ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
i.

Ali se lahko shranjevanje in poznejše tiskanje povzetka besedila članka v dnevnem časopisu, ki zajema iskano besedo ter pet besed, ki stojijo pred njo, in pet besed, ki ji sledijo, šteje za dejanja razmnoževanja, ki so zaščitena (glej člen 2 Direktive Infosoc (1))?
SL Uradni list Evropske unije C 79/20

Pritožba, ki jo je 24. januarja 2008 vložil Giuseppe Gargani zoper sklep Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 21. novembra 2007 v zadevi T-94/06, Giuseppe Gargani proti Evropskemu parlamentu

(Zadeva C-25/08 P)

(2008/C 79/35)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnik: Giuseppe Gargani (zastopnik: W. Rothley, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropski parlament

Predlogi tožeče stranke:

— V celoti naj se razveljavi sklep Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 21. novembra 2007.

— Zadeva naj se vrne Sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

— Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Sodišče naj bi pritožniku odreklo pravico, da poda svoje stališče, s tem da ni obravnavalo njegovih trditev, ampak je zamenjalo stranki in nato razglasilo tožbo za nedopustno.

Tožba, ki naj bi jo vložil predsednik odbora za pravne zadeve Evropskega parlamenta in ne – kot je navedeno v izpodbijanem sklepu – „posameznik“, naj bi bila namreč izrecno usmerjena proti takratnemu predsedniku Evropskega parlamenta in ne proti samemu Evropskemu parlamentu ali proti „fizični osebi“. Sodišče prve stopnje naj bi pritožnika obravnavalo kot poljubno italijansko tožečo stranko, ki zahteva ugotovitev nezakonitosti ravnanja Evropskega parlamenta, in v takratnem predsedniku Evropskega parlamenta poljubno špansko toženo stranko, ki naj bi se ji pripisovalo nezakonito ravnanje predsednika Evropskega parlamenta.

Sodišče prve stopnje naj ne bi preverilo, ali sodni sistem predvideva pravno sredstvo, s katerim bi lahko predsednik odbora zahteval ugotovitev nezakonitosti ravnanja predsednika Evropskega parlamenta, ko ta prekorači svoje pristojnosti, določene s Poslovnikom, in tako krši pravico do sodelovanja predsednika odbora ali celotnega Parlamenta.
SL Uradni list Evropske unije C 64/23

Pritožba, ki jo je 31. decembra 2007 vložila AMS Advanced Medical Services GmbH zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 18. oktobra 2007 v zadevi AMS Advanced Medical Services GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-425/03

(Zadeva C-565/07 P)

(2008/C 64/34)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: AMS Advanced Medical Services GmbH (zastopnica: S. Schäffler, odvetnica)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), American Medical Systems, Inc.

Predlogi pritožnice:

— Sodba Sodišča prve stopnje z dne 18. oktobra 2007 naj se razveljavi.

— Toženi stranki in nasprotni stranki v pritožbenem postopku naj se naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba temelji na kršitvi prava Skupnosti s strani Sodišča prve stopnje. Sodišče prve stopnje je sprejelo, da lahko pritožnica vloži zahtevo, da nasprotna stranka priskrbi dokaz o uporabi svoje znamke, le do začetka postopka pred odborom za pritožbe. Sodišče prve stopnje tako ni upoštevalo načela funkcionalne kontinuitete, ki obstaja med stopnjami Urada za usklajevanje in je kršilo člen 43(2) in (3) ter člen 74 Uredbe št. 40/94.

V skladu z načelom funkcionalne kontinuitete, ki obstaja med organi UUNT, bi morala odločba odbora za pritožbe temeljiti na vseh zahtevkih, ki jih je pritožnica predložila, tako v postopku pred odborom za ugovore, kot v postopku pred odborom za pritožbe.
6.

Ker je v skladu z Direktivo 96/9/ES in sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti „bistveni del baze podatkov, ocenjen kakovostno in količinsko“ povezan z bistvenimi naložbami v pridobivanje, preverjanje ali predstavitev baze podatkov: kako je treba razlagati te pojme v povezavi z javno dostopnimi zakonskimi akti in posamičnimi akti državnih izvršnih organov, njihovimi uradnimi prevodi in sodno prakso?
—

da ni določila vseh organov, pristojnih za uporabo pravil Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (1) z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, ni izpolnila obveznosti iz člena 3(2) in (7) te direktive; in
2.

Ali je treba dodatno opombo 5b k poglavju 20 kombinirane nomenklature razlagati tako, da je izraz „naravni sadni sokovi“ le pojasnjen z besedami „pridobljeni iz sadja ali z redčenjem koncentriranega soka“ v bistvu pa se nanaša na vse vrste sadnih sokov (nekuhane in brez dodanega alkohola), ne glede na to, kako so predstavljeni?
1)

Ali je treba člena 6(2) in 17(1), (2) in (6) šeste direktive (1) razlagati tako, da lahko davčni zavezanec svoji dejavnosti nameni ne zgolj investicijsko blago, temveč tudi vse blago in storitve, ki se uporabljajo tako za namene njegove dejavnosti tako za namene njegove dejavnosti, kot za namene, ki niso povezani z njo ter da je upravičen v celoti in takoj odbiti davek na dodano vrednost, ki ga je dolžan plačati za nakup tega blaga in storitev?
SL Uradni list Evropske unije C 37/10

Tožba, vložena 23. novembra 2007 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski

(Zadeva C-521/07)

(2008/C 37/12)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisije Evropskih skupnosti (zastopnika: P. van Nuffel in R. Lyal)

Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska

Predlogi tožeče stranke:

Komisija predlaga,

— naj se ugotovi, da Kraljevina Nizozemska, s tem da za dividende, izplačane družbam s sedežem na Norveškem ali na Islandiji, ni določila oprostitve odtegljaja davka od dividend po enakimi pogoji, kot veljajo za dividende, izplačane nizozemskim družbam, ni izpolnila obveznosti iz člena 40 Sporazuma EGP;

— Kraljevini Nizozemski naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Po nizozemski davčni zakonodaji se ne odtegne davka od dividend, kadar nizozemska družba razdeli dividende drugi nizozemski družbi, ki ima vsaj 5 % lastniški delež v tej družbi. Nasprotno pa se davek od dividend odtegne, kadar ima družba, ki prejme dividende, sedež na Norveškem ali na Islandiji, razen če ima družba prejemnica vsaj 25 % (Norveška) ali 10 % (Islandija) lastninski delež v nizozemski družbi, ki razdeli dividende.

Komisija meni, da nizozemska davčna zakonodaja neenako obravnava družbe, ki imajo sedež na Norveškem ali na Islandiji, in družbe, ki imajo sedež na Nizozemskem. To ovira prosti pretok kapitala med Nizozemsko in Norveško ter Islandijo, kar nasprotuje členu 40 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (1) (Sporazum EGP) o prostem pretoku kapitala, ki je v bistvu enak členu 56 ES. Položaj norveških in islandskih družb, ki so udeležene v kapitalu nizozemske družbe, je namreč objektivno primerljiv s položajem nizozemske družbe z enako udeležbo. Nizozemske ureditve ni mogoče opravičiti. Države članice sicer lahko sprejmejo ukrepe za preprečitev zlorab, vendar morajo biti ti ukrepi sorazmerni glede na zastavljen cilj, kar pa v tem primeru ne velja.

(1) UL L 1, 3.1.1994.
2.

Ali okoliščina, da oznaka ni bila sporočena oziroma prijavljena niti v šestmesečnem roku, predvidenem v Uredbi Komisije (ES) št. 918/2004 z dne 29. aprila 2004 o uvedbi prehodnih ukrepov o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske pridelke in živila zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (1), niti sicer v okviru Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2), vodi do tega, da nacionalna zaščita oziroma v vsakem primeru v drugi državi članici zaščita, razširjena na podlagi dvostranskega sporazuma, ni učinkovita, če gre pri oznaki na podlagi nacionalnega prava države izvora za kvalificirano geografsko označbo?
3.

Ta prepoved pomeni ukrep, ki ima enak učinek kot količinske omejitve pri prostem pretoku blaga in krši člen 28 ES, če v Grčiji dejansko pomeni oviro za trgovanje s folijami, ki so zakonito proizvedene in so zakonito dane v promet v drugih državah članicah.
2.

Preveritev se bo nanašala na vprašanja, ali sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 8. novembra 2012 v zadevi Komisija proti Stracku (T‑268/11 P) glede na sodno prakso Sodišča v zvezi s pravico do plačanega letnega dopusta kot načelom socialnega prava Unije, ki je tudi izrecno določena v členu 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in na katero se nanaša zlasti Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381), posega v enotnost ali doslednost prava Unije, ker je Splošno sodišče kot pritožbeno sodišče razlagalo: — člen 1e(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije tako, da ne zajema zahtev v zvezi organizacijo delovnega časa, na katere se nanaša Direktiva 2003/88, in zlasti plačanega letnega dopusta, in — nato člen 4 Priloge V k navedenim kadrovskim predpisom tako, da pomeni, da se pravica do prenosa letnega dopusta, ki presega omejitev, ki je določena v navedeni določbi, lahko prizna le v primeru nemožnosti njegove izrabe, povezane z delom uradnika zaradi izvajanja njegovih nalog.
56.

Člen 3, od (2) do (8), osnutka sporazuma določa: „2. Kadar je pritožba vložena proti eni državi članici Evropske unije ali več, lahko Unija v postopku v zvezi z zatrjevano kršitvijo, o kateri jo uradno obvesti [ESČP], postane sotožena stranka, če se s to zatrjevano kršitvijo izpodbija združljivost določbe prava [Unije], vključno s pravnimi akti, sprejetimi na podlagi [Pogodbe EU] in [Pogodbe DEU], z zadevnimi pravicami, zagotovljenimi z [EKČP] ali protokoli, h katerim je [Unija] pristopila, zlasti tedaj, kadar bi bilo mogoče to kršitev preprečiti le z neupoštevanjem obveznosti, ki izhaja iz prava [Unije]. 3. Kadar je pritožba vložena proti [Uniji], lahko [države članice] v postopku v zvezi z zatrjevano kršitvijo, o kateri jih uradno obvesti [ESČP], postanejo sotožene stranke, če se s to zatrjevano kršitvijo izpodbija združljivost določbe [Pogodbe EU], [Pogodbe DEU] ali katerega koli drugega predpisa, ki ima enako pravno veljavo v skladu s temi instrumenti, z zadevnimi pravicami, zagotovljenimi z [EKČP] ali protokoli, h katerim je [Unija] pristopila, zlasti tedaj, kadar bi bilo mogoče to kršitev preprečiti le z neupoštevanjem obveznosti, ki izhaja iz teh listin. 4. Kadar je pritožba vložena hkrati zoper [Unijo] in eno državo članico ali več in so o njen uradno obveščene, se lahko status tožene stranke spremeni v status sotožene stranke, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 2 oziroma 3 tega člena. 5. [Pogodbenica] postane sotožena stranka bodisi s sprejetjem vabila [ESČP] bodisi z odločitvijo [ESČP] na zahtevo [pogodbenice] same. Kadar [ESČP] povabi [pogodbenico], naj postane sotožena stranka, in kadar odloči o zahtevi v zvezi s tem, se posvetuje z vsemi strankami postopka. Kadar [ESČP] odloča o taki zahtevi, presodi, ali je z vidika trditev, ki jih je podala zadevna [pogodbenica], verjetno, da so pogoji iz odstavka 2 oziroma 3 tega člena izpolnjeni. 6. Kadar je [Unija] sotožena stranka v postopku in [Sodišče] še ni preučilo združljivosti določbe prava [Unije] z zadevnimi pravicami iz [EKČP] ali protokolov, h katerim je [Unija] pristopila, v skladu z odstavkom 2 tega člena, se da [Sodišču] na voljo dovolj časa za tako preučitev in nato strankam za pripravo stališč za [ESČP]. [Unija] poskrbi za to, da se ta presoja opravi hitro, tako da v postopku pred [ESČP] ne pride do nepotrebnega odlašanja. Določbe tega odstavka ne posegajo v pristojnosti [ESČP]. 7. Če se ugotovi obstoj kršitve, v zvezi s katero je [pogodbenica] v postopku sotožena stranka, sta tožena in sotožena stranka skupaj odgovorni za to kršitev, razen če [ESČP] na podlagi trditev, ki sta jih podali tožena in sotožena stranka, in po opredelitvi pritožnika odloči, da je zanjo odgovorna le ena izmed njiju. 8. Ta člen velja za pritožbe, vložene od dneva, na katerega je začel veljati ta [sporazum o pristopu].“
9.

Člen 3 Sklepa ECB/2010/14, naslovljen „Splošna načela“, v odstavkih 1 in od 3 do 5 določa: „1. Obveznost obdelovalcev gotovine, da preverijo pristnost in primernost eurobankovcev, se izvaja v skladu s postopki, določenimi v tem sklepu. […] 3. Preverjanje pristnosti in primernosti se izvede bodisi z vrsto naprave za obdelavo bankovcev, ki je bila uspešno testirana v NCB, bodisi ročno s strani usposobljenega zaposlenega. 4. Eurobankovci se lahko prek naprav, ki jih upravljajo stranke, ali prek avtomatov za dvig gotovine ponovno dajo v obtok samo, če sta bili njihova pristnost in primernost preverjeni z vrsto naprave za obdelavo bankovcev, ki je bila uspešno testirana v NCB, in so bili razvrščeni kot pristni in primerni. […] 5. Obdelovalci gotovine lahko naprave, ki jih upravljajo zaposleni, kadar se uporabljajo za preverjanje pristnosti in primernosti, in naprave, ki jih upravljajo stranke, dajo v obratovanje samo, če so bile uspešno testirane v NCB in so navedene na spletni strani ECB, kakor je določeno v členu 9(2). Naprave se lahko uporabljajo samo za apoene in serije eurobankovcev, ki so za tovrstne naprave navedeni na spletni strani ECB, ter s standardnimi tovarniškimi nastavitvami, vključno z vsemi njihovimi posodobitvami, ki so bile uspešno testirane, razen če se NCB in obdelovalec gotovine dogovorita o strožjih nastavitvah.“
9.

Sodišče je v sodbi z dne 5. aprila 2017, Komisija/Bolgarija (C‑488/15, EU:C:2017:267), ugotovilo, da Bolgarija: – s sistematičnim in od leta 2007 do vključno leta 2014 trajajočim nespoštovanjem letnih in dnevnih mejnih vrednosti koncentracij PM10 na območjih in v aglomeracijah BG0001 AG Sofija, BG0002 AG Plovdiv, BG0004 Sever, BG0005 Jugozahod in BG0006 Jugovzhod; – s sistematičnim in od leta 2007 do vključno leta 2014 trajajočim nespoštovanjem dnevne mejne vrednosti koncentracij PM10 na območju BG0003 AG Varna in letne mejne vrednosti v letih 2007, 2008 in od leta 2010 do vključno leta 2014 na istem območju BG0003 Varna ni izpolnila obveznosti iz določb člena 13(1) Direktive o kakovosti zunanjega zraka v povezavi z določbami Priloge XI k tej direktivi in – glede na to, da so se preseganja dnevnih in letnih mejnih vrednosti koncentracij PM10 nadaljevala na vseh zgoraj navedenih območjih in aglomeracijah, ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1), drugi pododstavek, te direktive, zlasti obveznosti zagotavljanja, da je obdobje preseganja čim krajše, kar zadeva obdobje od 11. junija 2010 do vključno leta 2014.
63.

Menim, da je Splošno sodišče v točki 112 izpodbijane sodbe pravilno odločilo, da sprememba meril primerjalne ocene med izbirnim postopkom pomeni tveganje, da se ta merila prilagodijo glede na kandidate za zadevno delovno mesto. Parlament v bistvu trdi, da je tveganje nezadostno in da bi moralo Splošno sodišče preučiti, ali so bile teme, ki so bile sprejete za uporabo med razgovorom, ugodnejše za nekatere kandidate. Parlament se v podporo svoji trditvi sklicuje na sodbi v zadevah Vlachou proti Računskemu sodišču ( 24 ) ter Caturla-Poch in de la Fuente Pascual proti Parlamentu. ( 25 ) Iz teh dveh sodb izhaja, da sistem ali metoda za oceno usposobljenosti kandidatov objektivno ne sme biti taka, da nekatere kandidate obravnava ugodno, druge pa neugodno. ( 26 ) Vendar po mojem mnenju ta sodna praksa ne podpira sklepa, da ugotovitev kršitve načela enakega obravnavanja v izbirnem postopku v vsakem posameznem primeru zahteva preučitev, ali so bili nekateri kandidati obravnavani ugodno, drugi pa neugodno. Poleg tega položaj v obravnavani zadevi postavlja še eno vprašanje, in sicer o odnosu med merili in temami za pogovor med razgovorom, vzpostavljenem za potrebe izbire najustreznejšega kandidata.
41.

Tretjič in zadnjič, čeprav je v skladu s členom 3(4) Direktive 98/71 iz pojma „normalna uporaba“ izrecno izključeno vzdrževanje, servisiranje in popravljanje, se po mojem mnenju ta izključitev ne sme razlagati preširoko. Nekatera dejanja, kot je vzdrževanje, so neločljivo povezana z uporabo nekaterih izdelkov. Pri tem mislim, na prvem mestu, na pranje in čiščenje. Izključitev pranja in čiščenja iz pojma „normalna uporaba“ bi bila po mojem mnenju nelogična, zlasti ker je pri nekaterih izdelkih redno čiščenje pogoj za njihovo uporabo. ( 18 ) Na drugem mestu, dejanja rednega vzdrževanja, ki jih običajno opravlja končni uporabnik izdelka in s katerimi je pogosto pogojena tudi njegova uporaba, so na primer menjava potrošnega materiala in servisnih tekočin, polnjenje pnevmatik vozila ali rezervoarja za gorivo pri izdelkih z motorjem z notranjim zgorevanjem. Na tretjem in zadnjem mestu, tu je še odpravljanje manjših napak, na primer zatikanja papirja v tiskalniku. Vsa ta dejanja so za uporabo izdelka s strani končnega uporabnika nujna in jih mora zato pojem „normalna uporaba“ zajemati.
5.

Izrek tega sklepa se glasi: „Člen 1 Družba Casino […] in vse družbe, ki jih ta neposredno ali posredno nadzoruje, so se dolžne podrediti pregledu v zvezi z njihovim morebitnim sodelovanjem pri usklajenih ravnanjih, ki so v nasprotju s členom 101 [PDEU], na trgih nabave izdelkov široke potrošnje, trgu prodaje storitev proizvajalcem izdelkov z blagovno znamko in trgih prodaje izdelkov široke potrošnje potrošnikom. Ta usklajena ravnanja so: (a) izmenjave informacij od leta 2015 med podjetji in/ali podjetniškimi združenji, zlasti zavezništvom ICDC […] in/ali njegovimi člani, zlasti družbo Casino, in zavezništvom AgeCore in/ali njegovimi člani, zlasti družbo Intermarché, v zvezi z rabati, ki so jih dobili na trgih nabave izdelkov široke potrošnje v sektorjih živilskih izdelkov, izdelkov za osebno nego in čistilnih izdelkov, ter v zvezi s cenami na trgu prodaje storitev proizvajalcem izdelkov z blagovno znamko v sektorjih živilskih izdelkov, izdelkov za osebno nego in čistilnih izdelkov v več državah članicah Evropske unije, med drugim Franciji, in (b) izmenjave informacij najmanj od leta 2016 med družbama Casino in Intermarché v zvezi z njunimi prihodnjimi poslovnimi strategijami, zlasti glede asortimenta, razvoja trgovin, elektronskega trgovanja in promocijske politike na trgih nabave izdelkov široke potrošnje in trgih prodaje izdelkov široke potrošnje potrošnikom v Franciji. Pregled je mogoče opraviti v katerem koli prostoru podjetja […] Družba Casino uradnikom in drugim osebam, ki jih je Komisija pooblastila za izvajanje pregleda, ter uradnikom in drugim osebam, ki jih je organ, pristojen za konkurenco v zadevni državi članici, pooblastil ali imenoval, da jim pomagajo, dovoli, da v običajnem delovnem času vstopijo v vse njene prostore in prevozna sredstva. Podjetje na prošnjo uradnikov in drugih pooblaščenih oseb v pregled predloži poslovne knjige in drugo poslovno dokumentacijo ne glede na njen nosilec ter zadevnim osebam omogoči, da na kraju samem preučijo in odvzamejo ali pridobijo, ne glede na obliko, kopije ali izvlečke iz poslovnih knjig ali dokumentacije. Podjetje dovoli, da se zapečatijo vsi poslovni prostori ter poslovne knjige in dokumentacija za trajanje pregleda in v obsegu, potrebnem za njegovo izvedbo. Na prošnjo zadevnih uradnikov ali oseb takoj in na kraju samem zagotovi ustna pojasnila v zvezi s predmetom in namenom pregleda ter za predložitev takih pojasnil pooblasti tudi vse predstavnike ali uslužbence podjetja. Podjetje dovoli zapis zadevnih pojasnil v kakršni koli obliki. Člen 2 Pregled se lahko začne 20. februarja 2017 ali v kratkem zatem. Člen 3 Ta sklep je naslovljen na družbo Casino in vse družbe, ki jih ta neposredno ali posredno nadzoruje. Podjetje, na katero je ta sklep naslovljen, je tik pred pregledom uradno obveščeno o sklepu v skladu s členom 297(2) [PDEU].“
17.

Tribunal judiciaire d’Auch (sodišče prve stopnje v Auchu) je s sklepom z dne 17. novembra 2020, ki je v sodno tajništvo Sodišča prispel 9. decembra 2020, prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba člen 50 Pogodbe o Evropski uniji in Sporazum o izstopu […] razlagati tako, da ukinjata […] državljanstvo [Unije] za [britanske] državljane, ki so pred koncem prehodnega obdobja izvrševali pravico do prostega gibanja in proste naselitve na ozemlju druge države članice, zlasti za tiste, ki na ozemlju druge države članice prebivajo že več kot 15 let in za katere velja zakon Združenega kraljestva, imenovan ,15‑year rule‘, s čimer jim je tako odvzeta vsaka volilna pravica? 2. Če je odgovor pritrdilen, ali je treba člene 2, 3, 10, 12 in 127 Sporazuma o izstopu in odstavek 6 njegove preambule v povezavi s členi 18, 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je tem britanskim državljanom […] brez izjeme dovoljeno ohraniti pravice iz […] državljanstva [Unije], ki so jih imeli pred izstopom njihove države iz Evropske unije? 3. Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali ni Sporazum o izstopu neveljaven v delu, v katerem krši načela, ki oblikujejo identiteto Evropske unije, in zlasti člene 18, 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter tudi člena 39 in [40] Listine […], in ali ne krši načela sorazmernosti s tem, da ne vsebuje določbe, s katero bi jim bilo brez izjeme dovoljeno ohraniti te pravice? 4. Ali ni vsekakor člen 127(1)(b) Sporazuma o izstopu neveljaven v delu, v katerem krši člene 18, 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter člena 39 in 40 Listine […] s tem, da državljanom Unije, ki so izvrševali svojo pravico do prostega gibanja in proste naselitve v Združenem kraljestvu, odvzema pravico voliti in biti voljen na občinskih volitvah v tej državi, in – če Splošno sodišče in Sodišče te določbe razlagata enako kot francoski Conseil d’État (državni svet) – ali se ta kršitev ne nanaša na [britanske] državljane […], ki so svojo pravico do prostega gibanja in proste naselitve na ozemlju druge države članice izvrševali več kot 15 let in zanje velja zakon Združenega kraljestva, imenovan ,15-year rule‘, s čimer jim je tako odvzeta vsaka volilna pravica?“
95.

Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj: – sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 3. julija 2020, Tognoli in drugi/Parlament (T‑395/19, T‑396/19, T‑405/19, T‑408/19, T‑419/19, T‑423/19, T‑424/19, T‑428/19, T‑433/19, T‑437/19, T‑443/19, T‑455/19, od T‑458/19 do T‑462/19, T‑464/19, T‑469/19 in T‑477/19, neobjavljen, EU:T:2020:302), razveljavi; – ugovor nedopustnosti, ki ga je Evropski parlament navedel pred Splošnim sodiščem, zavrne; – zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o predlogih Carla Tognolija in drugih pritožnikov za razglasitev ničnosti sporočil z dne 11. aprila 2019, ki jih je sprejel vodja oddelka za plače in socialne pravice poslancev Generalnega direktorata (GD) Evropskega parlamenta za finance in ki se nanašajo na prilagoditev zneska pokojnin, ki jih prejemajo pritožniki, zaradi začetka veljavnosti Sklepa št. 14/2018 Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (urad predsedstva poslanske zbornice, Italija) 1. januarja 2019, in – odločitev o stroških pridrži.
43.

Glede morebitnih utemeljitev zgoraj navedenih omejitev je treba na prvem mestu ugotoviti, da člen 8(2) Direktive 2013/32 in člen 10(4) Direktive 2013/33 določata možnost, da se utemelji omejitev dostopa organizacij in oseb, ki prosilcem zagotavljajo svetovanje in zastopanje, ter dostopa pravnih in drugih svetovalcev do prosilcev za mednarodno zaščito, če so te omejitve objektivno nujne zaradi varnosti, javnega reda ali upravnega nadzora nad zadevnimi mejnimi prehodi in če tak dostop ni resno oviran ali resno omejen.