Keywords

Summary



Keywords

1. Ekonomsko-socialna kohezija – Evropski sklad za regionalni razvoj – Odločba o zmanjšanju finančne pomoči

(Uredba Sveta št. 4253/88, členi od 24 do 26)

2. Ekonomsko-socialna kohezija – Evropski sklad za regionalni razvoj – Odločba o zmanjšanju finančne pomoči

(Uredba Sveta št. 4253/88, členi od 24 do 26)

3. Pritožba – Razlogi – Dokazi, prvič predloženi v okviru pritožbe – Nedopustnost

(Poslovnik Sodišča, člena 42(2) in 118; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 66(1), prvi pododstavek)

4. Ekonomsko-socialna kohezija – Evropski sklad za regionalni razvoj – Odločba o zmanjšanju finančne pomoči

(Uredba Sveta št. 4253/88, člen 24)

Summary

1. Člen 24(1) Uredbe št. 4253/88 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj na eni strani ter z Evropsko investicijsko banko in drugimi finančnimi instrumenti na drugi strani določa, da če izvedba ukrepa pomoči ne upravičuje dela ali celote finančne pomoči, ki je bila zanj dodeljena, Komisija ustrezno preuči primer v okviru partnerstva tako, da od države članice oziroma organov, ki jih ta določi za izvedbo dejavnosti, zahteva, da v določenem roku predložijo pripombe. Člena 25 in 26 te uredbe določata pravila o nadzoru in spremljanju uporabe navedene pomoči, ki jih je treba izvajati v okviru partnerstva med državami članicami in Komisijo. Te določbe in zlasti navedeni člen 24 ne določajo, da morajo imeti podjetja, ki so prejemniki finančne pomoči, oziroma posredniki, ki imajo nalogo upravljanja globalnih nepovratnih sredstev, možnost podati izjavo v fazi, v kateri Komisija pregleduje izvedbo ukrepa pomoči z namenom, da bo morebiti spremenila znesek te pomoči.

Zato čeprav je treba v vseh postopkih, ki so uvedeni proti neki osebi in bi lahko pripeljali do zanjo škodljivega akta, uporabiti celo taka postopkovna pravila, ki jih zakonodajalec ni izrecno določil, če je njihova uporaba nujna za zagotovitev spoštovanja temeljnih načel, kot je varstvo pravice do obrambe, se na to načelo ne more sklicevati posrednik, ki ima nalogo upravljanja globalnih nepovratnih sredstev, da bi z njim iz veljavnih določb, zlasti iz navedenih členov 25 in 26, izpeljal pravico do izjave v fazi, v kateri Komisija preučuje zakonitost zadevne pomoči Skupnosti.

Zato v postopku, ki lahko pripelje do odločbe o zmanjšanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj, ki je dodeljena v korist globalnih nepovratnih sredstev za izvedbo podpornih ukrepov malim in srednjim podjetjem (MSP) v določenih regijah države članice in za katero veljajo določbe Uredbe št. 4253/88 glede nadzora in vrednotenja izvajanja, splošno načelo pravice do obrambe Komisiji ne nalaga obveznosti, naj pridobi izjavo od zadevnih MSP niti a fortiori od posrednika, ki je imel nalogo upravljanja globalnih nepovratnih sredstev.

(Glej točke od 85 do 87, 89.)

2. Iz tega sledi, da iz ureditve, določene z Uredbo št. 4253/88 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj na eni strani ter z Evropsko investicijsko banko in drugimi finančnimi instrumenti na drugi strani, nikakor ne izhaja obveznost Komisije, da med postopkom nadzora predloži ugovore, preden izda odločbo o zmanjšanju, začasnem prenehanju ali ukinitvi pomoči.

Prejemniki pomoči in – kadar gre za globalna nepovratna sredstva – posredniki so edini odgovorni za zadevni ukrep. Zato ni mogoče šteti, da to, da Komisija morda ni opozorila na nepravilnosti pri izvajanju tega ukrepa, izključuje ali omejuje tako odgovornost. Čeprav se Komisija pri izvajanju pristojnosti nadzora ne sme omejiti samo na izvajanje funkcije podpore za izvedbo pomoči Skupnosti, ampak mora glede na sistem partnerstva, na katerem temelji ureditev, določena z Uredbo št. 4253/88, če odkrije nepravilnosti, ki so jih storila zadevna podjetja, na to opozoriti pristojne organe, v teh okoliščinah dejstvo, da tega v obravnavanem primeru ni storila, ne vpliva na zakonitost sporne odločbe.

(Glej točke od 101 do 103.)

3. Izkrivljanje dokazov je podano, če se zdi presoja obstoječih dokazov brez uporabe novih dokazov očitno napačna. Vendar je okviru pritožbe pristojnost Sodišča omejena na preizkus, kako je Splošno sodišče presodilo tožbene razloge, ki jih je obravnavalo. Če bi namreč stranka pred Sodiščem lahko prvič navedla razlog, ki ga ni navedla pred Splošnim sodiščem, bi ji to omogočalo, da Sodišču, katerega pristojnost je pri odločanju o pritožbah omejena, predloži zadevo, katere predmet je širši od tistega, o katerem je odločalo Splošno sodišče.

Poleg tega v skladu s členom 66(1), prvi pododstavek, Poslovnika Splošnega sodišča to določi, katere pripravljalne ukrepe je treba izvesti. Vendar lahko le sodišče, ki odloča o glavni stvari, ugotovi, ali je treba dopolniti podatke, ki so mu na voljo v zadevi, o kateri odloča, in izvaja presojo dokazov, razen če gre za očitno izkrivljenje navedenih dokazov. Zato to, da Splošno sodišče ni zahtevalo vložitve dokumenta v spis, ni kršitev postopkovnih pravil, če zainteresirana stranka ni zahtevala predložitve dokumentov.

(Glej točke 114, 118, 119.)

4. Člen 24 Uredbe št. 4253/88 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj na eni strani ter z Evropsko investicijsko banko in drugimi finančnimi instrumenti na drugi strani daje Komisiji pooblastilo za zmanjšanje finančne pomoči, če je bil ukrep opravljen nepravilno in ne upravičuje dodelitve celotne pomoči. Komisija pri sprejetju odločbe, ki temelji na navedenem členu 24, ni dolžna zahtevati povrnitve celotne finančne pomoči, temveč lahko določi, kolikšen delež te pomoči ji je treba povrniti. Komisija mora to diskrecijsko pravico izvrševati ob upoštevanju načela sorazmernosti, tako da subvencije, katerih povrnitev zahteva, niso nesorazmerne s storjenimi nepravilnostmi.

Okoliščina, da je nepravilna izvedba ukrepa zaradi nespoštovanja roka za prenehanje pomoči Skupnosti posledica nepravilne razlage upoštevnih pravil, in ne goljufija v škodo Skupnosti, ne upravičuje sama po sebi tega, da bi moral biti znesek zmanjšanja pomoči manjši od zneska, za katerega se je odločila Komisija. Čeprav se namreč zaradi goljufije poveča znesek, za katerega se zmanjša prvotno dodeljena pomoč, pa neobstoj goljufije ni razlog, iz katerega bi se ohranila pomoč, ki ni bila uporabljena skladno z veljavnimi predpisi.

(Glej točke 128, 129, od 132 do 134.)