ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 207/27

Pritožba, ki jo je Peter Schönberger vložil 8. maja 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 7. marca 2013 v zadevi Peter Schönberger proti Evropskemu parlamentu (T-186/11)

(Zadeva C-261/13 P)

2013/C 207/44

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnik: Peter Schönberger (zastopnik: O. Mader, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropski parlament

Predlogi

Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 7. marca 2013 v zadevi T-186/11;

— ugodi predlogu tožeče stranke na prvi stopnji ter za nično razglasi odločbo tožene stranke, ki je bila tožeči stranki sporočena z dopisom z dne 25. januarja 2011 in s katero je bilo končano obravnavanje njene peticije št. 1188/2010, ne da bi odbor za peticije obravnaval vsebino peticije;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je v predstavitvi dejanskega stanja prikrilo, da je predsedujoči odbora za peticije tožeči stranki brez nadaljnje obrazložitve sporočil, da je njena peticija sicer dopustna, vendar da odbor za peticije njene vsebine ne more obravnavati. V nadaljevanju je Splošno sodišče ob izkrivljanju dejanskega stanja predpostavljalo, da je bila peticija obravnavana.

Splošno sodišče ni upoštevalo obsega varstva pravice do peticije, ker naj bi ob napačni uporabi prava domnevalo, da je ta obseg varstva omejen le na preizkus dopustnosti peticije. Obseg varstva pa naj bi zajemal tudi pravico do vsebinske obravnave peticije in do odločitve v zadevi, kadar je peticija dopustna (pravica do obravnavanja).

Splošno sodišče se je prepustilo logičnemu protislovju, da neobravnavanje dopustne peticije s strani Parlamenta, drugače kot neobravnavanje nedopustne peticije, nima pravnih učinkov.

Splošno sodišče je nasprotovalo lastni sodni praksi v zadevi T-308/07 (Tegebauer) (1). V tej sodbi je razsodilo, da je pravici do peticije mogoče škodovati, če vsebina peticije ni bila obravnavana.

Splošno sodišče je spregledalo kršitev prava, vsebovano v pomanjkljivi obrazložitvi odločbe Parlamenta. Namesto tega je pomanjkljivo obrazložitev neobravnavanja peticije nadomestilo z lastno obrazložitvijo.

Splošno sodišče je opustilo presojo dejstva, da je bila pritožniku odvzeta možnost pred odborom za peticije brez izkrivljanja podati navedbe glede svojega predloga.

(1) Sodba Sodišča z dne 14. septembra 2011 (še neobjavljena v ZOdl).
1.

Ali je treba pojem „zdravilo“ v smislu tarifne številke 3004 KN razlagati tako, da vključuje tudi prehrambne pripravke, kot so obravnavani izdelki, namenjeni enteralni uporabi (za hranjenje po sondi) pod zdravniškim nadzorom pri osebah, ki so zaradi bolezni ali težave v zdravstveni oskrbi in se jim ti izdelki dajejo med zdravljenjem te bolezni ali težave za zdravljenje ali preprečevanje podhranjenosti?
—

za nične naj se razglasijo odločbe Komisije C(2009) 9270 z dne 30. novembra 2009, C(2009) 10678 z dne 23. decembra 2009 in C(2010) 337 z dne 28. januarja 2010, s katerimi je bila znižana pomoč iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (FEDER), in sicer za operativni program Andaluzija cilj 1 (1994–1999) na podlagi Odločbe Komisije C(94) 3456 z dne 9. decembra 1994, za operativni program Baskija cilj 2 (1997–1999) na podlagi Odločbe Komisije C(1998) 121 z dne 5 februarja 1998 in za operativni program Valencija cilj 1 (1994–1999) na podlagi Odločbe Komisije C(1994) 3043/6 z dne 25. novembra 1994;
—

naj ugotovi, da Republika Estonija s tem, da ni sprejela vseh predpisov, potrebnih za prenos člena 2, točke 10, 20 in 22, člena 3(3) in (4), člena 7(3), člena 9(5), (7) in (12), člena 10(5), člena 11(5)(a) in (b), člena 12, člena 13, člena 15, člena 16, člena 26(2)(b), člena 26(2)(c), drugi, četrti in peti stavek, člena 26(2)(d), tretji in četrti stavek, člena 26(3), člena 27(2), člena 33, člena 36(4), drugi in četrti pododstavek, člena 36(6) in (8), člena 36(9), tretji pododstavek, člena 41(1)(d), (e), (i), (k), (n), (p), (q) in (s), člena 41(6)(c), člena 41(9), drugi in tretji stavek, člena 41(10), člena 44(3), Direktive 2009/73/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES ter točke 1(a), odstavek 1, druga, tretja, peta in sedma alinea, točke 1(a), odstavek 2, točke 1(b), (d), (f), (h), (i) in (j) ter točke 2 Priloge I k tej direktivi, vsekakor pa s tem, da o predpisih za prenos te direktive ni obvestila Komisije, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 54(1) navedene direktive;
2.

Ali je treba ureditev Unije, ki je navedena v prvem vprašanju, razlagati tako, da je kršena temeljna pravica do sodnega varstva potrošnika in intervenienta v postopku v smislu člena 47 Listine o temeljnih pravicah, če v izvršilnem postopku ni dovoljeno interveniranje pravne osebe, ustanovljene za varstvo pravic potrošnikov, in potrošnika ne zastopa odvetnik?
—

Ugotovi naj se, da je Zvezna republika Nemčija kršila svoje obveznosti iz člena 63 PDEU, saj je sprejela in v veljavi ohranila predpise v skladu s katerimi se v zvezi z nepremičnino, ki se nahaja v Nemčiji oprostitev za davek na dediščine in darila dovoli le za omejen znesek, kadar darovalec ali zapustnik in prejemnik v času dedovanja ali daritve prebivata drugi državi članici, pri tem pa se prizna oprostitev v bistveno večjem znesku, ko vsaj eden izmed zadevnih v času dedovanja ali daritve prebiva v Nemčiji,
SL Uradni list Evropske unije C 171/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 2. aprila 2013 – Turbu.com Mobile Phone’s BV, druga stranka v postopku: Staatssecretaris van Financiën

(Zadeva C-164/13)

2013/C 171/38

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Vložnik kasacijske pritožbe: Turbu.com Mobile Phone’s BV

Druga stranka v postopku: Staatssecretaris van Financiën

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali morajo nacionalni organi in sodišča na podlagi prava Evropske unije zavrniti pravico do odbitka vstopnega davka, kadar je na podlagi objektivnih okoliščin ugotovljeno, da je bil davek na dodano vrednost v zvezi z zadevnim blagom utajen in da je davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti, da je sodeloval pri tej utaji, če nacionalno pravo ne določa, da se v takih okoliščinah pravica do odbitka vstopnega davka ne prizna?
(iii)

Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi načela enakega obravnavanja glede „multiplikatorja“ zaradi odvračanja in podalo napačno obrazložitev. Zlasti Splošno sodišče ni upoštevalo meja diskrecije Komisije pri določitvi globe glede na upoštevne okoliščine, s tem da njeno ravnanje omejilo na zgolj matematičen izračun za določitev multipikatorja, ki se uporabi za družbi ENI in Versalis. Poleg tega naj bi Splošno sodišče neupravičeno zahtevalo od Komisije, da zagotovi neposredno sorazmerje med odstotki povečanja globe zaradi odvračanja in prometom podjetja, in ne med multiplikatorji ali med globami, ki so rezultat uporabe multiplikatorjev (multiplicirane globe) in celotnim prometom podjetij.
3.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen in obravnavani spor spada na področje uporabe Uredbe št. 44/2001, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas prosi Sodišče za razlago, ali je v obravnavanem primeru, če člen 31(1) Konvencije CMR in člen 2(1) Uredbe št. 44/2001 nista v nasprotju in če se ugotovi, da sporna razmerja spadajo na področje uporabe Konvencije CMR (specialne konvencije), treba šteti, da se morajo pri ugotavljanju, sodišča katere države so pristojna za obravnavani spor, uporabiti pravila iz člena 31(1) Konvencije CMR, če niso v nasprotju s temeljnimi cilji Uredbe št. 44/2001, ne vodijo do rezultatov, ki so manj ugodni za doseganje nemotenega delovanja notranjega trga, ter so dovolj jasna in natančna.
SL Uradni list Evropske unije C 129/7

Pritožba, ki so jo 26. februarja 2013 Alfier Costruzioni Srl in drugi vložili zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 12. decembra 2012 v zadevi Sacaim SpA in drugi proti Evropski komisiji (T-261/00)

(Zadeva C-95/13 P)

2013/C 129/14

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Pritožnice: Alfier Costruzioni Srl in drugi (zastopniki: A. Vianello, A. Bortoluzzi in A. Veronese, odvetniki)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Italijanska republika, Sacaim SpA in drugi

Predlogi

— Razveljavitev ali sprememba izpodbijanega sklepa in naložitev stroškov Komisiji

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice v utemeljitvi pritožbe navajajo napačno uporabo prava pri uporabi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ po eni strani z vidika obveznosti obrazložitve odločb Komisije na področju državnih pomoči in po drugi strani z vidika porazdelitve dokaznega bremena v zvezi s predpostavkami iz člena 107(1) PDEU.

Splošno sodišče naj s sklepom, ki se izpodbija s to pritožbo, ne bi sledilo ugotovitvam Sodišča v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“ z dne 9. junija 2011, v kateri je potrdilo, da odločba Komisije „mora vsebovati vse potrebne elemente, da jo lahko nacionalni organi izvršijo“. Čeprav odločba ne vsebuje potrebnih elementov, da bi jo nacionalni organi lahko izvršili, naj Splošno sodišče ne bi ugotovilo nobene napake v zvezi z metodo, ki jo je Komisija uporabila v sporni odločbi, iz česar bi izhajala pravna napaka.

Na podlagi načel, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“, mora v postopku povračila pomoči država članica – in torej ne posamezni upravičenec – v vsakem posameznem primeru dokazati obstoj predpostavk iz člena 107(1) PDEU. V obravnavanem primeru pa naj Komisija v izpodbijani odločbi ne bi pojasnila „način“ tega preizkusa; zato naj bi se Italijanska republika, ker naj ne bi imela potrebnih podatkov, da bi v postopku povračila dokazala, ali odobrene ugodnosti upravičencem pomenijo državno pomoč, z zakonom št. 228 z dne 24. decembra 2012 (v členu 1(351) in naslednji) odločila, da prevali dokazno breme v nasprotju s tem, kar je določeno v sodni praksi Unije. Po mnenju italijanskega zakonodajalca bi morala zlasti posamezna podjetja, ki so prejela pomoč, podeljeno v obliki davčnih olajšav, in ne država, dokazati, da zadevne olajšave ne izkrivljajo konkurence, ne vplivajo na trgovino med državami članicami; sicer bi veljala domneva o primernosti dodeljene olajšave, ki lahko izkrivi konkurenco in vpliva na trgovino v Skupnosti. Vse to naj bi bilo v očitnem nasprotju z načeli, ki jih je Sodišče razdelalo v v sodbi „Comitato Venezia vuole vivere“.
SL Uradni list Evropske unije C 141/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 6. marca 2013 – Société Mac GmbH proti Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt

(Zadeva C-108/13)

2013/C 141/27

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Société Mac GmbH

Tožena stranka: Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 34 in 36 Pogodbe o delovanju Evropske unije nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki za izdajo dovoljenja za dajanje v promet z vzporednim uvozom za fitofarmacevtska sredstva med drugim določa pogoj, da je bilo za zadevno sredstvo v državi izvoza v skladu z Direktivo 91/414/EGS (1) izdano dovoljenja za dajanje v promet, in ki tako ne omogoča izdaje dovoljenja za dajanje v promet z vzporednim uvozom za sredstvo, za katero je bilo v državi izvoza izdano dovoljenje za dajanje v promet z vzporednim uvozom in ki je enako sredstvu, za katero je bilo izdano dovoljenje v državi uvoza?

(1) Direktiva Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 11, str. 332).
—

Uniji naj se naloži izplačilo spodaj navedenih zneskov: — za Gérarda Buona (pritožnik št. l) in Jean-Luca Buona (pritožnik št. 2), glede njunih plovil GERARD LUC III in IV, se zahteva znesek 1 523 588,94 EUR — za Rogerja Del Ponte (pritožnik št. 3), glede plovila ROGER CHRISTIAN IV, se zahteva znesek 1 068 600 EUR — za Sergea Antoina Di Rocco (pritožnik št. 4), glede plovila ANNE ANTOINE II, se zahteva znesek 1 094 800 EUR — za Jeana Géralda Lubrana (pritožnik št. 5), glede plovila VILLE D'ARZEW II, se zahteva znesek 855 628,20 EUR — za Jeana Lubrana (pritožnik št. 6) in Jeana Luciena Lubrana (pritožnik št. 7), glede njunih plovil GERALD JEAN III in IV, se zahteva znesek 1 523 588,94 EUR — za Fabricea Marina (pritožnik št. 8) in Roberta Marina (pritožnik št. 9), glede njunega plovila ERIC MARIN, se zahteva znesek 865 784,59 EUR
4.

Ali členi 309, 153, 370 in Priloga X k Direktivi 2006/112 s tem, da državam članicam podeljujejo pravico do izbire glede obdavčenja storitev v povezavi s potovanji zunaj Skupnosti, kršijo splošna načela prava Skupnosti, načelo enakega obravnavanja in načelo sorazmernosti ter predpise o prostem gibanju oseb in prostem pretoku blaga in storitev, med drugim člena 43 in 56 Pogodbe ES?
SL Uradni list Evropske unije C 101/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 27. decembra 2012 – Ehrmann AG proti Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

(Zadeva C-609/12)

2013/C 101/16

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožena stranka in revidentka: Ehrmann AG

Tožeča stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je bilo treba obveznosti opozorila po členu 10(2) Uredbe (ES) št. 1924/2006 (1) spoštovati že leta 2010?

(1) Uredba (ES) št. 1924/2006 Evropskega Parlementa in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL L 404, str. 9) v različici iz Uredbe Komisije (EU) št. 116/2010 z dne 9. februarja 2010 o spremembi Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta glede seznama prehranskih trditev (UL L 37, str. 16).
SL Uradni list Evropske unije C 46/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Winsen (Luhe) (Nemčija) 17. decembra 2012 – Andrea Merten proti ERGO Lebensversicherung AG

(Zadeva C-590/12)

2013/C 46/31

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Winsen (Luhe)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Andrea Merten

Tožena stranka: ERGO Lebensversicherung AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 15(1), prvi stavek, Direktive 90/619/EGS (1) ob upoštevanju člena 31(1) Direktive 92/96/EGS (2), kakor ga spreminjata člen 35 in 36 v povezavi s členom 32 Direktive 2002/83/ES (3), razlagati tako, da nasprotuje določbi – kot je člen 5a(2), četrti stavek, Versicherungsvertragsgesetz (zakon o zavarovalnih pogodbah) v različici Drittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften (tretji zakon za prenos direktiv Sveta Evropskih skupnosti s področja zavarovanja) z dne 21. julija 1994 – v skladu s katero ugasne pravica do odstopa ali ugovora najkasneje eno leto po plačilu prve zavarovalne premije, tudi če zavarovalec ni bil zadostno poučen o pravici do odstopa ali ugovora?

(1) Druga direktiva Sveta 90/619/EGS z dne 8. novembra 1990 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, o določbah za olajšanje učinkovitega uresničevanja svobode opravljanja storitev in o spremembah Direktive 79/267/EGS (druga direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL L 330, str. 50).

(2) Direktiva Sveta 92/96/EGS z dne 10. novembra 1992 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem življenjskem zavarovanju, ki spreminja direktivi 79/267/EGS in 90/619/EGS (tretja direktiva o življenjskem zavarovanju) (UL L 360, str. 1).

(3) Direktiva 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 6, str. 3).
SL Uradni list Evropske unije C 46/16

Pritožba, ki jo je El Corte Inglés, SA vložila 6. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-39/10, El Corte Inglés, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-578/12 P)

2013/C 46/30

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: El Corte Inglés, SA (zastopnika: E. Seijo Veiguela, odvetnica, J.L. Rivas Zurdo, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Emilio Pucci International BV

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 v zadevi T-39/10,

— UUNT naloži plačilo stroškov, ki so nastali družbi El Corte Inglés, SA,

— družbi Emilio Pucci International BV naloži plačilo stroškov, ki so nastali družbi El Corte Inglés, SA.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da obstaja verjetnost zmede (člen 8(1)(b) Uredbe 207/2009 (1)) med prejšnjima znamkama „EMIDIO TUCCI“ in „E. TUCCI“ in sporno prijavo znamke Skupnosti „PUCCI“, za vse navedene proizvode iz razredov 3, 9, 14, 18, 25 in 28, ker je dokazala, da je vse španske znamke resno in dejansko uporabljala, ker za eno znamko (prijava znamke Skupnosti št. 3679528) ta obveznost ne velja in ker so sporni znaki tako podobni, da bi lahko povzročili zmedo. Poleg tega naj bi bili v tej zadevi izpolnjeni tudi pogoji za uporabo člena 8(5) Uredbe 207/2009, ker prejšnja znamka v Španiji v zvezi z modnimi artikli uživa ugled, z uporabo podobnega znaka s strani tretjih oseb pa bi bil za ugled oškodovan ter izkoriščen brez upravičenega razloga.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti

UL L 78, str. 1.
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2009/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju postopkov za oddajo nekaterih naročil gradenj, blaga in storitev, ki jih oddajo naročniki na področju obrambe in varnosti, ter spremembi direktiv 2004/17/ES in 2004/18/ES (1), oziroma da v vsakem primeru o teh ukrepih ni obvestilo Komisije, ni izpolnilo obveznosti iz člena 72(1) navedene direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 26/38

Pritožba, ki jo je Helenska republika vložila 28. novembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 10. oktobra 2012 v zadevi T-158/09, Grčija proti Komisiji

(Zadeva C-547/12 P)

2013/C 26/72

Jezik postopka: grščina

Stranki

Pritožnica: Helenska republika (zastopnika I. Chalkias in Papaïoannou, agenta)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Ugoditev pritožbi in razveljavitev izpodbijane sodbe Splošnega sodišča Evropske unije v delu, kjer je razsodilo, da je Komisija v zadevi 4 Magrizos II, EL./1995/107 grškim organom upravičeno očitala malomarnost glede neizterjave zadevnih zneskov;

— ugoditev prvemu tožbenemu razlogu, s katerim se je predlagala razglasitev ničnosti odločbe Komisije zaradi neizpolnjevanja pogojev za uporabo člena 32 Uredbe št. 1290/2005 in za zahtevek Komisije proti Helenski republiki za plačilo 276 437,86 EUR v isti zadevi;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov Helenske republike.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče Evropske unije je z očitnim izkrivljanjem vsebine dokaznih elementov procesnih aktov napačno razlagalo dejanske okoliščine v zadevi 4 Magrizos II, EL./1995/107 in napačno ugotovilo, da so bili v tej zadevi izpolnjeni pogoji za uporabo člena 32 Uredbe št. 1290/2005 in za zahtevek Komisije proti Helenski republiki za plačilo 276 347,86 EUR.
SL Uradni list Evropske unije C 26/32

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalska) 12. novembra 2012 – Joaquim Fernando Macedo Maia in drugi proti Fundo de Garantia Salarial, IP

(Zadeva C-511/12)

2013/C 26/60

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Central Administrativo Norte

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožniki: Joaquim Fernando Macedo Maia, António Pereira Teixeira, António Joaquim Moreira David, Joaquim Albino Moreira David

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Fundo de Garantia Salarial, IP

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pravo Unije s konkretnega področja jamstva za terjatve iz delovnega razmerja v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca – zlasti člena 4 in 10 Direktive 80/987/EGS (1) – razlagati tako, da nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki jamči samo za tiste terjatve, ki so zapadle v obdobju šestih mesecev pred vložitvijo predloga za začetek insolvenčnega postopka nad delodajalcem, tudi kadar so delavci vložili tožbo zoper delodajalca pri Tribunal de Trabalho (delovno sodišče), da bi dosegli sodno določitev višine dolgovanega zneska in njegovo prisilno izterjavo?

(1) Direktiva Sveta z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (80/987/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 217).
SL Uradni list Evropske unije C 399/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Cosenza (Italija) 19. oktobra 2012 – CCIAA di Cosenza proti Fallimento CIESSE SRL

(Zadeva C-468/12)

2012/C 399/24

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Cosenza

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura (CCIAA) di Cosenza

Tožena stranka: Fallimento CIESSE SRL

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je italijanska ureditev o načinih izračuna letne dajatve, ki jo morajo plačati vsi subjekti, ki opravljajo gospodarsko dejavnost, v delu, v katerem določa, da enoosebna podjetja plačajo letno dajatev v pavšalnem znesku (200 EUR, če so vpisana v splošni del, in 88 EUR, če so vpisana v posebni del), da kmetijske družbe civilnega prava plačajo letno dajatev v pavšalnem znesku 100 EUR (poleg 20 EUR za vsako lokalno enoto), da lokalne enote in/ali podružnice s sedežem v tujini plačajo pavšalni znesek 110 EUR, da družbe civilnega prava, ki niso kmetijske družbe, plačajo pavšalni znesek 200 EUR, da odvetniške družbe plačajo pavšalni znesek 200 EUR, medtem ko drugi večosebni gospodarski subjekti (družbe, konzorciji itd.) plačajo „dajatve, prilagojene prometu v predhodnem letu“ (pri čemer ta znesek ne sme presegati 40 000,00 EUR), v nasprotju s členom 5 Direktive 2008/7/ES (1) z dne 12. februarja 2008, ker je z njo za izvajanje podjetniške dejavnosti, ki jo opravlja kapitalska družba (v smislu kot izhaja iz zgoraj navedene direktive Skupnosti), naloženo bistveno večje breme kot pa za izvajanje dejavnosti, ki jo opravlja samostojni podjetnik?

(1) Direktiva Sveta 2008/7/ES z dne 12. februarja 2008 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 46, str. 11)
1.

Ali je treba člen 34 Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da prepoveduje nacionalne predpise, ki določajo, da morajo biti, če so namenjeni prodaji na trgu države članice Evropske unije, izdelki iz zlata, ki so bili uvoženi iz druge države članice in ki se lahko dajo na trg te države članice (izvoza), žigosani z označbo neodvisnega urada za preskus, ki ga je pooblastila država članica, ta označba pa potrjuje, da je ta urad izdelek preskusil, in vsebuje podatek, ki je razumljiv potrošnikom države članice uvoza glede standardne stopnje čistine izdelka, če ta podatek glede standardne stopnje čistine vsebuje ločena in dodatna označba ali znak, ki je odtisnjen na istem izdelku iz zlata?