I ‑ 2247KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
VERICE TRSTENJAK ,
predstavljeni 13. decembra 2007 1
I – Uvod
1. Komisija Evropskih skupnosti je na 
podlagi člena 226 ES vložila tožbo, s katero 
predlaga, naj se ugotovi, da Portugalska repu ‑
blika, s tem da je sprejela nacionalne pred ‑
pise, s katerimi je prepovedala pritrditev 
barvnih folij na stekla osebnih ali tovornih 
motornih vozil, ni izpolnila obveznosti iz 
členov 28 ES in 30 ES ter členov 11 in 13 
Sporazuma o Evropskem gospodarskem 
prostoru 2 z dne 2. maja 1992 (v nadaljevanju: 
Sporazum EGP).
1 –  Jezik izvirnika: nemščina.
2 –  UL 1994, L 1, str. 3.II – Pravni okvir
A – Pravo Skupnosti
1. Primarno pravo Skupnosti
2. S členom 28 ES so med državami člani ‑
cami prepovedane količinske omejitve pri 
uvozu in vsi ukrepi z enakim učinkom.
3. V skladu s členom 30 ES so dovoljene 
prepovedi ali omejitve pri uvozu, ki so uteme ‑
ljene zlasti z javno varnostjo ter varovanjem 
zdravja in življenja ljudi, če niso sredstvo za 
samovoljno diskriminacijo ali prikrito omeje ‑
vanje trgovine med državami članicami.
I ‑ 2248SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
2. Direktivi 2001/92/ES in 92/22/EGS
4. Z Direktivo 2001/92/ES 3 (v nadaljevanju: 
Direktiva 2001/92) sta bili tehničnemu 
napredku prilagojeni Direktiva Sveta 92/22/
EGS o varnostnih steklih in materialih za 
zasteklitev na motornih vozilih in njihovih 
priklopnikih ter Direktiva Sveta 70/156/EGS 
o približevanju zakonodaje držav članic o 
homologaciji motornih in priklopnih vozil.
5. Namen Direktive 92/22/EGS 4 (v nada ‑
ljevanju: Direktiva 92/22) je zaradi poeno ‑
tenja uvesti postopek homologacije za 
varnostna stekla in materiale za stekla, ki so 
kot vetrobranska stekla ali siceršnja stekla 
ali pregradne stene namenjeni vgradnji v 
motorna vozila in njihove priklopnike.
6. Vendar se Direktiva 92/22, kot je bila spre ‑
menjena z Direktivo 2001/92, glede stekel, ki 
so namenjena varovanju pred sončno pripeko 
(obarvana stekla), ne uporablja za barvne 
folije, ki so se na stekla osebnih ali tovornih 
motornih vozil pritrdila po njihovem začetku 
uporabe.
3 –  Direktiva Komisije 2001/92/ES z dne 30. oktobra 2001 o 
prilagoditvi Direktive Sveta 92/22/EGS o varnostnih steklih 
in materialih za zasteklitev na motornih vozilih in njihovih 
priklopnikih ter Direktive Sveta 70/156/EGS o približevanju 
zakonodaje držav članic o homologaciji motornih in 
priklopnih vozil tehničnemu napredku (UL L 291, str. 24).
4 –  Direktiva Sveta 92/22/EGS z dne 31. marca 1992 o varnostnih 
steklih in materialih za zasteklitev na motornih vozilih in 
njihovih priklopnikih (UL L 129, str. 11).7. Tudi tretja uvodna izjava in Priloga II B k 
Direktivi 2001/92 napotujeta na predpise o 
splošnih in posebnih zahtevah, preizkusu in 
tehničnih zahtevah, določenih v zadnji razli ‑
čici pravilnika št. 43 Gospodarske komisije 
ZN za Evropo 5 (v nadaljevanju: pravilnik 
št. 43), ki jo je sprejela Evropska skupnost 
in iz katere izhaja, da mora varnostna zaste ‑
klitev prepuščati vsaj 70 % svetlobe, medtem 
ko prepustnost svetlobe pri vetrobranskih 
steklih ne sme znašati manj kot 75 %. 6
8. Nasprotno najnižja vrednost prepustnosti 
svetlobe ni predvidena za zadnja stekla. To 
5 –  Od konca 50‑ih let so bili usklajeni tehnični predpisi na 
mednarodni ravni za motorna vozila, da bi se v korist 
potrošnikov odpravile ovire v trgovini z motornimi vozili 
in opremo. Podlaga je sporazum, sklenjen 20. marca 1958 v 
okviru Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo 
(ECE), ki spremenjen velja od 16. oktobra 1995. Sporazum 
(„Revizija 2 Sporazuma o sprejetju enotnih tehničnih 
predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko 
vgradijo v kolesna vozila in/ali uporabijo na njih, in pogojih 
za vzajemno priznavanje homologacij, ki so dodeljene na 
podlagi teh predpisov“) je doslej podpisalo 47 pogodbenic, 
skupaj z Evropsko skupnostjo (glede tega glej Sündermann, 
B., „Internationale Harmonisierung der technischen 
Vorschriften für Kraftfahrzeuge und Übernahme in deutsches 
Recht“, Straßenverkehrsrecht – Zeitschrift für die Praxis 
des Verkehrsjuristen , 2006, str.  49 in 50). Na podlagi tega 
sporazuma je bil sprejet pravilnik št. 43, s katerim so določeni 
enotni pogoji za odobritev materialov za varnostno zasteklitev 
in njihovo vgradnjo v vozila. Glede na določbe o področju 
uporabe pravilnika le‑ta velja za materiale za varnostno 
zasteklitev, namenjene vgradnji v motorna vozila ali njihove 
priklopnike kot vetrobranska stekla, druga stekla ali pregradna 
stekla, ter za njihovo vgradnjo; za zasteklitev svetlobnih in 
svetlobno‑signalnih naprav in armaturnih plošč ter posebnih 
strelno varnih zasteklitev pa se ne uporablja. Ta pravilnik 
ravno tako ne velja za dvojna stekla.
6 –  Pravilnik št. 43, enotni pogoji za odobritev materialov za 
varnostno zasteklitev in njihovo vgradnjo v vozila, Priloga 21, 
št. 4 „Posebni predpisi za vozila razredov M in N“ (glej številke 
4.1.1, 4.2.1.1 in 4.2.2.1).
I ‑ 2249KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
pomeni, da vozilo sme biti opremljeno z 
obarvano zasteklitvijo ali barvnimi folijami 
z zelo slabo prepustnostjo svetlobe za zadnja 
stekla, skupaj z zadnjim, če ima dve zunanji 
vzvratni ogledali.
B – Nacionalno pravo
9. Direktiva 2001/92 je bila v portugalsko 
pravo prenesena z Decreto‑Lei (uredba‑
zakon) št. 40/2003 z dne 11. marca 2003 7 (v 
nadaljevanju: DL 40/2003).
10. V členu  2(1) DL 40/2003 je določeno: 
„Prepovedano je pritrjevanje barvnih folij 
na šipe osebnih ali tovornih motornih vozil, 
razen lepljenja v skladu s predpisi in lepljenja 
temnih, neodsevnih folij na nosilno ploskev“.
7 –  Decreto‑Lei no 40/2003, Diário da República  – I Série‑A N° 59 
z dne 11. marca 2003.11. V členu  5 DL 40/2003 je določeno, da 
mora Direcção‑Geral de Viação (urad za 
cestni promet) od začetka veljavnosti te 
določbe zavrniti izdajo ES‑homologacije in 
nacionalne homologacije za tiste modele 
vozil, pri katerih niso upoštevane določbe DL 
40/2003 o varnostni zasteklitvi.
III – Predhodni postopek
12. Komisija je 1. aprila 2004 na portugalsko 
vlado naslovila opomin, v katerem je navedla, 
da je Portugalska republika, s tem da je z 
uveljavitvijo člena 2 DL 40/2003 prepovedala 
pritrditev barvnih folij na stekla osebnih ali 
tovornih motornih vozil, ne da bi ji pred tem 
posredovala predlog tega nacionalnega pred ‑
pisa, kršila obveznosti iz členov 28 ES in 30 
ES, členov 11 in 13 Sporazuma EGP ter člena 
8 Direktive 98/34/ES (v nadaljevanju: Direk ‑
tiva 98/34). 8
8 –  Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 
22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij 
na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov 
(UL L 204, str. 37).
I ‑ 2250SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
13. Portugalska vlada je v sporočilu z dne 
28. junija 2004 odgovorila, da  navedena 
prepoved pomeni ukrep za varovanje 
notranje varnosti, zlasti javnega reda in 
varnosti cestnega prometa, ki naj bi bil 
 dovoljen na podlagi člena 30 ES.
14. Z dopisom z dne 22. decembra 2004 je 
Komisija portugalski vladi posredovala obra ‑
zloženo mnenje. V njem je izpostavila svoje 
prepričanje, da je portugalska vlada kršila 
obveznosti iz členov 28 ES in 30 ES ter člena 
11 in 13 Sporazuma EGP, ker naj bi prepoved 
iz člena 2  DL 40/2003 ovirala trgovanje z 
barvnimi folijami, ki so bile proizvedene 
ali so se prodajale v drugi državi članici ali 
državi pogodbenici Sporazuma EGP. Poleg 
tega ji je Komisija ponovno očitala kršitev 
obveznosti sporočanja, določene v členu 8 
Direktive 98/34.
15. Komisija je portugalsko vlado nadalje 
pozvala, naj v dveh mesecih po vročitvi 
sprejme ukrepe, potrebne za uskladitev z 
obrazloženim mnenjem.
16. Nato je portugalska vlada z dopisom z 
dne 22. julija 2005 sporočila, da namerava 
razveljaviti člen 2 DL 40/2003. Poleg tega je napovedala pripravo predloga za tehnični 
predpis, ki naj bi bil sprejet in pripravljen 
za sporočitev Komisiji v skladu z Direktivo 
98/34 predvidoma v dveh mesecih po koncu 
poletnih počitnic.
17. Potem ko je bil Komisiji 21. decembra 
2005 posredovan predlog dekreta o določitvi 
tehničnih predpisov o pritrjevanju barvnih 
folij na stekla motornih vozil, 9 se je ta 
 odločila, da umakne očitke v zvezi s kršitvijo 
člena 8 Direktive 98/34.
18. Nasprotno pa je Komisija v tožbi vztrajala 
pri očitkih, da je prepoved pritrditve barvnih 
folij na stekla osebnih ali tovornih motornih 
vozil iz člena  2 DL 40/2003 nezdružljiva s 
členom 28 ES in členom 11 Sporazuma EGP, 
ker po njenem vedenju Portugalska republika 
do takrat ni razveljavila spornega nacional ‑
nega predpisa.
9 –  Predlog dekreta o določitvi tehničnih predpisov o pritrjevanju 
barvnih folij na stekla motornih vozil (Projecto de decreto 
regulamentar que establece condições técnicas para a afixação 
de películas coloridas nos vidros dos veículos automóveis).
I ‑ 2251KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
IV – Postopek pred Sodiščem in predlogi 
strank
19. Komisija v tožbi, ki je bila v sodnem 
tajništvu Sodišča vložena 16. junija 2006, 
Sodišču predlaga, naj
1)  ugotovi, da Portugalska republika, s tem 
da je s členom 2(1) DL 40/2003 z dne 
11. marca 2003 prepovedala pritrjevanje 
barvnih folij na stekla motornih vozil, ni 
izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 30 
ES ter členov 11 in 13 Sporazuma EGP, 
ker ta prepoved preprečuje, da bi se na 
Portugalskem prodajale barvne folije, 
ki so se v drugi državi članici ali državi 
podpisnici Sporazuma EGP proizvedle 
in/ali prodajale v skladu s predpisi;
2)  Portugalski republiki naloži plačilo 
stroškov.
20. Portugalska vlada v odgovoru na tožbo, 
vloženem 11. septembra 2006, Sodišču 
predlaga, naj
1.  zavrne ugotovitveno tožbo, da 
Portugalska republika, s tem da je s čle     nom 2(1) DL 40/2003 z dne 11. marca 
2003 prepovedala pritrjevanje barvnih 
folij na stekla motornih vozil, ni izpolnila 
obveznosti iz členov 28 ES in 30  ES ter 
členov 11 in 13 Sporazuma EGP, ker ta 
prepoved preprečuje, da bi se na Portu ‑
galskem prodajale barvne folije, ki so se 
v drugi državi članici ali državi podpi ‑
snici Sporazuma EGP proizvedle in/
ali prodajale v skladu s predpisi, in sicer 
zaradi brezpredmetnosti te ugotovitve, 
ker je Portugalska republika sklenila na 
splošno dopustiti pritrjevanje barvnih 
folij na stekla motornih vozil;
2.  Komisiji naloži plačilo stroškov.
21. Po vložitvi replike Komisije z dne 
21. novembra 2006 in duplike portugalske 
vlade z dne 5. februarja 2007 se je pisni 
postopek zaključil.
22. Sodišče je v okviru pripravljalnih ukrepov 
strankama zastavilo dve vprašanji, na kateri 
sta ti odgovorili.
I ‑ 2252SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
23. Zastopnika Komisije in portugalske vlade 
sta svoja stališča predstavila na ustni obrav ‑
navi z dne 7. novembra 2007.
V – Bistvene trditve strank
24. Komisija  meni, da sporna portugalska 
ureditev, s katero je prepovedano pritrje ‑
vanje barvnih folij na stekla motornih vozil, 
pomeni ukrep, ki krši člen 28  ES in člen  11 
Sporazuma EGP in ima enak učinek kot koli ‑
činska omejitev pri uvozu, ker ta prepoved 
preprečuje, da bi se na Portugalskem proda ‑
jale barvne folije, ki so se v drugi državi 
članici ali državi podpisnici Sporazuma EGP 
proizvedle in/ali prodajale v skladu s pred ‑
pisi. Pričakovalo bi se, da potencialne zain ‑
teresirane osebe, trgovci ali posamezniki, ki 
vedo, da teh folij ne smejo pritrditi na stekla 
motornih vozil, folij tudi ne bi kupili.
25. Priznava, da so zaradi neobstoja uskladi ‑
tvenih predpisov na ravni Skupnosti države 
članice pristojne odločiti, v kolikšnem obsegu 
želijo zagotavljati varstvo cestnega prometa 
na svojem državnem ozemlju. Vendar pa naj 
bi bile države članice dolžne dokazati, da je njihova ureditev glede na zasledovani cilj 
nujna in sorazmerna, če bi lahko neposredno 
ali posredno, dejansko ali potencialno omeje ‑
vala trgovino med njimi.
26. Komisija meni, da Portugalska repu ‑
blika ni predložila primernih podatkov – 
npr. študij, poročil ali statistik –, na podlagi 
katerih bi bilo glede na obravnavani primer 
mogoče zaključiti, da so omejitve prostega 
pretoka blaga, kakršne so sporne omejitve, 
utemeljene z razlogi, navedenimi v členu 30 
ES in členu 11 Sporazuma EGP, ali z nujnimi 
razlogi v javnem interesu, in da uporaba 
barvne folije ne glede na barvo in lastnosti, 
zlasti kar zadeva prepustnost svetlobe, 
pomeni nevarnost za javni red in/ali varnost 
cestnega prometa.
27. Portugalska vlada  ne izpodbija dejstev, 
ki so navedena v tožbi. Nasprotno pa 
izpodbija presojo določenih dejstev, kot 
jo je podala Komisija. Meni, da je sporna 
prepoved utemeljena, ker naj bi bile države 
članice v skladu s členom 30 ES pooblaščene 
za sprejetje ureditve, potrebne za zagota ‑
vljanje notranje varnosti in reda ter varnosti 
cestnega prometa.
I ‑ 2253KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
28. Cilj prepovedi iz  člena 2(1) DL 40/2003 
naj bi bil zagotoviti, da se ohrani možnost 
opazovanja in prepoznavanja oseb in tovora 
v notranjosti motornih vozil. V ta namen naj 
bi bila nujna prepoved spreminjanja optičnih 
lastnosti zasteklitve osebnih motornih vozil 
oziroma prostorov v tovornih motornih 
vozilih, v katerih so osebe.
29. Portugalska vlada sporno prepoved 
obravnava kot ukrep za ohranitev notranje 
varnosti. Navaja, da je jasna vizualna prepo ‑
znavnost potnikov in tovora v motornem 
vozilu bistvena za preprečevanje in boj proti 
kriminalu ter varnost cestnega prometa, 
ker olajša nadzor nad pravilno zasedenostjo 
sedežev v vozilu in nad pravilno uporabo 
varnostnega pasu. Manj omejujoč ukrep, ki 
bi zagotavljal uresničevanje cilja notranje 
varnosti in varnosti cestnega prometa, naj ne 
bi obstajal.
VI – Pravna presoja
A – Uvodne ugotovitve
30. Kot je razvidno iz uvodnih izjav Direk ‑
tive 92/22, spada sprejetje tega predpisa Skupnosti k ukrepom, ki so bili sprejeti, da 
bi se z uporabo postopka popolnega uskla ‑
jevanja do 31. decembra 1992 postopoma 
dosegel enotni trg Evropske skupnosti. Cilj 
te zakonodajne pobude je bil odpraviti obsto ‑
ječe razlike, ki bi lahko privedle do trgovin ‑
skih ovir, z uvedbo usklajenega postopka o 
odobritvi načina izdelave in s poenotenjem 
predpisov držav članic o varnostnih steklih, 
do katerega bi prišlo s tem.
31. Zaradi pritrditve oznake EGS‑homolo ‑
gacije (oziroma „oznake ES‑homologacije 
sestavnega dela“ v skladu s terminologijo, ki 
jo je vpeljala Direktiva 2001/92) na vsak tip 
varnostnega stekla, ki je bil homologiran, 
naj bi uradno preskušanje tega tipa stekla v 
drugih državah ne bilo več upravičeno. Poleg 
cilja vzpostavitve notranjega trga bi bilo treba 
pri tem upoštevati tudi zahteve varnosti 
cestnega prometa zaradi različnih tveganj, 
povezanih z uporabo teh stekel.
32. Na podlagi člena 5 DL 40/2003 mora 
portugalski urad za cestni promet zavrniti 
izdajo ES‑homologacije za tiste modele vozil, 
pri katerih niso bile upoštevane določbe DL 
40/2003 o varnostni zasteklitvi. S tem so 
nesporno zajete kršitve prepovedi, da se v 
I ‑ 2254SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
skladu s členom 2(1) DL 40/2003 na osebna 
in tovorna motorna vozila ne sme pritrditi 
barvnih folij.
33. Ker izdajanje ES‑homologacije urejajo 
določbe Direktive 92/22, se kot najočitnejša 
ponuja rešitev, da se kot merilo za presojo 
morebitne kršitve Pogodbe v obravnavanem 
sporu najprej uporabi ta predpis Skupnosti. 
Vendar pa temu nasprotuje okoliščina, da 
se ta direktiva – kot je navedeno na zače  ‑
tku – sicer uporablja za obarvana stekla, ne 
pa za barvne folije. Nacionalni ukrepi, ki se 
nanašajo na to področje, na ravni Skupnosti 
torej niso bili usklajeni. S tem države članice 
glede na okoliščino, da predpisi niso skupni 
ali usklajeni, ostajajo zavezane, da varujejo 
temeljne svoboščine, opredeljene v Pogodbi, 
h katerim spada prosti pretok blaga kot eno 
temeljnih načel. 10
10 –  V skladu s členom 3(1)(c) ES dejavnosti Evropske skupnosti 
vključujejo notranji trg, za katerega je značilna odprava ovir 
pri med drugim prostem pretoku blaga. Dalje je v členu 14(2) 
ES določeno: „Notranji trg zajema območje brez notranjih 
meja, na katerem je v skladu z določbami te pogodbe 
zagotovljen prost pretok blaga […]“. Te določbe vsebujejo 
zlasti člen 28 ES in naslednji. V tem smislu prim. sodbo z dne 
9. decembra 1997 v zadevi Komisija proti Franciji (C‑265/95, 
Recueil, str. I‑6959, točka 24 in naslednje). Cilj Sporazuma 
EGP je v skladu z njegovim členom  1(1) „z enakimi pogoji 
konkurence in spoštovanjem istih pravil spodbujati stalno in 
uravnoteženo krepitev trgovinskih in ekonomskih odnosov 
med pogodbenicami, da bi ustvarili homogen Evropski 
gospodarski prostor“. V skladu s členom (1)(2)(b) združenje 
za doseganje teh ciljev med drugim zajema prost pretok 
blaga. To področje je urejeno v skladu z določbami iz člena 8 
in naslednjih. V tem smislu prim. sodbo sodišča EFTA z dne 
16. decembra 1994 v zadevi Restamark (E‑1/94, 1994–1995 
EFTA Court Report, 14, točka 46 in naslednje).34. Ker to področje ni usklajeno, materialno ‑
pravni okvir, znotraj katerega mora Sodišče 
presojati združljivost spornih portugalskih 
določb s pravom Skupnosti, tako zajema 
pravila primarnega prava Pogodbe ES in 
Sporazuma EGP, ki se nanašajo na prosti 
pretok blaga. 11
35. Glede na postopkovno pravilo o pove ‑
zanosti trditvenega in dokaznega bremena 
je treba opozoriti na to, da mora v okviru 
neizpolnitve obveznosti Komisija v skladu 
s členom 226 ES predložiti dokaz o tovrstni 
kršitvi. Dolžnost tožene države članice pa 
je, da je njena obramba zoper predložene 
podatke in ugotovitve, ki izhajajo iz njih, 
vsebinska in izčrpna. 12
11 –  To po nasprotnem razlogovanju izhaja iz sodne prakse 
Sodišča, v skladu s katero je treba nacionalni ukrep na 
področju, ki je bilo na ravni Skupnosti dokončno usklajeno, 
presojati na podlagi določb tega uskladitvenega ukrepa, ne 
pa na podlagi določb primarnega prava. Prim. sodbe z dne 
12. oktobra 1993 v zadevi Vanacker in Lesage (C‑37/92, 
Recueil, str. I‑4947, točka 9); z dne 13. decembra 2001 v 
zadevi DaimlerChrysler (C‑324/99, Recueil, str. I‑9897, 
točka 32); z dne 11. decembra 2003 v zadevi Deutscher 
Apothekerverband (C‑322/01, Recueil, str.  I‑14887, točka 
64) in z dne 14. decembra 2004 v zadevi Radlberger Getränke 
in Spitz (C‑309/02, ZOdl., str. I‑11763, točka 53). V tem 
smislu glej tudi Dubois,  L./Blumann,  C., Droit matériel de 
l’Union européenne , 4. izdaja, Pariz 2006, točka 430, str. 275, 
ki menita, da usklajevalno pravilo omejuje pooblastila držav 
članic, ki jih imajo na podlagi člena 30 ES. Medtem ko jim 
popolna uskladitev prepoveduje, da bi omejile prosti pretok 
blaga, pa jim delna uskladitev priznava določen manevrski 
prostor znotraj meja, določenih z usklajenim pravom.
12 –  Sodba z dne 22. septembra 1988 v zadevi Komisija proti 
Grčiji (272/86, Recueil, 4875, točka 21).
I ‑ 2255KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
B – Omejitev prostega pretoka blaga
36. Prosti pretok blaga se zagotavlja pred ‑
vsem s prepovedjo količinskih omejitev pri 
uvozu ter z vsemi ukrepi z enakim učinkom 
med državami članicami Evropske skupnosti 
v skladu s členom 28 ES. Člen 11 Sporazuma 
EGP je vsebinsko enak tej določbi prava 
Skupnosti. 13
37. V skladu z ustaljeno sodno prakso se 
prepoved ukrepov z enakim učinkom, kot 
ga imajo omejitve, navedene v členu 28 ES, 
nanaša na vse predpise držav članic, ki bi 
lahko neposredno ali posredno, dejansko ali 
potencialno ovirali trgovino znotraj Skupno ‑
sti. 14 Tudi če namen ukrepa ni urejati trgo ‑
13 –  Prim. sodbi sodišča EFTA z dne 16. decembra 1994 v zadevi 
Restamark (E‑1/94, 1994–1995 EFTA Court Report, 14, 
točka 46) in z dne 27. junija 1997 v zadevi Tore Willemsen 
(E‑6/96, 1997 EFTA Court Report, 3, točka 43), iz katerih 
izhaja, da je člen 11 Sporazuma EGP vsebinsko enak členu 28 
ES. Glej tudi sodbo Sodišča z dne 8. novembra 2007 v zadevi 
Ludwigs‑Apotheke (C‑143/06, ZOdl., str. I‑9623,  točka 42), 
iz katere izhaja, da „so pravila o omejevanju prostega pretoka 
blaga iz členov 11 in 13 tega sporazuma v bistvu taka kot 
pravila, ki jih določata člena 28 ES in 30 ES“.
14 –  Glej sodbe z dne 11. julija 1974 v zdru Ženih zadevah 
Dassonville (8/74, Recueil, str. 837, točka 5); z dne 
24.  novembra 1993 v zadevi Keck in Mithouard (C‑267/91 
in C‑268/91, Recueil, str. I‑6097, točka 11); z dne 16. 
novembra 2000 v zadevi Komisija proti Belgiji (C‑217/99, 
Recueil, str. I‑10251, točka 16); z dne 19. junija 2003 v zadevi 
Komisija proti Italiji (C‑420/01, Recueil, str. I‑6445, točka 
25); z dne 23. septembra 2003 v zadevi Komisija proti Danski 
(C‑192/01, Recueil, str. I‑9693, točka 39); z dne 2. decembra 
2004 v zadevi Komisija proti Nizozemski (C‑41/02, ZOdl., 
str. I‑11375, točka 39); z dne 10. januarja 2006 v zadevi De 
Groot en Slot Allium in Bejo Zaden (C‑147/04, ZOdl., str. 
I‑245, točka 71); z dne 26. oktobra 2006 v zadevi Komisija 
proti Grčiji (C‑65/05, ZOdl., str. I‑10341, točka 27); z dne 
15. marca 2007 v zadevi Komisija proti Finski (C‑54/05, 
ZOdl., str. I‑2473, točka 30) in z dne 20. septembra 2007 
v zadevi Komisija proti Nizozemski (C‑297/05, ZOdl., 
str. I‑7467, točka 53).vino med državami članicami, je odločilen 
njegov učinek – dejanski ali potencialni – na 
trgovanje v Skupnosti. 15
38. Po presoji navedb, predloženih Sodišču, 
s tega vidika ne more biti dvoma o tem, da 
sporna prepoved iz člena 2(1) DL 40/2003 
pomeni ukrep z enakim učinkom v smislu te 
definicije. Taka prepoved je namreč – čeprav 
se uporablja brez razlikovanja in s tem ni 
diskriminatorna – tako glede na naravnanost 
kot tudi glede učinka taka, da lahko na Portu ‑
galskem ovira ali celo onemogoči trgovino 
z barvnimi folijami, ki so se v drugi državi 
članici ali državi podpisnici Sporazuma EGP 
proizvedle in/ali prodajale v skladu s predpisi.
39. Portugalska vlada priznava, da tovrstna 
prepoved učinkuje tako, da je trgovanje s 
spornimi barvnimi folijami na Portugalskem 
v slabšem položaju oziroma da je urejeno 
manj ugodno, kot je bilo v času pred uvelja ‑
vitvijo DL 40/2003. Omejujoč značaj te 
ureditve torej ni sporen.
15 –  Glej točko 39 sklepnih predlogov generalnega pravobranilca 
Mazáka z dne 8. februarja 2007 v zadevi Komisija proti Belgiji 
(C‑254/05, sodba z dne 7. junija 2007, ZOdl., str. I‑4269).
I ‑ 2256SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
40. Dejansko lahko splošna prepoved, kot je 
določena v členu 2(1) DL 40/2003, potenci ‑
alne kupce odvrne že od samega nakupa in 
ne šele od uporabe tovrstnih barvnih folij. 
Kot pravilno navaja Komisija, se z vidika bolj 
življenjske presoje namreč lahko pričakuje, 
da potencialne zainteresirane osebe, med 
katerimi so prodajalci ali zasebni uporab ‑
niki tovrstnih folij, slednjih ne bodo kupili, 
ker vedo, da jih ne smejo pritrditi na stekla 
motornih vozil. 16
41. To še zlasti velja, ker presoja navedb 
strank pokaže, da možnost uporabe spornih 
folij z drugačnim namenom, npr. na velikih 
steklenih površinah v domovih, ne pride v 
poštev. Po podatkih Komisije se te folije od 
običajnih zaščitnih folij, ki se uporabljajo 
za dom ali na splošno v stavbah, razlikujejo 
tako po materialu in sestavi kot po načinu 
njihove industrijske proizvodnje. Nave ‑
deni vrsti folij imata poleg tega drugačne 
tehnične lastnosti glede na obliko, barvo 
in prepustnost svetlobe, zaradi česar ju v 
nobenem primeru ni mogoče obravnavati 
kot zamenljivi. Trditev portugalske vlade – 
da mora proizvajalec za posamezen primer 
določiti njuno namembnost – nikakor ne 
ovrže te ugotovitve. Kajti prav pri določitvi 
16 –  Glej točko 20 tožbe Komisije.predvidene namembnosti bo proizvajalec 
praviloma upošteval bistvene vidike, kot so 
estetika, vremenski vplivi in posebnosti v 
teksturi površine, in bo zato moral proizvod 
zasnovati in izdelati tako, da bo imel želene 
lastnosti. Sporna prepoved lahko zato zapre 
vse distribucijske kanale proizvajalcev in 
trgovcev.
42. Zavrniti je treba očitek portugalske 
vlade, da zaradi poznejše odprave prepovedi s 
strani Portugalske ni več nikakršne zakonske 
omejitve, ki bi na Portugalskem ovirala trgo ‑
vino s tovrstnimi barvnimi folijami. Res je 
sicer, da je bila Portugalska republika sprva 
pripravljena izpolniti zahtevo Komisije, naj 
odpravi te prepovedi, postavljeno v obrazlo ‑
ženem mnenju, in sicer ko je sklenila, da bo 
osnutek dekreta o določitvi tehničnih pred ‑
pisov o pritrjevanju barvnih folij na stekla 
motornih vozil, 17 s katerim je bila odtlej 
dopuščena izdaja homologacije za take 
barvne folije, pretvorila v osnutek dekreta, 
17 –  Osnutek dekreta o določitvi tehničnih predpisov o 
pritrjevanju barvnih folij na stekla motornih vozil (Projecto 
de decreto regulamentar que establece condições técnicas 
para a afixação de películas coloridas nos vidros dos veículos 
automóveis).
I ‑ 2257KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
ki nadomesti zakon. 18 Po navedbah portu ‑
galske vlade naj bi se namreč s spremembo 
pravne oblike zagotovilo, da se ta pravni akt 
znotraj portugalskega pravnega reda sprejme 
na ravni zakona, s čimer bi se očitno in 
formalno razveljavila prepoved iz člena 2(1) 
DL 40/2003. Kot sicer sama priznava, je ta 
načrt do nadaljnjega ustavljen, dokler Komi ‑
sija ne bo sprejela stališča glede spremenje ‑
nega besedila sporne zakonske določbe.
43. Glede tega je treba pripomniti, da se 
v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča 
obstoj neizpolnitve obveznosti presoja glede 
na položaj države članice, kot je obstajal ob 
preteku roka, določenega v obrazloženem 
mnenju, tako da poznejših sprememb ni 
18 –  Iz uvodnih izjav osnutka dekreta (priloga VI k tožbi), ki ga 
je stalni predstavnik Portugalske pri Evropski uniji Evropski 
komisiji posredoval z dopisom z dne 21.  decembra 2005, 
izhaja, da je po mnenju Komisije Portugalska republika 
uvedla omejitve glede prostega pretoka blaga, ki kršijo 
Pogodbo ES. Nadalje je razbrati, da je Portugalska republika 
pripravljena izpolniti zahteve Komisije, in sicer sprejeti 
minimalna tehnična pravila glede pritrjevanja barvnih folij na 
stekla motornih vozil, pri čemer bi upoštevala tako varnostne 
zahteve cestnega prometa kot tudi prosti pretok blaga. V 
členu  8(1) osnutka je določeno, da se za folije, ki ustrezajo 
določbam teh predpisov, izda nacionalna homologacija. V 
skladu s členom 8(1) se dovoljenja, izdana v drugih državah 
članicah, priznajo kot enakovredna. V členu 9 je predvideno, 
da morajo take folije imeti vidno ustrezno homologacijsko 
oznako.mogoče upoštevati. 19 Vendar s tem ni izklju ‑
čeno, da je zaradi bistvene spremembe 
zadevnih nacionalnih pravnih predpisov med 
pretekom roka za uskladitev z obrazloženim 
mnenjem in vložitvijo tožbe zaradi neizpol ‑
nitve obveznosti mogoče, da bo sodba, ki 
jo bo izdalo Sodišče, glede na okoliščine v 
veliki meri postala brezpredmetna, tako da 
je smiselno, da Komisija namesto vložitve 
tožbe izda novo obrazloženo mnenje, v 
katerem poda očitke, pri katerih bo vztra ‑
jala kljub spremenjenim razmeram. 20 V 
obravnavanem primeru pa ni nedvoumno 
prišlo do take bistvene naknadne spre ‑
membe  pravnega položaja, ker Portugalska 
republika prepovedi, določene v členu  2(1) 
DL 40/2003 – kot navedeno zgoraj –, ni 
razveljavila s sprejetjem dekreta, temveč jo je 
ohranila v veljavi. 21
44. Zaradi odlašanja Portugalske republike 
v okviru napovedane razveljavitve sporne 
19 –  Sodbe z dne 7. junija 2007 v zadevi Komisija proti Belgiji 
(navedena v opombi 15, točka 39); z dne 18. julija 2006 v 
zadevi Komisija proti Italiji (C‑119/04, ZOdl., str. I‑6885, 
točka 27); z dne 6. marca 2003 v zadevi Komisija proti 
Luksemburgu (C‑211/02, Recueil, str. I‑2429, točki 6 in 
28); z dne 7. marca 2002 v zadevi Komisija proti Španiji 
(C‑29/01, Recueil, str. I‑2503, točka 11); z dne 15. marca 
2001 v zadevi Komisija proti Franciji (C‑147/00, Recueil, 
str. I‑2387, točka 26); z dne 21. junija 2001 v zadevi Komisija 
proti Luksemburgu (C‑119/00, Recueil, str.  I‑4795, točka 
14); z dne 30. novembra 2000 v zadevi Komisija proti Belgiji 
(C‑384/99, Recueil, str. I‑10633, točka 16); z dne 3. julija 1997 
v zadevi Komisija proti Franciji (C‑60/96, Recueil, str. I‑3827, 
točka 15); z dne 17. septembra 1996 v zadevi Komisija proti 
Italiji (C‑289/94, Recueil, str. I‑4405, točka 20) in z dne 
12. decembra 1996 v zadevi Komisija proti Italiji (C‑302/95, 
Recueil, str. I‑6765, točka 13).
20 –  Sodbi z dne 9. decembra 2004 v zadevi Komisija proti 
Franciji (C‑177/03, ZOdl., str. I‑11671, točka 21) in z dne 
1. februarja 2005 v zadevi Komisija proti Avstriji (C‑203/03, 
ZOdl., str. I‑935, točke od 27 do 32).
21 –  Glede tega nič ne spremeni okoliščina, da je portugalska 
vlada, kot je navedla na ustni obravnavi 31. oktobra 2007, 
privolila v predlog zakona, ki predvideva razveljavitev člena 
2(1) DL 40/2003. Ta zakon bo po njenih navedbah začel 
veljati šele z objavo v uradnem listu Portugalske republike.
I ‑ 2258SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
prepovedi in delno nasprotujočih si pripomb 
portugalske vlade glede trenutnega stanja 
zakonodajnega postopka menim, da današnji 
pravni položaj na Portugalskem ne ustreza 
zahtevam pravne varnosti in jasnosti.
45. V skladu z ustaljeno sodno prakso 
morajo države članice za zagotovitev popolne 
uporabe prava Skupnosti ne le uskladiti 
svoje pravo s pravom Skupnosti, temveč 
morajo obenem ustvariti tako določno, 
jasno in pregledno stanje, da bo lahko posa ‑
meznik v celoti razumel svoje pravice in 
se nanje skliceval pred nacionalnimi sodi ‑
šči. 22 Kot sem navedla že v svojih sklepnih 
predlogih v zadevi C‑319/06, Komisija proti 
Luksemburgu, 23 mora to načelo veljati zlasti 
takrat, kadar pravo države članice posa ‑
meznikom naloži obveznosti in ob krši ‑
tvah zagrozi s sankcijami. V obravnavanem 
primeru drži, da mora portugalski urad 
za cestni promet v skladu s členom 5 DL 
40/2003 ob kršitvi zavrniti izdajo ES‑homo ‑
22 –  Glede direktiv prim. v tem smislu sodbi z dne 28. februarja 
1991 v zadevi Komisija proti Italiji (C‑360/87, Recueil, 
str. I‑791, točka 12) in z dne 15. junija 1995 v zadevi Komisija 
proti Luksemburgu (C‑220/94, Recueil, str. I‑1589, točka 10). 
Dalje glej sodbe z dne 18. januarja 2001 v zadevi Komisija 
proti Italiji (C‑162/99, Recueil, str. I‑541, točke od 22 do 25); 
z dne 6.  marca 2003 v zadevi Komisija proti Luksemburgu 
(C‑478/01, Recueil, str. I‑2351, točka 20) in z dne 14. oktobra 
2004 v zadevi Komisija proti Portugalski (C‑275/03, 
neobjavljena v ZOdl., točka 33).
23 –  Glej točko 75 mojih sklepnih predlogov z dne 13. septembra 
2007 v zadevi Komisija proti Luksemburgu, v kateri postopek 
še poteka (C‑319/06).logacije. Poleg tega so za kršitve prepovedi 
uporabe barvnih folij zagrožene sankcije s 
področja policijskega prava in prava, ki ureja 
javni red. 24 V členu 2(2) DL 40/2003 je v ta 
namen predvidena globa v višini od 30 do 
150 EUR, pri čemer je v skladu z odstavkom 3 
kaznivo tudi malomarno ravnanje.
C – Utemeljitev
46. Treba je preveriti, ali je to ureditev kljub 
omejenim učinkom na trgovino znotraj 
Skupnosti mogoče utemeljiti z enim od 
razlogov, navedenih v členu 30 ES, ali z eno 
od nujnih zahtev v javnem interesu, kot jih je 
Sodišče opredelilo v sodni praksi, in – če je 
to potrebno –, ali je s tako omejitvijo mogoče 
24 –  Kot pravilno navaja Lanord Farinelli,  M., „La norme 
technique: une source du droit légitime“, Revue française de 
droit administratif , 2005, št. 4. str. 740 in naslednje, je namen 
tehničnega predpisa, da usmerja človekovo ravnanje, vendar 
pa takega ravnanja ne more vsiliti. Slednje je mogoče le, če 
tehnični predpis postane zavezujoče pravno pravilo in kot 
tako predvidi sankcije za primer kršitve. Te sankcije so lahko 
upravnopravne, civilne ali pa celo kazenske.
I ‑ 2259KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
doseči zasledovani cilj in ne preseči tistega, 
kar je za to nujno potrebno. 25
47. V obravnavanem sporu portugalska 
vlada uveljavlja, da je obravnavana prepoved 
iz člena 2(1) DL 40/2003 utemeljena z razlogi 
javnega reda in varnosti cestnega prometa. 
Prepoved naj bi bila namreč uvedena z 
namenom, da zagotovi pogoje, ki omogo ‑
čajo pogled od zunaj v notranjost motor ‑
nega vozila. Cilj te prepovedi torej naj ne 
bi bil vozniku ohraniti primerno jasno 
vidljivost, s tem da bi se nadalje ohranila 
prepustnost svetlobe na steklih, temveč 
pristojnim organom omogočiti neposreden 
nadzor nad upoštevanjem pravil cestnega 
prometa že pri samem opazovanju motornih 
vozil in potnikov v njih. Navaja, da je jasno 
vidna prepoznavnost potnikov in tovora v 
motornem vozilu bistvena za preprečevanje 
in boj proti kriminalu in za varnost cestnega 
prometa, ker olajša nadzor nad pravilno zase ‑
25 –  Tudi če sporna prepoved spada na področje uporabe člena 
28 ES, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da se nacionalna 
ureditev, ki pomeni ukrep z enakim učinkom, kot ga imajo 
količinske omejitve, lahko upraviči z enim od razlogov 
splošnega interesa, naštetih v členu 30 ES, ali z nujnimi 
zahtevami (v tem smislu prim. sodbi z dne 19.  junija 2003 
v zadevi Komisija proti Italiji, navedena v opombi 14, točka 
29, in z dne 5. februarja 2004 v zadevi Komisija proti Italiji, 
C‑270/02, Recueil, str. I‑1559, točka 21). V obeh primerih 
mora biti nacionalna določba primerna, da se doseže 
zasledovani cilj, in ne sme preseči tistega, kar je zanjo 
nujno potrebno (prim. med drugim sodbe z dne 20. junija 
2002 v zadevi Radiosistemi, C‑388/00 in C‑429/00, Recueil, 
str. 2002, I‑5845, točke od 40 do 42; z dne 8. maja 2003 v 
zadevi ATRAL, C‑14/02, Recueil, str. I‑4431, točka 64; z 
dne 8. septembra 2005 v zadevi Yonemoto, C‑40/04, ZOdl., 
str.  I‑7755, točka 55, in z dne 10. novembra 2005 v zadevi 
Komisija proti Portugalski, C‑432/03, ZOdl., str. I‑9665, 
točka 42).denostjo sedežev v vozilu in nad pravilno 
uporabo varnostnega pasu.
48. Portugalska vlada se tako sklicuje na 
dva različna utemeljitvena razloga, in sicer 
na nujnost preprečevanja in boja proti 
kriminalu ter na zahteve varnosti cestnega 
prometa, ki ju je treba – četudi izvorno 
spadata na področje javnega reda in javne 
varnosti 26 – zaradi sistematičnih razlogov 
preskusiti ločeno.
1. Potreba po preprečevanju kriminala in 
boju proti njemu
49. Državni interes za učinkovit boj proti 
kriminalu spada na področje javnega reda in 
26 –  Po mnenju Leible,  S./Grabitz/Hilf, Das Recht der 
Europäischen Union , zvezek I, člen  30 ES, točki 12 in 15, 
imajo države članice pri zapolnitvi pojma javni red in varnost 
še zlasti široko presojo. Omejitev javne varnosti, ki izhaja iz 
pretoka blaga, praviloma vodi tudi do ogrožanja življenja in 
zdravja in je tako zajeta v tem pojmu. Isto velja za ogrožanje 
varnosti cestnega prometa (prim. sodbo z dne 11. junija 
1987 v zadevi Goffette, 406/85, Recueil, str. 2525, v kateri je 
prometna varnost spadala na področje uporabe člena 30 ES, 
še preden se je priznala kot poseben nujni razlog v javnem 
interesu).
I ‑ 2260SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
javne varnosti, pri čemer sta oba pojma kot 
utemeljitvena razloga izrecno navedena v 
členu 30 ES in členu 13 Sporazuma EGP.
50. Kot utemeljitveni razlog za ukrepe držav 
članic, ki omejujejo temeljne svoboščine, je 
varstvo javnega reda in javne varnosti v sodni 
praksi Sodišča pretežno priznano v okviru 
prostega gibanja delavcev, 27 pravice do usta ‑
navljanja, svobodnega opravljanja storitev, 
pravice Skupnosti do povezovanja s tretjimi 
državami 28 ter – vendar redkeje – v povezavi 
27 –  Sodišče je vedno poudarjalo, da izjema javne varnosti pomeni 
odmik od temeljnega načela prostega pretoka, ki ga je treba 
razlagati ozko in obsega katerega države članice ne morejo 
določiti enostransko (sodbe z dne 28. oktobra 1975 v zadevi 
Rutili, 36/75, Recueil, str. 1219, točka 27; z dne 27. oktobra 
1977 v zadevi Bouchereau, 30/77, Recueil, str. 1999, točka 
33; z dne 27. aprila 2006 v zadevi Komisija proti Nemčiji, 
C‑441/02, ZOdl., str. I‑3449, točka 34, in z dne 7. junija 
2007 v zadevi Komisija proti Nizozemski, C‑50/06, ZOdl., 
str. I‑4383, točka 42).
28 –  Podobno je glede pojma javni red navedeno v členu  14(1) 
Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta EGS‑Turčija. V skladu 
z ustaljeno prakso se morajo temeljna načela, ki veljajo v 
okviru členov od 39 ES do 41 ES, na turške delavce, ki imajo 
pravice, ki so jim zagotovljene s Sklepom št.  1/80, prenesti 
v čim širšem obsegu. Iz tega sledi, da je pri določitvi obsega 
izjeme, ki je predvidena v členu 14(1) Sklepa št. 1/80, treba 
ravnati glede na to, kako se ista izjema razlaga na področju 
prostega gibanja delavcev, ki so pripadniki držav članic 
Skupnosti. Tovrstna razlaga je toliko bolj utemeljena, 
ker imajo navedeni predpisi skoraj enako besedilo kot 
člen 39(3) ES. Prim. sodbe z dne 4. oktobra 2007 v zadevi 
Polat (C‑349/06); z dne 16. februarja 2006 v zadevi Torun 
(C‑502/04, ZOdl., str. I‑1563); z dne 10. februarja 2000 
v zadevi Nazli (C‑340/97, Recueil, str. I‑957, točka 56) in 
z dne 11. novembra 2004 v zadevi Cetinkaya (C‑467/02, 
Recueil, str. I‑10895, točka 43).s prostim pretokom blaga. 29 K legitimnim 
ciljem, ki utemeljujejo omejitev prostega 
pretoka blaga iz razlogov javnega reda v 
skladu s členom 30 ES, spada na primer 
potreba po odkrivanju in pregonu trgovanja 
z ukradenimi motornimi vozili, 30 zadržanje 
srebrnikov, ki niso več veljavni, da jih država 
pretopi, 31 in boj zoper goljufije v povezavi z 
izvoznimi pomočmi. 32
51. Načeloma lahko države članice glede 
na nacionalne potrebe v bistvenem še 
29 –  Glede pojma javni red glej moje sklepne predloge z dne 
13. septembra 2007 v zadevi Komisija proti Luksemburgu 
(C‑319/06, točke od 40 do 44), v kateri postopek še poteka. 
V sodbi z dne 14. oktobra 2004 v zadevi Omega (C‑36/02, 
ZOdl., str. I‑9609, točka 26) je Sodišče utemeljenost 
nacionalne prepovedi gospodarske dejavnosti, ki je bila 
sprejeta za varstvo javnega reda zaradi kršitve človeškega 
dostojanstva, ki jo je bilo prepoznati v tej dejavnosti, 
presodilo samo na podlagi določb Pogodbe o svobodi 
opravljanja storitev in ustreznih izjem (člen 55 ES v povezavi 
s členom 46(1) ES), čeprav je menilo, da določbe o prostem 
pretoku blaga nedvomno pridejo v upoštev. Po mnenju 
Müller‑Graff, P.‑C., Kommentar zum Vertrag über die 
Europäische Union und zur Gründung der Europäischen 
Gemeinschaft  (ur. Angela Bardenhewer‑Rating in drugi), 
6. izdaja, Baden‑Baden 2003–2004, člen  30 ES, točka 49, 
je treba pojem javni red – večinoma v povezavi s pojmom 
javna varnost – razumeti kot „vseobsegajoč“. Na ta interes 
za varstvo se je zato mogoče sklicevati le v primerih, v 
katerih ni ustrezna nobena od preostalih pravnih dobrin, 
navedenih v členu  30 ES. Po mnenju avtorja so bile države 
članice v dosedanji praksi zadržane glede tega, da bi se za 
utemeljitev trgovinskih ovir sklicevale na motenje javnega 
reda. Fischer,  P./Köck,  H./Karollus,  M., Europarecht , 4. 
izdaja, Dunaj 2002, str. 756, točka 1579, prav tako opozarjajo, 
da javni red relativno redko pride v poštev v okviru področja 
uporabe člena 30 ES.
30 –  Sodbi z dne 17. junija 1987 v zadevi Komisija proti Italiji 
(154/85, Recueil, str.  2717, točka 13 in naslednje) in z 
dne 30. aprila 1991 v zadevi Boscher (C‑239/90, Recueil, 
str. I‑2023, točka 23).
31 –  Sodba z dne 23. novembra 1978 v zadevi Thompson (7/78, 
Recueil, str. 2247, točki 32 in 34).
32 –  Sodba z dne 22. junija 1994 v zadevi Deutsche Milchkontor 
(C‑426/92, ZOdl., str. I‑2757, točka 44).
I ‑ 2261KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
naprej prosto določijo, kaj se zahteva za 
javni red in javno varnost. Vendar je pri 
tem treba vedno upoštevati, da sta pojma 
javni red in javna varnost samostojna 
pojma prava Skupnosti, ki sodoločata 
področje uporabe temeljnih svoboščin 
in ju je zato treba opredeliti samostojno, 
ne pa opirajoč se na enega ali več pravnih 
redov. 33 Napotovanje na pomen pojmov, 
kot jih opredeljujejo pravni redi držav 
članic, je prepovedano predvsem takrat, 
ko gre za pojme, ki državam članicam 
dopuščajo omejevanje temeljnih svobo ‑
ščin ali drugih individualnih pravic. Torej 
bi bilo zmotno, če bi potegnili vzporednice 
s pojmom javne varnosti in javnega reda, 
kot ga opredeljuje nacionalno policijsko 
pravo, ne da bi upoštevali posebnosti prava 
Skupnosti in cilje Pogodbe. 34 Menim, da ni 
vsebinskega razloga za to, da bi se tradicio ‑
nalno razlikovanje med policijskimi ukrepi 
v okviru preprečevanja kriminala kot 
delom policijskega odvračanja nevarnosti 
in prisilnimi ukrepi kot delom kazenskega 
pregona, kot ga pozna nacionalno pravo, 
preneslo na pravo Skupnosti, tako da bi 
bilo treba tudi policijske ukrepe za prepre ‑
čevanje kriminala, ki jih je navedla portu ‑
galska vlada, vključiti v pojem javnega reda 
iz člena 30 ES in člena 13 Sporazuma EGP, 
zlasti če so – kot v obravnavanem primeru 
33 –  Sodbe z dne 2. aprila 1998 v zadevi EMU Tabac (C‑296/95, 
Recueil, str. I‑1605, točka 30); z dne 23. marca 1982 v zadevi 
Levin (53/81, Recueil, str. 1035, točke od 10 do 12) in z dne 
14.  januarja 1982 v zadevi Corman (64/81, Recueil, str. 13, 
točka 8). Pojmov prava Skupnosti se ne sme opredeliti z 
napotitvijo na pravne predpise držav članic. Napotovanje na 
pomen pojmov, kot jih opredeljujejo pravni redi držav članic, 
je izključeno predvsem takrat, ko gre za pojme, ki državam 
članicam dopuščajo omejevanje temeljnih svoboščin ali 
drugih individualnih pravic (glej Schütz,  H.‑J,/Bruha,  T./
König, D., Casebook Europarecht , München 2004, str. 451 in 
452).
34 –  Po mnenju Bröhmer, J., v Calliess/Ruffert (ur.), Kommentar 
zu EUV/EGV , 3.  izdaja, 2007, člen  46, točka 4, str.  801, sta 
vzporednici na primer s pojmom javna varnost in red, kot ga 
opredeljuje nacionalno pravo, ki ureja policijo, le pogojno v 
pomoč za opredelitev pojma „javna varnost in red“ na ravni 
prava Skupnosti. Po mnenju Piska,  C., Kommentar zu EU- 
und EG-Vertrag , Dunaj 2003, 3. izdaja, člen  30 ES, točka 
26, pojem javni red na ravni prava Skupnosti nima narave 
policijskega prava v smislu nacionalnega prava.– navedeni tako nedoločno oziroma 
neopredeljeno.
52. Za razlago pojmov javni red in javna 
varnost je pristojno Sodišče, 35 tako da je 
državam članicam onemogočeno, da bi njun 
obseg določile enostransko ali brez naknadne 
presoje s strani institucij Skupnosti. Kot 
izjemi od temeljnih svoboščin ju je treba 
razlagati ozko. To ne izključuje, da bi se bilo 
zaradi posebnih okoliščin možno sklicevati 
na pojma javni red in javna varnost, tako da 
je treba državam članicam glede na okoli ‑
ščine priznati diskrecijsko pravico znotraj 
omejitev, določenih s Pogodbo. 36
53. V skladu z ustaljeno sodno prakso sklice ‑
vanje nacionalnega organa na pojem javnega 
reda v vsakem primeru predpostavlja, da gre 
poleg družbene motnje, ki jo pomeni vsaka 
kršitev zakona, tudi za dejansko in zadosti 
resno ogrožanje, ki posega v temeljni interes 
35 –  Glej v opombi 27 navedeni sodbi Rutili (točka 27) in 
Bouchereau (točka 33); sodbi z dne 29.  aprila 2004 
v zdru Ženih zadevah Orfanopoulos in Oliveri (C‑482/01 
in C‑493/01, Recueil, str. I‑5257, točki 64 in 65) in z dne 
31. januarja 2006 v zadevi Komisija proti Španiji (C‑503/03, 
ZOdl., str.  I‑1097, točka 45) in v opombi 27 navedeni 
sodbi Komisija proti Nemčiji (točka 34) in Komisija proti 
Nizozemski (točka 42).
36 –  Glej sodbo z dne 14. decembra 1974 v zadevi Van Duyn 
(41/74, Recueil, str. 1337, točki 18 in 19).
I ‑ 2262SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
družbe. 37 Vendar v obravnavanem sporu 
portugalska vlada ni predložila ničesar, kar bi 
lahko kazalo na morebitno resno ogrožanje 
javnega reda na Portugalskem. Zato sklice ‑
vanje na člen 30 ES in člen 13 Sporazuma 
EGP za ohranitev prepovedi iz člena 2(1) DL 
40/2003 zaradi preprečevanja in boja proti 
kriminalu ni mogoče.
2. Zahteve varnosti cestnega prometa
54. Glede trditev portugalske vlade, da je 
bila obravnavana prepoved sprejeta za zago ‑
tavljanje varnosti voznikov motornih vozil, 
je treba ugotoviti, da ta razlog ni izrecno 
naveden v členu 30 ES in členu 13 Spora ‑
zuma EGP. Kljub temu varnost cestnega 
prometa nesporno pomeni cilj, ki ga zasle ‑
37 –  Glej v opombi 27 navedeni sodbi Rutili (točka 28) in 
Bouchereau (točka 35); sodbe z dne 14. marca 2000 v zadevi 
Scientology (C‑54/99, Recueil, str. I‑1335, točka 17); z dne 
9. marca 2000 v zadevi Komisija proti Belgiji (C‑355/98, 
Recueil, str. I‑1221, točka 28) in z dne 19.  januarja 1999 v 
zadevi Calfa (C‑348/96, Recueil, str. I‑11, točki 21 in 23), v 
opombi 35 navedeni sodbi Orfanopoulos in Oliveri (točka 
66) in Komisija proti Španiji (točka 46) in v opombi 27 
navedeni sodbi Komisija proti Nemčiji (točka 35) in Komisija 
proti Nizozemski (točka 43).duje pravo Skupnosti. 38 V skladu z usta ‑
ljeno sodno prakso se priznava tudi kot nujni 
razlog v javnem interesu, ki lahko utemelji 
omejevanje prostega pretoka blaga. 39
55. Poleg tega k utemeljitvenim razlogom, 
navedenim v členu 30 ES in členu 13 Spora ‑
38 –  Izboljšave na področju prometne varnosti imajo v Evropski 
uniji zaradi 1,3 milijona nesreč letno z več kot 40.000 
mrtvimi ponesrečenci in 1,7 milijona poškodovanimi 
velik pomen. Komisija je glede tega v beli knjigi z dne 
12.  septembra 2001 o prometni politiki (KOM[2001] 
370 konč.) predlagala, naj si Evropska unija zastavi za cilj 
zmanjšati število mrtvih za polovico do leta 2010. Vse države 
članice se soočajo z enakimi problemi varnosti cestnega 
prometa, namreč s prekoračitvami hitrosti vožnje, uživanjem 
alkohola, neuporabo varnostnega pasu, nezadostnim 
zaslonom za primer trka, nevarnimi odseki, neupoštevanjem 
časa vožnje in časa počitka pri opravljanju dejavnosti cestnih 
prevozov in slabo vidljivostjo. Člen  71(1)(c) ES vsebuje 
posebno pooblastilo, ki je podlaga za sprejetje ukrepov na 
področju varnosti cestnega prometa. Ti so tesno povezani 
s pravnim izenačevanjem tehničnih pravil in s tem z 
uskladitvijo pogojev konkurence. Skupnost je sprejela obilico 
tovrstnih predpisov. Med drugim se nanašajo na registracijo 
motornih vozil, homologacijo krmilnih naprav, zavorne 
sisteme, izhodno moč ali kakovost motornih vozil za prevoz 
nevarnih snovi. Dalje gre za mejne vrednosti, ki se nanašajo 
na škodljive snovi, izračunavanje porabe goriva in emisije 
CO2, dopustno raven hrupa ali velikost in težo določenih 
vozil. Na tem področju je poudarek pravnega izenačevanja 
na ravni Skupnosti. V širšem smislu je s prometno varnostjo 
povezan pravni okvir za evropsko vozniško dovoljenje. Na 
ravni Skupnosti so dalje urejeni obvezna uporaba varnostnih 
pasov v določenih motornih vozilih in ukrepi, katerih 
podlaga so okoljevarstveni cilji, kot je obvezna prodaja 
neosvinčenega bencina. Tudi ureditev poletnega časa po vsej 
Evropi je bila uvedena zaradi prometne politike (glede tega 
glej Oppermann, T., Europarecht , 3. izdaja, člen 22, točka 21, 
str. 470).
39 –  Prim. med drugim v opombi 14 navedeno sodbo Komisija 
proti Finski (točka 40) in sodbe z dne 5. oktobra 1994 v 
zadevi Van Schaik (C‑55/93, Recueil, str. I‑4837, točka 19); 
z dne 12. oktobra 2000 v zadevi Snellers (C‑314/98, Recueil, 
str. I‑8633, točka 55) in z dne 21. marca 2002 v zadevi Cura 
Anlagen (C‑451/99, Recueil, str. I‑3193, točka 59). Prim. 
sklepne predloge generalnega pravobranilca Légerja z 
dne 5. oktobra 2006 v zadevi Komisija proti Italiji, o kateri 
postopek še poteka (C‑110/05, točka 44).
I ‑ 2263KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
zuma EGP, spada tudi varovanje zdravja in 
življenja ljudi. Gre za pravni dobrini, varstvu 
katerih je namenjena osrednja pozornost v 
zvezi s preprečevanjem prometnih nesreč v 
vsej Skupnosti. 40 Ker pojem varnost cestnega 
prometa med drugim zajema tako varovanje 
zdravja kot tudi življenja ljudi v povezavi z 
danostmi cestnega prometa, je v nadaljevanju 
treba izhajati iz posebnega razmerja med 
tema pravnima dobrinama, tako da je treba 
pravno presojo izvesti na podlagi utemelji ‑
tvenega razloga varnosti cestnega prometa.
56. Večja prepustnost svetlobe varnostnih 
zasteklitev in vetrobranskih stekel v motornih 
vozilih olajša izvajanje policijskega nadzora 
in pripomore k varnosti cestnega prometa, s 
tem da policistom omogoči, da zgolj z opazo ‑
vanjem cestnega prometa preverijo, ali ni 
prekoračena največja zasedenost sedežev v 
vozilu in/ali da se upošteva zakonsko dolo ‑
čena obvezna uporaba varnostnih pasov. 41 V 
tem pogledu je prepoved pritrjevanja barvnih 
folij na stekla motornih vozil zagotovo 
primerna za dosego cilja varnosti cestnega 
prometa.
40 –  Glej tudi zgoraj navedene sklepne predloge generalnega 
pravobranilca Légerja z dne 5. oktobra 2006 v zadevi 
Komisija proti Italiji (C‑110/05, točka 46).
41 –  Na ravni Skupnosti je obvezna uporaba varnostnih pasov 
urejena z Direktivo Sveta 91/671/EGS z dne 16. decembra 
1991 o približevanju zakonodaje držav članic o obvezni 
uporabi varnostnih pasov v vozilih z manj kakor 3,5 tone 
(UL L  373, str.  26), spremenjena z Direktivo 2003/20/
ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. aprila 2003 
(UL L 115, str. 63).57. Kljub temu ugotavljam, da sporna 
prepoved iz člena 2(1) DL 40/2003 zaradi 
kršitve načela sorazmernosti ne vzdrži 
pravne presoje z vidika združljivosti s pravom 
Skupnosti.
D – Sorazmernost
58. Na eni strani ni sporno, da so države 
članice glede na to, da ni uskladitvenih pred ‑
pisov, pristojne, da znotraj omejitev, dolo ‑
čenih s Pogodbo, presodijo, kakšno raven 
varovanja zdravja in življenja ljudi želijo 
zagotavljati. 42 Niti ni sporno, da učinko ‑
vito varstvo pravnih in nadvse pomembnih 
dobrin, kot so pravkar navedene „zdravje“ 
in „življenje“ ali zlasti „varnost cestnega 
prometa“, predpostavlja raznovrstne preven ‑
tivne varnostne ukrepe nacionalnih organov, 
tako da dejansko države članice po svoji 
presoji odločajo, kako strog naj bo nadzor, ki 
ga bo treba izvajati. 43
59. Na drugi strani ničesar ne spremeni 
dejstvo, da je mogoče izjemo od načela 
42 –  Sodba z dne 27. junija 1996 v zadevi Brandsma (C‑293/94, 
Recueil, str. I‑3159, točka 11); v opombi 25 navedena 
sodba Komisija proti Portugalski (točka 44) in v opombi 15 
navedena sodba Komisija proti Belgiji (točka 35).
43 –  V opombi 11 navedena sodba Deutscher Apothekerverband 
(točka 103) in v opombi 25 navedena sodba Komisija proti 
Portugalski (točka 44).
I ‑ 2264SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
prostega pretoka blaga utemeljiti s členom 30 
ES ali z nujnimi razlogi v javnem interesu le, 
če nacionalni organi izkažejo, da je navedena 
izjema nujna za dosego enega ali več tamkaj 
navedenih ciljev in da je v skladu z načelom 
sorazmernosti. 44 Poleg tega menim, da je v 
zvezi s tem nujno opozoriti na to, da mora 
država članica poleg utemeljitvenih razlogov, 
ki jih lahko uveljavlja, predložiti primerne 
dokaze ali raziskavo o primernosti in soraz ‑
mernosti omejevalnega ukrepa, ki ga je 
sprejela, ter natančne podatke v utemeljitev 
svojih navedb. 45
60. Portugalska republika Sodišču ni dala na 
voljo primernih podatkov – na primer študij, 
poročil ali statistik –, na podlagi katerih bi 
44 –  Sodbe Sodišča z dne 30. novembra 1983 v zadevi Van 
Bennekom (227/82, Recueil, str. 3883, točka 40); z dne 
13. marca 1997 v zadevi Morellato (C‑358/95, Recueil, 
str. I‑1431, točka 14) in z dne 8. maja 2003 v zadevi ATRAL 
(C‑14/02, Recueil, str. I‑4431, točka 67), ter v opombi 25 
navedena sodba Komisija proti Italiji (točka 22). O pomenu 
sorazmernosti ukrepov držav pogodbenic za varovanje 
javnega zdravja znotraj pravnega reda, ustvarjenega s 
Sporazumom EGP, s katerimi se omejuje prosti pretok blaga, 
glej sodbi Sodišča EFTA z dne 27. junija 1997 v zadevi Tore 
Wilhelmsen AS proti Oslo kommune (E‑6/96, 1997 EFTA 
Court Report, 53, št. 79, 87, 91, 92) in z dne 25. februarja 
2005 v zadevi Pedicel proti Sosial‑og helsedirektoratet 
(E‑4/04, 2005 EFTA Court Report, 1, št. 55 in 56).
45 –  Sodbe z dne 13. novembra 2003 v zadevi Lindman (C‑42/02, 
Recueil, str. I‑13519, točka 25); z dne 18. marca 2004 v zadevi 
Leichtle (C‑8/02, Recueil, str. I‑2641, točka 45); z dne 7. julija 
2005 v zadevi Komisija proti Avstriji (C‑147/03, ZOdl., str. 
I‑5969, točka 63); z dne 16. februarja 2006 v zadevi Rockler 
(C‑137/04, ZOdl., str. I‑1441, točka 25) in z dne 16. februarja 
2006 v zadevi Öberg (C‑185/04, ZOdl., str. I‑1453, točka 22), 
ter v opombi 15 navedena sodba Komisija proti Belgiji (točka 
36). Po mnenju Kingreena,  T., v Calliess/Ruffert (urednik), 
Kommentar zu EUV/EGV , 3. izdaja, 2007, členi od 28 do 30 
ES, točka 199, se države članice pri varovanju človekovega 
zdravja in življenja ne smejo opreti samo na domneve 
in trditve. Obseg dolžnosti utemeljitve kot izraz načela 
sorazmernosti bo odvisen zlasti od intenzivnosti nevarnosti, 
ki bo grozila v posameznem primeru, in verjetnosti, da se 
uresniči. Sicer ni nujno potrebno, da že nastane škoda, ker 
učinkovito varstvo predpostavlja raznovrstne preventivne 
ukrepe. Vendar obstaja obveznost, ki jo je treba redno 
preverjati glede na potrebo, da se nujnost omejitev 
prepričljivo dokaže na podlagi znanstvenih spoznanj ali 
evropskih/mednarodnih standardov.bilo glede na obravnavani primer mogoče 
zaključiti, da so omejitve prostega pretoka 
blaga, kakršne so sporne omejitve, uteme ‑
ljene z razlogi, navedenimi v členu 30 ES in 
členu 11 Sporazuma EGP, ali nujnimi razlogi 
v javnem interesu, in da uporaba barvne 
folije ne glede na barvo in lastnosti, zlasti 
kar zadeva prepustnost svetlobe, pomeni 
nevarnost za javni red in/ali varnost cestnega 
prometa.
61. Dokaz tovrstne nevarnosti za varnost 
cestnega prometa bi bil toliko bolj potreben, 
ker Portugalska republika uporabe obar ‑
vanih stekel ne prepoveduje, čeprav ta – 
sicer primerljiva s spornimi barvnimi folija ‑
  mi – ne zagotavljajo stoodstotne vidljivosti. 
Različno obravnavanje v bistvu enakega 
dejanskega stanja zahteva zelo tehtno uteme ‑
ljitev omejitve prostega pretoka blaga. Zato 
Portugalska republika niti med predhodnim 
postopkom niti med postopkom pred Sodi ‑
ščem ni izpolnila svoje dolžnosti predložiti 
dejstva in dokaze.
62. Tudi če tega ne upoštevamo, se abso ‑
lutna prepoved spornih folij izkaže kot neso ‑
razmeren ukrep za zagotavljanje varnosti 
cestnega prometa, kajti države članice smejo 
– kot je pravilno pojasnila Komisija – na 
podlagi Direktive 2001/92 v vsakem primeru 
zahtevati, da najnižja prepustnost svetlobe 
zasteklitve stebrička „B“ znaša 70 % in za 
vetrobransko steklo najmanj 75 %. Pravilnik 
I ‑ 2265KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
št. 43 namreč pravno učinkuje v pravnem 
redu Skupnosti in s tem tudi v pravnih redih 
držav članic. Na eni strani je bil pravilnik 
št. 43 s Sklepom Sveta 97/836/ES z dne 
27.  novembra 1997 v pričakovanju pristopa 
[o pristopu] Evropske skupnosti k revidi ‑
ranemu Sporazumu ECE z dne 20. marca 
1958 46 z učinkom od 24. marca 1998 prevzet 
v pravo Skupnosti. V skladu s členom 300(7) 
ES sta Sporazum in pravilnik št. 43 zavezu ‑
joča tako za Skupnost kot za države članice. 
Poleg tega Direktiva 2001/92 v tretji uvodni 
izjavi in Prilogi II B napotuje na pravilnik št. 
43, v katerem so določene različne tehnične 
specifikacije glede kakovosti in vgradnje 
stekel, med drugim tudi pravkar navedene 
najnižje vrednosti prepustnosti svetlobe, tako 
da je treba te tehnične specifikacije ustrezno 
upoštevati v okviru homologacijskega 
preskusa na podlagi Direktive 92/22.
63. Ker je razlog za prizadevanje, da bi se 
uvedla ta najnižja vrednost prepustnosti 
46 –  Sklep Sveta 97/836/ES z dne 27. novembra 1997 v 
pričakovanju pristopa [o pristopu] Evropske skupnosti 
k Sporazumu Gospodarske komisije Združenih narodov 
za Evropo o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za 
cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna 
vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno 
priznanje homologacij, dodeljenih na podlagi teh predpisov 
(„Revidiran sporazum iz leta 1958“) (UL L  346, str.  78). V 
Prilogi II tega sklepa je določeno, da namerava Evropska 
skupnost na dan pristopa k revidiranemu sporazumu v zvezi 
s kolesnimi vozili, opremo in deli omejiti svoj pristop na 
priznavanje in odobritve določenih predpisov ZN/ECE, ki 
so našteti v tabeli z navedenimi spremembami, ki veljajo na 
dan pristopa. V tabeli je naveden pravilnik št. 43 „Varnostno 
steklo“. Prim. Sündermann, glej op. 5, str. 51 in 54, v skladu 
s členom 300(7) ES v povezavi s členom 1(4) (glede novih 
predpisov) in členom 1(7) (glede obstoječih predpisov 
Revizije 2 Sporazuma iz leta 1958) ni potreben dodaten 
pravni akt, s katerim bi se ti predpisi oziroma njihove 
spremembe prenesle v notranje pravo. Tako sta Sporazum in 
ECE pravilnik št. 43 zavezujoča tako za Skupnost kot za njene 
države članice.svetlobe, zagotavljanje varstva cestnega 
prometa, 47 bi za dosego tega cilja popol ‑
noma zadoščalo, če bi se zahtevalo, da se te 
mejne vrednosti ne smejo prekoračiti ravno 
tako pri pravilni uporabi spornih folij, torej 
po njihovi pritrditvi na stekla motornih vozil. 
To bi nazadnje pomenilo omejitev trenutno 
veljavne prepovedi, ker bi ostala prepovedana 
samo uporaba tistih folij, s katerimi zaradi 
nezadostne prepustnosti svetlobe ni mogoče 
zagotavljati upoštevanja predpisane mejne 
vrednosti. Dalje bi bilo treba to prepoved 
prostorsko omejiti, in sicer bi se omejitev 
nanašala na tisto zasteklitev, ki dejansko 
omogoča policijski nadzor cestnega prometa. 
Nanašala bi se tako na vetrobranska stekla 
motornih vozil kot na zasteklitev vzdolž 
sedežev potnikov motornih vozil, ne pa na 
zadnje steklo. S tem bi bil policijski nadzor 
prometnih udeležencev zagotovljen že zgolj 
z opazovanjem in tak ukrep – drugače kot 
sporna prepoved – bi komajda učinkoval 
na prosti promet blaga. Z absolutno prepo ‑
vedjo uporabe sporne folije na podlagi 2(1) 
DL 40/2003 je portugalska vlada nedvomno 
prekoračila tisto, kar je potrebno za dosego 
zasledovanega cilja. Zato ni mogoče šteti, da 
je ta ukrep države članice nujno potreben ali 
primeren z vidika ohranitve varnosti cestnega 
prometa.
47 –  Uskladitev tehničnih predpisov za motorna vozila pod 
pokroviteljstvom Gospodarske komisije Združenih 
narodov za Evropo (ECE) in na ravni Skupnosti zasleduje v 
bistvenem tri cilje: varnost cestnega prometa, varstvo okolja 
in zagotovitev dostopa do trga glede trgovanja z motornimi 
vozili prek odprave tehničnih trgovinskih ovir. Prim. 
Sündermann B., glej op. 5, str. 49, 50 in 55; Oppermann T., 
glej op. 38, člen 22, točka 21, str. 470, in člen 18, točka 43, 
str.  388; Langner, „Technische Vorschriften und Normen“, 
v: Dauses (ur.), Handbuch des EU-Wirtschaftsrechts , C.  VI, 
točke 1, 4 in 118.
I ‑ 2266SKLEPNI PREDLOGI V. TRSTENJAK – ZADEVA C‑265/06
64. Portugalska vlada tega resno ne zanika, 
ko v dupliki navaja, da bi bilo mogoče uvesti 
drugačne rešitve, eventualno take, ki ne 
bi bile pravne. Prav tako ni dokazala svoje 
trditve, da alternativni ukrepi naj ne bi bili 
primerni za ohranitev varnosti cestnega 
prometa.
65. Nacionalne določbe iz člena 2(1) DL 
40/2003 zaradi kršitve načela sorazmernosti 
ni mogoče utemeljiti z razlogi, povezanimi z 
varnostjo cestnega prometa. To določbo je 
zato treba razglasiti za nezdružljivo s členom 
28 ES in členom 11 Sporazuma EGP.66. Zato ugotavljam, da Portugalska repu ‑
blika s tem, da je s členom 2(1) DL 40/2003 
z dne 11. marca 2003 prepovedala pritrje ‑
vanje barvnih folij na stekla motornih vozil, 
ni izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 30 
ES ter členov 11 in 13 Sporazuma EGP, ker 
ta prepoved preprečuje, da bi se na Portu ‑
galskem prodajale barvne folije, ki so se v 
drugi državi članici ali državi podpisnici 
Sporazuma EGP proizvedle in/ali prodajale v 
skladu s predpisi.
VII – Stroški
67. V skladu s členom 69(2) Poslovnika se 
neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če 
so bili ti priglašeni. Ker Portugalska repu ‑
blika s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo 
stroškov.
VIII – Predlog
68. Glede na zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj
1.  ugotovi, da Portugalska Republika s tem, da je s členom 2(1) DL 40/2003 z dne 
11. marca 2003 prepovedala pritrjevanje barvnih folij na stekla motornih vozil, ni 
I ‑ 2267KOMISIJA PROTI PORTUGALSKI
izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 30 ES ter členov 11 in 13 Sporazuma EGP, 
ker ta prepoved preprečuje, da bi se na Portugalskem prodajale barvne folije, ki 
so se v drugi državi članici ali državi podpisnici Sporazuma EGP proizvedle in/ali 
prodajale v skladu s predpisi;
2.  Portugalski republiki naloži stroške.