ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 26/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Italija) 6. novembra 2014 – Antonio Tita in drugi/Ministero della Giustizia in drugi

(Zadeva C-495/14)

(2015/C 026/15)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini

Tožene stranke: Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela iz Direktive št. 2007/66/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 in Direktiv Sveta št. 89/665/CEE (2) in št. 92/13/CEE (3) glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil, nasprotujejo italijanski nacionalni zakonodaji, kot je zakonodaja o enotnem prispevku iz členov 9, 13(6a) in (6a(1)) ter 14(3b) uredbe predsednika republike št. 115 z dne 30. maja 2002 (D.P.R. 30.5.2002) (kakor je bila postopno spremenjena s poznejšimi zakonodajnimi ukrepi) ter iz člena 1(27) zakona št. 228 z dne 24. decembra 2012, ki določajo visoke stroške v obliki enotnega prispevka za dostop do sodnega varstva v upravnih zadevah na področju javnih naročil?

(1) Direktiva 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL L 335, 20.12.2007, str. 31).

(2) Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246).

(3) Direktiva Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju (UL L 76, str. 14).
2.

Če se za tovrstno oddajo šteje, da je združljiva s pravom Unije, ali v pojem „izključno povračilo dejansko nastalih stroškov“ spadajo tudi „posredni in splošni“ stroški, ki so povezani z dejavnostjo, ki jo trajno opravlja prostovoljna organizacija, kot so stroški izrednega vzdrževanja sredstev za opravljanje storitev, prehrane zaposlenih, plače administrativnega osebja in administrativnega koordinatorja v zvezi z opravljenimi storitvami, nujnimi telefonskimi in radijskimi povezavami med operativno centralo storitev reševalnega prevoza in točkami organizacije?
1.

Ali je s členom 14(b) Direktive 2009/103/ES (1) določeno kolizijsko pravilo, ki se mora ratione personae uporabiti ne le za oškodovance v prometnih nesrečah, ampak tudi za zavarovatelje vozila, odgovornega za škodo, povzročeno v nesreči, za namen ugotovitve prava, ki se uporabi v razmerjih med njimi, in ali je ta določba lex specialis v razmerju do pravil o pravu, ki se uporabi, iz Uredb Rim I (2) in Rim II (3)[?]
Predlog, ki ga je vložil Philippe Adam Krikorian (Francija) 13. maja 2014

(Zadeva C-243/14)

(2015/C 016/24)

Jezik postopka: francoščina

Stranke v postopku v glavni stvari

Grégoire Krikorian in drugi

Predlog, ki se nanaša, prvič, na veljavnost Okvirnega sklepa Sveta 2008/913/PNZ z dne 28. novembra 2008 o boju proti nekaterim oblikami in izrazom rasizma in ksenofobije s kazensko-pravnimi sredstvi (JO L 328, p. 55) in, drugič, na razlago tega okvirnega sklepa, členov 6(1) in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu, člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členov 4(3) PEU in 19(1), drugi pododstavek, PEU.
1.

Ali je treba člene 49 in naslednje PDEU ter 56 in naslednje PDEU, kakor so bili razloženi tudi v sodbi Sodišča Evropske unije z dne 16. februarja 2012 v združenih zadevah C-72/10 in C-77/10, razlagati tako, da nasprotujejo objavi javnega razpisa glede koncesij s krajšim trajanjem od tistih, ki so bile dodeljene v preteklosti, pri čemer je bil navedeni javni razpis objavljen zaradi odprave posledic nezakonitosti izključitve nekega števila gospodarskih subjektov iz prejšnjih javnih razpisov?
Pritožba, ki jo je Helenska republika vložila 19. septembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 16. julija 2014 v zadevi T-52/12, Grčija proti Komisiji

(Zadeva C-431/14 P)

(2014/C 395/32)

Jezik postopka: grščina

Stranki

Pritožnica: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in A. Vasilopoulou)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Naj se pritožbi ugodi;

— naj se izpodbijana sodba Splošnega sodišča Evropske unije razveljavi v celoti;

— naj se ugodi pritožbi Helenske republike v skladu s tem kar je podrobneje navedeno;

— sporni sklep Evropske komisije naj se razglasi za ničnega;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog temelji na kršitvi prava Unije oziroma na bistvenih kršitvah postopka. Podrobneje, v prvem delu pritožbenega razloga je navedeno, da je Splošno napačno razložilo in uporabilo pojem državnih sredstev iz člena 107(1) PDEU, oziroma Splošno sodišče naj bi storilo dejansko napako pri opredelitvi kot državna sredstva znesek obveznih prispevkov, ki so jih plačali kmetje, ki so prejeli pomoči, in ki so zavarovani pri Organismos Ellinikon Georgikon Asfaliseon (ELGA; GRŠKA grška ustanova kmetijskih zavarovanj), medtem ko je v drugem delu tega pritožbenega razloga navedeno, da je bila sodba Splošnega sodišča izdana na podlagi bistvene kršitve postopka, ker Splošno sodišče ni posebej preučilo in obrazložilo na kakšen način so zneski, ki so jih kmetje prejemniki državnih pomoči plačevali kot prispevke in ki so se šteli za nezakonite, tem dajali neupravičeno prednost v smislu člena 107(1) PDEU oziroma prednost, ki bi lahko izkrivljala konkurenco, Splošno sodišče pa naj bi napačno obrazložilo in uporabilo to določbo s tem da je molče zavrnilo navedeno trditev.

V drugem pritožbenem razlogu je navedeno, da je bila izpodbijana sodba izdana s kršitvijo prava Unije, in zlasti, da je Splošno sodišče člen 107(1) PDEU napačno uporabilo in obrazložilo, saj je menilo, da nadomestila iz leta 2009 za prejemnike pomenijo selektivno gospodarsko prednost, ki bi lahko izkrivljala konkurenco in trgovino med državami članicami, brez upoštevanja izrednih okoliščin takratnega grškega gospodarstva.

V tretjem pritožbenem razlogu je navedeno, prvič, da je Splošno sodišče napačno obrazložilo in uporabilo člen 107(3)(b) PDEU, ker je za sporna plačila iz leta 2008 omejilo področje uporabe te določbe na pogoje iz obvestila o Okviru podpore Skupnosti kljub izrednim okoliščinam grškega gospodarstva (prvi del tretjega pritožbenega razloga), in, drugič, da izpodbijana sodba ni dovolj obrazložena, saj v zvezi z njo ni bila preučena navedba Helenske republike, da je sklep Evropske komisije nesorazmeren v delu v katerem določa določa vračilo pomoči decembra 2011 (drugi del tretjega pritožbenega razloga).
1.

Ali je Izvedbena uredba (EU) št. 260/2013 (1) z dne 18. marca 2013 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo (ES) št. 1458/2007, na uvoz žepnih plinskih vžigalnikov na kresilni kamen, ki jih ni mogoče ponovno polniti, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz žepnih plinskih vžigalnikov na kresilni kamen, ki jih ni mogoče ponovno polniti, poslanih iz Socialistične republike Vietnam, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelek s poreklom iz Socialistične republike Vietnam ali ne (UL L 82, str. 10, v nadaljevanju: Uredba št. 260/2013) neveljavna, ker se je protidampinška dajatev, ki je bila uvedena z Uredbo (ES) št. 1458/2007 in ki naj bi se razširila, ob sprejetju Uredbe št. 260/2013 že iztekla? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
1

Ali je treba blago, ki izvira iz ozemlja zunaj EGP in je bilo v okoliščinah, kot so te v obravnavani zadevi, po tem, ko je bilo (ne s strani imetnika znamke in brez njegovega soglasja) pripeljano na ozemlje EGP, v državi članici Evropske unije dano v carinski postopek zunanjega tranzita ali carinskega skladiščenja (v smislu Carinskega zakonika Skupnosti: Uredba [EGS] št. 2913/92 (1) [stara] in Uredba [ES] št. 450/2008 (2)) in končno pod režim odloga plačila trošarine, šteti za uvoženo v smislu člena 5(3)(c) Direktive 89/104/EGS (3) (sedaj Direktive 2008/95/ES (4)), tako da je podana „uporaba (znaka) v gospodarskem prometu“, ki jo lahko imetnik znamke v skladu s členom 5(1) navedene direktive prepove?
SL Uradni list Evropske unije C 361/3

Tožba, vložena 18. julija 2014 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-346/14)

2014/C 361/03

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Manhaeve in G. Wilms, agenta)

Tožena stranka: Republika Avstrija

Predloga tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je tožena stranka pri podelitvi dovoljenja za gradnjo hidroelektrarne na Schwarze Sulm kršila obveznosti iz člena 4(3) PDEU v povezavi s členom 288 PDEU s tem, da ni pravilno uporabila določb člena 4(1) Direktive 2000/60/ES (1) (v nadaljevanju: okvirna direktiva o vodah) v povezavi s členom 4(7) navedene direktive;

— Republiki Avstriji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Avstrija naj bi skušala zaobiti prepoved poslabšanja stanja, ki je kot temeljno načelo okvirne direktive o vodah določeno v členu 4(1) navedene direktive, in s tem naj bi kršila pogoje za oprostitev, ki so določeni v členu 4(7) te direktive.

Ratione temporis veljavnost okvirne direktive o vodah naj bi temeljila na sodni praksi Sodišča, v skladu s katero države članice v času, ko rok za prenos direktive v nacionalno pravo še ni potekel, ne smejo sprejeti določb, ki bi močno ogrozile uresničitev ciljev, določenih z direktivo (člen 4(3) PDEU v povezavi s členom 288 PDEU).

Tožena stranka naj bi se v svoji odločbi sklicevala le na spremenjeno analizo stanja vode reke Schwarzen Sulm. Ta spremenjena razvrstitev („dobro“ stanje voda namesto „zelo dobro“) naj bi bilo v nasprotju s prvotnim načrtom upravljanja. Ugotovitev in ocen, navedenih v načrtu upravljanja, naj ne bi bilo mogoče spremeniti v zadnjem trenutku z ad hoc upravno odločbo, sprejeto na podlagi novih meril. Če bi to bilo mogoče, naj bi bilo enostavno obiti bistvene vsebinske določbe okvirne direktive o vodah, kot je prepoved poslabšanja stanja, in pomembne postopkovne določbe, kot je sodelovanje javnosti.

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, (UL L 327, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 339/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 30. junija 2014 – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) proti Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze

(Zadeva C-309/14)

2014/C 339/02

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)

Tožene stranke: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela iz Direktive Sveta 2003/109/ES (1), kakor je bila spremenjena in dopolnjena, nasprotujejo nacionalnim predpisom, kakršen je člen 5(2b) zakonske uredbe št. 286 z dne 25. julija 1998 v delu, v katerem določa, da je treba [„]ob vložitvi prošnje za izdajo in podaljšanje dovoljenja za prebivanje plačati takso, katere znesek je določen na najmanj 80 EUR in največ 200 EUR z odlokom ministra za gospodarstvo in finance, sprejetim po posvetovanju z ministrom za notranje zadeve, ki poleg tega določa podrobna pravila za plačilo […]“, pri čemer je najnižja taksa enaka približno osemkratni vrednosti stroška za izdajo nacionalne osebne izkaznice.

(1) Direktiva Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 272).
1.

Ali je treba člena 203 in 204 CZ (1) [carinskega zakonika] v povezavi s členom 859 (zlasti točka 6) IU-CZ (2) [Uredbe za izvajanje carinskega zakonika] razlagati tako, da v primerih, v katerih zunanji skupnostni tranzitni postopek sicer ni bil končan, vendar so bili predloženi dokumenti, ki dokazujejo, da je blago zapustilo carinsko območje Evropske unije, to nedokončanje ne povzroči nastanka carinskega dolga ob uvozu zaradi odstranitve blaga izpod carinskega nadzora v smislu člena 203 CZ, temveč načeloma nastanek carinskega dolga na podlagi člena 204 CZ?
1.

Ali je treba člen 263, četrti odstavek, Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da lahko upravljavci naprav, za katere so od leta 2013 veljale določbe Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/87/ES z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631, kakor je bila spremenjena) o trgovanju z emisijami, razen upravljavcev naprav v smislu člena 10a(3) te direktive in novih udeleženk na trgu, brez vsakega dvoma vložijo pri Splošnem sodišču tožbo za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 5. septembra 2013 v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi za prehodno brezplačno dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov v skladu s členom 11(3) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 240, str. 27) v delu, v katerem je v njej določen medsektorski korekcijski faktor?
7.

(a) Če je treba na vprašanje 6 odgovoriti, da pomenijo tehnične napake, ki se štejejo za nepredvidene pomanjkljivosti, ki lahko prizadenejo varnost leta, izredne razmere, zaradi katerih se je mogoče uspešno sklicevati na člen 5(3) Uredbe, kadar izvirajo iz dogodka, ki ni neločljivo povezan z opravljanjem dejavnosti letalskega prevoznika in ta nanj ne more dejansko vplivati: ali to potem pomeni, da lahko tehnična napaka, ki spontano nastane in je ni mogoče pripisati slabemu vzdrževanju niti ni odkrita med rednim vzdrževanjem (navedeni pregledi od A do D in dnevni pregled), pomeni izredne razmere ali pa ravno ne – glede nato, da je med rednimi obdobji vzdrževanja ni bilo mogoče ugotoviti – saj namreč takrat ni mogoče ugotoviti nobenega dogodka v smislu točke 26 sodbe Wallentin Hermann in tako tudi ni mogoče ugotoviti, je neločljivo povezan z opravljanjem dejavnosti letalskega prevoznika in ta nanj tudi ne more vplivati? (b) Če je treba na vprašanje 6 odgovoriti, da pomenijo tehnične napake, ki se štejejo za nepredvidene pomanjkljivosti, ki lahko prizadenejo varnost leta, dogodke v smislu točke 22 sodbe Wallentin Hermann, ter tehnična napaka spontano nastane in je ni mogoče pripisati slabemu vzdrževanju niti ni odkrita med rednim vzdrževanjem (navedeni pregledi od A do D in dnevni pregled): ali navedena tehnična napaka potem (ni) neločljivo povezana z opravljanjem dejavnosti letalskega prevoznika in ta v smislu zgoraj navedene točke 26 nanjo ne more dejansko vplivati? (c) Če je treba na vprašanje 6 odgovoriti, da pomenijo tehnične napake, ki se štejejo za nepredvidene pomanjkljivosti, ki lahko prizadenejo varnost leta, dogodke v smislu točke 22 sodbe Wallentin Hermann, ter tehnična napaka spontano nastane in je ni mogoče pripisati slabemu vzdrževanju niti ni odkrita med rednim vzdrževanjem (navedeni pregledi od A do D in dnevni pregled): katere razmere morajo biti povezane s to tehnično napako kdaj se te razmere lahko štejejo za izredne, tako da se je mogoče nanje sklicevati v smislu člena 5(3) Uredbe?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: kaj je treba ob upoštevanju tega, da je uredba neposredno veljavna, razumeti pod „zoper sodbo vlož[enim] pravn[im] sredstvo[m]“ v smislu člena 19(1) Uredbe (ES) Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov? Ali je treba postopek za pravno sredstvo predvideti le, če je do vročitve ali posredovanja sodnega poziva/listine o začetku postopka prišlo v skladu s členom 14 Uredbe št. 805/2004, to pomeni brez dokazila o prejemu? Ali belgijsko pravo z ugovorom v skladu s členom 1047 in naslednjimi Belgisch Gerechtelijk Wetboek (belgijski zakon o pravdnem postopku) in pritožbo v skladu s členom 1050 in naslednji Belgisch Gerechtelijk Wetboek ne zagotavlja zadostnih jamstev, da bi izpolnilo merilo „postopka za pravno sredstvo“ v skladu s členom 19(1) Uredbe št. 805/2004?
3.

Ali je Sklep 2013/448/EU neveljaven in krši cilje Direktive 2003/87/ES, če ustvarja nesorazmerje, tako da so emisije v povezavi z izgorevanjem odpadnih plinov in s toploto, ki jo proizvedejo obrati za soproizvodnjo toplotne in električne energije, izključene iz osnove za izračun iz člena 10a(5), drugi pododstavek, (a) in (b), medtem ko so upravičene do brezplačne razdelitve v skladu s členom 10a(1) in (4) Direktive 2003/87/ES in v skladu s Sklepom 2011/278/EU?
SL Uradni list Evropske unije C 282/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 5. junija 2014 – Pierre Fabre Médicament proti Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat, Ministre des affaires sociales et de la santé

(Zadeva C-273/14)

2014/C 282/29

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Pierre Fabre Médicament

Toženi stranki: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat, Ministre des affaires sociales et de la santé

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se določbe člena 6, točki 3 in 5, Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja (1) (89/105/EGS) uporabljajo za odločitve o izločitvi zdravila s seznama zdravil, ki se izdajajo pacientom, ki se bolnišnično zdravijo v zdravstvenih ustanovah, in ki so lahko krita iz sistema obveznega zdravstvenega zavarovanja poleg storitev bolnišničnega zdravljenja, kritih v okviru pavšalnih zneskov za bivanje in oskrbo, določenih po homogenih skupinah bolnikov?

(1) UL L 40, str. 8.
1.

Ali je treba člen 2(1)(a) in (c) Uredbe Sveta (ES) št. 2027/97 z dne 9. oktobra 1997 o odgovornosti letalskih prevoznikov v primeru nesreč (1), člen 3(c) in (g) Uredbe (ES) št. 785/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o zahtevah v zvezi z zavarovanjem za letalske prevoznike in operaterje (2) ter člen 1(1) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (3), podpisane v Montrealu 28. maja 1999, razlagati tako, da je treba odškodninske zahtevke oškodovanke, — ki je bila potnica v zrakoplovu, katerega kraj vzleta in pristanka je bil isti kraj države članice, — ki jo je pilot prevažal brezplačno, — pri čemer je bil namen leta ogled nepremičnine od zgoraj zaradi načrtovanega nepremičninskega posla s pilotom, in — ki je v nesreči zrakoplova utrpela poškodbe na telesu, presojati izključno v skladu s členom 17 Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane v Montrealu 28. maja 1999, in se nacionalno pravo ne uporabi? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
SL Uradni list Evropske unije C 235/6

Pritožba, ki so jo Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin in Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar vložili 5. maja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. februarja 2014 v zadevi T-256/11, Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin in Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-220/14 P)

2014/C 235/09

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožniki: Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin, Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (zastopniki: I. Burton, J. Binns, Solicitors, J. Lewis QC, B. Kennelly, J. Pobjoy, Barristers)

Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija

Predlogi

Pritožniki Sodišču predlagajo, naj:

— sodbo Splošnega sodišča z dne 28. februarja 2014 v zadevi T-256/11 razveljavi;

— Sklep 2011/172/SZVP (1) z dne 21. marca 2011 in Uredbo št. 270/2011 (2) z dne 21. marca 2011 razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na pritožnike;

— Svetu naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem; in

— sprejme vse druge ukrepe, za katere meni, da so ustrezni.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožniki so 20. maja 2011 pri Splošnemu sodišču vložili tožbo, s katero so predlagali, naj Sklep in Uredbo razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na pritožnike (tožba). Splošno sodišče je tožbo zavrnilo. Pritožniki so zatrjevali, da je Splošno sodišče s tem napačno uporabilo pravo iz teh razlogov:

1. Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je bil sklep zakonito sprejet na podlagi člena 29 PEU.

2. Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je bil razlog za uvedbo omejevalnih ukrepov proti vsakemu od pritožnikov utemeljen in/ali da izpolnjuje pravna merila za uvrstitev na seznam, določen v členu 1(1) Sklepa in členu 2(1) Uredbe.

3. Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je Svet izpolnil obveznost obrazložitve.

4. Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno presodilo tožbene razloge pritožnikov v zvezi s kršitvijo pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva.

5. Peti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da je bil poseg v lastninsko pravico pritožnikov in/ali njihovo svobodo gospodarske pobude sorazmeren.

6. Šesti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da Svet ni storil „očitne napake pri presoji“.

(1) UL L 76, str. 63.

(2) UL L 76, str. 4.
SL Uradni list Evropske unije C 245/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 18. aprila 2014 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. proti Teekanne GmbH & Co. KG

(Zadeva C-195/14)

2014/C 245/04

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Tožena stranka: Teekanne GmbH & Co. KG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali lahko označevanje, predstavljanje ter oglaševanje živil z videzom, imenom ali slikovno predstavitvijo daje vtis prisotnosti neke sestavine, čeprav te sestavine živilo v resnici ne vsebuje in je to razvidno le iz seznama sestavin v skladu s členom 3(1)(2) Direktive 2000/13/ES (1)?

(1) Direktiva 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil (UL L 109, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 75), kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Sveta 2013/20/EU z dne 13. maja 2013 o prilagoditvi določenih direktiv na področju varnosti živil, veterinarske in fitosanitarne politike zaradi pristopa Republike Hrvaške (UL L 158, str. 234).