SL Uradni list Evropske unije C 13/9

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. novembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de commerce de Bourges – Francija) – Lidl SNC proti Vierzon Distribution SA

(Zadeva C-159/09) (1)

(Direktivi 84/450/EGS in 97/55/ES - Pogoji za dovoljenost primerjalnega oglaševanja - Primerjava cen, ki se nanaša na izbor živilskih izdelkov, ki jih tržita konkurenčni verigi trgovin - Blago, ki zadovoljuje iste potrebe ali ima enak namen - Zavajajoč oglas - Primerjava preverljivih značilnosti)

2011/C 13/13

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de commerce de Bourges

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Lidl SNC

Tožena stranka: Vierzon Distribution SA

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de commerce de Bourges – Razlaga člena 3a Direktive Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju (UL L 250, str. 17), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/55/ES z dne 6. oktobra 1997 (UL L 290, str. 18) – Pogoji za dovoljenost primerjalnega oglaševanja – Primerjava cen, ki jih uporablja konkurenčna veriga trgovin – Blago, ki zadovoljuje iste potrebe oziroma ima enak namen

Izrek

Točko (b) odstavka 1 člena 3a Direktive Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/55/ES z dne 6. oktobra 1997, je treba razlagati tako, da zgolj okoliščina, da se živilski izdelki na ravni njihovega uživanja in zadovoljstva, ki ga dajejo potrošniku, razlikujejo glede na različne okoliščine in kraj njihove proizvodnje, njihove sestavine in identiteto proizvajalca, ne more izključiti, da bi primerjava takih izdelkov lahko izpolnjevala zahtevo, zapisano v navedeni določbi, da morajo v bistvu zadovoljiti iste potrebe oziroma imeti enak namen, se pravi, da so medsebojno zadostno zamenljivi.

Točko (a) odstavka 1 člena 3a Direktive 84/450, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/55/ES, je treba razlagati tako, da je reklamni oglas, kot je ta v postopku v glavni stvari, lahko zavajajoč, zlasti:

— če je ugotovljeno – glede na vse upoštevne okoliščine obravnavanega primera in zlasti glede na podatke ali izpustitev v tem oglasu – da se lahko precej potrošnikov, na katere je naslovljen, odloči za nakup v zmotnem prepričanju, da je izbor izdelkov, ki ga je sestavil oglaševalec, reprezentativen za splošno raven oglaševalčevih cen glede na splošno raven konkurentovih cen in da bodo zato več prihranili, kot obljublja navedeni oglas, če bodo redno nakupovali izdelke tekoče potrošnje pri oglaševalcu, kot pa če jih bodo nakupovali pri navedenem konkurentu, ali tudi v zmotnem prepričanju, da so vsi izdelki oglaševalca cenejši od izdelkov njegovega konkurenta, ali

— če je ugotovljeno, da so bili za primerjavo, sestavljeno izključno z vidika cene, izbrani živilski izdelki, ki so v resnici tako objektivno drugačni, da znatno vplivajo na izbiro povprečnega potrošnika, ne da bi bile navedene razlike razvidne iz zadevnega oglasa.

Točko (c) odstavka 1 člena 3a Direktive 84/450, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/55/ES, je treba razlagati tako, da pogoj preverljivosti, ki ga določa navedena določba, glede oglasa, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki primerja cene dveh izborov blaga, zahteva, da je zadevno blago mogoče prepoznati na podlagi podatkov, ki jih vsebuje navedeni oglas.

(1) UL C 180, 01.08.2009.