56

V okviru obravnavanja tožbenega razloga o nezadostni obrazložitvi sporne odločbe je Sodišče prve stopnje opozorilo zlasti na to: „282 Najprej je treba preučiti vpliv okoliščine, ki jo navaja [Impala], da je Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah zelo poudarjeno ugotovila, da koncentracija ni združljiva s skupnim trgom zlasti zato, ker je obstajal kolektivni prevladujoči položaj pred nameravano koncentracijo in ker je bil trg posnete glasbe zelo pregleden in posebej ugoden za usklajevanje. 283 Res je, da se lahko ta bistveni preobrat v stališču Komisije zdi presenetljiv, zlasti glede na zamudo, s katero je nastopil. Kot izhaja iz spisa in razprav pred Sodiščem prve stopnje, je namreč Komisija med celotnim upravnim postopkom na podlagi vseh podatkov, ki jih je med petmesečno preiskavo dobila od različnih udeležencev na trgu in od strank koncentracije, menila, da je bil trg dovolj pregleden, da je omogočal tiho usklajevanje cen in je šele po trditvah strank koncentracije in njihovega ekonomskega svetovalca na obravnavi [14.] in [15.] junija 2004, ne da bi opravila nove preiskave v zvezi s trgom, sprejela nasprotno stališče in 1. julija 2004 poslala osnutek odločbe svetovalnemu odboru. 284 Vendar, kot pravilno trdi Komisija, iz sodne prakse (sodba [z dne 17. novembra 1987 v združenih zadevah] British American Tobacco in Reynolds [Industries] proti Komisiji, 142/84 in 156/84, Recueil, str. 4487)) izhaja, da kadar Komisija zavrne zahtevo, vloženo na podlagi člena 3 Uredbe Sveta št. 17 z dne 6. februarja 1962, Prva uredba o izvajanju členov {81} in {82} Pogodbe (UL 1962, 13, str. 204), zadostuje, da navede razloge, zakaj je menila, da ni mogoče ugotoviti obstoja kršitve pravil konkurence, ne da bi bila pri tem zavezana pojasniti morebitne razlike v primerjavi z obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah, ker je to pripravljalni dokument, v katerem so presoje zgolj začasne in namenjene določitvi obsega predmeta upravnega postopka proti podjetjem, ki so predmet tega postopka, niti razpravljati o vseh dejanskih in pravnih vidikih, obravnavanih v upravnem postopku. Sodišče je v svoji sodbi [z dne 7. januarja 2004 v združenih zadevah Aalborg Portland in drugi proti Komisiji, C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P in C-219/00 P, Recueil, str. I-123] opozorilo na začasnost obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah in obveznost Komisije, da upošteva dokaze, ki izhajajo iz upravnega postopka, zlasti pri zavrnitvi očitkov, ki bi bili neutemeljeni. 285 Opozoriti je treba, da se je ta sodna praksa res razvila v zvezi s postopki izvajanja členov 81 ES in 82 ES, ne na posebnem področju nadzora koncentracij, v okviru katerega spoštovanje zavezujočih rokov za sprejetje odločb Komisije tej ne omogoča podaljšanja preiskave in zato zmanjšuje možnost, da bi Komisija bistveno spremenila stališče v nadaljevanju upravnega postopka. Komisija je v končnih stališčih poleg tega poudarila, da ukrepi preiskave po zaslišanju zajemajo v glavnem posvetovanje z udeleženci na trgu glede predlaganih zavez in se ne nanašajo na očitke proti priglašeni koncentraciji. Vendar ostaja dejstvo, da je obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah le pripravljalni dokument in da mora biti končna odločba obrazložena le glede vseh okoliščin in dokazov, upoštevnih za presojo vplivov nameravane koncentracije na konkurenco na referenčnih trgih. Iz tega izhaja, da edina okoliščina, da Komisija v svoji odločbi ni obrazložila spremembe svojega stališča glede na stališče, ki izhaja iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, kot taka ne more pomeniti neobstoja ali nezadostnosti obrazložitve.“