ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona (Španija) 6. avgusta 2021 – F C C in M A B / Caixabank S.A., nekdanja Bankia S.A.

(Zadeva C-484/21)

(2022/C 213/21)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: F C C in M A B

Tožena stranka: Caixabank S.A., nekdanja Bankia S.A.

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je s členom 38 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah], z načelom učinkovitosti prava EU ter s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 13/93 (1) združljivo, da zastaranje zahtevka za odpravo ekonomskih posledic nepoštenega pogoja, kot je pogoj o stroških, začne teči, preden je bil navedeni pogoj zaradi nepoštenosti razglašen za ničen?

2. Ali je s členom 38 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah], z načelom učinkovitosti prava EU ter s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 13/93 združljivo, da se kot začetek teka zastaralnega roka v zvezi z nepoštenim pogojem šteje datum, ko sodišče s pristojnostjo za oblikovanje sodne prakse, kot je Tribunal Supremo (vrhovno sodišče), ugotovi, da je določen pogoj nepošten, ne glede na to, ali je zadevni potrošnik seznanjen z vsebino te sodbe ali ne?

3. Ali je s členom 38 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah], z načelom učinkovitosti prava EU ter s členom 6(1) in členom 7(1) Direktive 13/93 združljivo, da se v dolgoročni pogodbi določi, da začne zastaralni rok za zahtevek za vračilo stroškov, plačanih za ustanovitev hipoteke, teči ob izvedbi plačila, glede na to, da so se tedaj učinki nepoštenega pogoja izčrpali in ni tveganja, da bo pogoj ponovno uporabljen?

(1) Direktiva 13/93 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL 1993, L 95, str. 29).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Napoli (Italija) 15. decembra 2021 – VB/Comune di Portici

(Zadeva C-777/21)

(2022/C 148/16)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Napoli

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: VB

Nasprotna stranka: Comune di Portici

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je nacionalna zakonodaja italijanske države (v obravnavani zadevi člen 93, odstavka 1a in 7a, zakonske uredbe št. 285 iz leta 1992), ki samozaposlenemu, ki v Italiji prebiva več kot 60 dni, prepoveduje vožnjo v tej državi z vozilom, registriranim v drugi državi članici, ki ga običajno uporablja za vožnjo v obeh državah članicah, in sicer v državi članici prebivališča in državi članici registracije, pri opravljanju svojega poklica (poleg vožnje v zasebne namene), v nasprotju s členoma 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije?
C 119/18

Pritožba, ki so jo FT in drugi vložili 20. avgusta 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. junija 2021 v zadevi T-699/19, FT in drugi/Komisija

(Zadeva C-518/21 P)

(2022/C 119/24)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnice: FT, FU, FV, FY, FZ, GA, GB, GC, GD, GG, GE, GF, GH, GI, GJ, GK, GL, GM, GN, GO, GP, GQ, GR, GS, GT, GU (zastopnik: J.-N. Louis, avocat)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 27. januarja 2022 pritožbo zavrnilo kot očitno nedopustno in strankam naložilo plačilo njihovih stroškov.
Pritožba, ki jo je 16. decembra 2021 vložil Svet Evropske unije zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 29. septembra 2021 v združenih zadevah T-344/19 in T-356/19, Front Polisario/Svet

(Zadeva C-798/21 P)

(2022/C 119/31)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: F. Naert, V. Piessevaux, agenta)

Druge stranke v postopku: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Kraljevina Španija, Francoska republika, Evropska komisija, Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud

Predlogi

— Izpodbijana sodba naj se razveljavi v delu, v katerem je Sklep 2019/441 (1) razglašen za ničen;

— dokončno naj se odloči o vprašanjih, ki so predmet pritožbe, tožba, ki jo je Front Polisario vložila v zadevi T-344/19, pa naj se zavrne;

— Front Polisario naj se naloži plačilo stroškov v zvezi s pritožbo in zadevo T-344/19;

— podredno: učinki Sklepa 2019/441 naj se ohranijo za obdobje dvanajstih mesecev od datuma razglasitve sodbe, ki bo izdana.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 263, četrti odstavek, PDEU in je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da ima Front Polisario sposobnost biti stranka v postopku pred sodiščem Unije.

Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 263, četrti odstavek, PDEU in na kršitev verodostojnosti dokumentov ter je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da se sporni sklep nanaša na Front Polisario neposredno in posamično.

Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava v zvezi z možnostjo sklicevanja na standarde mednarodnega prava in je usmerjen v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da se Front Polisario lahko sklicuje na načelo samoodločbe in načelo relativnega učinka pogodb.

Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napačno razlago in uporabo splošnega načela relativnega učinka pogodb in pravice do samoodločbe, kršitev verodostojnosti dokumentov, izkrivljanje trditev Sveta in kršitev člena 36 v povezavi s členom 53, prvi odstavek, Statuta Sodišča. Usmerjen je v del izpodbijane sodbe, v katerem je odločeno, da ljudstvo Zahodne Sahare ni privolilo v sporazume, na katere se nanaša Sklep 2019/441.

(1) Sklep Sveta (EU) 2019/441 z dne 4. marca 2019 o sklenitvi Sporazuma o partnerstvu o trajnostnem ribištvu med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko, njegovega Protokola o izvajanju ter izmenjave pisem, ki je priložena Sporazumu (UL 2019, L 77, str. 4).
1.

Ali je treba člen 4(2), (3) in (4) ter člen 6 Uredbe št. 1210/2003 (1), kakor je bila spremenjena, razlagati tako, da: — so zamrznjena sredstva in gospodarski viri do odločitve o prenosu na mehanizme nasledstva Razvojnega sklada za Irak last fizičnih in pravnih oseb, organizacij ali entitet, povezanih z režimom nekdanjega predsednika Sadama Huseina, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov? — ali pa so ta zamrznjena sredstva last mehanizmov nasledstva Razvojnega sklada za Irak od začetka veljavnosti uredbe, ki v prilogah III in IV navaja fizične in pravne osebe, organizacije ali entitete, povezane z režimom nekdanjega predsednika Sadama Huseina, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 11. novembra 2021 – Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

(Zadeva C-681/21)

(2022/C 84/32)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Revidentka: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau, ki jo zastopa Finanzprokuratur

Druga udeležena stranka: BB

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 2(1) in (2)(a) ter člen 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1) ter načela pravne varnosti, spoštovanja pridobljenih pravic in učinkovitosti prava Unije razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi – kot je ta iz postopka v glavni stvari –, v skladu s katero prej privilegirana skupina uradnikov na podlagi uskladitve pokojnin retroaktivno ni več upravičena do pripadajočih zneskov pokojnine, in ki na tak način (retroaktivna odstranitev prej privilegirane skupine in njena izenačitev s prej prikrajšano skupino) povzroči, da tudi prej prikrajšana skupina uradnikov na podlagi uskladitve pokojnin ni (več) upravičena do pripadajočih zneskov pokojnin, do katerih bi bila zadnje navedena skupina upravičena zaradi diskriminacije na podlagi starosti, ki je bila že (večkrat) sodno ugotovljena zaradi neuporabe nacionalne določbe, ki je v nasprotju s pravom Unije, z namenom izenačitve s prej privilegirano skupino?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Bremen (Nemčija) 15. oktobra 2021 – LB GmbH/Hauptzollamt D

(Zadeva C-635/21)

(2022/C 64/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Bremen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: LB GmbH

Tožena stranka: Hauptzollamt D

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (1), kot je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/1821 z dne 6. oktobra 2016 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL 2016, L 294, str. 1) (2) razlagati tako, da je treba tako imenovane ležalnike Air Lounger, kakršni so zadevni ležalniki in kot so ti podrobneje opisani v sklepu, uvrstiti pod tarifno podštevilko 9401 8000?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382.

(2) UL 2016, L 294, str. 1
3.

Ali se lahko člen 60 Uredbe št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013, uporabi tako, da mora organ, pristojen za preučitev predloga projekta, preveriti, ali so druga podjetja, ki so bila prej v lasti lastnika družbe prosilke, zajeta z določbami člena 2, točke 14, Uredbe Komisije (EU) št. 702/2014 z dne 25. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju ter na podeželju za združljive z notranjim trgom z uporabo členov 107 in 108 člena Pogodbe o delovanju Evropske unije (2), in če pogoji niso izpolnjeni, predlog projekta zavrniti brez dodatne posamične presoje dejanskih okoliščin?
C 37/8

Pritožba, ki jo je DD vložila 23. septembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 14. julija 2021 v zadevi T-632/19, DD/FRA

(Zadeva C-587/21 P)

(2022/C 37/13)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: DD (zastopnica: N. Lorenz, Rechtsanwältin)

Druga stranka v postopku: Agencija Evropske unije za temeljne pravica

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— v celoti razveljavi sodbo, zoper katero je bila vložena pritožba,

— posledično, — za ničen razglasi sklep direktorja Evropske agencije za temeljne pravice (FRA) z dne 19. novembra 2018 o zavrnitvi prošnje pritožnice na podlagi člena 90(1) Kadrovskih predpisov; — po potrebi za ničen razglasi sklep direktorja FRA z dne 12. junija 2018, prejetega 13. junija 2018, o zavrnitvi pritožbe na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov, ki jo je pritožnica vložila zoper zgoraj navedeni sklep z dne 19. novembra 2019; — odredi, da se pritožnici dodeli nadomestilo za nepremoženjsko škodo, kot je navedena v tej pritožbi, ocenjena ex aequo et bono na 100 000 EUR; — FRA naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Napačna uporaba prava in izkrivljanje dokazov pri navedbi dejstev.

Napačna uporaba prava in kršitev načela pravne varnosti glede prvega razloga nezakonitosti.

Napačna uporaba prava, kršitev načela res iudicata, nezadostna obrazložitev, opustitev odločanja o tožbenem razlogu tožeče stranke, izkrivljanje dokazov glede drugega razloga nezakonitosti.

Napačna uporaba prava, očitna napaka pri presoji in nezadostna obrazložitev glede tretjega razloga nezakonitosti.

Napačna uporaba prava, izkrivljanje dokazov, očitna napaka pri presoji, razlog, ki se nanaša na to, da naj bi Splošno sodišče ravnalo ultra vires in ultra petita, da naj bi Splošno sodišče napačno zavrnilo predlog pritožnice, da predloži dokument, ki je bil upošteven za zadevo in nezadostna obrazložitev glede četrtega razloga nezakonitosti.

Napačna uporaba prava, nezadostna obrazložitev, napačna pravna opredelitev dejstev, izkrivljanje dokazov in očitna napaka pri presoji glede petega razloga nezakonitosti.

Napačna uporaba prava, izkrivljanje dokazov, opustitev odločanja o tožbenem razlogu pritožnice, napačna pravna opredelite, razlog, da je Splošno sodišče ravnalo ultra petita, razlog, da naj bi Splošno sodišče napačno zavrnilo zahtevek pritožnice za predložitev dokumenta, ki je bil upošteven za zadevo, nepopolna preučitev tožbene vloge in razlog, ki se nanaša na nadlegovanje, ki ga je pritožnica navedla v okviru šestega razloga nezakonitosti.

Napačna uporaba prava glede na del, ki se nanaša na zatrjevano dejansko škodo in vzročno zvezo.
1.

Ali je treba člen 2(b) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) in njene uvodne izjave razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da opredelitev „potrošnika“ zajema osebo, ki opravlja poslovno dejavnost in je skupaj s kreditojemalcem, ki ne opravlja takšne dejavnosti, sklenila kreditno pogodbo, indeksirano v tuji valuti, ki je delno namenjena poslovni rabi enega od kreditojemalcev, delno pa ni povezana z njegovo poslovno dejavnostjo, in to ne le v položaju, v katerem je poslovna raba tako zanemarljiva, da ima v celotnem okviru zadevne pogodbe le manjšo vlogo, pri čemer v tem smislu ni pomembno, da prevladuje neposlovni vidik?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 21. julija 2021 – J.K., B.K./Przedsiębiorstwo Państwowe X

(Zadeva C-452/21)

(2022/C 24/15)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Okręgowy w Warszawie

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: J.K., B.K.

Tožena stranka: Przedsiębiorstwo Państwowe X

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 191(1) in (2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, člene 7, 17 in 37 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členi 1(1), 2, 8 in 9 Direktive 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (1) razlagati tako, da nasprotujejo taki razlagi določbe nacionalnega prava – člena 129(4) ustawa z dnia 27 kwietnia 2001 r. – Prawo ochrony środowiska (zakona z dne 27. aprila 2001 o varstvu okolja), ki določa trileten prekluziven rok za uveljavljanje zahtevka, povezanega z omejitvijo načina uporabe nepremičnine – ki lastnikom nepremičnin, ki so zajete v območju omejene rabe letališča, onemogoča pridobitev odškodnine zaradi zmanjšanja vrednosti nepremičnin in povračila stroškov akustične prenove, kot je podano v obravnavani zadevi?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 101.
2.

Ali določbe člena 3, [drugi odstavek], in člena 4(2) Direktive 2008/94 nasprotujejo členu 15(1) in (2) zakona št. 200/2006 o ustanovitvi in uporabi jamstvenega sklada za plačilo terjatev iz naslova plač – v razlagi, ki jo je podalo Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (vrhovno kasacijsko sodišče – senat za razrešitev pravnih vprašanj) s sklepom št. 16/2018, v skladu s katero obdobje največ treh mesecev, v katerem lahko jamstveni sklad prevzame in plača terjatve iz naslova plač za plačilno nesposobnega delodajalca, spada v referenčni interval, ki traja od treh mesecev pred začetkom postopka v primeru insolventnosti do treh mesecev po začetku postopka v primeru insolventnosti?
C 513/24

Tožba, vložena 14. oktobra 2021 – Evropska komisija/Helenska republika

(Zadeva C-633/21)

(2021/C 513/34)

Jezik postopka: grščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: M. Kostantinidis, M. Noll-Ehlers)

Tožena stranka: Helenska republika

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

A) ugotovi, da Helenska republika: — na eni strani, ker je od leta 2010 dalje v aglomeraciji Aten (ΕL0003) sistematično in trajno presegala letne mejne vrednosti dušikovega dioksida, ni izpolnila svoje obveznosti iz člena 13 Direktive 2008/50/ES (1) v povezavi s Prilogo XI k direktivi; — na drugi strani, ker od 11. junija 2010 ni sprejela ukrepov, potrebnih za zagotovitev skladnosti z letno mejno vrednostjo NO2 v aglomeraciji Aten (ΕL0003), ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1) Direktive 2008/50 (v povezavi s Prilogo XV, točka A navedene direktive), zlasti obveznosti priprave načrtov za kakovost zraka, ki vključujejo ustrezne ukrepe, tako da bo lahko obdobje preseganja čim krajše, iz člena 23(1), druga alinea, te direktive.

B) Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija s prvim tožbenim razlogom trdi, da Direktiva 2008/50 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo državam članicam nalaga omejitev izpostavljenosti državljanov dušikovemu dioksidu (NO2). Komisija meni, da Helenska republika na podlagi letnih poročil o kakovosti zraka, ki jih je predložila, po letu 2005 – to je letu, v katerem je skladnost z dnevnimi in letnimi mejnimi vrednostmi dušikovega dioksida (NO2) v skladu s členom 13 Direktive 2008/50 postala obvezna – v aglomeraciji Aten (ΕL0003) trajno ni zagotovila skladnosti z dnevnimi mejnimi vrednostmi.

Komisija z drugim tožbenim razlogom navaja, da člen 23(1), druga alinea, Direktive 2008/50 državam članicam v primeru preseganja mejnih vrednosti nalaga jasno in neposredno obveznost priprave načrtov za kakovost zraka, ki vključujejo ustrezne ukrepe, tako da bo lahko obdobje preseganja čim krajše. Komisija trdi, da Helenska republika glede dušikovega dioksida v aglomeraciji Aten (ΕL0003) ni predložila primernega načrta za kakovost zraka, s čimer je kršila člen 23(1) Direktive 2008/50.

(1) Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL 2008, L 152, str. 1).
1.

Ali je mogoče člen 14(1)(a), prvi stavek, Direktive Sveta 2003/96/ES (1), v delu, v katerem določa, da se iz obdavčitve izvzame električna energija, ki se uporablja za proizvodnjo električne energije, ob upoštevanju člena 21(3), drugi stavek, Direktive 2003/96 razlagati tako, da to izvzetje zajema tudi postopke, pri katerih se energenti pridobivajo v dnevnem kopu in v elektrarnah predelajo, da so bolj primerni za tamkajšnjo uporabo, kot so lomljenje, odstranjevanje tujkov in drobljenje do velikosti, ki je potrebna za obratovanje kotla?
—

Sodišče naj ugotovi, da: 1) Republika Poljska s tem, da je zahtevala pripravo akcijskih načrtov za območja, na katerih na katerih niso presežene mejne vrednosti hrupa, do 18. julija 2014, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 8(1) in (2) Direktive 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (1); 2) Republika Poljska s tem, da ni zahtevala, da akcijski načrti vsebujejo zapis organiziranih javnih posvetovanj skladno s členom 8(7) Direktive 2002/49 in ukrepov, ki jih nameravajo pristojne oblasti sprejeti v naslednjih petih letih zaradi varovanja mirnih območij, ni izpolnila obveznosti iz točke 1, sedma in deveta alinea, Priloge V k tej direktivi; 3) Republika Poljska s tem, da ni pripravila akcijskih načrtov za 20 glavnih železniških prog, ki so navedene v prilogi A.3 k tožbi, ni izpolnila obveznosti iz člena 8(2) Direktive 2002/49; 4) Republika Poljska s tem, da ni pripravila akcijskih načrtov za 290 glavnih cest, ki so navedene v prilogi A.4 k tožbi, ni izpolnila obveznosti iz člena 8(2) Direktive 2002/49; in 5) Republika Poljska s tem, da ni predložila povzetkov akcijskih načrtov za 20 glavnih železniških prog, navedenih v prilogi A.3 k tožbi, in za 290 glavnih cest, navedenih v prilogi A.4 k tožbi, ni izpolnila obveznosti iz člena 10(2) Direktive 2002/49 v povezavi z njeno Prilogo VI;
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (Madžarska) 5. avgusta 2021 — Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Zadeva C-482/21)

(2021/C 471/28)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Fővárosi Törvényszék

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe

Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela sorazmernosti, davčne nevtralnosti in učinkovitosti, — zlasti ob upoštevanju tega, da država članica iz naslova DDV ne more pobrati zneska, ki je višji od tistega, ki ga je na podlagi dobave blaga ali opravljanja storitve dejansko prejel tisti, ki je izvršil navedeno dobavo ali storitev, in oprostitve iz člena 135(1)(a) direktive o DDV (1) — zlasti glede zahteve, da se, ob sklicevanju na načela, navedena v točkah 35, 37 in 53 sklepnih predlogov generalnega pravobranilca v zadevi Swiss Re, navedena dejavnost obravnava kot enotna oproščena transakcija—, kot tudi zahteve po zagotavljanju prostega pretoka kapitala in storitev na notranjem trgu, nasprotujejo praksi države članice, v skladu s katero se zmanjšanje davčne osnove, ki se uporabi v primeru dokončnega neplačila, določeno v členu 90(1) direktive o DDV, ne uporablja v primeru zavarovatelja, ki je zavarovancu ob nastalem zavarovalnem dogodku (neplačilo stranke zavarovanca) v okviru izvajanja dejavnosti zavarovanja terjatev plačal odškodnino, ki vključuje davčno osnovo in pripadajoči DDV, kar pomeni, da je bila na podlagi zavarovalne pogodbe terjatev odstopljena zavarovatelju, skupaj z vsemi pravicami izvršbe v zvezi z navedeno terjatvijo, v naslednjih okoliščinah:

(i) ko so zadevne terjatve postale neizterljive, nacionalna zakonodaja ni dopuščala nobenega zmanjšanja davčne osnove za neizterljivo terjatev;

(ii) ko je bila ugotovljena nezdružljivost te prepovedi s pravom Skupnosti, je pozitivno nacionalno pravo kategorično izključilo vračilo DDV, ki se nanaša na neizterljivo terjatev dobavitelja prvotne dobave (zavarovanca), ker mu je zavarovatelj povrnil navedeni znesek DDV, in

(iii) zavarovatelj lahko dokaže, da je njegova terjatev do dolžnika postala dokončno neizterljiva?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).
—

Sklep Sveta (EU) 2020/135 z dne 30. januarja 2020 o sklenitvi Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo in Sporazum o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo razglasi za nična v delu, v katerem ta akta avtomatično in na splošno, brez kakršne koli presoje sorazmernosti, od 1. februarja 2020 razlikujeta državljane Unije in državljane Združenega kraljestva, in tako razglasi za nično zlasti šesto uvodno izjavo in člene 9, 10 in 127 Sporazuma o izstopu;