Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (tretji senat) 
z dne 17. decembra 2020 * 
„Predhodno odločanje – Obdavčenje – Davek na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006 /112/ES –  
Oprostitev lizinga nepremičnin ali dajanja nepremičnin v najem – Nacionalna ureditev, v skladu  
s katero je dobava toplote, ki jo skupnost etažnih lastnikov opravlja za etažne lastnike, ki so del te  
skupnosti, oproščena plačila DDV“  
V zadevi C-449/19, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Finanzgericht Baden-Württemberg (finančno sodišče nemške zvezne dežele Baden-Württemberg, 
Nemčija) z odločbo z dne 12. septembra 2018 , ki je na Sodišče prispela 13. junija 2019 , v postopku 
WEG Tevesstraße 
proti 
Finanzamt Villingen-Sc hwenningen, 
SODIŠČE (tretji senat), 
v sestavi A. Prechal, predsednica senata, K. Lenaerts, predsednik Sodišča v funkciji sodnika tretjega  
senata, N. Wahl, F. Biltgen (poročevalec), sodnika, in L. S. Rossi, sodnica,  
generalni pravobranilec: M. Bobek,  
sodni tajnik: A. Calot Escobar,  
na podlagi pisnega postopka,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:  
– za nemško vlado J. Möller in S. Eisenberg, agenta, 
– za Evropsko komisijo J. Jokubauskaitė in L. Mantl, agenta, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 10. septembra 2020 
izreka naslednjo 
* Jezik postopka: nemščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :1038 1 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Direktive Sveta 2006 /112/ES z dne 
28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006 , L 347, str. 1), kakor je 
bila spremenjena z Direktivo Sveta 2009 /162/EU z dne 22. decembra 2009 (UL 2010 , L 10, str. 14) (v 
nadaljevanju: Direktiva o DDV). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med skupnostjo etažnih lastnikov WEG Tevesstraße (v 
nadaljevanju: WEG Tevesstraße), ki jo sestavljajo družba z omejeno odgovornostjo, javni organ in 
občina, ter Finanzamt Villingen-Schwenningen (davčni urad Villingen-Schwenningen, Nemčija; 
v nadaljevanju: Finanzamt) zaradi določitve odbitka vstopnega davka na dodano vrednost (DDV), ki se 
nanaša stroške pridobitve in obratovanja naprave za soproizvodnjo toplote in električne energije za 
leto 2012 . 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 Člen 2(1)(a) Direktive o DDV določa: 
„Predmet DDV so naslednje transakcije: 
(a) dobave blaga, ki jih davčni zavezanec, ki deluje kot tak, opravi na ozemlju države članice za 
plačilo“. 
4 Člen 9(1) Direktive o DDV določa: 
„‚Davčni zavezanec‘ je vsaka oseba, ki kjerkoli neodvisno opravlja kakršno koli ekono msko dejavnost, 
ne glede na namen ali rezultat te dejavnosti. 
‚Ekono mska dejavnost‘ je vsaka dejavnost proizvajalcev, trgovcev ali oseb, ki opravljajo storitve, 
vključno z rudarskimi in kme tijskimi dejavnostmi ter dejavnostmi samostojnih poklicev. Za 
ekono msko dejavnost se šteje predvsem izkoriščanje premoženja v stvareh ali pravicah, ki je 
namenjeno trajnemu doseganju dohodka.“ 
5 Člen 14(1) Direktive o DDV določa: 
„‚Dobava blaga‘ pomeni prenos pravice do razpolaganja s premoženjem v stvareh kot lastnik.“ 
6 Člen 15(1) Direktive o DDV določa: 
„Kot premoženje v stvareh se štejejo tudi električna energija, plin, toplota ali energija za hlajenje in 
podobno.“ 
7 Člen 135(1)(l) Direktive o DDV določa: 
„Države članice oprostijo naslednje transakcije: 
[…] 
(l) lizing nepremičnin ali dajanje nepremičnin v najem.“ 
ECLI:EU:C:2020 :1038 2 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
8 Člen 136 Direktive o DDV določa: 
„Države članice oprostijo naslednje transakcije: 
(a) dobave blaga, ki se v celoti uporabi za dejavnost, oproščeno po členih 132, 135, 371, 375, 
376 in 377, členu 378(2), členu 379(2) in členih 380 do 390b, če za to blago ni bilo mogoče 
uveljavljati pravice do odbitka; 
(b) dobave blaga, če za to blago ob pridobitvi ali uporabi ni bilo mogoče uveljavljati pravice do odbitka 
DDV na podlagi člena 176.“ 
Nemško pravo 
9 Člen 1(1), točka 1, Umsatzsteuergesetz (zakon o prometnem davku) z dne 21. februarja 2005 (BGBl. 
2005 I, str. 386) v različici, ki se uporablja v sporu o glavni stvari (v nadaljevanju: UStG), določa: 
„Predmet prometnega davka so te transakcije: 
1. dobave in druge storitve, ki jih podjetnik v okviru svojega podjetja opravlja na ozemlju države za 
plačilo. […]“ 
10 V skladu s členom 4, točka 13, UStG so plačila DDV oproščene „storitve, ki jih skupnosti etažnih 
lastnikov […] opravljajo za etažne lastnike in lastnike posameznih nestanovanjskih delov 
nepremičnine, če gre za prepustitev solastnine v uporabo, njeno vzdrževanje, popravila in drugo 
upravljanje ter dobavo toplote in podobnih storitev.“ 
11 Člen 9(1) UStG določa, da se gospodarski subjekt lahko odpove oprostitvi, določeni v navedenem 
členu 4, točka 13, če je transakcija opravljena za podjetje drugega gospodarskega subjekta. 
12 Člen 15(1), (2) in (4) UStG med drugim določa: 
„(1) Podjetnik lahko odbije te zneske vstopnega davka: 
1. zakonsko dolgovani davek za dobave in druge storitve, ki jih drug podjetnik opravi za njegovo 
podjetje. 
[…] 
(2) Odbitek vstopnega davka se ne uporablja za dobave blaga, uvoz blaga in pridobitev blaga 
v Skupnosti ali za druge storitve, ki jih podjetnik uporablja za te transakcije: 
1. oproščene transakcije;  
[…]  
(4) Če podjetnik blago, ki je bilo za njegovo podjetje dobavljeno, uvoženo ali pridobljeno znotraj 
Skupnosti, ali drugo storitev le delno uporablja za izvajanje transakcij, za katere je odbitek vstopnega 
davka izključen, del vstopnega davka, ki ga je treba gospodarsko pripisati transakcijam, za katere je 
pravica do odbitka izključena, ni odbiten […]“ 
ECLI:EU:C:2020 :1038 3 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje 
13 WEG Tevesstraße je leta 2012 na zemljišču, ki je v lasti etažnih lastnikov te skupnosti, zgradila napravo 
za soproizvodnjo toplote in električne energije (v nadaljevanju: naprava SPTE). Električna energija, ki jo 
je ustvarila ta naprava, je bila dobavljena elektroenergetskem u podjetju, proizvedena toplota pa je bila 
dobavljena etažnim lastnikom navedene skupnosti. WEG Tevesstraße je zaprosila za odbitek DDV in 
od Finanzamt iz tega naslova zahtevala znesek, ki ustreza vstopnemu DDV v višini 19.765,17 EUR za 
stroške pridobitve in obratovanja navedene naprave za leto 2012 . 
14 Finanzamt je decembra 2014 izdal odločbo o odmeri DDV za leto 2012 , s katero je priznal odbitek 
vstopnega DDV za znesek v zvezi s proizvodnjo električne energije, ki naj bi ustrezal 28 % zahtevanega 
zneska, vendar je zavrnil odbitek vstopnega DDV za znesek v zvezi s proizvodnjo toplote, ki naj bi 
ustrezal 72 % zahtevanega zneska. Finanzamt je v utemeljitev svoje odločbe navedel, da je dobava 
toplote, ki jo skupnost etažnih lastnikov dobavlja lastnikom te skupnosti, v skladu s členom 4, 
točka 13, UStG transakcija, oproščena plačila DDV. 
15 Potem ko je Finanzamt zavrnil ugovor, ki ga je vložila WEG Tevesstraße, je ta pri predložitvenem 
sodišču vložila tožbo za odbitek vstopnega DDV glede zneska, ki ustreza proizvodnji toplote. 
V utemeljitev tožbe v bistvu trdi, da je navedena določba UStG v nasprotju s pravom Unije, saj 
Direktiva o DDV ne vsebuje nobene določbe, ki bi omogočala oprostitev dobave toplote, ki jo 
skupnost etažnih lastnikov opravi tem lastnikom. 
16 Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da predložitveno sodišče tako kot del nemške 
doktrine dvomi o tem, ali oprostitev, določena v členu 4, točka 13, UStG, lahko temelji na 
členu 135(1)(l) Direktive o DDV in ali torej Direktiva o DDV taki nacionalni ureditvi nasprotuje ali 
ne. 
17 V teh okoliščinah je Finanzgericht Baden-Württemberg (finančno sodišče nemške zvezne dežele 
Baden-Württemberg, Nemčija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to 
vprašanje: 
„Ali je treba določbe Direktive [o DDV] razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, v skladu 
s katero je dobava toplote, ki jo skupnosti etažnih lastnikov opravljajo za etažne lastnike, oproščena 
DDV?“ 
Vprašanje za predhodno odločanje 
18 Predložitveno sodišče z vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali je treba člen 135(1)(l) 
Direktive o DDV razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je dobava toplote, 
ki jo skupnost etažnih lastnikov opravlja za etažne lastnike, ki so del te skupnosti, oproščena plačila 
DDV. 
19 Najprej je treba poudariti, kot je generalni pravobranilec to storil v točki 20 sklepnih predlogov, da je 
treba za to, da se predložitvenemu sodišču da koristen odgovor, upoštevati dejanske in pravne 
elemente, ki so značilni za ta predlog. 
20 Glede tega je treba ugotoviti, da postavljeno vprašanje temelji na predpostavki, da je dejavnost iz 
postopka v glavni stvari transakcija, ki je predmet DDV, v smislu člena 2(1)(a) Direktive o DDV. 
21 Najprej, ta predpostavka je dejansko podprta s predmetom vprašanja za predhodno odločanje. 
Oprostitve, določene z Direktivo o DDV, se namreč lahko uporabijo samo za dejavnosti, ki spadajo na 
področje uporabe te direktive (glej v tem smislu sodbe z dne 11. junija 1998 , Fischer, C-283/95, 
EU:C:1998 :276, točka 18; z dne 29. aprila 2004 , EDM, C-77/01, EU:C:2004 :243, točka 59, in z dne 
ECLI:EU:C:2020 :1038 4 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
13. marca 2008 , Securenta, C-437/06, EU:C:2008 :166, točka 26), tako da če dobava toplote iz postopka 
v glavni stvari ne spada na področje uporabe Direktive o DDV, se vprašanje, ali ta direktiva nasprotuje 
oprostitvi, kot je ta iz člena 4, točka 13, UStG, ne postavlja. Poleg tega to predpostavko potrjuje 
okoliščina, da predložitveno sodišče v svojem predlogu za sprejetje predhodne odločbe izrecno omenja 
člen 2(1)(a) Direktive o DDV. 
22 Dalje, kot izhaja iz stališč nemške vlade, je nemški zakono dajalec menil, da je oprostitev iz člena 4, 
točka 13, UStG nujna, ker so storitve in dobave, ki jih skupnosti etažnih lastnikov opravijo v korist 
svojih članov, načeloma predmet DDV. 
23 Nazadnje, kot je predložitveno sodišče navedlo v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, je iz sodne 
prakse Bundesfinanzhof (zvezno finančno sodišče, Nemčija), natančneje iz sodbe z dne 20. septembra 
2018 , IV R 6/16 (ECLI:DE:BFH:2018 :U.200918 .IVR6.16.0, točka 56), razvidno, da dobava toplote za 
plačilo, ki jo skupnost etažnih lastnikov opravi svojim članom, pomeni dobavo, ki je predmet DDV na 
podlagi člena 1(1) UStG, vendar jo je treba oprostiti na podlagi člena 4, točka 13, UStG. 
24 Glede tega je treba spomniti, da Direktiva o DDV sicer določa zelo široko področje uporabe DDV, 
vendar se ta davek uporablja zgolj za gospodarske dejavnosti (sodba z dne 2. junija 2016 , Lajvér, 
C-263/15, EU:C:2016 :392, točka 20 in navedena sodna praksa). 
25 V skladu s členom 2(1)(a) Direktive o DDV, ki se nanaša na obdavčljive transakcije, so namreč plačilu 
DDV med drugim zavezane dobava blaga in storitev, ki jih davčni zavezanec kot tak za plačilo opravi 
vdržavi članici (sodba z dne 2. junija 2016 , Lajvér, C-263/15, EU:C:2016 :392, točka 21 in navedena 
sodna praksa). 
26 Glede dejavnosti iz postopka v glavni stvari, in sicer dobave toplote, je treba poudariti, da se v skladu 
s členom 15(1) Direktive o DDV toplota šteje za premoženje v stvareh. Iz tega sledi, da ta dejavnost 
pomeni dobavo blaga v smislu člena 14(1) te direktive. 
27 Glede vprašanja, ali je dobava opravljena za plačilo, je treba opozoriti, da je Sodišče večkrat razsodilo, 
da okoliščina, da je dobava blaga izvedena „za plačilo“ v smislu člena 2(1)(a) Direktive o DDV, 
vključuje obstoj neposredne zveze med dobavljenim blagom in prejetim plačilom. Takšna neposredna 
zveza obstaja le, če je med dobaviteljem in pridobiteljem pravno razmerje, v okviru katerega se 
izmenjajo vzajemne dajatve, pri čemer plačilo, ki ga prejme dobavitelj, pomeni dejansko protivrednost 
dobavljenega blaga. Poleg tega mora ta protivrednost imeti subjektivno vrednost, ki je dejansko prejeta 
in jo je mogoče izraziti v denarju (sodba z dne 13. junija 2018 , Gmina Wrocław, C-665/16, 
EU:C:2018 :431, točka 43 in navedena sodna praksa). 
28 V obravnavanem primeru je iz spisa, predloženega Sodišču, razvidno – kar pa mora preveriti 
predložitveno sodišče – da vsak etažni lastnik, ki je del WEG Tevesstraße, tej skupnosti plača 
protivrednost za oskrbo s toploto, katere znesek se določi glede na njegovo individualno porabo 
toplote, kot je ugotovljena na njegovem individualnem števcu. Če bi se po preverjanju izkazalo, da gre 
za tak položaj, bi bilo treba ugotoviti, da je bila dobava toplote iz postopka v glavni stvari opravljena „za 
plačilo“ v smislu člena 2(1)(a) Direktive o DDV. 
29 Glede pojma „zavezanec za DDV“ in čeprav se zdi, da predložitveno sodišče ne dvomi o statusu 
skupnosti etažnih lastnikov, kakršna je WEG Tevesstraße, kot zavezancu za DDV, je treba opozoriti, da 
v skladu s členom 9(1) Direktive o DDV „davčni zavezanec“ pomeni „vsako osebo, ki kjerkoli 
neodvisno opravlja kakršno koli ekono msko dejavnost, ne glede na namen ali rezultat te dejavnosti“. 
V skladu s sodno prakso Sodišča izrazi, uporabljeni v členu 9(1) Direktive o DDV, zlasti izraz „vsaka 
oseba“, pojem „davčni zavezanec“ opredeljujejo široko, s poudarkom na neodvisnosti pri opravljanju 
ekono mske dejavnosti, tako da se vse osebe, fizične ali pravne, javnega in zasebnega prava, in tudi 
ECLI:EU:C:2020 :1038 5 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
subjekti, ki nimajo pravne osebnosti, ki pa objektivno izpolnjujejo merila iz te določbe, štejejo za 
zavezance za plačilo DDV (glej v te smislu sodbo z dne 12. oktobra 2016 , Nigl in drugi, C-340/15, 
EU:C:2016 :764, točka 27 in navedena sodna praksa). 
30 Pri ugotavljanju neodvisnosti izvajanja ekono mske dejavnosti je treba preveriti, ali zadevna oseba svoje 
dejavnosti opravlja v svojem imenu, za svoj račun in na lastno odgovornost ter ali nosi gospodarsko 
tveganje, povezano z opravljanjem teh dejavnosti (sodba z dne 12. oktobra 2016 , Nigl in drugi, 
C-340/15, EU:C:2016 :764, točka 28 in navedena sodna praksa). 
31 Čeprav mora nazadnje nacionalno sodišče, ki je edino pristojno za presojo dejanskega stanja, ob 
upoštevanju preudarkov, navedenih v točkah 29 in 30 te sodbe, ugotoviti, ali je treba šteti, da skupnost 
etažnih lastnikov, kakršna je WEG Tevesstraße, „neodvisno“ opravlja dejavnost, kakršna je ta 
v postopku v glavni stvari, ki zajema proizvodnjo in trženje toplote, je Sodišče, ki mora 
predložitvenemu sodišču dati koristne odgovore, pristojno, da poda napotke na podlagi spisa 
v postopku v glavni stvari ter pisnih in ustnih stališč, ki so mu bila predložena, s katerimi se 
zadnjenavedenemu omogoči odločitev v konkretnem sporu, ki mu je predložen v odločanje. 
32 Glede tega je po eni strani, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 49 sklepnih predlogov, iz 
predložitvene odločbe razvidno, da je v nemškem pravu skupnost etažnih lastnikov, kakršna je WEG 
Tevesstraße, pravna oseba, ki je ločena od etažnih lastnikov, ki jo sestavljajo. Poleg tega podobni 
ekono mski interesi med skupnostjo etažnih lastnikov in zadevnimi lastniki ne zadostujejo za 
ugotovitev, da navedena skupnost zadevne dejavnosti ne opravlja „neodvisno“ v smislu člena 9(1) 
Direktive o DDV. 
33 Po drugi strani je res, da lahko v skladu s členom 11 Direktive o DDV vsaka država članica – pod 
pogojem posvetovanja s posvetovalnim odborom za DDV iz člena 398 te direktive – obravnava kot 
enega davčnega zavezanca osebe s sedežem na ozemlju te države članice, ki so, čeprav so pravno 
neodvisne, med seboj finančno, ekono msko in organizacijsko tesno povezane. Vendar v obravnavanem 
primeru ni treba preučiti tega člena 11, ker iz spisa, predloženega Sodišču, ni razvidno, da bi se nemška 
davčna uprava v postopku v glavni stvari sklicevala na davčno enoto v smislu te določbe. 
34 Pojem „ekono mska dejavnost“ je v členu 9(1), drugi pododstavek, Direktive o DDV opredeljen tako, da 
zajema vsako dejavnost proizvajalcev, trgovcev ali oseb, ki opravljajo storitve, vključno z rudarskimi in 
kme tijskimi dejavnostmi ter dejavnostmi samostojnih poklicev. Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da 
analiza te opredelitve kažena široko področje uporabe, ki ga zajema pojem „ekono mske dejavnosti“,in 
na objektivnost tega pojma v smislu, da se dejavnost obravnava sama po sebi, neodvisno od njenega 
namena ali rezultatov. Dejavnost je tako praviloma opredeljena kot „ekono mska“, če je trajna in se 
opravlja za plačilo, ki ga prejme tisti, ki je opravil transakcijo (glej v tem smislu sodbo z dne 
12. novembra 2009 , Komisija/Španija, C-154/08, neobjavljena, EU:C:2009 :695, točka 89 in navedena 
sodna praksa). 
35 Ob predpostavki, da dejavnosti, ki jih opravlja skupnost etažnih lastnikov, kakršna je WEG Tevesstraße, 
zajemajo opravljanje nalog, ki jih ima na podlagi nacionalne zakono daje, taka okoliščina sama po sebi 
ni upoštevna za opredelitev teh storitev kot ekono mskih dejavnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 
29. oktobra 2015 , Saudaçor, C-174/14, EU:C:2015 :733, točki 39 in 40). 
36 V obravnavanem primeru je dobava toplote posledica tega, da skupnost etažnih lastnikov WEG 
Tevesstraße obratuje napravo za SPTE. Kot je razvidno iz točke 28 te sodbe – kar mora preveriti 
predložitveno sodišče – ni sporno, da je bila protivrednost dobave toplote plačilo, ki so ga plačali etažni 
lastniki, ki so del te skupnosti. Prav tako ni sporno, da so bili prihodki, ki jih je tako prejela navedena 
skupnost, trajni. Poleg tega je iz predložitvene odločbe razvidno, da se električna energija, ki jo 
proizvede navedena naprava, dobavi elektroenergetskem u podjetju in da je bila protivrednost za to 
dobavo prav tako plačilo. 
ECLI:EU:C:2020 :1038 6 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
37 Iz besedila člena 9(1) Direktive o DDV in iz sodne prakse Sodišča je razvidno, da za to, da se šteje, da 
se izkoriščanje premoženja v stvareh ali pravicah izvaja zaradi doseganja dohodka, ni pomem bno, ali je 
namen tega izkoriščanja ustvarjanje dobička (sodba z dne 2. junija 2016 , Lajvér, C-263/15, 
EU:C:2016 :392, točka 35 in navedena sodna praksa). 
38 Iz tega sledi – kot je poleg tega potrjeno s predpostavko, na kateri temelji vprašanje za predhodno 
odločanje – da se Direktiva o DDV v obravnavanem primeru uporablja in da dobava toplote iz 
postopka v glavni stvari pomeni dobavo blaga, ki je načeloma predmet DDV v smislu člena 2(1)(a) te 
direktive. 
39 Po tem pojasnilu je treba na prvem mestu preučiti vprašanje, ki sta ga postavila predložitveno sodišče 
in nemška vlada, to je, ali oprostitev, kot je ta iz člena 4, točka 13, UStG, lahko spada v člen 135(1)(l) 
Direktive o DDV, v skladu s katerim države članice oprostijo „lizing nepremičnin ali dajanje 
nepremičnin v najem“. Glede tega je treba opozoriti, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso 
izraze, ki se uporabljajo za opis oprostitev iz člena 135(1) Direktive o DDV, vključno s pojmoma 
„lizing nepremičnin“ in „dajanje nepremičnin v najem“, razlagati ozko, ker pomenijo odstopanja od 
splošnega načela, na podlagi katerega se DDV plača za vsako storitev, ki jo davčni zavezanec opravi za 
plačilo (glej med drugim sodbo z dne 19. decembra 2018 , Mailat, C-17/18, EU:C:2018 :1038 , točka 37 in 
navedena sodna praksa). 
40 Poleg tega je Sodišče ob neobstoju opredelitve teh pojmov v Direktivi o DDV „dajanje nepremičnin 
v najem“ v smislu člena 135(1)(l) te direktive opredelilo kot pravico, ki jo lastnik nepremičnine za 
dogovorjeni čas da najemniku v zameno za plačilo, uporabljati nepremičnino in od njene uporabe 
izključiti vse druge osebe (glej med drugim sodbo z dne 19. decembra 2018 , Mailat, C-17/18, 
EU:C:2018 :1038 , točka 36 in navedena sodna praksa). 
41 Sodišče je tudi pojasnilo, da je razlog za oprostitev, določeno v členu 135(1)(l) Direktive o DDV, 
okoliščina, da je dajanje nepremičnin v najem, ki je sicer gospodarska dejavnost, običajno precej 
pasivna dejavnost, pri kateri ne nastane pomem bna dodana vrednost. Tako je treba tako dejavnost 
razlikovati od drugih dejavnosti, ki so bodisi industrijske in komercialne bodisi je njihov predmet bolj 
opravljanje storitve kot preprosto dajanje stvari na voljo, kot je pravica do uporabe igrišča za golf, 
pravica do uporabe mostu za plačilo mostnine ali tudi pravica namestitve avtomatov za cigarete 
v poslovnih prostorih (sodba z dne 2. julija 2020 , Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Storitve 
namestitve v podatkovnem centru), C-215/19, EU:C:2020 :518, točka 41 in navedena sodna praksa). 
42 Zadevna dejavnost v postopku v glavni stvari je – kot je razvidno iz predloga za sprejetje predhodne 
odločbe – dobava toplote, ki jo z obratovanjem naprave za SPTE ustvari skupnost etažnih lastnikov 
WEG Tevesstraße. S tako dobavo toplote pa ta skupnost zgolj proda premoženje v stvareh, ki je 
rezultat izkoriščanja drugega premoženja v stvareh, ki je sicer nepremičnina, ne da bi se pri tem 
pridobiteljem toplote, to je etažnim lastnikom, ki so del navedene skupnosti, podelila pravica do 
uporabe nepremičnine, v obravnavanem primeru naprave za SPTE, in do izključitve vseh drugih oseb 
od uživanja take pravice v smislu sodne prakse, navedene v točki 40 te sodbe. 
43 Na drugem mestu, glede vprašanja, ki sta ga prav tako navedla predložitveno sodišče in nemška vlada, 
to je, ali oprostitev, kakršna je ta, določena v členu 4, točka 13, UStG, temelji na zapisniku št. 7 seje 
Sveta Evropske unije z dne 17. maja 1977 , ki se nanašana člen 13 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 
1977 o usklajevanju zakono daje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano 
vrednost: enotna osnova za odmero (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23) (v 
nadaljevanju: Šesta direktiva), je treba opozoriti, da v skladu s tem zapisnikom „Svet in [Evropska 
k]omisija […] izjavljata, da lahko države članice oprostijo dajanje na voljo solastnine v uporabo, njeno 
vzdrževanje, popravila in drugo upravljanje ter dobavo toplote in podobnih storitev, če te transakcije 
opravljajo skupnosti etažnih lastnikov za etažne lastnike“. 
ECLI:EU:C:2020 :1038 7 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
44 Glede tega je v skladu z ustaljeno sodno prakso, da izjave v fazi pripravljalnih del, ki vodijo k sprejetju 
direktive, ni mogoče uporabiti za njeno razlago, če njihova vsebina nikakor ni izražena v zadevnih 
določbah in ker zato nimajo pravnega pomena (glej med drugim sodbo z dne 22. oktobra 2009 , Swiss 
Re Germany Holding, C-242/08, EU:C:2009 :647, točka 62 in navedena sodna praksa). 
45 Vendar je treba ugotoviti, da je v obravnavanem primeru tako, ker niti člen 13(B)(b) Šeste direktive, ki 
določa oprostitev lizinga nepremičnin in dajanja nepremičnin v najem, niti člen 135(1)(l) Direktive 
o DDV, ki je nadomestil to določbo, ne vsebujeta niti najmanjšega indica, na podlagi katerega bi bilo 
mogoče sklepati, da je izjava Sveta in Komisije, zapisana v navedenem zapisniku, izražena v teh 
določbah. 
46 Zato je treba ugotoviti, da je treba člen 135(1)(l) Direktive o DDV razlagati tako, da oprostitev, kakršna 
je ta iz člena 4, točka 13, UStG, ne spada na področje uporabe te določbe. 
47 Te ugotovitve ne omaja trditev nemške vlade, ki se implicitno nanašananačelo davčne nevtralnosti, da 
bi morala biti dobava toplote, ki jo skupnost etažnih lastnikov opravi za etažne lastnike, ki so del te 
skupnosti, oproščena plačila DDV, da bi se zagotovilo enako obravnavanje v smislu DDV med lastniki 
in najemniki enodružinskih hiš, ki niso predmet DDV oziroma so oproščeni plačila DDV, če si sami 
dobavljajo toploto kot lastniki ali če hkrati oddajajo hišo in napravo za ogrevanje, na eni strani in na 
drugi med etažnimi lastniki zgradb, ki so predmet DDV, če jim skupnost, katere del so, dobavlja 
toploto. 
48 Res je namreč, da v skladu z ustaljeno sodno prakso načelo davčne nevtralnosti, s katerim je 
zakono dajalec Unije na področju DDV izrazil splošno načelo enakega obravnavanja (sodba z dne 
29. oktobra 2009 , NCC Construction Danmark, C-174/08, EU:C:2009 :669, točka 41 in navedena sodna 
praksa), nasprotuje zlasti temu, da bi se podobne in zato med seboj konkurenčne vrste blaga ali storitev 
z vidika DDV obravnavale različno (sodba z dne 14. decembra 2017 , Avon Cosmetics, C-305/16, 
EU:C:2017 :970, točka 52 in navedena sodna praksa). Poleg tega je treba v skladu s sodno prakso 
Sodiščato načelo razlagati tako, da razlika v obravnavanju – z vidika DDV – dveh dobav blaga ali dveh 
storitev, ki sta z vidika potrošnika enaki ali podobni in ki izpolnjujeta enake potrebe potrošnika, 
zadostuje za ugotovitev kršitve tega načela (glej v tem smislu sodbo z dne 10. novembra 2011 , The 
Rank Group, C-259/10 in C-260/10, EU:C:2011 :719, točka 36). Vendar je treba ugotoviti, da 
argumentacija, ki jo je navedla nemška vlada, temelji na primerjavi dobav blaga dvema jasno ločenima 
skupinama potrošnikov in da je okoliščina, da se ti skupini potencialno obravnavata drugače, le 
posledica odločitve oseb, ki so del teh skupin, da so ali niso lastniki stanovanja v nepremičnini 
v etažni lastnini. 
49 Glede na vse zgornje preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 135(1)(l) 
Direktive o DDV razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je dobava toplote, 
ki jo skupnost etažnih lastnikov opravlja za etažne lastnike, ki so del te skupnosti, oproščena plačila 
DDV. 
Stroški 
50 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
ECLI:EU:C:2020 :1038 8 
SODBA Z DNE 17. 12. 2020 – ZADEVA C-449/19  
WEG TEVESSTRAßE  
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo: 
Člen 1 3 5(1)(l) Direktive Sveta 2 0 0 6 / 1 1 2 / E S z dne 2 8. novembra 2 0 0 6 o skupnem sistemu davka 
na dodano v rednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2 0 0 9 / 1 6 2 / E U z dne 
2 2. decembra 2 0 0 9 , je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero 
je dobava toplote, ki jo skupnost etažnih lastnikov opravlja za etažne lastnike, ki so del te 
skupnosti, oproščena plačila davka na dodano v rednost. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2020 :1038 9