ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
166

Pri omejevalnem sporazumu o cenah lahko Komisija o tem, da je kršitev vplivala na trg, sklepa na podlagi dejstva, da so udeleženci omejevalnega sporazuma sprejeli ukrepe za uporabo dogovorjenih cen, s tem ko so jih na primer sporočali strankam, ko so svojim zaposlenim naročali, naj jih uporabijo kot pogajalsko osnovo, in s tem ko so nadzorovali njihovo uporabo s strani konkurentov in lastne prodajne službe. Za sklepanje o vplivu na trg namreč zadošča, da so se dogovorjene cene uporabljale kot podlaga za določanje posameznih transakcijskih cen, zaradi česar je bil pogajalski prostor strank omejen (sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. decembra 1991 v zadevi Hercules Chemicals proti Komisiji, T-7/89, Recueil, str. II-1711, točki 340 in 341; zgoraj v točki 56 navedena sodba PVC II, točke od 743 do 745, in sodba Sodišča prve stopnje z dne v združenih zadevah Raiffeisen Zentralbank Österreich in drugi proti Komisiji, od T-259/02 do T-264/02 in T-271/02, ZOdl., str. II-5169, točka 285).
3

Za pogodbe, ki so financirane na podlagi šestega in sedmega ERS, veljajo ustrezne določbe, in sicer določbe Tretje konvencije AKP-EGS, podpisane v Loméju 8. decembra 1984 (UL 1986, L 86, str. 3), ter Četrte konvencije AKP-EGS, podpisane v Loméju 15. decembra 1989 (UL 1991, L 229, str. 3), v nadaljevanju: loméjska konvencija III in loméjska konvencija IV, ki sta notranja sporazuma za ustanovitev šestega in sedmega ERS, in ker je ustrezen prevzem obveznosti za izdatke načeloma veljal pred začetkom veljavnosti sporazuma iz Cotonouja, še določbe Finančne uredbe 86/548/EGS z dne 11. novembra 1986 v zvezi s šestim ERS (UL L 325, str. 42) in Finančne uredbe 91/491/EGS z dne 29. julija 1991 v zvezi s sodelovanjem pri financiranju razvoja na podlagi loméjske konvencije IV (UL L 266, str. 1). Vendar člena 15 in 16 Uredbe 86/548 in Uredbe 91/491, ki se nanašata na odkup terjatev, zahtevata posredovanje finančnega nadzornika, čeprav ta funkcija ni več predvidena ne v uredbi v zvezi z devetim ERS ne v okviru organizacijske strukture Komisije. Zato Komisija, tudi za odkup terjatev, ki so povezane s proračunskimi sredstvi ERS pred začetkom veljavnosti sporazuma iz Cotonouja, uporablja določbe uredbe v zvezi z devetim ERS v skladu z njenim členom 133(2).
50

Tožeča stranka v zvezi s podobnostjo proizvodov, na katere se nanašata nasprotujoči si znamki, navaja, prvič, da je odbor za pritožbe v točki 17 izpodbijane odločbe zmotno ugotovil, da so bili ti proizvodi deloma enaki (jedilna olja in maščobe), deloma so si bili zelo podobni (sol, gorčica, kis, omake (začimbe), začimbe) in deloma različni. Zatrjuje, da so proizvodi, za katere se je zahtevala registracija, zaradi omejitve seznama proizvodov, ki ga je v dopisu z dne 29. septembra 1999 navedla intervenientka, in zaradi dejstva, da je bila registracija znamke La Española za proizvode iz razreda 30 Nicejskega aranžmaja zavrnjena, enaki tistim proizvodom, ki se tržijo pod prejšnjo znamko, saj olivno olje (razred 29 Nicejskega aranžmaja), ki je zajeto z znamko Carbonell, sodi med „jedilna olja in maščobe“, ki so navedene v prijavi znamke Skupnosti. Tožeča stranka poudarja, da je zato treba uporabiti sodno prakso, ki določa, da je mogoče v okviru celovite presoje verjetnosti zmede manjšo podobnost med znaki nadomestiti z istovetnostjo proizvodov, za katere se te znamke uporabljajo (glej v tem smislu sodbi Sodišča z dne 29. septembra 1998 v zadevi Canon, C-39/97, Recueil, str. I-5507, točka 17, in z dne 22. junija 2000 v zadevi Marca Mode, C-425/98, Recueil, str. I-4861, točka 40).
1

Členi od 1 do 5 Lizbonskega aranžmaja o zaščiti označb porekla in njihovi mednarodni registraciji (v nadaljevanju: Lizbonski aranžma), sprejet 31. oktobra 1958, revidiran v Stockholmu 14. julija 1967 in spremenjen 28. septembra 1979, določajo: „Člen 1 1. Države, za katere se uporablja ta aranžma, sestavljajo posebno unijo v okviru Unije za varstvo industrijske lastnine. 2. Obvežejo se, da na podlagi tega aranžmaja na svojih ozemljih zaščitijo označbe porekla proizvodov iz drugih držav posebne unije, ki so priznane in zaščitene s tem aranžmajem v državi porekla in registrirane v Nacionalnem uradu za intelektualno lastnino […], navedenem v konvenciji o ustanovitvi Svetovne organizacije za intelektualno lastnino […] Člen 2 1. Označba porekla v smislu tega aranžmaja pomeni geografsko označbo države, regije ali kraja, ki je namenjena opisu proizvoda, ki ima tu poreklo in katerega kakovost ali značilnosti so predvsem ali izključno posledica geografskega okolja z njemu lastnimi naravnimi in človeškimi dejavniki. 2. Država porekla je tista, katere ime ali v kateri se nahaja regija oziroma kraj, čigar ime, sestavlja označbo porekla, ki je dalo proizvodu njegovo prepoznavnost. Člen 3 Zaščita se zagotavlja zoper vsako zlorabo ali posnemanje, tudi če je resnično poreklo proizvoda navedeno ali če je oznaka uporabljena v prevodu ali skupaj z izrazi, kot so „slog“, „tip“, „kakor se proizvaja v“, „imitacija“ ali podobnimi. Člen 4 Določbe tega aranžmaja v ničemer ne izključujejo varstva, ki v korist označbe porekla v vsaki od držav posebne unije že obstaja na podlagi drugih mednarodnih instrumentov, kot so Pariška konvencija z dne 20. marca 1883 za varstvo industrijske lastnine in njene naknadne revidirane različice in Madridski aranžma z dne 14. aprila 1891 o pregonu oznak z napačnimi ali zavajajočimi informacijami glede proizvoda in njegove naknadne revidirane različice, ali na podlagi nacionalne zakonodaje oziroma sodne prakse. Člen 5 1. Registracija označbe porekla se izvrši pri mednarodnem uradu na podlagi vloge organov držav posebne unije v imenu fizičnih ali pravnih oseb, javnih ali zasebnih imetnikov pravice do uporabe teh oznak, na podlagi njihove nacionalne zakonodaje. 2. Mednarodni urad nemudoma vroči registracije organom različnih držav posebne unije in jih objavi v periodični zbirki. 3. Organi držav lahko izjavijo, da ne morejo zagotoviti zaščite označbe porekla, o katere registraciji so bile obveščene, vendar le če je bil nacionalni urad obveščen o njihovi izjavi, z navedbo razlogov v roku enega leta od prejema obvestila o registraciji in ne da bi ta izjava lahko v zadevni državi škodila drugim oblikam zaščite označbe, na katere se njen imetnik lahko sklicuje v skladu z zgornjim členom 4. […]“
98

Tožeči stranki v zvezi s tem zatrjujeta, da imajo UMTS dovoljenja tržno vrednost in da nacionalni organi, s tem da jih dodeljujejo, delujejo kot gospodarski subjekti, ki stremijo k doseganju najvišje cene z namenom ekonomsko valorizirati upravljanje z javnimi frekvenčnimi pasovi. Dodajata, da sta družbi Orange in SFR to ceno sprejeli v zameno za pravico uporabe javnega prostora. Zato so nacionalni organi, s tem da so občutno znižali sprva določen znesek pristojbin, ki ga je bilo treba plačati, in se tako odpovedali znatnemu delu terjatve, ki so jo imeli do zadevnih operaterjev, v korist slednjih prenesli državna sredstva.
1)

Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 15. junija 2004 (zadeva R 154/2002-4) se razveljavi v delu, v katerem je zavrnjena prijava za registracijo znamke MANŪ MANU MANU, po eni strani, za proizvode „obutev“ in „pokrivala“ iz razreda 25 in, po drugi strani, za proizvode iz razredov 18 in 24.
slikovna znamka „QUICKY“, vložena za izdelke iz razredov 29, 30 in 32 – prijava št. 467746

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:
Na eni strani razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana (UL L 139, str. 9), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2049/2003 z dne 20. novembra 2003 o 25. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 (UL L 303, str. 20), in na drugi strani odškodninski zahtevek.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Evropska unija – Institucije – Pravica dostopa javnosti do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Obveznost obrazložitve – Obseg (člen 253 ES; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001) (Glej točki 48 in 49.)

2. Evropska unija – Institucije – Pravica dostopa javnosti do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo zasebnosti in integritete posameznika – Obseg – Obveznost presoje v skladu z zakonodajo Unije s področja varstva osebnih podatkov (uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 45/2001, člena 1(1) in 2(a)(b), in št. 1049/2001, člen 4(1)(b)) (Glej točke od 87 do 89, 91, 95, 96 in 102.)

3. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Obrazložitev, podana med postopkom, ki v izpodbijani odločbi ni bila navedena – Nedopustnost (člen 253 ES) (Glej točko 107.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 10. februarja 2004, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen dostop do rezervnega seznama splošnega natečaja A 7/A 6 COM/A/637 in do posamičnih odločb o imenovanju uradnikov v naziv A 6 od 5. oktobra 1995 dalje.

Izrek

Izrek

1. Odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 10. februarja 2004, s katero je bil Gregoriu Valeru Jordani zavrnjen dostop do rezervnega seznama splošnega natečaja A 7/A 6 COM/A/637 in do posamičnih odločb o imenovanju uradnikov v naziv A 6 od 5. oktobra 1995 dalje, se razglasi za nično.

2. Komisija poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasil G. Valero Jordana.

3. Kraljevina Švedska nosi svoje stroške.

4. Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP) nosi svoje stroške.

5. Kraljevina Danska se v zadevi T‑161/04 izbriše iz vpisnika kot intervenientka.

6. Kraljevina Danska nosi svoje stroške.

7. G. Valero Jordana, Komisija, Kraljevina Švedska in ENVP nosijo svoje stroške v zvezi z intervencijo Kraljevine Danske.
Ker v okviru postopka oddaje naročila zadevne specifikacije ne zadevajo posamično podjetij, ki so ponudniki, slednja nimajo pravice vložiti ničnostne tožbe v smislu člena 230, četrti odstavek, ES zoper te specifikacije, zato se Svet ne more sklicevati na to, da lahko eno od podjetij, ki so ponudniki, domnevno izpodbija te specifikacije, da bi nasprotovalo izpodbijanju zakonitosti tega dokumenta, ki ga slednje postransko uveljavlja v tej tožbi.

Iz člena 44(1)(c) v povezavi s členom 48(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje izhaja, da mora tožba, s katero se postopek začne, vsebovati predmet spora in povzetek navedenih tožbenih razlogov ter da navajanje novih razlogov med postopkom ni dovoljeno, razen če ti izhajajo iz pravnih in dejanskih okoliščin, ki so se pojavile med postopkom. Vendar je treba tožbeni razlog, ki pomeni razširitev razloga, ki je bil predhodno neposredno ali implicitno naveden v tožbi, s katero se je začel postopek, in je z njim v tesni zvezi, razglasiti za dopustnega.

Tako je v primeru tožbenega razloga, ki se nanaša na kršitve člena 139(1) Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe, ki določa, da mora v okviru postopka oddaje javnega naročila Evropskih skupnosti naročnik ponudniku omogočiti, da pojasni in celo utemelji značilnosti svoje ponudbe, preden jo zavrne, če meni, da je ponudba neobičajno nizka; gre za tožbeni razlog, ki ga je tožeča stranka izrecno navedla zgolj na stopnji replike, ker je na stopnji tožbe ta tožeča stranka Svetu izrecno očitala, da je njeno ponudbo izločil brez nadaljnje obravnave, in to zato, ker je bila neobičajno nizka.

(Glej točke od 87 do 90.)
1.

Odločba Komisije 2004/457/ES z dne 29. aprila 2004 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), oddelka za jamstva, (UL L 156, str. 48) se razglasi za nično v delu, v katerem le-ta izključuje iz financiranja Skupnosti po eni strani izplačila Kraljevine Španije v avtonomno pokrajini Baskijo in La Riojo na podlagi tržnih let 1998/1999, ki se nanašajo na poljščine in premije za živali, in po drugi strani izplačila Kraljevine Španije po 22. marcu 2000 v avtonomno pokrajino Baskijo na podlagi tržnih let 1999/2000, ki se nanašajo na poljščine in premije za živali.
2.

Nepogodbena odgovornost — Pogoji — Kumulativna narava — Škoda — Vzročna zveza — Dokazno breme (člena 235 ES in 288, drugi odstavek, ES) (Glej točke 40, 41 in od 50 do 53.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo (člen 230, četrti odstavek, ES; Uredba Sveta št. 881/2002, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2049/2003) (Glej točke od 53 do 58.)

2. Mednarodno javno pravo – Listina Združenih narodov – Sklepi Varnostnega sveta (Glej točko 92.)

3. Evropske skupnosti – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij (Uredba Sveta št. 881/2002) (Glej točko 92.)

4. Evropske skupnosti – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij (Uredba Sveta št. 881/2002, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 561/2003; Uredba Komisije št. 2049/2003) (Glej točke 92, 96 in 99.)

5. Evropske skupnosti – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij (Uredba Sveta št. 881/2002, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2049/2003) (Glej točko 92.)

6. Ničnostna tožba – Akt Skupnosti za izvedbo sklepov Varnostnega sveta Združenih narodov – Uredba št. 881/2002 (člen 230 ES; Uredba Sveta št. 881/2002) (Glej točko 92.)

7. Evropske skupnosti – Akt za izvedbo sklepov Varnostnega sveta Združenih narodov – Uredba št. 881/2002 (člen 6 EU; Uredba Sveta št. 881/2002) (Glej točke od 115 do 120 in 122.)

8. Evropske skupnosti – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij – Akt za izvedbo sklepov Varnostnega sveta Združenih narodov – Uredbi št. 881/2002 in 2049/2003 (Uredba Sveta št. 881/2002; Uredba Komisije št. 2049/2003) (Glej točke od 126 do 128.)

9. Postopek – Vloga, s katero se začne postopek – Zahteve obličnosti (Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 44(1)(c)) (Glej točki 139 in 140.)

Subject of the case

Predmet

Na eni strani razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana (UL L 139, str. 9), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2049/2003 z dne 20. novembra 2003 o 25. spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 (UL L 303, str. 20), in na drugi strani odškodninski zahtevek.

Izrek

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 81(4))

2. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 81(4))

Summary

1. Iz besedila člena 81(4) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti je razvidno, da ima odbor za pritožbe široko diskrecijsko pravico pri razdelitvi stroškov postopka ob ustavitvi postopka. V teh okoliščinah sodišče Skupnosti ne more nadomestiti presoje odbora za pritožbe s svojo. Vendar je njegova naloga nadzirati, ali ob upoštevanju ugotovitev, ki bi odbor za pritožbe lahko vodile do presoje, ta ni prekoračil meja svoje diskrecijske pravice in ali te pravice ni očitno napačno uporabil.

(Glej točko 18.)

2. Ker vzporedni postopki z ugovorom temeljijo na različnih dejstvih, je treba pri presoji verjetnosti zmede med nasprotujočima si znamkama v vsakem od postopkov upoštevati celotno dejansko in pravno stanje, na katera se v vsakem primeru sklicujejo stranke. Pod temi pogoji na podlagi okoliščine, da se je ugovoru ugodilo, čeprav postanejo s tem vzporedni postopki brezpredmetni, nikakor ni mogoče določiti, katera stranka bi v vzporednih postopkih izgubila. Določitev neuspešne stranke v nekem postopku lahko temelji dejansko zgolj na predmetu ter dejanskem in pravnem okviru tega postopka, kot so bili opredeljeni z navedbami strank. Poleg tega naložitev priglašenih stroškov vseh morebitnih vzporednih postopkov na podlagi člena 81(4) Uredbe 40/94 o znamki Skupnosti prijavitelju znamke, katere registracija je bila zavrnjena, ne more avtomatično izhajati iz odločbe, ki ugodi enemu od ugovorov zoper to prijavo.

(Glej točke od 21 do 23.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

Summary

Za povprečnega potrošnika v Španiji, Franciji, Italiji, Avstriji, na Portugalskem in v državah Beneluxa ne obstaja verjetnost zmede med besednim znakom ECHINAID, za katerega se zahteva registracija znamke Skupnosti za ,,vitamine, prehranske dodatke, proizvode na rastlinski osnovi in medicinske ter farmacevtske pripravke“ iz razreda 5 v smislu Nicejskega aranžmaja, in besedno znamko ECHINACIN, ki je bila predhodno registrirana kot mednarodna znamka z veljavnostjo v Španiji, Franciji, Italiji, Avstriji, na Portugalskem in v državah Beneluxa za ,,kemijske pripravke za farmacevtsko uporabo“, ki spadajo v isti razred, ker se po eni strani predponi ,,echin-“ ali ,,echina-“ za zadevnega povprečnega potrošnika nanašata na sestavo proizvoda in ne na označbo njegovega trgovskega izvora, saj je beseda ,,echinacea“ latinski znanstveni izraz za rastlino, ki se jo uporablja na področju farmacevtskih proizvodov in fitoterapije, in ker je treba po drugi strani zadevni končnici nasprotujočih si znakov, namreč ,,-id“ in ,,-cin“, šteti za razlikovalna in prevladujoča elementa, ki vzbudita pozornost potrošnikov.

Glede tega je treba celovito presojo verjetnosti zmede opraviti objektivno in ne sme biti pod vplivom premislekov, ki niso povezani s trgovskem izvorom zadevnega proizvoda, kot so morebitne škodljive posledice, ki so povezane z nepravilno uporabo farmacevtskega proizvoda. Te morebitne posledice namreč izhajajo iz možne zmede pri potrošniku glede identitete ali lastnosti zadevnega proizvoda in ne glede iz njegovega trgovskega izvora v smislu razlogov za zavrnitev iz člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94. Sicer glede farmacevtskih proizvodov potrošnikom pri njihovi izbiri pomagajo visoko izobraženi strokovnjaki, medtem ko glede fitoterapevtskih proizvodov velja, da so potrošniki običajno osveščeni, pozorni in preudarni ter navajeni uporabljati proizvode, katerih znamka vsebuje predpono „echina-“, tako da morebitno verjetnost napačne izbire in posledično škodljive posledice, ki lahko izhajajo iz nepravilne uporabe proizvoda, odtehta visoka stopnja osveščenosti in pozornosti, ki jo imajo zadevni povprečni potrošniki.

(Glej točke od 31 do 33, 45 in 55.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnimi proizvodi ali storitvami – Merilo presoje

(Uredba Sveta št. 40/94, člena 8(1)(b) in 43(2) in (3))

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Besedna znamka ARTHUR ET FELICIE in figurativna znamka, ki vsebuje besedo „Arthur“

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

3. Znamka Skupnosti – Odločbe Urada – Zakonitost – Preizkus sodišča Skupnosti – Merila

(Uredba Sveta št. 40/94)

Summary

1. Pri preučitvi ugovora imetnika prejšnje znamke je treba na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti pri presoji podobnosti zadevnih proizvodov ali storitev upoštevati vse pomembne dejavnike, ki označujejo razmerje med proizvodi ali storitvami. Ti dejavniki med drugim vključujejo njihovo naravo, njihov namen, njihovo uporabo in njihov konkurenčni oziroma dopolnilni značaj.

Ker proizvodi prejšnje znamke vključujejo proizvode prijavljene znamke, se te proizvode šteje za enake.

Dalje se mora primerjava proizvodov nanašati na proizvode iz registracije zadevnih znamk in ne na te, za katere se je znamka dejansko uporabljala, razen če se na podlagi zahteve v smislu člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 dokaže, da se je prejšnja znamka uporabljala le za del proizvodov, za katere je bila registrirana. V tem primeru se za namene preizkusa ugovora šteje, da je registrirana le za ta del blaga.

(Glej točke od 33 do 35.)

2. Za povprečnega francoskega potrošnika obstaja verjetnost zmede med besednim znakom ARTHUR ET FELICIE, za katerega se zahteva registracija kot znamke Skupnosti za „oblačila, obutev (razen ortopedske obutve), pokrivala, vsa oblačila za otroke, ki se prodajajo po pošti in v specializiranih trgovinah, ki razpošiljajo proizvode iz katalogov“ v smislu Nicejskega aranžmaja, in figurativno znamko, ki vsebuje besedo „Arthur“, registrirano prej v Franciji za „tekstilne proizvode, konfekcijska oblačila in oblačila po meri, vključno s škornji, čevlji in copati“ iz istega razreda, glede na enakost zadevnih proizvodov, določeno podobnost ustrezajočih znakov in visok razlikovalni učinek prejšnje znamke, vsaj glede njene prepoznavnosti na trgu.

(Glej točko 69.)

3. Odločitve, ki jih sprejmejo odbori za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) v okviru Uredbe št. 40/94 in ki se nanašajo na registracijo znaka kot znamke Skupnosti, so v pristojnosti, ki je vezana, in ne diskrecijska pravica. Torej se lastnost znaka, ki se lahko registrira kot znamka Skupnosti, lahko presoja samo na podlagi te uredbe, take kot jo razlaga sodnik Skupnosti, in ne na podlagi prejšnje prakse odborov za pritožbe.

(Glej točko 71.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Uradniki – Plačilo – Izselitveni dodatek – Pogoji za dodelitev – Dela, opravljena za drugo državo ali mednarodno organizacijo – Pojem „dela, opravljena za drugo državo“ – Oseba iz stalnega predstavništva pri Evropski uniji – Vključitev

(Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga VII, člen 4(1)(a))

2. Pravo Skupnosti – Razlaga – Načela – Avtonomna razlaga – Meje – Napotitve na pravo držav članic v določenih primerih

Summary

1. Razlog za izjemo glede dodelitve izselitvenega dodatka, določeno v členu 4(1)(a), druga alinea, zadnji stavek, Priloge VII h Kadrovskim predpisom, v korist uradnikov, ki so opravljali delo za drugo državo ali mednarodno organizacijo med referenčnim obdobjem petih let, ki se izteče šest mesecev pred njihovim nastopom dela, je dejstvo, da se za te uradnike pod takimi pogoji ne more šteti, da so vzpostavili trajne vezi z državo, kjer delajo iz razloga začasnosti njihove napotitve v to državo.

Pojem države, določen v tej določbi, se nanaša le na državo kot pravno osebo in enotni subjekt mednarodnega prava ter njenih organov oblasti. Glede tega torej zadostuje, da oseba opravlja poklicno dejavnost za organ, ki je del države, v navedenem smislu, kot je stalno predstavništvo pri Evropski uniji, da je popolnoma pokrita z izjemo, določeno v členu 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom ne glede na posamezne in posebne naloge, ki jih je opravila v okviru tega organa.

(Glej točke 28, 29 in 42.)

2. Iz zahtev po enotni uporabi prava Skupnosti in načela enakosti izhaja, da je treba izrazom določbe prava Skupnosti, ki ne vsebuje nobene izrecne napotitve na pravo držav članic za določitev njenega pomena in obsega, v vsej Skupnosti dati samostojno in enotno razlago, ki jo je treba najti ob upoštevanju konteksta določbe in z zadevno ureditvijo zasledovanega cilja. Ob odsotnosti izrecne napotitve lahko uporaba prava Skupnosti vsebuje, glede na okoliščine primera, sklicevanje na pravo držav članic, kadar sodišče Skupnosti ne more najti v pravu Skupnosti ali v splošnih načelih prava Skupnosti elementov, ki bi mu omogočili, da bi presodil vsebino in obseg s samostojno razlago.

(Glej točko 40.)