Zadeva T-29/05

Deltafina SpA

proti

Evropski komisiji

„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Španski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka – Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES – Določanje cene in razdelitev trga – Skladnost med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijano odločbo – Pravica do obrambe – Opredelitev upoštevnega trga – Globe – Teža kršitve – Obteževalne okoliščine – Vloga vodje – Sodelovanje“

Povzetek sodbe

1. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Odgovornost podjetja – Odločba Komisije, s katero je ugotovljena odgovornost podjetja, ki deluje na trgu, ki je neposredno pod zadevnim trgom in je aktivno in namerno sodelovalo pri omejevalnem sporazumu

(člena 3(1)(g) ES in 81(1) ES)

2. Konkurenca – Upravni postopek – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Obvezna vsebina – Spoštovanje pravic obrambe – Obseg

(uredbi Sveta št. 17 in št. 1/2003)

3. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Sporazumi med podjetji – Vpliv na trgovino med državami članicami – Merila za presojo

(člen 81(1) ES)

4. Akti institucij – Smernice o načinu določanja glob, naloženih v primeru kršitve pravil Skupnosti o konkurenci

(Uredba Sveta št. 17, člen 15; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

5. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Presoja – Presoja vsakega primera posebej

(uredbi Sveta št. 17, člen 15(2), in št. 1/2003, člen 23(3); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

6. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Presoja – Soodvisnost treh vidikov, izrecno navedenih v Smernicah, ki jih je sprejela Komisija – Opredelitev kršitve za zelo resno – Bistvena vloga vidika glede narave kršitve

(uredbi Sveta št. 17, člen 15(2), in št. 1/2003, člen 23(3); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

7. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Dejanski vpliv na trg

(uredbi Sveta št. 17, člen 15(2), in št. 1/2003, člen 23(3); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A, prvi odstavek)

8. Konkurenca – Globe – Pravni okvir – Določitev – Vpliv predhodne upravne prakse Komisije – Neobstoj

(uredbi Sveta št. 17 in št. 1/2003)

9. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg

(člen 253 ES)

10. Konkurenca – Upravni postopek – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Obvezna vsebina – Spoštovanje pravic obrambe

(uredbi Sveta št. 17 in št. 1/2003; Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 2)

11. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Obteževalne okoliščine – Vloga vodje kršitve – Pojem

(uredbi Sveta št. 17, člen 15(2), in št. 1/2003, člen 23(3); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 2)

12. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Olajševalne okoliščine – Presoja – Nujnost ločenega upoštevanja vsake okoliščine – Neobstoj – Celostna presoja

(uredbi Sveta št. 17, člen 15(2), in št. 1/2003, člen 23(3); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 3)

13. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Olajševalne okoliščine – Ravnanje, ki se razlikuje od ravnanja, dogovorjenega v omejevalnem sporazumu – Presoja

(uredbi Sveta št. 17, člen 15, in št. 1/2003, člen 23; Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 3, druga alinea)

14. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Olajševalne okoliščine – Prenehanje kršitve pred posredovanjem Komisije – Izključitev

(uredbi Sveta št. 17, člen 15(2), in št. 1/2003, člen 23(3); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 3, tretja alinea)

15. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Znižanje zneska globe v zameno za sodelovanje obtoženega podjetja – Pogoji

(uredbi Sveta št. 17 in št. 1/2003; Obvestilo Komisije 96/C 207/04)

16. Konkurenca – Pravila Skupnosti – Kršitve – Globe – Določitev – Merila – Zvišanje splošne ravni glob – Dopustnost – Pogoji

(člena 81(1) ES in 82 ES; uredbi Sveta št. 17 in št. 1/2003)

1. Komisija ne prekorači omejitev prepovedi iz člena 81(1) ES s tem, da ugotovi odgovornost podjetja za kršitev te določbe, če – čeprav je to podjetje dejavno na trgu, ki je neposredno pod trgom, na katerem je prišlo do omejevalnih ravnanj zoper konkurenco – dejavno in namerno sodeluje pri kartelu proizvajalcev, ki delujejo na trgu, ki je ločen od trga, na katerem deluje samo.

Podjetje namreč lahko krši prepoved iz člena 81(1) ES, kadar je namen njegovega ravnanja, kot je usklajeno z ravnanjem drugih podjetij, omejevati konkurenco na določenem upoštevnem trgu znotraj skupnega trga, ne da bi to nujno predpostavljalo, da tudi samo deluje na navedenem upoštevnem trgu.

Tako ni izključeno, da lahko podjetje sodeluje pri izvajanju omejevanja konkurence, čeprav ne omejuje svoje svobode delovanja na trgu, na katerem predvsem deluje. Vsaka druga razlaga bi namreč lahko zmanjšala pomen prepovedi, določene v členu 81(1) ES, v obsegu, ki je v nasprotju z njenim polnim učinkom in glavnim ciljem, kot izhaja iz člena 3(1)(g) ES, da se zagotavlja ohranjanje neizkrivljene konkurence na skupnem trgu, ker ne bi omogočala pregona aktivnega prispevanja podjetja k omejevanju konkurence samo zato, ker ta prispevek ne izvira iz gospodarske dejavnosti, ki spada na upoštevni trg, na katerem se to omejevanje izvaja ali naj bi se izvajalo.

Razumevanje izraza „sporazumi med podjetji“ ob upoštevanju ciljev, ki jim sledita člen 81(1) ES in člen 3(1)(g) ES, potrjuje obstoj pojmov kartela in podjetja, ki je storilec kršitve, ki ne razlikujeta med sektorjem in trgom, na katerem delujejo zadevna podjetja.

Pripisovanje odgovornosti za celotno kršitev podjetju, ki je sodelovalo pri kartelu, je v skladu z zahtevami načela osebne odgovornosti, če sta izpolnjena dva pogoja, in sicer objektivni in subjektivni.

Prvi pogoj je izpolnjen – kar zadeva odnos med konkurenti, ki delujejo na istem upoštevnem trgu, in tudi med takimi konkurenti in njihovimi strankami – če je sodelujoče podjetje sodelovalo pri izvajanju kartela, čeprav podredno, pomožno ali pasivno, na primer s tiho odobritvijo ali neprijavo tega kartela organom.

Kar zadeva drugi pogoj, je pripisovanje celotne kršitve sodelujočemu podjetju poleg tega odvisno od izražanja njegove volje, s katero dokazuje, da podpira cilje kartela, čeprav tiho.

(Glej točke 48, 49, 51, 57, 58 in 62.)

2. Upoštevanje pravice do obrambe v vseh postopkih, ki lahko pripeljejo do kazni, zlasti glob ali denarnih kazni zlasti zahteva, da obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga Komisija naslovi na podjetje, ki mu namerava naložiti sankcijo zaradi kršitve konkurenčnih pravil, vsebuje bistvene elemente v zvezi s tem podjetjem, kot so očitano ravnanje, njegova opredelitev in dokazi, na katere se opira Komisija, da bi to podjetje lahko v upravnem postopku, uvedenem zoper njega, učinkovito navajalo svoje trditve.

Kršitev pravice do obrambe med upravnim postopkom se presoja glede na očitke, ki jih Komisija navaja v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in v odločbi, s katero se ta postopek konča. V teh okoliščinah ugotovitev kršitve pravice do obrambe pomeni, da je Komisija očitek, za katerega družba trdi, da ga v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni bilo, uveljavljala v svoji končni odločbi. Preprosta razlika pri predstavitvi dejstev, ki je namenjena samo njihovi natančnejši navedbi v končni odločbi, ne pomeni stvarne spremembe očitkov.

(Glej točke od 113 do 115 in 120.)

3. Sklep, sporazum ali ravnanje prizadene trgovino med državami članicami le, če se na podlagi vseh objektivnih pravnih dejavnikov ali dejstev z zadostno verjetnostjo predvidi, da bi neposredno ali posredno, dejansko ali potencialno vplivali na blagovno menjavo med državami članicami, in to tako, da bi lahko ovirali uresničitev enotnega trga med državami članicami. Vseeno je pomembno, da ta vpliv ni zanemarljiv. Tako gre po navadi za vpliv na trgovino znotraj Skupnosti takrat, ko je izpolnjenih več predpostavk, ki ne bi bile nujno odločilne, če bi se upoštevale posamezno.

Člen 81(1) ES namreč ne zahteva, da morajo omejevalni sporazumi, za katere velja ta določba, bistveno prizadeti trgovino znotraj Skupnosti, ampak zahteva, da se ugotovi, da so ti omejevalni sporazumi taki, da bi lahko imeli tak vpliv.

(Glej točke od 167 do 169.)

4. Čeprav Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) Pogodbe ESPJ ni mogoče opredeliti za pravna pravila, ki bi jih uprava vsekakor morala upoštevati, so kljub temu pravila ravnanja, ki kažejo na prakso, ki ji je treba slediti in od katere uprava v konkretnem primeru ne more odstopiti brez navedbe razlogov, ki bi bili združljivi z načelom enakega obravnavanja.

(Glej točko 230.)

5. Dejstvo, da je Komisija s Smernicami o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člen[om] 65(5) Pogodbe ESPJ natančno opredelila svoj pristop pri presoji teže kršitve, ne nasprotuje temu, da jo preuči celovito glede na vse upoštevne okoliščine zadevnega primera, skupaj z dejavniki, ki niso izrecno navedeni v Smernicah.

(Glej točko 230.)

6. Trije vidiki, ki jih je treba upoštevati pri presoji teže kršitve pravil Skupnosti o konkurenci, glede na besedilo Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člen[om] 65(5) Pogodbe ESPJ, so značilni za kršitev, za njen dejanski vpliv na trg, na katerem se to lahko meri, in obseg zadevnega geografskega trga. Ti trije vidiki presoje teže kršitve nimajo enake teže pri presoji celote. Narava kršitve ima odločilno vlogo zlasti pri opredelitvi kršitev za „zelo resne“.

V zvezi s tem iz opisa zelo resnih kršitev v Smernicah izhaja, da so lahko sporazumi ali usklajena ravnanja, katerih namen je zlasti določanje cen ali razdelitev trgov, že zaradi svoje narave opredeljeni kot „zelo resni“, ne da bi bilo treba taka ravnanja opredeliti na podlagi posebnega vpliva ali geografske razsežnosti. To ugotovitev potrjuje dejstvo, da čeprav so v opisu resnih kršitev izrecno navedeni vpliv na trg in učinki na obsežna območja skupnega trga, pa v opisu zelo resnih kršitev ni nikakršnih zahtev glede dejanskega vpliva na trg niti glede učinkov na natančno določeno geografsko območje.

Ti trije vidiki presoje teže kršitve so soodvisni, kar pomeni, da lahko velika teža glede na en vidik izravna manjšo težo kršitve glede na drug vidik.

Velikost geografskega trga je le eno od treh meril, ki so v skladu s Smernicami pomembna za celovito presojo teže kršitve, in ni samostojno merilo v tem smislu, da bi se lahko kot „zelo resne“ opredelile samo kršitve, ki se nanašajo na večino držav članic. Na podlagi Pogodbe ES, Uredbe št. 17, Uredbe št. 1/2003, Smernic ali sodne prakse ni mogoče sklepati, da se lahko kot take opredelijo samo geografsko zelo razširjene omejitve. Zato omejena velikost zadevnega geografskega trga ni v nasprotju z opredelitvijo kršitve za „zelo resno“, kot je bila ugotovljena. Glede omejene velikosti zadevnega trga proizvoda velja ta rešitev a fortiori, saj velikost trga proizvoda načeloma ni element, ki bi ga bilo treba nujno upoštevati, temveč samo eden izmed elementov, ki se ga poleg drugih upošteva pri presoji teže kršitve in pri določitvi globe.

Jasno pa je, da pomeni kršitev, ki je očitana predelovalcem tobaka in zadevni družbi, katere ena od dejavnosti je trženje predelanega tobaka, in se nanaša na določanje cen različnih sort surovega tobaka v državi članici in količin surovega tobaka, ki se odkupijo od proizvajalcev, po naravi zelo resno kršitev. Take kršitve so opredeljene kot posebej resne kršitve, če vključujejo neposredne posege v bistvene parametre konkurence na zadevnem trgu, ali kot očitne kršitve pravil Skupnosti o konkurenci.

(Glej točke 231, 233, 234, 238 in od 240 do 242.)

7. V okviru presoje teže kršitve pravil Skupnosti o konkurenci za določitev zneska globe dejstvo, da Komisija ni z zadostno pravno verjetnostjo dokazala, da je imel kartel dejanski vpliv na trg, ne vpliva na opredelitev kršitve za „zelo resno“.

Neobstoj zadostnega dokaza o konkretnem vplivu na trg ne more vplivati na izhodiščni znesek globe, ki jo je Komisija določila na podlagi teže kršitve.

(Glej točki 250 in 251.)

8. Predhodna upravna praksa Komisije sama po sebi ni pravni okvir za globe na področju konkurence.

(Glej točki 292 in 426.)

9. Iz obrazložitve posamične odločbe mora biti jasno in nedvoumno razvidno razlogovanje institucije, ki je avtor akta, da se lahko zainteresirane osebe seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa in da lahko sodišče izvaja nadzor. Zahtevo po obrazložitvi je treba presojati glede na okoliščine zadeve. Ne zahteva se, da so v obrazložitvi navedene vse ustrezne dejanske ali pravne okoliščine, ker je treba vprašanje, ali obrazložitev akta ustreza zahtevam iz člena 253 ES, presojati ne le glede na besedilo akta, ampak tudi glede na okoliščine, v katerih je bil sprejet, in celoto pravnih pravil, ki urejajo zadevno področje.

(Glej točko 319.)

10. Če Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah izrecno omeni, da bo preučila, ali je treba zadevnim podjetjem naložiti globo, in navede glavne dejanske in pravne elemente, ki bi lahko povzročili naložitev globe, kot so teža in trajanje domnevne kršitve ter dejstvo, da je bila ta storjena „namerno ali iz malomarnosti“, tako izpolni svojo obveznost upoštevanja pravice zadevnih podjetij do izjave. S tem jim daje potrebna izhodišča, da se branijo ne le zoper ugotovitev kršitve, ampak tudi zoper naložitev globe. Vendar bi zahteva, da mora Komisija v fazi, ko posreduje obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, zadevnim družbam sporočiti konkretne navedbe, ki se nanašajo na raven predvidenih glob, povzročila, da bi bilo Komisiji naloženo vnaprej predvideti svojo odločbo, kar je neprimerno.

Opredelitev kot vodja ima pomembne posledice za globo, ki se naloži temu podjetju. V skladu s točko 2 Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) Pogodbe ESPJ gre tako za obteževalno okoliščino, ki povzroči nezanemarljivo povišanje osnovnega zneska globe. Poleg tega v skladu z besedilom oddelka B(e) obvestila o ugodni obravnavi taka opredelitev že vnaprej izključuje možnost zelo pomembnega znižanja globe, čeprav podjetje, ki je opredeljeno kot vodja, izpolnjuje vse navedene pogoje za tako znižanje. Zato mora Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah vnaprej navesti tiste elemente, za katere meni, da podjetju, ki bi bilo lahko opredeljeno kot vodja kartela, omogočajo, da odgovori na tak očitek. Vendar glede na dejstvo, da je to obvestilo ena izmed faz pri sprejetju končne odločbe in da še ne pomeni končnega stališča Komisije, ni mogoče zahtevati, da slednja že v tej fazi navede pravno kvalifikacijo elementov, na katere bo v svoji končni odločbi oprla opredelitev, da je neko podjetje vodja kartela.

(Glej točke 324, 325 in 327.)

11. V okviru določitve zneska globe za kršitev pravil Skupnosti o konkurenci mora biti podjetje, da bi ga bilo mogoče opredeliti kot vodjo, pomembna gonilna sila kartela in mora nositi posebno in posamično odgovornost pri njegovem delovanju.

Čeprav elementi, ki jih Komisija navaja, dokazujejo, da je imelo to podjetje v kartelu aktivno in neposredno vlogo, pa ne zadostujejo za dokaz, da je bilo pomembna gonilna sila tega kartela, zlasti če noben element iz spisa ne dokazuje, da je zadevno podjetje prevzelo kakšno koli pobudo z namenom ustanovitve tega kartela ali privedbe drugih podjetij k sodelovanju pri njem in če noben element ne dokazuje, da je zadevno podjetje prevzelo odgovornost za dejavnosti, ki so po navadi povezane z izvajanjem vloge vodje kartela, kot je predsedovanje srečanjem ali centralizacija in distribucija nekaterih podatkov.

(Glej točke od 332 do 335.)

12. Komisija mora pri določanju zneska glob za kršitev pravil Skupnosti o konkurenci ravnati v skladu s svojimi smernicami. Vendar v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) Pogodbe ESPJ ni navedeno, da mora Komisija vedno ločeno upoštevati vsako od olajševalnih okoliščin, naštetih v členu 3 teh smernic, in da ni dolžna na tej podlagi samodejno dodeliti dodatnega znižanja, ker je treba ustreznost morebitnega znižanja globe na podlagi olajševalnih okoliščin presojati s splošnega vidika ob upoštevanju vseh upoštevnih okoliščin.

Sprejetje Smernic namreč ni odvzelo upoštevnosti prejšnji sodni praksi, v skladu s katero ima Komisija pravico, da nekatere elemente upošteva pri določanju višine globe, ki jo namerava naložiti, ali pa ne, zlasti glede na okoliščine zadeve.

Ker Smernice olajševalnih okoliščin, ki se lahko upoštevajo, ne določajo kot obveznih, je treba ugotoviti, da si je Komisija pri splošni presoji pomena morebitnega znižanja zneska glob na podlagi olajševalnih okoliščin pridržala nekaj svobode za prosto presojo.

(Glej točki 347 in 348.)

13. V okviru določitve zneska globe za kršitev pravil Skupnosti o konkurenci mora Komisija priznati, da obstaja olajševalna okoliščina, ker se omejevalni sporazum ni izvajal, le če lahko podjetje, ki jo uveljavlja, dokaže, da se je jasno in bistveno uprlo izvajanju tega sporazuma, in sicer toliko, da je oviralo njegovo izvajanje, ter da ni vzbujalo vtisa, da spoštuje sporazum, in s tem spodbudilo druga podjetja k izvajanju zadevnega omejevalnega sporazuma. Podjetja bi namreč tako preveč preprosto zmanjšala tveganje plačila visoke globe, če bi lahko imela korist od nedopustnega omejevalnega sporazuma in bi bila nato deležna znižanja globe, ker so imela le manjšo vlogo pri izvajanju kršitve, medtem ko je njihovo ravnanje spodbudilo druga podjetja, da so ravnala za konkurenco škodljiveje.

(Glej točko 350.)

14. V okviru določitve zneska globe za kršitev pravil Skupnosti o konkurenci je lahko „prenehanje kršitve takoj, ko poseže Komisija (zlasti, ko opravi preiskave)“, kot je navedeno v točki 3, tretja alinea, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) Pogodbe ESPJ olajševalna okoliščina samo, če obstajajo razlogi za domnevo, da so navedeni posegi spodbudili zadevna podjetja k prenehanju njihovih protikonkurenčnih ravnanj, te določbe Smernic pa ni mogoče uporabiti, če je kršitev prenehala že pred datumom prvih posegov Komisije.

(Glej točki 354 in 355.)

15. Komisija ima pri izbiri metode izračuna globe za kršitev pravil Skupnosti o konkurenci široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku in sme pri tem upoštevati več dejstev, med katerimi je tudi sodelovanje zadevnih podjetij med preiskavo, ki jo opravljajo službe te institucije. Ima namreč široko polje proste presoje v zvezi s kakovostjo in uporabnostjo sodelovanja podjetja, zlasti v primerjavi z drugimi podjetji. Da bi se lahko upravičilo znižanje glob zaradi sodelovanja, mora ravnanje podjetja Komisiji pomagati pri odkrivanju in preprečevanju teh kršitev. V okviru svoje presoje sodelovanja podjetij Komisija ne sme kršiti načela enakega obravnavanja, ki je kršeno, če se podobni položaji obravnavajo različno ali različni položaji enako, razen če je takšna obravnava objektivno utemeljena.

(Glej točke 389, 390 in 399.)

16. Dejstvo, da je Komisija v preteklosti nalagala globe v določeni višini za nekatere vrste kršitev, ne pomeni, da jih ne more zvišati v okviru meja, določenih v Uredbi št. 1/2003, če je to potrebno za zagotovitev izvajanja politike konkurence Skupnosti.

Gospodarski subjekti ne morejo upravičeno zaupati v ohranitev obstoječega položaja, ki ga lahko Komisija spremeni v okviru svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku.

Zato podjetja, vključena v upravni postopek, ki lahko privede do globe, ne morejo upravičeno pričakovati, da Komisija ne bo presegla višine predhodno izrečenih glob.

Podjetja, ki so v upravnem postopku, ki lahko privede do izreka globe, morajo namreč upoštevati možnost, da Komisija kadarkoli poviša globe v primerjavi z globami, ki jih je naložila v preteklosti.

(Glej točki 426 in 435.)

SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (četrti senat)

z dne 8. septembra 2010( )

„Konkurenca – Karteli – Španski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka – Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES – Določanje cene in razdelitev trga – Skladnost med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijano odločbo – Pravica do obrambe – Opredelitev upoštevnega trga – Globe – Teža kršitve – Obteževalne okoliščine – Vloga vodje – Sodelovanje“

V zadevi T‑29/05,

Deltafina SpA, s sedežem v Orvietu (Italija), ki jo zastopajo R. Jacchia, A. Terranova, I. Picciano, F. Ferraro, J.-F. Bellis in F. Di Gianni, odvetniki,

tožeča stranka,

proti

Evropski komisiji, ki sta jo najprej zastopala É. Gippini Fournier in F. Amato, nato Gippini Fournier in V. Di Bucci, zastopniki,

tožena stranka,

zaradi predloga za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2004) 4030 konč. z dne 20. oktobra 2004 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81(1) [ES] (Zadeva COMP/C.38.238/B.2 – Raw Tobacco – Spain) in, podredno, znižanja globe, ki je bila tožeči stranki naložena s to odločbo,

SPLOŠNO SODIŠČE (četrti senat),

v sestavi O. Czúcz, predsednik, I. Labucka, sodnica, in K. O’Higgins (poročevalec), sodnik,

sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator,

na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 9. junija 2009

izreka naslednjo

Sodbo

Dejansko stanje

1 Tožeča stranka Deltafina SpA je italijanska družba, katere glavni dejavnosti sta prva predelava surovega tobaka in trženje predelanega tobaka. Prek ameriške hčerinske družbe Universal Leaf Tobacco Company Inc. (v nadaljevanju: Universal Leaf), ki je v popolni lasti ameriške družbe Universal Corp, je v popolni lasti zadnjenavedene družbe.

2 Družba Universal Leaf prav tako razpolaga s celotnim kapitalom družbe Tabacos Españoles, SL (v nadaljevanju: Taes), enim izmed štirih podjetij, ki se v Španiji ukvarjajo s prvo predelavo surovega tobaka (v nadaljevanju: predelovalci ali španski predelovalci).

3 V nadaljevanju bo skupina, ki ji pripadajo družbe iz točk 1 in 2 zgoraj, imenovana „skupina Universal“.

4 Komisija Evropskih skupnosti, ki je razpolagala z informacijami, da so španski predelovalci in proizvajalci surovega tobaka kršili člen 81 ES, je 3. in 4. oktobra 2001 v skladu s členom 14 Uredbe št. 17 z dne 6. februarja 1962, Prve uredbe o izvajanju členov [81 ES] in [82 ES] (UL 1962, 13, str. 204) opravila preiskave v prostorih treh izmed teh predelovalcev, in sicer v družbah Compañia española de tabaco en rama, SA (v nadaljevanju: Cetarsa), Agroexpansión, SA in World Wide Tobacco España, SA (v nadaljevanju: WWTE), ter v prostorih Asociación Nacional de Empresas Transformadoras de Tabaco (v nadaljevanju: Anetab).

5 Komisija je 3. oktobra 2001 opravila preiskave tudi v prostorih obrtne zbornice za tobak in evropske zveze predelovalcev tobaka ter 5. oktobra 2001 v prostorih Federación nacional de cultivadores de tabaco (v nadaljevanju: FNCT).

6 Predelovalci in združenje Anetab so na podlagi Obvestila Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov (UL 1996, C 207, str. 4, v nadaljevanju: obvestilo o ugodni obravnavi) Komisiji z dopisom z dne 16. januarja 2002 sporočili željo po sodelovanju.

7 Komisiji so z dopisom z dne 21. januarja 2002 posredovali nekatere podatke.

8 Družba Universal Leaf je z dopisom z dne 15. februarja 2002 obvestila Komisijo, da popolnoma podpira pobudo družbe Taes za sodelovanje v skladu z obvestilom o ugodni obravnavi. Prav tako ji je sporočila, da je družba Deltafina z družbo Taes sodelovala pri pripravi memoranduma, ki opisuje vloge in dejavnosti zadnjenavedene družbe na španskem trgu tobaka, in da želi, da bi bila družba Deltafina prav tako upravičena do ugodnosti, ki izhajajo iz obvestila o ugodni obravnavi.

9 Družba Taes je 18. februarja 2002 Komisiji poslala memorandum iz prejšnje točke.

10 Potem je Komisija na podlagi člena 11 Uredbe št. 17 španskim predelovalcem, združenju Anetab in zvezi FNCT poslala več zahtev za informacije. Prav tako je zahtevala informacije od španskega ministrstva za kmetijstvo, ribištvo in prehrano (v nadaljevanju: ministrstvo za kmetijstvo) glede španske ureditve na področju kmetijskih proizvodov.

11 Komisija je 11. decembra 2003 uvedla postopek, na katerega se nanaša ta zadeva, in sprejela obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga je naslovila na 20 podjetij oziroma združenj, med katerimi so španski predelovalci, podjetja Deltafina, Universal in Universal Leaf, združenje Anetab in zveza FNCT.

12 Zadevna podjetja in združenja so vpogledala v preiskovalni spis Komisije, ki jim je bil kot kopija poslan na zgoščenki, in so na podlagi očitkov Komisije predložila pisne pripombe. Družba Deltafina je pisne pripombe poslala 1. marca 2004.

13 Zaslišanje, ki se ga je udeležila družba Deltafina, je potekalo 29. marca 2004.

14 Po tem, ko je vprašala za mnenje Svetovalni odbor za omejevalna ravnanja in monopole ter glede na končno poročilo pooblaščenca za zaslišanje, je Komisija 20. oktobra 2004 sprejela Odločbo C(2004) 4030 konč. v zvezi s postopkom na podlagi člena 81(1) [ES] (Zadeva COMP/C.38.238/B.2 – Raw Tobacco – Spain) (v nadaljevanju: izpodbijana odločba), katere povzetek je objavljen v Uradnem listu Evropske Unije z dne 19. aprila 2007 (UL L 102, str. 14).

15 Izpodbijana odločba se nanaša na dva kartela, ki sta bila ustanovljena in sta se izvajala na španskem trgu surovega tobaka.

16 Naloga prvega kartela, v katerem so sodelovali predelovalci in družba Deltafina, je bila med letoma 1996 in 2001 vsako leto določiti (najvišjo) povprečno dobavno ceno za vsako sorto surovega tobaka, za vse kakovosti skupaj, in razdeliti količine vsake sorte surovega tobaka, ki jih lahko vsak predelovalec kupi pri proizvajalcih (glej zlasti točke od 74 do 76 in 276 obrazložitve izpodbijane odločbe). Med letoma 1999 in 2001 so se predelovalci in družba Deltafina dogovorili tudi o cenovnih razredih na stopnjo kakovosti vsake sorte surovega tobaka, navedenih v načrtih, priloženih k „pogodbam o pridelovanju“, in o „dodatnih pogojih“, in sicer povprečni najnižji ceni na proizvajalca in na skupino proizvajalcev, ki se uporabljajo (glej zlasti točke od 77 do 83 in 276 obrazložitve izpodbijane odločbe).

17 V nadaljevanju bo kartel, ki je opisan v točki 16 zgoraj, imenovan „kartel predelovalcev“.

18 Drugi kartel, ki je opisan v izpodbijani odločbi, se nanaša na tri kmetijske sindikate v Španiji, in sicer na Asociación agraria de jóvenes agricultores (v nadaljevanju: ASAJA), Unión de pequeños agricultores (v nadaljevanju: UPA) in Coordinadora de organizaciones de agricultores y ganaderos (v nadaljevanju: COAG) ter na Confederación de cooperativas agrarias de España (v nadaljevanju: CCAE). Naloga tega kartela med letoma 1996 in 2001 je bila vsako leto določiti cenovne razrede na stopnjo kakovosti vsake sorte surovega tobaka, navedene v načrtih, priloženih k „pogodbam o pridelovanju“, in „dodatne pogoje“ (glej zlasti točke od 77 do 83 in 277 obrazložitve izpodbijane odločbe).

19 V nadaljevanju bo kartel, ki je opisan v točki 18 zgoraj, imenovan „kartel zastopnikov proizvajalcev“.

20 V izpodbijani odločbi je Komisija menila, da vsak od teh kartelov pomeni enotno nadaljevano kršitev člena 81(1) ES (glej zlasti točke od 275 do 277 obrazložitve izpodbijane odločbe).

21 V členu 1 te odločbe je Komisija odgovornost za kartel predelovalcev naložila devetim podjetjem, med katerimi so španski predelovalci in družba Deltafina, in odgovornost za kartel zastopnikov proizvajalcev sindikatom ASAJA, UPA in COAG ter konfederaciji CCAE (v nadaljevanju skupaj: zastopniki proizvajalcev).

22 V členu 2 izpodbijane odločbe je Komisija tem podjetjem in zastopnikom proizvajalcev naložila, naj takoj prenehajo, če še niso, kršitve, opredeljene v členu 1, in naj se vzdržijo omejevalnih ravnanj, ki imajo enak ali enakovreden cilj ali učinek.

23 S členom 3 izpodbijane odločbe so naložene te globe:

– Deltafina: 11.880.000 EUR;

– Cetarsa: 3.631.500 EUR;

– Agroexpansión : 2.592.000 EUR;

– WWTE : 1.822.500 EUR;

– Taes : 108.000 EUR;

– ASAJA : 1000 EUR;

– UPA : 1000 EUR;

– COAG : 1000 EUR;

– CCAE : 1000 EUR.

24 Globa, ki je bila naložena družbi Deltafina, upošteva zlasti vlogo vodje, ki jo je imela v kartelu predelovalcev (točki 435 in 436 obrazložitve izpodbijane odločbe). Ob upoštevanju te vloge kot obteževalne okoliščine je Komisija povišala osnovni znesek globe za 50 %. Družbi Deltafina pa je vseeno priznala znižanje osnovnega zneska globe za 40 % zaradi olajševalnih okoliščin (točki 437 in 438 obrazložitve izpodbijane odločbe) in globe za 10 % zaradi sodelovanja v upravnem postopku (točke od 448 do 456 obrazložitve izpodbijane odločbe).

25 Iz člena 3 izpodbijane odločbe je prav tako razvidno, da so matične družbe družbe WWTE solidarno odgovorna za plačilo globe, ki je bila naložena družbi WWTE, in da je matična družba družbe Agroexpansión solidarno odgovorno za plačilo globe, ki je bila naložena družbi Agroexpansión.

Postopek in predlogi strank

26 Družba Deltafina je 20. januarja 2005 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo.

27 Na podlagi poročila sodnika poročevalca je Splošno sodišče (četrti senat) začelo ustni postopek in v okviru ukrepov procesnega vodstva, ki so določeni v členu 64 Poslovnika, stranki pozvalo, naj predložita nekatere listine in jima zastavilo nekaj vprašanj. Stranki sta te zahteve izpolnili v določenem roku.

28 Stranki sta ustno podali stališča in odgovore na vprašanja Splošnega sodišča na obravnavi 9. junija 2009.

29 Družba Deltafina Splošnemu sodišču predlaga, naj:

– izpodbijano odločbo razglasi za nično;

– podredno, zniža globo;

– Komisiji naloži plačilo stroškov.

30 Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:

– tožbo kot delno nedopustno in vsekakor popolnoma neutemeljeno zavrne;

– tožeči stranki naloži plačilo stroškov;

– če ne uspe, vsaki stranki naloži plačilo njenih stroškov, če tožeča stranka s svojimi argumenti uspe v enaki meri kot Komisija, ali tožeči stranki naloži plačilo njenih stroškov in dela stroškov Komisije, če tožeča stranka ne uspe z večino svojih tožbenih razlogov.

Pravo

31 V podporo svoji tožbi družba Deltafina navaja 11 tožbenih razlogov:

– prvič, kršitev člena 81(1) ES, člena 23(2)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 [ES] in 82 [ES] (UL 2003, L 1, str. 1), načel zakonitosti in osebne odgovornosti ter pomanjkljiva obrazložitev in zloraba pooblastil;

– drugič, kršitev člena 27(1) in (2) Uredbe št. 1/2003, pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja, bistvenih kršitev postopka ter kršitev načel zakonitosti, pravne varnosti in sorazmernosti ter pomanjkljiva obrazložitev in zloraba pooblastil;

– tretjič, kršitev člena 81(1) ES, člena 2 Uredbe št. 1/2003 in točke 43 Smernic o konceptu vpliva na trgovino iz členov 81 [ES] in 82 [ES] (UL 2004, C 101, str. 81) ter pomanjkljiva obrazložitev;

– četrtič, kršitev členov 2 in 23(2) Uredbe št. 1/2003, točk 1(A) in 5(d) Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člen[om] 65(5) pogodbe [PJ] (UL 1998, C 9, str. 3, v nadaljevanju: Smernice), kršitev načel sorazmernosti in „enakega obravnavanja in kazni“ ter pomanjkljiva obrazložitev in zloraba pooblastil;

– petič, kršitev člena 23(3) Uredbe št. 1/2003, točke 1(B) Smernic in načela enakega obravnavanja ter zloraba pooblastil;

– šestič, kršitev člena 23(3) Uredbe št. 1/2003 in točke 2 Smernic ter pomanjkljiva obrazložitev in zloraba pooblastil;

– sedmič, kršitev člena 23(3) Uredbe št. 1/2003 in točke 3 Smernic ter zloraba pooblastil;

– osmič, kršitev člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 in točke 5(a) Smernic;

– devetič, kršitev člena 23(3) Uredbe št. 1/2003, uvodnih izjav in točke 4 Smernic, oddelkov B(e) in D obvestila o ugodni obravnavi, načela enakega obravnavanja ter pomanjkljiva obrazložitev in zloraba pooblastil;

– desetič, kršitev člena 23(3) Uredbe št. 1/2003, točke 5(b) Smernic, načela sorazmernosti in zloraba pooblastil;

– in enajstič, kršitev načel enakega obravnavanja, prepovedi retroaktivnosti kazni in varstva legitimnih pričakovanj ter zloraba pooblastil.

32 Prve tri tožbene razloge tožeča stranka navaja primarno in se nanašajo na predlog za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe. Naslednjih sedem tožbenih razlogov je navedenih podredno in se nanašajo na predlog za znižanje globe. Zadnji tožbeni razlog je naveden podpodredno, če tožeča stranka s predhodnimi sedmimi tožbenimi razlogi ne bi uspela, in se prav tako nanaša na znižanje globe.

1. Dopustnost očitkov v zvezi z zlorabo pooblastil

33 Družba Deltafina v več tožbenih razlogih, ki jih navaja v utemeljitev tožbe, razen v tretjem in osmem, Komisiji med drugim očita zlorabo pooblastil.

34 Glede tega je treba spomniti, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso pojem zlorabe pooblastil nanaša na dejstvo, da je upravni organ uporabil svoja pooblastila za namen, ki je drugačen od tistega, zaradi katerega so mu bila dana. Za odločbo, pri kateri so bila zlorabljena pooblastila, gre le, če se na podlagi objektivnih, upoštevnih in skladnih indicev izkaže, da je bila sprejeta izključno ali vsaj z odločilnim namenom doseči drugačne cilje od predvidenih ali izogniti se postopku, ki je s Pogodbo ES posebej predviden za obravnavanje okoliščin predmetne zadeve (sodbi Sodišča z dne 13. novembra 1990 v zadevi Fedesa in drugi, C‑331/88, Recueil, str. I‑4023, točka 24, in z dne 25. januarja 2007 v zadevi Dalmine proti Komisiji, C‑407/04 P, ZOdl., str. I‑829, točka 99).

35 V tej zadevi je treba ugotoviti, da se je družba Deltafina omejila na splošno navedbo vrste očitkov o zlorabi pooblastil, ne da bi navedla kakršnokoli dejstvo ali razlog v njihovo podporo ali pojasnila, kakšen namen naj bi Komisija v resnici imela, ko je sprejela izpodbijano odločbo. Ti očitki, kot so predloženi, ne izpolnjujejo zahtev iz člena 44(1)(c) Poslovnika, saj niso dovolj jasni in natančni, da bi – če bi bilo potrebno brez drugih podatkov, na katere bi se bilo mogoče opreti – omogočili toženi stranki pripravo obrambe in Splošnemu sodišču odločitev o tožbi. Zato jih je treba razglasiti za nedopustne (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 14. maja 1998 v zadevi Mo och Domsjö proti Komisiji, T‑352/94, Recueil, str. II‑1989, točki 333 in 334).

2. Predlog za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 81(1) ES, člena 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003, načel zakonitosti in osebne odgovornosti ter pomanjkljiva obrazložitev

36 Prvi tožbeni razlog, ki ga navaja družba Deltafina, je razdeljen na štiri dele. V prvem delu družba Deltafina oporeka očitku Komisije, da je odgovorna za kršitev na trgu, na katerem ni bila prisotna. V drugem delu navaja, da člen 81(1) ES in člen 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 ne urejata ravnanj, ki so ji, po njenem mnenju, očitana. V tretjem delu meni, da jo je Komisija napačno opredelila kot vodjo kartela predelovalcev. Nazadnje, v četrtem delu navaja, da Komisija v izpodbijani odločbi ni opredelila zadevnega trga.

37 Splošno sodišče bo skupaj preizkusilo prva dela in nato ločeno tretji in četrti del tega tožbenega razloga.

38 Glede očitka o kršitvi dolžnosti obrazložitve, ki ga družba Deltafina navaja v tem tožbenem razlogu, ne da bi ga vezala na kateregakoli izmed štirih delov, je treba ugotoviti, da ga ta družba z ničimer ne utemeljuje. Zato ga je treba na podlagi člena 44(1)(c) Poslovnika zavrniti kot nedopusten (glej točko 35 zgoraj).

Prvi in drugi del tožbenega razloga, v zvezi s trditvami Komisije, da je družba Deltafina odgovorna za kršitev na trgu, na katerem ni bila prisotna, ter da člen 81(1) ES in člen 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 ne urejata ravnanj, ki so ji očitana

– Trditve strank

39 Na prvem mestu družba Deltafina navaja, da ni dejavna na trgu nakupa in prve predelave surovega tobaka v Španiji, zato, če je ta trg zadevni trg, ne more biti odgovorna za ravnanja, ki so bila na tem trgu sprejeta.

40 Na drugem mestu družba Deltafina navaja, da ni sodelovala pri izdelavi sporazumov, ki so bili sklenjeni med predelovalci, in jih ni izvajala, saj ni imela pooblastila, da bi v Španiji delovala kot predelovalec, zaradi česar se ni mogla niti pogajati in sklepati pogodb s španskimi proizvajalci surovega tobaka niti sodelovati pri razdelitvi nakupnih količin surovega tobaka. Navaja, da ji ni mogoče pripisovati vloge „storilca ali sostorilca kršitve“, še manj pa vloge vodje kartela predelovalcev, temveč kvečjemu vlogo „osebe, ki objektivno in subjektivno ni v kartelu, vendar posredno storilcem pomaga pri kršitvah s prisotnostjo na srečanjih, izmenjavo podatkov in obvestil, z mediacijo med udeleženci in s hrambo dokumentov in podatkov“. Teh ravnanj pa naj člen 81(1) ES in člen 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 ne bi urejala, zato naj za njihovo kršitev ne bi bilo mogoče naložiti kazni.

41 Družba Deltafina se v podporo svojim navedbam sklicuje na Odločbo Komisije z dne 10. decembra 2003 o postopku iz člena 81 [ES] in iz člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/E-2/37.857 – organski peroksidi) (2005/349/ES) (UL 2005 L 110, str. 44, v nadaljevanju: odločba o organskih peroksidih). Navaja, da je v tej odločbi Komisija ugotovila kršitev člena 81(1) ES, ki jo je storilo podjetje, ki ni bilo v zadevnem omejevalnem sporazumu, in sicer svetovalno podjetje AC‑Treuhand AG, zaradi nekaterih ravnanj tega podjetja, ki so podobna očitanim ji ravnanjem. Poudarja, da je bila temu svetovalnemu podjetju, čeprav je imelo bistveno vlogo pri organizaciji in izvedbi omejevalnega sporazuma in so ga šteli za njegovega „skrbnika“, naložena le simbolična globa 1000 EUR zaradi „sorazmerne novosti položaja“.

42 Na prvem mestu Komisija odgovarja, da trditev družbe Deltafina, da se člen 81(1) ES ne uporablja za podjetja, ki ne delujejo neposredno na upoštevnem trgu, nima opore v besedilu te določbe. Za njegovo uporabo je pomembno, da je zadevno podjetje sodelovalo pri ravnanju, ki omejuje konkurenco in ima, vsaj potencialno, občuten vpliv na trgovino med državami članicami.

43 Na drugem mestu Komisija trdi, da trditev družbe Deltafina, da za njej očitana ravnanja ne velja prepoved iz člena 81(1) ES, ni samo popolnoma neutemeljena, temveč ji nasprotuje tudi več navedb iz same tožbe.

44 Poleg tega Komisija poudarja, da je družba Deltafina sama menila, da je mogoče njeno vlogo primerjati z vlogo, ki jo je imelo podjetje AC‑Treuhand v zadevi, v kateri je bila sprejeta odločba o organskih peroksidih, in da je mogoče tako vlogo kaznovati na podlagi člena 81(1) ES.

– Presoja Splošnega sodišča

45 Glede prvega dela tega tožbenega razloga je treba ugotoviti, da med strankami ni sporno, da v Španiji, ki je v tej zadevi zadevni geografski trg, družba Deltafina ni niti kupovala surovega tobaka pri proizvajalcih niti opravljala dejavnosti prve predelave surovega tobaka. V tej državi članici je bila družba Deltafina dejavna šele na naslednji stopnji, to je pri nakupu predelanega tobaka za njegovo prodajo podjetjem za proizvodnjo tobačnih izdelkov.

46 Ugotoviti je torej treba, da družba Deltafina ni bila prisotna na zadevnem trgu, ki je, kot je obrazloženo v točki 82 v nadaljevanju, španski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka.

47 Vendar pa ta ugotovitev ne pomeni, da Komisija ni bila upravičena kaznovati družbe Deltafina zaradi kršitve člena 81(1) ES.

48 Kot je namreč Splošno sodišče presodilo v točki 122 sodbe z dne 8. julija 2008 v zadevi AC‑Treuhand proti Komisiji (T‑99/04, ZOdl., str. II‑1501), lahko podjetje krši prepoved iz člena 81(1) ES, kadar je namen njegovega ravnanja, kot je usklajeno z ravnanjem drugih podjetij, omejevati konkurenco na določenem upoštevnem trgu znotraj skupnega trga, ne da bi to nujno predpostavljalo, da tudi samo deluje na njem.

49 V istem smislu je Splošno sodišče v točki 127 v prejšnji točki navedene sodbe AC-Treuhand proti Komisiji pojasnilo, da ni izključeno, da lahko podjetje sodeluje pri izvajanju omejevanja konkurence, čeprav ne omejuje svoje svobode delovanja na trgu, na katerem predvsem deluje. Vsaka druga razlaga bi namreč lahko zmanjšala pomen prepovedi, določene v členu 81(1) ES, v obsegu, ki je v nasprotju z njenim polnim učinkom in glavnim ciljem, kot izhaja iz člena 3(1)(g) ES, da se zagotavlja ohranjanje neizkrivljene konkurence na skupnem trgu, ker ne bi omogočala pregona aktivnega prispevanja podjetja k omejevanju konkurence samo zato, ker ta prispevek ne izvira iz gospodarske dejavnosti, ki spada na upoštevni trg, na katerem se to omejevanje izvaja ali naj bi se izvajalo. V točki 128 iste sodbe je Splošno sodišče sklenilo, da izraz „sporazumi med podjetji“ ob upoštevanju ciljev člena 81(1) ES in člena 3(1)(g) ES potrjuje obstoj pojmov kartela in podjetja, ki je storilec kršitve, ki ne razlikujeta med sektorjem in trgom, na katerem delujejo zadevna podjetja.

50 V obravnavani zadevi, kot bo podrobneje obrazloženo v nadaljevanju v točkah od 122 do 133, pa se je izkazalo, da je družba Deltafina s predelovalci aktivno in neposredno sodelovala pri kartelu, za katerega je vedela, oziroma ni mogla prezreti, da je njegov namen odprava ali omejitev konkurence v sektorju surovega tobaka v Španiji.

51 Presoja splošnega sodišča, navedena v točki 48 zgoraj, je v obravnavanem primeru še toliko primernejša, saj podjetje AC‑Treuhand kot svetovalno podjetje ni delovalo na zadevnem trgu proizvodov, to je organskih peroksidov, kot konkurent, ponudnik ali kupec, nasprotno pa je bila družba Deltafina kot glavna stranka španskih predelovalcev v Španiji dejavna na trgu, ki je neposredno pod trgom, na katerem je prišlo do spornih omejevalnih ravnanj zoper konkurenco. Poleg tega je bila v Italiji družba Deltafina prisotna na enakem trgu zadevnih proizvodov, kot je obravnavan v tej zadevi.

52 Iz tega je razvidno, da je treba prvi del prvega tožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.

53 Drugi del tega tožbenega razloga temelji na predpostavki, da družba Deltafina ni aktivno in neposredno sodelovala pri kartelu predelovalcev, z istim razlogom kot slednji, temveč se je omejila na „posredno“ pomoč pri njegovi izvedbi.

54 Kot je že bilo navedeno zgoraj v točki 50 in bo razloženo v nadaljevanju v točkah od 122 do 133, pa je ta predpostavka napačna.

55 Vsekakor je napačna tudi trditev družbe Deltafina, da podjetja, ki h kartelu prispevajo le podredno, pomožno ali pasivno, ne kršijo člena 81(1) ES in jim zato ni mogoče naložiti globe na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 1/2003.

56 Tako je Splošno sodišče v zgoraj v točki 48 navedeni sodbi AC‑Treuhand proti Komisiji zavrnilo podobno trditev, in to po tem, ko je spomnilo na sodno prakso v zvezi s pogoji, ki morajo biti izpolnjeni za sodelovanje podjetja pri kartelu, da se lahko to podjetje kot sostorilec šteje za odgovorno za celotno kršitev (točke od 129 do 136).

57 Natančneje je Splošno sodišče v tej sodbi spomnilo, da je pripisovanje odgovornosti za celotno kršitev podjetju, ki je sodelovalo pri kartelu, v skladu z zahtevami načela osebne odgovornosti, če sta izpolnjena dva pogoja, in sicer objektivni in subjektivni.

58 Splošno sodišče je sklenilo, da je prvi pogoj v skladu s sodno prakso izpolnjen – kar zadeva odnos med konkurenti, ki delujejo na istem upoštevnem trgu, in tudi med takimi konkurenti in njihovimi strankami – če je sodelujoče podjetje sodelovalo pri njegovem izvajanju, čeprav podredno, pomožno ali pasivno, na primer s tiho odobritvijo ali neprijavo tega kartela organom (zgoraj v točki 48 navedena sodba AC‑Treuhand proti Komisiji, točka 133).

59 Splošno sodišče je, da bi prišlo do tega sklepa, najprej ugotovilo, da je dovolj, da Komisija izkaže, da se je zadevno podjetje udeležilo srečanj, na katerih so bili sklenjeni protikonkurenčni sporazumi, ne da bi temu očitno nasprotovalo, da bi zadostno dokazala sodelovanje navedenega podjetja v kartelu (zgoraj v točki 48 navedena sodba AC-Treuhand proti Komisiji, točka 130). Splošno sodišče je dodalo, da mora Komisija, da bi dokazala sodelovanje podjetja pri enotnem sporazumu, ki zajema vse kršitve, ki so se dogajale v nekem obdobju, dokazati, da je to podjetje nameravalo s svojim ravnanjem prispevati k skupnim ciljem, za katere so si prizadevali vsi sodelujoči, in da je vedelo za dejanska ravnanja, ki so jih načrtovala ali izvajala druga podjetja pri doseganju istih ciljev, ali da jih je lahko razumno predvidelo in je bilo pripravljeno sprejeti tveganje. V zvezi s tem Splošno sodišče spominja, da tiho odobravanje nezakonite pobude brez javnega zavračanja njene vsebine ali brez njene prijave upravnim organom spodbuja nadaljevanje kršitve in otežuje njeno odkritje. Splošno sodišče je poudarilo, da je ta soudeležba opustitveni način udeležbe pri kršitvi, ki je torej taka, da na njeni podlagi pri enotnem sporazumu nastane odgovornost podjetja. Splošno sodišče je pojasnilo, da se ta načela smiselno uporabljajo za srečanja, na katerih niso sodelovali samo konkurenčni proizvajalci, ampak tudi njihove stranke.

60 Nato je Splošno sodišče v točki 131 zgoraj v točki 48 navedene sodbe AC-Treuhand proti Komisiji navedlo, da glede ugotovitve osebne odgovornosti podjetja, katerega sodelovanje v kartelu ni enako obsežno in intenzivno kot sodelovanje drugih podjetij, iz sodne prakse izhaja, da čeprav so sporazumi in usklajena ravnanja iz člena 81(1) ES nujno nastali zaradi sodelovanja več podjetij, ki so vsa sostorilci kršitve, vendar ima lahko njihovo sodelovanje različne oblike, predvsem glede na značilnosti upoštevnega trga in položaj vsakega podjetja na tem trgu, zastavljenih ciljev in izbranih ali načrtovanih načinov izvajanja, sámo dejstvo, da vsako podjetje sodeluje pri kršitvi na svoj način, ni dovolj za izključitev njegove odgovornosti za celotno kršitev, skupaj z ravnanji, ki so jih dejansko izvajala druga sodelujoča podjetja, vendar imajo isti cilj ali enak protikonkurenčni učinek.

61 Nazadnje je Splošno sodišče v točki 132 zgoraj v točki 48 navedene sodbe AC-Treuhand v zvezi s tem sklenilo, da dejstvo, da podjetje ni sodelovalo pri vseh elementih kartela ali je imelo manjšo vlogo pri dejavnostih, pri katerih je sodelovalo, ni pomembno za ugotovitev, da je storilo kršitev. Vendar pa je Splošno sodišče dodalo, da čeprav pomembnost – v tem primeru omejena – sodelovanja zadevnega podjetja ne more povzročiti dvoma o njegovi osebni odgovornosti za celotno kršitev, pa lahko vpliva na presojo njegovega obsega ali teže in torej na določitev ravni kazni.

62 Glede drugega pogoja je Splošno sodišče v točki 134 zgoraj v točki 48 navedene sodbe AC-Treuhand spomnilo, da je pripisovanje celotne kršitve sodelujočemu podjetju poleg tega odvisno od izražanja njegove volje, s katero dokazuje, da podpira cilje kartela, čeprav tiho. Splošno sodišče je pojasnilo, da je ta subjektivni pogoj po eni strani del merila tihe odobritve kartela in merila neobstoja javne oddaljitve od njegove vsebine, ker ti merili vključujeta domnevo, da zadevno podjetje še naprej podpira cilje in izvajanje kartela, po drugi strani pa je utemeljitev, na podlagi katere je mogoče zadevno podjetje šteti za soodgovorno, ker je s svojim ravnanjem nameravalo prispevati k skupnim ciljem, za katere si prizadevajo vsi sodelujoči, in je poznalo kršitve drugih sodelujočih ali bi jih razumno lahko predvidelo ter je bilo pripravljeno sprejeti tveganje.

63 V točki 136 zgoraj v točki 48 navedene sodbe AC-Treuhand je Splošno sodišče ugotovilo, da se načela, navedena v točkah od 57 do 62 zgoraj, smiselno uporabljajo za sodelovanje podjetja, ki zaradi svoje gospodarske dejavnosti, poklicnega znanja in izkušenj ni moglo prezreti protikonkurenčnosti zadevnih ravnanj in je tako dajalo nezanemarljivo podporo pri storitvi kršitve.

64 Iz tega je razvidno, da je treba tudi drugi del prvega tožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.

Tretji del tožbenega razloga: Komisijina napačna opredelitev družbe Deltafina kot vodje kartela predelovalcev

– Trditve strank

65 Družba Deltafina trdi, da jo je Komisija napačno opredelila kot vodjo kartela predelovalcev.

66 V podporo svoji trditvi se sklicuje na te elemente, zaradi katerih naj bi se njen položaj razlikoval od položaja drugih podjetij, ki so bila obravnavana kot vodje kartela v drugih zadevah:

– ni imela vloge pobudnika ravnanj, ki so očitani predelovalcem;

– ni napeljevala – in še manj silila – kateregakoli podjetja, naj se pridruži kartelu predelovalcev;

– ni izvajala pritiskov na nikogar in za to nikakor ni imela sposobnosti;

– ni imela nobene vloge pri upravljanju ali nadzoru kartela predelovalcev, ki poleg tega ni imel „institucionaliziranih organov upravljanja“;

– njen predsednik, gospod M., je sodeloval le na štirih srečanjih kartela predelovalcev in ni mogel „usklajevati strategij“;

– ni mogla ravnati kot „cenovni vodja“ (price leader) na strani povpraševanja, ker pri proizvajalcih ni kupovala surovega tobaka, saj ni delovala na isti stopnji proizvodne verige kot španski predelovalci;

– nikoli ni imela dejanske moči ali pravice, da bi kaznovala ali sprejemala povračilne ukrepe proti članom kartela predelovalcev, ki se niso uskladili s skupnim ravnanjem.

67 Poleg tega družba Deltafina ugovarja navedbi Komisije, da je bila vloga vodje, ki se ji pripisuje, v izpodbijani odločbi upoštevana le kot obteževalna okoliščina. Navaja, da je ta vloga dejansko edini očitek, ki je bil naslovljen nanjo.

68 Komisija najprej odgovarja, da tudi če bi z opredelitvijo družbe Deltafina kot vodje kartela predelovalcev storila napako, to te družbe ne bi odvezalo od celotne odgovornosti za očitane ji kršitve, temveč bi kvečjemu lahko povzročilo znižanje globe. Dejstvo, da je družba Deltafina vodja kartela predelovalcev, naj bi bilo namreč v izpodbijani odločbi upoštevano le kot obteževalna okoliščina pri izračunu globe.

69 Dalje Komisija meni, da je treba ta del tožbenega razloga vsekakor zavrniti kot neutemeljen. Glede tega na eni strani spominja, da na podlagi sodne prakse njena predhodna upravna praksa sama po sebi ni pravni okvir za globe na področju konkurence. Na drugi strani se sklicuje na točko 435 obrazložitve izpodbijane odločbe, ki po njenem mnenju dovolj jasno in natančno navaja razloge, zaradi katerih je bila družba Deltafina šteta za vodjo kartela predelovalcev.

– Presoja Splošnega sodišča

70 Ugotoviti je treba, da družba Deltafina ta del tožbenega razloga navaja v podporo svojemu predlogu za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe in da želi, kot v prvih dveh delih tožbenega razloga, z njim dokazati, da ji Komisija ne more pripisati odgovornosti za kartel predelovalcev.

71 Komisija pa pravilno navaja, da je bila lastnost vodje kartela predelovalcev, ki je bila pripisana družbi Deltafina, v izpodbijani odločbi upoštevana le pri določitvi globe, in to le kot obteževalna okoliščina (glej točki 435 in 436 obrazložitve izpodbijane odločbe). V nasprotju z razumevanjem družbe Deltafina je Komisija ni razglasila za odgovorno za kršitev zaradi ugotovitve, da je imela vlogo vodje pri kartelu predelovalcev, temveč zaradi ugotovitve, ki je utemeljena zlasti na več elementih, povzetih v točkah od 359 do 369 obrazložitve izpodbijane odločbe, da je neposredno in aktivno sodelovala pri tem kartelu. Z drugimi besedami, lastnost vodje kartela predelovalcev, ki je bila pripisana družbi Deltafina, ni vplivala na njeno odgovornost za kršitev.

72 Dejstvo je, da so kršitve družbe Deltafina, s katerimi je Komisija utemeljila opredelitev te družbe za vodjo kartela predelovalcev, v bistvu enake kot tiste, na podlagi katerih je sklepala na njeno sodelovanje pri tem kartelu. Kot v svojih dokumentih pravilno ugotavlja Komisija, pa gre pri vprašanju, ali je neko podjetje sodelovalo pri kartelu, in pri morebitnem vprašanju glede obsega in teže tega sodelovanja, za dve ločeni presoji, od katerih se prva nanaša na obstoj kršitve člena 81(1) ES in druga na določitev sankcij.

73 Iz navedenega je razvidno, da tretji del tožbenega razloga, čeprav bi bil utemeljen, ne bi povzročil ničnosti izpodbijane odločbe. Zato ga je treba zavrniti kot neupoštevnega v okviru tega tožbenega razloga. Vendar pa je tretji del tega tožbenega razloga upoštevan pri preizkusu šestega tožbenega razloga, ki deloma temelji na istih razlogih.

Četrti del tožbenega razloga: Komisija v izpodbijani odločbi ni opredelila upoštevnega trga

– Trditve strank

74 Družba Deltafina Komisiji očita, da v izpodbijani odločbi ni opredelila zadevnega trga proizvoda in zadevnega geografskega trga.

75 V zvezi s tem se družba Deltafina najprej sklicuje na točko 27 in naslednje sodbe Splošnegasodišča z dne 11. decembra 2003 v zadevi Adriatica di Navigazione proti Komisiji (T‑61/99, Recueil, str. II‑5349). Trdi, da se lahko v skladu s točko 30 te sodbe očitki glede Komisijine opredelitve zadevnega trga razen na notranje elemente za uporabo člena 81(1) ES – obstoj „sporazuma“ med podjetji, “vplivanje na trgovino med državami članicami“ in „oviranje konkurence“ – nanašajo tudi na druge elemente, zlasti na obseg zadevnega kartela, njegovo posamično ali splošno naravo in težo posamičnega sodelovanja vsakega izmed zadevnih podjetij. Ti elementi so tesno povezani z načelom osebne odgovornosti za kolektivne kršitve in s splošnimi pravnimi načeli, kot sta načeli pravne varnosti in sorazmernosti. Družba Deltafina prav tako navaja, da je v skladu s točko 32 iste sodbe „torej zaželeno, da Komisija, ob sprejetju odločbe, s katero ugotovi sodelovanje podjetja pri obsežni, kolektivni in neprekinjeni kršitvi, kot so pogosto karteli, poleg preizkusa posebnih pogojev za uporabo člena [81(1) ES] upošteva dejstvo, da čeprav taka odločba povzroči osebno odgovornost za vsakega izmed njenih naslovnikov, je to le za njihovo ugotovljeno sodelovanje pri kolektivnih ravnanjih, ki so kaznovana in pravilno razmejena.“ Dodaja, da bi morala v skladu z isto točko „Komisija v taki odločbi, ki ima lahko pomembne posledice za odnose zadevnih podjetij, ne samo nasproti upravnim oblastem, temveč tudi nasproti tretjim osebam, zadevni trg ali trge preučiti in jih v obrazložitvi odločbe, ki se nanaša na kršitev člena [81(1) ES], opredeliti dovolj natančno, da predstavi pogoje delovanja trga, na katerem je prišlo do izkrivljanja konkurence, s čimer zadosti osnovnim pogojem pravne varnosti.“

76 Družba Deltafina dalje navaja, da je Komisija, ker ni delovala na trgu, na katerem je prišlo do dejanj, ki omejujejo konkurenco, ne more šteti za odgovorno za ta ravnanja in ji naložiti kazni, ne da bi kršila načelo osebne odgovornosti.

77 Družba Deltafina nazadnje tudi trdi, pri čemer navaja isti razlog, da Komisija v izpodbijani odločbi ni ugotovila „povezave med [temi] ravnanji in vplivom na trg, saj morajo imeti ta ravnanja, tudi če gre po vsebini za kršitev, škodljive posledice na konkurenco“. Meni, da sklicevanje Komisije v točki 368 obrazložitve izpodbijane odločbe na točko 136 sodbe Splošnega sodišča z dne 15. septembra 1998 v združenih zadevah European Night Services in drugi proti Komisiji (T‑374/94, T‑375/94, T‑384/94 in T‑388/94, Recueil, str. II‑3141) ni primerno.

78 V odgovor na te argumente družbe Deltafina Komisija najprej navaja, da je v izpodbijani odločbi dovolj jasno in podrobno opredelila gospodarske in pravne okoliščine trga, na katerem so se izvajala zadevna omejevalna ravnanja.

79 Nato Komisija zavrača trditve družbe Deltafina, da je s tem, da je tej družbi pripisala odgovornost za zadevna ravnanja, ki omejujejo konkurenco, čeprav ni delovala na trgu, na katerem so bila ugotovljena ta ravnanja, kršila načelo osebne odgovornosti.

80 Nazadnje Komisija šteje za „popolnoma nesmiseln“ argument družbe Deltafina, da med zadevnimi nezakonitimi ravnanji in njihovim vplivom na trg ni povezave, ker ni bila prisotna na zadevnem trgu. Navaja, da dejstvo, da družba Deltafina ni bila neposredno dejavna na trgu, na katerem so bila ugotovljena ravnanja, ki omejujejo konkurenco, te družbe niti ne odvezuje odgovornosti za izvedbo teh ravnanj niti ne vodi do sklepa, da ta ravnanja niso imela vpliva na ta trg. V zvezi s tem trdi, pri čemer se sklicuje zlasti na točko 136 zgoraj v točki 77 navedene sodbe European Night Services in drugi proti Komisiji, da na podlagi ustaljene sodne prakse pri sporazumih, ki, kot v tej zadevi, očitno omejujejo konkurenco, ni nujno preizkusiti dejanskih učinkov na trg.

– Presoja Splošnega sodišča

81 Ugotoviti je treba, da v nasprotju s tem, kar trdi družba Deltafina, ni res, da Komisija v izpodbijani odločbi ni opredelila zadevnega trga proizvoda in zadevnega geografskega trga.

82 Iz te odločbe je namreč dovolj jasno in natančno razvidno, da je zadevni trg španski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka. Komisija je zlasti v točkah od 19 do 65 obrazložitve izpodbijane odločbe podrobno opisala podjetja, ki sodelujejo pri prvi predelavi surovega tobaka v Španiji – pri čemer je zlasti pojasnila njihovi dejavnosti nakupa in predelave surovega tobaka ter poslovne odnose med temi podjetji – proizvajalce surovega tobaka, zastopnike proizvajalcev, različne vidike sektorja surovega tobaka v Španiji, med njimi tudi proizvodne regije, obseg in vrednost proizvodnje, vrednost prodaje, različne sorte surovega tobaka in povprečne cene dobave (maksimalne) za vsako izmed teh sort ter pravna okvira Skupnosti in Španije, ki se uporabljata za surovi tobak.

83 Poleg tega analiza, ki jo je Komisija opravila v izpodbijani odločbi, omogoča popolno predstavo o pogojih delovanja trga, na katerem je prišlo do izkrivljanja konkurence, v nasprotju s tem, kar meni družba Deltafina z navajanjem zadnjega stavka točke 32 zgoraj v točki 75 navedene sodbe Adriatica di Navigazione proti Komisiji.

84 Trditev družbe Deltafina, da Komisija v izpodbijani odločbi ni opredelila zadevnega trga, je še toliko manj utemeljena, ker je iz številnih delov njenih dokumentov razvidno, da je popolnoma razumela, da je zadevni trg španski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka. Navedli bomo le en primer: njena celotna argumentacija v podporo prvega dela tega tožbenega razloga temelji ravno na tej opredelitvi.

85 Četrti del prvega tožbenega razloga je torej popolnoma neutemeljen.

86 Argumenta družbe Deltafina, da je Komisija, s tem da jo je štela za odgovorno za izvajanje kartela na trgu, na katerem ni delovala, kršila načelo osebne odgovornosti, ni mogoče sprejeti. Kot je bilo že obrazloženo v točkah 48 in 49 zgoraj, lahko podjetje krši prepoved iz člena 81(1) ES, kadar je namen njegovega ravnanja, kot je usklajeno z ravnanjem drugih podjetij, omejevati konkurenco na nekem upoštevnem trgu znotraj skupnega trga, ne da bi to nujno predpostavljalo, da tudi samo deluje na navedenem upoštevnem trgu. Dejansko morata biti za to, da bi bilo pripisovanje odgovornosti za celotno kršitev podjetju, ki je sodelovalo pri kartelu, v skladu z zahtevami načela osebne odgovornosti, izpolnjena dva pogoja, in sicer, kot je navedeno v točkah od 57 do 63 zgoraj, objektivni in subjektivni, ki ju družba Deltafina, kot je obrazloženo v točkah od 122 do 133 v nadaljevanju, izpolnjuje.

87 Nazadnje, v nasprotju s tem, kar se zdi, da trdi družba Deltafina (glej točko 77 zgoraj), iz preprostega dejstva, da ni bila dejavna na zadevnem trgu, ni mogoče sklepati, da kartel predelovalcev ni mogel imeti škodljivih učinkov na konkurenco na tem trgu.

88 Zato je treba četrti del prvega tožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.

89 Iz zgoraj navedenega izhaja, da prvega tožbenega razloga ni mogoče sprejeti v nobenem izmed njegovih štirih delov.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 27(1) in (2) Uredbe št. 1/2003, pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja, bistvene kršitve postopka ter kršitve načel zakonitosti, pravne varnosti in sorazmernosti ter pomanjkljiva obrazložitev

90 Drugi tožbeni razlog, ki ga navaja družba Deltafina, je razdeljen na štiri dele. V prvem delu ta družba ugovarja dejstvu, da ji je Komisija v izpodbijani odločbi pripisala drugačno vlogo kot v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. V drugem delu trdi, da bi morala biti očitana ji ravnanja dejansko očitana njenemu predsedniku uprave. V tretjem delu trdi, da ji je Komisija zavrnila dostop do nekaterih obremenilnih dokumentov. Nazadnje, v četrtem delu trdi, da Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni dovolj jasno opredelila zadevnega trga proizvoda in zadevnega geografskega trga.

91 Glede očitka o kršitvi dolžnosti obrazložitve, ki ga družba Deltafina navaja v drugem tožbenem razlogu, ne da bi ga izrecno vezala na kateregakoli izmed štirih delov, je treba ugotoviti, da ne navaja nobenega razloga, ki bi ga lahko pojasnil. Zato ga je treba na podlagi člena 44(1)(c) Poslovnika zavrniti kot nedopusten (glej točko 35 zgoraj).

Prvi del tožbenega razloga: Komisija je v izpodbijani odločbi družbi Deltafina pripisala drugačno vlogo kot v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah

– Trditve strank

92 Družba Deltafina trdi, da ji je Komisija v izpodbijani odločbi, s tem da ji je pripisala odgovornost „storilca“ ali „sostorilca“ kršitve in da jo je opredelila kot vodjo kartela predelovalcev, pripisala drugačno – pomembnejšo – vlogo kot v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah.

93 V podporo svojim navedbam družba Deltafina navaja številne razlike med besediloma obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijane odločbe. Navaja zlasti, da je, čeprav ji v prvem ni nikjer očitano, da je bila članica sporazuma in spornih ravnanj – ta očitek je naveden le za španske predelovalce – v drugem, nasprotno, predstavljena, kot da je neposredno in aktivno sodelovala pri teh sporazumih in ravnanjih. Poleg tega v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni nikjer omenjeno, da bi jo lahko šteli za vodjo kartela predelovalcev. Poleg tega družba Deltafina ugovarja številnim navedbam iz izpodbijane odločbe.

94 Družba Deltafina trdi, da s takim postopanjem Komisija ni le zastopala trditve, ki ni imela podlage v elementih iz spisa, temveč je tudi kršila njeno pravico do obrambe. V zvezi s to Komisiji še zlasti očita, da ji ni omogočila, da bi se izjavila glede opredelitev za storilca ali sostorilca kršitve in vodje kartela predelovalcev, kar ji je bilo pripisano v izpodbijani odločbi.

95 Komisija trdi, da družbe Deltafina ni nikoli opredelila za „storilca“ ali „sostorilca“ kaznivih omejevalnih ravnanj, pri čemer navaja, da te opredelitve nimajo „pravnega pomena“ v konkurenčnem pravu. S sklicevanjem na dejstva iz točk od 362 do 366 obrazložitve izpodbijane odločbe pojasnjuje, da je v njej prišla do sklepa, da je družba Deltafina v celoti „sodelovala“ pri teh ravnanjih in jo je bilo treba zaradi tega šteti za „v celoti“ odgovorno za kršitev.

96 Komisija trdi, da se je v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah oprla na ista dejstva, da bi dokazala sodelovanje družbe Deltafina pri kartelu predelovalcev in zato njeno soodgovornost za kršitev člena 81 ES. Navaja, da se je družba Deltafina poleg tega v odgovoru na to obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah močno upirala vlogi, ki ji je bila pripisana v kartelu predelovalcev. Meni, da nobena od „redakcijskih razlik“ med sporočilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijano odločbo, ki jih navaja družba Deltafina, ne more dokazati obstoja kršitve njene pravice do obrambe.

97 Poleg tega Komisija zavrača ugovore, ki jih je družba Deltafina navedla zoper nekatere trditve iz izpodbijane odločbe.

98 Nazadnje Komisija, ki se sklicuje na ravnanja, opisana v točkah od 363 do 365 obrazložitve izpodbijane odločbe, meni, da ni nikakor „nerazumno“ trditi, kot v točki 361 obrazložitve izpodbijane odločbe, da je imela družba Deltafina „posebej aktivno“ vlogo v kartelu predelovalcev.

99 Po mnenju Komisije je iz navedenih elementov razvidno, da ni niti storila napak pri presoji niti ni kršila pravice do obrambe družbe Deltafina, s tem da jo je štela za udeleženko pri omejevalnih ravnanjih iz člena 1 izpodbijane odločbe in ji pripisala soodgovornost za ta ravnanja.

100 Komisija glede ugovorov družbe Deltafina v zvezi z opredelitvijo te družbe za vodjo kartela predelovalcev v izpodbijani odločbi najprej navaja, da bi lahko povzročili kvečjemu znižanje globe, čeprav bi bili utemeljeni.

101 Nato Komisija spominja, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da če Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah izrecno omeni, da bo preučila, ali je treba zadevnim podjetjem naložiti globo, in navede glavne dejanske in pravne elemente, ki bi lahko povzročili naložitev globe, kot so domnevna teža in trajanje kršitve ter dejstvo, da je bila kršitev storjena „namerno ali iz malomarnosti“, izpolni svojo obveznost upoštevanja pravice podjetij do izjave (sodba Splošnega sodišča z dne 20. marca 2002 v zadevi LR AF 1998 proti Komisiji, T‑23/99, Recueil, str. II‑1705, točka 199). S sodno prakso tako zahtevani elementi pa so v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah navedeni.

102 Nazadnje Komisija navaja, da dejstvo, da v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni izrecno navedla namena, da kot obteževalno okoliščino upošteva posebno vlogo družbe Deltafina pri kartelu predelovalcev, nikakor ni vplivalo na obrambo tega podjetja. Na straneh od 31 do 37 svojega odgovora na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah je namreč izrecno navedlo argumente, ki zmanjšujejo njegovo vlogo.

– Presoja Splošnega sodišča

103 Ta del tožbenega razloga je sestavljen iz dveh glavnih poddelov. Na eni strani se družba Deltafina sklicuje na obstoj razlik med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in izpodbijano odločbo glede presoje njene vloge pri kartelu predelovalcev. Po drugi strani ugovarja utemeljenosti te presoje, kakor je razvidna iz izpodbijane odločbe.

104 V vsakem izmed poddelov družba Deltafina navaja zlasti ugovore proti lastnosti vodje kartela predelovalcev, ki ji je bila pripisana. Tako v prvem poddelu Komisiji očita, da v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni omenila možnosti, da bi jo lahko štela za vodjo kartela predelovalcev, s čimer je kršila njeno pravico do obrambe. V drugem poddelu navaja, da ugotovitev Komisije v izpodbijani odločbi, da je imela to vlogo v kartelu predelovalcev, ni dovolj utemeljena.

105 Kot je bilo ugotovljeno že v točki 71 zgoraj in kot pravilno ugotavlja Komisija, je bila lastnost vodje kartela predelovalcev, ki je bila pripisana družbi Deltafina, v izpodbijani odločbi upoštevana le pri določitvi globe, in to kot obteževalna okoliščina. Tudi če bi torej bila kršitev pravice do obrambe, na katero se sklicuje družba Deltafina v povezavi s to lastnostjo, dokazana ali če bi bilo ugotovljeno, da ta lastnost ni ugotovljena v pravno zadostni meri, to ne bi moglo povzročiti ničnosti izpodbijane odločbe, kot to želi družba Deltafina z navajanjem tega dela tožbenega razloga, temveč kvečjemu znižanje globe, ki ji je bila naložena. Zato je treba zgoraj navedene ugovore v okviru tega tožbenega razloga zavrniti kot neupoštevne. Preizkušeni so v nadaljevanju pri šestem tožbenem razlogu, ki ga družba Deltafina navaja v podporo svojim predlogom za znižanje globe in v bistvu temelji na istih argumentih.

106 Drugi ugovori, ki jih družba Deltafina navaja v podporo tega dela tožbenega razloga, se nanašajo na tri različna vprašanja, in sicer, prvič, na to, na kateri podlagi je Komisija v izpodbijani odločbi sklepala, da je ta družba kršila člen 81 ES, drugič, ali obstajajo s tem v zvezi razlike med to odločbo in obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in, tretjič, na utemeljitev zgoraj navedenega sklepa Komisije v pravno zadostni meri.

107 Glede prvega vprašanja je treba spomniti, kot je bilo že obrazloženo v točkah od 15 do 21 zgoraj, da se izpodbijana odločba nanaša na dva vzporedna kartela, ki sta bila sklenjena in sta se izvajala na španskem trgu s surovim tobakom, pri čemer so v prvem sodelovali španski predelovalci in družba Deltafina, v drugem pa zastopniki proizvajalcev. V skladu z izpodbijano odločbo je značilnost vsakega izmed teh kartelov sklop sporazumov in/ali usklajenih ravnanj in pomeni enotno nadaljevano kršitev člena 81(1) ES (glej zlasti točke od 275 do 277 in od 296 do 298 obrazložitve izpodbijane odločbe).

108 Španskim predelovalcem in družbi Deltafina je pripisana odgovornost za celotno prvo kršitev, zastopnikom proizvajalcev pa za celotno drugo kršitev (glej zlasti člen 1 in točke 358, 359 in 366 obrazložitve izpodbijane odločbe).

109 Natančneje, iz več točk obrazložitve izpodbijane odločbe je razvidno, da je družbi Deltafina pripisano, da je, enako kot španski predelovalci, sklenila sporazume in/ali sodelovala pri usklajenih ravnanjih z namenom, med letoma 1996 in 2001, vsakoletne določitve (najvišje) povprečne dobavne cene za vsako sorto surovega tobaka, za vse kakovosti skupaj, in razdelitve količine vsake sorte surovega tobaka, ki jo lahko vsak predelovalec kupi pri proizvajalcih (glej zlasti točke 85, 88, 112, 144, 274, 276, 278, 279, od 281 do 283, od 285 do 287, 301, 303, 305 in 357 obrazložitve izpodbijane odločbe). Poleg tega je družbi Deltafina pripisano, da je, enako kot španski predelovalci, med letoma 1999 in 2001 sklenila sporazume in/ali sodelovala pri usklajenih ravnanjih z namenom določitve cenovnih razredov na stopnjo kakovosti vsake sorte surovega tobaka, navedenih v načrtih, priloženih k pogodbam o pridelovanju in o dodatnih pogojih (glej zlasti točke 85, 274, 276, 290 in 357 obrazložitve izpodbijane odločbe).

110 Z drugimi besedami, v izpodbijani odločbi je družbi Deltafina očitano, da je neposredno in aktivno sodelovala v kartelu predelovalcev (glej zlasti točke 357, 361, 366 in 369 obrazložitve izpodbijane odločbe). Glede tega je treba poudariti, da je Komisija v točki 369 obrazložitve izpodbijane odločbe zlasti pojasnila, da je „treba šteti, da je imela družba Deltafina v tej zadevi neposredno in primarno vlogo, ki ni bila omejena na vlogo zunanjega koordinatorja ali pomočnika“.

111 V točkah od 359 do 366 obrazložitve izpodbijane odločbe je Komisija obrazložila, pri čemer se je sklicevala na druge točke obrazložitve te odločbe, razloge in posebna dejstva, s katerimi je utemeljila sklepe iz točk 109 in 110 zgoraj.

112 Razlogi in dejstva so ti:

– družba Deltafina je prek svojega predsednika uprave in včasih drugih zastopnikov sodelovala na nekaterih srečanjih kartela predelovalcev (točke 67, 112 in 363 obrazložitve izpodbijane odločbe), v tem primeru gre za srečanja, ki so bila 13. marca 1996 v Madridu (Španija) (točki 88 in 92 obrazložitve izpodbijane odločbe), 17. decembra 1996 (točka 117 obrazložitve izpodbijane odločbe), 30. januarja 1997 v Rimu (Italija) (točka 118 obrazložitve izpodbijane odločbe) in marca 1999 (točka 186 obrazložitve izpodbijane odločbe);

– čeprav družba Deltafina na nekaterih srečanjih kartela predelovalcev ni bila prisotna, so jo ti redno obveščali o položaju na španskem trgu surovega tobaka in ravnanjih, ki so jih izvajali (točke 112, od 133 do 136, od 140 do 143, 145, 149 in 364 obrazložitve izpodbijane odločbe);

– predsednik uprave družbe Deltafina je bil leta 1997 celo depozitar enega izmed aktov, ki so ga španski predelovalci pripravili in podpisali na enem izmed sestankov in je vseboval podrobnosti o več sporazumih, o katerih so se sporazumeli (točki 122 in 364 obrazložitve izpodbijane odločbe);

– družba Deltafina je sodelovala pri organizaciji kartela predelovalcev zlasti s pošiljanjem dopisov, da bi zagotovila učinkovito izvajanje nezakonitih sporazumov, pri čemer je delovala kot mediator pri nesoglasjih med njimi (točki 140 in 365 obrazložitve izpodbijane odločbe);

– družba Deltafina je imela osrednjo vlogo pri pogajanjih med španskimi predelovalci in zastopniki proizvajalcev o določitvi cenovnih razredov za presežni tobak iz žetve 1999 (točke 207, 221 in 365 obrazložitve izpodbijane odločbe).

113 V zvezi z drugim vprašanjem je treba najprej spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso upoštevanje pravice do obrambe v vseh postopkih, ki lahko pripeljejo do kazni, zlasti glob ali denarnih kazni, temeljno načelo prava Skupnosti, ki ga je treba upoštevati, tudi če gre za postopek upravne narave (sodbi Sodišča z dne 13. februarja 1979 v zadevi Hoffmann-La Roche proti Komisiji, 85/76, Recueil, str. 461, točka 9, in z dne 2. oktobra 2003 v zadevi ARBED proti Komisiji, C‑176/99 P, Recueil, str. I‑10687, točka 19).

114 To načelo namreč zahteva, da obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga Komisija naslovi na podjetje, ki mu namerava naložiti sankcijo zaradi kršitve konkurenčnih pravil, vsebuje bistvene elemente v zvezi s tem podjetjem, kot so očitano ravnanje, njegova opredelitev in dokazi, na katere se opira Komisija, da bi to podjetje lahko v upravnem postopku, uvedenem zoper njega, učinkovito navajalo svoje trditve (glej zgoraj v točki 113 navedeno sodbo ARBED proti Komisiji, točka 20 in navedena sodna praksa).

115 Poleg tega se kršitev pravice do obrambe med upravnim postopkom presoja glede na očitke, ki jih Komisija navaja v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in v odločbi, s katero se ta postopek konča (sodbi Splošnega sodišča z dne 29. junija 1995 v zadevi Solvay proti Komisiji, T-30/91, Recueil, str. II-1775, točka 60, in ICI proti Komisiji, T-36/91, Recueil, str. II-1847, točka 70). V teh okoliščinah ugotovitev kršitve pravice do obrambe pomeni, da je Komisija očitek, za katerega družba trdi, da ga v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni bilo, uveljavljala v svoji končni odločbi.

116 V obravnavani zadevi v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, tako kot v izpodbijani odločbi, Komisija razlikuje med dvema vzporednima karteloma, za katera je značilen sklop sporazumov in/ali usklajenih ravnanj na španskem trgu surovega tobaka, pri čemer se prvi nanaša na sektor prve predelave in drugi na proizvodnjo, in vsakega izmed teh kartelov opredeli kot enotno nadaljevano kršitev člena 81(1) ES (glej zlasti točke 1, od 316 do 318 in od 338 do 340 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah). Tako kot v izpodbijani odločbi je španskim predelovalcem in družbi Deltafina tudi v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah pripisana odgovornost za celotno prvo in zastopnikom proizvajalcev za celotno drugo kršitev (glej zlasti točke 411, 412 in 420 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah).

117 Zlasti je glede družbe Deltafina iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah jasno razvidno, da je tej družbi, enako kot v izpodbijani odločbi, pripisana odgovornost za kršitev zaradi njene neposredne in aktivne vloge pri dejavnosti kartela predelovalcev. Tako v prvem stavku točke 415 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki je skoraj enak prvemu stavku točke 361 obrazložitve izpodbijane odločbe, Komisija ugotavlja, da „je imela družba Deltafina posebej aktivno vlogo v kartelu španskih predelovalcev surovega tobaka“. Poleg tega v točki 420 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ima podobno besedilo kot točka 366 obrazložitve izpodbijane odločbe, Komisija navaja zlasti, da je treba „šteti, da je družba Deltafina aktivno sodelovala pri pripravi in izvedbi sporazuma o povprečnih cenah in količinah, ki je bil med predelovalci sklenjen od leta 1996, in pri pogajanjih o načrtih cen presežnega tobaka v letu 2000.“

118 Poleg tega razlogi in dejstva, na katera se je Komisija oprla, da bi dokazala očitek o neposredni in aktivni vpletenosti družbe Deltafina v kršitvi, v bistvu ustrezajo tistim, ki jih navaja v izpodbijani odločbi in so obrazloženi v točki 112 zgoraj (glej zlasti točke od 412 do 420 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah in točke tega obvestila, na katere se navedene točke sklicujejo).

119 Ugotoviti je torej treba, da se, v nasprotju s tem, kar navaja družba Deltafina, izpodbijana odločba glede razlogov, zaradi katerih ji je bila pripisana odgovornost za kršitev, ne razlikuje od obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. Ob pregledu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah je morala družba Deltafina nujno razumeti, enako kot je razumela v izpodbijani odločbi, da se namerava Komisija opreti na njeno neposredno in aktivno vpletenost v dejavnosti kartela predelovalcev. Ker je obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah družbi Deltafina omogočilo, da se je seznanila ne samo z očitkom v zvezi z njeno neposredno in aktivno vpletenostjo v kršitev, temveč tudi z dejstvi, na katere je Komisija v izpodbijani odločbi oprla ta očitek, je imela tožeča stranka možnost v celoti zagotoviti svojo obrambo med upravnim postopkom.

120 Seveda je družba Deltafina v več delih izpodbijane odločbe izrecno omenjena, poleg španskih predelovalcev, kot udeleženka pri sporazumih in spornih usklajenih ravnanjih (glej točko 109 zgoraj), čeprav ni izrecno omenjena v ustreznih delih obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. Vendar pa gre pri tem le za preprosto razliko pri predstavitvi dejstev, ki je namenjena samo njihovi natančnejši navedbi v izpodbijani odločbi in ne pomeni stvarne spremembe očitkov, ki so bili predstavljeni v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Glede tega je treba spomniti, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da ni nujno, da je končna odločba Komisije kopija obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah (sodbi Sodišča z dne 15. julija 1970 v zadevi ACF Chemiefarma proti Komisiji, 41/69, Recueil, str. 661, točka 91, in z dne 7. junija 1983 v združenih zadevah Musique Diffusion française in drugi proti Komisiji, od 100/80 do 103/80, Recueil, str. 1825, točka 14; sodba Splošnega sodišča z dne 8. oktobra 1996 v združenih zadevah Compagnie maritime belge de transports in drugi proti Komisiji, od T‑24/93 do T‑26/93 in T‑28/93, Recueil, str. II‑1201, točka 113).

121 Poleg tega Komisija v točki 413 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, pri čemer se sklicuje na svojo odločbo 80/1334/EGS z dne 17. decembra 1980 v zvezi s postopkom na podlagi člena [81 ES] (IV/29.869 – Lito steklo v Italiji) (UL L 383, str. 19, v nadaljevanju: odločba o litem steklu), navaja, da v skladu z njeno upravno prakso velja, da „če neko podjetje omogoča in ,vedoma‘ pomaga pri izvedbi omejitve konkurence, ki je namen zadevnih sporazumov, je lahko ,soodgovorno‘ za omejevalne učinke, ki iz tega izhajajo“. To besedilo, ki ni navedeno v izpodbijani odločbi in je v delu obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki je namenjen njegovim naslovnikom, in posebej družbi Deltafina, bi bilo mogoče na prvi pogled razlagati, kot da pomeni, da ji Komisija ne očita, da je neposredno in aktivno sodelovala pri kartelu predelovalcev, temveč le, da je pomagala pri storitvi kršitve. Vendar pa take razlage ni mogoče podpreti, saj ne upošteva točk obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki sledijo temu besedilu, zlasti točk 415 in 420, v katerih je jasno naveden očitek družbi Deltafina, da je sodelovala pri kartelu predelovalcev (glej točko 117 zgoraj). Dejansko je Komisija z vnosom tega besedila v točko 413 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah – čeprav bi bilo mogoče obžalovati, da se v zvezi s tem ni izrazila bolj jasno – nameravala pojasniti, da lahko podjetje krši prepoved iz člena 81(1) ES, kadar je namen njegovega ravnanja, kot je usklajeno z ravnanjem drugih podjetij, omejevati konkurenco na nekem upoštevnem trgu znotraj skupnega trga, ne da bi to nujno predpostavljalo, da tudi samo deluje na njem. To postane jasno, če to besedilo beremo v kontekstu dela odločbe o litem steklu, iz katerega izhaja.

122 V zvezi s tretjim vprašanjem je treba ugotoviti, da družba Deltafina ne ugovarja temu, da so dejstva, na katera se sklicuje Komisija v točkah od 359 do 366 obrazložitve izpodbijane odločbe, da bi pojasnila njeno odgovornost za kršitev člena 81 ES, in so navedena v točki 112 zgoraj, podprta z dokazi iz spisa. V resnici v tem delu tožbenega razloga družba Deltafina nasprotuje sklepu Komisije, da ji je treba na podlagi teh dejstev odgovornost za prvo kršitev pripisati v celoti.

123 Glede tega je treba spomniti, da morata biti za to, da bi podjetju, ki je sodelovalo pri kartelu, lahko pripisali odgovornost za celotno kršitev, izpolnjena dva pogoja, in sicer objektivni in subjektivni (glej točke od 57 do 63 zgoraj). V skladu s prvim pogojem mora to podjetje sodelovati pri izvajanju kartela, čeprav podredno, pomožno ali pasivno. V skladu z drugim pogojem mora to podjetje izraziti lastno voljo, s katero dokazuje, da podpira cilje kartela, čeprav tiho.

124 Najprej, v obravnavani zadevi se je pokazalo, da je družba Deltafina aktivno in neposredno prispevala k izvajanju kartela predelovalcev v obdobju, ko je trajala kršitev.

125 Elementi iz spisa tako dokazujejo, da sta dva zastopnika družbe Deltafina, v tej zadevi gospod M., njen predsednik uprave, in gospod C., njen direktor, zadolžen za nabave, sodelovala na prvem srečanju kartela predelovalcev 13. marca 1996 v Madridu, na katerem so razpravljali o cenah in nabavnih količinah surovega tobaka za kampanjo 1996/1997 in sklenili sporazum o cenah. Iz faksa, ki ga je družba WWTE 10. aprila 1996 naslovila na družbo Deltafina in je omenjen v točki 95 obrazložitve izpodbijane odločbe, je razvidno, da je zadnjenavedena družba aktivno sodelovala pri sklepu tega sporazuma in je pripravila zapisnik, ki vsebuje ta sporazum. Iz tega faksa in iz faksa, ki ga je družba Agroexpansión 22. aprila 1996 naslovila na družbo Deltafina, je tudi razvidno, da sta se družbi WWTE in Agroexpansión pri družbi Deltafina pritožili, ker družba Cetarsa sporazuma ni spoštovala.

126 Drugo srečanje kartela predelovalcev je bilo predvideno za 17. december 1996, na njem pa je sodeloval gospod M. On in gospod C. sta sodelovala tudi na srečanju kartela predelovalcev 30. januarja 1997 v Rimu, na katerem so bili sklenjeni sporazumi v zvezi s cenami in nabavnimi količinami surovega tobaka za kampanjo 1997/1998. Iz spisa je razvidno, da je gospod M. shranil akt, ki so ga med tem sestankom pripravili in podpisali španski predelovalci in je vseboval podrobnosti o več sporazumih, in da ga je na koncu na prošnjo istih predelovalcev uničil.

127 V nadaljevanju sta družbi WWTE in Agroexpansión družbo Deltafina večkrat obvestili o položaju na španskem trgu surovega tobaka in sta se pri njej pritožili zaradi nespoštovanja sporazumov iz točke 126 zgoraj in drugih sporazumov, ki so bili sklenjeni v prvih mesecih leta 1997. Družba WWTE je tako 29. aprila 1997 gospodu M. poslala faks, v katerem mu je pojasnila, da najnižja cena (povprečna), ki jo je bila družba Cetarsa pripravljena plačati proizvajalcem, pomeni kršitev sporazuma, ki je bil med predelovalci sklenjen v njegovi prisotnosti, in da je zato nemogoče spoštovati zavezo, da bodo plačali povprečno ceno od 50 do 60 španskih pezet (ESP) za kilogram. V odgovor na ta faks je gospod M. s faksom, ki je bil na papirju z glavo družbe Deltafina poslan isti dan, družbi WWTE predlagal, naj „ohrani trezno glavo“, pri čemer je navedel, da „plačevati vedno več nikomur ne koristi“. Družba Agroexpansión je 30. aprila 1997 gospodu M. poslala faks, v katerem je navedla zlasti, da so „sporazumi in srečanja z drugimi predelovalci tudi tokrat nekoristni in smešni“ in da je „spoštovala kompromis in kupila 5000 ton, vendar je plačala 30 ESP več kot prejšnje leto“. Družba WWTE se je s faksom z dne 9. julija 1997 pri družbi Deltafina ponovno pritožila nad ravnanjem družbe Cetarsa, pri čemer je poudarila zlasti nujnost, da „v sektorju zavlada mir“ in da pride do „sporazuma brez sporazuma“. Družba WWTE v svojem faksu tudi navaja: „kot si pogosto dejal, sporazum o cenah ni mogoč brez sporazuma o količinah. Sporazuma o količinah ni mogoče skleniti le za eno leto […] Nujno bi morali imeti sporazum, ki bi lahko trajal na primer pet let ali minimalno tri leta.“

128 Družba Agroexpansión je 1. oktobra 1997 družbi Deltafina poslala faks, s katerim jo je obvestila, da je družba WWTE sprejela plačilo cen, ki so višje od dogovorjenih. Gospod M. je v odgovor na ta faks na papirju z glavo družbe Deltafina isti dan pisal družbi WWTE, ter ji sporočil, da je, če je ta podatek pravilen, to velika težava in da bi bilo mogoče njeno ravnanje razlagati kot „resen napad“ na družbo Agroexpansión. S faksom z dne 2. oktobra 1997 je družba WWTE družbi Deltafina obrazložila svoje stališče glede tega vprašanja.

129 Družba WWTE je 6. novembra 1997 družbi Deltafina poslala faks, v katerem je navedla zlasti, da si „z vsemi sredstvi“ prizadeva za sklenitev sporazuma o količinah in da bo na srečanju z drugimi predelovalci 20. novembra naslednje leto predlagala „zavarovanje sporazumov s pologom večje količine denarja, ki bo omogočil varnost pri izvajanju sporazumov“. Temu faksu je bila priložena tabela s podatki o nekaterih cenah, ki jih je plačal vsak izmed španskih predelovalcev.

130 Družba Taes je družbo Deltafina obvestila o okvirnem sporazumu o nakupnih pogojih za kampanjo 1998/1999, ki so ga predelovalci sklenili na srečanju v Madridu 20. januarja 1998, takoj naslednji dan po tem srečanju.

131 Iz poročila o dejavnosti družbe Agroexpansión z dne 6. aprila 1999 je razvidno, da je gospod M. marca 1999 sodeloval na srečanju s španskimi predelovalci in združenjem Anetab, na katerem so razpravljali o cenah surovega tobaka in razdelitvi nakupnih količin surovega tobaka za kampanjo 1999/2000.

132 Nazadnje, družba Deltafina je leta 2000 sodelovala pri pogajanjih med predelovalci in zastopniki proizvajalcev o določitvi cenovnih razredov za presežni tobak iz leta 1999. Zlasti zaradi srečanja z združenjem Anetab, ki bi moralo biti konec februarja 2000, je gospod M. družbam Cetarsa, Agroexpansión in WWTE 15. februarja 2000 poslal faks z glavo družbe Deltafina, da bi jih obvestil o svojih razmišljanjih, nasvetih in predlogih v zvezi s tem.

133 Dalje, ob upoštevanju vseh objektivnih okoliščin, značilnih za sodelovanje tožeče stranke, je treba ugotoviti, da je ob polnem poznavanju dejstev in namerno prispevala h kartelu predelovalcev. Družba Deltafina bodisi ni mogla prezreti bodisi je očitno poznala protikonkurenčni in nezakoniti cilj tega kartela, to je cilj, ki se je kazal predvsem v srečanjih s protikonkurenčnim ciljem, v izmenjavi občutljivih podatkov, pri kateri je aktivno sodelovala med celotnim trajanjem kršitve, in v aktu, ki je vseboval podrobnosti glede nekaterih sporazumov o cenah in nakupnih količinah surovega tobaka, katerega depozitar je bila. V teh okoliščinah je treba dodati, da je imela družba Deltafina, glede na svoj pomembni položaj na trgu nakupa španskega predelanega tobaka in vlogo pristojne za usklajevanje in nadzor nad tržnimi dejavnostmi skupine Universal v Evropi (glej točke 142 in od 268 do 272 v nadaljevanju), interes, da se zadevna omejevalna ravnanja izvedejo.

134 Glede na navedeno je treba ugotoviti, da je Komisija v izpodbijani odločbi pravilno in ne da bi pri tem kršila pravico družbe Deltafina do obrambe menila, da je tožeča stranka odgovorna za kršitev za kartel predelovalcev.

135 Iz tega je razvidno, da je treba prvi del tožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.

Drugi del tožbenega razloga, v zvezi s tem, da bi morala biti očitana ji ravnanja dejansko očitana njenemu predsedniku uprave

– Trditve strank

136 Družba Deltafina navaja, da je treba njej očitana ravnanja pripisati le njenemu predsedniku uprave, gospodu M., saj je v zvezi s kartelom predelovalcev vedno ravnal v svojem imenu in za svoj račun, in ne kot zastopnik ali organ družbe.

137 Dodaja, da so španski predelovalci izbrali gospoda M. kot „skrbnika njihovih sporazumov“ zaradi njegove nevtralnosti in ugleda, ki ga je imel v tobačni industriji, tako v Španiji in Italiji kot drugod po svetu.

138 Komisija predlaga, naj se argumente družbe Deltafina zavrne.

– Presoja Splošnega sodišča

139 Ugotoviti je treba, da je iz vrste elementov spisa razvidno, da je gospod M. v kartelu predelovalcev sodeloval kot zastopnik družbe Deltafina, in ne kot posameznik.

140 Glede tega je treba najprej spomniti, da je gospod M. predsednik uprave te družbe.

141 Nato je treba poudariti, da je na nekaterih srečanjih kartela gospoda M. spremljal drugi zastopnik družbe Deltafina, ki je v tej družbi opravljal pomembne naloge (glej točki 125 in 126 zgoraj). Poleg tega je treba ugotoviti, da je bilo srečanje v Rimu 30. januarja 1997 (glej točko 126 zgoraj) organizirano v prostorih družbe Deltafina in da so bili različni dopisi, ki jih je gospod M. naslovil na španske predelovalce v zvezi s kartelom predelovalcev, napisani na papirju z glavo družbe. Poleg tega je gospod M. na faksu z dne 29. aprila 1997, naslovljenem na družbo WWTE, poleg svojega imena napisal firmo družbe (glej točko 127 zgoraj).

142 Nazadnje je jasno, da je bilo sodelovanje gospoda M. pri dejavnostih kartela predelovalcev namenjeno zastopanju gospodarskih interesov družbe Deltafina na španskem trgu. Tako je treba, na eni strani, ugotoviti, da je družba Deltafina odgovorna za usklajevanje in nadzor nad tržnimi dejavnostmi skupine Universal v Evropi in da je bila neposredno zainteresirana zaradi dejavnosti nakupa surovega tobaka španske družbe Taes, ki se ukvarja z enakimi dejavnostmi v Španiji. Na drugi strani je družba Deltafina, poleg tega da je kupovala skoraj celotno proizvodnjo predelanega tobaka družbe Taes (točka 27 obrazložitve izpodbijane odločbe), sklenila pomembne nakupne pogodbe za predelani tobak z družbama Cetarsa (točki 20 in 29 obrazložitve izpodbijane odločbe) in Agroexpansión (točki 21 in 29 obrazložitve izpodbijane odločbe). Kot pa izhaja iz nekaterih delov spisa in kot je med strankama nesporno, cena, ki jo španski predelovalci plačajo za nakup surovega tobaka, neposredno vpliva na ceno, ki jo družba Deltafina plača za nakup predelanega tobaka (glej tudi točko 32 obrazložitve izpodbijane odločbe).

143 Poudariti je treba tudi, da družba Taes v svojem memorandumu z dne 18. februarja 2002 (glej točko 9 zgoraj) navaja, da je bila družba Deltafina zainteresirana za sklenitev sporazuma o nakupnih cenah presežnega surovega tobaka iż leta 1999, ker je želela pridobiti dodatne količine predelanega tobaka. Dodati je treba, da je v več dopisih, ki so si jih izmenjali družba Deltafina in španski predelovalci v zvezi s kartelom predelovalcev, položaj tožeče stranke izrecno naveden.

144 Iz tega je razvidno, da je treba drugi del tožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.

Tretji del tožbenega razloga: Komisijina zavrnitev dostopa do nekaterih obremenilnih dokumentov

– Trditve strank

145 Družba Deltafina trdi, da je Komisija s tem, da ji je zavrnila dostop do dokumentov, ki dokazujejo, da je imela vlogo vodje v kartelu predelovalcev, kršila njeni pravici do obrambe in do poštenega sojenja.

146 Glede tega tožeča stranka trdi, da Komisija ni odgovorila na njen predlog za dostop do odgovorov drugih podjetij, na katere je bilo naslovljeno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga je poslala s faksom z dne 23. marca 2004 in še enkrat s faksom z dne 24. novembra 2004. Glavni elementi, na podlagi katerih ji Komisija v izpodbijani odločbi pripisuje vlogo vodje, pa so nekateri deli odgovorov družb Agroexpansión in WWTE na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah.

147 Komisija nasprotuje trditvi, da se je oprla na elemente iz odgovorov družb Agroexpansión in WWTE na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, da bi dokazala, da je imela družba Deltafina vlogo vodje kartela predelovalcev. Kot naj bi bilo razvidno iz točke 436 obrazložitve izpodbijane odločbe sta družbi Agroexpansión in WWTE v svojih odgovorih preprosto potrdili to vlogo ali, natančneje, „dejstva, iz katerih ta vloga izhaja“. Navedli nista nobenega dejstva, ki družbi Deltafina ni bilo očitano že v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in glede katerega se ta družba ne bi mogla braniti.

– Presoja Splošnega sodišča

148 Iz razlogov, ki so omenjeni že v točkah od 70 do 73 in 105 zgoraj, je treba navedbe družbe Deltafina v podporo tega dela tožbenega razloga zavrniti kot neupoštevne. Preizkušeni bodo v nadaljevanju pri šestem tožbenem razlogu, ki ga družba Deltafina navaja v podporo svojim predlogom za znižanje globe.

Četrti del tožbenega razloga: Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni dovolj jasno opredelila zadevnega trga proizvoda in zadevnega geografskega trga

– Trditve strank

149 Družba Deltafina navaja, da Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni dovolj jasno opredelila zadevnega trga proizvoda in zadevnega geografskega trga in je tako resno kršila njeno pravico do obrambe.

150 Po mnenju družbe Deltafina bi lahko, če bi bil v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah trg opredeljen „z zahtevano jasnostjo“, Komisiji predstavila pravno upoštevna dejstva in argumente, s katerimi bi Komisija prišla do sklepov, ki so drugačni od tistih iz izpodbijane odločbe. Zlasti bi ji to omogočilo navajanje argumentov v zvezi z njeno prisotnostjo ali neprisotnostjo na zadevnem trgu in njeno vlogo na njem.

151 Komisija zavrača trditve družbe Deltafina.

– Presoja Splošnega sodišča

152 Najprej je treba ugotoviti, da je iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah dovolj jasno in natančno razvidno, da je zadevni trg španski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka. V obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in v izpodbijani odločbi (glej točki 82 in 83 zgoraj) je Komisija natančno opisala podjetja, ki sodelujejo pri prvi predelavi surovega tobaka v Španiji – pri čemer je zlasti pojasnila njihovi dejavnosti nakupa in predelave surovega tobaka ter poslovne odnose med temi podjetji – proizvajalce surovega tobaka in njihove zastopnike, različne vidike sektorja surovega tobaka v Španiji, med njimi tudi proizvodne regije, obseg in vrednost proizvodnje, vrednost prodaje, različne sorte surovega tobaka in povprečne cene dobave (maksimalne) za vsako izmed teh sort ter pravni okvir Skupnosti in španski pravni okvir, ki se nanašata na surovi tobak (glej točke od 15 do 81 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah). Analiza, ki jo je Komisija opravila v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, omogoča popolno predstavo o pogojih delovanja trga, na katerem je prišlo do izkrivljanja konkurence.

153 Nato je treba ugotoviti, da je iz odgovora družbe Deltafina na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah razvidno, da ta družba ni le popolnoma razumela načina, kako je Komisija opredelila trg, temveč je tudi obrazložila svoje stališče glede svoje vloge na tem trgu.

154 V teh okoliščinah je treba četrti del tožbenega razloga zavreči kot neutemeljen.

155 Glede na navedeno drugega tožbenega razloga ni mogoče sprejeti.

Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 81(1) ES, člena 2 Uredbe št. 1/2003 in točke 43 Smernic o konceptu vpliva na trgovino iz členov 81 [ES] in 82 [ES] ter pomanjkljiva obrazložitev

Trditve strank

156 Družba Deltafina trdi, da Komisija ni z zadostno verjetnostjo dokazala, da so zadevna omejevalna ravnanja vplivala na trgovino med državami članicami.

157 V podporo tej trditvi družba Deltafina najprej navaja, da je Komisija sama s seboj v nasprotju, ko trdi, na eni strani, v točki 316 obrazložitve izpodbijane odločbe, da „ima lahko kartel med predelovalci in družbo Deltafina [neposreden ali posreden, dejanski ali potencialen] vpliv na blagovno menjavo med Španijo in drugimi državami članicami, če je njegov cilj zagotovitev izvoza predelanega španskega tobaka“, in, na drugi strani, v točki 412 obrazložitve izpodbijane odločbe, da „nima trdnih dokazov o dejanskih posledicah kršitev proizvajalcev in predelovalcev za trg“.

158 Družba Deltafina nato ugovarja dejstvu, da je Komisija domnevala obstoj vpliva na trgovino med državami članicami v tej zadevi „zaradi le enega objektivnega razloga, da je mogoče proizvod, ki se razlikuje od domnevnega upoštevnega trga, vsake toliko časa izvoziti na druge trge“. Tako je Komisija upoštevala trg, ki je pod zadevnim trgom, pri čemer gre pri tem spodnjem trgu za trg predelanega tobaka. Poleg tega Komisija niti ne opiše „razmerja sil“ na tem spodnjem trgu niti ne pojasni, kako bi lahko nanj vplivala „v protikonkurenčnem smislu in znatno“ s kršitvami, ki so nastale na zadevnem trgu. Družba Deltafina Komisiji prav tako očita, da ni upoštevala dejstva, da je trg s tobakom „izključno nacionalen“, saj nešpanska podjetja v Španiji niso priznana kot predelovalci in pri španskih proizvajalcih ne morejo kupovati surovega tobaka. Dodaja, da se iz Španije surovi tobak niti ne izvaža niti ne uvaža.

159 Družba Deltafina Komisiji tudi očita, da je kršila točko 43 Smernic o konceptu vpliva na trgovino iz členov 81 [ES] in 82 [ES], ki določajo zlasti, da mora „[o]rgan ali stranka, ki trdi, da se na trgovino med državami EGP lahko znatno vpliva, […] pojasniti verjetnost, da bo imel določeni sporazum posredne ali potencialne učinke“ in da „[h]ipotetični ali špekulativni učinki ne zadostujejo za to, da se določi uporaba prava Skupnosti“.

160 Nazadnje družba Deltafina navaja, da zadevni kartel spada med „[kartele], ki zajemajo eno samo državo članico“ v smislu točk od 78 do 82 Smernic o konceptu vpliva na trgovino iz členov 81 [ES] in 82 [ES]. Dodaja, da je v skladu s temi smernicami „sposobnost teh kartelov, da izkrivljajo trgovino, odvisna zlasti od njihove zmožnosti za izključitev konkurentov iz drugih držav članic“. V izpodbijani odločbi pa ni nobenega elementa, s katerim bi bilo mogoče v tej zadevi dokazati obstoj takih izključevalnih učinkov. Dejansko je po mnenju družbe Deltafina zaradi pravnih ovir, ki izhajajo iz predpisov, ki v Španiji preprečujejo ustanavljanje tujih podjetij za predelavo, in zaradi naravnih lastnosti surovega tobaka, zaradi katerih je treba ta izdelek predelati takoj po žetvi in v bližini kraja, kjer je potekala, „celo nastanek posrednih učinkov, ki bi lahko povsem hipotetični vpliv na trgovino spremenili v potencialen vpliv, malo verjeten“.

161 Komisija meni, da je treba tretji tožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.

162 Najprej poudarja, da je pogoj vplivanja na trgovino med državami članicami izpolnjen, če na podlagi vseh pravnih in dejanskih elementov zadevni sporazum z zadostno mero verjetnosti omogoča predvidevanje, da ima lahko neposreden ali posreden, dejanski ali potencialen vpliv na blagovno menjavo med državami članicami. Zato ni nujno dokazati dejanskega vpliva na menjavo, da bi uporabili člen 81 ES.

163 Nato Komisija navaja, da je v točkah 316 in 317 obrazložitve izpodbijane odločbe obrazložila razloge, zaradi katerih zadevna omejevalna ravnanja „lahko potencialno“ vplivajo na trgovino med državami članicami. Meni, da med točkama 316 in 412 obrazložitve izpodbijane odločbe ni nobenega nasprotja.

164 Poleg tega Komisija poudarja, da družba Deltafina ne ugovarja niti temu, da lahko kartel v zvezi z nakupnimi cenami surovega tobaka vpliva na ceno predelanega tobaka, niti temu, da je španski predelani tobak v glavnem namenjen izvozu. Meni, da ji glede na te okoliščine za ugotovitev, da bi lahko kartel imel vpliv na izvoz tega izdelka, ni treba opisati trga s predelanim tobakom.

165 Nazadnje Komisija zavrača trditev družbe Deltafina, da bi morala, ker zadevni kartel spada med kartele, ki zajemajo eno samo državo članico, dokazati, da ima izključevalni učinek za konkurente iz drugih držav članic. Glede tega navaja zlasti točko 317 obrazložitve izpodbijane odločbe.

Presoja Splošnega sodišča

166 Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da mora razlaga in uporaba pogoja v zvezi z učinki na trgovino med državami članicami iz členov 81 ES in 82 ES izhajati iz namena tega pogoja, ki je na področju ureditve konkurence opredelitev področja veljave prava Skupnosti v razmerju do prava držav članic. Na področje prava Skupnosti spadajo tako vsi omejevalni sporazumi in vsa ravnanja, ki lahko ogrozijo svobodo trgovine med državami članicami na način, ki lahko škoduje uresničitvi ciljev enotnega trga med njimi, zlasti z ločitvijo domačih trgov ali s spreminjanjem konkurenčnih struktur na skupnem trgu (sodbi Sodišča z dne 31. maja 1979 v zadevi Hugin Kassaregister in Hugin Cash Registers proti Komisiji, 22/78, Recueil, str. 1869, točka 17, in z dne 25. oktobra 2001 v zadevi Ambulanz Glöckner, C‑475/99, Recueil, str. I‑8089, točka 47).

167 Sklep, sporazum ali ravnanje prizadene trgovino med državami članicami le, če se na podlagi vseh objektivnih pravnih dejavnikov ali dejstev z zadostno verjetnostjo predvidi, da bi neposredno ali posredno, dejansko ali potencialno vplivali na blagovno menjavo med državami članicami, in to tako, da bi lahko ovirali uresničitev enotnega trga med državami članicami. Vseeno je pomembno, da ta vpliv ni zanemarljiv (sodba Sodišča z dne 28. aprila 1998 v zadevi Javico, C‑306/96, Recueil, str. I‑1983, točka 16, in zgoraj v točki 166 navedena sodba S