SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE (pritožbeni senat)

z dne 18. decembra 2008

Zadeva T-223/07 P

Michel Thierry

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Napredovanje – Napredovalno obdobje 2004 – Zavrnitev predloga za zaslišanje priče – Očitno nedopustna pritožba“

Predmet: Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (drugi senat) z dne 16. aprila 2007 v zadevi Thierry proti Komisiji (F‑82/05, še neobjavljen v ZOdl. JU), s katero pritožnik predlaga razveljavitev tega sklepa.

Odločitev: Pritožba se zavrže. Michel Thierry nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v tem postopku priglasila Komisija.

Povzetek

1. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča prve stopnje nad presojo dokazov – Izključitev, razen v primeru izkrivljanja

(člen 225a ES; Statut Sodišča, Priloga I, člen 11(1))

2. Postopek – Pripravljalni ukrepi – Zaslišanje prič – Diskrecijska pravica Sodišča prve stopnje

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 59(1); Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47)

3. Pritožba – Pritožbeni razlogi – Razlog, prvič predložen v okviru pritožbe – Nedopustnost

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člena 48(2) in 144)

1. Iz člena 225a ES in člena 11(1) Priloge I k Statutu Sodišča izhaja, da lahko pritožba zoper odločbe Sodišča za uslužbence temelji le na pritožbenih razlogih, ki se nanašajo na kršitev pravnih pravil, z izključitvijo vsakršne presoje dejstev. Sodišče na prvi stopnji je edino pristojno, po eni strani, za ugotavljanje dejstev, razen če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala iz listin v spisu, ki so mu bile predložene, in, po drugi strani, za presojo teh dejstev. Presoja dejstev torej, razen v primeru izkrivljanja dokazov, predloženih temu sodišču, ni pravno vprašanje, ki je kot tako predmet nadzora pritožbenega sodišča.

(Glej točko 20.)

Napotitev na: Sodišče, 28. maj 1998, New Holland Ford proti Komisiji, C‑8/95 P, Recueil, str. I‑3175, točki 25 in 26; Sodišče prve stopnje, 12. julij 2007, Beau proti Komisiji, T‑252/06 P, še neobjavljen v ZOdl. JU, točki 45 in 46.

2. Samo sodišče na prvi stopnji presoja morebitno potrebo po dopolnitvi dejstev, ki so mu na voljo v zadevi, o kateri odloča. Čeprav predlog za zaslišanje prič natančno navaja, o katerih dejstvih in iz katerih razlogov bi bilo treba zaslišati priče, je sodišče na prvi stopnji tisto, ki presodi upoštevnost predloga glede na predmet spora in potrebo po zaslišanju priče ali prič, ki so navedene.

Obstoja te diskrecijske pravice sodišča na prvi stopnji ni mogoče izpodbijati s sklicevanjem na splošno načelo prava Skupnosti, v skladu s katerim ima vsaka oseba pravico do poštenega sojenja, kot je bilo potrjeno v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Iz tega splošnega načela namreč ne izhaja absolutna pravica, da se doseže navzočnost prič pred sodiščem. Nasprotno, načeloma mora sodišče odločiti o potrebi ali smiselnosti tega, da pozove pričo, ker je namen sodnega postopka, da ob strogem spoštovanju enakosti orožij tožeči stranki ponudi ustrezno in zadostno možnost, da zagovarja utemeljenost svoje tožbe.

(Glej točki 21 in 22.)

Napotitev na: Sodišče, 28. junij 2005, Dansk Rørindustri in drugi proti Komisiji, združene zadeve C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, ZOdl., str. I‑5425, točke od 67 do 71 in navedena sodna praksa.

3. Iz člena 48(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje, ki se v skladu s členom 144 tega poslovnika uporablja za postopek pred Sodiščem prve stopnje, katerega predmet je pritožba zoper odločbo Sodišča za uslužbence, izhaja, da navajanje novih razlogov med postopkom ni dovoljeno. Očitek, ki se nanaša na izkrivljanje dokazov in je bil prvič naveden v zahtevi za obravnavo, je torej treba zavreči kot očitno nedopusten.

(Glej točko 27.)