SL Uradni list Evropske unije C 37/29

Tožba, vložena 5. decembra 2007 – Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise proti Komisiji

(Zadeva T-444/07)

(2008/C 37/45)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) (Marseille, Francija) (zastopnica: C. Bonnefoi, odvetnica)

Tožena stranka: Komisija evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— razglasitev ničnosti odločbe Komisije št. C(2007)4645 z dne 4. oktobra 2007 o ukinitvi pomoči, ki jo je Evropski socialni sklad (ESS) dodelil z odločbo št. C(1999)2645 z dne 17. avgusta 1999 za financiranje ESS finančne pomoči v Franciji (MPEC);

— priznanje pravice do odškodnine za javni napad na ugled organa, ki deluje v okviru naloge javnega interesa (ocenjena na 100 000 eurov);

— priznanje pravice do posamičnih odškodnin „simboličnega eura“ zaposlenim na MPEC za ogrožanje njihovega nemotenega dela (ogrožanje prihodnosti njihove strukture zaposlovanja in s tem njihove zaposlitve, ker bi plačilo milijona eurov pomenilo zaprtje MPEC in MSD);

— povrnitev stroškov odvetnika in pravne pomoči, ki so bili potrebni in za katere se lahko predložijo dokazila.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo zahteva, da se razglasi ničnost odločbe Komisije št. C(2007)4645 z dne 4. oktobra 2007, s katero je bila na podlagi Poročila OLAF ukinjena pomoč, ki jo je Evropski socialni sklad (1) dodelil za financiranje v obliki splošne finančne pomoči pilotnemu projektu, ki ga je izvajala tožeča stranka.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dve skupini tožbenih razlogov, prvi so v zvezi z načinom, kako je OLAF vodil preiskavo in zaslišanje, na podlagi katerih je bila izdana izpodbijana odločba, ter izhajajo iz kršitve pravic do obrambe; drugi tožbeni razlogi pa se nanašajo na temelj izpodbijane odločbe.

Na drugi strani tožeča stranka navaja, da naj bi način zasliševanja, ki ga je izvedel OLAF, kršil več načel prava Skupnosti in nepristranske preiskave, kot je načelo domneve nedolžnosti in pravice biti seznanjen z dejansko in natančno vsebino obtožb v pritožbah, ki so podlaga za ta postopek. Poleg tega poudarja, da naj bi OLAF pomešal postopke, predvidene z Uredbo št. 2185/96 (2) s postopki v zvezi z zaslišanji na podlagi Uredbe št. 2988/95 (3). Na drugi strani tožeča stranka očita OLAF-u, da je svoje ugotovitve oprl na različne in spremenjujoče izdaje „Promocijski vodnik“.

Tožeča stranka glede temelja očita Komisiji, da je svojo odločitev utemeljila z ugotovitvami Poročila OLAF, ki naj bi hudo kršilo pojme francoskega prava „neprofitnih organizacij“ in „dajanja na voljo“. Poleg tega navaja, da naj bi OLAF tožeči stranki odrekel premoč „Promocijskega vodnika“ glede na vsebino uredbe Skupnosti. Zatrjuje tudi, da naj bi bila Komisija seznanjena in naj bi celo dovolila ravnanja, ki jih OLAF očita tožeči stranki, in ki so bila navedena v izpodbijani odločbi. Tožeča stranka nazadnje navaja tožbeni razlog, da se v tem primeru ne uporabi in ni mogoče uveljavljati Uredbe št. 1605/2002 (4), na kateri naj bi temeljil del utemeljitve OLAF-a in izpodbijane odločbe.

(1) Odločba Komisije št. C(1999)2645 z dne 17. avgusta 1999, spremenjena z odločbo št. C(2001)2144 z dne 18. septembra 2001.

(2) Uredba Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (UL L 292, 15.11.1996, str. 2).

(3) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995, str. 1).

(4) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, 16.9.2002, str. 1).