ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
14

Komisija je ob upoštevanju vloge, ki so jo imeli razni udeleženci kartela pri njegovem izvajanju, te razvrstila v tri skupine. Najprej je opredelila jedro kartela, ki so mu na eni strani pripadala evropska podjetja, in sicer podjetje Nexans France, odvisna podjetja družbe Pirelli & C., nekdanje Pirelli SpA, ki je bila zaporedoma udeležena v kartelu, in podjetje Prysmian Cavi e Sistemi Energia, na drugi strani pa japonska podjetja, in sicer podjetji Furukawa Electric Co. in Fujikura ter njuno skupno podjetje Viscas ter podjetji Sumitomo Electric Industries in Hitachi Cable ter njuno skupno podjetje J-Power Systems (točke od 545 do 561 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Nato je opredelila skupino podjetij, ki niso spadala v jedro, ki pa jih vseeno ni bilo mogoče šteti za obrobne akterje kartela, in v to skupino uvrstila podjetja ABB, Exsym, Brugg Kabel in subjekt, ki so ga ustanovile družbe Sagem SA, Safran in Silec Cable (točke od 562 do 575 obrazložitve navedenega sklepa). Nazadnje je ugotovila, da so bila podjetja Mitsubishi Cable Industries, SWCC Showa Holdings, LS Cable & System, Taihan Electric Wire in nkt cables obrobni akterji kartela (točke od 576 do 594 obrazložitve tega sklepa).
86

V zvezi s tem je treba spomniti, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da imajo zainteresirane stranke v smislu člena 108(2) PDEU v postopku nadzora državnih pomoči le možnost, da Komisiji posredujejo vse informacije, ki ji bodo pomagale pri nadaljnjih ukrepih, in zato same ne morejo sodelovati v kontradiktorni razpravi s Komisijo, kot to lahko stori ta država članica. Zainteresirane stranke v smislu člena 108(2) PDEU niso le prejemniki pomoči ali celo njihovi konkurenti, ampak tudi poddržavni ozemeljski subjekti, ki so podelili pomoč, kot je v tem primeru RAS (glej v tem smislu sodbe z dne 15. novembra 2011, Komisija in Španija/Government of Gibraltar in Združeno kraljestvo, C‑106/09 P in C‑107/09 P, EU:C:2011:732, točka 181 in navedena sodna praksa, in z dne 12. maja 2011, Région Nord-Pas-de-Calais in Communauté d’Agglomération du Douaisis/Komisija, T‑267/08 in T‑279/08, EU:T:2011:209, točka 87 in navedena sodna praksa). Zato v tem primeru glede na to, da med RAS in Komisijo v formalnem postopku preiskave ni bilo nobene kontradiktorne razprave v zvezi s tem, ali bi bilo treba družbo Saremar opredeliti kot podjetje v težavah, ne bi bilo mogoče ugotoviti kršitve pravice do obrambe tožeče stranke. Vsekakor, kot je pravilno poudarila Komisija, se je odločitev o začetku formalnega postopka preiskave v točkah obrazložitve 260 in 261 izrecno sklicevala na predpostavko, da je bila družba Saremar podjetje v težavah, in je bilo v njej navedeno, da Komisija takrat ni razpolagala z navedbami glede tega. Torej je morala RAS v tem postopku uporabiti ponujeno možnost, da predloži pripombe in informacije o tem vprašanju, če bi ocenila, da je to potrebno.
37

Tožeča stranka trdi, da je cilj Sporazuma EGP kar najbolj uresničevati svobodo opravljanja storitev, ki jo je treba v skladu s sodno prakso (glej sodbi z dne 1. aprila 2004, Bellio F.lli, C‑286/02, EU:C:2004:212, točki 34 in 35 ter navedena sodna praksa, in z dne 28. oktobra 2010, Établissements Rimbaud, C‑72/09, EU:C:2010:645, točka 20 in navedena sodna praksa) razlagati in uporabljati enako kot svobodo opravljanja storitev, ki je zajamčena med državami članicami Unije. Sodišče je v razmerju med državami članicami Unije razsodilo, da to, da se od patentnega zastopnika, ki ima sedež ali je pridobil dovoljenje v drugi državi članici in želi opravljati storitve, zahteva, da ima prebivališče ali stalni sedež v državi članici sprejema, pomeni omejitev svobode opravljanja storitev, ki presega to, kar je potrebno za doseganje ciljev, kot je možnost določitve krajevno pristojnega sodišča v primeru izpodbijanja patenta, registriranega v državi članici sprejema, in zagotavljanje pravilnega poteka postopka (sodbi z dne 13. februarja 2003, Komisija/Italija, C‑131/01, EU:C:2003:96, točke od 42 do 45, in z dne 11. junija 2009, Komisija/Avstrija, C‑564/07, neobjavljena, EU:C:2009:364, točke od 47 do 53). Zato naj bi svoboda opravljanja storitev, ki je zagotovljena s Sporazumom EGP in je zasnovana kot posamično in neposredno uporabljiva pravica, pomenila, bodisi da so določbe, ki so jih sprejele pogodbene stranke Sporazuma EGP in s katerimi se pogojuje svoboda opravljanja poklica s prebivališčem ali sedežem v Uniji, neučinkovite bodisi da je te določbe treba razlagati tako, da zadostuje sedež v državi članici EGP.
74

Nazadnje je treba poudariti, kot je razvidno iz točk od 43 do 48 zgoraj, da se je s tožbo, vloženo v zadevi T‑385/06, izpodbijalo vse vidike Odločbe C(2006) 4180 glede tožeče stranke in da so se postavljala zapletena dejanska in pravna vprašanja, ki jih je bilo treba v celoti analizirati pred začetkom ustnega dela postopka. Poleg tega so bile vloge strank posebej dolge in so jih spremljale obsežne priloge, ki jih je bilo treba temeljito preučiti in preveriti pred začetkom ustnega dela postopka, da bi se predvsem ugotovila njihova dokazna vrednost in da bi se popolnoma razjasnilo zadevno dejansko stanje. Poleg tega je, kot je razvidno iz točk od 49 do 54 zgoraj, med zadevo T‑385/06 in devetimi drugimi tožbami, vloženimi zoper navedeno odločbo v več različnih jezikih, obstajala tesna povezava. Prav tako je Komisija potrebovala sorazmerno dolg rok za vložitev različice duplike v delovnem jeziku Sodišča Evropske unije.
3

Razširitev varstva je bila zahtevana za proizvode in storitve, ki spadajo v razrede 10, 18 in 25 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil revidiran in spremenjen, in ki za vsak razred ustrezajo tem opisom: — razred 10: „Kirurški, medicinski, zobozdravstveni in veterinarski aparati in inštrumenti; proteze, umetne oči in zobne proteze; ortopedski pripomočki; kirurški material za šivanje, kirurški material za šivanje za operativne namene; ortopedska obutev in takšna za rehabilitacijo, za telovadbo s stopali in terapijo ter druge medicinske namene in njihovi deli, vključno z ortopedskimi čevlji, tudi tovrstni čevlji z vložkom ali ortopedskimi stopalnimi oporami ter vložki za stopala in za čevlje; tovrstne stopalne opore in vložki za stopala in za čevlje in njihovi deli, tudi v obliki trdih termoplastičnih vložkov, sestavni deli čevljev in vgradni deli čevljev za ortopedsko obdelavo čevljev, predvsem prilegajoči deli, zagozde, blazinice, vložki, notranji podplati, penaste blazinice, okrogle penaste blazinice ter anatomsko oblikovani podplati za stopala, tudi v obliki vložkov iz polne plastike z ortopedskim vložkom iz naravne plute, termo plute, umetnih snovi, lateksa ali penastih materialov iz umetnih snovi, tudi iz elastične vezne mase iz zmesi plute in lateksa ali zmesi umetnih snovi in plute; ortopedski vložki za stopala in za čevlje; ortopedske opore za stopala in čevlje; ortopedska obutev, zlasti ortopedski sandali in copati; ortopedski vložki za čevlje; vložki, tudi iz umetnih snovi, lateksa ali penastih materialov iz umetnih snovi, tudi iz elastične vezne mase iz zmesi plute in lateksa ali zmesi umetnih snovi in plute“; — razred 18: „Usnje in imitacije usnja, kot tudi izdelki iz njih, vključeni v razred 18; živalske kože, kože; kovčki in potovalne torbe; dežniki, sončniki in sprehajalne palice; biči, konjska zaprega in sedlarske potrebščine; denarnice za drobiž; torbice; ročne torbice; kovčki za dokumente; torbice za okoli pasu; potovalne torbe za oblačila; etuiji za ključe iz usnja; skrinjice za kozmetiko; toaletne torbice, toaletne torbe; potovalne torbe; nahrbtniki“; — razred 25: „Oblačila, pokrivala, obutev, tudi udobna obutev in takšna za delo, prosti čas, zdravje stopala in šport, vključno s sandali, sandali za okrepitev spodnjih mišic, natikači, copati, cokle, tudi z vložkom, zlasti z anatomsko oblikovanim nizkim vložkom, stopalnimi oporami ter vložki za stopala in za čevlje, zaščitnimi vložki; deli in oprema takšne obutve, in sicer zgornji deli čevljev, pete, podplati za obutev, notranji podplati, deli za dno čevlja, tudi vložki za stopala, podnožniki; vložki za stopala in čevlje, zlasti z vložki za stopala ali anatomsko oblikovanimi globokimi vložki za stopala iz naravne plute, termo plute, plastike, lateksa ali penastih plastičnih materialov; tudi iz elastične povezovalne mase iz mešanic plute in lateksa ali mešanic plastike in plute; notranji podplati; obutev; in sicer čevlji in sandali; škornji; deli in prilegajoči deli za vse prej omenjene izdelke, v kolikor so vključeni v razred 25; pasovi; pledi (šali, rute); ovratne rute“.
26

Komisija je po tem sestanku Združenemu kraljestvu posredovala dopis z dne 27. marca 2013, v katerem je trdila, da izvajanje sistema navzkrižne skladnosti na Škotskem ni bilo v skladu s pravili Evropske unije v letih 2008, 2009 in 2010 ter je Združenemu kraljestvu predlagala izključitev zneska 5.606.459,48 EUR iz financiranja Unije. Komisija je v prilogi k temu dopisu predstavila razloge za izključitev teh odhodkov iz financiranja Unije. Zlasti je Komisija za zahtevke za leti 2009 in 2010 ugotovila, prvič, pomanjkljivosti glede učinkovitega nadzora PZR št. 2 in št. 4; drugič, pomanjkljivosti glede učinkovitega nadzora dobrih kmetijskih in okoljskih pogojev (v nadaljevanju: DKOP) 4, 16 in 18 ter, tretjič, neustrezen nadzor in sankcije za PZR št. 8 v okviru navzkrižne skladnosti. Za zahtevke iz leta 2008 je ugotovila pomanjkljivosti glede učinkovitega nadzora PZR št. 2 in št. 4, pomanjkljivosti glede učinkovitega nadzora DKOP 4, 16 in 18, neustrezne sankcije in nadzor v okviru navzkrižne skladnosti glede več PZR, popustljivost v primeru kršitev PZR št. 7 in št. 8 ter nemožnost uporabe sankcije v višini 5 % za PZR št. 4 za neskladnost zaradi malomarnosti in zaradi tega, ker ni bilo sistematičnega spremljanja za vse primere manjših neskladnosti. Komisija je v tem dopisu predlagala popravek v višini 5 % za leto 2008 ter popravek v višini 2 % za leto 2009 in za leto 2010, ker so škotski organi sprejeli nekatere ukrepe za odpravo nekaterih ugotovljenih pomanjkljivosti.
32

V uvodnih izjavah Uredbe št. 422/2014 je navedeno: „(1) Sodišče […] je v zadevi C‑63/12, Komisija proti Svetu, pojasnilo, da morajo institucije vsako leto odločati o prilagoditvi osebnih prejemkov, in sicer tako, da v skladu z metodo iz člena 3 Priloge XI h Kadrovskim predpisom opravijo ‚matematično‘ prilagoditev ali pa v skladu s členom 10 navedene priloge od tega matematičnega izračuna odstopijo. (2) Namen člena 19 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom, kakor so bili nazadnje spremenjeni z Uredbo […] št. 1023/2013 […], je institucijam omogočiti, da sprejmejo ukrepe, potrebne za rešitev svojih sporov v zvezi s prilagoditvijo osebnih prejemkov in pokojnin za leti 2011 in 2012 zaradi izvršitve sodbe Sodišča, ob ustreznem upoštevanju legitimnih pričakovanj osebja, da morajo institucije vsako leto odločiti o prilagoditvi njihovih osebnih prejemkov in pokojnin. (3) Zaradi izvršitve sodbe Sodišča v zadevi C‑63/12 mora Komisija v primeru, da Svet oceni, da se je ekonomski in socialni položaj v Uniji resno in nenadoma poslabšal, predložiti predlog po postopku iz člena 336 […] PDEU[…], da se v zakonodajni proces vključi […] [P]arlament. Svet je 4. novembra 2011 izjavil, da trenutna finančna in ekonomska kriza v Uniji, zaradi katere je večina držav članic uvedla znatne fiskalne prilagoditve, pomeni resno in nenadno poslabšanje ekonomskega in socialnega položaja v Uniji. Svet je torej v skladu s členom 241 PDEU od Komisije zahteval, da uporabi člen 10 Priloge XI h Kadrovskim predpisom in predloži ustrezen predlog o prilagoditvi osebnih prejemkov. (4) Sodišče je potrdilo, da imata na podlagi določbe o izjemi […] [P]arlament in Svet znatno diskrecijsko pravico v zvezi s prilagoditvijo osebnih prejemkov in pokojnin. Na podlagi ekonomskih in socialnih podatkov za obdobje od 1. julija 2010 do 31. decembra 2011, denimo o finančni in ekonomski krizi, ki je jeseni 2011 prizadela več držav članic in zaradi katere je prišlo do nenadnega poslabšanja ekonomskega in socialnega položaja v Uniji in znatnih makro-ekonomskih prilagoditev, o visoki stopnji brezposelnosti ter visoki ravni javnega primanjkljaja in dolga v Uniji, je ustrezno, da raven prilagoditve osebnih prejemkov in pokojnin v Belgiji in Luksemburgu za leto 2011 znaša 0 %. Ta prilagoditev je del splošnega pristopa za rešitev sporov v zvezi s prilagoditvijo osebnih prejemkov in pokojnin za leti 2011 in 2012, ki obenem vključuje prilagoditev za leto 2012 v višini 0,8 %. (5) Posledično je bila v obdobju petih let (2010–2014) prilagoditev osebnih prejemkov in pokojnin [uradnikov in drugih uslužbencev Unije] sledeča: leta 2010 je zaradi uporabe metode iz člena 3 Priloge XI h Kadrovskim predpisom prilagoditev znašala 0,1 %. Za leti 2011 in 2012 je prilagoditev kot rezultat splošnega pristopa k rešitvi sporov glede prilagoditve osebnih prejemkov in pokojnin znašala 0 % oziroma 0,8 %. Poleg tega je bilo v okviru političnega kompromisa o reformi Kadrovskih predpisov in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev odločeno, da se osebni prejemki in pokojnine za leti 2013 in 2014 zamrznejo“.
71

Vsekakor je iz člena 28 Corporate income tax law of the Peoples’s Republic of China (zakon Ljudske republike Kitajske o davku od dohodkov podjetij) in člena 93 podrobnih pravil za njegovo uporabo razvidno, da se davčne ugodnosti, dodeljene podjetjem, ki spadajo v sektor visoke tehnologije, kot je tožeča stranka, česar Komisija ne izpodbija, dodelijo le, če so izpolnjeni nekateri objektivni pogoji, in sicer med drugim, da zadevna podjetja delujejo v sektorju naprednih novih tehnologij, da so imetniki pravic intelektualne lastnine, da njihovi proizvodi ali storitve spadajo na področje sektorjev visoke tehnologije, ki jih posebej podpira država, da stroški raziskav in razvoja dosegajo neki odstotek vseh izdatkov, da dohodki, ustvarjeni z navedenimi proizvodi ali storitvami, dosegajo neki odstotek vseh njihovih dohodkov in da število njihovih tehnikov pomeni neki odstotek vseh zaposlenih.
80

Prvič, glede anket, na katere se sklicuje tožeča stranka, je treba ugotoviti, da je odbor za pritožbe v točki 51 izpodbijane odločbe pravilno ugotovil, da z njimi ni mogoče dokazati, da je prijavljena znamka pridobila razlikovalni učinek na celotnem območju Unije za pomemben del upoštevne javnosti. Ankete so bile namreč izvedene v desetih državah članicah Unije, in sicer na Danskem, v Nemčiji, Estoniji, Grčiji, Španiji, Franciji, Italiji, Poljski, Portugalski in Združenem kraljestvu, vendar pa je Unija na dan vložitve zahteve za registracijo štela 27 držav članic. Čeprav je sicer res, da je bilo z zadevnimi anketami ugotovljeno, da je prijavljena znamka v desetih državah članicah, v katerih so bile izvedene ankete, pridobila razlikovalni učinek, pri čemer je bila stopnja prepoznavnosti od 48 % (Poljska) do 79 % (Španija), pa ne dokazujejo, da velja enako za preostalih 17 držav članic. Rezultat teh anket se namreč ne more razširiti na 17 držav članic, v katerih ankete niso bile izvedene. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da zlasti za države, ki so postale članice Unije po letu 2004, te ankete ne dajejo skoraj nobene informacije o dojemanju upoštevne javnosti v teh državah članicah. Čeprav sta bili anketi izvedeni na Poljskem in v Estoniji, ugotovitev iz teh držav ni mogoče razširiti na preostale države, ki so postale države članice po letu 2004. Tožeča stranka poleg tega ni dokazala, da so nekateri trgi držav članic, zajetih z anketami, primerljivi z drugimi in da bi se lahko izsledki iz teh anket z razširitvijo uporabili tudi zanje, Splošno sodišče pa ni pristojno, da postavlja tovrstne domneve.
56

Svet ob podpori Komisije najprej trdi, da vloga za prilagoditev predlogov ni dopustna. Po eni strani trdi, da tožeča stranka ni mogla prilagoditi predlogov za razglasitev ničnosti Sklepa 2014/119 in Uredbe št. 208/2014 v delu, v katerem se nanašata nanjo, tako da bi se navedeni predlogi nanašali tudi na Sklep 2015/876 in Izvedbeno uredbo 2015/869, ker sta bila Sklep 2014/119 in Uredba št. 208/2014 že nadomeščena s Sklepom 2015/364 in Izvedbeno uredbo 2015/357. Zato sta po njegovem mnenju Sklep 2015/876 in Izvedbena uredba 2015/869 pomenila le spremembo Sklepa 2015/364 in Izvedbene uredbe 2015/357 in se nista nanašala na Sklep 2014/119 in Uredbo št. 208/2014.
6

Prvi odbor UUNT za pritožbe je z določbo z dne 14. novembra 2013 zavrnil pritožbo (v nadaljevanju: izpodbijana odločba). Opozoril je, da prijavljena znamka vsebuje geografsko označbo Lemberg, ki je v Evropski uniji zaščitena za vina s poreklom iz Južne Afrike na podlagi člena 8(b)(ii) Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Južnoafriško republiko o trgovini z vinom (UL 2002, L 28, str. 4) (v nadaljevanju: Sporazum med Skupnostjo in Južnoafriško republiko) v povezavi s Prilogo II k navedenemu sporazumu, čeprav vino, na katero se prijavljena znamka nanaša, ni iz tega kraja porekla. Menil je, da prijavljena znamka ni zgolj nov domišljijski izraz v primerjavi z geografsko označbo Lemberg in da za zavrnitev njene registracije iz razloga, navedenega v členu 7(1)(j) Uredbe št. 207/2009, zadostuje, da vsebuje ali sestoji iz elementov, iz katerih je mogoče z gotovostjo prepoznati to geografsko označbo. Poleg tega je menil, da okoliščina, da se izraz „Lemberg“ nanaša na „posestvo“ (vinograd), in ne na pridelovalno območje ali ozemlje, ne omaja dejstva, da gre za zaščiteno geografsko označbo v skladu s Sporazumom med Skupnostjo in Južnoafriško republiko. Opozoril je, da sklicevanja tožeče stranke na druge zaščitene geografske označbe na podlagi istega sporazuma niso upoštevne za presojo zahteve za registracijo v obravnavanem primeru. Nazadnje je odbor za pritožbe ugotovil, da člena 6b Pariške konvencije za varstvo industrijske lastnine z dne 20. marca 1883, kakor je bila revidirana in spremenjena (v nadaljevanju: Pariška konvencija), v obravnavanem primeru ni mogoče uporabiti, ker določa le prepoved registracije znamk v zvezi z državnimi emblemi, uradnimi znaki za kontrolo in emblemi medvladnih organizacij.
2.

Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Omejitve dostopa do kapitalskega trga Unije – Obveznost navedbe specifičnih in konkretnih elementov, ki upravičujejo navedeni ukrep, v obrazložitvi – Sklep, sprejet v okoliščinah, ki so zadevni osebi znane in ki ji omogočajo, da razume obseg ukrepa, sprejetega proti njej – Dopustnost sumarne obrazložitve (Člen 296, odstavek 2, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 41(2)(c); Sklep Sveta 2014/512/SZVP; Uredba Sveta št. 833/2014) (Glej točke 66, 67, 69, 71, 72, od 74 do 76 in 78.)
Če proizvajalec avtomobilov v okviru preiskave, ki jo Komisija vodi na podlagi člena 29 Direktive 2007/46 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, Komisiji pošlje dopis, s katerim na eni strani zavzame stališče o tem, da neka država članica zavrne registracijo nekaterih vozil, in na drugi strani prosi za dostop do upravnega spisa iz postopka preiskave, zavrnitev vpogleda, ki jo sprejme Komisija, ne more imeti pravnih učinkov, ki bi lahko že zdaj in pa pred sprejetjem končnega sklepa Komisije iz člena 29(2) Direktive 2007/46, vplivali na interes tega proizvajalca avtomobilov.

Za akte ali odločbe, sprejete v večstopenjskem postopku, namreč velja, da so samo ukrepi, s katerimi se dokončno določi stališče zadevne institucije ob koncu postopka, akti, ki so lahko predmet ničnostne tožbe, predhodni ukrepi ali izključno pripravljalni ukrepi pa ne morejo biti predmet ničnostne tožbe. V zvezi s tem na področju konkurence velja, da čeprav se z akti Komisije, s katerimi se zavrača dostop do spisa, lahko krši pravica do obrambe, pa imajo ti akti načeloma le omejene učinke, ki so značilni za pripravljalni akt, ki je del predhodnega upravnega postopka. Le akti, ki nemudoma in nepopravljivo vplivajo na pravni položaj zadevnih podjetij, pa so lahko takšni, da še pred končanjem upravnega postopka upravičujejo dopustnost ničnostne tožbe.

(Glej točke 67, 68, 72 in 74.)
6.

Omejevalni sporazumi – Škodovanje konkurenci – Merila presoje – Opredelitev podjetja kot potencialnega konkurenta – Merila – Bistveni element – Sposobnost podjetja, da vstopi na upoštevni trg – Proizvajalec generičnih zdravil – Ovire, povezane s patenti proizvajalca originalnih zdravil in s tehničnimi, pravnimi ali finančnimi težavami proizvajalca generičnih zdravil – Dejanske in konkretne možnosti za premostitev teh težav in vstop na upoštevni trg (člen 101(1) PDEU) (Glej točke od 117 do 183.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Ločen preizkus razlogov za zavrnitev glede vsakega proizvoda ali storitve, na katerega se nanaša zahteva za registracijo–Obveznost obrazložitve zavrnitve registracije–Obseg (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1) in 75, prvi stavek) (Glej točke od 23 do 29.)
1.

Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Dokazno breme Komisije, da dokaže kršitev in njeno trajanje – Način dokazovanja – Opiranje na skupek indicev – Potrebna stopnja dokazne vrednosti glede posamičnih indicev – Dopustnost splošne presoje sklenjenega kroga indicev – Spoštovanje načela enakega obravnavanja (Člen 101(1) PDEU) (Glej točke od 44 do 60 in od 66 in do 68.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev prava Unije – Zahteva, da institucije očitno in resno kršijo meje svoje diskrecijske pravice – Sklepi Sveta, s katerimi jo poziva, naj sprejme ukrepe za zmanjšanje primanjkljaja, med drugim zmanjšanje in ukinitev pokojninskih pravic v tej državi članici – Upravičitev ukrepov s potrebo po zagotovitvi fiskalne konsolidacije, zmanjšanja javnih izdatkov, podpore pokojninskemu sistemu ter proračunske discipline in finančne stabilnosti v euroobmočju –Neobstoj neupravičenega in nesorazmernega omejevanja pravic do dostopa do dajatev socialne varnosti in socialnih služb – Neuveljavljanje odgovornosti Unije

(Člen 126(9) PDEU, 136 PDEU in 340, odstavek 2, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 34 in 52(1); Sklepa Sveta 2010/320 in 2011/734)

(Glej točke od 77 do 79, 81 ter od 83 do 91.)