Zadeva C‑51/18

Evropska komisija

proti

Republiki Avstriji

„Neizpolnitev obveznosti države – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 2(1) – Upravna praksa, v skladu s katero je nadomestilo, ki se iz naslova sledne pravice dolguje avtorju izvirnega umetniškega dela, obdavčeno z DDV“

Povzetek – Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 19. decembra 2018

Usklajevanje davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Obdavčljive transakcije – Odplačne dobave blaga in storitev – Upravna praksa, v skladu s katero je nadomestilo, ki se iz naslova sledne pravice dolguje avtorju izvirnega umetniškega dela, obdavčeno z DDV – Nedopustnost

(Direktiva Sveta 2006/112, člen 2(1))

Država članica s tem, da je določila, da je nadomestilo, ki se na podlagi sledne pravice dolguje avtorju izvirnega umetniškega dela, obdavčeno z davkom na dodano vrednost, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 2(1) Direktive 2006/112 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost.

Iz ustaljene sodne prakse namreč izhaja, da je dobava blaga ali storitev opravljena za plačilo v smislu Direktive o DDV, samo če med dobaviteljem oziroma izvajalcem na eni strani in pridobiteljem oziroma prejemnikom na drugi strani obstaja pravno razmerje, v okviru katerega se izmenjajo vzajemne dajatve oziroma storitve, pri čemer plačilo, ki ga prejme dobavitelj oziroma izvajalec, pomeni dejansko protivrednost blaga, dobavljenega pridobitelju, oziroma storitve, opravljene za prejemnika.

Vendar se pravno razmerje, v okviru katerega se opravi nadaljnja prodaja izvirnega umetniškega dela, vzpostavi le med prodajalcem in kupcem, ne da bi imel obstoj sledne pravice v korist ustvarjalca tega dela vpliv na to razmerje. Zato ni mogoče šteti, da avtor tega dela, ker mu je priznana sledna pravica, s tem, da med drugim dopusti nadaljnjo prodajo, kakor koli, tudi posredno, sodeluje pri tej transakciji.

Najprej, stranki nadaljnje prodaje se namreč med sabo prosto dogovorita o tem, da bo prodajalec zadevno delo odsvojil, in o ceni, ki jo bo plačal kupec, ne da bi morala glede tega kakor koli zaprositi avtorja tega dela ali se z njim posvetovati. Zadnjenavedeni pa nima na voljo nobenega sredstva, ki bi mu omogočalo posredovati v tej nadaljnji prodaji, zlasti ne tako, da bi preprečil njeno izvedbo, če se z njo ne bi strinjal.

Dalje, avtor izvirnega umetniškega dela, ki je bilo prodano naprej, v skladu s členom 1(1) Direktive 2001/84 prejme nadomestilo, ki temelji na prodajni ceni ob nadaljnji prodaji tega dela, ki ga mora načeloma plačati prodajalec. Vendar je treba – ker je sledna pravica, do katere je upravičen avtor in ki zajema obveznost, da mu prodajalec plača znesek, ki je določen na podlagi te pravice, posledica volje zakonodajalca Evropske unije – ugotoviti, da se ta pravica ne uporabi v okviru katerega koli pravnega razmerja med avtorjem in prodajalcem.

Nazadnje, v skladu z voljo zakonodajalca Unije, izraženo v uvodni izjavi 3, prvi stavek, Direktive 2001/84, je namen sledne pravice zagotoviti, da imajo avtorji izvirnih del, za katere se uporabi ta direktiva, torej grafičnih in likovnih umetniških del, ekonomsko korist od uspešnosti svojih izvirnih umetniških del. Iz tega izhaja, da ta zakonodajalec nikakor ne določa, da bi lahko navedeni avtorji sodelovali pri nadaljnji prodaji svojih del, temveč jim zgolj priznava pravico do koristi od ekonomskega rezultata dejanj nadaljnje prodaje, potem ko se ta izvedejo.

(Glej točke 44, od 47 do 50, 60 in točko 1 izreka.)