ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
310

Tretjič, primerjava z drugimi nedavno izdanimi odločbami naj bi pokazala, da je Komisija v tem primeru odstopila od načel za določanje glob po skupinah. Podjetje Hoechst se v zvezi s tem sklicuje na Odločbo Komisije 2006/460/ES z dne 17. decembra 2002 o postopku za uporabo člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP proti SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine SA, Ibiden Co., Ltd, Tokai Carbon Co., Ltd, Toyo Tanso Co., Ltd, GrafTech International, Ltd, NSCC Techno Carbon Co., Ltd, Nippon Steel Chemical Co., Ltd, Intech EDM BV in Intech EDM AG (Zadeva COMP/E-2/37.667 – Grafitne elektrode), v kateri je bila izdana zgoraj v točki 118 navedena sodba Tokai Carbon in drugi proti Komisiji. V tej odločbi je Komisija določila globe na podlagi osnovnega zneska 20 milijonov EUR za podjetje s tržnim deležem med 30 in 40 % ter 14 milijonov EUR za podjetje s tržnim deležem med 21 in 27 %. Poleg tega je bil v isti odločbi dvema kaznovanima podjetjema zaradi drugega kartela, ki se je nanašal na posebni ekstrudirani grafit, katerih tržni delež je bil med 25 in 35 %, naložen osnovni znesek globe, in sicer vsakemu po 15 milijonov EUR. Podjetje Hoechst kot dokaz ponuja nezaupno različico te odločbe (po objavi) in pričevanje uradnika Komisije. Upoštevaje ta načela podjetje Hoechst meni, da bi moral biti osnovni znesek, ki mu je bil določen v tej zadevi, veliko nižji (24,75 oziroma 29,7 milijona EUR, razen če bi bil osnovni znesek 14 ali 15 milijonov EUR, vse ostalo pa bi ostalo enako).
113

V zvezi s tem je treba opozoriti, da se razlaga, ki jo Sodišče poda o določbi prava Skupnosti, omejuje na razjasnitev ter določitev njenega pomena in dometa, kot bi jo bilo treba razumeti in uporabljati od začetka njene uveljavitve. Iz tega izhaja, da se tako razlagana določba lahko uporabi in da se celo mora uporabiti za pravna razmerja, ki so nastala in so bila vzpostavljena pred zadevno sodbo, Sodišče pa sme le izjemoma z uporabo splošnega načela pravne varnosti, ki je pomemben del pravnega reda Skupnosti, omejiti možnost vseh zainteresiranih, da bi se sklicevali na določbo, ki jo je razložilo, zaradi izpodbijanja pravnih razmerij, ki so nastala v dobri veri. Sicer pa je mogoče to omejitev dovoliti le v sodbi, v kateri je odločeno o zatrjevani razlagi (glej v tem smislu in po analogiji sodbi Sodišča z dne 15. marca 2005 v zadevi Bidar, C-209/03, ZOdl., str. I-2119, točki 66 in 67, ter z dne v zadevi Meilicke in drugi, C-292/04, ZOdl., str. I-1835, točke od 34 do 36 in navedena sodna praksa). Sodišče prve stopnje ocenjuje, da se te ugotovitve, ki izhajajo iz sodne prakse, v kateri je obravnavana predvsem naloga nacionalnega sodnika, da uporablja pravo Skupnosti, mutatis mutandis uporabljajo za institucije Skupnosti, ko so na vrsti, da uveljavijo določbe prava Skupnosti, katerih razlago pozneje poda Sodišče (zgoraj v točki 112 navedena sodba BUPA in drugi proti Komisiji, točka 159).
Sodba Sodišča prve stopnje (peti razširjeni senat) z dne 25. oktobra 2007 – Feralpi Siderurgica proti Komisiji

(Zadeva T-77/03)

„Omejevalni sporazumi – Proizvajalci jekla za armiranje betona – Odločba o ugotovitvi kršitve člena 65 PJ – Odločba, ki temelji na Pogodbi ESPJ po prenehanju veljavnosti navedene pogodbe – Nepristojnost Komisije“

1. ESPJ – Omejevalni sporazumi – Odločba Komisije, v kateri je ugotovljena kršitev člena 65 PJ po prenehanju veljavnosti navedene pogodbe (člen 65(1), (4) in (5) PJ; Uredba Sveta št. 17, člena 3 in 15(2)) (Glej točke 55, 57, 72, 73 in 77.)

2. ESPJ – Omejevalni sporazumi – Pristojnost Komisije na podlagi člena 65(4) in (5) PJ, da ugotovi in kaznuje kršitev člena 65(1) PJ – Prenehanje s prenehanjem veljavnosti Pogodbe ESPJ (člena 65(1), (4) in (5) PJ ter 97 PJ; člen 305(1) ES; Pogodba o združitvi) (Glej točke od 89 do 92, 94 in 96.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2002)5087 konč. z dne 17. decembra 2002 v zvezi s postopkom izvajanja člena 65 PJ (COMP/37.956 – Jeklo za armiranje betona).

Izrek

Odločba Komisije C(2002)5087 konč. z dne 17. decembra 2002 v zvezi s postopkom izvajanja člena 65 PJ (COMP/37.956 – Jeklo za armiranje betona) se razglasi za nično glede Feralpi Siderurgica SpA.

Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Feralpi Siderurgica.
Sodba Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 12. decembra 2006 – Asociación de Estaciones de Servicio de Madrid in Federación Catalana de Estaciones de Servicio proti Komisiji

(Zadeva T-146/03)

„Državne pomoči – Španska ureditev, ki določa ukrepe v korist kmetijskega sektorja po dvigu cen goriva – Formalni postopek preverjanja, določen v členu 88(2) ES – Odločba, v kateri je ugotovljeno, da neki ukrepi niso pomoči – Ničnostna tožba – Dopustnost – Procesno upravičenje – Obveznost obrazložitve“

1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo (člena 88(2) ES in 230(4) ES) (Glej točke od 40 do 47, 49, 51 in od 54 do 56.)

2. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg (člena 87(1) ES in 253 ES) (Glej točke 78, 79 in 92.)

Predmet

Predlog za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/293/ES z dne 11. decembra 2002 o ukrepih v korist kmetijskega sektorja, ki jih je izvajala Kraljevina Španija po dvigu cen goriva (UL 2003, L 111, str. 24).

Izrek

1) Člen 1 Odločbe Komisije 2003/293/CE z dne 11. decembra 2002 o ukrepih v korist kmetijskega sektorja, ki jih je izvajala Kraljevina Španija po dvigu cen goriva, se razglasi za ničen v delu, v katerem je navedeno, da ukrepi pomoči kmetijskim zadrugam, ki jih določa Real Decreto-Ley 10/2000 de medidas urgentes de apoyo a los sectores agrario, pesquero y del transporte (kraljevi dekret - zakon o nujnih ukrepih pomoči kmetijskim sektorjem, ribolova in prometa), niso pomoči v smislu člena 87(1) ES.

2) Komisija poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške tožečih strank.
2.

Konkurenca — Globe — Znesek — Določitev — Zahteva po upoštevanju prometa zadevnih podjetij in zagotavljanju sorazmernosti glob s tem prometom — Neobstoj — Zahteva po upoštevanju majhnosti ali v en proizvod usmerjene dejavnosti zadevnega podjetja — Neobstoj (Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03) (Glej točke od 83 do 85, 88 in od 93 do 95.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo (člen 230(4) ES; Odločba Komisije 2003/245) (Glej točke od 42 do 46 in od 49 do 53.)

2. Ribištvo – Skupna strukturna politika – Večletni usmerjevalni programi (Odločba Sveta 97/413, člena 4(2) in 9; Odločba Komisije 2003/245) (Glej točke 84 in 85, od 87 do 89 ter 117.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/245/ES z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je Komisija prejela za povečanje ciljev večletnega usmerjevalnega programa IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov (UL L 90, str. 48), v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena zahteva za povečanje zmogljivosti plovila Atlantean.

Izrek

Izrek

1) Odločba Komisije 2003/245/ES z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je Komisija prejela za povečanje ciljev večletnega usmerjevalnega programa IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov, se razglasi za nično, ker se nanaša na plovilo Atlantean tožeče stranke.

2) Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila tožeča stranka.

3) Irska nosi svoje stroške.
Keywords

Summary



Keywords

Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Sklep 2001/822 o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj – Odločba, s katero je bila zavrnjena odobritev izjeme v skladu z navedenim sklepom glede pravil o poreklu, ki se uporabljajo za sladkor z Nizozemskih Antilov – Kršitev obveznosti obrazložitve

(člen 253 ES; Sklep Sveta 2001/822/ES, Priloga III, člen 37; Odločba Komisije 2003/34)

Summary

Obrazložitev, ki se zahteva v členu 253 ES, mora biti prirejena za naravo obravnavanega akta, razlogovanje institucije, avtorja akta, pa mora biti izraženo jasno in nedvoumno, tako da se stranke lahko seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa in da lahko pristojno sodišče izvrši svoj nadzor. Zahtevo za obrazložitev je treba presojati glede na okoliščine posameznega primera, predvsem glede na vsebino akta, naravo razlogov, na katere se sklicuje, in interes, ki bi ga lahko imeli naslovniki oziroma drugi subjekti, ki jih akt neposredno in individualno zadeva. Ne zahteva pa se, da obrazložitev pojasni vse upoštevne dejanske in pravne elemente v ukrepu, v katerem je treba vprašanje, ali je obrazložitev posameznega akta v skladu z zahtevami iz člena 253 ES, presoditi ne samo glede na njegovo besedilo, ampak tudi glede na njegov kontekst in glede na celoto pravnih pravil, ki urejajo zadevno področje.

Odločba Komisije, s katero je bila zavrnjena odobritev izjeme v skladu s Sklepom 2001/822 o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj (ČDO) glede pravil o poreklu, ki se uporabljajo za sladkor z Nizozemskih Antilov, in na podlagi katere ni mogoče, prvič, dovolj jasno določiti razlogov, ki so Komisijo pripeljali do ugotovitve, da bi bilo mogoče s pravili o kumulaciji porekla rešiti problem in da uporaba sladkorja iz Gvajane proizvajalca ne bi pripeljala do tega, da bi opustil svojo dejavnost, drugič, ugotoviti, ali je Komisija člen 37(3)(b) Priloge III k Sklepu ČDO glede pogojev za odobritev izjeme glede pravil o poreklu uporabila ali ne, ter, nazadnje, ugotoviti način izračuna, ki ga je Komisija uporabila glede vrednosti, ki je bila dodana sladkorju iz Gvajane v okviru morebitne uporabe člena 37(7) te priloge, ne izpolnjuje zahtev iz člena 253 ES.

(Glej točke 20, 42, 43, 45 in 49.)
Prepoved iz člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti velja za besedni znak ROCKBASS, za katerega je bila zahtevana registracija za „naprave za zvočno tehniko, mešalne mize, naprave za zvočne efekte, ojačevalce, omarice za zvočnike, aktivne omarice za zvočnike, zaboje, kovčke in vreče, ki so prilagojeni navedenim napravam“, „glasbene inštrumente, zlasti kitare, električne kitare, basovske kitare, akustične kitare, dodatke za kitare, in sicer strune, vijake in pasove; zaboje, kovčke in vreče, ki so prilagojeni navedenim proizvodom“ ter „zaboje, kovčke in vreče“ iz razredov 9, 15 in 18 Nicejskega aranžmaja, ker je povezava med navedenim znakom in značilnostmi vseh proizvodov iz zahteve za registracijo z vidika angleško govoreče javnosti, sestavljene iz profesionalnih in amaterskih glasbenikov, ki nimajo nujno posebnih tehničnih znanj, dovolj tesna.

(Glej točke 52, 53 in 75.)
Zadeva T-33/03

Osotspa Co. Ltd

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prejšnji figurativni znamki, nacionalna in znamka Skupnosti, SHARK — Prijava besedne znamke Skupnosti Hai — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94“

Sodba Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 9. marca 2005 II-765

Povzetek sodbe

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke, kije registrirana za enako ali podobno blago ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Besedni znak Hai in figurativni znamki SHARK

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

Za povprečnega potrošnika Evropske unije in natančneje za avstrijskega potrošnika, ni podana verjetnost zmede med besednim znakom Hai, katerega registracija kot znamke Skupnosti se zahteva med drugim za proizvode iz razredov 5, 32 in 33 v smislu Nicejskega aranžmaja, in figurativnima znamkama SHARK s posebno grafiko, katere črke so v stilizirani pisavi, tako da znak v celoti spominja na obliko morskega psa, ki sta bili prej registrirani v Avstriji kot znamka Skupnosti za enake ali podobne proizvode, in sicer „brezalkoholne pijače; sirupi in drugi pripravki za proizvodnjo pijač“ iz razreda 32 tega aranžmaja, ker — ob tem da imata prejšnji znamki lasten razlikovalen učinek -pomembne vidne in fonetične razlike med zadevnimi znamkami zelo oslabijo njihovo pojmovno podobnost, pri kateri je nujno potreben predhoden prevod, tako da stopnja podobnosti med temi znamkami ni dovolj visoka, da bi lahko presodili, da bi javnost lahko mislila, da zadevni proizvodi izvirajo iz istega podjetja ali iz ekonomsko povezanih podjetij.

(Glej točke 38, 46, 60, 62, 64 in 65.)
Sodba Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 26. januarja 2006 − Stadtwerke Schwäbisch Hall in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-92/02)

„Državna pomoč – Sistem davčne oprostitve, ki se uporablja za rezerve, ki so jih oblikovale nuklearne centrale s sedežem v Nemčiji z namenom odstranitve svojih radioaktivnih odpadkov in dokončnega zaprtja svojih objektov – Odločba o ugotovitvi neobstoja državne pomoči na koncu predhodne faze preiskave – Ničnostna tožba“

1. Državne pomoči – Načrtovane pomoči – Preiskava s strani Komisije – Predhodna faza in kontradiktorna faza (člen 88(2) in (3) ES) (Glej točke od 46 do 56.)

2. Državne pomoči – Pojem – Selektivnost ukrepa (člen 87(1) ES) (Glej točke od 67 do 93, od 96 do 102 in od 108 do 114.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2001)3967 konč. z dne 11. decembra 2001 o ugotovitvi, da nemški sistem davčne oprostitve za rezerve, ki so jih oblikovale nuklearne centrale z namenom odstranitve svojih radioaktivnih odpadkov in dokončnega zaprtja svojih objektov, ne pomeni državne pomoči v smislu člena 87(1) ES.

Izrek

Tožba se zavrne.
47

Sodišče je tako odločilo, da podjetje praviloma ne more vložiti tožbe za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, ki prepoveduje sektorski sistem pomoči, če ga ta odločba zadeva samo zaradi njegove pripadnosti zadevnemu sektorju in statusa morebitnega prejemnika iz navedenega sistema. Taka odločba je namreč za tožeče podjetje splošni ukrep, ki se uporablja za objektivno določene položaje in ima pravne učinke za kategorijo oseb, ki so določene splošno in abstraktno (glej sodbi Sodišča z dne 2. februarja 1988 v združenih zadevah Van der Kooy in drugi proti Komisiji, 67/85, 68/85 in 70/85, Recueil, str. 219, točka 15, in zgoraj navedeno sodbo Alzetta, točka 37 in navedena sodna praksa).
63

Glede vizualne in fonetične ravni je treba poudariti, da v dveh oblikah prejšnje znamke iz točke 59 zgoraj besedni element „linderhof“ zavzema pretežni del Besedni element, ki je sestavljen iz izraza „vita somnium breve“ tu zavzema sekundarno mesto, ker je napisan s precej manjšimi črkami, kot so tiste, uporabljene za besedo „linderhof“. Ta besedni element je torej spremljajoč v razmerju do prevladujočega besednega elementa „linderhof“ (glej v tem smislu sodbo Sodišča prva stopnje z dne 23. oktobra 2002 v zadevi Oberhauserproti UUNT - Petit Liberto (Fifties), T-104/01, Recueil, str. II-4359, točka 36). V zvezi z besednimi elementi „trocken“ in „sekt“ je treba poudariti, da povprečni nemški potrošnik takoj razume, da so namenjene temu, da nakažejo, da gre za suho ali peneče vino. V tej meri so ti elementi prav tako spremljajoči v razmerju do elementa „linderhof“. Končno, kar zadeva figurativne elemente obeh oblik prejšnje znamke iz točke 59 zgoraj, so le okrasni. Tako nimajo druge narave, kot da oslabijo pretežnost elementa „linderhof.“
3.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Odločba Komisije, s katero je ta ugotovila združljivost državne pomoči s skupnim trgom, ne da bi začela formalni postopek preiskave — Tožbe zadevnih strank v smislu člena 88(2) ES — Dopustnost — Pogoji (člen 88(2) in (3) ES ter člen 230, četrti odstavek, ES) (Glej točke 60 in od 70 do 72.)
Za povprečnega nemškega potrošnika ni podana verjetnost zmede med besednim znakom CALPICO, katerega registracija kot znamke Skupnosti se zahteva za „mineralne vode in sodavice ter druge brezalkoholne pijače, zlasti pijače za fiziološko rabo; sadne pijače in sadni sokovi, kakor tudi sirupi in drugi pripravki za proizvodnjo pijač“ iz razredov 29, 30 in 32 v smislu Nicejskega aranžmaja, in besedno znamko CALYPSO, ki je bila prej v Nemčiji registrirana za „sadne praške in druge pripravke za izdelavo brezalkoholnih pijač (vsi taki proizvodi, ne glede na obliko trenutnih proizvodov)“ iz razreda 32 v smislu Nicejskega aranžmaja, saj kljub dejstvu, da so proizvodi, označeni z nasprotujočimi si znamkami, deloma enaki in deloma zelo podobni, vidna razlika in jasne fonetične ter konceptualne razlike med nasprotujočimi si znamkami pri upoštevni javnosti odstranijo vsakršno verjetnost zmede med temi znamkami, tudi če zadevni potrošnik tem znamkam ne namenja posebne pozornosti.

(Glej točke 45, 54 in 55.)
(Glej točke 39 in od 46 do 47.)

Dejansko v Uredbi št. 4253/88 ni določbe s prepovedjo, da države članice pooblastijo osebo zasebnega prava, zlasti tisto, ki predlaga izvedbo projekta, za obravnavo zahtev za finančno pomoč in prejem plačil v smislu člena 14(1) in 21 (1) te Uredbe, ki ga financira Komisija s sredstvi financiranja Skupnosti. To drži zlasti zato, ker se zadevni finančni projekt le postransko nanaša na javne interese države članice, ki je prejemnica sredstev Skupnosti.

V primeru, da je prejemnik finančne pomoči „imenovani organ“ Skupnosti v smislu člena 24(1) Uredbe št. 4253/88 o izvedbi Uredbe (EGS) št 2052/88 v zvezi z medsebojno koordinacijo investicij različnih strukturnih skladov po eni strani ter po drugi strani med slednjimi in investicijami Evropske investicijske banke ter drugimi obstoječimi finančnimi instrumenti, se Komisija pred sprejetjem odločbe o ukinitvi finančne pomoči ni dolžna posvetovati z zadevno državo članico, kajti ta določba ji dopušča možnost, da v zvezi z ukinitvijo zadevnih finančnih sredstev državo članico ali imenovane organe pozove k temu, da v določenem roku podajo svojo izjavo.

Komisija ne krši načela sorazmernosti, če po tem, ko je ugotovila, da projekt v zvezi z organizacijo mednarodnega strokovnega sejma v sektorju tekstila in oblačil, ki ga je predlagal prejemnik finančnih sredstev, ni bil izveden v načrtovanem obdobju, v skladu s členom 24 Uredbe št. 4253/88 o izvedbi Uredbe (EGS) št. 2052/88 v zvezi z medsebojno koordinacijo investicij različnih strukturnih skladov po eni strani ter po drugi strani med slednjimi in investicijami Evropske investicijske banke ter drugimi obstoječimi finančnimi instrumenti, sklene, da v celoti ukine finančno pomoč in zahteva vrnitev plačanega predujma.

Ob upoštevanju dejstva, da je bila obveznost dejanske izvedbe tega projekta bistvena dolžnost tožeče stranke in s tem pogoj za dodelitev finančne pomoči, je ta prejemnik izgubil vso pravico za zadevno finančno pomoč, ker načrtovani sejem ni bil nikoli niti delno realiziran. Delno financiranje s strani Komisije bi bilo možno pod predpostavko delne izvedbe projekta.

(Glej točke od 59 do 60 in od 67 do 68.)
131

Prvič, treba je poudariti, da so stopnje predelave, določene v prilogi I k členu 6 uredbe o embalažah, izračunane kot odstotek od celotne količine materiala, danega na trg, ki je bil dejansko zbran in predelan, in ne na podlagi števila in vrste zadevnih embalaž, ne glede na to, ali so označene z logotipom, ki označuje kolektivni sistem. Točka 1(1) priloge I k členu 6 uredbe tako določa, da morajo proizvajalci in distributerji embalaž izpolniti zahteve v zvezi s predelavo embalaž, ki so jih dali na trg, in da enako velja za upravljavce kolektivnih sistemov v zvezi z embalažami, glede katerih proizvajalci ali distributerji sodelujejo v teh sistemih. V zvezi s tem je v točki 1(2) priloge I k členu 6 uredbe določeno, da so količine zadevnih embalaž določene kot „odstotek od celotne količine“ ne glede na to, ali gre za embalaže, ki jih da na trg proizvajalec ali distributer, ali za embalaže, glede katerih proizvajalec ali distributer sodeluje v kolektivnem sistemu. Poleg tega za individualne in kolektivne sisteme od 1. januarja 2000 veljajo enake stopnje predelave na material (uvodna izjava 19 izpodbijane odločbe).
42

Komisija je v dopisu z dne 10. marca 2004 pojasnila, da je imela tožeča stranka med upravnim postopkom vpogled v dokumente, na katerih je temeljilo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in ki so mu bili priloženi. Sklicevala se je tudi na 65 „podspisov“, ki so sestavljali spis in od katerih jih je 22 prišlo s sedeža tožeče stranke ali ene od njenih hčerinskih družb (in sicer „podspisi“ št. od 2 do 14, od 24 do 27, od 50 do 52 in od 62 do 65 in del „podspisa“ št. 61). Po trditvah Komisije se je v postopku iz leta 1990 upoštevala obstoječa sodna praksa v zvezi s pravico do vpogleda v spis. Dodala je še, da po vnovičnem branju preiskovalnega spisa – celo s proučitvijo tega preiskovalnega spisa z vidika poznejše sodne prakse v zvezi s pravico do vpogleda v spis – na tej stopnji ni bilo dokazov, da so bile med upravnim postopkom kršene pravice do obrambe.
3.

Sporazum med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih mora, da bi bil združljiv s členoma 7 in 8 ter členom 52(1) Listine o temeljnih pravicah: (a) jasno in natančno določati podatke iz evidence podatkov o potnikih, ki jih je treba prenesti iz Evropske unije v Kanado; (b) določati, da bodo modeli in merila, uporabljeni v okviru samodejne obdelave podatkov iz evidence podatkov o potnikih, specifični in zanesljivi ter nediskriminatorni; določati, da bodo uporabljene podatkovne baze omejene na tiste, ki jih Kanada uporablja v povezavi z bojem proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem; (c) razen v okviru preverjanj v zvezi s predhodno določenimi modeli in merili, na katerih temeljijo samodejne obdelave podatkov iz evidence podatkov o potnikih, za uporabo teh podatkov s strani kanadskega pristojnega organa med bivanjem letalskih potnikov v Kanadi in po njihovem odhodu iz te države ter za kakršno koli razkritje navedenih podatkov drugim organom določati materialne in postopkovne pogoje, ki temeljijo na objektivnih merilih; to uporabo in to razkritje, razen v ustrezno utemeljenih nujnih primerih, pogojevati s predhodnim nadzorom, ki ga opravi bodisi sodišče bodisi neodvisen upravni organ, katerega odločitev, s katero se uporaba dovoli, se sprejme na podlagi obrazloženega predloga teh organov zlasti v okviru postopkov preprečevanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj; (d) omejevati hrambo podatkov iz evidence podatkov o potnikih po odhodu letalskih potnikov na podatke o potnikih, glede katerih obstajajo objektivni elementi, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da bi ti lahko pomenili tveganje z vidika boja proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem; (e) razkritje podatkov iz evidence podatkov o potnikih s strani kanadskega pristojnega organa javnim organom tretje države pogojevati s tem, da obstaja bodisi sporazum med Evropsko unijo in to tretjo državo, ki je enakovreden Sporazumu med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih, bodisi odločba Evropske komisije na podlagi člena 25(6) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov, ki zajema organe, ki se jim nameravajo razkriti podatki iz evidence podatkov o potnikih; (f) določati pravico do individualne obvestitve letalskih potnikov, če se med njihovim bivanjem v Kanadi ali po njihovem odhodu iz te države uporabijo podatki iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanje nanašajo, in če kanadski pristojni organ te podatke razkrije drugim organom ali posameznikom, in (g) zagotavljati, da nadzor nad pravili iz Sporazuma med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanašajo na varstvo letalskih potnikov v zvezi z obdelavo podatkov iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanje nanašajo, zagotavlja neodvisen nadzorni organ.