18

V teh okoliščinah je Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (upravno in delovno sodišče v Budimpešti, Madžarska) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba člen 56 PDEU, prepoved diskriminacije in zahtevo, da morajo države članice dosledno in sistematično omejevati dejavnosti iger na srečo – zakonsko določen cilj, ki ga država članica v bistvu utemeljuje s sklicevanjem na boj proti zasvojenosti z igrami na srečo in varstvo potrošnikov – razlagati tako, da je državni monopol na področju spletnih in nespletnih športnih stav in stav na konjske dirke v nasprotju z navedenimi pravili, če v državi članici od reorganizacije trga, ki jo je ta izvedla, zasebni ponudniki storitev v igralnicah na madžarskem ozemlju na podlagi koncesije sicer lahko prirejajo druge, spletne in nespletne, igre na srečo (igralniške igre, igre s kartami, igralni avtomati, spletne igralniške igre, spletne igre s kartami), ki pa pripeljejo do povišane nevarnosti za zasvojenost? 2. Ali je treba člen 56 PDEU, prepoved diskriminacije in zahtevo, da morajo države članice dosledno in sistematično omejevati dejavnosti iger na srečo, razlagati tako, da gre za kršitev navedenega člena in neizpolnitev navedene zahteve, če se lahko ugotovi, da reorganizacija trga, ki je utemeljena z bojem proti zasvojenosti z igrami na srečo in zakonsko določenim ciljem varstva potrošnikov, dejansko povzroči stalno povečevanje števila igralnic, letnega davka na igre na srečo, ki ga plačajo igralnice, ocen prihodkov v državni proračun iz koncesijskih dajatev igralnic, igralnih žetonov, ki jih kupijo igralci, in zneska, potrebnega za pridobitev pravice do igranja na igralnih avtomatih, oziroma da po tej reorganizaciji trga, ki jo je izvedla država članica, pride do tega? 3. Ali je treba člen 56 PDEU, prepoved diskriminacije in zahtevo, da morajo države članice dosledno in sistematično omejevati dejavnosti iger na srečo, razlagati tako, da gre za kršitev navedenega člena in neizpolnitev navedene zahteve, če se lahko ugotovi, da se z uvedbo državnega monopola in dovoljenjem za prirejanje iger na srečo s strani zasebnih ponudnikov storitev, ki sta v bistvu utemeljena z bojem proti zasvojenosti z igrami na srečo in zakonsko določenim ciljem varstva potrošnikov, poleg tega uresničuje še cilj gospodarske politike, in sicer pridobiti višje neto prihodke od iger in doseči izredno visoko raven ustvarjanja prihodkov na trgu igralnic v najkrajšem času z namenom financiranja drugih proračunskih izdatkov in izdatkov državnih javnih služb? 4. Ali je treba člen 56 PDEU, prepoved diskriminacije in zahtevo, da morajo države članice dosledno in sistematično omejevati dejavnosti iger na srečo, razlagati tako, da gre za kršitev navedenega člena in neizpolnitev navedene zahteve ter da pride do neutemeljenega razlikovanja med ponudniki storitev, če se lahko ugotovi, da država članica s sklicevanjem na isti razlog na področju javnega reda vzpostavi državni monopol nad nekaterimi storitvami spletnih iger na srečo, istočasno pa omogoči dostop do drugih storitev iger na srečo z dodeljevanjem vedno večjega števila koncesij? 5. Ali je treba člen 56 PDEU in prepoved diskriminacije razlagati tako, da nasprotujeta temu, da lahko samo ponudniki storitev, ki imajo igralnice (s koncesijo) na madžarskem ozemlju, pridobijo dovoljenje za ponujanje spletnih iger na srečo, zaradi česar ponudniki storitev, ki nimajo igralnice na madžarskem ozemlju – vključno s ponudniki storitev, ki imajo igralnico v drugi državi članici – ne morejo pridobiti dovoljenja za ponujanje spletnih iger na srečo? 6. Ali je treba člen 56 PDEU in prepoved diskriminacije razlagati tako, da nasprotujeta temu, da država članica z objavo morebitnega javnega razpisa za dodelitev koncesij za igralnice in z možnostjo, da tisti, ki ima status zanesljivega prireditelja iger na srečo, predloži spontano ponudbo za pridobitev koncesije za igralnico, zagotavlja teoretično možnost, da lahko vsak ponudnik storitev, ki izpolnjuje zakonsko določene pogoje, vključno s ponudnikom, ki ima sedež v drugi državi članici, pridobi koncesijo za obratovanje igralnice na madžarskem ozemlju in nato, ko pridobi to koncesijo, še dovoljenje za obratovanje spletne igralnice, vendar zadevna država članica dejansko ne razpiše nobenega javnega razpisa za dodelitev koncesij, ki bi bil pregleden, ponudnik storitev pa v praksi niti nima možnosti predložiti spontane ponudbe, pri čemer organi države članice kljub temu ugotovijo, da je ponudnik storitev ravnal nezakonito, ker je storitev opravljal brez dovoljenja, in mu naložijo sankcijo, ki se šteje za upravno sankcijo? 7. Ali je treba člen 56 PDEU, prepoved diskriminacije in zahtevo, da je postopek izdaje dovoljenja pregleden, objektiven in javen, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da država članica vzpostavi sistem javnega razpisa za dodelitev koncesij za nekatere storitve iger na srečo, hkrati pa lahko tudi organ, ki odloča o koncesijah, sklene koncesijske pogodbe z nekaterimi subjekti, ki imajo status zanesljivega prireditelja iger na srečo, namesto da bi objavil razpis za dodelitev koncesij in da bi vsem ponudnikov storitev z enim samim razpisom dal možnost, da sodelujejo v razpisu pod enakimi pogoji? 8. Če je treba na sedmo vprašanje odgovoriti nikalno in če lahko država članica vzpostavi različne vrste postopkov za pridobitev iste koncesije, ali mora ta država članica na podlagi člena 56 PDEU zagotavljati enakovrednost navedenih postopkov, da zagotovi učinkovitost določb prava Unije na področju te temeljne svoboščine, pri tem pa upoštevati zahtevo po preglednosti, objektivnosti in javnosti postopka izdaje dovoljenja ter zahtevo po enakem obravnavanju? 9. Ali na odgovor na šesto, sedmo in osmo vprašanje vpliva dejstvo, da niti v enem niti v drugem primeru ni zagotovljen sodni nadzor nad odločitvijo o dodelitvi koncesije oziroma drugo učinkovito pravno sredstvo proti navedeni odločitvi? 10. Ali je treba člen 56 PDEU, določbo o lojalnosti iz člena 4(3) Pogodbe o Evropski uniji, načelo institucionalne in postopkovne avtonomije v povezavi s členoma 47 in 48 Listine ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in pravico do obrambe, ki izhajata iz navedenih določb, razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, ki odloča o sporu, pri preučitvi zahtev prava Unije, ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča, in zlasti pri presoji nujnosti in sorazmernosti omejitve, ki jo je sprejela država članica, odredi in po uradni dolžnosti preveri in izvede dokaze, tudi če nacionalna postopkovna zakonodaja države članice tega zakonsko ne dovoljuje? 11. Ali je treba člen 56 PDEU v povezavi s členoma 47 in 48 Listine ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in pravico do obrambe, ki izhajata iz navedenih določb, razlagati tako, da nacionalno sodišče, ki odloča o sporu, pri preučitvi zahtev prava Unije, ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča, in zlasti pri presoji nujnosti in sorazmernosti omejitve, ki jo je sprejela država članica, ne sme naložiti dokaznega bremena ponudnikom storitev, ki jih omejitev zadeva, temveč je dolžnost države članice – in, natančneje, državnega organa, ki je izdal odločbo, ki se v sporu izpodbija – da utemelji in dokaže skladnost s pravom Unije ter nujnost in sorazmernost nacionalne zakonodaje, in če tega ne stori, to že pomeni, da je nacionalna zakonodaja v nasprotju s pravom Unije? 12. Ali je treba ob upoštevanju pravice do poštenega sojenja iz člena 41(1) Listine, pravice do izjave iz člena 41(2)(a) Listine, obveznosti obrazložitve iz člena 41(2)(c) Listine, določbe o lojalnosti iz člena 4(3) PEU ter načela institucionalne in postopkovne avtonomije držav članic člen 56 PDEU razlagati tako, da te zahteve niso izpolnjene, če pristojni organ države članice v skladu z določbo nacionalnega prava ponudnika storitev iger na srečo ne obvesti o začetku postopka, v katerem se naloži upravna sankcija, niti naknadno, med upravnim postopkom, ne pridobi njegovega mnenja glede skladnosti nacionalne zakonodaje s pravom Unije, ter ne da bi v obrazložitvi svoje odločitve podrobneje pojasnil tako skladnost in dokaze v prid navedeni skladnosti naloži v postopku, ki ima samo eno stopnjo, sankcijo, ki je v nacionalnem pravu opredeljena kot upravna? 13. Ali so ob upoštevanju člena 56 PDEU, člena 41(1) in (2)(a) in (c) Listine, členov 47 in 48 Listine ter pravice do učinkovitega pravnega sredstva in pravice do obrambe, ki izhajata iz navedenih določb, izpolnjene zahteve, določene v navedenih členih, če ponudnik storitev iger na srečo lahko šele pred nacionalnim sodiščem prvič izpodbija združljivost nacionalne zakonodaje s pravom Unije? 14. Ali je mogoče člen 56 PDEU in obveznost držav članic, da utemeljijo in obrazložijo omejitev svobodnega opravljanja storitev, razlagati tako, da država članica ni izpolnila navedene obveznosti, če niti ob sprejetju omejitve niti ob preverjanju ni bila na voljo ustrezna ocena učinkov te omejitve, na kateri naj bi temeljili cilji omejitve s področja javnega reda? 15. Ali je mogoče ob upoštevanju okvira, ki ga določa zakon v zvezi z določitvijo zneska upravne sankcije, ki se lahko naloži, narave dejavnosti, ki se kaznuje s sankcijo, in zlasti obsega, v katerem dejavnost vpliva na javni red in javno varnost, ter represivnega namena sankcije zadevno sankcijo na podlagi členov 47 in 48 Listine šteti za ‚kazensko‘ in ali ta okoliščina vpliva na odgovor na enajsto, dvanajsto, trinajsto in štirinajsto vprašanje za predhodno odločanje? 16. Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da če nacionalno sodišče, ki odloča o sporu, na podlagi odgovorov na zgoraj navedena vprašanja razglasi zakonodajo in njeno izvajanje za nezakonito, mora razglasiti tudi, da je sankcija, ki temelji na nacionalni zakonodaji, ki ni v skladu z določbami člena 56 PDEU, v nasprotju s pravom Unije?“