Zadeva T‑48/16

Sigma Orionis SA

proti

Evropski komisiji

„Arbitražna klavzula – Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) in okvirni program za raziskave in inovacije ‚Obzorje 2020‘ – Ustavitev plačil in odpoved pogodb o dodelitvi nepovratnih sredstev po finančni reviziji – Predlog za pridobitev plačil zneskov, ki jih Komisija dolguje v okviru izvajanja pogodb o dodelitvi nepovratnih sredstev – Nepogodbena odgovornost“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 3. maja 2018

Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) – Preiskave – Pregledi in inšpekcije na kraju samem – Obveznost preiskovalcev OLAF, da jih spremljajo nacionalni uradniki policije – Obseg – Pravica oseb, na katere se nanašajo preiskave, da nasprotujejo tem preiskavam in da so obveščeni o obstoju te pravice – Neobstoj

Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) – Preiskave – Pregledi in inšpekcije na kraju samem – Spoštovanje nacionalnih predpisov in praks,ki veljajo v zadevni državi članici – Upoštevanje veljavne zakonodaje Unije

Glej besedilo odločbe. (Glej točke 47, 51 in 52.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 48.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 54.)

Samo sodišča Unije so pristojna za ugotovitev neveljavnosti akta Unije. Zato poročilo Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) v pravnem redu Unije ostaja zakonito, dokler ga za neveljavno ne razglasi sodišče Unije, neodvisno od tega, da je nacionalno sodišče ugotovilo neveljavnost tega poročila v kazenskem postopku, ki je v zadevni državi članici potekal proti podjetju, ki je upravičeno do nepovratnih sredstev Unije. Čeprav v teh okoliščinah na podlagi sodbe tega nacionalnega sodišča poročila OLAF ne bi bilo mogoče uporabiti v okviru kazenskega postopka, ki je bil v uveden v tej državi članici, ostaja dejstvo, da se je v okviru upravnega postopka, ki spada na področje prava Unije in ga urejajo pogodbene določbe, Komisija za sprejetje spornih ukrepov odpovedi pogodb, sklenjenih s podjetjem, in ustavitve plačil lahko oprla na navedeno poročilo OLAF, ker sodišče Unije tega poročila ni razglasilo za neveljavnega. Postopek, izveden pred nacionalnim sodiščem, ne more vplivati na to tožbo, ki jo je to podjetje vložilo pri sodišču Unije, ker je, kar zadeva združljivost ukrepov z zadevnimi pogodbami za nepovratna sredstva in pravili, ki se zaradi njih uporabljajo, za odločanje o njej pristojno izključno Splošno sodišče na podlagi člena 272 PDEU v povezavi z arbitražno klavzulo v navedenih pogodbah. (Glej točke 62, 63, 66 in 70.)

V skladu s členom 3(3) Uredbe št. 883/2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) in členom 6(1), tretji pododstavek, Uredbe št. 2185/96, o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi, OLAF opravi preglede in inšpekcije na kraju samem v skladu s pravili in praksami, ki veljajo v zadevni državi članici, ob upoštevanju veljavne zakonodaje Unije. Iz teh določb izhaja, da preiskave in inšpekcije na kraju samem, ki jih opravi OLAF, spadajo v okolje, ki ga zaznamuje uporaba nacionalnega prava, vendar se mora to pravo vsekakor umakniti pred pravom Unije vsakič, ko je to določeno z Uredbo št. 883/2013 ali Uredbo št. 2185/96. (Glej točki 78 in 79.)

Vprašanje prisotnosti nacionalnih uradnikov med pregledi in inšpekcijami na kraju samem, ki jih opravi Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), je urejeno v Uredbi št. 2185/96 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi, in jo slednja zahteva v dveh okoliščinah. Na eni strani je potrebna, če subjekt nasprotuje pregledom in inšpekcijam, ki jih opravi OLAF. Na drugi strani je treba v prisotnost nacionalnih uradnikov privoliti, če ti izrazijo željo po tem. Poleg tega je res, da Uredba št. 2185/96, v členu 9 predvideva položaj, v katerem gospodarski subjekt nasprotuje pregledom in inšpekcijam na kraju samem, ki jih opravlja OLAF, ter v tem primeru določa, da se lahko zahteva pomoč nacionalnih organov in da morajo postopki, ki jih ti opravljajo, zato potekati skladno z nacionalnim pravom. Vendar s to določbo gospodarskim subjektom ni podeljena pravica, da nasprotujejo postopkom, ki jih načrtuje OLAF, in a fortiori da so obveščeni o obstoju take pravice, ampak je samo določeno, da so lahko v primeru nasprotovanja prisiljeni privoliti v te postopke, saj se v ta namen lahko zahteva pomoč nacionalnih organov pregona pod pogoji, določenimi v nacionalnem pravu. (Glej točke 86, 94, 95 in 110.)

Temeljne pravice urejajo izvajanje pristojnosti, ki so podeljene institucijam Unije, vključno v pogodbenem okviru, kot se uporabljajo za akte, ki jih države članice sprejmejo na področju uporabe prava Unije. Ta splošni obseg temeljnih pravic pomeni, da Komisija, na podlagi informacij, ki jih Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) zbere ob kršitvi temeljnih pravic, ne more ustaviti plačil, dolgovanih gospodarskemu subjektu, ali odpovedati pogodb, ki jo vežejo na tak subjekt. V skladu z Uredbo št. 883/2013 morajo biti namreč preiskave, ki jih opravi OLAF, skladne s temeljnimi pravicami. Ta obveznost izhaja iz uvodne izjave 51 te uredbe. V uvodni izjavi 12 Uredbe št. 2185/96 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi pa je navedeno, da se ti pregledi in inšpekcije na kraju samem opravljajo ob ustreznem upoštevanju temeljnih pravic zadevnih oseb. (Glej točke 102, 103, 105 in 106.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točki 115 in 116.)

Načelo sorazmernosti, določeno v členu 5(4) PEU, je splošno načelo prava Unije, ki zahteva, da institucije Unije pri ukrepih, ki jih sprejmejo, ne prekoračijo okvirov, ki so primerni in nujni za doseganje želenega cilja. To načelo ureja vse oblike ukrepov, ki jih uporablja Unija, ne glede na to, ali so pogodbene ali nepogodbene. V okviru izpolnjevanja pogodbenih obveznosti je namreč upoštevanje tega načela del splošnejše obveznosti pogodbenih strank, da pogodbo izpolnijo v dobri veri. (Glej točki 127 in 128.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke 138, 139 in 154.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 155.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točki 160 in 161.)