Keywords

Summary



Keywords

1. Postopek – Ugovor litispendence – Istovetnost strank, predmeta in tožbenih razlogov v dveh tožbah – Odstop tožeče stranke od ene od tožb – Prenehanje litispendence

2. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Odločba Komisije, s katero je prepovedan sistem sektorskih pomoči

(člen 230, četrti odstavek, ES)

3. Pomoči, ki jih dodelijo države – Pregled Komisije – Preučitev sistema pomoči v celoti – Dopustnost

(člena 87 ES in 88 ES)

4. Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Dodelitev prednosti upravičencem

(člen 87(1) in (3) ES)

5. Pritožba – Razlogi – Obrazložitev sodbe, ki kaže na kršitev prava Unije – Izrek, utemeljen z drugimi pravnimi razlogi – Zavrnitev

6. Pomoči, ki jih dodelijo države – Odločba Komisije, s katero je ugotovljena nezdružljivost sistema pomoči s skupnim trgom – Obveznost obrazložitve

(člen (88)(2)ES)

7. Pomoči, ki jih dodelijo države – Škodovanje konkurenci – Vpliv na trgovino med državami članicami – Obseg dokaznega bremena, ki ga nosi Komisija

(člen 88 ES)

8. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju

(člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 51(1); Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, točka (c))

9. Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Pomoči, ki se lahko štejejo za združljive s skupnim trgom – Pomoči za razvoj določenih regij

(člen 87(3)(c) ES)

Summary

1. Če je tožba zavržena kot nedopustna, postopek, ki poteka pred Sodiščem, ki iz nje izhaja, preneha obstajati, tako da položaj litispendence preneha. Enako je, kadar visečega postopka ni več, ker tožeča stranka odstopi od tožbe. Zaradi interesa, da se pravni upravičenci ne bi posluževali te možnosti v nasprotju z načelom ekonomičnosti postopka, ni treba, da litispendenca obstaja tudi glede tožbe, od katere je tožeča stranka odstopila. Ta interes je namreč dovolj varovan z naložitvijo stroškov tožeči stranki v skladu s členom 69(5), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča ali členom 87(5), prvi pododstavek, Poslovnika Splošnega sodišča.

(Glej točki 31 in 32.)

2. V okviru ničnostne tožbe so dejanski upravičenci posamičnih pomoči, ki so bile dodeljene iz naslova programa pomoči, za katere je Komisija odredila vračilo, posamično prizadeti v smislu člena 230, četrti odstavek, ES.

Že odredba o vračilu se namreč posamično nanaša na vse upravičence zadevnega programa, ker so od sprejetja sporne odločbe izpostavljeni tveganju, da bo treba ugodnosti, ki so jih prejeli, vrniti, in so zato prizadeti v svojem pravnem položaju. Ti prejemniki so zato del zaprtega kroga, ne da bi bilo treba preučiti dodatne pogoje v zvezi s položaji, v katerih v odločbi Komisije ni odredbe o vračilu. Poleg tega možnost, da se ugodnosti, ki so razglašene za nezakonite, naknadno ne izterjajo od njihovih prejemnikov, ne izključuje, da se ti štejejo za posamično prizadete.

(Glej točki 53 in 56.)

3. V primeru programa pomoči se Komisija lahko omeji na preučitev značilnosti spornega programa, da v obrazložitvi odločbe presodi, ali zaradi podrobnih pravil, ki so predvidena s tem programom, ta daje občutno prednost prejemnikom glede na njihove konkurente in daje ugodnosti predvsem podjetjem, ki sodelujejo v trgovini med državami članicami. Tako Komisija v odločbi, ki se nanaša na tak program, ni dolžna opraviti preučitve pomoči, ki je bila na podlagi tega programa dodeljena v vsakem posameznem primeru. Šele ob vračilu pomoči je treba preveriti posamezen položaj vsakega zadevnega podjetja.

Naloga države članice je namreč, da preuči posamičen položaj vsakega podjetja, na katerega se nanaša tak postopek vračila, če se Komisija na splošno in abstraktno izreče o programu državnih pomoči, ki ga razglasi za nezdružljivega s skupnim trgom in odredi vračilo zneskov, prejetih na podlagi tega programa.

(Glej točke 63, 64 in 130.)

4. Obrazložitev ukrepa pomoči ne zadošča, da se tovrsten ukrep vnaprej izvzame iz opredelitve kot „pomoč“ v smislu člena 87 ES. Odstavek 1 te določbe namreč ne razlikuje na podlagi razlogov ali ciljev državnih ukrepov, ampak jih opredeljuje glede na njihove učinke.

Če poskuša država z enostranskimi ukrepi pogoje konkurence v določenem gospodarskem sektorju približati tistim v drugi državi članici, tem ukrepom ni mogoče odvzeti narave državne pomoči. To velja tudi za ukrepe, namenjene izravnavi morebitnih neugodnosti, s katerimi so soočena podjetja s sedežem v določeni regiji države članice. Samo besedilo Pogodbe ES, ki v členu 87(3)(a) in (c) kot državni pomoči, ki jih je mogoče razglasiti za združljivi s skupnim trgom, opredeljuje „pomoč za pospeševanje gospodarskega razvoja območij“ in „pomoč za pospeševanje razvoja […] določenih […] območij“, kaže na to, da prednosti, ki so omejene na del ozemlja države članice, za katero veljajo pravila o pomočeh, lahko pomenijo selektivne prednosti.

Iz tega sledi, da cilj izravnati konkurenčne ovire podjetij s sedežem v neki regiji države članice, ki mu sledi zmanjšanje prispevkov za socialno varnost, ne more izgubiti narave državnih pomoči v smislu člena 87(1) ES.

(Glej točke od 94 do 96 in 100.)

5. Čeprav obrazložitev sodbe Splošnega sodišča kaže na kršitev prava Unije, njen izrek pa je utemeljen z drugimi pravnimi razlogi, je treba pritožbo zavrniti.

(Glej točko 118.)

6. Odločba Komisije, s katero je ugotovljena nezdružljivost sistema pomoči s skupnim trgom, ki ji je dodana odredba o vračilu, mora omogočiti, da se jasno opredeli njen pomen. Vsebovati mora vse potrebne elemente, da jo lahko nacionalni organi izvršijo, in tako izključiti, da bi bila njena dejanska vsebina določena naknadno na podlagi izmenjave dopisov med Komisijo in nacionalnimi organi. Preučitev individualnega položaja vsakega upravičenca, ki jo opravijo nacionalni organi, mora biti zadosti omejena z odločbo Komisije, s katero je ugotovljena nezdružljivost sistema pomoči s skupnim trgom.

(Glej točko 120.)

7. Komisija ni dolžna dokazati obstoja dejanskega vpliva pomoči na trgovino med državami članicami niti dejanskega izkrivljanja konkurence, ampak je dolžna le preučiti, ali te pomoči lahko vplivajo na to trgovino in izkrivljajo konkurenco.

Glede tega majhen znesek pomoči ali to, da večina upravičencev izvaja svojo dejavnost na lokalni ravni, ne moreta povzročiti, da pomoči, dodeljene na podlagi tega programa, ne morejo vplivati na trgovino med državami članicami in izkrivljati konkurence.

(Glej točki 134 in 135.)

8. V skladu s členom 225 ES, členom 51, prvi odstavek, Statuta Sodišča in členom 112(1), prvi pododstavek, točka (c), Poslovnika Sodišča mora pritožnik, ki uveljavlja, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, natančno opredeliti dokaze, ki naj bi jih to sodišče izkrivilo, in dokazati napake pri presoji, ki naj bi po njegovem mnenju povzročile, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze. Za tako izkrivljenje gre, če se presoja obstoječih dokazov, ne da bi se izvedli novi, zdi očitno napačna.

(Glej točki 152 in 153.)

9. Za obrazložitev zavrnitve odstopanja iz člena 87(3)(c) ES se Komisija lahko upravičeno opira na to, da gre za pomoč za tekoče poslovanje podjetij. Take pomoči, ki načeloma izkrivljajo pogoje konkurence, je namreč na podlagi sporočila Komisije o načinu uporabe člena 87(3)(a) in (c) ES za regionalne pomoči in Smernic o državni regionalni pomoči mogoče odobriti le izjemoma.

(Glej točko 168.)