ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V zvezi s tem je treba nadomestilo, dodeljeno brezposelnim osebam, starejšim od 50 let, katerega dodelitev ni diskrecijska in katerega namen je pokriti tveganje, povezano z neprostovoljno izgubo zaposlitve, pri čemer se za njegove upravičence uporabljajo isti pogoji kot za delavce, ki želijo nadomestilo za brezposelnost, šteti za nadomestilo za brezposelnost, ki spada na področje uporabe Uredbe št. 1408/71, čeprav se upravičenec na podlagi nacionalnega ukrepa ni dolžan prijaviti kot iskalec zaposlitve.

Pravica do prostega gibanja in prebivanja, ki jo člen 18 ES priznava vsakemu državljanu Evropske unije, ne nasprotuje pogoju dejanskega bivališča, ki je določen za brezposelno osebo, starejšo od 50 let, ki ni dolžna dokazovati svoje razpoložljivosti na trgu dela, da bi se ohranila njena pravica do nadomestila za brezposelnost. Čeprav tak ukrep pomeni omejitev pravic, ki jih člen 18 ES priznava vsakemu državljanu Unije, je ta utemeljen s potrebo po nadzoru poklicnega in družinskega položaja brezposelnih oseb. Navedeni pogoj nadzornim službam nacionalnih organov namreč omogoča, da preverjajo, ali se je položaj upravičenca do nadomestila za brezposelnost spremenil tako, da bi to lahko vplivalo na dodeljeno dajatev. Taka utemeljitev zato temelji na objektivnih preudarkih v splošnem interesu, ki niso odvisni od državljanstva zadevnih oseb. Pri manj strogih ukrepih, kot je predložitev dokumentov in potrdil, nadzor ne bi bil nepričakovan in bi bil zato manj učinkovit, tako da je zadevni ukrep primeren za dosego sledenega cilja in ne prekorači okvirov, potrebnih za njegovo doseganje.

(Glej točke 39, od 41 do 43, od 45 do 48 in izrek.)
Posameznik, ki je v konkurenci z osebo javnega prava in oporeka obravnavanju te, kot da ni davčna zavezanka za DDV, ali njeni prenizki obdavčitvi, se lahko v zvezi z dejavnostmi, ki jih ta opravlja kot organ oblasti, pred nacionalnem sodiščem sklicuje na člen 4(5), drugi pododstavek, Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih v okviru spora med posameznikom in nacionalno davčno upravo. Ker so dejavnosti in osebe, za katere velja pravilo, da se ne obravnavajo kot davčne zavezanke, jasno določene s členom 4(5) Šeste direktive, namreč ta določba izpolnjuje merila za neposredni učinek.

(Glej točki 30 in 32 ter izrek.)
(Glej točke od 35 do 39 in od 43 do 46.)

Poziv, ki ga proizvajalec avtomobilov s pogodbo naslovi na svoje distributerje, ne pomeni enostranskega akta, ampak sporazum v smislu člena 81(1) ES, če se uvršča med vse stalne poslovne odnose, ki jih še naprej ureja vnaprej vzpostavljeni splošni sporazum. To ne implicira, da vsak poziv, ki ga proizvajalec avtomobilov naslovi na koncesionarje, pomeni sporazum v smislu člena 81(1) ES, in Komisije ne razveže obveznosti, da v posameznem primeru dokaže obstoj soglasja volj strank koncesijske pogodbe.

Iz člena 225 ES in člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča je razvidno, da je Sodišče prve stopnje edino pristojno za ugotavljanje dejstev, razen v primeru, če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala iz listin v spisu, ki so mu bile predložene, in za presojo teh dejstev. Če je Sodišče prve stopnje ugotovilo ali presodilo dejstva, je Sodišče na podlagi navedenega člena 225 ES pristojno za izvedbo nadzora nad pravno opredelitvijo teh dejstev in nad pravnimi posledicami, ki jih je iz tega izpeljalo Sodišče prve stopnje.

(Glej točko 49.)
Člen 21(3) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z direktivama 2000/65 in 2001/115, državam članicam dovoljuje, da sprejmejo ukrepe, na podlagi katerih bo oseba solidarno odgovorna za plačilo zneska v zvezi z davkom na dodano vrednost, ki ga je dolžna plačati druga oseba v skladu s točkama 1 in 2 tega člena.

To določbo je treba razlagati tako, da dovoljuje državam članicam, da sprejmejo zakonodajo, ki določa, da je lahko davčni zavezanec, ki mu je bila opravljena dobava blaga ali storitev in ki je vedel ali je imel razloge za utemeljen sum, da del ali celoten davek, ki bi ga bilo treba plačati v zvezi s to dobavo ali vso prejšnjo ali poznejšo dobavo, ne bo plačan, solidarno odgovoren za plačilo tega davka skupaj z osebo, ki je prvotno dolžna plačati davek.

Vendar mora biti ta zakonodaja skladna s splošnimi načeli prava, ki so del pravnega reda Skupnosti in ki vključujejo zlasti načelo pravne varnosti in načelo sorazmernosti. Čeprav člen 21(3) Šeste direktive državi članici dovoljuje, da se glede tega, ali je zadevna oseba vedela ali je morala vedeti, da davek ni bil plačan, opre na domneve, je kljub temu res, da takih domnev ni mogoče oblikovati tako, da postane praktično nemogoče ali pretirano težavno, da jih ta oseba izpodbija z nasprotnimi dokazi.

(Glej točke 28, 32 in 35 ter točko 1 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 79/409 – Izbira in določitev mej posebnih območij varstva

(direktivi Sveta 79/409, člen 4(1) in (2), in 92/43, člen 6(4))

2. Okolje – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih rastlinskih in živalskih vrst – Direktiva 92/43 – Časovna veljavnost

(Direktiva Sveta 92/43, člen 6(3) in (4))

Summary

1. Pri izbiri najprimernejših ozemelj za uvrstitev med posebna območja varstva v skladu s členom 4(1) in (2) Direktive 97/409 o ohranjanju prosto živečih ptic se pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, ki ga imajo države članice, ne nanaša na možnost, da te med posebna območja varstva uvrstijo ozemlja, ki se zdijo najprimernejša po ornitoloških merilih, ampak le na uporabo teh meril za to, da se določijo najprimernejša ozemlja za ohranjanje vrst, naštetih v prilogi I.

Poleg tega države članice pri izbiri in določitvi mej takega območja ne smejo upoštevati ekonomskih zahtev, bodisi ker bi te bile v splošnem interesu, ki bi bil pomembnejši od ekološkega cilja iz Direktive o pticah, bodisi ker bi šlo za nujne razloge prevladujočega javnega interesa v smislu tistih iz člena 6(4), prvi pododstavek, Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst.

(Glej točki 33 in 40.)

2. Načelo, da je za projekte, ki bi lahko znatno vplivali na okolje, treba opraviti okoljsko presojo, se ne uporablja, kadar je bila uradna zahteva za odobritev projekta vložena pred datumom izteka roka za prenos direktive.

Samo to formalno merilo je v skladu z načelom pravne varnosti in omogoča polni učinek direktive. Razlog za tako ugotovitev je, da se direktiva, kot je Direktiva 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, nanaša pretežno na večje projekte, za uresničitev katerih je pogosto potrebno daljše obdobje. Tako ne bi bilo primerno, da bi se postopki, ki so zapleteni že na nacionalni ravni in formalno začeti pred datumom izteka roka za prenos direktive, še otežili in podaljšali zaradi posebnih zahtev, ki jih določa direktiva, in bi bili prizadeti že oblikovani položaji.

(Glej točki 56 in 57.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil storitev – Direktiva 92/50 – Oddaja naročil

(Direktiva Sveta 92/50, člen 29, prvi odstavek, točki (e) in (f))

Summary

Člen 29, prvi odstavek, točki (e) in (f), Direktive 92/50 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev daje državam članicam možnost, da od sodelovanja pri javnem naročilu izključijo vsakega kandidata, ki ni izpolnil obveznosti v zvezi s plačilom prispevkov za socialno varnost ter davkov in dajatev v skladu z nacionalnimi zakonskimi določbami.

Ta določba ne nasprotuje nacionalnim predpisom ali upravni praksi, v skladu s katerimi sme ponudnik storitev, ki na dan, ko poteče rok za predložitev vloge za sodelovanje pri naročilu, ni izpolnil obveznosti v zvezi s prispevki za socialno varnost ter v zvezi z davki in dajatvami tako, da bi v celoti izvedel ustrezno plačilo, te poravnati naknadno

– v skladu z ukrepi davčne oprostitve ali ugodne obravnave, ki jih sprejme država, ali

– v skladu z upravnim dogovorom za obročno plačevanje ali zmanjšanje dolgov ali

– z vložitvijo pravnega sredstva v upravnem ali sodnem postopku,

če v roku, ki ga določajo nacionalni predpisi ali upravna praksa, dokaže, da so bili zanj izdani taki ukrepi ali da je sklenil tak dogovor ali da je v tem roku vložil pravno sredstvo.

Člen 29 Direktive na tem področju namreč ne predvideva enotne uporabe razlogov za izključitev, ki so v njej navedeni na ravni Skupnosti, ker imajo države članice možnost, da sploh ne uporabijo vseh razlogov za izključitev ali da jih vključijo v nacionalne predpise s stopnjo strogosti, ki se lahko, odvisno od primera, spreminja. V tem okviru lahko države članice merila, določena v členu 29 Direktive, ali jih opredelijo prožneje.

Zato morajo nacionalna pravila določiti vsebino in obseg zadevnih obveznosti ter pogoje za njihovo izpolnitev. Določati morajo tudi, do katerega trenutka ali v katerem roku morajo zainteresirane stranke izvesti plačila, ki ustrezajo njihovim obveznostim, oziroma dokazati, da so pogoji za naknadno poravnavo izpolnjeni. Vendar načeli preglednosti in enakega obravnavanja zahtevata, da se ta rok določi z absolutno gotovostjo in javno objavi, da bi zainteresirane stranke lahko natančno spoznale omejitve postopka in bi se jim zagotovilo, da enake omejitve veljajo za vse konkurente. Poleg tega samo začetek plačevanja v danem trenutku ali dokaz o namenu plačila ali dokaz o finančni zmožnosti poravnave po tem trenutku ne more zadostovati.

(Glej točke 23, 24, od 31 do 33 in 40 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje

(člen 234 ES)

2. Skupna carinska tarifa – Tarifne številke – Nastavki za izvijače

Summary

1. Kadar je Sodišču predložen predlog za sprejetje predhodne odločbe glede carinske uvrstitve, je njegova vloga predvsem, da nacionalnemu sodišču pojasni merila, ki mu bodo omogočila zadevno blago pravilno uvrstiti v kombinirano nomenklaturo, ne pa da Sodišče sámo opravi uvrstitev – zlasti ker morda za to nima vseh potrebnih podatkov. Izkaže se torej, da je nacionalno sodišče vsekakor v boljšem položaju za izvedbo uvrstitve.

(Glej točko 23.)

2. Tarifno številko 8204 kombinirane nomenklature skupne carinske tarife iz priloge I k Uredbi št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi in skupni carinski tarifi, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2388/2000, je treba razlagati tako, da ne zajema ločeno uvoženih štirirobnih nastavkov za izvijače za vijake z zarezo, za križne vijake, vijake TX (odtis torx) in vijake imbus. Po drugi strani je treba isto tarifno številko razlagati tako, da zajema ločeno uvožene sestavne dele štirirobnega privijalnega sistema, ki ob uporabi niso neposredno v stiku s pritrdilnim elementom, in ločeno uvožene momentne ključe štirirobnega privijalnega sistema, kot so opisani v predložitveni odločbi.

(Glej točke 28, 33 in 37 ter točke od 1 do 3 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kmetijstvo – Usklajevanje zakonodaje – Trženje semena zelenjadnic – Direktiva 70/458

(direktivi Sveta 70/458, člen 2(1)(A), in 92/33, priloga II)

2. Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom

(člen 28 ES)

Summary

1. Iz povezanih določb Direktive 70/458 o trženju semena zelenjadnic, kot je bila spremenjena, in Direktive 92/33 o trženju razmnoževalnega in sadilnega materiala zelenjadnic, razen semena, ni mogoče sklepati, da je sorto zelenjadnice, če zelenjadnice ni na seznamu iz člena 2(1)(A) Direktive 70/458, vseeno mogoče vpisati v skupni katalog sort zelenjadnic kot seme, ker je navedena zelenjadnica na seznamu iz priloge II k Direktivi 92/33.

Iz tega izhaja, da ker šalotke ni na seznamu zelenjadnic, za katere velja Direktiva 70/458, vpis sort ambition in matador kot semen te zelenjadnice v skupni katalog s strani Komisije, potem ko so ji pristojni organi države članice posredovali nacionalni katalog, ni bil opravljen v skladu z navedeno direktivo.

(Glej točki 65 in 66.)

2. Obveznosti iz člena 28 ES ne izpolni država članica, ki pod imenom „šalotka“ dovoljuje trženje zelenjadnic, ki se zgolj vegetativno razmnožujejo, in izključuje tiste, proizvedene in tržene pod istim imenom v drugih državah članicah.

Take ureditve s stališča člena 28 ES ni mogoče šteti za utemeljeno, ker ne izpolnjuje nujnih zahtev, ki se nanašajo zlasti na varstvo potrošnikov. Razen razlike pri razmnoževanju sta si namreč ti vrsti šalotke po zunanjem videzu zelo podobni. Torej je želeni cilj sporne nacionalne zakonodaje, in sicer varstvo potrošnikov, mogoče doseči z ustreznim označevanjem, pri čemer je natančno opredeljeno, da so sporne šalotke pridobljene iz semena in ne z vegetativnim razmnoževanjem.

(Glej točke 75, 77, 79, 80 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Uskladitev zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Posebna ureditev za potovalne agente – Področje veljavnosti – Gospodarski subjekti, ki niso potovalni agenti, ki ponujajo organizacijo jezikovnih potovanj in študija v tujini – Vključitev

(Direktiva Sveta 77/388, člen 26)

Summary

V skladu s sodno prakso so temeljni razlogi posebne ureditve, ki velja za potovalne agente in za organizatorje potovanj, določene v členu 26 Šeste direktive 77/388, na področju usklajevanja zakonodaj držav članic v zvezi s prometnimi davki prav tako veljavni v primeru, da gospodarski subjekt ni potovalni agent ali organizator potovanj v smislu, ki ga imajo na splošno ti izrazi, vendar opravlja enake posle v okviru druge dejavnosti. Vendar ni treba obdavčiti gospodarskega subjekta v skladu z navedenim členom, če storitve, pridobljene pri tretjih za opravljanje storitev, ki so po navadi povezane s takimi dejavnostmi, ostanejo izključno pomožne v primerjavi z lastnimi storitvami.

Torej, kadar gospodarski subjekt na običajen način svojim strankam ponuja, razen storitev, povezanih s poklicnim usposabljanjem in jezikovnim izobraževanjem svojih strank, potovalne storitve, katerih izvedba ne more biti brez občutnih posledic za izvajani turistični paket, kot je prevoz do namembne države in/ali bivanje v njej, te storitve ne morejo biti izenačene z izključno pomožnimi storitvami. Dejansko, zadevne storitve ne pomenijo preprosto zanemarljivega dela v primerjavi z zneskom, ki ustreza storitvi, povezani s poklicnim usposabljanjem in jezikovnim izobraževanjem, ki jo ta subjekt ponuja svojim strankam.

V teh okoliščinah je treba člen 26 Šeste direktive razlagati tako, da se uporablja za gospodarski subjekt, ki ponuja storitve, sestavljene iz organizacije jezikovnih potovanj in študija v tujini, in ki za plačilo paketa v svojem imenu strankam zagotovi bivanje v tujini od treh do desetih mesecev ter za to uporabi storitve drugih davčnih zavezancev.

(Glej točke 22, 24, od 27 do 29, 48 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka znaka – Znamka, sestavljena iz več delov – Možnost, da pristojni organ opravi preizkus posameznih sestavnih delov znamke – Nujnost upoštevanja, kako upoštevna javnost celovito zaznava to kombinacijo

(Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 7(1)(b))

2. Pritožba – Razlogi – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred Sodiščem prve stopnje – Neobstoj opredelitve zatrjevane pravne zmote – Nedopustnost

(člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, (c))

Summary

1. Da bi presodili, ali ima znamka Skupnosti razlikovalni učinek ali ne v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94, je treba upoštevati njen celotni vtis. Vendar naj to ne bi pomenilo, da pristojni organ, ki mora preveriti, ali javnost znamko, za katero je bila zahtevana registracija, lahko zaznava kot označbo izvora, ne sme izvesti zaporednega preizkusa različnih oblikovnih elementov te znamke. Dejansko bi lahko bilo koristno, da pristojni organ pri celostni presoji preizkusi vsakega od sestavnih delov zadevne znamke.

V teh okoliščinah pa se je treba za presojo, ali je sestavljena znamka brez slehernega razlikovalnega učinka, opreti na to, kako znamko celostno presoja povprečni potrošnik, in ne na domnevo, da elementi, ki so posamezno brez razlikovalnega učinka, takega učinka ne morejo imeti, ko so povezani, s tem da se zanika vsakršno relevantnost elementov, kot je obstoj domišljijskega elementa, ki jih je treba upoštevati pri tej analizi.

(Glej točke 22, 23, 26 in 27.)

2. Iz členov 225 ES, 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča in 112(1), prvi pododstavek, (c) Poslovnika izhaja, da mora pritožba natančno opredeliti kritizirane dele sodbe, za katero se predlaga razveljavitev, ter pravne navedbe, ki specifično podpirajo ta predlog.

Tej zahtevi ne ustreza pritožba, ki se omejuje na tožbene razloge in trditve, ki so že bili predloženi Sodišču prve stopnje, ne da bi vsebovala navedbe, s katerimi bi natančneje opredelila pravno napako izpodbijane sodbe. Dejansko taka pritožba pomeni predlog za preprosto ponovno preučitev tožbe, vložene pred Sodiščem prve stopnje, za kar pa Sodišče ni pristojno.

(Glej točke 42, 49 in 50.)
Keywords

Summary



Keywords

Pomoči, ki jih dodelijo države – Načrti pomoči – Obvestilo Komisiji – Področje uporabe obveznosti – Pomoči ladjedelništvu, ki ne spadajo na področje uporabe Direktive 90/684 – Vključitev – Neobstoj priglasitve – Obveznosti nacionalnih sodišč

(Pogodba ES, člena 93(3) in 94 (postala člena 88(3) ES in 89 ES); Direktiva Sveta 90/684)

Summary

V državi članici uvedeno shemo pomoči za gradnjo in predelavo ladij, ki ne sodi na področje uporabe Direktive 90/684 o pomoči ladjedelništvu, je treba – če se ugotovi, da lahko navedena shema sama po sebi, ob upoštevanju zlasti njenega vpliva na trgovino med državami članicami, privede do dodelitve državnih pomoči v smislu člena 92(1) Pogodbe (po spremembi postal člen 87(1) ES), in zaradi neobstoja uredbe, sprejete na podlagi člena 94 Pogodbe (postal člen 89 ES), s katero bi bila izvzeta iz postopka priglasitve – predhodno priglasiti Komisiji Evropskih skupnosti na podlagi člena 93(3) Pogodbe (postal člen 88(3) ES).

Nacionalno sodišče mora ob kršitvi te določbe ukrepati v skladu s svojim nacionalnim pravom, tako v zvezi z veljavnostjo aktov o izvedbi ukrepov pomoči kot v zvezi z izterjavo finančne podpore, ki je bila dodeljena v nasprotju z navedenim členom 93(3) Pogodbe.

(Glej točke 28, 39, 50 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Svinjsko meso – Goveje in telečje meso – Izjemni ukrepi za podporo trgu, ki ga je prizadela epizootija – Pomoč za dostavo telet zaradi njihovega uničenja – Zgornja meja pomoči, ki je izražena v povprečju kilogramov na serijo – Pojem „serija“ – Samostojna razlaga

(Uredba Komisije št. 1046/2001, člen 4(3))

Summary

Uredba št. 1046/2001 o sprejetju izjemnih ukrepov v podporo trgom v sektorju govejega in telečjega mesa na Nizozemskem ne vsebuje nobenega izrecnega napotila na pravo držav članic za določanje pomena in obsega pojma „serija“, ki je določen v njenem členu 4(3), v katerem je določena zgornja meja pomoči proizvajalcem za dostavo telet iz območij, ki jih je prizadela epizootija, pri čemer je izražena v povprečju kilogramov na serijo. Gre za neodvisni pojem prava Skupnosti, katerega razlago je treba poiskati ob upoštevanju sobesedila navedenega člena in cilja, ki ga zadevna uredba zasleduje.

Zato se pojem „serija“ v smislu navedenega člena 4(3) nanaša na vsa teleta, ki jih posamezni proizvajalec zaradi njihovega uničenja dostavi isti dan v okviru iste prodaje.

(Glej točke 22, 23, 37 in izrek.)
a)

s tem, da ni spoštovala roka naknadne vknjižbe zneska dajatev, ki izhajajo iz carinskega dolga in so predvidene v členu 5 Uredbe Sveta (EGS) št. 1854/89 z dne 14. junija 1989 o vknjižbi in pogojih za plačilo zneskov uvoznih ali izvoznih dajatev v primeru carinskega dolga in od 1. januarja 1994 v členu 220(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kar je povzročilo zamudo pri razpolaganju z lastnimi sredstvi, ter
77

Parlament iz podobnih razlogov, kot jih je uveljavljal pri preizkusu člena 4(1), zadnji pododstavek, Direktive, zatrjuje, da njen člen 4(6), ki državam članicam dovoljuje, da določijo, da je treba prošnje za združitev družine za mladoletne otroke predložiti pred njihovim 15. letom, prav tako pomeni kršitev pravice do družinskega življenja in prepovedi diskriminacije na podlagi starosti. Poleg tega naj bi državam članicam ostala možnost, da sprejmejo nove omejevalne določbe o odstopanju do datuma začetka izvajanja Direktive. Nazadnje obveznost, da države članice, ki so uporabile to odstopanje, prošnje za vstop in bivanje, ki so jih predložili mladoletni otroci, starejši od 15 let, ne obravnavajo na podlagi združitve družine, ampak na nedoločeni „drugi podlagi“, daje nacionalnim organom široko diskrecijsko pravico in povzroča pravno negotovost.
Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil storitev – Direktiva 92/50 – Oddaja javnih naročil

(člena 43 ES in 49 ES; Direktiva Sveta 92/50)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Dokaz neizpolnitve – Dokazno breme Komisije

(člen 226 ES)

Summary

1. Zakonodajalec Skupnosti se je v zvezi s storitvami iz Priloge I B k Direktivi 92/50 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev in pod pogojem naknadne ocene, ki jo navaja člen 43 te direktive, oprl na domnevo, da naročila za te storitve ob upoštevanju njihove posebne narave a priori niso v čezmejnem interesu, zaradi katerega bi bilo upravičeno, da se oddajo v skladu s postopkom javnega razpisa, katerega namen je, da podjetjem iz drugih držav članic omogoči, da se seznanijo z obvestilom o razpisu in predložijo ponudbo. V Direktivi 92/50 je zato v zvezi s to kategorijo storitev določena le naknadna objava.

Vendar za oddajo javnih naročil storitev še naprej veljajo temeljna pravila prava Skupnosti in zlasti načela v zvezi s pravico do ustanavljanja in svobodnega opravljanja storitev, določena v Pogodbi. Iz tega izhaja, da se ureditve objave, ki jo je zakonodajalec Skupnosti uvedel za naročila v zvezi s storitvami iz Priloge I B, ne sme razlagati tako, da ovira uporabo načel, ki izhajajo iz členov 43 ES in 49 ES, če bi bila taka naročila vsaj v določenem čezmejnem interesu.

Če je poleg tega naročilo za storitve iz Priloge I B v takem interesu, pomeni popolnoma netransparentna oddaja tega naročila podjetju, ki se nahaja v državi članici naročnika, različno obravnavanje v škodo podjetij, ki bi jih lahko to naročilo zanimalo, vendar se nahajajo v drugi državi članici. Razen če je upravičeno z objektivnimi okoliščinami, tako različno obravnavanje, ki je z izključitvijo vseh podjetij iz drugih držav članic predvsem njim v škodo, pomeni posredno diskriminacijo glede na državljanstvo, ki je na podlagi členov 43 ES in 49 ES prepovedana.

(Glej točke 25, 26 in od 29 do 31.)

2. V okviru postopka zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES mora Komisija Sodišču predložiti vsa potrebna dejstva, da preveri obstoj neizpolnitve, ne da bi se lahko oprla na kakršno koli domnevo.

Tako v zvezi z neizpolnitvijo glede ureditve objave storitev iz Priloge IB k Direktivi 92/50 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev, ker Komisija zatrjuje kršitev členov 43 ES in 49 ES mora ugotoviti, da je bilo zadevno naročilo – ne glede na to, da se nanaša na storitve iz Priloge I B k navedeni direktivi – v določenem interesu podjetja, ki se nahaja v državi članici, ki ni država članica zadevnega naročnika, in da to podjetje, ker ni imelo dostopa do ustreznih informacij preden se je to naročilo oddalo, ni imelo možnosti izkazati interesa zanj. Če bi Komisija namreč preprosto navedla, da je bila zoper njo vložena pritožba v zvezi z zadevnim naročilom, ne bi zadostovalo, da bi dokazala, da je navedeno naročilo v določenem čezmejnem interesu, in da bi zato ugotovila obstoj neizpolnitve.

(Glej točke od 32 do 34.)