54

V teh okoliščinah je Landesgericht Linz prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. a) Ali gre za ukrep z enakim učinkom v smislu člena 28 ES, če mora podjetje, ki v neki državi članici v skladu z nacionalnim pravom te države in v skladu z zadevnimi predpisi prava Skupnosti upravlja elektrarno, ki proizvaja elektriko, ki se dobavlja v različne države članice, na podlagi sodbe sodišča sosednje države članice – ki je v skladu z [Uredbo Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2001, L 12, str. 1)] izvršljiva v vseh državah članicah – s katero je bila naložena opustitev morebitnih imisij, napravo prilagoditi tako, da bo ustrezala tehničnim predpisom druge države, ali celo – če prilagoditveni ukrepi zaradi kompleksnosti celotne naprave niso mogoči – ustaviti obratovanje te naprave, pri čemer to sodišče v skladu z razlago nacionalnih predpisov, ki jo je podalo najvišje sodišče te države, ne sme upoštevati obstoječega obratovalnega dovoljenja elektrarne, izdanega v državi članici, v kateri je ta elektrarna, čeprav bi v okviru ustrezne opustitvene tožbe upoštevalo nacionalno obratovalno dovoljenje, kar pomeni, da proti napravi z nacionalnim obratovalnim dovoljenjem ne bi bila izdana nobena sodba, s katero bi bila naložena opustitev? b) Ali je treba upravičene razloge iz Pogodbe ES razlagati tako, da razlikovanje v skladu s pravom neke države članice med nacionalnimi in tujimi obratovalnimi dovoljenji ni dovoljeno, vsekakor glede na to, da se varuje le nacionalno gospodarstvo, ne pa tudi tuje, saj je to čisto gospodarski razlog, ki v okviru temeljnih svoboščin ne šteje za razlog, ki bi ga bilo treba varovati? c) Ali je treba upravičene razloge iz Pogodbe ES in temu ustrezajoče načelo sorazmernosti razlagati tako, da posplošeno razlikovanje v skladu s pravom neke države članice med nacionalnimi in tujimi obratovalnimi dovoljenji nikakor ni dovoljeno, ker mora nacionalno sodišče neke države članice obratovanje naprave, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici, v kateri se nahaja, presojati od primera do primera glede na dejanske nevarnosti, ki jih obratovanje te naprave predstavlja za javni red, javno varnost in zdravje ali glede na druge priznane nujne razloge v splošnem interesu? d) Ali morajo sodišča neke države članice v skladu z načelom sorazmernosti, ki ga je treba presojati v okviru upravičenih razlogov, obratovalno dovoljenje naprave, izdano v državi, v kateri je ta naprava, v vsakem primeru obravnavati kot nacionalno obratovalno dovoljenje, če je obratovalno dovoljenje države, v kateri je ta naprava, s pravnega vidika v bistvu enakovredno nacionalnemu obratovalnemu dovoljenju? e) Ali je za presojo prej navedenih vprašanj pomembno, da gre pri napravi, ki je dovoljena v državi članici, v kateri je, za jedrsko elektrarno, če v drugi državi članici, v kateri je bila vložena tožba na opustitev nezaželenih imisij iz jedrske elektrarne, naprave te vrste per se niso dovoljene, čeprav v tej državi obstajajo druge jedrske naprave? f) Ali morajo sodišča države članice, ki odločajo o takšni opustitveni tožbi – če razlaga nacionalnega prava, navedena v točki 1. a), krši člen 28 ES – razlagati nacionalno pravo v skladu s pravom Skupnosti, v katerem izraz ‚naprava, ki jo je odobril upravni organ‘ zajema tako nacionalna kot tuja obratovalna dovoljenja, ki so jih izdali upravni organi drugih držav članic? 2. a) Ali je v skladu s prepovedjo omejitve glede pravice do ustanavljanja za državljane ene države članice na ozemlju druge države članice iz člena 43 ES, da mora podjetje, ki v neki državi članici v skladu z nacionalnim pravom te države in v skladu z zadevnimi predpisi prava Skupnosti upravlja elektrarno, ki proizvaja elektriko, ki se dobavlja v različne države članice, na podlagi sodbe sodišča sosednje države članice – ki je v skladu [z Uredbo št 44/2001] izvršljiva v vseh državah članicah – s katero je bila naložena opustitev morebitnih imisij te elektrarne, napravo prilagoditi tako, da bo ustrezala tehničnim predpisom druge države, ali celo – če prilagoditveni ukrepi zaradi kompleksnosti celotnega obrata niso mogoči – ustaviti obratovanje te naprave, pri čemer to sodišče v skladu z razlago nacionalnih predpisov, ki jo je podalo najvišje sodišče te države, ne sme upoštevati obstoječega obratovalnega dovoljenja elektrarne, izdanega v državi članici, v kateri je ta elektrarna, čeprav bi v okviru ustrezne opustitvene tožbe upoštevalo nacionalno obratovalno dovoljenje, kar pomeni, da proti napravi z nacionalnim obratovalnim dovoljenjem ne bi bila izdana nobena sodba, s katero bi bila naložena opustitev? b) Ali je treba upravičene razloge za omejitev svobode ustanavljanja razlagati tako, da razlikovanje v skladu s pravom neke države članice med nacionalnimi in tujimi obratovalnimi dovoljenji ni dovoljeno, vsekakor glede na to, da se varuje le nacionalno gospodarstvo, ne pa tudi tuje, ker je to čisto gospodarski razlog, ki v okviru temeljnih svoboščin ne šteje za razlog, ki bi ga bilo treba varovati? c) Ali je treba upravičene razloge za omejitev svobode ustanavljanja, navedene v Pogodbi ES, in zlasti načelo sorazmernosti razlagati tako, da posplošeno razlikovanje v skladu s pravom neke države članice med nacionalnimi in tujimi obratovalnimi dovoljenji nikakor ni dovoljeno, ker mora nacionalno sodišče države članice obratovanje naprave, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici, v kateri je, presojati od primera do primera glede na dejanske nevarnosti, ki jih obratovanje te naprave predstavlja za javni red, javno varnost in zdravje ali glede na druge priznane nujne razloge v splošnem interesu? d) Ali morajo sodišča neke države članice v skladu z načelom sorazmernosti, ki ga je treba presojati pri utemeljitvi posegov v svobodo ustanavljanja, obratovalno dovoljenje naprave, izdano v državi, v kateri je ta naprava, v vsakem primeru obravnavati kot nacionalno obratovalno dovoljenje, če je obratovalno dovoljenje države, v kateri je ta naprava, s pravnega vidika v bistvu enakovredno nacionalnemu obratovalnemu dovoljenju? e) Ali je tudi pri svobodi ustanavljanja za presojo prej navedenega vprašanja pomembno, da gre pri napravi, ki je dovoljena v državi članici, v kateri je, za jedrsko elektrarno, če v drugi državi članici, v kateri je bila vložena tožba na opustitev nezaželenih imisij iz jedrske elektrarne, naprave te vrste per se niso dovoljene, čeprav v tej državi obstajajo druge jedrske naprave? f) Ali morajo sodišča države članice, ki odločajo o takšni opustitveni tožbi – če razlaga nacionalnega prava, navedena v točki 2. a), krši člen 43 ES – razlagati nacionalno pravo v skladu s pravom Skupnosti, v katerem izraz ‚naprava, ki jo je odobril upravni organ‘ zajema tako nacionalna kot tuja obratovalna dovoljenja, ki so jih izdali upravni organi drugih držav članic? 3. a) Ali gre v skladu s členom 12 ES za prepovedano posredno diskriminacijo glede na državljanstvo, če sodišča države članice v okviru zasebne opustitvene tožbe proti napravi upoštevajo dovoljenja, ki ga za naprave izdajo nacionalni organi, tako da se zahtevki na ustavitev obratovanja ali prilagoditev naprave zavržejo, pri čemer ta sodišča dovoljenja naprav, ki ga v drugih državah članicah izdajo upravni organi teh držav članic, v okviru takšnih opustitvenih tožb ne upoštevajo? b) Ali takšna diskriminacija spada na področje uporabe Pogodbe, glede na to, da se nanaša na pravne pogoje ustanavljanja v državi članici EU, ki veljajo za podjetja, ki upravljajo takšne naprave, in na pravne pogoje, pod katerimi ta podjetja proizvajajo elektriko in jo dobavljajo v druge države članice EU, in da je tako vsaj v posredni zvezi z uresničevanjem temeljnih svoboščin? c) Ali je takšno diskriminacijo mogoče utemeljiti na podlagi objektivnih razlogov, čeprav zadevna sodišča države članice v vsakem posameznem primeru ne preučijo dejstev, na katerih temelji dovoljenje naprav v državi, kjer so te naprave? Ali ni upoštevanje tujega dovoljenja, ki ga izda država, v kateri je naprava, s strani sodišč druge države članice, vsaj pod pogojem, da je to dovoljenje s pravnega vidika v bistvu enakovredno nacionalnim obratovalnim dovoljenjem, v skladu z načelom sorazmernosti? d) Ali morajo sodišča države članice, ki odločajo o takšni opustitveni tožbi – če razlaga nacionalnega prava, navedena v točki 3. a), krši člen 12 ES – razlagati nacionalno pravo v skladu s pravom Skupnosti, v katerem izraz ‚naprava, ki jo je odobril upravni organ‘ zajema tako nacionalna kot tuja obratovalna dovoljenja, ki so jih izdali upravni organi drugih držav članic? 4. a) Ali načelo lojalnega sodelovanja, določeno v členu 10 ES, velja tudi v odnosih med državami članicami, v okviru področja uporabe prava Skupnosti? b) Ali iz tega načela lojalnega sodelovanja izhaja, da si države članice ne smejo medsebojno oteževati ali celo preprečiti izvajanja svojih suverenih dejavnosti, in ali to velja zlasti za njihove odločitve v zvezi z načrtovanjem, gradnjo in obratovanjem jedrskih naprav na njihovem ozemlju? c) Ali morajo sodišča države članice, ki odločajo o takšni opustitveni tožbi – če razlaga nacionalnega prava, navedena v točki 4. a), krši člen 10 ES – razlagati nacionalno pravo v skladu s pravom Skupnosti, v katerem izraz ‚naprava, ki jo je odobril upravni organ‘ zajema tako nacionalna kot tuja obratovalna dovoljenja, ki so jih izdali upravni organi drugih držav članic?“