Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Odločba, ki se razlikuje od obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah – Kršitev pravic do obrambe – Pogoj – Nemožnost podjetja, da bi se branilo zoper očitek, ki je bil dokončno ugotovljen

(Uredba Sveta št. 17, člen 19(1))

2. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Sodelovanje podjetij na sestankih, ki imajo protikonkurenčni cilj – Okoliščine, ki v primeru, če se podjetje ni oddaljilo od sprejetih odločitev, omogočajo ugotovitev, da je sodelovalo pri poznejšem omejevalnem sporazumu

(Člen 81(1) ES)

3. Postopek – Dokaz – Dokazno breme – Prenos tega s tožeče stranke na toženo stranko v posebnem primeru – Nezmožnost Komisije, da bi navedla datum poteka veljavnosti sporazuma, ki ga je sklenila s tretjo državo

4. Postopek – Združene zadeve – Upoštevanje dokazov iz spisov vzporednih zadev

5. Konkurenca – Upravni postopek – Pravice do obrambe – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Obvezna vsebina – Začasna presoja trajanja in teže kršitve ter tega, ali je bila storjena namerno ali iz malomarnosti – Posledica opustitve te presoje se ugotavlja glede na spoštovanje pravic do obrambe

(Uredba Sveta št. 17, člen 19(1))

6. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Podjetja, ki se jim lahko očita kršitev sodelovanja pri globalnem omejevalnem sporazumu – Merila

(Člen 81(1) ES)

7. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Nujnost razlikovanja med podjetji, vpletenimi v isto kršitev, glede na njihovo velikost – Neobstoj

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A, šesta alinea)

8. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Nenaložitev ali zmanjšanje globe v zameno za sodelovanje obtoženega podjetja – Zmanjšanje iz naslova neizpodbijanja dejstev – Pogoji

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 96/C 207/04, točka D2)

9. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Globe – Znesek – Določitev – Nenaložitev ali zmanjšanje globe v zameno za sodelovanje obtoženega podjetja – Spoštovanje načela enakega obravnavanja

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

10. Ničnostna tožba – Sodba o razglasitvi ničnosti – Učinki – Dolžnost sprejetja izvršilnih ukrepov – Nepotrebnost odredbe, da Komisija povrne globo, plačano na podlagi odločbe, ki je bila razglašena za nično

(Člen 233 ES)

Summary

1. Zaradi neskladnosti med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in končno odločbo so pravice do obrambe kršene le, če očitek, ugotovljen v odločbi, ni bil zadovoljivo obrazložen v samem obvestilu tako, da bi naslovnikom omogočil obrambo.

Presoja, ki se pojavlja v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, je pogosto celo krajša od tiste, ki jo vsebuje končna odločba, ker pomeni le začasno stališče Komisije. Razlike v formulaciji med obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah in končno odločbo, ki so posledica različnih namenov teh dveh listin, načeloma niso take, da bi kršile pravice do obrambe.

(Glej točki 100 in 101.)

2. Kadar družba sodeluje na sestankih med družbami, ki imajo protikonkurenčni namen – čeprav na njih ne sodeluje dejavno –, in kadar se javno ne oddalji od njihove vsebine ter zato vzbuja pri drugih udeleženkah vtis, da sodeluje pri sklepih zadevnih sestankov in da jih bo upoštevala, se lahko šteje, da sodeluje pri zadevnem omejevalnem sporazumu.

(Glej točko 116.)

3. Čeprav načeloma tožeča stranka s sklicevanjem na okoliščine, ki jih ne more dokazati, dokaznega bremena ne more prevaliti na toženo stranko, pa se glede datuma prenehanja navedenih sporazumov, ki jih je sklenila Komisija – ko se je odločila, da ne bo štela obstoja kršitve pravil konkurence v obdobju, ko so veljali sporazumi o prostovoljnem omejevanju, ki so bili sklenjeni med tretjo državo in Skupnostjo, ki jo je zastopala Komisija –, koncepta o dokaznem bremenu ne da uporabiti v korist Komisije. Nepojasnjena nezmožnost Komisije, da predloži dokaze o okoliščini, ki jo neposredno zadeva, namreč onemogoča Sodišču prve stopnje, da bi imelo pri odločanju na voljo vsa dejstva v zvezi z datumom prenehanja navedenih sporazumov, bilo pa bi tudi v nasprotju z načelom dobrega opravljanja sodne funkcije, če bi se posledice take nezmožnosti prenesle na družbe naslovnice izpodbijane odločbe, ki v nasprotju s toženo institucijo manjkajočega dokaza niso mogle predložiti.

(Glej točke od 124 do 126.)

4. Sodišče prve stopnje lahko v združenih zadevah, v katerih so imele vse stranke možnost vpogleda v vso dokumentacijo v spisih, po uradni dolžnosti upošteva dokazne elemente iz spisov v vzporednih zadevah.

(Glej točko 129.)

5. V obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah morajo biti jasno navedeni vsi pomembni elementi, na katere se opira Komisija, zato da naslovniki dobijo potrebne podatke za obrambo, ne le proti ugotovitvi o kršitvi, ampak v tem primeru tudi proti naloženi globi. Komisija je zaradi spoštovanja pravic do obrambe naslovnic na podlagi elementov, s katerimi razpolaga na stopnji uradnega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, dolžna navesti zadostne podatke o trajanju zatrjevane kršitve, njeni teži in o tem, ali je bila kršitev storjena namerno ali iz malomarnosti.

V zvezi s tem je treba navesti, da bi bila dolžnost podajanja navedb o teži kršitve ter o tem, ali je bila povzročena namerno ali iz malomarnosti, le dolžnost brez prave vsebine, če bi za njeno izpolnitev zadoščalo preprosto parafraziranje člena 15(2) Uredbe št. 17. Zgolj dolžnost Komisije, da naslovnike obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah obvesti o določbah Uredbe št. 17 (glede katerih se v vsakem primeru predvideva, da jih poznajo), ker bi bila v nasprotnem primeru sprejeta odločba o kršitvi razglašena za nično, tako ne bi imela nobenega smisla.

Iz navedenega izhaja, da je Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah dolžna navesti kratko začasno presojo trajanja očitane kršitve, njene teže in tega, ali je bila v okoliščinah obravnavanega primera kršitev storjena namerno ali iz malomarnosti. Vendar pa je treba na eni strani ustreznost te začasne presoje, katere namen je naslovnikom obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah omogočiti obrambo, ocenjevati ne le ob upoštevanju besedila obravnavanega akta, ampak tudi njegovega sobesedila ter ob upoštevanju vseh pravnih predpisov, ki urejajo zadevno področje, na drugi strani pa je dolžnost izdaje začasne presoje neločljivo povezana in odvisna od načela pravic do obrambe, tako da Sodišču Skupnosti dokončne odločbe Komisije ni treba razglasiti za nične, če dejstvo, da ni bila spoštovana, ni imelo posledic za obrambo obravnavanih družb.

(Glej točke od 144 do 146 in 155.)

6. Podjetje je lahko odgovorno za omejevalni sporazum na globalni ravni, čeprav je dokazano, da je neposredno sodelovalo le pri enem ali nekaj elementih, ki ga sestavljajo, in sicer zato, ker je vedelo ali bi nujno moralo vedeti, da je dogovarjanje, pri katerem je sodelovalo še posebej prek rednih sestankov, ki so se organizirali več let zapored, del širšega načrta za izkrivljanje konkurence in da je ta širši načrt vseboval vse sestavne elemente omejevalnega sporazuma.

(Glej točko 176.)

7. Ob upoštevanju zgoraj navedene točke 1 A, šesti odstavek, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, je treba ugotoviti, da si je Komisija pri odločanju za ponderiranje glob glede na velikost vsakega podjetja pridržala določen prostor za prosto presojo.

(Glej točko 180.)

8. Da bi bilo zmanjšanje globe, naložene za kršitev pravil o konkurenci, glede na obvestilo o ugodni obravnavi upravičeno, mora ravnanje obravnavanih družb Komisiji olajšati nalogo pri odkrivanju in preprečevanju kršitev pravil Skupnosti o konkurenci. Tako ne zadošča, da podjetje na splošno prizna, da v skladu s tem obvestilom ne izpodbija očitanih dejstev, če v okoliščinah posameznega primera to priznanje Komisiji v ničemer ne koristi.

(Glej točki 193 in 208.)

9. Če podjetja na isti stopnji upravnega postopka in v podobnih okoliščinah predložijo Komisiji podobne podatke v zvezi z dejstvi, ki se jim očitajo, je treba njihove stopnje sodelovanja v postopku šteti za primerljive, kar ima za posledico, da jih je treba pri določanju zneska naložene jim globe obravnavati enako.

(Glej točki 207 in 213.)

10. Na podlagi sodbe za razglasitev ničnosti, ki učinkuje za nazaj in ima torej učinek, da se za nazaj odpravi akt, ki ga je pravni sistem razglasil za ničnega, je tožena institucija na podlagi člena 233 ES dolžna sprejeti vse potrebne ukrepe za odpravo učinkov ugotovljenih nezakonitosti, kar lahko v primeru akta, ki je že bil izvršen, pomeni, da se tožečo stranko postavi nazaj v položaj, v katerem je bila pred tem aktom.

V prvi vrsti ukrepov, navedenih v točki 233 ES, je tako, kadar gre za sodbo, s katero je globa, ki je naložena družbi za kršitev pravil o konkurenci iz Pogodbe, razveljavljena ali zmanjšana, dolžnost Komisije, da povrne vso globo ali del globe, ki jo je plačalo zadevno podjetje, ker je zaradi razglasitve ničnosti odločbe ta znesek treba opredeliti kot neupravičeno plačan. Ta dolžnost ne zajema le glavnega zneska globe, ki je bila neupravičeno plačana, ampak tudi pripadajoče zamudne obresti.

Iz navedenega izhaja, da v okviru postopka za razglasitev ničnosti ni treba odločiti o predlogu, naj se Komisiji odredi povrnitev zneska globe ali podredno zneska, za katerega je globa zmanjšana, povečanega za obresti.

Ni namreč mogoče domnevati, da Komisija ne bo izpolnila svojih obveznosti, ki izhajajo iz te sodbe in člena 233 ES.

(Glej točke od 222 do 225.)