Zadeva C‑354/15

Andrew Marcus Henderson

proti

Novo Banco SA

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Tribunal da Relação de Évora (pritožbeno sodišče v Évori, Portugalska))

„Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah – Vročanje sodnih in izvensodnih pisanj – Uredba (ES) št. 1393/2007 – Členi 8, 14 in 19 – Vročitev začetnega procesnega akta po pošti – Neobstoj prevoda pisanja – Priloga II – Standardni obrazec – Neobstoj – Posledice – Vročitev s priporočenim pismom z vročilnico – Nevračilo vročilnice – Sprejem pisanja s strani tretje osebe – Pogoji za veljavnost postopka“

Povzetek – Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 2. marca 2017

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah–Vročanje sodnih in zunajsodnih pisanj–Uredba št. 1393/2007–Vročitev brez seznanitve naslovnika akta z njegovo pravico do zavrnitve na standardnem obrazcu iz Priloge II, ki povzroči ničnost te vročitve–Nedopustnost–Ničnost, na katero se je treba sklicevati v določenem roku oziroma ob začetku postopka in pred katero koli vsebinsko obrambo–Nevplivanje–Dolžnost poprave te opustitve s pošiljanjem tega obrazca

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1393/2007, poglavje II, oddelka 1, člen 8(4), in 2, člen 14, ter Priloga II)

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah–Vročanje sodnih in zunajsodnih pisanj–Uredba št. 1393/2007–Zavrnitev sprejema pisanja–Pravila za pošiljanje sodnih pisanj prek organov za pošiljanje in organov za sprejem, ki jih določijo države članice–Uporaba načinov vročanja sodnih pisanj iz oddelka 2 v poglavju II te uredbe

Čeprav sta se zadevi, v katerih sta bila izdana sodba z dne 16. septembra 2015, Alpha Bank Cyprus (C‑519/13, EU:C:2015:603), in sklep z dne 28. aprila 2016, Alta Realitat (C‑384/14, EU:C:2016:316), nanašali na postopek vročitve pisanja na podlagi oddelka 1 poglavja II Uredbe št. 1393/2007, ki se nanaša na pošiljanje pisanj prek organov za pošiljanje in organov za sprejem, ki jih določijo države članice, veljajo ista pravila, kot to izrecno izhaja iz besedila člena 8(4) te uredbe, za načine vročitve sodnih pisanj iz oddelka 2 istega poglavja. Zato na eni strani velja obveznost in sistematičnost uporabe standardnega obrazca iz Priloge II k Uredbi št. 1393/2007 za načine vročitve iz poglavja II, oddelek 2, te uredbe, na drugi pa neizpolnitev te obveznosti ne povzroči niti ničnosti pisanja, ki se vroča, niti postopka vročanja. Tako to velja natančneje v primeru, kot je v postopku v glavni stvari, vročanja z uporabo poštnih storitev na podlagi člena 14 navedene uredbe, ki spada v njen oddelek 2 poglavja II. (Glej točke od 59 do 61.)

Uredbo (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je v postopku v glavni stvari, v skladu s katero, če sodno pisanje, vročeno toženi stranki s stalnim prebivališčem na območju druge države članice, ni bilo sestavljeno ali dopolnjeno s prevodom bodisi v jeziku, ki ga ta tožena stranka razume, bodisi v uradnem jeziku zaprošene države članice ali, če je v tej državi članici več uradnih jezikov, v uradnem jeziku ali v enem od uradnih jezikov kraja, kjer je treba opraviti vročitev, opustitev standardnega obrazca iz Priloge II k tej uredbi povzroči ničnost navedene vročitve, čeprav se mora ta tožena stranka sklicevati na to ničnost v določenem roku oziroma ob začetku postopka in pred katero koli vsebinsko obrambo. S to uredbo pa se zahteva, da se taka opustitev popravi v skladu z njenimi določbami, torej tako, da se zadevni osebi pošlje standardni obrazec iz Priloge II k navedeni uredbi. (Glej točki 67 in 68 ter točko 1 izreka.)

Vendar pa, kot izhaja iz besedila člena 14 Uredbe št. 1393/2007, ni nujno, da se vročitev z uporabo poštnih storitev opravi s priporočeno pošiljko z vročilnico. Navedena določba namreč pojasnjuje, da se lahko taka vročitev opravi tudi na način, ki je „enakovreden“ priporočenemu pismu z vročilnico. Za ugotovitev pomena in obsega pojma „enakovreden način“ v smislu tega člena 14 je treba pojasniti, da iz namena te določbe, kot je opisan v točkah od 75 do 77 te sodbe, izhaja, da se lahko kot „enakovreden način“ opredeli vsak način vročitve sodnega pisanja in vsak dokaz zanjo, ki zagotavlja jamstva, ki so primerljiva z jamstvi pošiljanja priporočenega pisma po pošti z vročilnico. Natančneje, z drugim načinom pošiljanja pisanja mora biti zagotovljena enaka raven gotovosti in zanesljivosti kot je pri priporočen pismu z vročilnico glede tega, da je naslovnik pisanje prejel, in glede okoliščin tega sprejema. Zaradi hitrosti sodnih postopkov je treba namreč čim bolje zagotoviti, da naslovnik dejansko sprejme pisanje, ki se vroča, in da lahko pošiljatelj ta sprejem zanesljivo dokaže. (Glej točke od 78 do 82.)

Kot je generalni pravobranilec poudaril v točki 36 sklepnih predlogov, je tako vprašanje, ali je bil začetni procesni akt vročen tako, da se je lahko tožena stranka z njim dejansko seznanila, ključno za presojo, ali se lahko pozneje izdana sodna odločba šteje za izvršljivo. Čeprav lahko tretja oseba veljavno sprejme sodno pisanje v imenu in za račun naslovnika, mora biti v teh okoliščinah ta možnost pridržana za jasno omejene primere, da se čim boljše zagotovi spoštovanje pravice navedenega naslovnika do obrambe. Zato je treba pojem „stalno prebivališče“ v smislu Uredbe št. 1393/2007 razlagati tako, da se nanaša na kraj, kjer naslovnik pisanja običajno stanuje in prebiva. (Glej točke od 92 do 94.)