ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 8/19

Tožba, vložena 8. novembra 2007 – Union Nationale de l'Apiculture Française in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-403/07)

(2008/C 8/35)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: Union Nationale de l'Apiculture Française (Pariz, Francija), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Nemčija), Unione Nazionale Associazioni Apicoltori Italiani (Castel San Pietro Terme, Italija) in Asociación Galega de Apicultura (Santiago de Compostela, Španija) (zastopnik: B. Fau, odvetnik)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožečih strank

— tožba za razglasitev ničnosti Direktive Komisije 2007/52/ES z dne 16. avgusta 2007 naj se razglasi za dopustno;

— Direktiva Komisije 2007/52/ES z dne 16. avgusta 2007 naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti Direktive Komisije 2007/52/ES z dne 16. avgusta 2007 o spremembi Direktive Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet, zaradi vključitve etoprofosa, pirimifos-metila in fipronila kot aktivnih snovi (1).

V podporo tožbe za razglasitev ničnosti tožeče stranke navajajo tri tožbene razloge.

Najprej zatrjujejo, da naj bi pri sprejetju izpodbijane direktive prišlo do kršitve pravil postopka, ki so po mnenju tožečih strank veljala za Komisijo. Po mnenju tožečih strank naj Komisija, čeprav je lahko sprejela prenos pristojnosti Sveta, da v obliki direktive sprejme izvedbene ukrepe, potrebne za izvajanje Direktive 91/414/EGS, ne bi bila pristojna za spremembo te direktive, zlasti glede obveznosti, ki so naložene državam članicam. Tožeče stranke zatrjujejo, da naj izpodbijana direktiva ne bi bila zgolj izvedbena direktiva, ampak direktiva o spremembi Direktive 91/414/EGS in bi morala biti kot taka sprejeta po postopku, pri katerem se zahteva predhodno posvetovanje z Evropskim parlamentom. Če tega posvetovanja ni, naj bi šlo za kršitev postopka.

Poleg tega tožeče stranke trdijo, da naj bi s spremembo nacionalnih postopkov registracije dajanja fitofarmacevtskih sredstev v promet izpodbijana direktiva dejansko kršila enotna pravila ocene, ki jih določa temeljna direktiva 91/414/EGS za vključitev aktivnih snovi v prilogo I.

(1) UL L 214, str. 3.
SL Uradni list Evropske unije C 8/23

Tožba, vložena 16. novembra 2007 – Cohausz proti UUNT – Isquierdo Faces (acopat)

(Zadeva T-409/07)

(2008/C 8/41)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Prof. Dr.-Ing. Helge B. Cohausz (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnik: I. Friedhoff, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: José Isquierdo Faces (Bilbao, Španija)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. septembra 2007 v zadevi R 289/2006-1 naj se razveljavi;

— intervenientu in/ali UUNT naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: Figurativna znamka „acopat“ za proizvode in storitve iz razredov 35 in 42 – Znamka Skupnosti št. 1 643 782

Imetnik znamke Skupnosti: José Isquierdo Faces

Stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti: Tožeča stranka

Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: Nacionalna besedna znamka „COPAT“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35, 41 in 42

Odločba oddelka za izbris: Ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti

Odločba odbora za pritožbe: Razveljavitev odločbe oddelka za izbris in zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 56(2) in (3) Uredbe Sveta št. 40/94 ter Pravil 22(2) in 40(5) Uredbe Sveta št. 2868/95, ker je odbor za pritožbe nepravilno ugotovil, da nacionalna blagovna znamka med leti od 1996 do 2001 v Nemčiji ni bila v uporabi.
SL Uradni list Evropske unije C 247/37

Tožba, vložena 24. avgusta 2007 – Jones in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-320/07)

(2007/C 247/61)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Glenn Jones in Daphne Jones (Neath, Wales), FForch-y-Garron Coal Company Ltd (Neath, Wales), Desmond Ivor Evans in David Raymond Evans (Maesteg, Wales) (zastopnik: D.I.W. Jeffreys, Solicitor)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožečih strank

— Odločba Komisije z dne 18. junija 2007 v zadevi COMP/37.037 v zvezi s pritožbo tožečih strank glede nezakonite cenovne diskriminacije Central Electricity Generating Boarda naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo, vloženo na podlagi člena 230 ES, se zahteva razglasitev ničnost Odločbe Komisije z dne 18. junija 2007 (zadeva COMP/37.037 – SWSMA) o zavrnitvi pritožbe, v skladu s katero naj bi bilo ravnanje Central Electricity Generating Board glede cen v obdobju med letoma 1984 in 1990 s proizvajalci premoga, cenovna diskriminacija do zasebnih proizvajalcev premoga, vključno do tožečih strank, ki je bila v nasprotju s členom 4(b) Pogodbe o Evropski skupnosti za premog in jeklo, ki je takrat veljala.

Tožeče stranke zatrjujejo, da je Komisija pri sprejemanju te odločbe večkrat bistveno napačno uporabila pravo in/ali presodila, in bi bilo treba zato to odločbo razglasiti za nično.

Tožeče stranke trdijo, da je Komisija napačno uporabila pravo s tem, ko je vprašanje cenovne diskriminacije preučila raje glede na nacionalno raven kot pa ob upoštevanju lokalnega trga, v katerem so delovale tožeče stranke. Tožeče stranke poleg tega zatrjujejo, da je Komisija ob upoštevanju velikosti rudarskih inštalacij in politike izdajanja licenc British Coal Corporation napačno ugotovila, da so lahko zasebni rudniki z izdanimi licencami dobavljali le omejeno količino premoga v krajšem obdobju. Nazadnje, tožeče stranke zatrjujejo, da je Komisija napačno ugotovila, da ker je Pogodba ESPJ prenehala veljati in ker ni imela več izključne pristojnosti za obravnavanje kršitev te pogodbe, se njena odločitev pred uveljavljanjem sodnega varstva pred nacionalnimi sodišči ni več zahtevala.
SL Uradni list Evropske unije C 283/37

Tožba, vložena 22. septembra 2007 – Pachtitis proti Komisiji Evropskih skupnosti in EPSO

(Zadeva T-374/07)

(2007/C 283/68)

Jezik postopka: grščina

Stranke

Tožeča stranka: Pachtitis (Atene, Grčija) (zastopnika: P. Giatagantzidis, B. Niangou)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti in Evropski urad za izbor osebja (EPSO)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba EPSO z dne 27. junija 2007 in odločba na podlagi molka EPSO o zavrnitvi potrdilne prošnje tožeče stranke z dne 10. julija 2007 glede njene pravice do dostopa do dokumentov EPSO naj se razglasita za nični;

— EPSO naj se naloži, naj ji pošlje (i) natančno kopijo vprašanj, ki so ji bila postavljena, in njenih odgovorov nanje na dveh predhodnih preizkusih a) in b) v okviru javnega natečaja EPSO/AD/77/06 (UL C 277 A, str. 1), namenjenih sestavi rezervnega seznama za zaposlitev jezikoslovcev z znanjem grščine kot prvega jezika v evropskih institucijah z nazivom AD5 na področju prevajanja in (ii) natančno kopijo pravilnih odgovorov v okviru zgoraj navedenih predhodnih preizkusov, ki se ju je udeležila;

— Komisiji Evropskih skupnosti in EPSO naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka trdi, da zavrnitev Evropskega urada za izbor osebja (v nadaljevanju: EPSO), da ji pošlje natančno kopijo vprašanj, ki so ji bila postavljena, in njenih odgovorov nanje na dveh predhodnih preizkusih a) in b) v okviru javnega natečaja EPSO/AD/77/06 (UL C 277 A, str. 1), ki se ga je udeležila, ter natančno kopijo pravilnih odgovorov v okviru predhodnih preizkusov, ki se ju je udeležila, pomeni nezakonito in neupravičeno odločbo, saj krši njeno pravico do dostopa do dokumentov evropskih institucij na podlagi člena 255 ES in členov 2 in 4 Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1), vsebuje zelo nejasno obrazložitev in krši člen 253 ES. Tožeča stranka prav tako meni, da je zavrnitev EPSO, da ji pošlje navedene dokumente, v nasprotju z načeli preglednosti, dobrega delovanja organa, pravne varnosti in zaupanja v pravo.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, 31.5.2001, str. 43).
SL Uradni list Evropske unije C 170/27

Tožba, vložena 18. maja 2007 – Far Eastern Textile proti Svetu

(Zadeva T-167/07)

(2007/C 170/54)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Far Eastern Textile (Taipei, Tajvan) (zastopnik: P. De Baere, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke

— Uredba Sveta (ES) št. 192/2007 z dne 22. februarja 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določenega polietilen tereftalata (PET) s poreklom iz, med drugim, Tajvana, naj se, v delu v katerem se nanaša na tožečo stranko, razglasi za nično, in

— Svetu naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka, ki je tajvanski proizvajalec in izvoznik polietilen tereftalata (PET) predlaga razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 192/2007 z dne 22. februarja 2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določenega polietilen tereftalata s poreklom iz Indije, Indonezije, Malezije, Republike Koreje, Tajske in Tajvana po pregledu zaradi izteka ukrepov in delnega vmesnega pregleda v skladu s členom 11(2) in 11(3) Uredbe (ES) št. 384/96 (1).

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe najprej navaja, da je Svet kršil člen 2(11) osnovne uredbe (2) s tem, da je uporabil asimetrično metodo za izračun stopnje.

Drugič, tožeča stranka zatrjuje, da je Svet kršil člen 253 ES, ker ni navedel ustreznih razlogov, zakaj metoda simetrične primerjave ni pokazala celotnega obsega dampinga.

Tretjič, tožeča stranka zatrjuje, da je Svet kršil člen 2(10), (11) in (12) osnovne uredbe, ker je izračunal stopnjo dampinga tožeče stranke tako, da je uporabljal tehniko nastavitve na ničlo, s katero je bila nastavljena na ničlo vsaka negativna stopnja dampinga, ko se je računalo tehtano povprečje stopnje dampinga v skladu s členom 2(12).

Končno, tožeča stranka trdi, da je Svet kršil člen 253 ES, ker ni navedel ustreznih razlogov, zakaj bi mora biti stopnja dampinga tožeče stranke izračunana z uporabo tehnike nastavitve na ničlo.

(1) UL 2007, L 59, str. 1.

(2) Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996, L 56, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 211/47

Tožba, vložena 11. julija 2007 – Slovaška republika proti Komisiji

(Zadeva T-247/07)

(2007/C 211/88)

Jezik postopka: slovaščina

Stranki

Tožeča stranka: Slovaška republika (zastopnik: J. Čorba)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, oziroma podredno, če Sodišče prve stopnje meni, da je nujjno ali zaželjeno naj se izpodbijana odločba razglasi za nično v celoti;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2007)1979 konč. Z dne 4. maja 2007 o določitvi presežnih zalog kmetijskih proizvodov razen sladkorja in finančnih posledicah njihove odprave v zvezi s pristopom Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (1) v spremenjeni različici z dne 25. maja 2007. V izpodbijani odločbi je Komisija določila količine določenih vrst saadja in riža v prostem pretoku v Slovaški republiki na dan pristopa, ki presegajo količine, ki bi jih bilo mogoče šteti kot običajni prenos zalog 1. maja 2004. Poleg tega je tožeči stranki zaračunala 3,634 milijonov eurov za stroške odstranitve teh količin.

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe trdi, da naj tožena stranka ne bi bila pristojna za sprejetje izpodbijane odločbe.

Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, da tudi če bi bila tožena stranka pristojna določiti presežne zaloge v Slovaški republiki in tožeči stranki naložiti finančno kazen glede teh zatrjevanih presežnih zalog, naj bi kršila pogodbo o pristopu (2), ker ni ravnala na ustrezni pravnni podlagi, in sicer na podlagi člena 41 akta o pogojih pristopa (3).

Poleg tega tožeča stranka trdi, da naj bi tožena stranka z izpodbijano odločbo s tem, da ni dokazala, da so Skupnosti nastali stroški ali druga škoda zaradi tega, ker tožeča stranka ni odpravila presežnih količin in s tem, da ni v ustreznem času sprejela pravnega ukrepa, s katerim bi bila dovoljena odprava presežnih zalog iz trga tožeče stranke, metoda za določitev kaj je presežna zaloga in metoda za izračun finančnega bremena tožeče stranke, kršila pogodbo o pristopu in splošna pravna načela sorazmernosti in pravne varnosti.

Končno, tožeča stranka trdi, da je prišlo do resne kršitve postopkovne zahteve po obrazložitvi.

(1) UL L 138, str. 14.

(2) Pogodba o pristopu Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litvanije, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike k Evropski uniji (UL 2003, L 236, str. 17).

(3) Akt o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2003, L 236, str. 33).
—

bodisi storila napako pri presoji s tem, ko je zavrnila dokaz, da je dejstvo, da ima tožeča stranka v lasti vse delnice družbe Kaučuk, le finančne narave, bodisi storila očitno napako pri presoji s tem, ko je zavrnila dokaz, da je družba Kaučuk na trgu nastopala kot samostojen subjekt, in da tožeča stranka ni vplivala na prodajno politiko in politiko trženja stiren-butadienskega kavčuka družbe Kaučuk; in
SL Uradni list Evropske unije C 129/18

Tožba, vložena 6. aprila 2007 – BVGD proti Komisiji

(Zadeva T-104/07)

(2007/C 129/32)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (Antwerpen, Belgija) (zastopniki: G. Vandersanden, L. Levi in C. Ronzi, odvetniki)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Naj se za nično razglasi odločba z dne 26. januarja 2007 s katero je Evropska Komisija zavrnila pritožbo, ki jo je vložila družba BVGD zaradi nezadostne podlage za ukrepanje v zvezi s pritožbo (zadeva COMP/38.826/B-2-BVGD/De Beers);

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija odločbo Komisije z dne 26. januarja 2007 v zadevi s področja konkurence COMP/39.221/B-2 – BVGD/De Beers, s katero je Komisija zavrnila pritožbo tožeče stranke v zvezi s kršitvijo členov 81 in 82 ES v povezavi s sistemom „Supplier of Choice“, ki ga skupina De Beers uporablja za distribucijo surovih diamantov, z obrazložitvijo, da ni zadostnega interesa Skupnosti za nadaljnje ukrepanje v zvezi s pritožbo tožeče stranke.

Tožeča stranka trdi, da skupina De Beers – proizvajalec surovih diamantov, ki je bil, kot trdi tožeča stranka, zlasti dejaven v začetku distribucijske verige surovih diamantov – skuša prek sistema „Supplier of Choice “razširiti svoje obvladovanje trga, da bi pokrila celotno distribucijsko verigo diamantov od rudnika do potrošnika, kar pomeni tudi trga, ki je nižje v distribucijski verigi.

V utemeljitev svoje tožbe se tožeča stranka sklicuje na kršitev njenih procesnih pravic, ki jih ima kot pritožnica. Tožeča stranka zatrjuje i) da ji je Komisija preprečila izvrševanje njene pravice do dostopa, v skladu s členom 8(1) Uredbe št. 773/2004 (1), do dokumentov, s pomočjo katerih je Komisija utemeljila svojo nedokončno presojo, ii) da je Komisija nad tožečo stranko izvajala prekomeren pritisk s svojim postavljanjem rokov v zadevi, iii) da je Komisija ustvarila v njeni korespondence s tožečo stranko zmedo glede faze postopka, in iv) da Komisija ni tožeče stranke tesneje povezala s postopkom.

Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila pojem interesa Skupnosti in zagrešila očitno napako v presoji, napačno uporabila pravo in kršila svojo dolžnost obrazložitve.

(1) Uredba Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 in 82 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (UL L 123, str. 18).
SL Uradni list Evropske unije C 20/27

Tožba, vložena 5. decembra 2006 — Ballast Nedam Infra proti Komisiji

(Zadeva T-362/06)

(2007/C 20/41)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Tožeča stranka: Ballast Nedam Infra BV (zastopnika: A. R. Bosman in J. M. M. van de Hel)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka predlaga

— razglasitev ničnosti Odločbe Komisije z dne 13. septembra 2006 C (2006) 4090 konč., ki ji je bila vročena 25. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (Zadeva COMP/38.456 — Bitumen — NL) v delu, ki se nanaša nanjo;

— podredno, razglasitev ničnosti člena 2 Odločbe, v delu, ki se nanaša nanjo, v vsakem primeru pa znižanje globe, ki ji je bila naložena v členu 2 Odločbe;

— razglasitev ničnosti člena 1 Odločbe v delu, ki se nanaša nanjo, v obsegu, ki se nanaša na trajanje kršitve do oktobra 2000, in ustrezno znižanje globe, določene v členu 2;

— naložitev plačila stroškov Komisiji.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije z dne 13. septembra 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (Zadeva COMP/38.456 — Bitumen — NL), s katero ji je bila naložena globa zaradi kršitve člena 81 ES.

V podporo tožbi tožeča stranka zatrjuje kršitev člena 81 ES in 23(2) Uredbe št. 1/2003. Komisija naj ne bi dokazala, da gre za posamezno in trajajočo kršitev člena 81 ES. Komisija naj ne bi predložila dokaza, da so dobavitelji bitumna in velike družbe za gradnjo cest skupaj določili bruto ceno za bitumen niti da so imele velike družbe za gradnjo cest interes za sklenitev tega dogovora. Prav tako naj bi Komisija kot kršitve člena 81 ES nepravilno štela dogovore o standardnem popustu in željo družb za gradnjo avtocest po zagotavljanju boljših pogojev kot so jih imele manjše družbe za gradnjo cest z manjšim nabavnim obsegom.

Drugič, tožeča stranka zatrjuje kršitev člena 81 ES, 23(2) Uredbe št. 1/2003 in Smernic Komisije o določanju glob (1). Komisija naj bi neustrezno opredelila resnost kršitve.

Tretjič, tožeča stranka zatrjuje kršitev člena 81 ES, s tem da naj bi Komisija na podlagi pravno in dejansko napačnih razlogov sklepala, da je tožeča stranka odločilno vplivala na tržno obnašanje Ballast Nedam Grond en Wegen BV.

Nazadnje tožeča stranka očita kršitev člena 27(1) Uredbe št. 1/2003 in pravic do obrambe, ker naj ji Komisija ne bi dala možnosti, da bi pojasnila vrsto novih izjav v tej odločbi, ki so se nanašale na udeležbo tožeče stranke pri domnevni kršitvi v obdobju od 21. junija 1996 do 1. oktobra 2000.

(1) Smernice o metodi določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ (UL C 9, 14.1.1998, str. 3).
SL Uradni list Evropske unije C 42/27

Tožba, vložena 14. decembra 2006 — Legris Industries proti Komisiji

(Zadeva T-376/06)

(2007/C 42/48)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Legris Industries (Rennes, Francija) (zastopnika: A. Wachsmann in C. Pommiès, avocats)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— naj se Odločba Komisije (C(2006) 4180 končna, z dne 20. septembra 2006 v zadevi COMP/F-1/38.121 — Raccords) in razlogi, na katerih temelji izrek, razglasijo za nične v delu, v katerem odločba nalaga globo holdingu Legris Industries, ker se mu je pripisalo ravnanje zadevne družbe Comap;

— naj dovoli holdingu Legris Industries, da prevzame stališča, predloge in zahtevke družbe Comap zoper odločbo;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene navedbe

Tožeča stranka s to tožbo predlaga delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2006) 4180 končna, z dne 20. septembra 2006, o postopku na podlagi člena 81 ES (COMP/F-1/38.121 — Raccords), ki se nanaša na vse sporazume in usklajena ravnanja na trgu bakrenih spojk in bakrenih zlitin v obliki določitve cen, dogovorov o cenikih in zneskih popustov ter znižanj, uvedba usklajevalnih mehanizmov za rast cen, delitev nacionalnih trgov ter strank in izmenjava drugih poslovnih informacij, kolikor nalaga globo holdingu Legris Industries, ker so se mu pripisala zadevna ravnanja njegove nekdanje odvisne družbe Comap.

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja naslednje tožbene razloge.

Najprej, tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija kršila člen 81 ES, ker ji je pripisala sporne kršitve, ki jih je storila njena odvisna družba Comap in jo je zato obravnavala kot solidarno odgovorno za navedene kršitve. Tožeča stranka trdi, da Komisija krši načelo pravne in gospodarske samostojnosti odvisne družbe in načelo osebne odgovornosti za kršitve konkurenčnega prava, ker je menila, da 100 % udeležba tožeče stranke v kapitalu odvisne družbe zadošča za to, da tožeča stranka obdrži odločilen vpliv na odvisno družbo. Tožeča stranka očita Komisiji tudi, da je napačno uporabila pravo, napačno presodila dejstva ter storila očitne napake pri presoji, ker ni predložila dokazov, ki bi kazali na to, da je imel holding Legris Industries dejanski nadzor nad Comap.

Poleg tega tožeča stranka Komisiji očita, da je napačno uporabila pravo, ker ni ovrgla dokazov, ki jih je predložila tožeča stranka, s katerimi je dokazala samostojnost Comap, predvsem pri določanju in upravljanju trgovske politike. Tožeča stranka trdi, da je pokazala, da družbi Comap ne daje navodil glede njenega ravnanja na trgu, da je imela zgolj vlogo finančnega nadzornika, ne da bi odvisnim družbam dajala navodila glede proračunskih zadev in da je imela družba Comap dostop do svojih finančnih virov. Zato trdi, da dokaz o sami kapitalski povezavi in neposredne posledice, ki iz tega izhajajo, na katerih je Komisija po mnenju tožeče stranke utemeljila svojo odločitev, da pripiše kršitve, ki jih je storila odvisna družba, tožeči stranki, ne more dokazati dejanskega nadzora nad odvisno družbo.
—

razglasitev ničnosti odločbe Komisije K (2006) 3331 z dne 27. julija 2006, vročena 28. julija 2006, v delu, v katerem iz financiranja Skupnosti izključuje nekatere izdatke Italijanske republike iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), in povrnitev vseh stroškov, honorarjev in nagrad.