokumentacijo 
v zvezi z zahtevo za povračilo carinskih dajatev, te organe zavezuje presoja Komisije, v skladu s katero 
je položaj iz te zahteve pravno in dejansko primerljiv s položajem iz zahteve v zadevi, ki jo Komisija že 
obravnava, ali pa lahko ti organi v nasprotju s presojo Komisije ugotovijo, da ta položaja nista 
primerljiva. 
99 Komisija trdi, da drugo, tretje in četrto vprašanje niso dopustna, ker naj bi se španski carinski organi in 
predložitveno sodišče strinjali, da imata položaj iz zahteve za povračilo carinskih dajatev iz zadeve 
v postopku v glavni stvari in položaj iz zahteve, na podlagi katere je bila izdana odločba REM 03/07, 
primerljive dejanske in pravne elemente, tako da naj odgovor na ta vprašanja za rešitev spora v glavni 
stvari ne bi bil potreben. Družba Prenatal iz istih razlogov meni, da je četrto vprašanje hipotetično in 
zato nedopustno. 
100 V zvezi s tem je treba opozoriti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča za vprašanja v zvezi 
z razlago prava Unije, ki jih nacionalna sodišča postavijo v pravnem in dejanskem okviru, ki ga to 
opredeli v okviru lastne odgovornosti in katerega pravilnosti Sodišče ne preizkuša, velja domneva 
upoštevnosti. Sodišče lahko zavrne odločanje o predlogu za sprejetje predhodne odločbe nacionalnega 
sodišča le, čejeočitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali 
predmetom spora v postopku v glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo 
dejanskih in pravnih elementov, da bi lahko na zastavljena vprašanja koristno odgovorilo (sodba z dne 
28. marca 2019 , Cogeco Communications, C-637/17, EU:C:2019 :263, točka 57 in navedena sodna 
praksa). 
101 V obravnavani zadevi je iz navedb v predlogu za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da so 
nacionalni carinski organi že odločili o zahtevi družbe Prenatal za vračilo carinskih dajatev upoštevaje 
presojo Komisije, v skladu s katero je položaj iz te zahteve dejansko in pravno primerljiv s položajem iz 
zahteve, na podlagi katere je bila izdana odločba REM 03/07, s to presojo pa sta se strinjala tako 
predložitveno sodišče kot družba Prenatal. Poleg tega iz nobenega elementa iz spisa, ki je bil predložen 
Sodišču, ne izhaja, da bi nacionalni carinski organi v okviru spora o glavni stvari lahko menili, da 
navedena položaja nista primerljiva. 
102 V teh okoliščinah je očitno, da odgovori na drugo, tretje in četrto vprašanje za odločitev v sporu 
o glavni stvari niso potrebni in da je zato zahtevana razlaga prava Unije hipotetična v smislu sodne 
prakse iz točke 100 te sodbe. 
103 Zato je treba drugo, tretje in četrto vprašanje za predhodno odločanje razglasiti za nedopustna. 
Stroški 
104 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo: 
Pri preučitvi odločbe Komisije C(2 0 0 8 ) 6 3 1 7 final z dne 3. novembra 2 0 0 8 , v kateri je bilo 
ugotovljeno, da je treba naknadno vknjižiti uvozne dajatve in da odpust teh dajatev v posebnem 
primeru ni upravičen (zadeva REM 0 3 / 0 7 ) na podlagi člena 2 2 0(2)(b) in člena 2 3 9 Uredbe Sveta 
ECLI:EU:C:2019 :631 17 
SODBA Z DNE 29. 7. 2019 – ZADEVA C-589/17  
PRENATAL  
(EGS) št. 2 9 1 3 / 9 2 z dne 1 2. oktobra 1 9 9 2 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila 
spremenjena z Uredbo (ES) št. 2 7 0 0 / 2 0 0 0  E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 1 6. novembra 
2 0 0 0 , ni bi ugotovljen noben element, ki bi vplival na veljavnost te odločbe. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2019 :631 18