Zadeva C‑331/14

Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma

proti

Republiki Sloveniji

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije)

„Predhodno odločanje — Obdavčenje — Davek na dodano vrednost — Šesta direktiva 77/388/EGS — Člena 2, točka 1, in 4(1) — Obdavčljivost — Nepremičninske transakcije — Prodaja zemljišč, ki spadajo v osebno premoženje fizične osebe, ki opravlja dejavnost kot samostojni podjetnik — Davčni zavezanec, ki deluje kot tak“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. julija 2015

Usklajevanje davčnih zakonodaj – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Obdavčljive transakcije – Prodaja zemljiških parcel, vključenih v osebno premoženje samostojnega podjetnika – Vključitev – Zahteva

(Direktiva Sveta 77/388, člena 2, točka 1, in 4(1) in (2))

Člena 2, točka 1, in 4(1) Šeste direktive o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da kjer je davčni zavezanec kupil zemljiške parcele, od katerih so bile nekatere vključene v njegovo osebno premoženje, druge pa v premoženje njegovega podjetja, na vseh pa je kot davčni zavezanec zgradil trgovski center, ki ga je nato prodal, tako kot tudi zemljiške parcele, na katerih je stala ta zgradba, prodaja teh zemljiških parcel, ki so bile vključene v osebno premoženje tega davčnega zavezanca, predmet davka na dodano vrednost, ker je navedeni davčni zavezanec pri tej transakciji deloval kot tak.

Namreč, glede na to, da so transakcije, ki jih davčni zavezanec opravi za plačilo, načeloma predmet davka na dodano vrednost, če ta deluje kot tak, prodaja zemljišča ni izvzeta iz plačila davka na dodano vrednost le zato, ker je to zemljišče vključeno v osebno premoženje tega davčnega zavezanca, temveč je poleg vključitve v navedeno osebno premoženje potrebno še, da zadevni davčni zavezanec take prodaje ne opravi v okviru opravljanja svoje gospodarske dejavnosti, temveč v okviru upravljanja svojega osebnega premoženja.

V zvezi s tem je sicer res, da zgolj izvrševanja lastninske pravice njenega imetnika samega po sebi ni mogoče obravnavati kot gospodarske dejavnosti. Nasprotno pa je glede prodaje stavbnega zemljišča upoštevno merilo za presojo to, da je zadevna oseba dejavno delovala pri prodaji zemljišč s tem, da je uporabila podobna sredstva kot proizvajalec, trgovec ali oseba, ki opravlja storitve v smislu člena 4(2) Šeste direktive, kot je zlasti priprava zemljišča ali izvajanje preizkušenih metod trženja. Take pobude namreč po navadi ne potekajo v okviru upravljanja osebnega premoženja, tako da se prodaja zemljišča, namenjenega gradnji, v takem primeru ne more šteti zgolj za izvrševanje lastninske pravice njenega imetnika.

(Glej točke od 22 do 24 in 28 ter izrek.)

Zadeva C‑331/14

Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma

proti

Republiki Sloveniji

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije)

„Predhodno odločanje — Obdavčenje — Davek na dodano vrednost — Šesta direktiva 77/388/EGS — Člena 2, točka 1, in 4(1) — Obdavčljivost — Nepremičninske transakcije — Prodaja zemljišč, ki spadajo v osebno premoženje fizične osebe, ki opravlja dejavnost kot samostojni podjetnik — Davčni zavezanec, ki deluje kot tak“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. julija 2015

Usklajevanje davčnih zakonodaj – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Obdavčljive transakcije – Prodaja zemljiških parcel, vključenih v osebno premoženje samostojnega podjetnika – Vključitev – Zahteva

(Direktiva Sveta 77/388, člena 2, točka 1, in 4(1) in (2))

Člena 2, točka 1, in 4(1) Šeste direktive o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da kjer je davčni zavezanec kupil zemljiške parcele, od katerih so bile nekatere vključene v njegovo osebno premoženje, druge pa v premoženje njegovega podjetja, na vseh pa je kot davčni zavezanec zgradil trgovski center, ki ga je nato prodal, tako kot tudi zemljiške parcele, na katerih je stala ta zgradba, prodaja teh zemljiških parcel, ki so bile vključene v osebno premoženje tega davčnega zavezanca, predmet davka na dodano vrednost, ker je navedeni davčni zavezanec pri tej transakciji deloval kot tak.

Namreč, glede na to, da so transakcije, ki jih davčni zavezanec opravi za plačilo, načeloma predmet davka na dodano vrednost, če ta deluje kot tak, prodaja zemljišča ni izvzeta iz plačila davka na dodano vrednost le zato, ker je to zemljišče vključeno v osebno premoženje tega davčnega zavezanca, temveč je poleg vključitve v navedeno osebno premoženje potrebno še, da zadevni davčni zavezanec take prodaje ne opravi v okviru opravljanja svoje gospodarske dejavnosti, temveč v okviru upravljanja svojega osebnega premoženja.

V zvezi s tem je sicer res, da zgolj izvrševanja lastninske pravice njenega imetnika samega po sebi ni mogoče obravnavati kot gospodarske dejavnosti. Nasprotno pa je glede prodaje stavbnega zemljišča upoštevno merilo za presojo to, da je zadevna oseba dejavno delovala pri prodaji zemljišč s tem, da je uporabila podobna sredstva kot proizvajalec, trgovec ali oseba, ki opravlja storitve v smislu člena 4(2) Šeste direktive, kot je zlasti priprava zemljišča ali izvajanje preizkušenih metod trženja. Take pobude namreč po navadi ne potekajo v okviru upravljanja osebnega premoženja, tako da se prodaja zemljišča, namenjenega gradnji, v takem primeru ne more šteti zgolj za izvrševanje lastninske pravice njenega imetnika.

(Glej točke od 22 do 24 in 28 ter izrek.)