SL Uradni list Evropske unije C 100/15

Tožba, vložena 14. januarja 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki

(Zadeva C-23/10)

2010/C 100/24

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: A. Caeiros, zastopnik)

Tožena stranka: Portugalska republika

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da so njeni carinski organi sistematično sprejemali carinske deklaracije za sprostitev svežih banan v prosti promet, čeprav so vedeli ali bi razumno morali vedeti, da deklarirana teža ne ustreza dejanski teži banan, in da portugalski organi niso dali na voljo lastnih sredstev, ki ustrezajo izgubi prihodkov in zamudnih obresti, ni izpolnila obveznosti iz členov 68 in naslednjih Uredbe (EGS) št. 2913/92 (1), člena 290a Uredbe (EGS) št. 2454/93 (2) in priloge 38b k tej uredbi ter členov 2, 6, 9, 10 in 11 Uredb (EGS, Euratom) št. 1552/89 (3) in (ES, Euratom) št. 1150/2000 (4);

— Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Člen 290a Uredbe št. 2454/93 določa: „Pregledi banan s tarifno oznako KN 0803 00 19 morajo zaradi preverjanja neto mase pri uvozu zajemati vsaj 10 % vseh deklaracij na leto in na carinski urad. Pregledi banan se opravijo ob sprostitvi v prosti obtok skladno s pravili iz Priloge 38b.“

V prilogi 38b je določeno: „Zaradi uporabe člena 290a določi neto maso carinski urad, pri katerem je bila vložena deklaracija za sprostitev svežih banan v prosti obtok, na podlagi vzorcev enot embalaže za vsako vrsto embalaže in za vsak kraj porekla. […]“

Glede na zakonodajo Skupnosti in zlasti člena 290a Uredbe št. 2454/93 in priloge 38a k tej uredbi, ki sta normi, ki sta veljali med zadevnim obdobjem, Komisija meni, da ni mogoče sprejeti trditev portugalskih organov glede tega, da niso dali na voljo dolgovani znesek lastnih sredstev in dologovanih zamudnih obresti na podlagi člena 11 Uredbe št. 1150/2000, in da sta bila navedena člen 290a in priloga 38a popolnoma jasna glede teže, na podlagi katere se uporabijo carinske dajatve.

Navedena člen 290a in priloga 38a nedvoumno določata, da je na deklaraciji za sprostitev v prosti promet treba navesti „neto maso“, to je „dejansko težo“ banan, in da je zato za uporabo carinskih dajatev treba uporabiti to „dejansko težo“.

Komisija ni bila pravno zavezana, da v seriji C Uradnega lista Evropske unije objavi obvestilo uvoznikom, da naj med izpolnjevanjem carinskih deklaracij ne uporabijo teže 18,14 kg ali pavšalne povprečne teže.

Ker sta navedena člen 290a in priloga 38a jasna glede teže, ki jo je treba upoštevati pri izračunu carinskih dajatev, bi lahko gospodarski subjekti, ki običajno delajo v sektorju uvoza banan in so zato seznanjeni z veljavno zakonodajo v zvezi s to dejavnostjo, zlahka izvedeli, da se mora carinska deklaracija, ki jo morajo vložiti, nanašati na „neto maso“, to je dejansko težo banan in ne na „trgovsko“ težo, ki je izmišljena teža, kot je bilo dokazano v večini primerov.

Portugalski organi se ne morejo sklicevati na napako Komisije, ker ni izpolnila morebitne obveznosti, da opozori države članice na podlagi podatkov, ki so ji jih posredovali italijanski organi. Portugalski carinski organi, ki so bili na kraju carinjenja uvoženih banan, so namreč nedvomno imeli možnost zaznati – ne da bi jih Komisija obvestila – da carinske deklaracije ne ustrezajo resničnosti, ker je bila v večini primerov dejanska teža večja od deklarirane „pavšalne“ teže. Izključno portugalski organi bi torej morali v okviru njihovega delovanja in nadzora preveriti pravilnost teh deklaracij.

Na podlagi člena 13 carinskega zakonika Skupnosti lahko carinski organi „opravljajo vse domnevno potrebne kontrole, ki zagotavljajo pravilno izvajanje carinske zakonodaje“.

Portugalski organi so vedeli, da je postala običajna praksa gospodarskih subjektov, da vlagajo carinske deklaracije za sprostitev banan v prosti promet na podlagi trgovske teže 18,14 kg na zaboj.

V teh okoliščinah ti organi ne morejo trditi, da jih je navedeni člen 290a zavezoval le k pregledu 10 odstotkov deklaracij za sprostitev banan v prosti promet.

Možnost carinskih organov, da opravijo dodatne kontrole glede teže banan, ki presega minimum 10 odstotkov, ki se zahteva v navedenem členu 290a, postane obveznost opraviti dodatne kontrole, kadar se med opravljenimi kontrolami izkaže, da obstaja tveganje sprejetja nepravilnih deklaracij ob upoštevanju cilja učinkovite zaščite lastnih sredstev Skupnosti.

Kadar carinski organi ugotovijo, da deklarirana teža ne ustreza dejanski teži in da obstaja tveganje sprejetja nepravilnih deklaracij, ti organi ne smejo dovoliti sprostitve banan v prosti promet, ne da bi opravili kontrolo teže, tudi če je carinski organ med zadevnim letom že dosegel minimalni odstotek kontrole 10 odstotkov.

Deklariranje „pavšalne“ trgovske teže je samo po sebi dovolj za dvom o resničnosti deklarirane teže, kar tako utemeljuje kontrolo s strani carinskih organov za ugotovitev dejanske teže.

Države članice morajo na podlagi člena 8 Sklepa 94/728/ES (5), Euratom in odgovornosti, ki jo imajo na področju pobiranja lastnih sredstev Skupnosti, predvideti postavitev ustrezne infrastrukture za opravljanje potrebnih kontrol, da se banane, sproščene v prosti promet, pravilno carinijo, to je na podlagi njihove dejanske teže.

Praksa portugalskih organov, da sistematično sprejmejo carinske deklaracije, čeprav vedo ali bi razumno morali vedeti, da deklarirana teža na carinskih deklaracijah ni dejanska teža uvoženih banan, ne da bi opravili kakršnokoli kontrolo, ter dejstvo, da niso prevzeli odgovornosti na področju finančnih posledic za proračun Skupnosti, ne upoštevata niti učinkovite zaščite lastnih sredstev niti sodne prakse Sodišča.

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti – UL L 302, str. 1.

(2) Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti – UL L 253, str. 1.

(3) Uredba Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti – UL L 155, str. 1.

(4) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti – UL L 130, str. 1.

(5) Sklep št. z dne 31. oktobra 1994 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti – UL L 293, str. 9