Zbi rka odločb sodne pr akse  
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA 
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE, 
predstavljeni 4. julija 2018 1 
Zadeva C-2 2 0 / 1 8 PPU  
ML,  
ob udeležbi  
Generalstaatsanwaltsc haft Bremen  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
kiga je vložilo Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (višje deželno sodišče za civilne in kazenske  
zadeve v Bremnu, Nemčija))  
„Postopek predhodnega odločanja – Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah –  
Okvirni sklep 2002 /584/PNZ – Evropski nalog za prijetje – Razlogi za zavrnitev izvršbe –  
Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 4 – Prepoved nečloveškega in ponižujočega  
ravnanja – Razmere v zaporu v odreditveni državi članici“  
1. V tem predlogu za sprejetje predhodne odločbe se ponovno pojavljajo vprašanja glede evropskega 
naloga za prijetje (ENP) po razlagi Okvirnega sklepa 2002 /584/PNZ 2, ki jo je Sodišče podalo v sodbi 
z dne 5. aprila 2016 , Aranyosi in Căldăraru 3. 
2. Predložitveno sodišče želi od Sodišča dobiti dodatna pojasnila o sodni praksi iz te sodbe, zlasti za 
primer, v katerem lahko (morebitne) kršitve prepovedi nečloveškega ali ponižujočega ravnanja 
v zaporih v odreditveni državi ENP odpravijo njeni lastni pravosodni organi. 
I. Pravni okvir 
A. Pravo Unije 
1. Listina Unije o temeljnih pravicah 
3. Člen 4 določa: 
„Nihče ne sme biti podvržen mučenju ali nečloveškem u ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju.“ 
1 Jezik izvirnika: španščina. 
2 Okvirni sklep Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL, posebna izdaja 
v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34), kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009 /299/PNZ z dne 26. februarja 2009 (UL 
2009 , L 81, str. 24) (v nadaljevanju: Okvirni sklep). 
3 Zadevi C-404/15 in C-659/15 PPU , EU:C:2016 :198 (v nadaljevanju: sodba Aranyosi). 
SL 
ECLI:EU:C:2018 :547 1 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
2. Okvirni sklep 
4. V uvodnih izjavah 5, 6, 8, 10 in 12 je navedeno: 
„(5) […] uvedba novega poenostavljenega sistema predaje osumljenih ali obsojenih oseb zaradi 
kazenskega pregona ali izvršitve kazni omogoča, da se odpravijo sedaj zapleteni in zamudni 
postopki izročitve. […] 
(6) Evropski nalog za prijetje, kot ga predvideva ta okvirni sklep, je na področju kazenskega prava prvi 
konkretni ukrep izvajanja načela medsebojnega priznavanja, o katerem je Evropski svet navedel, da 
je ‚temeljni kamen‘ pravosodnega sodelovanja. 
[…] 
(8) Odločitve o izvršitvi evropskega naloga za prijetje morajo biti pod zadostnim nadzorom, kar 
pomeni, da bo pravosodni organ države članice, kjer bodo zahtevano osebo prijeli, moral odločiti 
o njeni predaji. 
[…] 
(10) Mehanizem evropskega naloga za prijetje temelji na visoki stopnji zaupanja med državami 
članicami. Njegovo izvajanje se lahko zaustavi samo v primeru resnih in nenehnih kršitev načel iz 
člena 6(1) [EU (po spremem bi postal člen 2 PEU)] ene od držav članic, ki jih ugotovi Svet na 
podlagi člena 7(1) [EU (po spremem bi postal člen 7(2) PEU)] s posledicami, navedenimi 
v členu 7(2) te pogodbe. 
[…] 
(12) Ta okvirni sklep spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava člen 6 [EU] in jih 
izraža Listina […], zlasti Poglavje VI Listine. Nič v tem okvirnem sklepu se ne sme razlagati kot 
prepoved zavrnitve predaje osebe, za katero je bil izdan evropski nalog za prijetje, kadar obstaja 
razlog za prepričanje, da je na podlagi objektivnih elementov bil nalog izdan z namenom 
kazenskega pregona in kaznovanja osebe na podlagi njenega spola, rase, vere, etničnega izvora, 
državljanstva, jezika, političnega prepričanja ali spolne usmerjenosti, ali da bo oseba zaradi 
katerega od teh razlogov v slabšem položaju. […]“ 
5. Člen 1 določa: 
„1. Evropski nalog za prijetje je sodna odločba, ki jo izda država članica z namenom prijetja in predaje 
zahtevane osebe s strani druge države članice z namenom uvesti kazenski postopek ali izvršiti kazen 
zapora ali ukrep, vezan na odvzem prostosti. 
2. Države članice izvršijo vsak evropski nalog za prijetje na osnovi načela medsebojnega priznavanja in 
v skladu z določbami tega okvirnega sklepa. 
3. Ta okvirni sklep ne spreminja obveznosti, ki izhajajo iz spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih 
pravnih načel iz člena 6 [EU].“ 
6. Člen 5 določa: 
„Za izvršitev evropskega naloga za prijetje, ki jo izvede izvršitveni pravosodni organ, lahko po zakonu 
izvršitvene države članice veljajo naslednji pogoji: 
[…] 
ECLI:EU:C:2018 :547 2 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
2. če je dejanje, za katerega je bil izstavljen evropski nalog za prijetje, kaznivo z dosmrtno zaporno 
kaznijo ali doživljenjskim ukrepom, vezanim na odvzem prostosti, se omenjeni nalog za prijetje 
lahko izvrši pod pogojem, da pravni sistem odreditvene države članice vsebuje določbe o reviziji 
izrečene kazni ali ukrepa na zahtevo ali najpozneje po dvajsetih letih, ali o ukrepu pomilostitve, za 
katero lahko oseba po zakono daji ali praksi odreditvene države članice upravičeno zaprosi, da bi se 
taka kazen ali ukrep ne izvršil; 
3. kadar je oseba, ki je predmet evropskega naloga za prijetje z namenom uvedbe kazenskega 
postopka, državljan ali prebivalec izvršitvene države članice, se jo lahko preda pod pogojem, da se 
oseba po obravnavi vrne izvršitveni državi članici, da bi v njej prestajala zaporno kazen ali ukrep, 
vezan na odvzem prostosti, na katerega jo je obsodila odreditvena država članica.“ 
7. Člen 6 določa: 
„1. Odreditveni pravosodni organ je pravosodni organ odreditvene države članice, ki je po pravu te 
države pristojen za odreditev evropskega naloga za prijetje. 
2. Izvršitveni pravosodni organ je pravosodni organ izvršitvene države članice, ki je po pravu te države 
pristojen za izvršitev evropskega naloga za prijetje. 
3. Vsaka država članica obvesti Generalni sekretariat Sveta, kateri sodni organ je pristojen po njenem 
pravu.“ 
8. Člen 7 določa: 
„1. Vsaka država članica lahko imenuje centralni organ ali, kadar tako določa njen pravni sistem, več 
centralnih organov za pomoč pristojnim pravosodnim organom. 
2. Država članica lahko, kadar je to potrebno zaradi notranje organiziranosti njenega pravosodnega 
sistema, sklene, da bo(do) njen(i) centralni organ(i) odgovorni za administrativno pošiljanje in 
prejemanje evropskih nalogov za prijetje in za vso s tem povezano uradno korespondenco. 
Država članica, ki želi izkoristiti možnosti iz tega člena, pošlje Generalnemu sekretariatu Sveta podatke 
o imenovanem centralnem organu ali organih. Te navedbe so zavezujoče za vse organe odreditvene 
države članice.“ 
9. Člen 15 določa: 
„1. Izvršitveni pravosodni organ odloči, v časovnih rokih in pod pogoji, opredeljenimi v tem okvirnem 
sklepu, ali bo predal prijeto osebo. 
2. Če izvršitveni pravosodni organ ugotovi, da podatki, ki mu jih je poslala odreditvena država članica, 
ne zadostujejo za odločitev o predaji, zahteva, da se mu nujno pošljejo potrebne dodatne informacije, 
zlasti v zvezi s členi 3do 5in členom 8, in lahko določi rok za njihovo sprejetje, pri tem pa mora 
upoštevati časovne roke določene v členu 17. 
3. Odreditveni pravosodni organ lahko izvršitvenemu pravosodnemu organu kadar koli pošlje kakršen 
koli dodaten koristen podatek.“ 
ECLI:EU:C:2018 :547 3 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
B. Nemško pravo: Gesetz über die internationale Rechtshilfe in Strafsachen 4 
10. Okvirni sklep je bil v nemški pravni sistem prenesen s spremenjenimi členi od 78 do 83(k) 5 IRG. 
11. Na podlagi člena 29(1) IRG, Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (višje deželno sodiščeza 
civilne in kazenske zadeve v Bremnu, Nemčija) odloči o dopustnosti predaje, če se obdolženec z njo ne 
strinja. 
12. Člen 73 IRG določa: 
„Če ni podana nobena prošnja v tem smislu, sta medsebojna pravna pomoč in izmenjava informacij 
nezakoniti, čebikršili temeljna načela nemškega pravnega reda. V primeru prošnje na podlagi delov 
osem, devet in deset je medsebojna pravna pomoč nezakonita, čebikršila načela iz člena 6 [PEU].“ 
II. Postopek v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
13. Nyiregyházai járásbíróság (okrožno sodišče v Nyiregyházi, Madžarska) je 31. oktobra 2017 izdalo 
ENP za izvršitev kazni enega leta in osmih mesecev zapora, naložene osebi ML, madžarskem u 
državljanu, kot storilki kaznivih dejanj poškodb, škode, goljufije in tatvine, v sodbi, izrečeni (v 
odsotnosti) 14. septembra 2017 . 
14. To madžarsko sodišče je pred tem, 2. avgusta 2017 , izdalo drugi ENP za predajo osebe ML, da bi ji 
lahko sodilo za dejanja, ki so kasneje privedla do njene obsodbe. 
15. Amtsgericht Bremen (okrajno sodišče v Bremnu, Nemčija) je 12. decembra 2017 odredilo prijetje 
osebe ML. Vendar je bila oseba ML zaradi izvršitve prvega ENP že priprta od 23. novembra istega 
leta. 
16. Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (višje deželno sodišče za civilne in kazenske zadeve 
v Bremnu) je z odločbo z dne 19. decembra 2017 preklicalo prijetje, ki je bilo izvedeno v skladu 
s prvim ENP, in odredilo prijetje osebe ML v skladu z ENP z dne 31. oktobra 2017 . 
17. Oseba ML je svoji predaji madžarskim organom nasprotovala in predlagala, naj se pri Sodišču vloži 
predlog za sprejetje predhodne odločbe. Predložitveno sodišče je pred sprejetjem odločitve o predaji 
zahtevalo dodatna pojasnila. 
18. V okviru prvega ENP je madžarsko ministrstvo za pravosodje Hanseatisches Oberlandesgericht in 
Bremen (višje deželno sodišče za civilne in kazenske zadeve v Bremnu) že obvestilo glede lokacij, na 
katerih naj bi bila oseba ML pridržana, in zagotovilo, da naj nikakor ne bi bila deležna nečloveškega 
ali ponižujočega ravnanja v smislu člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: 
Listina). 
4 Zakon o mednarodni pravni pomoči v kazenskih zadevah z dne 23. decembra 1982 (v nadaljevanju: IRG).  
5 Spremem ba izhaja iz Europäisches Haftbefehlsgesetz (zakon o evropskem nalogu za prijetje) z dne 20. julija 2006 (BGBI. 2006 I, str. 1721 ).  
ECLI:EU:C:2018 :547 4 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
19. Na podlagi teh podatkov je sodišče, pristojno za izvršitev, z odločbo z dne 9. januarja 2018 
ugotovilo, da pridržanje osebe ML v enem od centrov, ki jih navaja madžarsko ministrstvo za 
pravosodje, ne povzročatežav. Vendar je imelo pomisleke glede razmer v drugih centrih, ki jih je 
ministrstvo navedlo kot možne lokacije za pridržanje, zato je v skladu z načeli o izvrševanju kazni, ki 
jih je Svet Evrope sprejel leta 2006 6, in v skladu s Standard nimi minimalnimi pravili OZN za ravnanje 
z zaporniki 7 na madžarske organe naslovilo vrsto vprašanj. 8 
20. V odgovoru madžarskega ministrstva za pravosodje z dne 12. januarja 2018 je bilo navedeno, da od 
25. oktobra 2016 veljajo zakoni, ki zapornikom zagotavljajo možnost pritožbe zoper razmere v zaporu. 
21. Te podatke je madžarsko ministrstvo za pravosodje 1. februarja 2018 dopolnilo s podatkom, da naj 
bi obdolžena oseba zaradi morebitnih nepredvidenih okoliščin ostala od enega do treh tednov v zaporu 
v Budimpe šti. V tem obdobju naj bi se sprejeli še neopredeljeni ukrepi glede izvršitve predaje. 
22. Izvršitveno sodišče je 12. februarja 2018 zaprosilo za nekaj podrobnosti glede razmer v zaporu 
v Budimpe šti. Vprašalo je tudi, v katerih zavodih za prestajanje kazni zapora bi bila oseba ML lahko 
zaprta in kako bi lahko preverilo dejanske razmere v teh zaporih. Madžarske oblasti na to prošnjo 
v roku, ki ga je določilo izvršitveno sodišče (28. februar 2018 ), niso odgovorile. 9 
23. Nemško javno tožilstvo se je strinjalo z izvršitvijo ENP, ki ji oseba ML nasprotuje. V teh 
okoliščinah je Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (višje deželno sodišče za civilne in kazenske 
zadeve v Bremnu) vložilo ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, za katerega prosi, naj se obravnava 
po nujnem postopku: 
„1. Kakšen pomen ima za razlago zgoraj navedenih določb okoliščina, da lahko priprte osebe 
v odreditveni državi članici uveljavljajo pravna sredstva glede razmer v zaporu? 
(a) Ali je, če imajo izvršitveni pravosodni organi na voljo dokaze o obstoju sistemskih ali splošnih 
pomanjkljivostih glede razmer v zaporu v odreditveni državi članici, ki se nanašajo bodisi na 
nekatere skupine oseb bodisi na nekatere zapore, ob upoštevanju zgoraj navedenih določb, 
dejanska nevarnost, da bo obdolžena oseba podvržena nečloveškem u ali ponižujočemu 
ravnanju v primeru njene izročitve, kar nasprotuje dopustnosti izročitve, izključena, čese 
lahko takšna pravna sredstva uveljavljajo brez nadaljnjega preverjanja konkretnih razmer 
v zaporu? 
(b) Ali je pri tem pomem bno, da po mnenju Evropskega sodiščaza človekove pravice v zvezi 
z uveljavljanjem teh pravnih sredstev niso podani indici, da se priprtim osebam ne ponujajo 
realne možnosti za izboljšanje neustreznih razmer v zaporu? 
6 Priporočilo R(2006 ) 2 Odbora ministrov državam članicam o evropskih zaporniških pravilih 
(https://rm.coe.int/CoERMP ublicCommonSearchServices/DisplayDCTMContent?documentId=09000 016804 cdfff). 
7 Znana kot „Pravila Nelsona Mandele“ (izdaja v slovenščini: 
https://www .penalreform.org/wp-content/uploads/2016 /11/UN-Nelson-Mandela-Rules-Slovenian.pdf). 
8 Sodišče se je zelo podrobno zanimalo glede razmer v zaporih, zlasti glede dimenzij in lastnosti celic, zdravstvene oskrbe, hranjenja, higienskih 
razmer, oblačil, ogrevanja in čiščenja, obiskov, aktivnosti in prostega časa, obstoja nasilja med zaporniki ali uporabe sile s strani zaporniškega 
osebja. 
9 Nemško državno tožilstvo je na obravnavi priznalo, da so madžarski organi 27. marca 2018 pisno ponovili zagotovila iz točke 18 teh sklepnih 
predlogov. 
ECLI:EU:C:2018 :547 5 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
2. Če po odgovoru na prvo vprašanje za predhodno odločanje uveljavljanje takšnih pravnih sredstev za 
priprte osebe brez nadaljnjega preverjanja konkretnih razmer v zaporu v odreditveni državi članici 
s strani izvršitvenih pravosodnih organov ne omogoča izključitve dejanske nevarnosti nečloveškega 
ali ponižujočega ravnanja z obdolženo osebo: 
(a) Ali je treba zgoraj navedene določbe razlagati tako, da mora preverjanje razmer v zaporu 
v odreditveni državi članici s strani izvršitvenih pravosodnih organov zajemati vse zavode za 
prestajanje kazni zapora ali druge zavode, v katere bi bila lahko obdolžena oseba morda 
nameščena? Ali navedeno velja tudi za zgolj začasen ali prehoden pripor v določenih zavodih 
za prestajanje kazni zapora? Ali pa se lahko preverjanje omeji na tisti zavod za prestajanje kazni 
zapora, v katerem bo obdolžena oseba v skladu z navedbami organov odreditvene države 
članice najverjetneje nameščena večji del časa? 
(b) Ali je treba glede tega izvesti obsežno preverjanje zadevnih razmer v zaporu, ki zajema tako 
ugotovitev velikosti prostora, ki pripada posameznemu zaporniku, kot tudi drugih pogojev 
priprtja? Ali je pri oceni tako ugotovljenih razmer v zaporu treba upoštevati sodno prakso 
Evropskega sodiščaza človekove pravice, kot izhaja iz sodbe Muršić proti Hrvaški (sodba 
z dne [20.] oktobra 2016 , št. 7334 /13, [CE:ECHR:2016 :1020 JUD000733413 ])? 
3. Če je tudi po odgovoru na drugo vprašanje za predhodno odločanje treba pritrditi, da morajo 
izvršitveni pravosodni organi obveznost preverjanja razširiti na vse upoštevne zavode za prestajanje 
kazni zapora: 
(a) Ali izvršitvenim pravosodnim organom ni treba preverjati razmer v vsakem upoštevnem 
zavodu za prestajanje kazni zapora, če je odreditvena država članica podala splošno zagotovilo, 
da obdolžena oseba ne bo izpostavljena nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja? 
(b) Ali pa je lahko namesto preverjanja razmer v vsakem upoštevnem zavodu za prestajanje kazni 
zapora odločitev izvršitvenega pravosodnega organa o dopustnosti izročitve odvisna od pogoja, 
da obdolžena oseba ne bo podvržena takšnemu ravnanju? 
4. Če tudi po odgovoru na tretje vprašanje za predhodno odločanje podaja zagotovil in določitev 
pogojev ne utemeljuje opustitve preverjanja razmer v vsakem upoštevnem zavodu za prestajanje 
kazni zapora v odreditveni državi članici s strani izvršitvenih pravosodnih organov: 
(a) Ali morajo izvršitveni pravosodni organi preveriti razmere v vsakem upoštevnem zavodu za 
prestajanje kazni zapora, tudi če pravosodni organi odreditvene države članice sporočijo, da 
obdolžena oseba v tej državi ne bo priprta dlje kot tri tedne, pod pogojem, da ne bodo 
nastopile nasprotne okoliščine? 
(b) Ali navedeno velja, tudi če izvršitveni pravosodni organi ne vedo, ali so te podatke posredovali 
odreditveni pravosodni organi oziroma centralni organi odreditvene države članice na podlagi 
prošnje za sodelovanje odreditvenega pravosodnega organa?“ 
III. Postopek pred Sodiščem 
24. Predlog za sprejetje predhodne odločbe je na Sodišče prispel 27. marca 2018 , pri čemer je bilo 
odločeno, da se bo obravnaval po nujnem postopku predhodnega odločanja. 
25. Pisna stališča so predložili oseba ML, madžarska in nemška vlada ter Komisija, ki so skupaj 
z nemškim državnim tožilstvom ter belgijsko, dansko, irsko, špansko, nizozemsko in romunsko vlado 
prisostvovali na javni obravnavi, ki je potekala 14. junija 2018 . 
ECLI:EU:C:2018 :547 6 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
IV. Analiza 
A. Uvodne ugotovitve 
26. V sodbi Aranyosi, v kateri je bilo odgovorjeno na vprašanje za prehodno odločanje, ki ga postavlja 
isto predložitveno sodišče kot v obravnavanem primeru, je Sodišče odločilo, da je treba člene 1(3), 
5 in 6(1) Okvirnega sklepa razlagati tako, da mora „izvršitveni pravosodni organ, če obstajajo 
objektivni, zanesljivi, natančni in ustrezno posodobljeni podatki, ki potrjujejo obstoj bodisi sistemskih 
bodisi splošnih pomanjkljivosti, bodisi glede nekaterih skupin oseb bodisi glede nekaterih zaporov, kar 
zadeva razmere v zaporu v odreditveni državi članici, konkretno in natančno preveriti, ali obstajajo 
resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da bo v primeru predaje navedeni državi članici oseba, za 
katero je izdan evropski nalog za prijetje zaradi uvedbe kazenskega postopka ali izvršitve kazni zapora, 
zaradi razmer v zaporu v tej državi članici podvržena dejanski nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega 
ravnanja v smislu člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah“. 10 
27. „V ta namen“, se nadaljuje sodba, „mora zahtevati predložitev dodatnih informacij od 
odreditvenega pravosodnega organa, ki mora – potem ko po potrebi zaprosi za pomoč centralni organ 
ali enega od centralnih organov odreditvene države članice […] – te informacije sporočiti v roku, 
določenem v tej zahtevi. Izvršitveni pravosodni organ mora odločitev o predaji zadevne osebe odložiti, 
dokler ne pridobi dodatnih informacij, ki omogočajo izključitev take nevarnosti. Če obstoja te 
nevarnosti ni mogoče izključiti v razumnem roku, mora ta organ odločiti, ali je treba postopek predaje 
ustaviti.“ 11 
28. Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (višje deželno sodišče za civilne in kazenske zadeve 
v Bremnu) je leta 2016 Sodišče zaprosilo, naj pojasni svojo sodno prakso, in mu pri tem postavilo 
številna dodatna vprašanja. Vendar odgovora ni dobilo, ker je bil ENP umaknjen, še preden bi Sodišče 
o zadevi lahko odločilo, zaradi česar je bil zadevni postopek predhodnega odločanja ustavljen. 12 
29. Tokrat (tretjič) predložitveno sodišče zlasti prosi, naj Sodišče razloži člene 1(3), 5 in 6(1) Okvirnega 
sklepa v povezavi s členom 4 Listine, in sicer v okviru „postopka, ki ga zahteva Sodišče[…] v svoji 
sodbi, izrečeni v zadevah Aranyosi in Căldăraru […], za preučitev razmer v zaporu v odreditveni 
državi članici s strani izvršitvenih pravosodnih organov“. 13 
30. Pred analizo postavljenih vprašanj za predhodno odločanje je treba opozoriti, da je cilj Okvirnega 
sklepa nadomestiti tradicionalni sistem izročitve, za katerega je značilen močen politični element 
priložnosti, s sistemom predaje med pravosodnimi organi, ki temelji na načelu medsebojnega 
priznavanja in na visoki stopnji zaupanja med državami članicami. 14 
31. Načelo medsebojnega priznavanja, „ki je ‚temeljni kamen‘ pravosodnega sodelovanja, na podlagi 
člena 1(2) Okvirnega sklepa pomeni, da so države članice načeloma zavezane k izvršitvi evropskega 
naloga za prijetje“. 15 Obenem to načelo „temelji na vzajemnem zaupanju držav članic glede tega, da 
lahko njihovi pravni redi zagotavljajo enakovredno in učinkovito varstvo temeljnih pravic, priznanih na 
ravni Unije, zlasti z Listino“. 16 
10 Sodba Aranyosi, izrek.  
11 Prav tam.  
12 Nova zadeva Aranyosi II je tako izgubila svoj namen, kot je Sodišče izjavilo v sklepu z dne 15. novembra 2017 , Aranyosi (C-496/16,  
neobjavljen, EU:C:2017 :866). 
13 Predložitveni sklep, točka I, drugi odstavek, in fine. 
14 Glej na primer sodbo z dne 16. julija 2015 , Laningan (C-237/15 PPU , EU:C:2015 :474, točka 27). 
15 Sodba z dne 25. januarja 2017 , Vilkas, C-640/15, EU:C:2017 :39, točka 68). 
16 Sodba Aranyosi (točka 77 in navedena sodna praksa). 
ECLI:EU:C:2018 :547 7 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE –ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
32. Načeli medsebojnega priznavanja in vzajemnega zaupanja sta bistvenega pomena za pravo Unije, 
saj –kot je pojasnilo Sodišče v sodbi Aranyosi s sklicevanjem na mnenje 2/13 17 –„omogočata 
vzpostavitev in ohranjanje območja brez notranjih meja“, in sicer, „natančneje, ker načelo vzajemnega 
zaupanja zlasti v zvezi z območjem svobode, varnosti in pravice od vsake države zahteva, naj razen 
v izrednih okoliščinah šteje, da vse druge države članice spoštujejo pravo Unije in zlasti temeljne 
pravice, priznane s tem pravom“. 18 
33. Zato izvršitveni pravosodni organ, razen v primerih obvezne neizvršitve, ki so taksativno našteti 
v členu 3 Okvirnega sklepa, in v primerih fakultativne neizvršitve, navedenih v členih 4 in 4a, 
načeloma mora izvršiti ENP, ne da bi lahko zanj določil drugačne pogoje od tistih, ki so našteti 
v členu 5 Okvirnega sklepa. 
34. Zato je, „medtem ko je izvršitev evropskega naloga za prijetje načelo, zavrnitev izvršitve določena 
kot izjema, ki jo je treba razlagati ozko“. 19 
35. Zakono dajalec Unije je določil, da se izvajanje mehanizma ENP „lahko zaustavi samo v primeru 
resnih in nenehnih kršitev načel iz člena [2 PEU] ene od držav članic, ki jih ugotovi Svet na podlagi 
člena 7(1) [PEU] s posledicami, navedenimi v členu 7(2) te pogodbe“. 20 
36. Vendar pa iz sodbe Aranyosi izhaja, da poleg položaja, ki ga navajam (torej, poleg tega, da je Svet 
na podlagi člena 7 PEU uradno ugotovil hudo in vztrajno kršitev vrednot in pravic, ki so predpisane 
v členu 2 PEU), pravo Unije izjemoma dopušča neizvršitev ENP tudi v drugih posameznih primerih. 
Analiza drugega, tretjega in četrtega vprašanja za predhodno odločanje bo omogočila določiti obseg 
uporabe te izjeme. 
1. Pomen načinov varstva, ki jih zagotavlja odreditvena država članica (prvo vprašanje za predhodno 
odločanje) 
37. Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (višje deželno sodišče za civilne in kazenske zadeve 
v Bremnu) svoje prvo vprašanje postavlja v okviru zelo natančnih dejanskih okoliščin: kadar imajo 
izvršitveni pravosodni organi „dokaze o obstoju sistemskih ali splošnih pomanjkljivostih glede razmer 
v zaporu v odreditveni državi članici, ki se nanašajo bodisi na nekatere skupine oseb bodisi na nekatere 
zapore“. 
38. V teh okoliščinah se predložitveno sodišče sprašuje, „kakšen pomen imajo možnosti pravnega 
varstva, ki jih odreditvena država članica nudi pridržani osebi glede razmer v zaporu“. 
39. Menim, da bi v skladu s takšnim pristopom predložitveno sodišče lahko samo našlo odgovor, ki ga 
zahteva od Sodišča. Če bi bile „možnosti za pravno varstvo, [ki jih nudi] odreditvena država članica“, 
zadostne za izključitev nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja, ne bi bilo mogoče govoriti 
o „obstoju sistemskih ali splošnih pomanjkljivosti“. 
17 Mnenje (Pristop Unije k EKČP) z dne 18. decembra 2014 (EU:C:2014 :2454 , točka 191). 
18 Sodba Aranyosi, točka 78. Sodišče je sicer na drugem področju (priznavanje in izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih glede 
starševske odgovornosti), vendar v istem smislu izjavilo, da „sistemi za priznavanje in izvrševanje sodnih odločb, izrečenih v državi članici, ki jih 
določa Uredba Sveta (ES) št. 2201 /2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih določb v zakonskih sporih 
in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347 /2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, 
zvezek 6, str. 243), temeljijo na načelu medsebojnega zaupanja med državami članicami glede tega, da njihovi nacionalni pravni redi ponujajo 
enakovredno in učinkovito varstvo temeljnih pravic, priznanih na ravni Unije zlasti v Listini o temeljnih pravicah“(sodba z dne 22. decembra 
2010 , Aguirre Zarraga, C-491/10 PPU , EU:C:2010 :828, točka 70). 
19 Sodba z dne 23. januarja 2018 , Piotrowski (C-367/16, EU:C: 2018 :27, točka 48). 
20 Uvodna izjava 10 Okvirnega sklepa. 
ECLI:EU:C:2018 :547 8 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
40. Po mojem mnenju stanje, kot ga odraža predložitveno sodišče, ni povsem enako tistemu, na 
podlagi katerega je bila sprejeta sodba Aranyosi: 
– Takrat (2015 ) je bilo na podlagi razpoložljivih podatkov prepričano, da so obstajali resni indici, da bi 
bil P. Aranyosi lahko podvržen takim razmeram v zaporu, ki nasprotujejo členu 3 Evropske konvencije 
o človekovih pravicah (v nadaljevanju: EKČP) in členu 6 PEU, zlasti zaradi prenatrpanosti centrov za 
pridržanje. 21 
– Zdaj (2018 ) so se razmere spremenile, zato je predložitveno sodišče prav z namenom, da posodobi 22 
svoje elemente presoje in potrdi ali spremeni prepričanje, ki si ga je izoblikovalo v preteklosti, 
madžarske oblasti zaprosilo za dodatne informacije. Ob upoštevanju prejetih podatkov meni, da je 
treba upoštevati nov pomem ben dejavnik, in sicer uvedbo sredstev za obrambo, ki jih odreditvena 
država ob postavitvi vprašanja za predhodno odločanje, ki je bilo obravnavano v sodbi Aranyosi, ni 
imela. 23 
41. (Novi) podatki, ki so jih madžarski organi poslali predložitvenemu sodišču, kažejo, da so bile 
25. oktobra 2016 sprejete nekatere zakonske določbe, ki zadevnim osebam dajejo možnost, da se 
pritožijo glede razmer v zaporu. Iz predložitvenega sklepa je razvidno, da je Evropsko sodiščeza 
človekove pravice (ESČP) potrdilo, da ni nobenih indicev, da taki ukrepi ne bi zagotavljali resničnih 
možnosti za izboljšanje razmer v zaporih, skladnih s prepovedjo nečloveškega in ponižujočega 
ravnanja. 24 
42. Tako v skladu s sodbo ESČP z dne 14. novembra 2017 25, ki jo navaja predložitveno sodišče, „ni 
nobenega dokaza, da [novi ukrepi, ki jih je sprejel madžarski zakono dajalec,] ne ponujajo realnih 
možnosti za izboljšanje neustreznih razmer v zaporih in zapornikom ne morejo zagotavljati dejanske 
možnosti za uskladitev teh pogojev z zahtevami iz člena 3 Konvencije“, 26 pri čemer je izrecno 
zagotovljen sodni nadzor nad ravnanjem organa za izvrševanje kazenskih sankcij. 27 
43. To, da v madžarski zakono daji od leta 2016 obstaja pritožbeni mehanizem, ki zapornikom 
omogoča, da zaprosijo za varstvo pravosodnega organa zaradi neprimernih razmer v zaporu, bi moralo 
zadostovati (seveda, če ta mehanizem deluje primerno) za odpravo sistemskih in splošnih 
pomanjkljivosti v nacionalnih zavodih za prestajanje kazni zapora v smislu zagotovila, da zaporniki ne 
bodo izpostavljeni nečloveškem u ali ponižujočemu ravnanju. Medsebojno zaupanje, ki je, kot sem že 
navedel, temelj sistema ENP in s tem tudi raison d’être medsebojnega priznavanja sodnih odločb, 
govori temu v prid. 
21 Glej v tem smislu sodbo Aranyosi, točke od 42 do 45. 
22 Sodišče je v svojem odgovoru jasno navedlo, da morajo biti „dejanske sistemske ali splošne pomanjkljivosti, ki zadevajo bodisi nekatere skupine 
oseb bodisi nekatere zapore“, „[oprte] na objektivne, zanesljive, natančne in ustrezno posodobljene podatke“ (sodba Aranyosi, točka 89, moj 
poudarek). 
23 Madžarska vlada predložitvenemu sodiščuočita, da ni dalo ustrezne teže uvedbi teh sredstev ter doseženemu napredku glede razmer 
v madžarskih zaporih zaradi zmanjšanja števila zapornikov, povečanja števila zaporniških mest in povečane uporabe hišnega pripora 
(točki 13 in 14 pisnega stališča). 
24 Točka 30 predložitvenega sklepa. 
25 Domján proti Madžarski (CE:ECHR:2017 :1114 DEC000543317 ). 
26 Prav tam, točka 22. 
27 Prav tam, točka 22, in fine.ESČP je v tej sodbi preučilo, ali so bili zakonski ukrepi iz leta 2016 zadostni za učinkovito odpravo slabosti 
v madžarskem sistemu izvrševanja kazni, ugotovljenih s sodbo z dne 10. marca 2015 , Varga in drugi proti Madžarski 
(CE:ECHR:2015 :0310 JUD001409712 ). 
ECLI:EU:C:2018 :547 9 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE –ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
44. Vendar je mogoče, da je nova zakono daja zgolj bolj simbolična kot učinkovita, tako da ne bi 
zagotavljala zadostnega varstva. Če je tako, bi moral izvršitveni pravosodni organ zaradi „absolutnosti 
pravice, zagotovljene s členom 4 Listine“, 28 zagotoviti njeno varstvo vselej, ko „razpolaga z elementi, ki 
pričajo o dejanski nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja pridržanih oseb v odreditveni 
državi članici“. 29 
45. Za oceno dejanske vzpostavitve tega varstvenega mehanizma opozarjam, da lahko v skladu s sodbo 
Aranyosi „objektivni, zanesljivi, natančni in ustrezno posodobljeni podatki o razmerah v zaporu 
v odreditveni državi članici […] izhajajo zlasti iz mednarodnih sodnih odločb, kot so sodbe ESČP,iz 
sodnih odločb odreditvene države članice ter iz odločb, poročil in drugih dokumentov organov Sveta 
Evrope ali Združenih narodov“. 30 
46. Vendar podatki, zbrani v tej zadevi, kažejo, da je madžarski zakono dajalec uvedel pravna sredstva, 
ki niso le teoretična ali neizvedljiva, ampak je z njimi mogoče sprožiti učinkovite praktične posledice. 
47. Tako je to, na prvem mestu, razumelo ESČP, ko je navedlo, da nova pravila niso le mrtva črka na 
papirju, ampak učinkovito zagotavljajo varstvo pred nečloveškim in ponižujočim ravnanjem. 
48. Na drugem mestu, Odbor ministrov Sveta Evrope je v svojem sklepu iz junija 2017 31 pohvalil 
prizadevanja madžarskih organov za rešitev problema prenatrpanosti zaporov in navedel, da so 
uvedeni ukrepi očitno že prinesli prve rezultate in da pričakuje, da bodo ti in drugi ukrepi, ki se lahko 
sprejmejo v prihodnosti, nacionalnim organom pomagali pri izvajanju konkretnih in učinkovitih 
ukrepov za reševanje tega problema. 32 
49. Predložitveno sodišče priznava, da bi bil glede na stališčeESČP „izvršitveni pravosodni organ lahko 
prisiljen priznati, da nove možnosti pravnega varstva […] izključujejo resnično nevarnost, da bi 
obdolžena oseba bila izpostavljena nečloveškem u ali ponižujočemu ravnanju glede pogojev njenega 
priprtja“. 33 Meni pa tudi, da to sodišče ne izključuje popolnoma nevarnosti, da bi obdolžena oseba 
trpela nečloveško ali ponižujoče ravnanje, saj si je ESČP pridržalo pravico, da se izreče glede možnih 
kršitev člena 3 EKČP, če bi se notranja pravna sredstva izkazala za neučinkovita. 34 
50. V resnici ta pripravljenost, ki jo je izkazalo ESČP, za obravnavo zahtevkov, ki bi jih lahko vložile 
obdolžene osebe, ki s svojimi pravnimi sredstvi pri nacionalnih sodiščih niso uspele, ni izraz splošnega 
in načelnega nezaupanja v nacionalni sistem jamstev. Nasprotno, prej gre za opomin, da je zoper 
nacionalne sodne odločbe, ki ne odpravijo konkretnih kršitev pravic, zagotovljenih z EKČP, še vedno 
mogoče vložiti tožbo pred samim ESČP. 35 
51. Prav v tem primeru je ESČP izjavilo, da bi moral C. Domján –kot tudi „kdor koli drug v njegovem 
položaju“–uporabiti sredstva, ki so bila na Madžarskem uvedena z reformo leta 2016 , preden bi se 
obrnil na ESČP. 36 Tako implicitno priznava potencial teh sredstev za varstvo EKČP, ne da bi se bilo 
treba zateči k izredni pravni poti, ki jo po definiciji predstavlja ESČP. 37 
28 Sodba Aranyosi, točka 86.  
29 Sodba Aranyosi, točka 88.  
30 Sodba Aranyosi, točka 89, moj poudarek.  
31 Sklep, sprejet na zasedanju št. 1288 6. in 7. junija 2017 (CM/Notes/1288 /H46-16). Nanj se sklicuje ESČP v sodbi z dne 14. novembra 2017 ,  
Domján proti Madžarski (CE:ECHR:2017 :1114 DEC000543317 , točka 23). 
32 Predložitveno sodišče pa meni, da prenatrpanost še vedno obstaja (meni, da uvedba več kot tisoč novih zaporniških mest od leta 2015 ne 
zadostuje) in da ni podatkov o vplivu prehoda iz zapora na hišni pripor (točka 28 predložitvenega sklepa). 
33 Predložitveni sklep, točka 34. 
34 Prav tam, točka 35. 
35 Kot je znano, ESČP lahko sodi šele, ko so izčrpana vsa pravna sredstva na nacionalni ravni. Zato vsaka od sodb predpostavlja obstoj nacionalne 
sodne odločbe, ki ni mogla odpraviti kršitve, to pa ne ogrozi praktične učinkovitosti celotnega nacionalnega sistema za varstvo temeljnih pravic. 
36 Sodba Evropskega sodiščaza človekove pravice z dne 14. novembra 2017 , Domján proti Madžarski (CE:ECHR:2017 :1114 DEC000543317 , 
točka 35). 
37 V tem primeru je ESČP ugotovilo, da so bila nacionalna pravna sredstva, ki jih je vložila zadevna oseba, še vedno v teku. 
ECLI:EU:C:2018 :547 10 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
52. Res je, opozarja ESČP, da lahko kasneje spremeni svoje stališče „glede potencialne učinkovitosti 
zadevnih nacionalnih pravnih sredstev, če praksa nacionalnih organov na dolgi rok pokaže, da je 
zapornikom onemogočena premestitev in/ali nadomestilo iz formalnih razlogov, da so nacionalni 
postopki predolgi ali da nacionalna sodna praksa ni v skladu z zahtevami Konvencije“. 38 Dokler pa do 
take spremem be ne pride, je treba domnevati, da so sredstva, ki so bila uvedena leta 2016 , učinkovita. 
53. Če so se torej razmere v zaporih ugodno razvijale v zgoraj opisanem smislu, če obstaja notranji 
predpis, ki zagotavlja učinkovito sodno varstvo zapornikov pred možnimi kršitvami člena 4 Listine 
glede razmer v zaporu, in če je ta ureditev učinkovita, in ne zgolj formalnost, potem ni več mogoče 
predvidevati, da obstajajo „objektivni, zanesljivi in natančni podatki […], ki bi dokazovali obstoj 
sistemskih ali splošnih pomanjkljivosti, ki zadevajo bodisi nekatere skupine oseb bodisi nekatere 
zapore“. 
54. Menim, da je ta rešitev še najbolj skladna s sodbo Aranyosi, z osnovnimi načeli Okvirnega sklepa in 
z ustreznim spoštovanjem pravosodnih organov vsake države (v obravnavanem primeru Madžarske), ki 
jim ni mogoče neutemeljeno pripisati suma, da gre pri njihovi izdaji ENP za prikrito splošno kršitev 
člena 4 Listine. Sistem kazenskega sodelovanja na podlagi vzajemnega zaupanja ne more preživeti, če 
sodišča dr žave sprejemnice obravnavajo zahteve predložitvene države, kot da bi ta imela nižjo 
občutljivost za zagotovitev temeljnih pravic od njih. 
55. Prejetje ENP nikakor ne more pomeniti, da bi sodišče, pristojno za izvršitev, lahko presojalo 
o kakovosti celotnega zaporniškega sistema v predložitveni državi ali da bi o njej lahko sodilo glede na 
svoje nacionalno pravo. Edini parameter nadzora je lahko le člen 4 Listine. Gre za minimalno, toda 
absolutno jamstvo, ki omogočaučinkovito pravno varstvo, ki lahko zagotovi resnično in učinkovito 
zaščito pred mučenjem in nečloveškim ali ponižujočim ravnanjem. 
56. ESČP je ugotovilo, da novi sistem pravnih sredstev lahko zagotovi tako zaščito, to pa je po mojem 
mnenju najbolj pomem ben element pri ocenjevanju splošne situacije (prvi korak dvojnega preizkusa 
Aranyosi) glede pogojev pridržanja v državi izdaje ENP. Skoraj bi bilo mogočereči, da gre za odločilen 
dejavnik za tako oceno. 
57. Ker pa gre ne nazadnje za jamstvo absolutne pravice, ki ji je že po sami naravi treba prej zagotoviti 
preventivno varstvo kot restorativno, menim, da bi bil lahko kljub primernosti sam obstoj učinkovitega 
sistema pravnih sredstev nezadosten, če bi izvršitveni sodni organ utemeljeno dvomil o tem, ali bi 
zahtevana oseba v konkretnem primeru lahko utrpela takojšnje nečloveško in ponižujoče ravnanje, ne 
glede na to, ali bo odreditvena država kasneje to kršitev sodno odpravila z učinkovitimi pravnimi 
sredstvi. 
58. Ko gre torej za položaj, kot je ta v postopku v glavni stvari, v katerem je bil posebni pravni režim, 
ki zagotavlja učinkovitost prepovedi nečloveškega in ponižujočega ravnanja med priprtjem 
v odreditveni državi, uveden šele nedavno in je zato mogoče, da ta režim še ni dosegel svoje polne 
učinkovitosti, in sicer do te mere, da je nevarnost za kršitev izjemna, bi bilo torej upravičeno, čebise 
izvršitveni pravosodni organ zanimal glede pogojev, v katerih se bo izvajalo priprtje zahtevane osebe 
(drugi korak preizkusa Aranyosi). 
2. Področje uporabe nadzora, ki ga mora opraviti izvršitveni pravosodni organ (drugo, tretje in četrto 
vprašanje za predhodno odločanje) 
59. Predpostavka, na kateri temeljijo ta vprašanja za predhodno odločanje, je, da obstaja resna 
nevarnost kršitve člena 4 Listine, če predložitveno sodišče ugodi izvršitvi ENP. 
38 Sodba Evropskega sodiščaza človekove pravice z dne 14. novembra 2017 , Domján proti Madžarski (CE:ECHR:2017 :1114 DEC000543317 , 
točka 38). 
ECLI:EU:C:2018 :547 11 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
60. Vendar je Sodišče v zadevi Aranyosi odločilo, da ne zadostuje presoja te nevarnosti, 39 ampak „ko je 
obstoj te nevarnosti ugotovljen, mora izvršitveni pravosodni organ še konkretno in natančno presoditi, 
ali obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da bo zadevna oseba tej nevarnosti podvržena 
zaradi razmer v zaporu, ki jih je mogoče predvideti v odreditveni državi članici“. 40 
61. Zato je bistveno, da mora izvršitveno sodišče poleg dokazanih (splošnih) sistemskih pomanjkljivosti 
v centrih za pridržanje v odreditveni državi članici preveriti tudi, „ali v okoliščinah obravnavanega 
primera obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da bo ta oseba po predaji odreditveni 
državi članici podvržena dejanski nevarnosti, da bo v tej državi članici podvržena nečloveškem u ali 
ponižujočemu ravnanju […]“. 41 
62. Predložitveno sodiščesejedržalo tega merila, ko je želelo preveriti, v katerih pogojih bi bila 
pridržana oseba ML, zaradi česar je zaprosilo za nekatere dopolnilne informacije. 42 Vendar ponavljam, 
da bi se to preverjanje moralo omejiti na objektivne in razumne podatke, ki se lahko zberejo glede 
konkretnih in posamičnih razmer, ki bi vplivale na to osebo. Na tej stopnji torej ne bi smelo preiskovati 
tega, kakšne so splošne razmere v zavodih za prestajanje kazni zapora v odreditveni državi. 
63. Predložitveno sodišče sprašuje, ali lahko v primeru, v katerem ima dokaze o sistemskih ali splošnih 
napakah v vseh ali le v nekaterih centrih za pridržanje, izključi nevarnost, ki jo to predstavlja za 
zahtevano osebo, če je odreditvena država ponudila „splošno zagotovilo“, da ta oseba ne bo podvržena 
takem u ravnanju. 43 
64. Kot priznava samo predložitveno sodišče, Okvirni sklep takega jamstva ne določa. Prav tako ne daje 
podlage za njegovo zahtevo. 44 V postopku v glavni stvari je sporna izvršitev konkretnega ENP, ne pa 
kakovost celotnega sistema za izvrševanje kazni v odreditveni državi, zato menim, da če se njeni organi 
zavežejo 45 k temu, da konkretni pogoji za pridržanje ne bodo pomenili dejanske nevarnosti 
nečloveškega ali ponižujočega ravnanja, potem izvršilni pravosodni organ tej zavezi ne sme pripisati 
manjšeteže, kot si jo zasluži. Gre za formalno sprejeto zavezo, saj bi jo zahtevana oseba v primeru 
kršitve lahko uveljavljala pri pravosodnih organih odreditvene države. 
a) Izvor informacij, potrebnih za opredelitev razmer v zaporu 
65. Najprej se pojavi vprašanje, katere informacije lahko za ta namen uporabi sodišče, pristojno za 
izvršbo, in še zlasti, od katerega organa jih lahko pridobi ali prejme. 
66. Člen 6(1) Okvirnega sporazuma določa, da se mora izvršitveni pravosodni organ praviloma 
povezati s sodiščem, ki je izdalo ENP. Vzajemno priznavanje se ustvari prav prek dialoga inter pares, 
ki ga vzpostavlja navedeni člen, in sicer med odreditvenim pravosodnim organom, ki izda ENP, in 
izvršitvenim pravosodnim organom oziroma organom, ki prejme ENP in ga mora izvršiti. 46 
39 „[V]endar samo ugotovitev obstoja dejanske nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja zaradi splošnih razmer v zaporu v odreditveni 
državi članici ne sme povzročiti zavrnitve izvršitve evropskega naloga za prijetje“ (sodba Aranyosi, točka 91). 
40 Sodba Aranyosi, točka 92. Moj poudarek. 
41 Sodba Aranyosi, točka 94. 
42 To se sklada s točko 95 sodbe Aranyosi: „Navedeni organ mora v ta namen na podlagi člena 15(2) Okvirnega sklepa od pravosodnega organa 
odreditvene države članice zahtevati, naj mu nujno pošlje potrebne dodatne informacije glede razmer, v katerih bo zadevna oseba zaprta v tej 
državi članici.“ 
43 Točka 48(c) predložitvenega sklepa. V resnici je šlo bolj za posamično jamstvo kot za splošno, saj je bilo dano posebej glede osebe ML. 
44 Izvršitev ENP se lahko izvede le pod pogoji, ki jih za konkretne primere določa člen 5 Okvirnega sklepa (dosmrtna zaporna kazen in državljani 
ali prebivalci države izvršiteljice). 
45 Taka zaveza mora izhajati od organa, ki je pristojen na področju zavodov za prestajanje kazni zapora, kar običajno ni niti tisto sodišče, ki je 
izreklo kazen, niti tisto, ki je izdalo ENP. 
46 Glej moje sklepne predloge v zadevi Poltorak (C-452/16 PPU , EU:C:2016 :782, točka 43). 
ECLI:EU:C:2018 :547 12 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
67. V skladu s členom 7(1) Okvirnega sklepa lahko države članice določijo enega ali več osrednjih 
organov „za pomoč pristojnim pravosodnim organom“, ki jim je v skladu z odstavkom 2 tega člena 
treba zaupati tudi „administrativno pošiljanje in prejemanje evropskih nalogov za prijetje in vso s tem 
povezano uradno korespondenco“. 47 
68. To vprašanje je pomem bno, saj predložitveno sodišče dvomi o tem, ali lahko za presojo razmer 
zaprtja osebe ML na Madžarskem upošteva informacije, za katere ni mogoče preveriti, ali jih podaja 
sam odreditveni pravosodni organ, ali pa jih je ta le zahteval. 48 
69. Iz predložitvenega sklepa je razvidno, da je te informacije posredovalo madžarsko ministrstvo za 
pravosodje, ne da bi pojasnilo, ali so bile posredovane neposredno ali pa s posredovanjem 
odreditvenega pravosodnega organa. V tem drugem primeru bi šlo, logično, za pomem bne podatke pri 
izvršbi ENP, seveda pod pogojem, da njegova pravna vrednost izhaja iz dejstva, da ga je potrdilo in 
zajamčilo sodišče, ki ga je izdalo. 
70. Odreditveni in izvršitveni pravosodni organi so edini, ki imajo aktivno vlogo pri obravnavi ENP. 
Izvršitveni organ mora podati svoje zahteve za pojasnila odreditvenemu organu, ki je na te zahteve 
dolžan odgovoriti. 49 Sodišče ima glavno vlogo ne glede na povsem pomožno funkcijo, ki jo lahko 
imajo centralni organi, ki jih imenujejo države članice v skladu s členom 7 Okvirnega sklepa. 50 
71. Zato mora izvršitveni pravosodni organ upoštevati informacije, ki mu jih je priskrbel odreditveni 
organ, ali tiste, ki jih je prejel in mu jih posredoval odreditveni pravosodni organ s pomočjo 
centralnega organa (ali več centralnih organov) odreditvene države. 
72. Ta razlaga seveda ne posega v to, da izvršitveni pravosodni organ prav tako lahko zbere vse možne 
informacije za ugotovitev obstoja „objektivnih, zanesljivih, natančnih in ustrezno posodobljenih 
podatkov“, 51 ki lahko dokažejo dejansko nevarnost nečloveškega ali ponižujočega ravnanja. 
47 Prav tam, točke od 44 do 50, ki se nanašajo na izključno administrativne naloge teh organov.  
48 Točka 59 predložitvenega sklepa.  
49 To se spet sklada s točko 97 sodbe Aranyosi: „V skladu s členom 15(2) Okvirnega sklepa lahko izvršitveni pravosodni organ določi rok za  
prejem dodatnih informacij, ki jih je zahteval od odreditvenega pravosodnega organa. Ta rok mora biti prilagojen konkretnemu primeru, da ima 
zadnje navedeni organ dovolj časa, da zbere navedene informacije, pri čemer po potrebi zaprosi za pomoč centralni organ ali več centralnih 
organov odreditvene države članice […]. V skladu s členom 15(2) Okvirnega sklepa pa je treba pri navedenem roku upoštevati roke, določene 
v členu 17 okvirnega sklepa. Odreditveni pravosodni organ je zavezan predložiti te informacije izvršitvenemu pravosodnemu organu.“ Moj 
poudarek. 
50 Na Madžarskem je to ministrstvo za pravosodje, kot je mogoče razbrati iz poročila, ki ga je madžarska vlada 26. aprila 2004 v skladu 
z določbami člena 7(2), drugi pododstavek, Okvirnega sklepa (ST 8929 2004 INIT, z dne 27. aprila 2004 ) naslovila na Generalni sekretariat 
Sveta. 
51 Sodba Aranyosi, točka 89. 
ECLI:EU:C:2018 :547 13 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
73. Te druge informacije lahko prejme med notranjim postopkom za izdajo ENP, in sicer na pobudo 
zahtevane osebe ali javnega tožilstva, ki v Nemčiji deluje kot izvršitveni pravosodni organ. 52 Seveda so 
informacije, pridobljene s tem postopkom, popolnoma prepuščene prosti presoji organa, ki jih je 
zahteval, 53 zato pa informacij, ki jih poda odreditveno sodišče – bodisi neposredno bodisi 
s posredovanjem svojega organa – ni treba preverjati dlje od njihovega izvora, saj mora glede vsebine 
načeloma veljati zaupanje, ki je temelj vzajemnega priznavanja. 
b) Obseg informacij, potrebnih za opredelitev razmer v zaporu 
74. Glede na predložitveni sklep predložitveno sodišče ni prejelo vseh zahtevanih informacij v roku, ki 
ga je določilo. 54 Zato je treba preučiti, kakšne posledice ima lahko to (opustitveno) ravnanje 
pravosodnega organa, ki je nalog izdal. 
75. Preden lahko zavzamem stališče glede teh posledic, je treba navesti, da je treba zahtevo za 
informacije omejiti le na tiste, ki so nujno potrebne v vsakem posameznem primeru. Cilj zahtevanih 
informacij je, da se preveri, ali obstaja dejanska nevarnost, da bo zahtevana oseba podvržena 
nečloveškem u ali ponižujočemu ravnanju. Ta zahteva se ne bi smela razširiti na druga vprašanja, celo 
znotraj področja za izvršitev sankcij, ki niso strogo povezana s tem specifičnim tveganjem in se 
nanašajo le na višjo ali nižjo stopnjo udobja v zaporih. 
76. Vendar pa izmed številnih vprašanj odreditvenega sodišča nekatera res niso pomem bna za oceno 
nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja. Tako je med drugim v primeru vprašanj glede 
možnosti kajenja, glede tega, kdo zapornikom pere perilo, in glede tega, ali so na oknih celic 
postavljene rešetke ali prečke, 55 kar po mojem mnenju presega okvir nujno potrebnega za oceno, ali 
taka nevarnost obstaja. 
77. Po mojem mnenju tudi ni nujno, da se zaprošene informacije nanašajo na vse centre za pridržanje 
v odreditveni državi članici, ampak zgolj na tiste, kjer bo zahtevana oseba zaprta. 
78. Glede tega vprašanja se strinjam s Komisijo 56 in menim – enako kot nemška vlada, 57 s katero se je 
na glavni obravnavi strinjala večina vlad, ki so sodelovale v postopku – da bi bilo treba pristop omejiti 
na predvidljive učinke predaje, ki jih je izvršitvena država članica lahko poznala ali bi jih morala poznati 
v času, ko se ta predaja izvaja. Menim, da je to smiselno in je poleg tega v skladu s sodno prakso 
Evropskega sodiščaza človekove pravice v zvezi z odgovornostjo države izvršiteljice. 58 
52 Glede na dopis, ki ga je nemška vlada 7. avgusta 2006 poslala Generalnemu sekretariatu Sveta (ST 12509 2006 INIT, z dne 7. septembra 2006 ), 
so „pristojni pravosodni organi v skladu s členom 6 [Okvirnega sklepa] ministrstva za pravosodje zvezne države in dežel. Splošno pravilo je, da 
so zvezne dežele prenesle pooblastila, ki izhajajo iz Okvirnega sklepa […], v zvezi s sprejetjem zahtevkov, vloženih pri njih (člen 6(2)), na 
državna tožilstva zvezne dežele.“ Ni dokazov, da bi se ta dopis kakor koli spremenil po sodbi Sodišča z dne 10. novembra 2016 , Kovalkovas 
(C-477/16 PPU , EU:C:2016 :861), v kateri je Sodišče presodilo, da se litovsko ministrstvo za pravosodje ne šteje za pravosodni organ v smislu 
člena 6 Okvirnega sklepa. 
53 Kljub navedbam iz prejšnje opombe predložitveno sodišče tudi v tem primeru na nek način prevzame vlogo izvršitvenega pravosodnega organa, 
saj v skladu s členoma 29 in 32 IRG (točka 17 predložitvenega sklepa) posreduje v fazi dopustnosti ENP. Zdi se, da dvojnost teh organov izhaja 
iz samega postopka in temelji na istih načelih kot tistih, ki urejajo izročitev. Kot je že bilo poudarjeno v poročilu z dne 31. marca 2009 , ki ga je 
Svet predložil državam članicam po četrtem krogu vzajemnega ocenjevanja dejanske uporabe ENP, določbe IRG na tem področju, tudi po 
reformi iz leta 2006 , „ne pomagajo razumeti, da predaja na podlagi ENP ni le nekoliko različna od klasične izročitve, ampak gre za povsem 
novo obliko pomoči, ki temelji na popolnoma drugačnih načelih […]. V tem primeru strokovnjaki menijo, da obstaja tveganje, da (nemški) 
pravosodni organi sklenejo uporabiti zakono dajo in sodno prakso o izročitvi […]“ (ST 7058 2009 REV 2 z dne 30. aprila 2009 , Evaluation report 
on the fourth round of mutual evaluations „The practical application of the European arrest warrant and corresponding surrender procedures 
between Member States“, report on Germany, str. 35). 
54 Vtočki 21 svojih pisnih stališč madžarska vlada predložitvenemu sodiščuočita, da ni počakalo na prejem odgovora. 
55 Točka 10 predložitvenega sklepa. Glej opombo 8 teh sklepnih predlogov. 
56 Točke od 14 do 19 pisnih stališč. 
57 Točke od 19 do 20 pisnih stališč, ki odražajo predlog nizozemske vlade v zadevi Aranyosi II (sklep z dne 15. novembra 2017 , Aranyosi, 
C-496/16, neobjavljen, EU:C:2017 :866). 
58 Sodbi z dne 30. oktobra 1991 , Vilvarajah in drugi proti Združenemu kraljestvu (tožbe št. 13163 /87, št. 13164 /87, št. 13165 /87, 
št. 13447 /87 in št. 13448 /87, CE:ECHR:1991 :1030 JUD001316387 ), in z dne 4. februarja 2005 , Mamatkulov in Askarov proti Turčiji (tožbi 
št. 46827 /99 in št. 46951 /99, CE:ECHR:2005 :0204 JUD004682799 ). 
ECLI:EU:C:2018 :547 14 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
79. S tega vidika predvidljivo obsega tako center za pridržanje, v katerem bo zahtevana oseba pridržana 
neposredno po predaji, kot tudi zapor, kamor bo odpeljana za nadaljnje pridržanje. 59 Drugi centri, 
v katere bi bila lahko v prihodnosti premeščena za izvršitev kazni odvzema prostosti, 60 so zunaj 
področja predvidljivih učinkov, ki jih mora država izvršiteljica poznati. 
c) Učinki tega, da sodišče, ki je izdalo ENP, ni odgovorilo na zahtevo za informacije, ki jo je podalo 
izvršitveno sodišče 
80. Če bi bile informacije, ki jih je sodišče zahtevalo, ne pa tudi prejelo, pomem bne za izključitev 
možnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja, potem bi moralo sodišče, ki je izdalo ENP, že zaradi 
dolžnosti lojalnega sodelovanja in upravljanja lastnih interesov izvršitvenemu pravosodnemu organu 
predati vse informacije, ki jih ta zahteva. 
81. Če ima izvršitveni pravosodni organ zaradi neposredovanja dodatnih informacij še vedno dvome, 
kadar so te informacije, ponavljam, nujno potrebne za oblikovanje njegovega mnenja, potem lahko ta 
odloži svojo končno odločitev. Lahko jo torej odloži,ne pa zavrne, saj iz sodne prakse v zadevi 
Aranyosi ne sledi nujno, da bi moral izvršitveni pravosodni organ v primeru obstoja nevarnosti kršitve 
člena 4 Listine, ki ni več splošna in abstraktna, ampak konkretna in osebna, predajo zahtevane osebe 
zavrniti. 
82. Sodišče je namreč navedlo, da če izvršitveni pravosodni organ ob upoštevanju informacij ugotovi, 
da „v zvezi z osebo, za katero je izdan evropski nalog za prijetje, obstaja dejanska nevarnost 
nečloveškega ali nehumanega ravnanja, […] je treba izvršitev tega naloga odložiti, ni pa je mogoče 
opustiti“. 61 
83. V tem primeru je pomem bno zlasti, da se zahtevani osebi zagotovi pravica do svobode (člen 6 
Listine), če je ta pridržana na podlagi ENP. 62 Vendar ukrepi, ki so sprejeti v korist pravice do svobode, 
ne morejo škodovati izvršitvi ENP, dokler o njem ne obstaja dokončna odločitev. 63 
84. Sodišče dodaja, da „če obstoja te nevarnosti (nečloveškega ali ponižujočega ravnanja) ni mogoče 
izključiti v razumnem roku, mora ta organ odločiti, ali je treba postopek predaje ustaviti“. 64 Tako 
razumem , da se postopek ne konča samodejno po ugotovitvi te nevarnosti, ampak si izvršitveni 
pravosodni organ lahko vzame čas, da odloči o tem, ali je postopek končan. Menim, da z uporabo 
izraza „ustavi postopek predaje“,in ne „zavrne izvršitev ali ne izvrši ENP“, Sodišče na nek način 
prenese odgovornost za nadaljevanje postopka na odreditveni pravosodni organ, ki se ni odzval na 
zahtevo po dodatnih informacijah. 
59 Predložitveno sodišče navaja, da naj bi glede na navedbe madžarskega ministrstva za pravosodje „oseba ML postopek predaje prestajala v centru 
za izvrševanje kazenskih sankcij v glavnem mestu Budimpe šti, kasneje pa naj bi bila premeščena v regionalni center za izvrševanje kazenskih 
sankcij v Szombathelyju“. Dodaja, da je „na podlagi razpoložljivih podatkov“ senat že 9. januarja 2018 sklenil, da ni zadržkov „v zvezi 
z izvrševanjem kazenske sankcije v centru v Szombathelyju“ (predložitveni sklep, točki 9 in 10). Če je tako, je ta težava omejena le na obdobje 
pridržanja v zaporu v Budimpe šti. 
60 Dejavniki za dodelitev zapornika v določeni center so raznovrstni (napredek pri izvrševanju kazni, osebni in družinski položaj, zaporniška 
obravnava itd.) in jih je težko vnaprej določiti. 
61 Sodba Aranyosi, točka 98. Moj poudarek. 
62 Sodišče poudarja, da „mora izvršitveni pravosodni organ spoštovati zahtevo sorazmernosti, določeno v členu 52(1) Listine, v zvezi 
z omejevanjem pravic in svoboščin, ki jih priznava ta listina. Izdaja evropskega naloga za prijetje namreč ne upravičuje obdržanja zadevne osebe 
v priporu brez kakršne koli časovne omejitve“ (sodba Aranyosi, točka 101). 
63 Če „izvršitveni pravosodni organ ugotovi, da je treba pripor zahtevane osebe odpraviti, v skladu s členoma 12 in 17(5) Okvirnega sklepa, je treba 
za začasno izpustitev te osebe na prostost sprejeti vse potrebne ukrepe, da se ji prepreči pobeg, in zagotoviti, da ostanejo izpolnjeni materialni 
pogoji, potrebni za dejansko predajo osebe, dokler ni sprejeta končna odločitev o izvršitvi evropskega naloga za prijetje“ (sodba Aranyosi, 
točka 102, moj poudarek). 
64 Sodba Aranyosi, točka 104, in fine. 
ECLI:EU:C:2018 :547 15 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
85. Kadar obstoja nevarnosti ni bilo mogoče izključiti, ker sodišče, ki je izdalo ENP, ni odgovorilo na 
zahtevo po informacijah, ki jo je podalo izvršitveno sodišče, se to lahko obrne na prvi pravosodni organ 
z navedbo, da v teh pogojih ne bo nadaljevalo postopka predaje. 
86. Skratka, izvršitveni pravosodni organ mora na podlagi razpoložljivih informacij oceniti, preden 
odloči o ustavitvi postopka za predajo, ali je mogoče izključiti nevarnost nečloveškega ali ponižujočega 
ravnanja: (a) v centru za pridržanje, v katerem bi bila obdolžena oseba po navedbah madžarskih 
organov pridržana takoj po predaji; in (b) v tistem centru, kamor bi bila predvidoma premeščena na 
prestajanje kazni, ki je bila zahtevana. 
87. Vendar taka presoja ne sme presegati tistega, kar je nujno potrebno za izključitev nevarnosti 
nečloveškega ali ponižujočega ravnanja, ki je ni mogoče preprosto izenačiti z razmerami večjega ali 
manjšega udobja v zaporu. 
V. Predlog 
88. Glede na zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj na vprašanja, ki jih je postavilo Hanseatisches 
Oberlandesgericht in Bremen (višje deželno sodišče za civilne in kazenske zadeve v Bremnu, Nemčija), 
odgovori: 
Člene 1(3), 5 in 6(1) Okvirnega sklepa Sveta 2002 /584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu 
za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 
Sveta 2009 /299/PNZ z dne 26. februarja 2009 , v povezavi s členom 4 Listine Evropske unije o temeljnih 
pravicah je treba razlagati tako: 
1. Obstoj notranjih pravnih sredstev, s katerimi se v praksi učinkovito zagotavlja pravica do varstva 
pred nečloveškim in ponižujočim ravnanjem v zaporih, je še posebej pomem ben dejavnik za 
izključitev nevarnosti takega ravnanja zaradi sistemskih ali splošnih pomanjkljivosti, ki prizadenejo 
nekatere skupine oseb ali nekatere zapore. 
2. V položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem je bil pravni režim, ki zagotavlja 
varstvo pred nečloveškim in ponižujočim ravnanjem zaradi razmer v zaporu v odreditveni državi, 
uveden šele nedavno in je zato mogoče, da še ni dosegel svoje polne učinkovitosti, in sicer do te 
mere, da je nevarnost za kršitev izjemna, je upravičeno, da se izvršitveni pravosodni organ 
pozanima o razmerah, v katerih bi bila zahtevana oseba zaprta. 
3. Izvršitveni pravosodni organ mora kot posebej pomem ben dejavnik oceniti tudi jamstvo, ki ga 
morda poda pristojni upravni ali sodni organ odreditvene države članice, s katerim se ta zavezuje, 
da zahtevana oseba med pridržanjem ne bo podvržena nečloveškem u ali ponižujočemu ravnanju. 
To jamstvo bi se lahko, ker gre za formalno sprejeto zavezo, v primeru kršitve uveljavljalo pri 
pravosodnih organih odreditvene države. 
4. Informacije, ki so pomem bne za presojo, ali je zahtevana oseba zaradi posebnih razmer v zaporu 
v nevarnosti, da bo podvržena nečloveškem u ali ponižujočemu ravnanju, mora načeloma zbrati in 
sprejeti odreditveni pravosodni organ. Informacije, ki jih preda ali zagotovi odreditveni pravosodni 
organ, morajo prevladati v presoji, ki jo sprejme izvršitveni sodni organ. 
5. Centri za pridržanje, o katerih je treba pridobiti dodatne informacije, so tisti, v katerih je 
predvideno zaprtje zahtevane osebe za prestajanje kazni, ki ji je bila naložena. 
ECLI:EU:C:2018 :547 16 
SKLEPNI PREDLOGI M. CAMPOSA SÁNCHEZ-BORDONE – ZADEVA C-220/18 PPU  
GENERALSTAATSANWALTSCHAFT (RAZMERE V ZAPORIH NA MADŽARSKEM)  
6. Če odreditveni pravosodni organ izvršitvenemu pravosodnemu organu ne posreduje informacij, ki 
jih ta zahteva v skladu s členom 15(2) Okvirnega sklepa 2002 /584/PNZ, lahko izvršitveni 
pravosodni organ odreditvenemu organu sporoči, da v teh okoliščinah ne bo nadaljeval postopka 
predaje. 
ECLI:EU:C:2018 :547 17