ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
64

Glede navedbe tožeče stranke, da je odbor za pritožbe storil napako, ker je uporabil načela iz sodbe z dne 28. oktobra 2015, Маска (T‑96/13, EU:T:2015:813), čeprav je bila ta sodba razglašena po izteku roka za vložitev pritožbe zoper odločbo oddelka za ugovore, ki je bila izdana v tem sporu, zadošča spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso razlaga, ki jo poda Sodišče v zvezi z neko določbo prava Unije, omejena na razjasnitev ter podrobno določitev pomena in obsega te določbe, kot bi jo bilo treba razumeti in uporabljati od začetka njene veljavnosti. Iz tega izhaja, da se tako razlagana določba lahko uporabi in se mora uporabiti celo za pravna razmerja, ki so nastala in so bila vzpostavljena pred zadevno sodbo, Sodišče pa sme le izjemoma z uporabo splošnega načela pravne varnosti, ki je sestavni del pravnega reda Unije, omejiti možnost vseh zadevnih oseb, da bi se sklicevale na določbo, ki jo je razložilo, da bi posegle v pravna razmerja, ki so nastala v dobri veri. Te ugotovitve se uporabljajo za institucije Unije, kadar te izvajajo določbe prava Unije, katerih razlago pozneje poda Sodišče (glej sodbo z dne 16. septembra 2013, Španija/Komisija, T‑402/06, EU:T:2013:445, točka 104 in navedena sodna praksa).
76

Na prvem mestu je treba v zvezi s finančno škodo, ki jo zatrjujejo tožeče stranke, opozoriti, da bo morala EIB v skladu s členom 266 PDEU sprejeti ukrepe za izvršitev te sodbe, zlasti pa ob upoštevanju načela zakonitosti sprejeti vse akte, s katerimi je mogoče pravično nadomestiti škodo, ki je za tožeče stranke nastala z akti, ki so bili razglašeni za nične (glej sodbo z dne 15. septembra 2005, Casini/Komisija, T‑132/03, EU:T:2005:324, točka 98 in navedena sodna praksa), brez poseganja v možnost tožečih strank, da nato vložijo tožbo zoper ukrepe, ki jih bo EIB sprejela ob izvrševanju te sodbe. V takih okoliščinah so bili odškodninski zahtevki tožečih strank zaradi nastale premoženjske škode vloženi prezgodaj (glej v tem smislu sodbi z dne 7. junija 2011, Larue in Seigneur/ECB, F‑84/09, EU:F:2011:71, točka 64, in z dne 29. septembra 2011, Bowles in drugi/ECB, F‑114/10, EU:F:2011:173, točki 79 in 80).
127

Zaradi ugotovitve stopnje nevarnosti izgube za sklade Unije Komisija v dokumentu št. VI/5330/97 razvršča kontrole v dve kategoriji. Ključne kontrole so fizična in administrativna preverjanja, ki so potrebna za kontrolo vsebinskih elementov, zlasti obstoja predmeta vloge, količine in kakovostnih pogojev, vključno s spoštovanjem rokov, zahtevami v zvezi s pridelkom itd. Izvajajo se na terenu in z navzkrižnimi kontrolami s pomočjo neodvisnih informacij, kot so katastri. Sekundarne kontrole so administrativne operacije, ki so potrebne za pravilno obravnavo zahtevkov, kot so preverjanje spoštovanja rokov za vložitev, identifikacija dvojnih zahtev za isto zadevo, analiza tveganja, uporaba sankcij in ustrezen nadzor nad postopki (sodba z dne 26. februarja 2015, Litva/Komisija, T‑365/13, EU:T:2015:113, točka 54 (neobjavljena)).
103

Institucije in agencije Unije imajo namreč proste roke pri strukturiranju svojih upravnih enot, pri čemer upoštevajo vse dejavnike, kot so narava in obseg nalog, ki so jim dodeljene, in proračunske možnosti (sodbe z dne 17. decembra 1981, Bellardi-Ricci in drugi/Komisija, 178/80, EU:C:1981:310, točka 19; z dne 25. septembra 1991, Sebastiani/Parlament, T‑163/89, EU:T:1991:49, točka 33, in z dne 9. februarja 1994, Lacruz Bassols/Sodišče, T‑109/92, EU:T:1994:16, točka 88). Ta svoboda pomeni, da lahko za zagotovitev večje učinkovitosti organizacije del ali v odgovor na proračunske zahteve za ukinitev delovnih mest, ki jih postavijo politični organi Unije, ukinjajo delovna mesta in spreminjajo dodeljene naloge, prav tako pa lahko naloge, ki jih je prej izvajala oseba, zaposlena na ukinjenem delovnem mestu, prerazporedijo, ne da bi bila navedena ukinitev nujno pogojena s tem, da mora vse zahtevane naloge opraviti manjše število oseb kot pred reorganizacijo. Poleg tega ukinitev delovnega mesta ne pomeni nujno, da se ukinjajo tudi naloge, ki jih je to vključevalo (glej sodbi z dne 11. julija 1997, Cesaratto/Parlament, T‑108/96, EU:T:1997:115, točke od 49 do 51, in z dne 10. septembra 2014, Tzikas/ERA, F‑120/13, EU:F:2014:197, točka 82 in navedena sodna praksa).
4.

Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Tožba, ki se dejansko nanaša na pogodbeni spor – Sklep Komisije, ki je izvršilni naslov za izterjavo terjatve – Akt, katerega namen je ustvariti zavezujoče učinke, ki presegajo pogodbeni okvir, in ki vključuje izvrševanje prerogativ javne oblasti – Pristojnost sodišča Unije – Nujnost arbitražne klavzule, s katero je ta pristojnost podeljena – Dopustnost (člena 263 in 299 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 79(2)) (Glej točke 44, 45, 52 in 53.)
5.

Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Vzročna zveza – Pojem – Vztrajanje Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) pri tem, naj države članice izterjajo prodidampinške dajatve od tožeče stranke – Diskrecijska pravica nacionalnih organov glede ukrepov, ki jih je treba sprejeti na podlagi priporočil urada OLAF – Neobstoj vzročne zveze (člena 267 in 340, drugi odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2013, člena 11(6) in 12(3)) (Glej točke od 48 do 58 in 62.)
12.

Uradniki – Uslužbenci Evropske centralne banke – Pravice in obveznosti –Notranja preiskava o domnevnem psihičnem nadlegovanju – Pravica pritožnika do izjave in pravica do dostopa do spisa o preiskavi – Obseg – Zavrnitev pravice do vpogleda v spis o preiskavi pritožniku, da bi podal stališča o dejstvih in podatkih, ki se nanašajo nanj – Kršitev (Glej točke od 178 do 183.)
4.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedni znamki ANDREA INCONTRI in ANDREIA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 30, 31, 33, 48 in 58.)
6.

Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Siriji – Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organizacij, povezanih s sirskim režimom – Omejitve lastninske pravice ter pravice do časti in ugleda – Kršitev načela sorazmernosti – Neobstoj (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 17; sklepi Sveta (SZVP) 2016/850, (SZVP) 2017/917 in (SZVP) 2018/778) (Glej točke od 119 do 123, od 126 do 128 in od 137 do 139.)
6.

Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Siriji – Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organizacij, povezanih s sirskim režimom – Omejitve lastninske pravice in pravice do časti in ugleda – Kršitev načela sorazmernosti – Neobstoj (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 17; sklepi Sveta 2013/255/SZVP, (SZVP) 2016/850, (SZVP) 2017/917 in (SZVP) 2018/778) (Glej točke od 113 do 118, od 120 do 122, 124 in od 132 do 134.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu – Zamrznitev sredstev oseb, odgovornih za odtujitev javnih sredstev, ter fizičnih ali pravnih oseb, subjektov ali organov, ki so z njimi povezani – Kršitev lastninske pravice, svobode gospodarske pobude in pravice do ugleda – Kršitev načela sorazmernosti – Neobstoj

(Člen 29 PEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 16 in 17; sklepi Sveta 2011/172/SZVP, člen 1, od (3) do (5), (SZVP) 2016/411 in (SZVP) 2017/496; Uredba Sveta št. 270/2011)

(Glej točke od 273 do 291.)
1.

Uradniki – Disciplinska ureditev – Postopek – Odločba organa za imenovanja o naložitvi disciplinskega ukrepa brez predhodnega zaslišanja zadevne osebe – Nemožnost zaslišanja zadevne osebe, ki je veljavno upravičena z zdravniškimi potrdili – Kršitev pravice do izjave (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, členi 41(2)(a), 51(1) in 52(1); Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga IX, člena 4 in 22(1)) (Glej točke od 145 do 149, 158, 173, 174 in 176.)
Besedilo sekundarnega prava Evropske unije je treba razlagati – kolikor je le mogoče – v smeri njegove skladnosti z določbami Pogodbe in s splošnimi načeli prava Unije. Vendar kot kaže uporaba izraza „po možnosti“, te razlage ni mogoče uporabiti v zvezi z določbo, ki je jasna in nedvoumna in zato ne potrebuje nobene razlage. Glede take določbe lahko v primeru ugovora zakonitosti v smislu člena 277 PDEU sodišče Unije preveri samo njeno skladnost z določbami Pogodbe in s splošnimi načeli prava Unije.

Člen 429(14) Uredbe št. 575/2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/62, je treba razlagati tako, da pristojnim organom dodeljuje diskrecijsko pravico, da zavrnejo odobritev odstopanja, ki ga uvaja, čeprav so pogoji iz tega člena izpolnjeni.

S tem odstopanjem je Komisija s podporo zakonodajalca namreč predvidela možnost, da izpostavljenosti kreditne institucije do subjekta javnega sektorja, ki imajo zaradi državnega poroštva enako stopnjo nizkega tveganja kot izpostavljenosti do te države in ki ne izhajajo iz izbire kreditne institucije o naložbah – ker je kreditna institucija zavezana k prenosu zadevnih zneskov – niso upoštevne za izračun količnika finančnega vzvoda in so zato lahko iz njega izključene. Člen 429(14) Uredbe št. 575/2013 se nanaša le na izpostavljenosti, ki bi bile pri izvajanju standardnega pristopa izračuna minimalnih kapitalskih zahtev upravičene do uteži tveganja 0 %.

Zato izvajanje člena 429(14) navedene uredbe vključuje uskladitev dveh ciljev, in sicer, na eni strani, upoštevanje logike količnika finančnega vzvoda, ki določa, da mora ta količnik vključevati mero skupne izpostavljenosti kreditne institucije brez uteži tveganja, in, na drugi strani, upoštevanje cilja Komisije, ki ga je potrdil zakonodajalec, da nekatere izpostavljenosti, ki imajo profil zelo nizkega tveganja in ne izhajajo iz izbire kreditne institucije o naložbah, niso upoštevne za izračun količnika finančnega vzvoda in so zato lahko iz njega izključene. Ugotoviti pa je treba, da pristojnim organom priznanje diskrecijske pravice pri uporabi člena 429(14) Uredbe št. 575/2013 omogoča presojo med tema dvema ciljema glede na posebnosti posameznega primera.

(Glej točke od 52 do 56.)
2.

Pritožbe uradnikov – Odškodninski zahtevek, neposredno povezan z ničnostno tožbo – Presoja zakonitosti ravnanja institucije glede na razloge in trditve, navedene v predlogu za razglasitev ničnosti – Prenehanje pravnega interesa tožeče stranke med postopkom – Nevplivanje (Kadrovski predpisi, člena 90 in 91.) (Glej točke od 80 so 82, 84 in 86.)
Sodišče Evropske unije je pristojno za odločanje o tožbah v zvezi z upravljanjem kadrov misij Unije skupne varnostne in obrambne politike, tudi če to upravljanje zadeva operacije „na terenu“.

V skladu s členom 340(1) PDEU pogodbeno odgovornost Unije določa pravo, ki se uporablja za zadevno pogodbo.

Ker v pogodbah o zaposlitvi tožeče stranke ni določeno pravo, ki se uporablja za te pogodbe, je tožbo dejansko mogoče preučiti samo na podlagi zadevnih pogodb o zaposlitvi, vključno z določbami kodeksa ravnanja in discipline zadevne mednarodne misije Unije, ki so njihov sestavni del, ob upoštevanju splošnih načel prava Unije na področju uveljavljanja pogodbene odgovornosti. V skladu s temi načeli morajo biti izpolnjeni trije pogoji, da se lahko tožbi na podlagi pogodbene odgovornosti ugodi, in sicer, prvič, da zadevna institucija ni izpolnila pogodbenih obveznosti, drugič, da je tožeča stranka utrpela škodo ter, tretjič, da obstaja vzročna zveza med ravnanjem navedene institucije in to škodo.

(Glej točke 61, 62 in 66.)
1.

Znamka Evropske unije–Odpoved, razveljavitev in ničnost–Razlogi za razveljavitev–Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Delna uporaba–Vpliv–Pojem „del blaga ali storitev“, na katere se nanaša registracija (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15 in 51(1)(a)) (Glej točke od 25 do 28.)
Člen 2(1)(f) Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti v zvezi z možnostjo, da se pri instituciji ali organu Unije, ki je v skladu z okoljskim pravom sprejel upravni akt, vloži zahteva za notranjo revizijo na podlagi člena 10 te uredbe, določa, da pojem okoljskega prava za namene navedene uredbe pomeni zakonodajo Unije, ki prispeva k zasledovanju ciljev okoljske politike Unije. V tem okviru zlasti našteva cilje Unije na področju varstva okolja, kot so navedeni v členu 191(1) PDEU. Iz besedila te določbe izhaja, da je zakonodajalec Unije s sklicevanjem na navedene cilje pojem „okoljsko pravo“, na katerega se nanaša Uredba št. 1367/2006, želel razlagati široko, ne le z omejitvijo na vprašanja, ki so povezana z zaščito naravnega okolja v ožjem smislu.

V zvezi s tem je sklep Komisije o odobritvi dajanja na trg proizvoda, ki vsebuje gensko spremenjeno sojo, v skladu z Uredbo št. 1829/2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi, akt, ki med drugim spada na področje varstva okolja. Namen členov 4, 7, 16 in 19 Uredbe št. 1829/2003 je namreč urediti človekovo posredovanje, ki vpliva na okolje zaradi prisotnosti gensko spremenjenih organizmov, ki bi lahko imeli posledice za zdravje ljudi in živali. Ugotoviti je torej treba, da so taki sklepi o odobritvi nedvomno akti, sprejeti na podlagi okoljskega prava v smislu člena 2(1)(f) Uredbe št. 1367/2006.

(Glej točke 38, 43, 44 in 61.)
2.

Znamka Evropske unije–Odpoved, razveljavitev in ničnost–Razlogi za razveljavitev–Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Resna in dejanska uporaba–Pojem–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, členi 15, 42(2), 51(1)(a) in 57(2)) (Glej točke od 36 do 43.)
Organi Evropske unije imajo v primeru zapletenih presoj na nekaterih področjih prava Unije široko diskrecijsko pravico, zato mora biti nadzor sodišča Unije nad takimi presojami omejen na preverjanje spoštovanja postopkovnih pravil in pravil glede obrazložitve, pravilnosti ugotovljenega dejanskega stanja, ki se upošteva pri izpodbijani izbiri, ter neobstoja očitne napake pri presoji tega dejanskega stanja in zlorabe pooblastil.

To velja za znanstveno presojo raziskovalnega predloga, ki jo opravijo odbor strokovnjakov Evropskega raziskovalnega sveta (ERC) in individualni ocenjevalci zadevnih disciplin. V zvezi s tem z morebitnim razhajanjem med celoto individualnih ocen in končno odločitvijo navedenega odbora ni mogoče dokazati, da je ta odbor sledil drugačnemu cilju, kot je cilj iskanja znanstvene odličnosti, da je kršil pravila ERC ali da je storil očitno napako pri presoji. Morebitno razhajanje med večinskim mnenjem individualnih ocenjevalcev in odločitvijo odbora je namreč običajni del postopka ocenjevanja interesa in znanstvene vrednosti raziskovalnega predloga. Razen če se dokažejo napake v zvezi z dejstvi ali očitna napaka pri presoji, je možnost, da element, ki je naveden le v eni sami individualni oceni, prepriča odbor med njegovo razpravo, del normalnega poteka postopka znanstvenega ocenjevanja in ni v nasprotju s pravili ERC.

(Glej točke 70, 71, 76, 77 in 80.)
Zadeva T‑68/16

Deichmann SE

proti

Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino

„Znamka Evropske unije – Postopek za razveljavitev – Figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja križ na stranskem delu športnega čevlja – Pozicijska znamka – Resna in dejanska uporaba znamke – Člen 15(1) in člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009 (postala člen 18(1) in člen 58(1)(a) Uredbe (EU) 2017/1001)“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 17. januarja 2018

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Merila presoje – Zahteva po konkretnih in objektivnih dokazih (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1) in 51(1)(a)) Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Določitev kvantitativnega praga minimalne uporabe – Izključitev (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1) in 51(1)(a)) Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Presoja razlikovalnega učinka – Merila – Pozicijska znamka (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Uporaba znamke v obliki, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega učinka znamke – Figurativna znamka, ki upodablja križ na stranskem delu športnega čevlja (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1) in 51(1)(a))
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativni znamki Aa AROMAS artesanales in Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 36, 37, 53, 54, 84, 93, 107 in 108.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka CRABS in figurativna znamka РАКОВЫЕ ШЕЙКИ (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 21, 62, 63, od 68 do 70 in od 82 do 86.)
6.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Besedna znamka BURLINGTON–Besedni znamki BURLINGTON in BURLINGTON ARCADE in figurativni znamki BURLINGTON ARCADE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke od 43 do 45.)
7.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS–Besedna in figurativna znamka MARSHALL in Marshall AMPLIFICATION (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 54, od 96 do 99 in od 104 do 106.)
Sodba Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 13. decembra 2017 – Delfin Wellness/EUIPO – Laher (Infrardeče in savna kabine)

(Zadeva T‑114/16)

„Model Skupnosti – Postopek za ugotovitev ničnosti – Registrirani modeli Skupnosti, ki upodabljajo infrardeče in savna kabine – Prejšnji modeli – Razlog za ničnost – Neobstoj novosti – Člena 5 in 25(1)(b) Uredbe (ES) št. 6/2002 – Razkritje prejšnjih modelov pred datumom prednostne pravice – Člen 7(1) in (2) Uredbe št. 6/2002 – Pravica do izjave – Člen 64(1) Uredbe št. 6/2002“

1. Modeli Skupnosti–Tožbeni postopek–Tožba pri sodišču Unije–Pristojnost Splošnega sodišča–Ponovni preizkus dejanskega stanja ob upoštevanju dokazov, ki so bili prvič predloženi pred njim–Izključitev (Uredba Sveta št. 6/2002, člen 61(2)) (Glej točki 27 in 29.)

2. Modeli Skupnosti–Razlogi za ničnost–Neobstoj novosti–Prejšnje razkritje enakega modela–Dokaz razkritja (Uredba Sveta št. 6/2002, člena 5(1)(b) in 7(1)) (Glej točke od 47 do 50.)

3. Modeli Skupnosti–Postopkovne določbe–Obrazložitev odločb–Člen 62, prvi stavek, Uredbe št. 6/2002–Obseg, identičen obsegu člena 296 PDEU–Uporaba implicitne obrazložitve s strani odbora za pritožbe–Dopustnost–Pogoji (člen 296 PDEU; Uredba Sveta št. 6/2002, člen 62, prvi stavek) (Glej točki 68 in 69.)

4. Modeli Skupnosti–Postopkovne določbe–Odločba Urada–Spoštovanje pravice do obrambe–Obseg načela (Uredba Sveta št. 6/2002, člen 62) (Glej točko 112.)

5. Modeli Skupnosti–Tožbeni postopek–Ustni postopek–Diskrecijska pravica Urada (Uredba Sveta št. 6/2002, člen 64(1)) (Glej točko 114.)

Predmet

Tožba zoper tri odločbe tretjega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. januarja 2016 (zadeve R 849/2014–3, R 850/2014–3 in R 851/2014–3) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbo Delfin Wellness in S. Laher.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
5.

Javna naročila Evropske unije–Sklenitev pogodbe o naročilu na podlagi javnega razpisa–Obveznost institucije, da udejanji svojo možnost, da vzpostavi stik s ponudnikom po odprtju ponudb–Zahteva–Udejanjanje ob spoštovanju načel dobrega upravljanja, enakega obravnavanja, sorazmernosti in pravne varnosti–Možnost spreminjanja pogojev ponudbe navedenega ponudnika–Izključitev (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 96(2); Uredba Komisije št. 1268/2012, člena 158(3) in 160(3)) (Glej točki 67 in 68.)
1.

Znamka Evropske unije–Odpoved, razveljavitev ali ničnost–Absolutni razlogi za ničnost–Prijavitelj, ki ni v dobri veri ob vložitvi prijave znamke–Merila presoje–Upoštevanje vseh upoštevnih dejavnikov, ki obstajajo ob vložitvi zahteve za registracijo–Zavedanje prijavitelja, da tretja oseba uporablja enak ali podoben znak–Namen prijavitelja–Stopnja pravne zaščite zadevnih znakov–Poslovna logika, na kateri temelji registracija izpodbijanega znaka kot znamke Evropske unije–Zaporedje dogodkov, značilno za vložitev zahteve za registracijo znamke (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(2) in 52(1)(b)) (glej točke od 26 do 32, 40 in 55)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu–Pogoji–Razlaga ob upoštevanju prava Unije–Presoja ob upoštevanju meril, določenih z nacionalnim pravom, ki ureja navajani znak (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(4) in 76(1)) (Glej točke od 38 do 40.)
4.

Uradniki–Enako obravnavanje–Enakost uradnikov in uradnic–Odločba o nenapredovanju–Diskriminacija zaradi nosečnosti–Dokazno breme (Kadrovski predpisi, člen 1d(5)) (glej točke od 50 do 53 in 56)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka #hello digitalmente diferentes–Figurativne in besedne znamke HELLO! (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 31 do 33, 53, 61, 82, 84 in 85.)
4.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Presoja razlikovalnega učinka – Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točko 31.)
1.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke za vina ali žgane pijače, ki vsebujejo ali so sestavljene iz geografske označbe za vina ali žgane pijače, ki nimajo takega izvora – Pogoji (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(j)) (Glej točke 27, 28 in 53.)
1.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Presoja verjetnosti zmede – Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (glej točke od 18 do 21, 47 in 51)
Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Sadje in zelenjava – Organizacije proizvajalcev – Financiranje s strani EKJS – Izračun na podlagi vrednosti tržne proizvodnje v referenčnem obdobju – Upoštevanje proizvodnje novih članov organizacije proizvajalcev – Pogoji – Nujnost, da so bili ti člani del druge organizacije proizvajalcev – Kršitev načela enakega obravnavanja – Neobstoj

(Uredba Sveta št. 2200/96, člen 11(1)(c) in (3); uredbi Komisije št. 1433/2003, člena 3(5) in 4(1) in (5), in št. 1580/2007, člena 52(5) in 53(1) in (5))

(Glej točke od 45 do 48, 53, 54, 72, 75 in od 77 do 79.)