ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 30/5

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 25. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Hamburg – Nemčija) – Barsoum Chabo proti Hauptzollamt Hamburg-Hafen

(Zadeva C-213/09) (1)

(Carinska unija - Uredba (ES) št. 1719/2005 - Skupna carinska tarifa - Plačilo uvoznih dajatev - Uvoz predelanih živil - Konzervirane gobe - Tarifna oznaka KN 2003 10 30 - Plačilo dodatnega zneska - Načelo sorazmernosti)

2011/C 30/07

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Hamburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Barsoum Chabo

Tožena stranka: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht Hamburg – Veljavnost Uredbe Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005 o spremembi priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, str. 1) glede višine dodatnega zneska za uvoz blaga, uvrščenega pod oznako 20031030000 – Konzervirane gobe – Načelo sorazmernosti

Izrek

Pri preizkusu zastavljenega vprašanja ni bilo ugotovljeno nič, kar bi vplivalo na veljavnost zneska posebne dajatve 222 EUR na 100 kilogramov neto odcejene substance, ki se uporablja na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi in se plačuje pri uvozu konzerviranih gob iz rodu Agaricus, ki spadajo pod oznako 2003 10 30 kombinirane nomenklature iz te priloge, zunaj kvot, ki so odprte z Uredbo Komisije (ES) št. 1864/2004 z dne 26. oktobra 2004 o odprtju in zagotavljanju upravljanja tarifnih kvot za konzervirane gobe, uvožene iz tretjih držav, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1995/2005 z dne 7. decembra 2005.

(1) UL C 205, 29.8.2009.
SL Uradni list Evropske unije C 346/12

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Avstrija) – Ingrid Schmelz proti Finanzamt Waldviertel

(Zadeva C-97/09) (1)

(Šesta direktiva o DDV - Člena 24(3) in 28i - Direktiva 2006/112/ES - Člen 283(1)(c) - Veljavnost - Členi 12 ES, 43 ES in 49 ES - Načelo enakega obravnavanja - Posebna ureditev za mala podjetja - Oprostitev DDV - Nepriznavanje oprostitve za davčne zavezance s sedežem v drugih državah članicah - Pojem ‚letni promet‘)

2010/C 346/20

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ingrid Schmelz

Tožena stranka: Finanzamt Waldviertel

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Veljavnost členov 24(3) in 28i Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL L 145, str. 1), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/111/EGS z dne 14. decembra 1992 o spremembi Direktive 77/388/EGS in uvedbi ukrepov za poenostavitev v zvezi z davkom na dodano vrednost (UL L 384, str. 47), ter člena 283(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Posebna ureditev za mala podjetja glede DDV, ki omogoča oprostitev davka, razen za dobavo blaga in storitev, ki jih opravi davčni zavezanec, ki nima sedeža v državi – Nepriznavanje oprostitve davka za davčnega zavezanca s sedežem v drugi državi članici EU na podlagi navedenih določb – Združljivost te ureditve s členi 12 ES, 43 ES, 49 ES in s splošnimi načeli prava Skupnosti – V primeru neveljavnosti zadevnih določb, razlaga pojma ‚letni promet‘ iz, prvič, člena 24 zgoraj navedene Direktive 77/388/EGS in iz točke 2(c) Priloge XV naslova IX. Obdavčitev Akta o pogojih pristopa Kraljevine Norveške, Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL C 241, str. 335), ter, drugič, iz člena 287 zgoraj navedene Direktive 2006/112/CE

Izrek

1. Obravnava vprašanj ni pokazala ničesar, kar bi posegalo v skladnost členov 24(3) in 28i Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/18/ES z dne 14. februarja 2006, ter člena 283(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost s členom 49 ES.

2. Člena 24 in 24a Direktive 77/388, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2006/18, ter člene od 284 do 287 Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da se „letni promet“ nanaša na promet, ki ga podjetje ustvari v enem letu v državi članici, v kateri ima sedež.

(1) UL C 129, 06.06.2009.
SL Uradni list Evropske unije C 13/4

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 11. novembra 2010 – Transportes Evaristo Molina, SA, proti Evropski komisiji

(Zadeva C-36/09 P) (1)

(Pritožba - Omejevalni sporazumi - Španski trg bencinskih servisov - Dolgoročne pogodbe o izključni dobavi goriva - Odločba Komisije - Pravica do odkupa nazaj, podeljena nekaterim bencinskim servisom - Dobavni pogoji družbe Repsol - Seznam zadevnih bencinskih servisov - Ničnostna tožba - Rok za vložitev tožbe - Začetek teka)

2011/C 13/06

Jezik postopka: španščina

Stranke

Pritožnica: Transportes Evaristo Molina, SA (zastopniki: A. Hernández Pardo, S. Beltrán Ruiz in M. L. Ruiz Ezquerra, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnik: E. Gippini Fournier, zastopnik)

Intervenientka v podporo toženi stranki: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (zastopnika: F. Lorente Hurtado in P. Vidal Martínez, odvetnika)

Predmet

Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) (četrti senat) z dne 14. novembra 2008 v zadevi Transportes Evaristo Molina proti Komisiji (T-45/08), s katerim je Splošno sodišče zavrglo zahtevek za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/446/ES z dne 12. aprila 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (Zadeva COMP/B 1/38.348 – Repsol CPP) (povzetek objavljen v UL L 176, str. 104), s katero so postale zaveze družbe Repsol CPP zavezujoče in ki je bila sprejeta v skladu s členom 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 [ES] in 82 [ES] (UL 2003, L 1, str. 1).

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Transportes Evaristo Molina SA se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 82, 4.4.2009.
2.

V okoliščinah, kakršne so te v zadevi v glavni stvari, neobveznih odstopanj, določenih v členu 17 Direktive 93/104 in Direktive 93/104, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2000/34, in, eventualno, s členoma 17 in/ali 18 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, ni mogoče uveljavljati zoper posameznike, kot so tožeče stranke v postopku v glavni stvari. Teh določb poleg tega ni mogoče razlagati tako, da omogočajo ali prepovedujejo uporabo konvencij, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, saj je njihova uporaba odvisna od nacionalnega prava.
1.

Člen 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 10, točka 5, splošnega zakona o enakem obravnavanju (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz), na podlagi katere se klavzule o avtomatičnem prenehanju pogodbe o zaposlitvi štejejo za veljavne, ker je zaposleni dosegel starost za upokojitev, če je navedena določba po eni strani objektivno in razumno utemeljena z legitimnim ciljem v zvezi z zaposlovalno politiko in politiko delovnega trga in če so po drugi strani načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni. Izvajanje tega pooblastila s kolektivno pogodbo samo po sebi ni izvzeto iz vsakršnega sodnega nadzora, vendar pa mora v skladu z zahtevami člena 6(1) navedene direktive tudi samo na primeren in nujen način uresničevati legitimen cilj.
2.

Pravo Unije je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim predpisom, v skladu s katerimi je preizkušanje potrdil, ki jih podjetniku druge države članice izdajo davčni organi in organi za socialno varnost te države članice, zaupano organu, ki ni naročnik, če: — ta organ večinoma sestavljajo osebe, ki jih imenujejo organizacije delodajalcev in delavcev gradbenega sektorja kraja, kjer poteka zadevni postopek javnega naročila, in — to pooblastilo zajema vsebinsko preizkušanje veljavnosti teh potrdil.
SL Uradni list Evropske unije C 317/8

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. septembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španija) – Pedro Manuel Roca Álvarez proti Sesa Start España ETT SA

(Zadeva C-104/09) (1)

(Socialna politika - Enako obravnavanje delavcev in delavk - Direktiva 76/207/EGS - Člena 2 in 5 - Pravica zaposlene matere do odmora - Možnost koriščenja, ki jo ima zaposlena mati ali zaposleni oče - Mati, ki ni zaposlena pri delodajalcu - Izključitev pravice do odmora za zaposlenega očeta)

2010/C 317/14

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Pedro Manuel Roca Álvarez

Tožena stranka: Sesa Start España ETT SA

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Razlaga člena 13 ES in Direktive Sveta z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (UL L 39, str. 40), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/73 (UL L 269, str. 25) – Nacionalna zakonodaja, ki za mater, zaposleno pri delodajalcu, določa pravico do plačanega odmora za dojenje, ki jo lahko izrabita mati ali oče v obliki skrajšanja delovnega dne – Izključitev, če mater ni zaposlena pri delodajalcu, oče pa je – Načelo enakega obravnavanja

Izrek

Člena 2(1), (3) in (4) ter 5 Direktive Sveta z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (76/207/EGS) je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu ukrepu, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa, da so delavke, matere otroka, ki imajo status zaposlene osebe, upravičene do odmora v različnih oblikah v prvih devetih mesecih po rojstvu tega otroka, medtem ko delavci, očetje otroka, ki imajo enak status, niso upravičeni do istega odmora, razen če ima mati tega otroka prav tako status zaposlene osebe.

(1) UL C 141, 20.06.2009.
1.

Primarno pravo Unije in člen 9 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnemu postopkovnemu pravilu, ki določa, da mora žrtev diskriminacije pri zaposlitvi na podlagi starosti na osebo, ki jo je diskriminirala, nasloviti zahtevek v roku dveh mesecev, da bi dosegla povračilo premoženjske in nepremoženjske škode, če: — na eni strani ta rok ni manj ugoden od roka, ki velja za podobne tožbe notranje narave v delovnem pravu, — na drugi strani določitev trenutka, od katerega začne teči rok, ne onemogoča ali čezmerno otežuje uveljavljanja pravic, ki jih priznava Direktiva. Nacionalno sodišče preveri, ali sta ta pogoja izpolnjena.
1.

Helenska republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za uskladitev z Direktivo 2007/63/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 78/855/EGS in 82/891/EGS glede zahteve po neodvisnem strokovnem poročilu ob združitvi ali delitvi delniških družb, v predpisanem roku, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
SL Uradni list Evropske unije C 179/9

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. maja 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Commissione tributaria provinciale di Roma – Italija) – Emiliano Zanotti proti Agenzia delle Entrate – Ufficio Roma 2

(Zadeva C-56/09) (1)

(Svoboda opravljanja storitev - Državljanstvo Unije - Člena 18 ES in 49 ES - Nacionalna ureditev na področju dohodnine - Pravica do odbitka stroškov izobraževanja največ v višini fiksnega odstotka od bruto zneska davka - Univerzitetni študij v drugi državi članici - Določitev količinske omejitve - Odbitek, ki ne presega višine, določene za davke in prispevke, plačane za podobne storitve javnih državnih univerz - Določitev teritorialne omejitve - Odbitek, ki ne presega višine, določene za davke in prispevke, plačane za podobne storitve javne državne univerze, ki je najbližja davčnemu domicilu zavezanca)

2010/C 179/14

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione tributaria provinciale di Roma

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Emiliano Zanotti

Tožena stranka: Agenzia delle Entrate – Ufficio Roma 2

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Commissione tributaria provinciale di Roma – Razlaga členov 149 ES in 151 ES – Nacionalna ureditev na področju dohodnine – Odbitek stroškov študija za srednješolsko in univerzitetno izobraževanje v tujini od bruto zneska davka na obdavčljivi dohodek – Omejitve

Izrek

1. Člen 49 ES je treba razlagati tako, da: — nasprotuje nacionalni ureditvi nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija na univerzitetnih ustanovah na ozemlju te države članice, medtem ko na splošno izključuje to možnost glede stroškov univerzitetnega izobraževanja, ki nastanejo v zasebni univerzitetni ustanovi v drugi državi članici; — ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija, ki so nastali v zasebni univerzitetni ustanovi v drugi državi članici, v okviru najvišjega zneska ustreznih stroškov, ki so določeni za podoben študij na javni nacionalni univerzi, ki je najbližja davčnemu domicilu zavezanca.

2. Člen 18 ES je treba razlagati tako, da: — nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija na izobraževalnih ustanovah na ozemlju te države članice, medtem ko na splošno izključuje to možnost glede stroškov univerzitetnega izobraževanja, ki nastanejo v univerzitetni ustanovi v drugi državi članici; — ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki za zavezance določa možnost, da od bruto zneska davka odbijejo stroške univerzitetnega študija, ki so nastali v univerzitetni ustanovi v drugi državi članici, v okviru najvišjega zneska ustreznih stroškov, ki so določeni za podoben študij na javni nacionalni univerzi, ki je najbližja davčnemu domicilu zavezanca.

(1) UL C 90, 18.4.2009.
1.

Republika Avstrija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
1.

Kraljevina Belgija, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o določitvi standardov kakovosti in varnosti, darovanja, pridobivanja, testiranja, predelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja človeških tkiv in celic, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
1.

Člen 49 ES je treba razlagati tako: (a) država članica, ki želi zagotoviti posebno visoko raven varstva potrošnikov v sektorju iger na srečo, lahko utemeljeno meni, da lahko samo s podelitvijo izključnih pravic enemu subjektu, podvrženemu strogemu nadzoru javnih organov, obvladuje nevarnosti, povezane s tem sektorjem, in uresničuje cilj preprečevanja spodbujanja čezmerne porabe pri igranju iger na srečo ter se dovolj učinkovito bori proti zasvojenosti z njimi; (b) predložitveno sodišče mora preveriti: — ali so nacionalni organi v času nastanka dejstev v postopku v glavni stvari resnično želeli zagotoviti posebno visoko raven varstva in ali je bilo uvedbo monopola glede na to želeno raven varstva dejansko mogoče šteti za nujno in — ali se državni nadzor, ki so mu načeloma podvržene dejavnosti subjekta z izključnimi pravicami, izvaja učinkovito ter ali zagotavlja dosledno in sistematično uresničevanje ciljev, ki so pripisani temu subjektu; (c) da bi bila nacionalna ureditev, ki na področju iger na srečo ustvarja monopol, skladna s ciljema boja proti kriminalu in zmanjšanja priložnosti za igranje iger na srečo, mora: — temeljiti na ugotovitvi, da kriminalne in goljufive dejavnosti v zvezi z igrami na srečo in zasvojenost z igrami na srečo na ozemlju zadevne države članice predstavljajo problem, ki bi ga širjenje dovoljenih in reguliranih dejavnosti lahko rešilo, in — dovoljevati zgolj uporabo oglaševanja, ki je zmerno in strogo omejeno na tisto, kar je nujno za usmerjanje potrošnikov k igram na srečo v nadzorovanih okvirih.
2.

Za ugotovitev, ali trgovec, katerega dejavnost je predstavljena na njegovi spletni strani ali na spletni strani njegovega posrednika, svojo dejavnost „usmerja“ v državo članico, v kateri ima potrošnik stalno prebivališče, v smislu člena 15(1)(c) Uredbe št. 44/2001, je treba preveriti, ali je – pred morebitno sklenitvijo pogodbe s potrošnikom – iz teh spletnih strani in celotne dejavnosti trgovca razvidno, da je ta nameraval poslovati s potrošniki s stalnim prebivališčem v eni ali več državah članicah, vključno s tisto, v kateri ima ta potrošnik stalno prebivališče, in sicer tako, da je bil pripravljen na sklenitev pogodbe z njimi. Naslednji elementi, katerih seznam ni izčrpen, lahko pomenijo indice, da je dejavnost trgovca usmerjena v državo članico stalnega prebivališča potrošnika, in sicer mednarodni obseg dejavnosti, navedba poti iz drugih držav članic do kraja sedeža trgovca, uporaba jezika ali valute, ki se običajno ne uporablja v državi članici, v kateri ima trgovec sedež, z možnostjo rezervacije oziroma potrditve rezervacije v tem drugem jeziku, navedba telefonske številke z mednarodno klicno kodo, izdatki za storitev internetnega referenciranja, da bi se potrošnikom s stalnimi prebivališči v drugih državah članicah olajšal dostop do spletne strani trgovca ali do spletne strani njegovega posrednika, uporaba domenskega imena najvišje ravni, ki ni domensko ime države članice, v kateri ima trgovec sedež, in omemba mednarodnih strank s prebivališčem v različnih državah članicah. Ali so podani taki indici, preveri nacionalno sodišče. Po drugi strani pa ne zadostuje zgolj dostopnost trgovčeve ali posrednikove spletne strani v državi članici, v kateri ima potrošnik stalno prebivališče. Enako velja za navedbo elektronskega naslova in drugih podatkov ali za uporabo jezika ali valute, ki sta jezik in/ali valuta, ki se običajno uporabljata v državi članici, v kateri ima trgovec sedež.
C 288/11

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. septembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas proti Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis

(Zadeva C-453/08) (1)

(Skupna ribiška politika - Ribolov v Sredozemlju - Uredba (ES) št. 1626/94 - Člen 1(2) in (3) - Prepoved uporabe nekaterih vrst ribiških mrež - Ukrepi, ki dopolnjujejo ali presegajo minimalne zahteve te uredbe in so bili sprejeti pred začetkom njene veljavnosti - Pogoji za dopustnost)

(2010/C 288/16)

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas

Tožene stranke: Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis

ob udeležbi: Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri-gri nomou Kavalas (MAKEDONIJA), Panellinia Enosi Ploioktiton Mesis Alieias (PEPMA)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Symvoulio tis Epikrateias – Razlaga členov 1(2), 2(3) in 3(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1626/94 z dne 27. junija 1994 o nekaterih tehničnih ukrepih za ohranitev ribiških virov v Sredozemlju – Prepoved uporabe nekaterih vrst ribiških mrež – Obseg pristojnosti, ki jo imajo države članice na podlagi Uredbe, za sprejetje ukrepov, ki dopolnjujejo ali presegajo njene minimalne zahteve

Izrek

Člen 1(2) in (3) Uredbe Sveta (ES) št. 1626/94 z dne 27. junija 1994 o nekaterih tehničnih ukrepih za ohranitev ribiških virov v Sredozemlju, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2550/2000 z dne 17. novembra 2000, je treba razlagati tako, da začetek veljavnosti te uredbe ne vpliva na veljavnost dopolnilnega nacionalnega ukrepa – prepovedi, ki je bila sprejeta pred začetkom veljavnosti uredbe – in ne nasprotuje takemu ukrepu, pod pogoji, da je ta prepoved združljiva s skupno ribiško politiko, da ne presega okvirov, potrebnih za doseganje zastavljenega cilja, in da ne krši načela enakega obravnavanja, kar mora preizkusiti predložitveno sodišče.

(1) UL C 327, 20.12.2008.
1.

Člena 4(2) in 8 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnim predpisom, kakršni so ti v postopku v glavni stvari, ki dopuščajo sodni nadzor nad nedovoljenostjo pogodbenih pogojev, ki opredeljujejo glavni predmet pogodbe oziroma ustreznost med ceno oziroma plačilom na eni strani in izmenjanimi storitvami oziroma blagom na drugi strani, tudi če so ti pogoji sestavljeni v jasnem, razumljivem jeziku.
SL Uradni list Evropske unije C 221/2

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. junija 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

(Zadeva C-105/08) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Svoboda opravljanja storitev in prosti pretok kapitala - Členi 49 ES in 56 ES ter 36 in 40 Sporazuma EGP - Neposredno obdavčenje - Obdavčitev prejetih obresti - Manj ugodno obravnavanje nerezidentov - Dokazno breme)

2010/C 221/02

Jezik postopka: portugalščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in M. Afonso, zastopnika)

Tožena stranka: Portugalska republika (zastopniki: L. Inez Fernandes, J. Menezes Leitão in C. Guerra Santos, zastopniki)

Intervenient v podporo tožene stranke: Republika Litva (zastopnika: D. Kriaučiūnas in V. Kazlauskaitė-Švenčionienė, zastopnika)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 49 ES in 56 ES – Različno obravnavanje v zvezi z obdavčitvijo obresti, plačanih finančnim institucijam, glede na to, ali imajo sedež na portugalskem ozemlju

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

3. Republika Litva nosi lastne stroške.

(1) UL C 116, 9.5.2008.