ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 269/36

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska) 8. julija 2011 – Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue

(Zadeva C-358/11)

2011/C 269/76

Jezik postopka: finščina

Predložitveno sodišče

Korkein hallinto-oikeus

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri-vastuualue

Drugi stranki: Lapin luonnonsuojelupiiri ry in Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat-vastuualue

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali se lahko iz okoliščine, da se je odpadek razvrstil med nevarne odpadke, neposredno sklepa, da uporaba snovi ali predmeta povzroča splošen škodljiv vpliv na okolje in zdravje ljudi v smislu člena 6(1)(d) Direktive o odpadkih 2008/98/ES (1)? Ali lahko tudi nevarni odpadek preneha biti odpadek, če so izpolnjeni pogoji iz člena 6(1) Direktive o odpadkih 2008/98/ES?

2. Ali je treba pri razlagi pojma „odpadek“, zlasti pri presoji obveznosti odstranjevanja snovi ali predmeta, upoštevati okoliščino, da je ponovna uporaba predmeta, ki je predmet presoje, na podlagi Priloge XVII, navedene v členu 67 Uredbe REACH (2), dovoljena pod določenimi pogoji? Če je odgovor pritrdilen, kakšen pomen ima ta okoliščina?

3. Ali so se s členom 67 Uredbe REACH uskladile zahteve glede proizvodnje, dajanja v promet ali uporabe v smislu člena 128(2) Uredbe REACH, tako da uporabe spojin in izdelkov iz Priloge XVII ni mogoče preprečiti z nacionalnimi predpisi o varstvu okolja, če te omejitve niso bile objavljene v popisu, ki ga izdela Komisija na podlagi člena 67(3) Uredbe REACH?

4. Ali je treba namene uporabe lesa, obdelanega z raztopino CCA, ki so našteti v Prilogi XVII, točka 19(4)(b), k Uredbi REACH, razlagati tako, da so našteti taksativno?

5. Ali se lahko v obravnavanem primeru sporna uporaba kot podporna konstrukcija za pot iz desk enači z nameni uporabe z navedenega seznama, tako da se lahko ta uporaba dovoli na podlagi Priloge XVII, točka 19(4)(b), k Uredbi REACH, če so izpolnjeni drugi zahtevani pogoji?

6. Katere okoliščine je treba upoštevati pri presoji, ali obstaja tveganje ponavljajočega stika s kožo v smislu Priloge XVII, točka 19(4)(d), k Uredbi REACH?

7. Ali je z izrazom „mogoč“, ki ga vsebuje določba, navedena v šestem vprašanju, mišljeno, da mora biti ponavljajoči stik s kožo teoretično mogoč ali da mora biti vsaj do neke mere verjeten?

(1) Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (UL L 312, str. 3).

(2) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 269/38

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 13. julija 2011 – Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou proti Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon in Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

(Zadeva C-373/11)

2011/C 269/78

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias (državni svet)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou (vsehelensko združenje za tobačno predelovalno industrijo)

Toženi stranki: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (minister za gospodarstvo in finance) in Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (minister za razvoj kmetijstva in prehrano)

Vprašanje za predhodno odločanje
SL Uradni list Evropske unije C 252/19

Tožba, vložena 14. junija 2011 – Evropska komisija proti Francoski republiki

(Zadeva C-296/11)

2011/C 252/36

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Soulay in L. Lozano Palacios, zastopnika)

Tožena stranka: Francoska republika

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da je za storitve, ki jih potovalne agencije opravijo za subjekte, ki niso potniki (natančneje, za druge potovalne agencije), uporabila posebno ureditev za potovalne agente, ni izpolnila obveznosti iz členov od 306 do 310 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1);

— Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija navaja le en tožbeni razlog v podporo tožbi, in sicer nepravilno uporabo posebne ureditve za potovalne agente za storitve, ki se opravijo za subjekte, ki niso potniki. V zvezi s tem navaja, da se ta ureditev uporabi le, če je potovalna storitev opravljena za potnika. Ni pa je mogoče uporabiti za storitve, ki jih potovalne agencije opravijo za druge potovalne agencije ali za organizatorje turističnih potovanj. Glede na to, da je v besedilu določb splošnega davčnega zakonika namesto izraza „potnik“ uporabljen izraz „stranka“, uporablja tožena stranka pristop, ki temelji na „stranki“ in torej uporablja posebno ureditev za potovalne agente široko.

Komisija pa tudi zavrača trditev francoskih organov, da francoska zakonodaja omogoča boljše doseganje ciljev, ki se uresničujeta s posebno ureditvijo, in sicer poenostavitev upravnih postopkov za potovalne agencije in prepustitev dohodkov od DDV državi članici, v kateri se izvede faza končne potrošnje vsake posamezne storitve.

(1) UL L 347, str. 1.
—

Republika Avstrija, ker ni izdala dovoljenj na podlagi členov 6 in 8, preverila obstoječih dovoljenj ali, če bi bilo potrebno, jih obnovila in zagotovila, da je delovanje vseh obstoječih obratov v skladu z zahtevami členov 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter členom 15(2) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (Direktiva IPPC), ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) te direktive.
5.

Ali je treba v okviru skupnega sistema davka na dodano vrednost ter določb členov 168 in 178 Direktive 2006/112 pravico trgovca do priznanja plačil davka na dodano vrednost za neko transakcijo presojati (a) le glede na posamično transakcijo, v kateri je trgovec udeležen, pri čemer se upošteva namera trgovca, da je udeležen v transakciji, in/ali (b) ob upoštevanju vseh predhodnih faz, vključno s prejšnjimi in poznejšimi transakcijami, ki tvorijo dobavno verigo, ki ji pripada zadevna transakcija, pri čemer se upoštevajo namere drugih udeležencev v verigi, ki jih trgovec ne pozna in/ali zanje ne more izvedeti, oziroma se upoštevajo ravnanja in/ali opustitve izdajatelja računa in drugih udeležencev v verigi, namreč njegovih predhodnih dobaviteljev, ki jih prejemnik dobave ne more nadzirati in od njih ne more zahtevati nekega ravnanja, in/ali (c) ob upoštevanju goljufivih ravnanj in namer drugih udeležencev v verigi, za udeležbo katerih trgovec ni vedel, pri čemer glede na njihova ravnanja ali namere ni mogoče ugotoviti, ali je to od njih lahko izvedel, in sicer ne glede na to, ali so bila ta ravnanja opravljena in te namere ustvarjene pred zadevno transakcijo ali po njej?
SL Uradni list Evropske unije C 238/6

Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 6. junija 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 22. marca 2011 v zadevi T-233/09, Access Info Europe proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-280/11 P)

2011/C 238/11

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopniki: G. Maganza, B. Driessen, Cs. Fekete, zastopniki)

Druge stranke v postopku: Access Info Europe, Helenska Republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo, s katero je Splošno sodišče za nično razglasilo odločbo Sveta o zavrnitvi dostopa javnosti do zahtevanega dokumenta;

— dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe; in

— tožeči stranki v zadevi T-233/09 naloži, naj plača stroške Sveta v zvezi s to zadevo in s to pritožbo.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Svet najprej opozarja, da je bila izpodbijana odločba z dne 26. februarja 2009 sprejeta pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe 1. decembra 2009. V skladu s tem je veljavni pogodbeni okvir za to tožbo okvir vzpostavljen s Pogodbo o Evropski uniji in s Pogodbo o ustanovitvi Evropske Skupnosti pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe.

Svet trdi, prvič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi izjeme, določeno v členu 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 (1), ker njegove ugotovitve niso v skladu z veljavnimi določbami Pogodbe in se z njimi zlasti ne upošteva omejitev načela širokega dostopa do zakonodajnih aktivnosti institucij – ki so določene s Pogodbo in se odražajo v sekundarnem pravu – katerih namen je ohranitev učinkovitosti postopka odločanja institucije.

Drugič, Svet trdi, da razlogovanje Splošnega sodišča ni v skladu s sodno prakso Sodišča, na podlagi katere se institucija lahko zanese na splošne ugotovitve.

Tretjič, Svet trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je v tej zadevi uporabilo „standard zadostne pravne in dejanske dokazanosti“, da bi preučilo razloge, s katerimi je hotel Svet upravičiti sklicevanje na izjemo iz člena 4(3), prvi pododstavek, Uredbe. Pri svoji presoji je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je zahtevalo dokaze o škodljivem učinku na postopek odločanja, ker je spregledalo pomembnost zgodnje faze postopka odločanja pri presoji posledic popolnega razkritja in ker ni upoštevalo občutljivosti zahtevanega dokumenta.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, UL L 145, str. 43.
4.

Ali je treba člen 185(1) in (2) Direktive 2006/112 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi – kot sta člena 79(3) in 80(2), točka 1, ZDDV – ki zahteva izvedbo popravka uveljavljenega odbitka vstopnega davka ob uničenju premoženja, pri pridobitvi katerega je bila v celoti plačana osnovni znesek in obračunani davek, in ki za neizvedbo popravkov odbitka določa drug pogoj, in ne plačilo?
SL Uradni list Evropske unije C 232/19

Tožba, vložena 31. maja 2011 – Evropska komisija proti Češki republiki

(Zadeva C-269/11)

2011/C 232/31

Jezik postopka: češčina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: L. Lozano Palacios in M. Šimerdová, zastopnika)

Tožena stranka: Češka republika

Predloga tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj

— ugotovi, da Češka republika s tem, da potovalnim agencijam na podlagi člena 89 zakona št. 235/2004 Sb. o davku na dodano vrednost dopušča, da uporabijo posebno ureditev za potovalne agencije v zvezi z opravljanjem potovalnih storitev za osebe, ki niso potniki, ni izpolnila obveznosti iz členov od 306 do 310 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost;

— Češki republiki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Posebna ureditev DDV za potovalne agencije, ki je vzpostavljena s členi od 306 do 310 Direktive Sveta 2006/112/ES, se v Češki republiki uporablja ne le za storitve, ki jih potovalne agencije zagotavljajo potnikom, ampak tudi za storitve, ki jih zagotavljajo osebam, ki niso potniki. V skladu s členom 89 zakona št. 235/2004 Sb. o davku na dodano vrednost se v Češki republiki posebna ureditev uporabi tudi, če se potovalna storitev zagotovi pravni osebi, ki to storitev proda naprej drugi potovalni agenciji. Po mnenju Komisije je to v nasprotju s členi od 306 do 310 Direktive Sveta 2006/112/ES, ki zahtevajo, da se posebna ureditev za potovalne agencije uporabi samo v primerih, ko se potovalna storitev zagotovi potniku. Stališče Komisije je podprto tudi z besedilom členov od 306 do 310 Direktive Sveta 2006/112/ES in s ciljem, ki ga zasledujejo te določbe.
SL Uradni list Evropske unije C 226/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) 25. maja 2011 – Regina na predlog Davida Edwardsa in Liliane Pallikaropoulos v postopku proti Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Zadeva C-260/11)

2011/C 226/30

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: David Edwards, Lilian Pallikaropoulos

Tožene stranke: Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Kako mora nacionalno sodišče obravnavati vprašanje naložitve stroškov članu zadevne javnosti, ki kot tožeča stranka v okoljski tožbi ni uspel, in sicer upoštevajoč pri tem zahteve člena 9(4) Aarhuške konvencije, kot je prenesen s členom 10a Direktive 85/337/EGS (1) in členom 15a Direktive 96/61/EGS (2) (v nadaljevanju: direktivi)?

2. Ali je treba o vprašanju, ali je sodni postopek „nedopustno drag“ v smislu člena 9(4) Aarhuške konvencije, kot je prenesen z direktivama, odločiti na objektivni podlagi (na primer s sklicevanjem na zmožnost „običajnega“ člana zadevne javnosti, da izpolni potencialno obveznost plačila stroškov), ali je treba o tem odločiti na subjektivni podlagi (ob upoštevanju sredstev določene tožeče stranke), ali na obeh podlagah skupaj?

3. Ali gre pri tem povsem za stvar nacionalnega prava države članice, če je le dosežen cilj, ki ga določata direktivi, namreč, da obravnavani postopek ni „nedopustno drag“?

4. Ali je pri presoji, ali je postopek „nedopustno drag“, pomembno, da tožeča stranka ni bila odvrnjena od uvedbe oziroma nadaljevanja postopka?

5. Ali je ta vprašanja v fazi (i) pritožbe ali (ii) druge pritožbe dopustno obravnavati drugače kot na prvi stopnji?

(1) Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40).

(2) Direktiva Sveta 96/61/ES z dne 24. septembra 1996 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (UL L 257, str. 26).
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je treba pravna pravila, kot so določena v členu 82(1)(a) Direktive 83/181/EGS in členu 84(1)(a) Direktive 2009/132/ES, razlagati tako, da prepovedujejo državi članici, da primere oprostitev DDV ob uvozu za gorivo omeji tako, da določi, da taka oprostitev velja izključno za gorivo, ki je uvoženo na ozemlje Evropske unije v standardnih rezervoarjih avtomobilskih vozil in je nujno za delovanje teh vozil?
SL Uradni list Evropske unije C 211/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Združeno kraljestvo 13. maja 2011 – Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs proti Able UK Ltd

(Zadeva C-225/11)

2011/C 211/31

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Tožena stranka: Able UK Ltd

Vprašanje za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 151(1)(c) Direktive o DDV (1) razlagati tako, da je opravljanje storitve razgradnje zastarelih ladij mornarice Združenih držav Amerike v Združenem kraljestvu za US Department of Transportation Maritime Administration (uprava za pomorstvo pri ministrstvu ZDA za promet) v eni ali obeh od teh okoliščin oproščeno plačila davka: (a) če storitev ni bila opravljena za del oboroženih sil članice NATA, ki sodeluje pri skupni obrambi, ali za njihovo spremno civilno osebje; (b) če storitev ni bila opravljena za del oboroženih sil članice NATA, ki je nastanjen ali gostuje v Združenem kraljestvu, ali za njihovo spremno civilno osebje?

(1) UL L 347, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 179/8

Pritožba, ki jo je IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH vložila 18. marca 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. januarja 2011 v zadevi T-362/08, IFAW proti Evropski komisiji

(Zadeva C-135/11 P)

2011/C 179/14

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (zastopnika: S. Crosby, S. Santoro, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska, Republika Finska, Kraljevina Švedska

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je pri izpodbijani sodbi podana napačna uporabaprava in jo zato razveljavi;

— Odločbo Komisije s katero je bil zavrnjen dostop do dopisa nemškega kanclerja G. Schröderja razglasi za nično in

— Komisiji naloži da pritožnici v skladu s členom 69 Poslovnika Sodišča plača stroške obeh postopkov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo s tem, da:

— ni priznalo, da mora Komisija celovito preveriti ali razlogi iz katerih država članica noče razkriti dokumenta spadajo med eno od izjem iz člena 4 Uredbe št. 1049/2001 (1) s tem da izjeme primerja z vsebino dokumenta in

— je odločilo, da je pravno lahko celovito preverila zavrnitev razkritja, brez vpogleda v zadevni dokument.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, UL L 145, str. 43.
—

Ugodi naj se pritožbi za razveljavitev sodbe Splošnega sodišča z dne 3. februarja 2011 in za razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije z dne 21. oktobra 2008, in, kolikor je potrebno in mogoče, naj se neposredno vsebinsko odloči o prvostopenjski tožbi;
2.

Če Sodišče Evropske unije meni, da člen 49 PDEU v skladu z odgovori na prej postavljena vprašanja nasprotuje ureditvi v zvezi z dovoljenjem za lekarno univerze v Helsinkih za ustanovitev podružnic lekarne, Korkein hallinto-oikeus prosi za sprejetje predhodne odločbe o teh dodatnih vprašanjih: (a) Ali se lahko omejitev svobode ustanavljanja na podlagi ureditve dovoljenja za lekarno univerze v Helsinkih o ustanovitvi podružnic lekarne utemelji z nujnimi razlogi v splošnem interesu, ki izhajajo iz posebnih nalog lekarne univerze v Helsinkih v zvezi z oskrbo z zdravili in izobraževanjem farmacevtov in so potrebni ter v skladu z načelom sorazmernosti, če se upošteva, da za podružnice lekarne univerze v Helsinkih niso predpisane nobene ustrezne posebne naloge? (b) Ali iz zgoraj opisanih zakonsko določenih posebnih nalog lekarne univerze v Helsinkih izhaja, da jo je treba v skladu s členom 106(2) PDEU obravnavati kot podjetje, ki je pooblaščeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, in da – če navedeno drži – navedena določba PDEU v zvezi s podružnicami lekarne univerze v Helsinkih utemeljuje izjemo od člena 49 PDEU in v sodni praksi Sodišča Evropske unije postavljenih zahtev glede predhodnega upravnega dovoljenja, če se upošteva, da za podružnice lekarne univerze v Helsinkih niso predpisane nobene ustrezne posebne naloge?
—

je to vozilo v okviru selitve del osebne lastnine prebivalca, ki se je preselil iz druge države članice in pri tem obdržal svoje državljanstvo, in
SL Uradni list Evropske unije C 145/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italija) 7. marca 2011 – Kazenski postopek zoper Yeboaha Kwadwo

(Zadeva C-120/11)

2011/C 145/23

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

Stranka v postopku v glavni stvari

Yeboah Kwadwo

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 2, 15 in 16 Direktive 2008/115/ES (1) ob upoštevanju načel lojalnega sodelovanja, polnega učinka direktiv, sorazmernosti in učinkovitosti prisilnih ukrepov za izvajanje vračanja nezakonito prebivajočih tujcev nasprotujejo temu, da se tujec, ki nezakonito prebiva v državi članici, kaznuje z zaporno kaznijo do štirih let, če ne spoštuje prve odredbe o odstranitvi, in z zaporno kaznijo do petih let, če ne spoštuje nadaljnjih odredb Questore, samo zaradi njegovega nezadostnega sodelovanja v postopku izgona in nespoštovanja odredbe o odstranitvi, ki jo je izdal upravni organ?

(1) UL L 348, str. 98.
SL Uradni list Evropske unije C 145/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Združeno kraljestvo) 22. februarja 2011 – Secretary of State for the Home Department proti Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

(Zadeva C-83/11)

2011/C 145/12

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Secretary of State for the Home Department

Nasprotne stranke: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali se s členom 3(2) Direktive 2004/38/ES (1) od države članice zahteva, da z zakonsko določbo olajša vstop v državo članico in/ali prebivanje v njej kategoriji drugih družinskih članov, ki niso državljani Evropske unije in ki lahko izpolnijo pogoje iz člena 10(2)?

2. Ali se drugi družinski član, kot je naveden v prvem vprašanju, lahko sklicuje na neposredno uporabo člena 3(2) Direktive 2004/38/ES, če ne more izpolniti nobenega od pogojev, ki jih predpisujejo določbe nacionalnega prava?

3. Ali je kategorija drugih družinskih članov, navedena v členu 3(2) in členu 10(2) Direktive 2004/38/ES, omejena na tiste, ki so prebivali v isti državi kot državljan Unije in njegov zakonec, preden je državljan Unije prišel v državo gostiteljico?

4. Ali bi moralo vsako vzdrževanje, navedeno v členu 3(2) Direktive 2004/38/ES, na katerega se zaradi zagotovitve vstopa v državo gostiteljico sklicuje drugi družinski član, obstajati malo preden se je državljan Unije preselil v državo gostiteljico?

5. Ali država članica lahko predpiše posebne pogoje glede vrste ali trajanja vzdrževanja drugega družinskega člana, ki je navedeno v členu 3(2) Direktive 2004/38/ES, s katerimi bi preprečila, da bi bilo tako vzdrževanje izmišljeno ali da ne bi bilo potrebno za to, da bi se osebi, ki ni državljan Unije, omogočil vstop na njeno ozemlje ali nadaljevanje prebivanja na njem?

6. Ali mora vzdrževanje v državi gostiteljici, na katero se sklicuje drugi družinski član zaradi dovolitve vstopa v državo članico, trajati določeno obdobje ali nedoločen čas, da se mu izda ali podaljša dovoljenje za prebivanje v skladu s členom 10 Direktive 2004/38/ES, in če je tako, kako naj se tako vzdrževanje dokaže?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC, UL L 158, str. 77.
—

Naj se ugodi naslednjim tožbenim predlogom, uveljavljanim na prvi stopnji: 1. Odločba drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. februarja 2010 v zadevi R 767/2009-2 naj se razveljavi; 2. naj se jo nadomesti z drugo, s katero se bo zavrnilo ugovor, ki ga je pravočasno vložila družba Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, S.L. zoper znamko Skupnosti št. 5153325 „SOLARIA“, in dopustilo, da se navedena znamka Skupnosti registrira za vse prijavljene storitve iz razredov 37 in 42; ter 3. naj se UUNT in drugim strankam, ki nasprotujejo tej tožbi, naloži plačilo stroškov.
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: a) Ali je jedro verske svobode omejeno na veroizpoved in verske prakse doma in v soseščini ali pa gre za dejanje preganjanja v smislu člena 9(1)(a) Direktive 2004/83/ES tudi, če je v izvorni državi z izražanjem vere v javnosti ogrožena telesna integriteta, življenje ali osebna svoboda in se zato tožeča stranka temu izražanju odpoveduje? b) Če jedro verske svobode zajema tudi nekatere verske prakse: Ali v tem primeru za hudo kršitev verske svobode zadošča, če tožeča stranka meni, da je izražanje njene vere v praksi zanjo nujno, da bi ohranila svojo versko identiteto, ali pa mora tudi verska skupnost, ki ji tožeča stranka pripada, šteti to versko prakso za osrednji del svojega verskega nauka, ali pa lahko iz drugih okoliščin, kot so splošne razmere v izvorni državi, izhajajo druge omejitve?