ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 131/9

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Svea hovrätt– Švedska) – Rebecka Jonsson/Société du Journal L’Est Républicain

(Zadeva C-554/17) (1)

(Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Evropski postopek v sporih majhne vrednosti - Uredba (ES) št. 861/2007 - Člen 16 - „Stranka, ki v pravdi ne uspe“ - Stroški postopka - Razdelitev - Člen 19 - Procesno pravo držav članic)

(2019/C 131/11)

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Svea hovrätt

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Rebecka Jonsson

Nasprotna stranka: Société du Journal L’Est Républicain

Izrek

Člen 16 Uredbe (ES) št. 861/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero lahko nacionalno sodišče, kadar stranka v pravdi uspe samo deloma, naloži, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka, ali pa te stroške razdeli med stranki. V takem primeru lahko nacionalno sodišče načeloma prosto določi razdelitev navedenih stroškov, pod pogojem, da nacionalna procesna pravila o razdelitvi stroškov v čezmejnih sporih majhne vrednosti niso manj ugodna od procesnih pravil, ki urejajo podobne položaje v notranjem pravu, in da procesne zahteve v zvezi z razdelitvijo teh stroškov postopka ne pripeljejo do tega, da bi se zadevne osebe odrekle uporabi tega evropskega postopka v sporih majhne vrednosti, ker bi bilo tožeči stranki naloženo, da kljub temu, da je v pravdi v veliki meri uspela, nosi svoje stroške postopka ali vsaj njihov znaten del.

(1) UL C 402, 27.11.2017.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. marca 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Helsingin käräjäoikeus – Finska) – Metirato Oy, v stečaju/Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

(Zadeva C-695/17) (1)

(Predhodno odločanje - Direktiva 2010/24/EU - Vzajemna pomoč pri izterjavi terjatev v zvezi z davki, carinami in drugimi ukrepi - Člen 13(1) - Člen 14(2) - Prisilna izterjava terjatev države članice prosilke s strani organov zaprošene države članice - Postopek v zvezi z zahtevkom za vračilo teh terjatev v stečajno maso družbe s sedežem v državi članici prosilki - Tožena stranka v tem postopku - Določitev)

(2019/C 155/13)

Jezik postopka: finščina

Predložitveno sodišče

Helsingin käräjäoikeus

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Metirato Oy, v stečaju

Toženi stranki: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

Izrek

Člen 13(1) in člen 14(2) Direktive Sveta 2010/24/EU z dne 16. marca 2010 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev v zvezi z davki, carinami in drugimi ukrepi je treba razlagati tako, da se, prvič, uporabljata v postopku vračanja terjatev, ki so predmet izterjave na zaprosilo države članice prosilke, v stečajno maso družbe s sedežem v zaprošeni državi članici, kadar ta postopek temelji na izpodbijanju postopka izvršbe v smislu tega člena 14(2), in drugič, da je treba zaprošeno državo članico v smislu teh določb šteti za toženo stranko v navedenem postopku, ne da bi na to vplivala okoliščina, da je znesek teh terjatev ločen od sredstev te države članice ali pomešan z njimi.

(1) UL C 83, 5.3.2018.
1.

Presojo, ali ima v konkretnem primeru sredstvo komuniciranja omejen prostor ali čas za prikaz informacij v skladu s členom 8(4) Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta, je treba izvesti ob upoštevanju vseh tehničnih lastnosti trgovčevega tržnega obvestila. Pri tem mora nacionalno sodišče preveriti, ali bi bile glede na prostor in čas obvestila ter minimalno velikost pisave, ki bi bila ustrezna za povprečnega potrošnika, naslovnika tega obvestila, vse informacije iz člena 6(1) te direktive v okviru tega obvestila lahko objektivno prikazane.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. decembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Högsta domstolen – Švedska) – kazenski postopek zoper Imrana Syeda

(Zadeva C-572/17) (1)

((Predhodno odločanje - Avtorska in sorodne pravice - Direktiva 2001/29/ES - Člen 4(1) - Pravica distribuiranja - Kršitev - Blago z motivom, ki je varovan z avtorsko pravico, namenjeno prodaji - Skladiščenje v komercialne namene - Skladišče, ločeno od prodajnega mesta))

(2019/C 65/20)

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Högsta domstolen

Stranka v postopku v glavni stvari

Imran Syed

Izrek

Člen 4(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da to, da trgovec skladišči blago z motivom, ki je na ozemlju države članice skladiščenja varovan z avtorsko pravico, lahko pomeni kršitev izključne pravice distribuiranja, kot jo opredeljuje ta določba, če ta trgovec v trgovini brez dovoljenja imetnika avtorske pravice ponuja v prodajo blago, ki je enako skladiščenemu blagu, pod pogojem, da je skladiščeno blago dejansko namenjeno prodaji na ozemlju države članice, kjer je ta motiv zaščiten. Razdalja med krajem skladiščenja in prodajnim mestom sama po sebi ne more biti odločilen element pri ugotovitvi, ali je skladiščeno blago namenjeno prodaji na ozemlju te države članice.

(1) UL C 412, 4.12.2017.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 13. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein oikeus – Finska) – postopek v zvezi z izročitvijo Denisa Raugeviciusa

(Zadeva C-247/17) (1)

((Predhodno odločanje - Državljanstvo Evropske unije - Člena 18 in 21 PDEU - Prošnja tretje države, naslovljena na državo članico, za izročitev državljana Unije, ki je državljan druge države članice in je uresničeval pravico do prostega gibanja v prvonavedeni državi članici - Prošnja za izročitev, podana zaradi izvršitve kazni zapora, in ne zaradi kazenskega pregona - Prepoved izročitve, ki velja zgolj za lastne državljane - Omejitev prostega gibanja - Utemeljitev na podlagi preprečevanja nekaznovanosti - Sorazmernost))

(2019/C 16/13)

Jezik postopka: finščina

Predložitveno sodišče

Korkein oikeus

Stranka v postopku v glavni stvari

Denis Raugevicius

Izrek

Člena 18 in 21 PDEU je treba razlagati tako, da mora, kadar tretja država vloži prošnjo za izročitev državljana Evropske unije, ki je uresničeval pravico do prostega gibanja, ne za namen kazenskega pregona, ampak za namen izvršitve kazni zapora, zaprošena država članica, katere nacionalno pravo prepoveduje izročitev lastnih državljanov izven Unije za namen izvršitve kazni in določa možnost, da se takšna v tujini izrečena kazen prestaja na njenem ozemlju, temu državljanu Unije zagotoviti, če stalno prebiva na njenem ozemlju, da bo glede izročitve enako obravnavan kot njeni lastni državljani.

(1) UL C 239, 24.7.2017.
1.

Člen 29 Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da se beguncem, ki so imetniki pravice do začasnega prebivanja v eni državi članici, odobrijo dajatve socialne pomoči v znesku, ki je nižji od zneska dajatev, dodeljenih državljanom te države članice in beguncem, ki so imetniki pravice do stalnega prebivanja v navedeni državi članici.
1.

Sodišče je na podlagi člena 267 PDEU pristojno za razlago člena 15 Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine v primerih, kakršni so ti iz postopka v glavni stvari, v katerih se mora predložitveno sodišče izreči o izdaji nevezanega dovoljenja za prebivanje državljanu tretje države, družinskemu članu državljana Evropske unije, ki ni uresničil svoje pravice do prostega gibanja, če se ta določba na podlagi nacionalnega prava neposredno in brezpogojno uporablja za take primere.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court – Irska) – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners

(Zadeva C-249/17) (1)

((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Pojem davčnega zavezanca - Holdinška družba - Odbitek vstopnega davka - Izdatki, ki so povezani z opravljanjem storitev svetovanja in ki so nastali v okviru pridobitve delnic neke druge družbe - Namen prevzemne družbe, da za ciljno družbo opravlja storitve upravljanja - Neobstoj opravljanja teh storitev - Pravica do odbitka DDV, ki je bil obračunan za načrtovane storitve))

(2018/C 455/19)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Ryanair Ltd

Nasprotna stranka v postopku: The Revenue Commissioners

Izrek

Člena 4 in 17 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da družbi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki namerava pridobiti vse delnice neke druge družbe zaradi izvajanja gospodarske dejavnosti, in sicer opravljanja storitev upravljanja, ki so obdavčene z davkom na dodano vrednost (DDV), za zadnjenavedeno družbo, dajeta pravico do odbitka vstopnega DDV za izdatke v zvezi z opravljanjem storitev svetovanja, ki so nastali v okviru ponudbe za prevzem, v celoti, tudi če se je izkazalo, da ta gospodarska dejavnost ni bila izvedena, če ti izdatki izvirajo izključno iz načrtovane gospodarske dejavnosti.

(1) UL C 221, 10.7.2017.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. maja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – Komisia za zashtita na potrebitelite/Evelina Kamenova

(Zadeva C-105/17) (1)

((Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 2005/29/ES - Člen 2(b) in (d) - Direktiva 2011/83/EU - Člen 2, točka 2 - Pojma „trgovec“ in „poslovne prakse“))

(2018/C 436/09)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Administrativen sad – Varna

Stranke v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: Komisia za zashtita na potrebitelite

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Evelina Kamenova

ob udeležbi: Okrazhna prokuratura – Varna

Izrek

Člen 2(b) in (d) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) in člen 2, točka 2, Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta je treba razlagati tako, da fizične osebe, ki na spletnem mestu sočasno objavi nekaj oglasov za prodajo novega in rabljenega blaga, kot je tožena stranka v postopku v glavni stvari, ni mogoče opredeliti kot „trgovec“, taka dejavnost pa je lahko „poslovna dejavnost“ le, če taka oseba deluje z nameni, ki so del njene trgovske, poslovne ali obrtne dejavnosti oziroma njene svobodne poklicne dejavnosti, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče ob upoštevanju vseh okoliščin, upoštevnih za obravnavani primer.

(1) UL C 144, 8.5.2017.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 20. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Trento – Italija) – Chiara Motter/Provincia autonoma di Trento

(Zadeva C-466/17) (1)

((Predhodno odločanje - Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Okvirni sporazum o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP - Določba 4 - Javni sektor - Srednješolski učitelji - Zaposlitev delavcev, zaposlenih za določen čas, kot uradnikov v javnem sektorju prek natečaja na podlagi kvalifikacij - Določitev delovne dobe - Delno upoštevanje časovnega obdobja opravljanja storitev na podlagi pogodbe o zaposlitvi za določen čas))

(2018/C 408/36)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Trento

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Chiara Motter

Tožena stranka: Provincia autonoma di Trento

Izrek

Določbo 4 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je naveden v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki za uvrstitev delavca v plačilni razred, ko je bil ta na podlagi kvalifikacij imenovan za uradnika, upošteva delovno dobo, ki jo je dopolnil na podlagi pogodb o zaposlitvi za določen čas, in sicer v celoti do četrtega leta in nato deloma, do dveh tretjin.

(1) UL C 347, 16.10.2017.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 26. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Köln – Nemčija) – Postopek, ki ga je sprožil Josef Baumgartner

(Zadeva C-513/17) (1)

((Predhodno odločanje - Promet - Cestni promet - Uredba (ES) št. 561/2006 - Člen 19(2), prvi pododstavek - Upravna sankcija za prekršek, storjen na ozemlju države članice sedeža podjetja, ki so jo naložili pristojni organi druge države članice, v kateri je bil prekršek ugotovljen))

(2018/C 408/37)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Köln

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Josef Baumgartner

Ob udeležbi: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

Izrek

Člen 19(2), prvi pododstavek, Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 je treba razlagati tako, da neposredno pooblašča pristojne organe države članice, da naložijo kazen podjetju ali njegovemu poslovodji za kršitev navedene uredbe, ugotovljeno na ozemlju te države članice, za katero še ni bila naložena kazen, tudi če je bila kršitev storjena na ozemlju druge države članice, v kateri ima to podjetje sedež.

(1) UL C 382, 13.11.2017.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. septembra 2018 – Christoph Klein/Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija

(Zadeva C-346/17 P) (1)

((Pritožba - Člen 340, drugi odstavek, PDEU - Nepogodbena odgovornost Evropske unije - Direktiva 93/42/EGS - Medicinski pripomočki - Člen 8(1) in (2) - Postopek na podlagi zaščitne klavzule - Obvestilo države članice o sprejetju odločbe o prepovedi dajanja medicinskega pripomočka na trg - Nesprejetje sklepa Evropske komisije - Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice - Vzročna zveza med ravnanjem institucije in zatrjevano škodo - Dokaz obstoja in višine škode))

(2018/C 399/11)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnik: Christoph Klein (zastopnik: H.-J. Ahlt, Rechtsanwalt)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: G. von Rintelen, A. Sipos in A. C. Becker, agenti), Zvezna republika Nemčija

Izrek

1. Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 28. septembra 2016, Klein/Komisija (T 309/10 RENV, neobjavljena, EU:T:2016:570), se razveljavi v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da Christoph Klein ni dokazal neposredne in zadostne vzročne zveze, ki bi lahko povzročila nastanek odgovornosti Evropske unije.

2. Pritožba se v preostalem delu zavrne.

3. Odškodninski zahtevek Christopha Kleina za povračilo škode, ki naj bi nastala zaradi tega, ker je Evropska komisija kršila svoje obveznosti iz člena 8 Direktive Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih, se zavrne.

4. Christoph Klein in Evropska komisija nosita vsak svoje stroške postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

5. Zvezna republika Nemčija nosi stroške, ki jih je imela v postopkih na prvi stopnji.

(1) UL C 300, 11.9.2017.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Nizozemska) – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Zadeva C-180/17) (1)

((Predhodno odločanje - Skupna politika na področju azila in subsidiarne zaščite - Direktiva 2013/32/EU - Člen 46 - Direktiva 2008/115/ES - Člen 13 - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 18, člen 19(2) in člen 47 - Pravica do učinkovitega pravnega sredstva - Načelo nevračanja - Odločba o zavrnitvi prošnje za mednarodno zaščito in o naložitvi obveznosti vrnitve - Nacionalna zakonodaja, ki določa drugo stopnjo sodnega varstva - Odložni učinek po samem zakonu, omejen na pravno sredstvo zoper odločbo na prvi stopnji))

(2018/C 408/25)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: X, Y

Tožena stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Izrek

Člen 46 Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite in člen 13 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav ob upoštevanju člena 18, člena 19(2) in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki sicer določa pritožbo zoper sodbo na prvi stopnji, s katero se potrdi odločba o zavrnitvi prošnje za mednarodno zaščito in naloži obveznost vrnitve, vendar temu pravnemu sredstvu ne prizna odložnega učinka po samem zakonu, čeprav zadevna oseba zatrjuje resno tveganje kršitve načela nevračanja.

(1) UL C 202, 26.6.2017.
1.

Člen 2(6) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni procesni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki možnost uveljavljanja civilnopravnega zahtevka v primeru kršitve pravil o javnih naročilih in oddaji javnih naročil pogojuje s tem, da revizijska komisija za področje javnih naročil ali sodišče v okviru sodnega nadzora sklepa te arbitražne komisije dokončno ugotovi kršitev.
Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „E LATS“/Valsts ieņēmumu dienests

(Zadeva C-154/17) (1)

((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost - Direktiva 2006/112/ES - Člen 311(1), točka 1 - Posebna ureditev rabljenega blaga - Pojem „rabljeno blago“ - Blago, ki vsebuje plemenite kovine ali drage kamne in ki ga je preprodajal trgovec - Predelava navedenega blaga po prodaji - Pridobitev plemenitih kovin ali dragih kamnov - Pojem „plemenite kovine ali dragi kamni“))

(2018/C 319/11)

Jezik postopka: latvijščina

Predložitveno sodišče

Augstākā tiesa

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: SIA „E LATS“

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Valsts ieņēmumu dienests

Izrek

Člen 311(1), točka 1, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da pojem „rabljeno blago“ ne zajema rabljenega blaga, ki vsebuje plemenite kovine ali drage kamne, če to blago ni več zmožno izpolnjevati svoje prvotne funkcionalnosti in je ohranilo le funkcionalnosti, ki so neločljivo povezane s temi kovinami in s temi kamni, kar mora preveriti nacionalno sodišče ob upoštevanju vseh upoštevnih objektivnih okoliščin vsakega posameznega primera.

(1) UL C 195, 19.6.2017.
Zadeva C-2/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španija) – Instituto Nacional de la Seguridad Social/Jesús Crespo Rey (Predhodno odločanje – Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb – Socialna varnost delavcev migrantov – Uredba (ES) št. 883/2004 – Priloga XI, rubrika „Španija“, točka 2 – Starostna pokojnina – Način izračuna – Teoretični znesek – Upoštevna prispevna osnova – Posebni dogovor – Izbira prispevne osnove – Nacionalna ureditev, v skladu s katero mora delavec plačevati prispevke na podlagi minimalne prispevne osnove)

Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 28. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španija) – Instituto Nacional de la Seguridad Social/Jesús Crespo Rey

(Zadeva C-2/17) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb — Socialna varnost delavcev migrantov — Uredba (ES) št. 883/2004 — Priloga XI, rubrika „Španija“, točka 2 — Starostna pokojnina — Način izračuna — Teoretični znesek — Upoštevna prispevna osnova — Posebni dogovor — Izbira prispevne osnove — Nacionalna ureditev, v skladu s katero mora delavec plačevati prispevke na podlagi minimalne prispevne osnove)“

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Instituto Nacional de la Seguridad Social

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Jesús Crespo Rey

ob udeležbi: Tesorería General de la Seguridad Social

Izrek

Sporazum med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb, podpisan 21. junija 1999 v Luxembourgu, je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, s katero je delavcu migrantu, ki sklene posebni dogovor za vključitev v sistem socialne varnosti te države članice, naloženo, da plačuje prispevke na podlagi minimalne prispevne osnove, tako da bo pristojni nosilec navedene države članice pri izračunu teoretičnega zneska njegove starostne pokojnine obdobje, ki je zajeto s tem dogovorom, obravnaval kot obdobje, ki je bilo dopolnjeno v tej državi članici, in bo za ta izračun upošteval zgolj prispevke, ki so bili plačani v okviru navedenega dogovora, čeprav je navedeni delavec, preden je uresničil svojo pravico do prostega gibanja, v zadevni državi članici plačeval prispevke na podlagi osnov, ki so bile višje od minimalne prispevne osnove, in ima delavec, ki svoje pravice do prostega gibanja ni uresničil in sklene tak dogovor, možnost plačevati prispevke na podlagi osnov, ki so višje od minimalne prispevne osnove.

( 1 ) UL C 104, 3.4.2017.
1.

Člen 4 in člen 14(1), prvi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1007/2011 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2011 o imenih tekstilnih vlaken in s tem povezanim etiketiranjem in označevanjem surovinske sestave tekstilnih izdelkov ter razveljavitvi Direktive Sveta 73/44/EGS in direktiv 96/73/ES in 2008/121/ES Evropskega parlamenta in Sveta v povezavi z uvodno izjavo 10 te uredbe je treba razlagati tako, da vsebujejo splošno zahtevo, da je treba vse tekstilne izdelke, vključno s tekstilnimi izdelki, kakršni so opredeljeni v členu 7 navedene uredbe, opremiti z etiketo ali označiti z navedbo surovinske sestave.
2.

Besedno zvezo „ne more dobiti preživnine“ iz člena 4(2) Haaškega protokola z dne 23. novembra 2007 je treba razlagati tako, da zajema tudi položaj, v katerem upravičenec ne more dobiti preživnine na podlagi prava države svojega nekdanjega običajnega prebivališča, ker ne izpolnjuje nekaterih pogojev, ki jih to pravo določa.