ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodbo z dne 13. februarja 2014, Sokoll-Seebacher (C‑367/12), je treba razlagati tako, da se merilo v zvezi s fiksno mejo števila „oseb, ki jih je treba še naprej preskrbovati“, ki je določeno z nacionalno zakonodajo iz postopkov v glavni stvari, na splošno ne sme uporabiti, da bi se preveril obstoj potrebe po ustanovitvi nove lekarne, v nobenem konkretnem položaju, ki bo predmet preverjanja.

Nacionalna ureditev je namreč primerna za uresničevanje zadanega cilja le, če resnično zagotavlja, da se ta cilj doseže dosledno in sistematično.

Kljub prilagoditvenemu ukrepu, predvidenemu z nacionalno zakonodajo, pa pri uporabi merila v zvezi z „osebami, ki jih je treba še naprej preskrbovati“, obstaja tveganje, da za nekatere osebe, ki prebivajo na območjih z nekaterimi lokalnimi posebnostmi, kot so kmetijske in osamljene regije zunaj območij preskrbe obstoječih lekarn, zlasti za osebe z omejeno mobilnostjo, ne bi bil zagotovljen enakopraven in primeren dostop do lekarniških storitev.

Vendar Sodišče, ko se je sklicevalo na kmetijske ali osamljene regije in na osebe z omejeno mobilnostjo, ni nameravalo omejiti obsega svoje presoje doslednosti nacionalne zakonodaje na tovrstne regije in na to skupino oseb.

Zaradi fiksne meje števila „oseb, ki jih je treba še naprej preskrbovati“, ki jo določa nacionalna zakonodaja, namreč ta zakonodaja pristojnemu organu ne omogoča, da bi ustrezno upošteval posebnosti vsakega obravnavanega položaja ter tako zagotovil dosledno in sistematično uresničevanje glavnega cilja te zakonodaje, ki je zagotavljanje zanesljive in kakovostne preskrbe prebivalstva z zdravili.

S tega vidika je Sodišče odločilo, da je zakonodaja države članice, ki kot bistveno merilo za preverjanje obstoja potrebe po ustanovitvi nove lekarne določa fiksno mejo „oseb, ki jih je treba še naprej preskrbovati“, v nasprotju s členom 49 PDEU, zlasti z zahtevo po doslednem uresničevanju zadanega cilja, in sicer v delu, v katerem pristojni nacionalni organi nimajo možnosti odstopanja od te meje, da bi upoštevali lokalne okoliščine, ki so navsezadnje okoliščine, lastne različnim konkretnim položajem, od katerih mora biti vsak predmet preverjanja.

Iz tega izhaja, da je nedoslednost, povezana z uporabo merila v zvezi s fiksno mejo števila „oseb, ki jih je treba še naprej preskrbovati“, sistemska. Zato lahko tveganja, ki jih povzroči taka uporaba, vplivajo na presojo vsakega posebnega položaja.

(Glej točke 27, od 31 do 36 in izrek.)
1.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 26 in 27.)
2.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točke 55 in od 62 do 66.)
1.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58(1)) (glej točki 28 in 29.)
Sklep Sodišča (deveti senat) z dne 10. marca 2016 –

SolarWorld/ Komisija

(Zadeva C‑312/15 P) ( 1 )

„Pritožba — Člen 181 Poslovnika Sodišča — Očitno neutemeljena pritožba — Uredba (EU) št. 513/2013 — Damping — Uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (celic in rezin) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani — Začasna protidampinška dajatev — Dokončna protidampinška dajatev — Ustavitev postopka — Izguba pravnega interesa“

1. Pritožba — Razlogi — Očitno nedopustni ali očitno neutemeljeni pritožbeni razlogi — Zavrnitev kadarkoli z obrazloženim sklepom brez ustnega postopka (Poslovnik Sodišča, člen 181) (Glej točki 15 in 16.)

2. Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Pravni interes — Tožba zoper uredbo o uvedbi začasne protidampinške dajatve — Poznejše sprejetje uredbe o uvedbi dokončne protidampinške dajatve — Izguba pravnega interesa (Člen 263 PDEU) (Glej točke 25, 26, 29 in 30.)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi SolarWorld AG se naloži plačilo stroškov.

( 1 ) UL C 302, 14.9.2015.
Člena 1(1) in 2(b) Direktive 93/13 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da se ta direktiva lahko uporablja za pogodbo o zavarovanju z zastavo nepremičnine ali za poroštveno pogodbo, sklenjeno med fizično osebo in kreditno ustanovo zaradi zavarovanja obveznosti, ki jih je do te ustanove sprejela gospodarska družba v okviru kreditne pogodbe, če je ta fizična oseba delovala za namene, ki ne spadajo v okvir njene poslovne ali poklicne dejavnosti, ter ni funkcionalno povezana z navedeno družbo.

Kot je namreč navedeno v deseti uvodni izjavi Direktive 93/13, se morajo enotni predpisi glede nepoštenih pogodbenih pogojev uporabljati za vse pogodbe, sklenjene med prodajalci ali ponudniki in potrošniki, kot so opredeljeni v členu 2(b) in (c) navedene direktive. Glede tega predmet pogodbe – razen pri izjemah, naštetih v navedeni uvodni izjavi – ni upošteven za opredelitev področja uporabe te direktive. Direktiva 93/13 torej z navedbo lastnosti pogodbenih strank, in sicer glede na to, ali delujejo v okviru svoje poklicne dejavnosti ali ne, opredeljuje pogodbe, za katere se uporablja.

(Glej točke od 21 do 23 in 30 ter izrek.)
Pojem „interes za rešitev spora“ v smislu člena 40, drugi odstavek, Statuta Sodišča je treba opredeliti glede na predmet spora in ga razumeti kot neposredni in dejanski interes v zvezi z odločitvijo glede predlogov, ne pa kot interes v zvezi z navedenimi tožbenimi razlogi in trditvami. Izraz „rešitev spora“ iz te določbe namreč napotuje na končno odločitev v predloženi zadevi, kot bo navedena v izreku prihodnje sodbe.

V zvezi s tem je treba zlasti preveriti, ali predlagatelja intervencije izpodbijani akt neposredno zadeva in ali je njegov interes ob rešitvi spora gotov. Načeloma se lahko interes za rešitev spora obravnava kot dovolj neposreden, le če lahko navedena rešitev spremeni pravni položaj predlagatelja intervencije.

(Glej točki 6 in 7.)
SKLEP SODIŠČA (veliki senat)

z dne 30. septembra 2016( )

„Poprava sodbe“

V zadevi C‑526/14 REC,

katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Ustavno sodišče (Slovenija) z odločbo z dne 6. novembra 2014, ki je prispela na Sodišče 20. novembra 2014, v postopku

Tadej Kotnik in drugi,

Jože Sedonja in drugi,

Fondazione cassa di risparmio di Imola,

Andrej Pipuš in drugi,

Tomaž Štrukelj,

Luka Jukič,

Angel Jaromil,

Franc Marušič in drugi,

Stajka Skrbinšek,

Janez Forte in drugi,

Državni svet Republike Slovenije,

Varuh človekovih pravic Republike Slovenije,

Igor Karlovšek,

Marija Karlovšek,

Janez Gosar

proti

Državnemu zboru Republike Slovenije,

ob udeležbi

Vlade Republike Slovenije,

Banke Slovenije,

Okrožnega sodišča v Ljubljani,

SODIŠČE (veliki senat),

v sestavi K. Lenaerts, predsednik, A. Tizzano, podpredsednik, R. Silva de Lapuerta, predsednica senata, T. von Danwitz, J. L. da Cruz Vilaça (poročevalec), A. Arabadžiev, predsedniki senatov, C. Toader, predsednica senata, D. Šváby, predsednik senata, M. Safjan, sodnik, M. Berger, sodnica, E. Jarašiūnas, C. G. Fernlund in C. Vajda, sodniki,

generalni pravobranilec: N. Wahl,

sodni tajnik: A. Calot Escobar,

po opredelitvi generalnega pravobranilca,

sprejema naslednji

Sklep

1 Sodišče (veliki senat) je 19. julija 2016 izdalo sodbo Kotnik in drugi (C-526/14, EU:C:2016:570).

2 Ta sodba vsebuje pisno pomoto, ki jo je treba na predlog Irske na podlagi člena 103(1) Poslovnika Sodišča popraviti.

Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) sklenilo:

1. V uvodnem delu sodbe z dne 19. julija 2016, Kotnik in drugi (C-526/14, EU:C:2016:570), se navedba v zvezi s stališčem, ki ga je predložila Irska, popravi tako, da se glasi:

„– za Irsko E. Creedon, L. Williams in A. Joyce, agenti, skupaj z E. McCulloughom, SC, in A. O’Neill, BL,“

2. Izvirnik tega sklepa se priloži izvirniku popravljene sodbe. Na robu izvirnika popravljene sodbe se naredi zaznamek o tem sklepu.

Podpisi
21

V teh okoliščinah je Judecătoria Câmpulung prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali se določbe [direktiv 93/13/ES in 2008/48/ES] uporabljajo tudi za posojilno pogodbo, sklenjeno 5. oktobra 2006 pred pristopom Romunije k Evropski uniji, ki pa ima učinke še v sedanjosti, saj se bodo njene določbe po več odstopih terjatve, ki je z njo določena, zdaj izvršile? 2. Ali se v primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje določbe, kot so tiste o „servisiranju posojilojemalčevega dolga“, ki se nanašajo na zamudo dolžnika s plačilom in na povečanje obrestne mere po preteku enega leta, po katerem je obrestna mera sestavljena iz spremenljive referenčne obrestne mere Banca Comercială Română, objavljene v poslovni enoti banke, povečane za 1,90 [odstotne točke], lahko štejejo za nepoštene v smislu Direktive [93/13/ES]? 3. Ali načelo učinkovitega sodnega varstva pravic, ki so posameznikom zagotovljene s pravom Unije, ki je določeno v členu 47 Listine […], nasprotuje določbi nacionalnega prava, kot je ta iz člena 120 nujne uredbe št. 99 […], s katero se priznava, da je pogodba o bančnem posojilu, ki je bila sklenjena z zasebnim aktom, ne da bi bili njeni pogoji lahko predmet dogovora z dolžnikom, in na podlagi katere – po skrajšanem preverjanju in potem ko se v nepravdnem postopku dovoli izvršba, pri čemer je možnost sodnika, da oceni vrednost terjatve, omejena – lahko sodni izvršitelj opravi izvršbo na dolžnikovem premoženju, izvršilni naslov? 4. Ali je treba Direktivo [93/13/ES] razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, kot so členi 372 in naslednji nekdanjega zakonika o pravdnem postopku, ki upniku omogoča, da zahteva, naj se opravi protidajatev, ki izhaja iz nedovoljenih pogodbenih pogojev, tako da se kljub nasprotovanju potrošnika izvršba na premoženju, danem v zavarovanje, opravi s prodajo nepremičnine, ne da bi pogodbene pogoje preveril neodvisno sodišče? 5. Ali dejstvo, da v nacionalni ureditvi obstaja določba, kot je ta iz člena 120 nujne uredbe št. 99 […], s katero se priznava, da je pogodba o bančnem posojilu izvršilni naslov, posega v svobodo ustanavljanja iz člena 49 [PDEU] in svobodo opravljanja storitev iz člena [56] PDEU, ker državljane Unije odvrača od ustanavljanja v državi, v kateri je določeno, da je bančna pogodba, sklenjena z zasebno institucijo, enakovreden izvršilni naslov kot sodna odločba? 6. Ali lahko nacionalno sodišče, če so odgovori na prejšnja vprašanja pritrdilni, po uradni dolžnosti ugotovi, da tak naslov, na podlagi katerega se opravi izvršba zaradi terjatve iz take pogodbe, ni izvršilni naslov?“
2.

Varstvo potrošnikov — Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah — Direktiva 93/13 — Postopek izdaje plačilnega naloga — Neobstoj možnosti za nacionalno sodišče, ki vodi postopek izvršitve plačilnega naloga za ugotovitev ničnosti nedovoljenega pogoja po uradni dolžnosti, in sicer ob neobstoju ugovora potrošnika zoper plačilni nalog — Nedopustnost — Neskladnost z načelom učinkovitosti — Pravnomočnost navedenega naloga — Nevplivanje (Direktiva Sveta 93/13) (Glej točke od 26 do 39 in izrek.)
2.

Usklajevanje davčne zakonodaje — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Odbitek vstopnega davka — Zavrnitev z obrazložitvijo, da dobava blaga zaradi goljufij ali nepravilnosti dejansko ni bila izvedena — Nedopustnost — Meje — Pogoji — Naslovnik računa, ki je vedel ali bi moral vedeti za obstoj goljufije — Preverjanje, ki ga mora opraviti nacionalno sodišče — Elementi presoje (Direktiva Sveta 2006/112, členi 14(1), 167 in 168(a)) (Glej točke od 37 do 40, od 42 do 49, 55 in točki 1 in 2 izreka.)
1.

Vprašanja za predhodno odločanje — Pristojnost Sodišča — Meje — Predlog za razlago Listine Unije o temeljnih pravicah — Nacionalna ureditev, ki ni ukrep za izvajanje prava Unije ali ki nima drugih elementov povezave s tem pravom — Očitna nepristojnost Sodišča (člen 6(1) PEU in člen 267 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 51(1); Poslovnik Sodišča, člen 53(2)) (Glej točke od 19 do 24 in 28.)
1.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točke od 17 do 21, 40 in 41.)
1.

Varstvo potrošnikov — Nedovoljeni pogoji v pogodbah, sklenjenih s potrošniki — Direktiva 93/13 — Ugotovitev nedovoljenosti pogoja — Obseg — Preučitev vsebine nedovoljene določbe s strani nacionalnega sodišča — Nedopustnost — Nadomestitev nedovoljenega pogoja z dispozitivnimi določbami nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča — Dopustnost — Pogoji (Direktiva Sveta 93/13, uvodna izjava 24, ter člena 6(1) in 7(1)) (Glej točke od 33 do 38 in 49.)
1.

Ničnostna tožba — Roki — Narava javnega reda — Začetek — Vročitev — Izračun (člen 263, šesti odstavek, PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člena 101 in 102(2)) (Glej točke od 21 do 24, 30, 31, 35 in 36.)
4.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 56 in 58.)
4.

Pritožba — Razlogi — Napačna presoja dejstev in dokazov — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov — Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 43 in 44.)
2.

Znamka Skupnosti — Pritožbeni postopek — Rok za pritožbo in njena oblika — Pravočasna vložitev vloge z razlogi — Pogoj dopustnosti (Uredba Sveta št. 40/94, člen 59; Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravili 62(3) in 70(2) in (4)) (Glej točke od 42 do 48.)
Sklep Sodišča (sedmi senat) z dne 27. marca 2014 – Leśniak-Jaworska in Głuchowska-Szmulewicz

(Zadeva C‑520/13)

„Člen 53(2) Poslovnika Sodišča — Neobstoj zadostnih pojasnil o dejanskem in pravnem okviru spora o glavni stvari ter razlogov, ki bi upravičevali potrebnost odgovora na vprašanje za predhodno odločanje — Očitna nedopustnost“

Vprašanja za predhodno odločanje — Dopustnost — Predlog, ki ne vsebuje pojasnil o dejanskem in pravnem okviru ter razlogov, ki bi upravičevali predložitev zadeve Sodišču — Nedopustnost (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 53(2)) (Glej točke 16, od 18 do 20, 29 in izrek.)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Sąd Rejonowy w Płocku – Razlaga členov 1 in 2 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79) ter člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Nacionalna zakonodaja, ki vodi do različno visoke plače za delavce na enakih delovnih mestih in z enako delovno dobo – Neobstoj okoliščin, ki upravičujejo tako razlikovanje

Izrek

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Płocku (Poljska) s sklepom z dne 12. septembra 2013, je očitno nedopusten.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Vprašanja za predhodno odločanje

–

Pristojnost Sodišča

–

Meje

–

Predmet nacionalnega spora, ki ni v ničemer povezan s pravom Unije

–

Nepristojnost Sodišča (člen 6(1) PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 51) (Glej točke od 23 do 33 in izrek.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad Sofia-grad – Razlaga člena 21(1) PDEU v povezavi s členoma 67 in 72 navedene pogodbe ter člena 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členoma 6 in 45(1) Listine – Državljanstvo Unije – Prosto gibanje oseb – Odstopanja – Nacionalna ureditev, ki policiji dovoljuje, da osebo pridrži zaradi ugotovitve njene istovetnosti, kadar ta oseba ne želi ali ne more dokazati svoje istovetnosti – Pridržanje za največ 24 ur – Kontrola, ki ni upravičena z razlogi javnega reda, preprečevanjem kriminalitete ali zagotavljanjem notranje varnosti – Diskrecijska pravica policije – Neobstoj obveznosti presoditi nujnost ugotovitve istovetnosti osebe

Izrek

Izrek

Sodišče Evropske unije očitno ni pristojno za odgovor na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija) postavilo z odločbo z dne 17. decembra 2012 (zadeva C-14/13).
3.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za dodelitev — Resna in nepopravljiva škoda — Dokazno breme, ki je na stranki, ki zahteva začasni ukrep — Tveganje kršitve temeljnih pravic — Pomanjkljivost glede utemeljitve resne škode — Presoja glede na okoliščine primera — Škoda v povezavi z razkritjem informacij, ki se nanašajo na poslovno skrivnost — Merila presoje — Pomembnost informacij za zadevno podjetje in koristnost slednjih za druga podjetja (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Listina o temeljnih pravicah Evropske unije, členi 4, 7 in 47; Poslovnik Sodišča, člen 160(3); Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke 38 in od 40 do 43.)
12

Člen 82 te kraljeve zakonske uredbe določa: „1. Za nepoštene se štejejo vsi pogoji, o katerih se stranki nista dogovorili posamično, ter vsa ravnanja, ki niso posledica izrecnega dogovora in ki v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika in uporabnika povzročijo znatno neravnotežje med pogodbenimi pravicami in obveznostmi strank. […] 3. Nepoštenost pogodbenega pogoja se presoja ob upoštevanju narave blaga ali storitev, ki so predmet pogodbe, ter s sklicevanjem na vse okoliščine, ki so obstajale ob sklenitvi pogodbe, in na vse druge pogoje te pogodbe ali druge pogodbe, od katere je pogoj odvisen. 4. Ne glede na zgoraj navedene določbe so vsekakor nepošteni pogoji, ki v skladu s členi od 85 do 90: (a) povzročijo, da je pogodba odvisna od volje prodajalca ali ponudnika, (b) omejujejo pravice potrošnika in uporabnika, (c) določajo, da ni vzajemnosti med obveznostmi pogodbenih strank, (d) potrošniku ali uporabniku nalagajo nesorazmerna zavarovanja ali nanj neupravičeno prevalijo dokazno breme, (e) so nesorazmerni, kar zadeva sklenitev in izpolnitev pogodbe, ali (f) so v nasprotju z veljavnimi pravili o pristojnosti in pravnimi pravili.“
Sklep predsednika Sodišča z dne 25. oktobra 2012 – Hassan proti Svetu

(Zadeva C-168/12 P(R))

„Pritožba – Začasna odredba – Omejitveni ukrepi zoper Sirijo – Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Predlog za odlog izvršitve in sprejetje začasnih ukrepov – Neobstoj nujnosti“

1. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo– Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Uravnoteženje zadevnih interesov – Vrstni red preizkusa in način ugotavljanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 83(2), Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke od 22 do 25.)

2. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Škoda, nastala zaradi zamrznitve sredstev in gospodarskih virov – Dokazi za to škodo (člena 278 PDEU in 279 PDEU) (Glej točke 27, 28, 33, od 38 do 40 in 60.)

3. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Resna in nepopravljiva škoda – Nepopravljivost škode – Presoja zgolj na podlagi negotovosti popravljivosti premoženjske škode v okviru morebitne odškodninske tožbe – Nedopustnost (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 83(2)) (Glej točke od 77 do 81.)

Predmet

Pritožba zoper sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2012 v zadevi Hassan proti Svetu (T-572/11 R), s katerim je bila zavrnjen predlog za sprejetje začasnih ukrepov, natančneje predlog za odložitev izvršitve Izvedbenega sklepa Sveta 2011/515/SZVP z dne 23. avgusta 2011 o izvajanju Sklepa 2011/273/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL L 218, str. 20) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 843/2011 z dne 23. avgusta 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 442/2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL L 218, str. 1) v delih, v katerih se ti besedili nanašata na tožečo stranko.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Giudice di Pace di Revere – Razlaga členov 2, 4, 6, 7, 8, 15 in 16 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, str. 98) in člena 4(3) PEU – Nacionalna ureditev, ki tujcu, ki je nezakonito vstopil na nacionalno ozemlje ali je tam nezakonito prebival, nalaga plačilo denarne kazni – Dopustnost kaznivega dejanja nezakonitega bivanja – Možnost nadomestitve denarne kazni s kaznijo izgona za obdobje najmanj petih let ali kaznijo omejitve svobode (

permanenza domiciliare

) – Obveznost držav članic v času, ko teče rok za prenos direktive.
Sklep Sodišča (peti senat) z dne 4. julija 2012 –Tam

(Zadeva C-74/12)

„Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Neobstoj opisa spora o glavni stvari — Očitna nedopustnost“

Vprašanja za predhodno odločanje — Dopustnost — Vprašanja, postavljena brez zadostne opredelitve dejanskega in pravnega okvira — Očitna nedopustnost (člen 267 PDEU; Statut Sodišča, člen 23; Poslovnik Sodišča, člena 92(1) in 103(1) (Glej točke od 5 do 7.)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Giudice di Pace di Revere – Razlaga členov 2, 4, 6, 7, 8, 15 in 16 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, str. 98) in člena 4(3) PEU – Nacionalna ureditev, ki tujcu, ki je nezakonito vstopil na nacionalno ozemlje ali je tam nezakonito prebival, nalaga plačilo denarne kazni – Dopustnost kaznivega dejanja nezakonitega bivanja – Možnost nadomestitve denarne kazni s kaznijo izgona za obdobje najmanj petih let ali kaznijo omejitve svobode (permanenza domiciliare) – Obveznost držav članic v času, ko teče rok za prenos direktive.

Izrek

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di Revere (Italija) z odločbo z dne 26. januarja 2012, je očitno nedopusten.
V skladu s členom 256(1) PDEU in členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča je pritožba omejena na pravna vprašanja. Le Splošno sodišče je pristojno za ugotavljanje in presojo upoštevnih dejstev ter za presojo dokazov. Presoja dejstev in dokazov, razen v primeru njihovega izkrivljanja, torej ni pravno vprašanje, ki je kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe.

Celovita presoja verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti mora, kar zadeva vizualno, slušno ali pojmovno podobnost zadevnih znamk, temeljiti na celotnem vtisu, ki ga te znamke ustvarjajo, ob upoštevanju zlasti njihovih razlikovalnih in prevladujočih elementov. Sodišče je zlasti odločilo, da se presoja podobnosti med znamkama ne more omejiti na upoštevanje samo enega sestavnega dela sestavljene znamke in njegovo primerjavo z drugo znamko, ampak je treba opraviti primerjavo s preučitvijo zadevnih znamk, upoštevajoč vsako kot celoto. V nekaterih okoliščinah lahko sicer v celotnem vtisu, ki ga sestavljena znamka ustvari v spominu upoštevne javnosti, prevlada eden ali več njenih sestavnih delov, tako da je mogoča presoja podobnosti samo na podlagi prevladujočega elementa, če se vse preostale sestavine znamke lahko zanemarijo. Vendar na podlagi te sodne prakse v zvezi z izjemnimi okoliščinami ni mogoče sklepati, da je pri presoji obstoja verjetnosti zmede v primeru znamke, sestavljene iz opisnega in razlikovalnega elementa, odločilen le razlikovalni element te znamke.

(Glej točke od 42 do 44.)