3

Pravni okvir je v točkah od 3 do 12 izpodbijanega sklepa predstavljen tako: „Primarno pravo 3 Člen 114, od (1) do (7), PDEU določa: ‚1. Kadar Pogodbi ne določata drugače, se za doseganje ciljev iz člena 26 uporabljajo v nadaljevanju navedene določbe. Evropski parlament in Svet […] sprejmeta ukrepe za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga. […] 3. Komisija ima v svojih predlogih iz odstavka 1, ki zadevajo zdravje, varnost, varstvo okolja in varstvo potrošnikov, za izhodišče visoko raven varstva, pri čemer zlasti upošteva nova dognanja na podlagi znanstvenih dejstev. V okviru svojih dodeljenih pristojnosti si Evropski parlament in Svet prizadevata za doseganje tega cilja. 4. Če po [sprejetju usklajevalnega ukrepa] država članica meni, da mora ohraniti nacionalne določbe zaradi pomembnih potreb iz člena 36 […], o teh določbah pa tudi o razlogih za njihovo ohranitev uradno obvesti Komisijo. […] 6. Komisija v šestih mesecih po uradn[em] obvestil[u] iz odstavk[a] 4 […] odobri ali zavrne nacionalne določbe, potem ko preveri, ali so morda sredstvo samovoljne diskriminacije ali prikrita omejitev trgovine med državami članicami in ali ovirajo delovanje notranjega trga. Če Komisija v tem roku ne sprejme nobenega sklepa, se šteje, da so nacionalne določbe iz odstavk[a] 4 […] odobrene. Če to upravičuje zahtevnost zadeve in če ni nevarnosti za zdravje ljudi, lahko Komisija zadevno državo članico uradno obvesti, da se rok iz tega odstavka lahko podaljša za nadaljnje obdobje največ šestih mesecev. 7. Če se v skladu z odstavkom 6 državi članici dovoli ohranitev ali uvedba nacionalnih določb, ki odstopajo od usklajevalnega ukrepa, Komisija nemudoma preveri, ali naj predlaga prilagoditev temu ukrepu.‘ Sekundarno pravo Stara direktiva o igračah 4 Člen 2 stare direktive o igračah določa, da se igrače smejo dati na trg samo, če ne ogrožajo varnosti ali zdravja uporabnikov ali tretjih oseb ob njihovi namenski ali predvidljivi uporabi, ob upoštevanju običajnega vedenja otrok. V stanju, v kakršnem je na trgu, in ob upoštevanju obdobja predvidljive in običajne uporabe mora biti igrača v skladu z varnostnimi in zdravstvenimi pogoji iz te direktive. 5 Priloga II (Temeljne varnostne zahteve za igrače), del II (Posebne nevarnosti), točka 3 (Kemične lastnosti), k stari direktivi o igračah kot cilj določa mejne vrednosti največje dopustne biološke razpoložljivosti na dan zlasti za antimon, arzen, barij, svinec in živo srebro. Mejne vrednosti biološke razpoložljivosti opredeljujejo največjo dopustno količino kemične snovi, ki se zaradi uporabe igrač lahko absorbira in je razpoložljiva za biološke procese v človeškem telesu. Te mejne vrednosti biološke razpoložljivosti se ne razlikujejo glede na konsistenco materiala za igrače. Priloga II, del II, točka 3, odstavek 2, prvi stavek, k navedeni direktivi zlasti določa te mejne vrednosti, ki izražajo največjo dopustno dnevno biološko razpoložljivost v μg: 0,2 za antimon; 0,1 za arzen; 25,0 za barij; 0,7 za svinec in 0,5 za živo srebro. Stara direktiva o igračah pa ne določa nobene mejne vrednosti za nitrozamine in nitrozabilne snovi. 6 Na tej podlagi in v skladu s pooblastilom Komisije je Evropski odbor za standardizacijo pripravil usklajen evropski standard EN 71‑3 – Varnost igrač (v nadaljevanju: EN 71‑3), ki iz mejnih vrednosti biološke razpoložljivosti izpeljuje ‚mejne migracijske vrednosti‘ za materiale, iz katerih so narejene igrače, in opisuje postopek, po katerem jih je mogoče določiti. Mejne migracijske vrednosti določajo največjo dopustno količino kemične snovi, ki lahko migrira, to je prehaja iz izdelka v zunanjost, na primer prodre v kožo ali želodčni sok. Če se upoštevajo vrednosti iz EN 71‑3, se šteje, da so upoštevane tudi mejne vrednosti biološke razpoložljivosti, opredeljene v stari direktivi o igračah. EN 71‑3 določa predvsem te mejne migracijske vrednosti: 60 mg/kg za antimon; 25 mg/kg za arzen; 1000 mg/kg za barij; 90 mg/kg za svinec in 60 mg/kg za živo srebro. Nova direktiva o igračah 7 Komisija se je leta 2003 odločila za revizijo stare direktive o igračah. Po številnih posvetovanjih s strokovnjaki o več osnutkih je na začetku leta 2008 predstavila predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o varnosti igrač, ki ga je Svet kljub nasprotovanju nemške vlade odobril 11. maja 2009 in sprejel 18. junija 2009, tako da je postal nova direktiva o igračah. Priloga II (Posebne varnostne zahteve), del III (Kemijske lastnosti), točka 13, k tej direktivi neposredno določa mejne migracijske vrednosti. Po novem razlikuje glede na tri vrste konsistence materialov, iz katerih so narejene igrače, in to glede na to, ali je material ‚suh/lomljiv/prahast/prožen,‘‚tekoč/lepljiv‘ ali ‚postrgan s površine igrače‘. 8 Priloga II, del III, točka 13, k novi direktivi o igračah tako določa te mejne migracijske vrednosti: Element mg/kg v suhem, lomljivem, prahastem ali prožnem materialu za igrače mg/kg v tekočem ali lepljivem materialu za igrače mg/kg v materialu, postrganem s površine igrače Antimon 45 11,3 560 Arzen 3,8 0,9 47 Barij 4500 1125 56.000 Svinec 13,5 3,4 160 Živo srebro 7,5 1,9 94 9 Člen 54 nove direktive o igračah za države članice določa obveznost, da uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 20. januarja 2011 ter te ukrepe uporabljajo z učinkom od 20. julija 2011. Člen 55 vseeno določa izjemo, tako da se Priloga II, del II, točka 3, k stari direktivi o igračah razveljavi šele z učinkom od 20. julija 2013. Mejne vrednosti biološke razpoložljivosti, določene v stari direktivi o igračah, in mejne migracijske vrednosti, ki so izpeljane iz njih, za materiale, ki se uporabljajo za izdelovanje igrač, torej veljajo do 20. julija 2013, zlasti kar zadeva antimon, arzen, barij, svinec in živo srebro. 10 Nemška vlada meni, da je člen 55 nove direktive o igračah lex specialis, ki odstopa od člena 54, tako da je treba po njenem mnenju Prilogo II, del III, točka 13, k navedeni direktivi, to je določbo, ki je predmet te zadeve, prenesti šele do 20. julija 2013. Komisija, nasprotno, meni, da rok za prenos, določen v členu 54 nove direktive o igračah, velja tudi za težke kovine, na katere se nanaša ta spor. Člen 55 naj bi samo zaradi ekonomičnosti določal prehodni rok, ki se izteče 20. julija 2013 in do katerega se lahko igrače, katerih kemijske lastnosti so skladne z zahtevami iz stare direktive o igračah, še naprej izdelujejo in tržijo. Cilj te določbe naj ne bi bil, da se državam članicam odobri daljši rok za prenos. Nemško nacionalno pravo 11 Stara direktiva o igračah je bila v nemško nacionalno pravo prenesena z uredbo leta 1989. Uredba o prenosu se sklicuje na varnostne zahteve, določene v Prilogi II k stari direktivi o igračah, ki je določala mejne vrednosti biološke razpoložljivosti, ki se uporabljajo predvsem za pet težkih kovin, to so antimon, arzen, barij, svinec in živo srebro. 12 Nemško nacionalno pravo je bilo prilagojeno novemu pravnemu položaju, ki je izhajal iz objave nove direktive o igračah leta 2011. Vendar ni bila vnesena nobena sprememba v zvezi z mejnimi vrednostmi za zgoraj navedene težke kovine, ker naj bi Priloga II, del II, točka 3, k stari direktivi o igračah veljala še naprej. Zato je Komisija s pisnim opominom z dne 22. novembra 2012 v skladu s členom 258 PDEU proti Zvezni republiki Nemčiji začela postopek zaradi neizpolnitve obveznosti zaradi delnega neprenosa nove direktive o igračah. Nemška vlada je na pisni opomin odgovorila z dopisom z dne 21. marca 2013, v katerem je zanikala vsakršno neizpolnitev obveznosti, ker naj bi Priloga II, del III, k novi direktivi o igračah začela veljati šele od 20. julija 2013.“