SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
SODBA SODIŠČA (drugi senat) 
z dne 30. junija 2005 * 
V zadevi C-295/03 P, 
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča z dne 2. julija 2003, 
Alessandrini Srl, s sedežem v Trevisu (Italija), 
Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc. s sedežem v Brescii (Italija), 
Arpigi SpA, s sedežem v Padovi (Italija), 
Bestfruit Srl, s sedežem v Milanu (Italija), 
* Jezik postopka: italijanščina. 
I - 5700 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
Co-Frutta SpA, s sedežem v Padovi, 
Co-Frutta Soc, coop, arl, s sedežem v Padovi, 
Dal Bello Sife Srl, s sedežem v Padovi, 
Frigofrutta Srl, s sedežem v Palermu (Italija), 
Garletti Snc, s sedežem v Bergamu (Italija), 
London Fruit Ltd, s sedežem v Londonu (Združeno kraljestvo), 
ki jih zastopata W. Viscardini Dona in G. Dona, odvetnika, s prebivališčem v 
Luxembourgu, 
pritožniki, 
I - 5701 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
druga stranka v postopku je 
Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata C. Cattabriga in L. Visaggio, 
zastopnika, ob sodelovanju A. Dal Ferra, avvocato, s prebivališčem v Luxembourgu, 
tožena stranka na prvi stopnji, 
SODIŠČE (drugi senat), 
v sestavi, C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann, R. Schintgen 
(poročevalec), G. Arestis in J. Klučka, sodniki 
generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, 
sodna tajnica: M. Ferreira, glavna administratorka, 
na podlagi pisnega postopka in javne obravnave z dne 24. februarja 2005, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na javni obravnavi 
12. aprila 2005 
I - 5702 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Alessandrini Srl, Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, Arpigi SpA, Bestfruit Srl, Co-
Frutta SpA, Co-Frutta Soc. coop, arl, Dal Bello Sife Srl, Frigofrutta Srl, Garletti Snc 
in London Fruit Ltd s pritožbo predlagajo razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje z 
dne 10. aprila 2003 v združenih zadevah Alessandrini in drugi proti Komisiji 
(T-93/00 in T-46/01, Recueil, str. 11-1635, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s 
katero je Sodišče zavrnilo njihovo tožbo za razveljavitev dopisa Komisije št. 02418 z 
dne 26. januarja 2000 in za nadomestilo škode, ki je nastala s tem dopisom (zadeva 
T-93/00), ter tudi za razveljavitev dopisa AGR 030905 Komisije z dne 8. decem­
bra 2000 in za nadomestilo škode, ki je nastala s tem dopisom (zadeva T-46/01). 
Pravni okvir 
Uredba (EGS) št. 404/93 
2 Uredba Sveta (EGS) št. 404/93 z dne 13. februarja 1993 o skupni ureditvi trga za 
banane (UL L 47, str. 1) je pod naslovom IV s 1. julijem 1993 namesto različnih 
nacionalnih režimov vzpostavila enotni režim v trgovini s tretjimi državami. Uvedla 
je razlikovanje med „bananami iz Skupnosti", pridelanimi v Skupnosti, in „bananami 
I - 5703 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
iz tretjih držav", ki niso afriške, karibske ali pacifiške države (v nadaljevanju: 
države AKP), „tradicionalnimi bananami iz AKP" in „netradicionalnimi bananami iz 
AKP". Tradicionalne banane iz AKP in netradicionalne banane iz AKP (v 
nadaljevanju: banane AKP), so ustrezale količini banan, ki so jih izvozile 
države AKP in niso oziroma so presegle tradicionalno izvožene količine vsake od 
teh držav, določene v prilogi te uredbe. 
3 V skladu s členom 17, prvi pododstavek, Uredbe št 404/93 je treba za vsak uvoz 
banan v Skupnost predložiti uvozno dovoljenje, ki ga izda država članica na zahtevo 
katere koli vpletene stranke, ne glede na njen sedež v Skupnosti ter ne glede na 
posebne pogoje za izvajanje členov 18 in 19. 
4 Člen 18(1) te uredbe je predvideval, da se vsako leto za uvoz banan iz tretjih držav in 
netradicionalnih banan iz AKP odpre carinska kvota za dva milijona ton banan (neto 
teža). V okviru carinske kvote naj bi se za uvoz banan iz tretjih držav plačevalo 
carino v višini 100 ekujev na tono, netradicionalne banane iz AKP pa bi se uvažalo 
brez carine. Člen 18(2) je določal, da se za uvoze zunaj kvote za netradicionalne 
banane iz AKP in tretjih držav plača 750 oziroma 850 ekujev na tono. 
5 Na podlagi člena 19(1) te uredbe se je odprla carinska kvota v obsegu 66,5 % za 
kategorijo uvoznikov, ki so prodajali banane iz tretjih držav in/ali netradicionalne 
banane iz AKP (kategorija A), 30 % za kategorijo uvoznikov, ki so prodajali banane iz 
I - 5704 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
Skupnosti in/ali tradicionalne banane iz AKP (kategorija B) in 3,5 % za kategorijo 
uvoznikov s sedežem v Skupnosti, ki so leta 1992 začeli trgovati z bananami, ki niso 
bile pridelane v Skupnosti, in/ali s tradicionalnimi bananami iz AKP (kategorija C). 
6 Člen 19(2), prva poved, Uredbe št 404/93 določa: 
„Na podlagi ločenih izračunov za vsako kategorijo uvoznikov iz točk a) in b) 
odstavka 1 vsak uvoznik pridobi uvozna dovoljenja na podlagi povprečnih količin 
banan, ki jih je prodal v zadnjih treh letih, za katera so na voljo podatki." 
Uredba (EGS) št 1442/93 
7 Komisija je 10. junija 1993 sprejela Uredbo (EGS) št. 1442/93 z izvedbenimi 
določbami za uvozni režim banan v Skupnost (UL L 142, str. 6, v nadaljevanju: režim 
iz leta 1993). Ta režim je bil v veljavi do 31. decembra 1998. 
8 V skladu s členom 5(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 1442/93 so morali pristojni 
organi držav članic za vsakega v njej registriranega uvoznika iz kategorij A in B vsako 
leto izračunati povprečno prodano količino v triletnem obdobju, ki se je zaključilo v 
I - 5705 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
letu pred letom, za katero se je odprla kvota, in v skladu s členom 3(1) te uredbe 
razčleniti po naravi dejavnosti, ki jih je izvajal uvoznik. Tako izračunano povprečje je 
bilo poimenovano „referenčna količina". 
9 Člen 14(2) Uredbe št. 1442/93, kot je bil spremenjen z Uredbo Komisije št. 2444/94 z 
dne 10. oktobra 1994 (UL L 261, str. 3), je določal: 
„Vloge za uvozna dovoljenja se vloži pri pristojnih organih vsake države članice v 
prvih sedmih dneh zadnjega meseca četrtletja, ki sledi četrtletju, v katerem so bila 
dovoljenja razdeljena." 
Uredba (ES) št. 1637/98 
10 Uredba Sveta (ES) št. 1637/98 z dne 20. julija 1998 o spremembi Uredbe (EGS) 
št. 404/93 o skupni ureditvi trga za banane (UL L 210, str. 28) je povzročila 
pomembne spremembe v zvezi z organizacijo skupnega trga v sektorju banan, z 
učinkom od 1. januarja 1999. Te spremembe zadevajo še posebej člene od 16 do 20 
Uredbe št. 404/93 iz naslova IV „Trgovina s tretjimi državami". 
11 Člen 18(1) Uredbe št. 404/93, spremenjene z Uredbo št. 1637/98 (v nadaljevanju: 
Uredba št. 404/93), je predvideval, da se vsako leto za uvoz banan iz tretjih držav in 
I - 5706 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
netradicionalnih banan iz AKP odpre carinska kvota za 2,2 milijona ton banan (neto 
teža). V okviru te carinske kvote se je za uvoz banan iz tretjih držav morala plačevati 
carina v višini 75 ekujev na tono, netradicionalne banane iz AKP pa se je uvažalo 
brez carine. 
12 Člen 18(2) Uredbe št. 404/93 je predvideval, da se vsako leto odpre dodatne carinske 
kvote za 353.000 ton (neto teža) za uvoz banan iz tretjih držav in netradicionalnih 
banan iz AKP. V okviru te uvozne kvote je bila za uvoz banan iz tretjih držav 
uvedena carina v višini 75 ekujev na tono, netradicionalne banane iz AKP pa se je 
uvažalo brez carine. 
13 V členu 19(1), prvi stavek, Uredbe št. 404/93 je navedeno: 
„Za upravljanje carinske kvote, v skladu s členom 18(1) in (2), kot tudi za uvoz 
tradicionalnih banan AKP se postopa po metodi tradicionalnih trgovinskih tokov 
(po metodi ,tradicionalni/novi pritoki')." 
14 V skladu s členom 20(d) in (e) Uredbe št. 404/93 je Komisija pooblaščena za sprejetje 
izvedbenih določb za upravljanje carinskih kvot, navedenih v členu 18 Uredbe, v 
skladu s postopkom upravnega odbora za banane, določenem v členu 27 iste uredbe, 
k tem izvedbenim določbam spadajo zlasti „posebej potrebni ukrepi za prehod z 
I - 5707 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
uvoznega režima, ki je veljavi od 1. julija 1993, k sedanjemu režimu v skladu z [...] 
naslova IV [Uredbe št. 404/93]" in „posebni ukrepi za upoštevanje obveznosti, ki 
izhajajo iz sporazumov, ki jih je sklenila Skupnost v skladu s členom [300 ES]". 
Uredba (ES) št 2362/98 
15 Komisija je 28. oktobra 1998 sprejela Uredbo (ES) št. 2362/98 o spremembi Uredbe 
št. 404/93 o skupni ureditvi trga za banane (UL L 293, str. 32). Na podlagi člena 31 
Uredbe št. 2362/98 je bila razveljavljena Uredba št. 1442/93, z učinkom od 
1. januarja 1999. Nove določbe glede upravljanja uvoznih dovoljenj v okviru 
carinskih kvot so v naslovih I, II in IV Uredbe št. 2362/98 (v nadaljevanju: režim iz 
leta 1999). 
16 Med režimoma iz leta 1993 in 1999 obstajajo te razlike: 
— režim iz leta 1999 ne razlikuje med dejavnostmi, ki jih izvajajo gospodarski 
subjekti; 
— upošteva količino uvoženih banan; 
I - 5708 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
— poveča carinsko kvoto in delež, dodeljen novim gospodarskim subjektom; 
— pri upravljanju uvoznih dovoljenj, v skladu z režimom iz leta 1999, se ne 
upošteva izvora banan (države AKP in tretje države). 
17 Člen 2 Uredbe št. 2362/98 med drugim določa, da se carinske kvote, v skladu s 
členom 18(1) in (2) Uredbe št. 404/93, in tradicionalne banane iz AKP, v smislu člena 
16 Uredbe št. 404/93, razdeli: 
— 92 % tradicionalnim uvoznikom, kot so opredeljeni v členu 3 Uredbe 
št. 2362/98; 
— 8 % novim uvoznikom, kot so opredeljeni v členu 7. 
18 V skladu s členom 4(1) Uredbe št. 2362/98 se vsakemu tradicionalnemu uvozniku na 
trgu, registriranem v državi članici, za vsako leto in za vsa porekla iz Priloge I k tej 
I - 5709 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
uredbi dodeli enotno referenčno količino na podlagi količin banan, ki jih je dejansko 
uvozil v referenčnem obdobju. V skladu s členom 4(2) te uredbe za uvoz, ki je bil 
opravljen leta 1999, so referenčno obdobje leta 1994, 1995 in 1996. 
19 Člen 6(1) Uredbe št. 2362/98 določa, da „najkasneje do 30. septembra vsakega leta 
pristojni organ po potrebnih pregledih in preverjanju v skladu s členi 3, 4 in 5 določi 
enotno, začasno referenčno količino za vsakega tradicionalnega uvoznika na podlagi 
povprečnih količin banan, ki jih je v referenčnem obdobju dejansko uvozil iz držav, 
naštetih v Prilogi I". Referenčne količine temeljijo na triletnem povprečju, tudi če 
uvoznik del tega obdobja ni uvažal banan. V skladu s členom 6(2) Uredbe št. 2362/98 
pristojni organi sporočijo Komisiji seznam tradicionalnih uvoznikov, ki so jih 
registrirali in skupno začasno referenčno količino, ki so jo določili. 
20 Pravila za izdajo uvoznih dovoljenj urejajo členi od 14 do 22 Uredbe št. 2362/98. 
21 Člen 14(1) iste uredbe določa, da se „za namene izdajanja uvoznih dovoljenj [...] 
lahko za prva tri četrtletja v letu določi indikativno količino, izraženo z istim 
odstotkom razpoložljivih količin po posameznih poreklih, kot je navedena v 
Prilogi I". 
I - 5710 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
22 V skladu s členom 15(1) te uredbe „se zahteve za uvozno dovoljenje vloži pri 
pristojnem organu države članice, v kateri je uvoznik registriran, v prvih sedmih 
dneh meseca pred četrtletjem, za katerega se izdaja dovoljenja". 
23 Člen 17 te uredbe določa, „če za določeno četrtletje in za eno ali več porekel iz 
Priloge I zaprošene količine bistveno prekoračijo indikativno količino, določeno v 
skladu s 14. členom, ali prekoračijo razpoložljive količine, se določi enoten odstotek 
za zmanjšanje zaprošenih količin". 
24 V členu 18 Uredbe št. 2362/98 je navedeno: 
„1. Če se za eno ali več porekel določi odstotek zmanjšanja v skladu s 17. členom, 
lahko uvozniki, ki so zaprosili za uvozna dovoljenja za to poreklo/ta porekla: 
a) odpovejo uporabo dovoljenja tako, da to sporočijo ustreznemu organu za izdajo 
dovoljenja v 10 delovnih dneh od objave uredbe, ki določa odstotek zmanjšanja, 
nakar se garancija za dovoljenja takoj sprosti; ali 
I - 5711 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
b) vložijo eno ali več novih zahtev za dovoljenje za porekla, za katera je Komisija 
objavila, da so še na voljo količine, do višine, ki je enaka ali manjša od prvotno 
zaprošene količine, za katero niso dobili dovoljenja. Takšne zahteve se vloži v 
roku iz točke a) in zanje veljajo vsi pogoji, ki sicer veljajo za zahteve za 
dovoljenja. 
2. Komisija tako določi količine za vsako od teh porekel, za katere se lahko izda 
dovoljenja." 
25 Člen 19(1), prvi pododstavek, te uredbe določa, da „pristojni organ izda uvozna 
dovoljenja za naslednje četrtletje najkasneje do 23. dne zadnjega meseca tekočega 
četrtletja". 
26 V členu 20(1) te uredbe je določeno: 
„Neporabljene količine po določenem dovoljenju se na zahtevo lahko ponovno 
dodeli istemu uvozniku - bodisi imetniku ali prejemniku dovoljenja - za uporabo v 
naslednjem četrtletju, vendar samo v letu izdaje prvotnega dovoljenja. Garancijo se 
zadrži sorazmerno deležu neporabljenih količin." 
I - 5712 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
27 Naslov V Uredbe št. 2362/98 vsebuje nekatere prehodne določbe za leto 1999. V 
skladu s členom 28(1) te uredbe morajo uvozniki svoje zahteve za registracijo za 
leto 1999 vložiti najkasneje do 13. novembra 1998. Zahteve tradicionalnih uvoznikov 
morajo vsebovati skupno količino banan, ki so jih dejansko uvozili v vsakem letu 
referenčnega obdobja od leta 1994 do leta 1996, ter serijske številke uvoznih 
dovoljenj in delov dovoljenj, ki so jih uporabili pri tem uvozu, kot tudi dokazila o 
plačilu carine. 
28 V Prilogi I k Uredbi št. 2362/98 je določena razdelitev carinskih kvot iz člena 18(1) 
in (2) Uredbe št. 404/93 in tudi tradicionalna količina AKP (857.000 ton). 
Uredba (ES) št. 250/2000 
29 Namen Uredbe Komisije (ES) št. 250/2000 z dne 1. februarja 2000 o uvozu banan v 
okviru carinskih kvot in tradicionalnih banan iz AKP ter tudi določitvi carinskih 
kvot za drugo četrtletje leta 2000 (UL L 26, str. 6), kot izhaja tudi iz njenega prvega 
člena, je „zagotoviti neprekinjeno oskrbo trga Skupnosti in neprekinjeno trgovanje", 
I - 5713 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
v pričakovanju sprememb uvoznega režima za banane v Skupnosti, s tem da se 
določbe Uredbe št. 2362/98 uporabi še posebno za tradicionalne uvoznike, ki so bili 
registrirani leta 1999, v skladu s členom 5 te uredbe. 
Uredba (ES) 216/2001 
30 Svet Evropske unije je 29. januarja 2001 sprejel Uredbo (ES) št. 216/2001 o 
spremembi Uredbe št. 404/93 o skupni ureditvi trga za banane (UL L 31, str. 2). Člen 
1(1) Uredbe št. 216/2001 spreminja člene od 16 do 20 Uredbe št. 404/93. 
31 Izvedbene določbe k naslovu IV Uredbe št. 404/93, kot je bila spremenjena, določa 
Uredba Komisije (ES) št. 896/2001 z dne 7. maja 2001 z izvedbenimi določbami k 
Uredbi št. 404/93 o režimu za uvoz banan v Skupnost (UL L 126, str. 6). V skladu s 
členom 32(2) Uredbe št. 896/2001 so te v veljavi od 1. julija 2001. 
Dejansko stanje 
32 Povzetek dejanskega stanja v izpodbijani odločbi: 
„29 Tožeče stranke so uvoznice banan latinskoameriškega izvora. Pri pristojnih 
nacionalnih oblasteh so registrirane kot tradicionalni uvozniki (v Italiji, London 
I - 5714 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
Fruit Ltd pa v Združenem kraljestvu), pri njih pa so tudi pridobile individualne 
začasne individualne referenčne količine za leto 1999. Tako so lahko pridobile 
uvozna dovoljenja za banane iz tretjih držav za prva tri četrtletja leta 1999. 
30 Dejansko stanje zadeve T-93/00 se nanaša na četrto četrtletje leta 1999. Tožeče 
stranke so za to četrtletje pri pristojnih nacionalnih organih vložile zahteve za 
preostanek njihovih individualnih začasnih referenčnih količin. Njihovim 
zahtevam je bilo ugodeno v mejah razpoložljivih količin za uvoz banan iz 
tretjih držav, objavljenih v Prilogi k Uredbi Komisije (ES) št. 1824/1999 z dne 
20. avgusta 1999, ki spreminja Uredbo (ES) št. 1623/1999 o določitvi uvoznih 
količin banan v Skupnost za četrto četrtletje leta 1999, v okviru carinskih kvot in 
količine tradicionalnih banan iz AKP (UL L 221, str. 6). 
31 Za del teh zahtev, ki se jim ni dalo ugoditi, so tožeče stranke imele možnost 
zaprositi še za uvozna dovoljenja za 308.978,252 tone tradicionalnih banan iz 
AKP, količino, določeno z Uredbo Komisije (ES) št. 1998/1999 z dne 
17. septembra 1999 o dodelitvi uvoznih dovoljenj za banane v okviru carinskih 
kvot in tradicionalnih banan iz AKP za četrto četrtletje leta 1999 in za vložitev 
novih zahtev (UL L 247, str. 10). Prav tako so zaprosile za uvozna dovoljenja za 
banane AKP v okviru preostalih količin, s katerimi so lahko razpolagale v skladu 
s členom 18(1) Uredbe št. 2362/98. Uvozna dovoljenja za preostale količine 
njihovih vsakokratnih referenčnih količin so bila razdeljena tako: 
Alessandrini Srl KG 2050 
Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc KG 1859 
I - 5715 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
Arpigi SpA KG 757 
Bestfruit Srl KG 2637 
Co-Frutta SpA KG 209392 
Co-Frutta Soc. coop. ari KG 30.207 
Dal Bello Sife Srl KG 1533 
Frigofrutta Srl KG 2990 
Garletti Snc KG 4419 
London Fruit Ltd KG 286.004. 
32 Pristojni nacionalni organi so 13. oktobra 1999 tožečim strankam dodelili 
uvozna dovoljenja za banane iz AKP za vso količino, zaprošeno na ta način. 
33 Kljub ponovnim poskusom tožečim strankam ni uspelo, da bi si priskrbele 
banane AKP. 
34 Zaradi takšnega položaja so tožeče stranke 18. novembra 1999, ob sklicevanju 
na člen 232 ES, Komisijo pozvale, naj: 
— sprejme potrebne ukrepe, da bi lahko dovoljenja za četrto četrtletje za uvoz 
iz držav AKP uporabile za uvoz banan iz latinskoameriških ali tretjih držav; 
I - 5716 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
— v vsakem primeru odredi, naj se sprostijo zagotovila glede zadevnih 
dovoljenj, ki jih niso uporabili, kajti njihove neuporabe naj se ne bi pripisalo 
njihovim imetnikom. 
35 Potem ko tožeče stranke na ta poziv niso dobile odgovora, so po telefaksu 
22. decembra 1999 Komisijo opozorile na to, da naj zadevna dovoljenja 
7. januarja 2000 ne bi bila več veljavna, in jo pozvale, naj zavzame stališče glede 
njihovih zahtev. 
36 Komisija je 26. januarja 2000 z dopisom št. 02418 [...] zastopniku tožečih strank 
odgovorila tako: 
,V vašem dopisu z dne 22. decembra 1999 ste se sklicevali na težave, s katerimi 
so se soočali nekateri uvozniki pri uporabi uvoznih dovoljenj za banane, ki so 
bila dodeljena v okviru četrtega četrtletja leta 1999 za uvoz banan iz držav AKP. 
I - 5717 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
Najprej je treba ugotoviti, da gre za težave poslovne narave, ki zadevajo 
dejavnosti gospodarskih subjektov. Dejansko gre pri tem problemu za iskanje 
poslovnih partnerjev za nakup in transport določenih proizvodov, v tem 
primeru zlasti banan iz držav AKP. Čeprav vaši klienti žal niso mogli skleniti 
pogodb o dobavi banan AKP, je to del gospodarskega tveganja, ki ga običajno 
nosijo gospodarski subjekti. 
Na koncu moramo omeniti, da zadevajo te težave le določene gospodarske 
subjekte, katerih značilnosti niso natančno opredeljene, in da bi pri 
posredovanju Komisije lahko obstajala nevarnost favoriziranja teh uvoznikov 
na škodo drugih, ki so sprejeli tveganja, povezana z izpolnjevanjem njihovih 
pogodbenih obveznosti/ 
37 Glede preostalega so pristojni nacionalni organi obdržali zagotovila tožečih 
strank, potem ko so ocenili, da razlogi tožečih strank za vrnitev teh zagotovil ne 
predstavljajo razloga višje sile; to naj bi bil edini primer, ki omogoča preučitev 
takšnega vračila. 
38 Dejansko stanje zadeve T-46/01 se nanaša na četrto četrtletje leta 2000. Za to 
četrtletje je lahko vsaka od tožečih strank vsakokrat razpolagala s preostankom 
individualne referenčne količine: 
Alessandrini Srl KG 5667 
I - 5718 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc KG 5140 
Arpigi SpA KG 15792 
Bestfruit Srl KG 7290 
Co-Frutta SpA KG 236746 
Co-Frutta Soc. coop, arl KG 80301 
Dal Bello Sife Srl KG 4110 
Frigofrutta Srl KG 8266 
Garletti Snc KG 7329 
London Fruit Ltd KG 324.124. 
39 Ker so zahteve za dovoljenja za banane iz tretjih držav presegle razpoložljive 
količine, je bila z Uredbo Komisije (ES) št. 1971/2000 z dne 18. septembra 2000 
o dodelitvi uvoznih dovoljenj za banane v okviru carinskih kvot in 
tradicionalnih banan iz držav AKP za četrto četrtletje leta 2000 in vložitev 
novih zahtev (UL L 235, str. 10) določena količina še razpoložljivih banan za 
uvoz v četrtem četrtletju leta 2000. V skladu s prilogo te uredbe je bilo mogoče 
dodeliti uvozna dovoljenja za tradicionalne banane iz držav AKP še za 
329787,675 tone. 
40 Tožeče stranke niso zaprosile za uvozna dovoljenja za te banane iz držav AKP. 
I - 5719 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
41 Tožeče stranke so 10. oktobra 2000 ob sklicevanju na člen 232 ES Komisijo 
pozvale, naj v skladu s členom 20(d) Uredbe št 404/93 sprejme ukrepe, ki bi jim 
omogočali, da za četrto četrtletje pridobijo uvozna dovoljenja za banane iz 
tretjih držav za preostanek individualnih referenčnih količin, ki so jim bile 
dodeljene. Podredno so od Komisije zahtevale nadomestilo za izgubljeni 
dobiček, ker sta jim bila onemogočena uvoz in prodaja teh banan. 
42 Z dopisom AGR 030905 z dne 8. decembra 2000 [...], naslovnjenim na 
zastopnika tožečih strank, je Komisija te zahteve zavrnila z naslednjimi 
besedami: 
,V dopisu z dne 10. oktobra 2000 Komisijo obveščate o težavah, s katerimi so se 
soočali nekateri gospodarski subjekti pri iskanju banan, da bi v četrtem četrtletju 
v celoti izkoristili za leto 2000 dodeljene referenčne količine v okviru režima 
uvoznih carinskih kvot. 
Težave, na katere se sklicujete, so v bistvu poslovne narave. Žal moramo 
poudariti, da ureditev Skupnosti Komisiji na tem področju ne daje nobenih 
pristojnosti. Med drugim pripoznavate to okoliščino, ker ugotavljate, da se 
uvozniki, ki nimajo običajnih stikov s pridelovalci banan AKP, soočajo s 
težavami preskrbe teh proizvodov. 
I - 5720 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
Med drugim trdite, da je uvoznikom, ki jih zastopate, onemogočeno, da bi v 
celoti izkoristili dodeljene referenčne količine. 
Pojasniti vam moramo, da so referenčne količine s pravnega vidika le odprte 
možnosti za uvoznike, ki so določene na podlagi prejšnjih dejavnosti 
gospodarskih subjektov, v skladu z ureditvijo Skupnosti, in dajejo interesentom 
le pravico, da zaprosijo za uvozna dovoljenja za izvajanje svojih poslovnih 
dejavnosti, glede katerih so se dogovorili z dobavitelji iz držav pridelovalk. 
Na koncu moramo dodati, da se težave, na katere se sklicujete, na podlagi 
informacij, ki ste jih posredovali Komisiji, ne zdijo ,prehodnega značaja', v 
smislu, da temeljijo na prehodu iz režima iz leta 1999 na režim, ki velja od tega 
datuma dalje. Določba člena 20(d) Uredbe št. 404/93 Komisiji posledično ne 
dovoljuje sprejetja specifičnih ukrepov, ki jih zahtevate/" 
Postopek pred Sodiščem prve stopnje in izpodbijana sodba 
33 Pritožnice [tožeče stranke v postopku pred Sodiščem prve stopnje] so v sodnem 
tajništvu Sodišča prve stopnje 19. aprila 2000 in 1. marca 2001 vložile tožbi za 
razveljavitev dopisov z dne 26. januarja 2000 in 8. decembra 2000 (v nadaljevanju: 
izpodbijana dopisa) ter tudi za nadomestilo škode, ki so jo domnevno utrpele. 
I - 5721 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
34 Predsednik petega senata Sodišča prve stopnje je z odredbo z dne 15. oktobra 2002 
zadevi T-93/00 in T-46/01 združil za ustni postopek in zaradi njune medsebojne 
povezanosti. 
35 V utemeljitev tožbe so pritožnice navedle tri tožbene razloge v zvezi z nezakonitostjo 
Uredbe št. 2362/98, in sicer, prvič, kršitev Uredbe št. 404/93, drugič, pravice do 
lastnine in načela gospodarske svobode, ter tretjič, načela nediskriminacije. Poleg 
tega so navedle četrti tožbeni razlog kršitve člena 20(d) Uredbe št. 404/93. 
36 V točkah od 76 do 81 izpodbijane sodbe je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni 
razlog nezakonitosti Uredbe št. 2362/98, ker tožeče stranke niso dokazale obstoja 
neposredne pravne zveze med spornimi dopisi ter določbami uredbe, na katere 
nezakonitost so se sklicevale v postopku z ugovorom. 
37 Glede tožbenega razloga kršitve člena 20(d) Uredbe št. 404/93 je Sodišče prve 
stopnje v točkah od 85 do 96 izpodbijane sodbe odločilo, da Komisija ni prekoračila 
meja pristojnosti presoje, ker ni ugodila zahtevam tožečih strank za sprejetje 
ukrepov za odpravo težav, na podlagi te določbe, s katerimi so se soočale zaradi 
prehoda iz režima iz leta 1993 na režim iz leta 1999. 
I - 5722 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
38 Posledično so bili predlogi za razveljavitev, ki so jih podale tožeče stranke v zadevah 
T-93/00 in T-46/01, zavrnjeni. 
39 Glede zahtev za nadomestilo škode, ki so ji domnevno utrpele tožeče stranke, je 
Sodišče prve stopnje razsodilo: 
„106 V skladu z ustaljeno sodno prakso nepogodbena odgovornost Skupnosti 
predvideva, da obstaja dejansko stanje, katerega značilnost je nezakonitost 
ravnanja institucij Skupnosti, obstoj škode ter obstoj vzročne zveze med 
ravnanjem in uveljavljano škodo (sodba Sodišča z dne 17. maja 1990 v zadevi 
Sonito in drugi proti Komisiji, C-87/89, Recueil, str. 1-1981, točka 16, in 
sodba Sodišča prve stopnje z dne 29. oktobra 1998 v zadevi TEAM proti 
Komisiji, T-13/96, Recueil, str. 11-4073, točka 68). 
107 Kolikor eden od treh pogojev za obstoj nepogodbene odgovornosti 
Skupnosti ni izpolnjen, je treba tožbo v celoti zavrniti, ne da bi bilo treba 
preizkusiti ostale pogoje (sodba Sodišča z dne 15. septembra 1994 v zadevi 
KYDEP proti Svetu in Komisiji, C-146/91, Recueil, str. 1-4199, točka 81). 
108 V tem primeru je treba ugotoviti, da ni izpolnjen pogoj obstoja vzročne 
zveze. V zadevi T-93/00 je vzrok domnevne škode ta, da tožeče stranke niso 
mogle najti dobaviteljev, ki bi jim v četrtem četrtletju leta 1999 lahko 
I - 5723 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
dobavili banane AKP. Glede zadeve T-46/01 izhaja izgubljeni dobiček, na 
kateri se sklicujejo tožeče stranke, neposredno iz njihove pomanjkljive 
skrbnosti. Tožeče stranke niso poskušale pridobiti uvoznih dovoljenj za 
banane AKP za četrto četrtletje leta 2000, ob pogojih, določenih v Uredbi 
št 1971/2000, takoj ko je bila količina za banane iz tretjih držav izčrpana. Po 
drugi strani se kljub težavam, s katerimi so se soočale v četrtem četrtletju 
leta 1999, leta 2000 niso potrudile vzpostaviti stikov z dobavitelji banan, da 
bi si jih priskrbele za četrto četrtletje. 
109 Ker ni izpolnjen eden od pogojev za nepogodbeno odgovornost Skupnosti, je 
treba zavrniti zahteve za nadomestilo škode v zadevah T-93/00 in T-46/01." 
Pritožba 
40 Pritožnice Sodišču predlagajo, naj: 
— delno razveljavi izpodbijano sodbo, v delu v katerem so bile z njo zavrnjene 
njihove zahteve za nadomestilo škode, ki so jo domnevno utrpele; 
I - 5724 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
— Komisiji naloži nadomestilo škode, ki so jo utrpele zaradi napake pri razdelitvi 
uvoznih dovoljenj za banane iz tretjih držav; 
— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka pred Sodiščem prve stopnje in 
pritožbenega postopka. 
41 Komisija Sodišču predlaga, naj: 
zavrne pritožbo; 
— podredno, če bo izpodbijana sodba delno razveljavljena, odstopitev zadeve 
Sodišču prve stopnje, da odloči o zahtevi za nadomestilo škode; 
— podpodredno, vsebinsko zavrne to zahtevo, in 
I - 5725 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
— v vsakem primeru tožeči stranki naloži plačilo stroškov pred obema instancama. 
42 V utemeljitev pritožbe tožeče stranke navajajo dva pritožbena razloga. S prvim 
navajajo, da Sodišče prve stopnje ni presodilo pravnih navedb, na katerih so osnovale 
svoje zahteve za nadomestilo škode. Z drugim pritožbenim razlogom Sodišču prve 
stopnje očitajo, da je odločilo glede predlogov, ki so se deloma razlikovali od 
navedenih v njihovi tožbi. 
Pritožba 
Trditve strank 
43 Prvič, pritožnice navajajo, da Sodišče prve stopnje v točki 108 izpodbijane sodbe ni 
pravilno ocenilo, da je vzrok za uveljavljano škodo dejstvo, da niso uspele uvoziti 
banan AKP. 
44 V tožbah naj bi v resnici kritizirale dejstvo, da niso mogle v celoti izkoristiti uvoznih 
dovoljenj, do katerih so bile upravičene na podlagi svojih referenčnih količin, ki naj 
I - 5726 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
bi temeljile izključno na uvozu banan iz tretjih držav. Ta okoliščina naj bi temeljila 
na Uredbi št. 2362/98, ki naj bi samovoljno zapostavljala tradicionalne uvoznike 
banan iz tretjih držav. 
45 Če tožeče stranke sicer soglašajo s presojo Sodišča prve stopnje, da naj ne bi 
obstajala neposredna pravna zveza med Uredbo št. 2362/98 in spornimi dopisi, kot 
je presodilo Sodišče prve stopnje v točki 81 izpodbijane sodbe, zato je treba v okviru 
ničnostne tožbe ugovore zakonitosti zoper navedene dopise razglasiti za nedo­
pustne, vendar naj se očitane nezakonitosti te uredbe napačno ne bi upoštevalo, ko 
je Sodišče prve stopnje preučilo obstoj vzročne zveze med očitanim ravnanjem 
Komisije in uveljavljano škodo. 
46 Drugič, tožeče stranke Sodišču prve stopnje očitajo, da naj bi v točkah 47 in 48 
nesmiselno razložilo predloge tožb, ker je menilo, da v okviru ničnostnih tožb 
zahtevajo nadomestilo škode, nastale zaradi spornih dopisov institucije, čeprav naj bi 
iz teh predlogov jasno izhajalo, da naj bi bil razlog za uveljavljano škodo 
nezakonitost Uredbe št. 2362/98. 
47 Komisija izpodbija dopustnost pritožbe v celoti. Po njenem mnenju so tožeče 
stranke poskušale spremeniti predmet spora pred Sodiščem prve stopnje, tako da bi 
se le zaradi sprejetja Uredbe št. 2362/98 Sodišče moralo neposredno izreči glede 
nepogodbene odgovornosti Komisije. 
I - 5727 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
48 Vendar naj bi iz tožb jasno izhajalo, da uveljavljana škoda niti primarno niti 
izključno ne izhaja iz Uredbe št 2362/98, temveč le iz dejstva, da Komisija ni sprejela 
potrebnih ukrepov za odpravo posledic, ki naj bi jih uporaba te uredbe domnevno 
povzročila tožečim strankam in katerim sprejetje določb na podlagi člena 20(d) 
Uredbe št. 404/93 je bilo zavrnjeno. Z drugimi besedami, tožeče stranke bi dvomile v 
zakonitost Uredbe št. 2362/98 le toliko, kolikor naj bi bila ta po njihovem mnenju 
podlaga spornim dopisom, s katerimi jim je bilo zavrnjeno uveljavljanje prehodnih 
ukrepov. 
49 Po drugi strani Komisija navaja, da so tožeče stranke v zadevi T-93/00 in tudi v 
zadevi T-46/01 zahtevale le, naj Sodišče prve stopnje „Komisiji naloži nadomestilo 
škode v skladu s členoma 235 ES in 288, drugi odstavek, ES", kot izhaja iz točke 2 
predlogov v tožbah obeh omenjenih zadev. Le-te naj ne bi izpodbijali povzetka 
svojih predlogov v poročilu z obravnave v teh zadevah, ki naj bi bilo dobesedno 
prevzeto v izpodbijano sodbo. 
50 Podredno, Komisija meni, da je treba pritožbo zavreči kot neutemeljeno. 
51 Glede prvega pritožbenega razloga Komisija navaja, da niti dodelitev referenčne 
količine niti ustrezna uvozna dovoljenja ne pomenijo, da so v zgoraj navedenih 
I - 5728 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
količinah banane dejansko na razpolago. Individualna referenčna količina uvoznika 
naj bi bila dejansko maksimalna količina, do katere lahko ta med danim letom vlaga 
zahteve za uvozna dovoljenja, da bi izkoristil priznane pravice v okviru carinskih 
kvot, ne da bi vendarle z gotovostjo vedel, ali bo ta količina dejansko na razpolago. 
52 Sodišče prve stopnje naj bi z omejitvijo na preizkus relativnega pogoja glede 
vzročnosti med očitanim ravnanjem Komisije in zatrjevano škodo, v točki 108 
izpodbijane sodbe menilo, da naj bi bil razlog za to, da tožeče stranke niso uvozile 
banan, v težavah poslovne narave najti dobavitelje ali celo v njihovi malomarnosti, 
saj naj se ne bi potrudile poiskati želenih količin banan na trgu, ter ne v ravnanju 
Komisije in zlasti ne v njeni zavrnitvi sprejetja prehodnih ukrepov zaradi spremembe 
uvoznega režima iz leta 1993 v režim iz leta 1999. Tem premislekom, ki se pojavljajo 
tudi v točkah od 88 do 90, 95 in 96 izpodbijane sodbe, se ne bi oporekalo s pritožbo 
in bi bili tako dokončni. V teh okoliščinah naj zatrjevana nezakonitost Uredbe 
št. 2362/98 za presojo zahtev za nadomestilo škode ne bi bila pomembna. 
53 Glede drugega pritožbenega razloga Komisija trdi, da je Sodišče prve stopnje le na 
kratko povzelo predloge tožečih strank, ob upoštevanju celote argumentov, ki so jih 
navedle pisno in ustno. Poudarja, da iz teh argumentov izhaja, da je po mnenju 
tožečih strank vzrok zatrjevane škode v dejstvu, da naj Komisija ne bi sprejela 
ukrepov, ki bi omogočali odpravo posledic uporabe Uredbe št. 2362/98. V tem 
pogledu bi bilo popolnoma normalno, da se vzpostavi povezava med zatrjevano 
škodo in spornimi dopisi. Komisija se prav tako sklicuje na povzetek predlogov iz 
poročila z obravnave, ki naj ga tožeče stranke ne bi nikoli izpodbijale. 
I - 5729 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
54 Če bi Sodišče prve stopnje po mnenju Komisije upoštevalo, da temelji zahteva za 
nadomestilo škode izključno na spornih dopisih, katerih zakonitost je bila poprej 
ugotovljena, ne bi preverilo vzročne zveze, ker bi bila njena odgovornost zaradi 
neobstoja nedopustnega ravnanja v vsakem primeru izključena. 
Presoja Sodišča 
55 Prvi in drugi pritožbeni razlog, ki sta ga navedli tožeči stranki v utemeljitev pritožbe, 
temeljita na očitku, da naj Sodišče prve stopnje ne bi preverilo zakonitosti Uredbe 
št 2362/98, zlasti glede Uredbe št. 404/93, temeljne pravice do lastnine, pravice 
prostega izvajanja gospodarske dejavnosti in načela nediskriminacije. 
56 V teh pogojih je treba navesti, da Sodišče prve stopnje v točki 108 izpodbijane sodbe 
obstoja vzročne zveze med ravnanjem, ki se ga očita Komisiji, in zatrjevano škodo ni 
moglo zavrniti le z ugotovitvijo, da je v zvezi z zadevo T-93/00 vzrok za škodo 
okoliščina, da „tožeče stranke niso mogle najti primernih dobaviteljev za dobavo 
banan AKP med četrtim četrtletjem 1999", in glede zadeve T-46/01, da je škoda 
„nastala neposredno zaradi pomanjkljive skrbnosti" tožečih strank. 
57 Kajti za izključitev vsakršne odgovornosti Komisije bi moralo Sodišče prve stopnje 
preizkusiti, ali zatrjevana škoda zaradi težav, s katerimi so se soočale tožeče stranke, 
I - 5730 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
da bi v celoti izkoristile referenčne količine in uvozna dovoljenja, ne izhaja prav iz 
očitane nezakonitosti Uredbe št. 2362/98, še posebej metode skupnega upravljanja 
carinskih kvot, ki jo je uvedla Komisija, ki bi tako bila vzrok za težave tradicionalnih 
uvoznikov banan iz tretjih držav, ki bi nazadnje morali uvažati banane AKP. 
58 Ta preizkus bi Sodišče prve stopnje moralo izvesti še toliko bolj, ker je bila 
domnevna nezakonitost Uredbe št 2362/98 bistveni element utemeljitve tožb 
tožečih strank, ki so zaradi svojih težav zaradi oskrbe z bananami AKP poskušale 
dokazati obstoj delovanja negativnih učinkov te uredbe na poslovne dejavnosti 
podjetij, ki so tradicionalni uvozniki banan iz tretjih držav. 
59 Sodišče prve stopnje, s tem da ni preizkusilo, ali bi bila zatrjevana nezakonitost 
Uredbe št. 2362/98 lahko vzrok za škodo, ki naj bi nastala pritožnicam, izpodbijane 
sodbe ni utemeljilozadostno, zato jo je treba razveljaviti. 
60 V skladu s členom 61(1), drugi stavek, Statuta Sodišča, lahko Sodišče pri razveljavitvi 
odločitve Sodišča prve stopnje samo dokončno odloči o zadevi, če se o njej lahko 
odloči. V tem primeru je tako. 
I - 5731 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
Utemeljenost 
61 V skladu z ustaljeno sodno prakso je nepogodbena odgovornost Skupnosti, v smislu 
člena 288, drugi odstavek, ES, odvisna od izpolnitve več pogojev: ravnanje, ki se očita 
instituciji Skupnosti, mora biti nezakonito, obstajati mora škoda in vzročna zveza 
med ravnanjem institucij ter nastalo škodo (glej zlasti sodbo z dne 7. maja 1992 v 
združenih zadevah Pesquerias De Bermeo in Naviera Laida proti Komisiji, 0258/90 
in 0259/90, Recueil, str. I-2901, točka 42, ter zgoraj navedeno sodbo KYDEP proti 
Svetu in Komisiji, točka 19). 
62 V tem pogledu je najprej treba preveriti očitek glede nezakonitosti ravnanja, ki se ga 
očita Komisiji. 
63 Kot je bilo navedeno že v točki 55 te sodbe, pritožnice izpodbijajo zakonitost Uredbe 
št. 2362/98 in v utemeljitev zahtev navajajo tri razloge. 
64 S prvim razlogom tožeče stranke ocenjujejo, da je Komisija, s tem da je sprejela 
Uredbo št. 2362/98, prekoračila pristojnosti, ki so ji bile dodeljene z Uredbo 
št. 404/93. 
I - 5732 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
65 Z drugim razlogom navajajo, da dejstvo, da niso mogle v celoti izkoristiti svojih 
referenčnih količin za uvoz banan iz tretjih držav, izhaja izključno iz domnevno 
nezakonite in arbitrarne odločbe Komisije, da poenoti upravljanje carinskih kvot 
tretjih držav in carinskih kvot AKP. S tem naj bi Komisija kršila njihovo temeljno 
pravico do lastnine in proste gospodarske pobude. 
66 S tretjim razlogom tožeče stranke ocenjujejo, da je Komisija, s tem da je 
tradicionalnim uvoznikom banan AKP dala možnost, da uveljavljajo celoto svojega 
uvoza banan iz AKP in banan iz tretjih držav, da bi pridobili uvozna dovoljenja za 
banane iz tretjih držav, za te uvoznike ustvarila ugodnejše pogoje dobave kot za 
tradicionalne uvoznike banan iz tretjih držav. 
Prvi razlog 
67 Prvi razlog je sestavljen iz dveh delov. 
68 Prvič, tožeče stranke Komisiji očitajo, da je kot referenčno obdobje iz člena 4(2) 
Uredbe št. 2362/98 za razdelitev referenčnih količin tradicionalnim uvoznikom 
upoštevala triletno obdobje od leta 1994 do leta 1996, ko je bila v veljavi Uredba 
št. 404/93. Komisija naj bi tako ohranila in okrepila ugodnejši položaj uvoznikov 
kategorije B, glede na določbe Splošnega sporazuma o carinah in trgovini, preden naj 
I - 5733 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
bi Svetovna trgovinska organizacija leta 1997 v Uredbi št 404/93 ugotovila napake 
glede določenih vidikov režima trgovanja s tretjimi državami. 
69 Kolikor se pritožnice sklicujejo na to, da niso mogle izkoristiti uvoznih dovoljenj za 
dodeljene referenčne količine, ker naj ne bi mogle skleniti dobavnih pogodb za 
banane AKP, ter te domnevne motnje pripisujejo skupnemu upravljanju carinskih 
kvot in izračunavanju pavšalnih referenčnih količin, uvedenih na podlagi Uredbe 
št 2362/98, je treba, kot je navedel generalni pravobranilec v točki 80 sklepnih 
predlogov, kritike modalitet prejšnje razdelitve referenčnih količin, ki nimajo nič 
skupnega z uporabo uvoznih dovoljenj, kot očitno neustrezne zavrniti. 
70 Drugič, pritožnice nasprotujejo uvedbi metode skupnega upravljanja carinskih kvot s 
strani Komisije, ki naj bi skupaj z izračunavanjem pavšalnih referenčnih količin 
privedla do krepitve privilegiranega položaja uvoznikov banan AKP. 
71 Po njihovem mnenju skupno upravljanje carinskih kvot zmanjša možnosti uvoza 
banan iz tretjih držav, medtem ko se te možnosti za uvoznike banan AKP povečajo. 
I - 5734 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
72 Komisija, nasprotno, ocenjuje, da skupno upravljanje carinskih kvot pospešuje 
trgovinske tokove in verjetno poveča svobodo uvoznikov v razmerju do prejšnje 
ureditve, še posebno tako, da uvoznikom banan AKP omogoča, da uvozijo banane 
vsakega izvora. 
73 Komisija dodaja, da neuporaba določene količine banan AKP v letih 1999 in 2000 ne 
bi mogla pripeljati do tega, da bi novi sistem razdelitve kvot favoriziral uvoznike 
banan AKP. Ta okoliščina bi lahko izhajala iz gospodarskih dejavnikov, v povezavi s 
tržnimi odločitvami. 
74 V tem okviru je treba vnaprej opozoriti na to, da izhaja v skladu z ustaljeno sodno 
prakso iz celote pogodbenih predpisov, v katero sodi člen 211 ES, kot tudi iz zahtev 
prakse, da je treba izraz „izvrševanje" razlagati široko. Ker lahko le Komisija stalno in 
pozorno sledi razvoju kmetijskih trgov ter ustrezno hitro ukrepa, je lahko Svet 
pozvan, naj ji na tem področju podeli široke pristojnosti. Zato je treba meje teh 
pristojnosti ocenjevati zlasti v skladu s temeljnimi splošnimi cilji zadevne 
organizacije trga (glej sodbo z dne 30. septembra 2003 v zadevi Nemčija proti 
Komisiji, 0239/01, Recueil, str. I-10333, točka 54 in navedena sodna praksa). 
75 Zato je Sodišče odločilo, da je Komisija na področju kmetijstva pristojna za sprejetje 
vseh potrebnih ali smotrnih ukrepov za izvedbo temeljne ureditve, kolikor ji ne 
nasprotujejo oziroma ne nasprotujejo predpisom glede izvajanja, ki jih je sprejel Svet 
(glej zlasti sodbe z dne 15. maja 1984 v zadevi Zuckerfabrik Franken, 121/83, 
I - 5735 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
Recueil, str. 2039, točka 13; z dne 17. oktobra 1995 v zadevi Nizozemska proti 
Komisiji, C-478/93, Recueil, str. I-3081, točka 31, in z dne 6. julija 2000 v zadevi 
Molkereigenossenschaft Wiedergeltingen, C-356/97, Recueil, str. I-5461, točka 24, 
ter zgoraj navedeno sodbo Nemčija proti Komisiji, točka 55). 
76 V tem primeru je Komisija sprejela Uredbo št. 2362/98 na podlagi člena 20 Uredbe 
št. 404/93. V skladu s tem členom je pristojna za sprejetje izvedbenih določb k 
naslovu IV te uredbe, h katerim v skladu s točkami d in e tega člena sodijo „posebej 
potrebni ukrepi za prehod z uvoznega režima, ki je v veljavi od 1. julija 1993 na 
sedanji režim v skladu z [...] naslovom IV [Uredbe št. 404/93]", in „potrebni ukrepi 
za spoštovanje obveznosti, ki izhajajo iz sporazumov, ki jih je sklenila Skupnost v 
skladu s členom [300 ES]". 
77 Še posebej glede upravljanja carinskih kvot v skladu s členom 18(1) in (2) Uredbe 
št. 404/93 in uvoza tradicionalnih banan AKP ima Uredba št. 2362/98 prav tako 
pravno podlago v členu 19(1) Uredbe št. 404/93. Ta določba Komisiji nalaga, naj 
sprejme izvedbene določbe, potrebne za upravljanje carinskih kvot, pri čemer se bo 
„upoštevalo metodo tradicionalnih trgovinskih tokov". 
78 Vendar pritožnice, ob upoštevanju v točki 75 predložene sodbe navedene sodne 
prakse, niso dokazale, da je metoda upravljanja carinskih kvot v nasprotju s temeljno 
I - 5736 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
ureditvijo, ki jo izvaja. Dejansko je ugotovljeno, da ta metoda upošteva tradicionalne 
trgovinske tokove ter omogoča upravljanje kvot in uvoza tradicionalnih banan AKP, 
kot to določata člena 18(1) in (2) ter 16 Uredbe št 404/93. 
79 Poleg tega temeljna ureditev ne prepoveduje upravljanja uvoznih dovoljenj brez 
sklicevanja na izvor banan (države AKP ali tretje države). 
80 Navajanje, da naj bi zadevna metoda upravljanja okrepila privilegiran položaj 
uvoznikov banan AKP je treba preveriti v nadaljevanju, v okviru preizkusa tretjega 
razloga, ki ga navajajo pritožnice, in sicer kršitev načela prepovedi diskriminacije. 
81 Ker ni bilo dokazano, da je Komisija kršila zadevno temeljno ureditev oziroma 
očitno prekoračila meje s strani Sveta podeljene pristojnosti presoje pri izdaji 
izvedbenih določb, je treba, s pridržkom zadnjega preizkusa v naslednji točki, drugi 
del prvega razloga zavrniti. 
I - 5737 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
82 Posledično je treba prvi razlog zavrniti. 
Drugi razlog 
83 Pritožnice ocenjujejo, da jim je bilo zaradi odločitve Komisije, da se carinske kvote 
za banane iz tretjih držav in banane AKP upravlja skupno, onemogočeno, da 
izkoristijo referenčne količine s pridobitvijo uvoznih dovoljenj, ki naj bi se jih 
dejansko lahko uporabilo za te skupne količine. Ta odločitev naj bi dejansko izničila 
odprte možnosti uvoznikov banan iz tretjih držav, da tržijo letno dodeljene količine 
banan. 
84 Na koncu leta 1999 naj bi bila carinska kvota banan AKP edina še izkoriščena, ne da 
bi bila dejansko na razpolago. Med letom 2000 naj bi se pritožnice, ki so se soočale z 
enakimi težavami, odpovedale zahtevi po uvoznih dovoljenjih za banane AKP. 
85 V teh okoliščinah naj bi Komisija s sprejetjem metode skupnega upravljanja 
carinskih kvot kršila temeljno pravico do lastnine in proste gospodarske pobude. 
I - 5738 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
86 V tem okviru, v skladu z ustaljeno sodno prakso, spadata pravica do lastnine in tudi 
prosto opravljanje poklicne dejavnosti med splošna načela prava Skupnosti. Vendar 
ta temeljna načela nimajo neomejene veljave, temveč jih je treba upoštevati v 
razmerju z njihovo funkcijo v družbi. Posledično sta lahko izvrševanje pravice do 
lastnine in prosto opravljanje poklicne dejavnosti, zlasti v okviru organizacije 
skupnega trga, podvržena omejitvam, kolikor te omejitve dejansko ustrezajo ciljem 
skupnega dobra in glede na zasledovani cilj ne predstavljajo čezmernega in 
neznosnega posega, ki bi lahko pomenil kršitev bistva zagotovljenih pravic (glej 
sodbe z dne 13. decembra 1979 v zadevi Hauer, 44/79, Recueil, str. 3727, točka 32; z 
dne 11. julija 1989 v zadevi Schräder, 265/87, Recueil, str. 2237, točka 15, ter z dne 
13. julija 1989 v zadevi Wachauf, 5/88, Recueil, str. 2609, točki 17 in 18). Na podlagi 
teh meril je treba preizkusiti združljivost metode skupnega upravljanja carinskih 
kvot z zahtevo po zaščiti temeljnih pravic tožečih strank. 
87 Glede na navedbe pritožnic je treba najprej opozoriti na to, da je referenčna količina, 
dodeljena uvozniku v okviru skupne organizacije trga, največja količina, do katere 
lahko ta med letom vlaga zahteve za uvozna dovoljenja, da bi izkoristil pravice, ki se 
navzujejo na carinsko kvoto. Dodelitev referenčnih količin torej ne zagotavlja 
njihove razpoložljivosti niti pravice gospodarskim subjektom, da dejansko izvozijo 
celoto dodeljenih količin v okviru dodeljenih carinskih kvot. 
88 Glede lastninske pravice uvoznikov banan iz tretjih držav je Sodišče že razsodilo, da 
ta pravica ni vprašljiva zaradi uvedbe kvote Skupnosti in predpisov glede njene 
razdelitve. Dejansko noben gospodarski subjekt ne more zahtevati lastninske pravice 
na tržnem deležu, ki ga je imel v določenem trenutku v preteklosti, pred uvedbo 
I - 5739 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
skupne organizacije trga, ker tak tržni delež predstavlja le trenuten gospodarski 
položaj, ki je izpostavljen tveganjem sprememb okoliščin (glej sodbi z dne 5. oktobra 
1994 v zadevi Nemčija proti Svetu, 0280/93, Recueil, str. I-4973, točka 79, in z dne 
10. marca 1998 v zadevi Nemčija proti Svetu, C-122/95, str. 1-973, točka 77). 
89 Gospodarski subjekt ne bi mogel uveljavljati pošteno pridobljene pravice ali vsaj 
upravičenega zaupanja v ohranitev obstoječega položaja, ki se lahko spremeni na 
podlagi odločitve institucije Skupnosti, v okviru njihove pristojnosti (sodbi z dne 
28. oktobra 1982 v zadevi Faust proti Komisiji, 52/81, Recueil, str. 3745, točka 27, in 
z dne 14. februarja 1990 v zadevi Delacre in drugi proti Komisiji, C-350/88, Recueil, 
str. 1-395, točki 33 in 34, ter zgoraj navedena sodba Nemčija proti Svetu z dne 
5. oktobra 1994, točka 89). To drži še bolj, če je treba obstoječi položaj spremeniti, 
da se spoštuje obveznosti iz mednarodnih sporazumov, ki jih je sklenila Skupnost. 
90 Glede domnevnega kršenja prostega opravljanja poklicne dejavnosti je treba 
opozoriti, da lahko uvedba metode skupnega upravljanja carinskih kvot, kot je 
predvidena v Uredbi št. 2362/98, dejansko spremeni konkurenčni položaj uvoznikov 
banan iz tretjih držav, ker lahko po tej metodi vsi uvozniki uvažajo banane različnega 
izvora. Vendar je treba poudariti, da so sicer uvozniki banan iz tretjih držav v 
konkurenci z uvozniki banan AKP, vendar njihov uvoz, kot pravilno ocenjuje 
Komisija, ni več zmanjšan za 30 % v korist uvoznikov banan kategorije B. Med 
drugim jim je v okviru nove ureditve dovoljeno, da si priskrbijo banane AKP. Težave, 
ki so jih imele pritožnice z iskanjem dobaviteljev banan AKP, ne morejo vzbuditi 
dvoma v zakonitost ureditve, ki jim priznava pravico do uvoza banan v okviru kvote 
Skupnosti. 
I - 5740 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
91 V vsakem primeru izhaja iz sodne prakse Sodišča, da je omejitev možnosti uvoza 
banan iz tretjih držav, ki s seboj prinaša uvedbo carinskih kvot in mehanizma njihove 
razdelitve, že po naravi povezana z uvedbo skupne organizacije trga, katere namen je 
zagotavljanje ciljev iz člena 33 ES in izpolnitev mednarodnih obveznosti, ki jih je 
prevzela Skupnost. Ta omejitev zato nesorazmerno vpliva na prosto opravljanje 
poklicnih dejavnosti tradicionalnih prodajalcev banan iz tretjih držav (glej zgoraj 
navedeni sodbi Nemčija proti Svetu z dne 5. oktobra 1994, točki 82 in 87, ter 
Nemčija proti Svetu z dne 10. marca 1998, točka 77). 
92 Ob upoštevanju vsega navedenega je treba drugi razlog zavrniti. 
Tretji razlog 
93 Pritožnice ocenjujejo, da je Uredba št. 2362/98, s tem ko je uvoznikom banan AKP 
za določitev referenčnih količin in dodelitev uvoznih dovoljenj za banane iz tretjih 
držav omogočila, da uveljavljajo svoj uvoz banan iz držav AKP in tudi iz tretjih držav, 
za te uvoznike predvidela ugodnejše pogoje dobave kot za tradicionalne uvoznike 
banan iz tretjih držav. 
I - 5741 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
94 Z uvedbo metode skupnega upravljanja carinskih kvot za tretje države in 
države AKP ter tudi z izračunanjem pavšalnih referenčnih količin naj bi Komisija 
kršila načelo prepovedi diskriminacije. 
95 Glede tega zadošča poudariti, da lahko vsi gospodarski subjekti v okviru svojih 
referenčnih količin uvažajo ne glede na poreklo in so tako vsi v istem položaju, tako 
da načelo prepovedi diskriminacije prepoveduje njihovo različno obravnavanje pri 
dodelitvi uvoznih dovoljenj. 
96 Zato je treba tudi tretji razlog zavrniti. 
97 Iz vseh zgoraj navedenih ugotovitev izhaja, da nobeden od ugovorov nezakonitosti 
Uredbo št. 2362/98 ni utemeljen. 
98 Ker prvi pogoj za nepogodbeno odgovornost Skupnosti v smislu člena 288, drugi 
odstavek, ES tako ni izpolnjen, je treba tožbe v celoti zavrniti, ne da bi bilo treba 
I - 5742 
ALESSANDRINI IN DRUGI PROTI KOMISIJI 
preizkusiti, ali so izpolnjeni drugi pogoji za odgovornost, namreč obstoj zatrjevane 
škode ter vzročna zveza med njo in očitanim ravnanjem zadevne institucije. 
Stroški 
99 V skladu s členom 69(2) Poslovnika Sodišča, ki velja za pritožbeni postopek na 
podlagi člena 118 tega poslovnika, se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so 
bili ti priglašeni. Komisija je predlagala, naj se tožečim strankam naloži plačilo 
stroškov, in ker te niso uspele s pritožbenimi razlogi, se jim naloži plačilo stroškov. 
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo: 
1. Sodba Sodišča prve stopnje z dne 10, aprila 2003 v združenih zadevah 
Alessandrini in drugi proti Komisiji (T-93/00 in T-46/01) se razveljavi. 
2. Tožbi pod številkama T-93/00 in T-46/01, vloženi pri Sodišču prve stopnje, 
se zavrneta. 
I - 5743 
SODBA Z DNE 30. 6. 2005 - ZADEVA C-295/03 P 
3. Alessandrini Srl, Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, Arpigi SpA, 
Bestfruit Srl, Co-Frutta SpA, Co-Frutta Soc, coop, arl, Dal Bello Sife Srl, 
Frigofrutta Srl, Garletti Snc in London Fruit Ltd se naloži plačilo stroškov 
postopka pred Sodiščem prve stopnje in pritožbenega postopka. 
Podpisi 
I - 5744