Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78

(Direktiva Sveta 2000/78, štirinajsta uvodna izjava, členi 1, 2(1) in (2)(a) ter 3(1)(c))

2. Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78

(Direktiva Sveta 2000/78, člena 2(1) in 6)

Summary

1. Namen Direktive 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je, kot izhaja iz njenega naslova in njene preambule ter vsebine in namena, ustvariti splošni okvir za zagotovitev enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu vsem osebam, tako da se jim zagotavlja učinkovito varstvo pred diskriminacijo zaradi katerega od razlogov iz člena 1, ki vključuje starost.

V skladu z njeno štirinajsto uvodno izjavo navedena direktiva ne vpliva na nacionalne določbe, ki urejajo upokojitveno starost. Vendar ta uvodna izjava le navaja, da ta direktiva ne vpliva na pristojnost držav članic, da določijo upokojitveno starost, in na noben način ne nasprotuje njeni uporabi za nacionalne ukrepe glede pogojev za prenehanje pogodb o zaposlitvi, ko je bila dopolnjena tako določena upokojitvena starost.

Tako nacionalna ureditev, v skladu s katero dejstvo, da je delavec dopolnil starost, ki jo ta ureditev določa za pridobitev starostne pokojnine, privede do prenehanja pogodbe o zaposlitvi, vpliva na trajanje delovnega razmerja med strankama in splošneje na izvajanje poklicne dejavnosti zadevnega delavca, s tem da preprečuje njegovo udeležbo v poklicnem življenju v prihodnosti. Zato je treba tako ureditev obravnavati, kot da vzpostavlja pravila, ki se nanašajo na zaposlitev in delovne razmere, vključno z odpustitvijo in s plačilom v smislu člena 3(1)(c) Direktive 2000/78, in kot da delavce, ki so dopolnili to starost, neposredno slabše obravnava kot vse druge delavce. Taka ureditev s tem uvaja različno obravnavanje neposredno zaradi starosti, kot je določeno v členu 2(1) in (2)(a) te direktive.

(Glej točke 42, od 44 do 46 in 51.)

2. Prepoved vsake diskriminacije zaradi starosti, kot jo ureja Direktiva 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, je treba razlagati v smislu, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere so veljavne klavzule o obvezni upokojitvi, ki jih vsebujejo kolektivne pogodbe in ki zahtevajo zgolj to, da delavci dopolnijo upokojitveno starost 65 let, ki jo določa nacionalna ureditev, in izpolnijo druge pogoje o socialni varnosti za pridobitev starostne pokojnine iz prispevkov, če

– je navedeni ukrep, ki temelji na starosti, objektivno in razumno utemeljen z legitimnim ciljem v zvezi z zaposlovalno politiko in delovnim trgom, in

– načini uresničevanja tega cilja v splošnem interesu za ta namen niso nerazumni in nepotrebni.

Po eni strani je bila navedena ureditev sprejeta kot del nacionalne politike, ki spodbuja dostop do zaposlitve z boljšo medgeneracijsko porazdelitvijo in ureja delovni trg, predvsem z zaviranjem brezposelnosti.

O legitimnosti takega cilja v splošnem interesu ni mogoče razumno dvomiti, saj so politika zaposlovanja in usmeritve trga delovne sile med cilji, ki jih izrecno določa prvi pododstavek člena 6(1) Direktive 2000/78, v skladu s členoma 2(1), prva alinea, EU in 2 ES pa je spodbujanje visoke ravni zaposlenosti eden od ciljev, ki jim sledita tako Evropska unija kot tudi Skupnost.

V zvezi s tem sama okoliščina, da se zadevna nacionalna določba formalno ne sklicuje na tak namen, avtomatično ne izključuje možnosti, da bi lahko bila upravičena na podlagi člena 6(1) iste direktive, pod pogojem, da drugi elementi, vzeti iz splošnega okvira zadevnega ukrepa, omogočijo identifikacijo osnovnega cilja tega ukrepa zaradi sodnega nadzora njegove objektivne utemeljitve.

Resda imajo v dandanašnjem stanju prava Skupnosti države članice in v določenih primerih socialni partnerji na nacionalni ravni na voljo široko pooblastilo za prosto presojo pri svoji izbiri, ne le glede sledenja določenemu cilju na področju socialne in zaposlovalne politike, temveč tudi pri sprejemanju ukrepov za uresničevanje cilja, vendar morajo pristojni nacionalni organi najti pravo ravnotežje med različnimi interesi, pri čemer pazijo, da v tem smislu določeni nacionalni ukrepi ne gredo prek tega, kar je primerno in nujno za uresničevanje legitimnega cilja, ki mu sledi zadevna država članica.

Ne zdi se nerazumno, da organi države članice presodijo, da je lahko obvezna upokojitev delavcev, ki so dopolnili določeno starost, primerna in nujna za uresničitev legitimnega cilja, ki je naveden v okviru nacionalne zaposlovalne politike in spodbuja zaposlitev z lažjim dostopom na trg delovne sile. Po drugi strani navedenega ukrepa ni mogoče obravnavati, kot da čezmerno ogroža legitimna upravičenja delavcev, ki se morajo obvezno upokojiti, saj upoštevna nacionalna zakonodaja ne temelji le na določeni starosti, temveč upošteva tudi dejstvo, da so zadevne osebe na koncu svoje poklicne kariere upravičene do finančnega nadomestila v okviru starostne pokojnine, katere ravni ne moremo šteti za nerazumno.

(Glej točke od 53 do 57, 62, 64, 68, od 71 do 73, 77 in izrek.)