SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE

ELEANOR SHARPSTON,

predstavljeni 8. maja 2018 ( 1 )

Zadeva C‑114/17 P

Kraljevina Španija

proti

Evropski komisiji

„Pritožba – Pomoč za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih v Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha – Subvencije za operaterje platform digitalne prizemne televizije – Sklep o delni nezdružljivosti ukrepov pomoči z notranjim trgom – Sprejetje sklepa o spremembi s strani Komisije – Novi tožbeni razlogi – Sprememba predlogov – Pravica zadevne države članice do izjave pred sprejetjem tega sklepa o spremembi“

1. V tej pritožbi Španija Sodišču predlaga, naj v celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča Španija/Komisija, ( 2 ) s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog Španije za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 6846. ( 3 ) V utemeljitev svoje pritožbe Španija zlasti trdi, da je Komisija s sprejetjem Sklepa C(2015) 7193 ( 4 ) o spremembi Sklepa C(2014) 6846 kršila njeno pravico do izjave.

2. Sodišče ima v tej zadevi priložnost razviti svojo sodno prakso v zvezi z obsegom obveznosti Evropske komisije, da državo članico, na katero se nanaša postopek nadzora državne pomoči, zasliši pred sprejetjem sklepa o spremembi predhodnega sklepa o isti državni pomoči. Sodba Sodišča v tej zadevi bi lahko dala koristne smernice za zadevo C‑56/18 P, Komisija/Gmina Miasto Gdynia in Port Lotniczy Gdynia Kossakowo, ( 5 ) ki še poteka pred Sodiščem.

3. Vendar bo moralo Sodišče najprej pojasniti pogoje, pod katerimi se je v tožbi za razglasitev ničnosti sklepa Komisije o državni pomoči dovoljeno sklicevati na trditve, ki so usmerjene proti aktu o spremembi takega sklepa. Sodišče bo moralo v zvezi s tem pojasniti pomen členov 84 in 86 Poslovnika Splošnega sodišča ter razmerje med njima.

Pravni okvir

Poslovnik Splošnega sodišča

4. V skladu s členom 84 Poslovnika Splošnega sodišča je dovoljeno navajanje novih razlogov med postopkom samo, če ti izhajajo iz pravnih in dejanskih okoliščin, ki so se razkrile med postopkom. Zadevna stranka mora takšne razloge navesti, takoj ko izve za te okoliščine.

5. Člen 86(1) določa, da „[k]adar se akt, katerega razglasitev ničnosti se predlaga, nadomesti ali spremeni z drugim aktom, ki ima enak predmet, lahko tožeča stranka […] tožbo prilagodi, da bi upoštevala ta novi dejavnik“. Člen 86(2) določa, da se „[p]rilagoditev tožbe […] izvede z ločenim aktom ter v roku, ki je določen v členu 263, šesti odstavek, PDEU in v katerem se lahko predlaga razglasitev ničnosti akta, ki utemeljuje prilagoditev tožbe“. V členu 86(4) je zahtevano, da prilagoditvena vloga vsebuje prilagojene predloge ter po potrebi prilagojene razloge in trditve.

Uredba 2015/1589

6. V skladu s členom 15(1) Uredbe (EU) 2015/1589 ( 6 ) se lahko pregled morebitne nezakonite pomoči zaključi s sklepom o začetku formalnega postopka. Če se takšen postopek začne, se mora zaključiti s sklepom, sprejetim na podlagi člena 9. Pred sprejetjem sklepa mora Komisija v skladu členom 9(8) zadevni državi članici omogočiti, da predloži svoja stališča o podatkih, ki jih je prejela Komisija med preiskavo.

7. V členu 11, ki se za tak postopek uporablja na podlagi člena 15(3), je Komisiji dovoljeno, da razveljavi vsak tak sklep, če so bile informacije, ki so bile odločilni dejavnik pri sprejetju tega sklepa, napačne. V členu 11 je zahtevano, da Komisija pred takšno razveljavitvijo in pred sprejetjem novega sklepa, začne formalno preiskavo ter omogoči zadevni državi članici, da predloži svoje pripombe.

Dejansko stanje in postopek pred Splošnim sodiščem

8. Španija je med letoma 2005 in 2008 sprejela vrsto ukrepov za podporo uvedbi digitalnega prizemnega sistema za televizijsko distribucijo na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih njenega ozemlja, zlasti na ozemlju Kastilje in Manče.

9. Po pritožbah dveh televizijskih operaterjev je Komisija z dopisom z dne 29. septembra 2010 Španijo obvestila, da bo začela formalni postopek preiskave v zvezi s temi ukrepi. Komisija je med tem postopkom prejela pripombe zadevnih strank, ki jih je poslala Španiji, da bi podala pripombe. Španija je večkrat predložila pripombe.

10. Komisija je 1. oktobra 2014 sprejela Sklep C(2014) 6846 v zvezi z državno pomočjo na ozemlju Kastilje in Manče. ( 7 )

11. V prvem odstavku člena 1 tega sklepa je bilo navedeno, da je pomoč, ki je bila televizijskima operaterjema Telecomu CLM in Abertisu dodeljena za posodobitev centrov za razpošiljanje signala, gradnjo novih centrov in zagotavljanje, upravljanje ali vzdrževanje digitalnih storitev na območju II Kastilje in Manče, Španija izvajala nezakonito, saj je pri tem kršila člen 108(3) PDEU, ter da ni združljiva z notranjim trgom. V drugem odstavku člena 1 je bila ta ugotovitev ponovljena v zvezi z družbo Hispasat, ki je izdajateljica satelitskega signala, kar zadeva namestitev satelitskih sprejemnikov za prenos signala na tem območju. V členu 3(1) se je od Španije zahtevalo, naj od teh treh operaterjev izterja tako opredeljeno pomoč.

12. Španija je 12. decembra 2014 pri Splošnem sodišču vložila tožbo za razglasitev ničnosti Sklepa C(2014) 6846. ( 8 )

13. Družba Hispasat je 23. januarja 2015 pri Splošnem sodišču vložila tožbo za razglasitev ničnosti tega sklepa. ( 9 ) V tožbi je trdila, da ni nikoli prejela pomoči od Španije ali njenih lokalnih organov.

14. Medtem se Španija in Komisija v okviru izvajanja Sklepa C(2014) 6846 nista strinjali, ali je strošek digitalne opreme (ki so jo lokalni organi v Kastilji in Manči priskrbeli za prenos televizijskega signala) spadal na področje uporabe tega sklepa in ali ga je morala Španija torej izterjati od zadevnih operaterjev.

15. Komisija je 20. oktobra 2015 sprejela Sklep C(2015) 7193 o spremembi Sklepa C(2014) 6846. V uvodnem delu tega sklepa je navedeno, da je ta sprememba namenjena odpravi napak v zvezi z družbo Hispasat. Družba Hispasat v sklepu o spremembi ni bila več navedena med upravičenci do državne pomoči. ( 10 ) Poleg tega je bil izraz „zagotavljanje digitalnih storitev“ iz prvega odstavka člena 1 prvotnega sklepa nadomeščen z izrazom „zagotavljanje digitalnih storitev [digitalne opreme]“. ( 11 )

16. Španija je z dopisom, ki ga je Splošnemu sodišču predložila 23. decembra 2015, vložila nov tožbeni razlog v postopku, ki je potekal v zadevi T‑808/14 (v nadaljevanju: nove vloge Španije). Trdila je, da sklep o spremembi presega navedeni cilj odstranitve družbe Hispasat s področja uporabe prvotnega sklepa in da se z njim bistveno razširja obseg pomoči, ki jo je treba izterjati, saj je vključena pomoč za zagotavljanje opreme (32,5 milijona EUR). Španija je trdila, da je Komisija s tem kršila načelo pravne varnosti.

17. Komisija je svoja stališča predložila 28. januarja 2016. Trdila je, da je sklep o spremembi zgolj popravek prvotnega sklepa in da Španiji ne nalaga novih obveznosti. Dodala je, da so nove vloge Španije nedopustne, saj vsebujejo le trditve, na katere se je Španija pred tem sklicevala v podporo tožbenemu razlogu v zvezi z domnevno kršitvijo pravne varnosti.

18. Splošno sodišče je s sklepom Hispasat/Komisija ( 12 ) ugotovilo, da je po spremembi Sklepa C(2014) 6846 ta zadeva postala brezpredmetna in da zato o tožbi družbe Hispasat ni več treba odločati.

Izpodbijana sodba in pritožba

19. Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi menilo, da so vsi tožbeni razlogi, na katere se je v tožbi sklicevala Španija, neutemeljeni, zato je tožbo v celoti zavrnilo.

20. Glede novih vlog Španije je menilo, da so dejansko usmerjene proti sklepu o spremembi in da so zato dopustne. ( 13 ) Dalje, Splošno sodišče, ki je ravnalo po uradni dolžnosti, je menilo, da je Komisija kršila pravico Španije do izjave, ker ji ni dala priložnosti, da pred sprejetjem tega sklepa predloži stališča. ( 14 ) Menilo je tudi, da ker je prvotni sklep ab initio zajemal pomoč za zagotavljanje digitalne opreme, sklep o spremembi Španiji ne nalaga novih obveznosti in da navedena kršitev zato ni taka, da bi bilo treba sklep o spremembi razglasiti za ničen. ( 15 ) Dodatni tožbeni razlog, naveden v novih vlogah Španije, je zato zavrnilo.

21. Španija v pritožbi predlaga, naj Sodišče izpodbijano sodbo razveljavi, sklep C(2014) 6846 razglasi za ničen in Komisiji naloži plačilo stroškov. Navaja tri pritožbene razloge.

22. Španija trdi, prvič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 1 Sklepa C(2014) 6846 v njegovi prvotni različici, zaradi česar je napačno razumelo naravo ukrepa državne pomoči, ki ga je odobrila Španija, in pojem državne pomoči v smislu člena 107 PDEU. Poleg tega naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da ni navedlo, da je bila posledica kršitev pravice Španije do izjave kršitev načel dobrega upravljanja in pravne varnosti. Drugič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da Španija ni upoštevala prvega in četrtega pogoja iz sodbe Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg. ( 16 )Tretjič, Splošno sodišče naj bi kršilo člen 107(3)(c) PDEU s tem, da je ugotovilo, da je pomoč, ki jo je dodelila Španija, nezdružljiva z notranjim trgom, ker je ta država članica dala prednost prizemni televizijski distribuciji pred satelitsko tehnologijo.

23. Komisija predlaga, naj se pritožba zavrne. Trdi zlasti, da tudi če bi Sodišče sprejelo prvi tožbeni razlog, bi lahko to kvečjemu povzročilo razglasitev ničnosti sklepa o spremembi, medtem ko se s pritožbo predlaga razglasitev ničnosti prvotnega sklepa.

24. Na obravnavi 7. marca 2018 sta Španija in Komisija ustno podali navedbe.

25. Kot je zahtevalo Sodišče, se bom v teh sklepnih predlogih omejila na preučitev prvega pritožbenega razloga.

Presoja

Dopustnost prvega pritožbenega razloga

26. Ob običajnem razumevanju prvega pritožbenega razloga se zdi, da je njegov predmet prvotni sklep. Z njim se izpodbija razlaga, ki jo je Splošno sodišče podalo v zvezi s členom 1 tega sklepa v različici, ki je veljala pred sprejetjem sklepa o spremembi. Vendar se s trditvami, ki so bile navedene v podporo prvemu pritožbenemu razlogu, izpodbijajo ugotovitve Splošnega sodišča v zvezi z veljavnostjo postopka, na podlagi katerega je bil sprejet sklep o spremembi.

27. Tožba, ki jo je Španija vložila pri Splošnem sodišču, je bila vložena pred sklepom o spremembi in je bila lahko usmerjena le proti prvotnemu sklepu. V predlogu iz pritožbe je izrecno navedena razglasitev ničnosti izpodbijane sodbe in prvotnega sklepa, ne pa sklepa o spremembi. Zastopnik Španije je na obravnavi trdil, da je Španija s predložitvijo novega tožbenega razloga predlagala razširitev predmeta postopka, tako da bi se predlagala razglasitev ničnosti „prvotnega sklepa, kakor je bil spremenjen“.

28. Glede na navedeno bom najprej preučila, ali sklep o spremembi spada v obseg tega postopka, in torej, ali je Sodišče pristojno, da preuči trditve Španije v zvezi s tem sklepom. ( 17 )

Ali predmet postopka ipso facto zajema sklep o spremembi na datum njegovega sprejetja

29. Ali je mogoče trditi, da je predmet postopka ipso facto zajemal sklep o spremembi na dan njegovega sprejetja?

30. Komisija trdi, da učinki sklepa o spremembi ne presegajo preprostega popravka pisnih napak in očitnih netočnosti v prvotnem sklepu.

31. Če bi imela Komisija prav, sklep o spremembi ne bi imel nobenih samostojnih pravnih učinkov in ne bi bil „s pravnim učinkom za tretje osebe“ v smislu člena 263 PDEU. Zato ne bi mogel biti predmet ločene tožbe za razglasitev ničnosti.

32. Če bi bilo tako, menim, da bi bilo za sklep o spremembi za namene tožbe za razglasitev ničnosti mogoče šteti, da „se je spojil“ s prvotnim sklepom in da torej tvorita neločljivo celoto. Za tožbo Španije in njeno pritožbo bi bilo tako dejansko mogoče šteti, da sta ipso facto usmerjeni proti prvotnemu sklepu, „kakor je bil popravljen“, ne da bi ji bilo treba prilagoditi prvotni predlog.

33. Medtem ko so nekatere spremembe dejansko zgolj popravki besedila prvotnega sklepa, ( 18 ) pa druge presegajo ta prag in vplivajo na vsebino tega sklepa. ( 19 )

34. To brez najmanjšega dvoma velja v zvezi z izbrisom vseh sklicevanj na družbo Hispasat. Rezultat te spremembe je bila izključitev družbe Hispasat iz kategorije upravičencev do zadevne državne pomoči. ( 20 )

35. Ob običajnem razumevanju na vsebino prvotnega sklepa vpliva tudi to, da je bil izraz „storitve“ iz prvega odstavka člena 1 prvotnega sklepa nadomeščen z izrazom „storitve [oprema]“. Če ne drugega, se ta izraza ne zdita sopomenki.

36. Oblika sklepa o spremembi potrjuje vtis, da njegova vsebina ni omejena zgolj na popravke. Zastopnik Komisije je na obravnavi pojasnil, da je sklep o spremembi sprejel kolegij komisarjev. Pojasnil je, da se ta postopek uporabi, kadar Komisija sprejme vsebinske sklepe o državni pomoči, medtem ko sklepe, ki se nanašajo zgolj na popravke, sprejme generalni sekretar Komisije. Priznal je, da je bil postopek v tem primeru izbran na podlagi dejstva, da je bil s sklepom o spremembi bistveno omejeno področje uporabe prvotnega sklepa.

37. Ali in v kolikšnem obsegu se z zamenjavo izraza „storitve“ z izrazom „[oprema]“ vsebinsko spremeni obseg obveznosti Španije, da izterja dodeljeno pomoč, bi bilo navsezadnje mogoče preveriti le s primerjavo prvotne in spremenjene različice člena 1 ob upoštevanju obrazložitve, ki jo je Komisija navedla v vsakem sklepu. Vendar v sklepu o spremembi obrazložitev ni navedena, zaradi česar je taka analiza (razen v zvezi z družbo Hispasat) skoraj nemogoča. ( 21 )

38. Če vse pretehtamo, se zdi verjetno, da je sklep o spremembi povzročil samostojne pravne učinke, ki so bistveno vplivali na pravni položaj Španije, kakršen je bil ob sprejetju prvotnega sklepa. Če je tako, bi bil sklep o spremembi pravni akt, ki je lahko predmet ločene tožbe za razglasitev ničnosti. Če bi Španija želela razširiti obseg prvotne tožbe, da bi vključila sklep o spremembi, bi morala to tožbo uradno prilagoditi.

39. Zdaj bom preučila, ali je Španiji to uspelo s tem, da je Splošnemu sodišču predložila nove vloge.

Ali je Španija dejansko razširila obseg svoje tožbe?

40. Člen 76(d) Poslovnika Splošnega sodišča od tožeče stranke zahteva, da v svoji tožbi določi predmet spora. Načeloma stranki med postopkom ni dovoljeno spremeniti predmeta spora, utemeljenost tožbe pa je treba presojati izključno glede na predloge, ki so navedeni v tožbi. ( 22 )

41. Člena 84 in 86 Poslovnika Splošnega sodišča določata dve odstopanji od tega pravila. Člen 84 se uporablja, če se med postopkom razkrijejo nove pravne in dejanske okoliščine. Področje uporabe člena 86 je bistveno ožje: nanj se je mogoče sklicevati le, če „nova okoliščina“ pomeni zamenjavo ali spremembo zadevnega akta z drugim aktom, ki ima enak predmet.

42. Medtem ko člen 84 tožeči stranki omogoča le navajanje novih razlogov (s trditvami in dokazi v njihovo podporo), je člen 86 bolj daljnosežen: tej stranki dovoljuje tudi, da prilagodi predmet tožbe, torej da preoblikuje predloge tako, da izpodbija novi akt v postopku, ki še ni zaključen. ( 23 )

43. To, da je bil člen 86 leta 2015 vključen v Poslovnik, je pomenilo, da se je povišala zahtevana raven formalnosti. ( 24 ) V odstavkih 2 in 4 člena 86 se tako izrecno zahteva, da je taka prilagoditev v pisni vlogi, ki vsebuje prilagojene predloge.

44. Formalne zahteve iz člena 86 seveda niso same sebi namen: namenjene so zagotavljanju kontradiktornosti postopka in učinkovitega izvajanja sodne oblasti. ( 25 )

45. Če se med postopkom pred Splošnim sodiščem vloži procesni akt, da bi se prilagodila tožba, je to enako, kot če bi se s tožbo vložila tožba za razglasitev ničnosti. ( 26 ) Zato se po analogiji uporablja ustaljena sodna praksa, ki določa zahteve v zvezi z obliko in vsebino take tožbe.

46. Iz tega sledi, da morajo biti v prilagoditveni vlogi zlasti nedvoumno ter dovolj jasno in natančno določeni predmet postopka, temeljni elementi glede prava in dejstev, na katerih zadeva temelji, ter predlogi, tako da Sodišče ne bi odločalo ultra petita ali sploh ne bi odločalo o tožbenem razlogu. ( 27 )

47. Nasprotno pa vloga, v kateri so novi razlogi ali trditve, ki pa ne izpolnjuje vseh zahtev iz člena 86 ali navedene sodne prakse, ne zadošča za dejansko prilagoditev predmeta zadeve. Ne povzroči drugih pravnih učinkov kot so tisti iz člena 84, torej navajanje novih razlogov in trditev v zvezi z istim predmetom. ( 28 )

48. V obravnavani zadevi je Komisija malo več kot eno leto po sprejetju prvotnega sklepa in ko je postopek za razglasitev ničnosti tega sklepa še potekal, sprejela akt o spremembi tega sklepa (Sklep C(2015) 7193). Španija je potem Splošnemu sodišču predložila nove vloge.

49. Ni sporno, da je predmet sklepa o spremembi enak kot v prvotnem sklepu (državna pomoč SA.27408). Iz tega sledi, da se je člen 86 uporabljal. ( 29 )

50. Splošno sodišče je brez dodatne razlage menilo, da ker je Španija v novih vlogah izpodbijala sklep o spremembi, je novi tožbeni razlog iz teh vlog dopusten. ( 30 )

51. Ne sledim logiki, ki jo je uporabilo Splošno sodišče, in je ne sprejemam.

52. Iz besedila novih vlog Španije je razvidno, da Španija ni nameravala izpodbijati sklepa o spremembi, čeprav so se nekatere trditve iz teh vlog nanašale nanj. Španija je v zadnjem odstavku novih vlog izrecno ohranila prvotni predlog, in sicer razglasitev ničnosti prvotnega sklepa.

53. Zdi se, da pritožba potrjuje, da: (i) se prvi pritožbeni razlog nanaša na razlago prvotnega sklepa v različici pred spremembo, (ii) predlog pa se izrecno nanaša na razglasitev ničnosti prvotnega sklepa.

54. Zato Splošno sodišče po mojem mnenju ni moglo veljavno razlagati novih vlog Španije in jih ponovno opredeliti tako, da se z njimi dejansko predlaga razglasitev ničnosti sklepa o spremembi. ( 31 )

55. Obstoja tožbe za razglasitev ničnosti in, podobno, vloge za prilagoditev njenega obsega ni nikoli mogoče predpostavljati, upoštevati pa je mogoče le predlog, ki je izrecno naveden. ( 32 ) Vsebino tožbe je treba preučiti le glede na predlog iz tožbe ali vlogo za njegovo prilagoditev. ( 33 ) Tožba, ki ne vsebuje nobenega predloga, ni dopustna. ( 34 ) Zavračam predlog, ki ga je zastopnik Španije podal na obravnavi, da je tak pristop pretirano formalen.

56. Dalje, Splošnemu sodišču po mojem mnenju Španije ni bilo treba pozvati, naj pojasni, ali je hotela izpodbijati sklep o spremembi. ( 35 ) Ob upoštevanju dejanskega stanja zadeve bi bilo to enako, kot če bi Španijo pozvalo, naj dopolni bistveni element svoje tožbe za razglasitev ničnosti zunaj roka, ki je določen v členu 263 PDEU. ( 36 )

57. V sodni praksi iz točk od 45, 46 in 55 zgoraj niso podani prepričljivi razlogi za utemeljitev znižanja zahtev v zvezi z dopustnostjo. Kadar je kot v obravnavani zadevi država članica, na katero je naslovljen posamični sklep, o njem obveščena, mora zadnjenavedena nositi posledice tega, da v zahtevanem roku ni natančno določila predloga v zvezi s tem sklepom v postopku pred Splošnim sodiščem. ( 37 )

58. Iz tega sledi, da čeprav je Španija predložila nove vloge, ni razširila predmeta postopka.

Predlog o dopustnosti prvega pritožbenega razloga

59. Iz navedenega izhaja, da sklep o spremembi ne spada v obseg obravnavanega postopka. Namen prvega pritožbenega razloga v zvezi s tem sklepom je torej razširiti predmet spora. V skladu s členom 170(1) Poslovnika Sodišča tak razlog v fazi pritožbe ni dopusten. ( 38 )

60. V teh okoliščinah Sodišču predlagam, naj prvi pritožbeni razlog zavrne. Predlagam tudi, naj Sodišče ugotovi, da je Splošno sodišče z razširitvijo obsega spora, ki poteka pred njim, na podlagi novih vlog Španije napačno razumelo trditve, ki jih je navedla Španija, in torej napačno uporabilo pravo, ker je odločalo ultra petita. ( 39 ) Ker je Splošno sodišče te vloge vsebinsko zavrnilo, ta napaka ni vplivala na izid zadeve, ki mu je bila predložena. Izpodbijane sodbe zato ni mogoče razveljaviti na tej podlagi.

Vsebinska presoja prvega pritožbenega razloga

Pristojnost Komisije, da sprejme sklep o spremembi, in njena obveznost obrazložitve

61. Če se Sodišče ne strinja z zgornjo analizo, bo moralo zakonitost izpodbijane sodbe obravnavati v delu, v katerem se nanaša na sklep o spremembi.

62. V zvezi s tem menim, da bi moralo Sodišče po uradni dolžnosti preučiti dve temeljni vprašanji. Prvič, ali je bila Komisija pristojna za sprejetje sklepa o spremembi? Drugič, ali je Komisija spoštovala obveznost obrazložitve tega sklepa? ( 40 )

63. Prvič, Splošno sodišče je menilo, da je Komisija na osnovi člena 108(2) PDEU pristojna za sprejetje tega sklepa. ( 41 )

64. Tudi sama se strinjam s to ugotovitvijo. V skladu s členom 108(2) PDEU Komisija ni pristojna le, da popravi sklepe, ki jih je sprejela v skladu s členom 9 Uredbe 2015/1589, kakor pogosto naredi, ne da bi se to načelo izpodbijalo, ali razveljavi tak sklep v skladu s členom 11 te uredbe. Pristojna je tudi, da vsebinsko spremeni take sklepe, kadar je to potrebno za doseganje ciljev iz določb Pogodbe, ki so navedene zgoraj.

65. Komisija ima lahko za to legitimen razlog, zlasti da bi upoštevala razvoj sodne prakse sodišč EU ali da bi popravila svoje napake, ( 42 ) kot se zdi, da je bilo v obravnavani zadevi. S tega vidika je člen 11 le poseben izraz pooblastil, ki jih ima Komisija na podlagi Pogodbe, da bi zagotovila pravilno in učinkovito uporabo pravil o državni pomoči, ( 43 ) ter se torej ne sme a contrario razlagati tako, da ta pooblastila omejuje na edini primer (razveljavitev), ki je izrecno naveden.

66. Nič v Pogodbi ne kaže na to, da je pristojnost Komisije omejena na sklepe, ki so ugodni za države članice. Zato ni upoštevno, ali je bil sklep o spremembi ugoden za Španijo, kot trdi Komisija, oziroma ali so bile z njim tej državi članici naložene nove obveznosti, kot trdi zadnjenavedena.

67. Drugič, čeprav Splošno sodišče v zvezi s tem ni podalo ugotovitev, ugotavljam, da v sklepu o spremembi ni nobene obrazložitve za njegovo sprejetje. Zato je skoraj nemogoče, da bi Sodišče preučilo zlasti naravo sklepa o spremembi ( 44 ) in njegove pravne učinke ( 45 ) ter preverilo, ali je Španija dobila priložnost, da pred njegovim sprejetjem poda pripombe o vseh upoštevnih informacijah, na katerih je temeljil ta sklep. ( 46 )

68. Ta neobstoj obrazložitve v sklepu o spremembi zato ovira ustrezen sodni nadzor njegove zakonitosti in s tem očitno krši člen 296 PDEU.

69. Ugotavljam, da je Komisija v sklepu o spremembi očitno kršila obveznost obrazložitve, ki je bistvena postopkovna zahteva. Ta kršitev je sama po sebi taka, da je treba sklep razglasiti za ničen. ( 47 ) Ker Splošno sodišče tega ni ugotovilo, je napačno uporabilo pravo. Njegovo sodbo bi bilo zato treba v delu, v katerem se ta nanaša na sklep o spremembi, razveljaviti.

70. Le če Sodišče ne sprejme tega predloga, bo moralo preučiti posebne trditve, ki jih Španija navaja v prvem pritožbenem predlogu. Analizirala jih bom v nadaljevanju.

Člen 107 PDEU in načelo pravne varnosti

71. Kot razumem, Španija trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo člen 1 prvotnega sklepa. Zato naj ne bi ugotovilo, da je Komisija s sprejetjem sklepa, na podlagi katerega so bile Španiji naložene dodatne obveznosti, kršila samo bistvo ukrepa državne pomoči, ki ga je odobrila ta država članica, napačno uporabila pojem državne pomoči v smislu člena 107 PDEU in kršila načelo pravne varnosti.

72. Narava domnevne nezakonitosti mi je povsem nejasna. Španija v podporo svojemu predlogu ne navaja nobenih trditev. Ne pojasni, kateri element člena 107 PDEU naj bi bil kršen in kako. Enako je mogoče ugotoviti za trditev v zvezi z domnevno kršitvijo načela pravne varnosti.

73. V skladu z ustaljeno sodno prakso takšne trditve niso dopustne. ( 48 ) V skladu s tem Sodišču predlagam, naj jih zavrne.

Ali je imela Španija pravico do izjave pred sprejetjem sklepa o spremembi

74. Iz spisa, ki je bil predložen Sodišču, je razvidno, da je Komisija sklep o spremembi sprejela malo več kot eno leto po datumu prvotnega sklepa. Pred zadnjenavedenim sklepom očitno ni bila sprejeta odločitev o začetku ali ponovnem začetku formalnega postopka preiskave.

75. Na eni strani ni sporno, da je Španija dobila priložnost, da pred sprejetjem prvotnega sklepa predloži stališča v zvezi z vsemi elementi upravnega spisa Komisije. Na drugi strani je iz spisa razvidno, da Španija ni dobila take priložnosti po sprejetju prvotnega sklepa, vendar pred obvestilom o sklepu o spremembi.

76. Španija trdi, da je bil zaradi uvedbe pojma „zagotavljanje digitalnih storitev [digitalne opreme]“ v člen 1 prvotnega sklepa s sklepom o spremembi razširjen obseg pomoči, ki jo je treba izterjati, Španiji pa so bile tako naložene nove obveznosti. Ker ji Komisija ni dala priložnosti, da pred sprejetjem sklepa izrazi stališča, naj bi bile kršene pravice Španije do obrambe. Komisija trdi, da je Splošno sodišče ob upoštevanju točk 118 in 197 obrazložitve prvotnega sklepa pravilno ugotovilo, da je bila pomoč, dodeljena za zagotavljanje digitalne opreme, že vključena na njegovo področje uporabe in da s sklepom o spremembi torej niso bile naložene nove obveznosti. Ker člen 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ( 49 ) določa pravico do izjave le, če akt prizadene pravice posameznika, in ker je bil sklep o spremembi ugoden za Španijo, naj zadnjenavedena ne bi imela take pravice.

77. Zdaj bom po vrsti preučila, (i) ali je Španija v teh okoliščinah imela pravico do izjave; (ii) če to drži, ali je Komisija spoštovala to pravico; in (iii) kaj so posledice morebitne kršitve te pravice.

78. V skladu z ustaljeno sodno prakso „je spoštovanje pravice do izjave v vsakem postopku, začetem zoper osebo, ki bi lahko privedel do akta, ki posega v njen položaj, temeljno načelo prava EU in mora biti zagotovljeno, tudi če ni nobenih pravil, ki urejajo zadevni postopek“. ( 50 )

79. Kadar obstaja verjeten dvom, da akt lahko prizadene državo članico, ki je predmet postopka nadzora državne pomoči, bi ji Komisija morala dati možnost izjave, čeprav le iz previdnosti. Postopek izterjave nezakonite državne pomoči temelji na načelu lojalnega sodelovanja zadevne države članice s Komisijo. ( 51 ) Če bi sklep, ki ga Komisija namerava sprejeti, lahko vplival na obseg obveznosti države članice, da izterja zadevno državno pomoč, bi morala Komisija še toliko bolj tej državi članici dati priložnost, da poda pripombe.

80. Ker v sklepu o spremembi ni obrazložitve, je težko ugotoviti, ali je bil sklep o spremembi ugoden za Španijo ali pa so ji bile z njim naložene nove obveznosti. Če – kot trdi Komisija – sprememba člena 1 ni vplivala na obseg te pomoči, se je legitimno vprašati, zakaj ga je Komisija sploh spremenila.

81. Vsekakor sem že ugotovila, da je sklep o spremembi, če vse pretehtamo, verjetno vplival na pravni položaj Španije, ( 52 ) tako da gre za akt, ki ga je mogoče izpodbijati v skladu s členom 263 PDEU. Ker je Komisija s tem sklepom ohranila opredelitev ukrepov, ki jih je odobrila Španija, kot nezakonitih državnih pomoči, je ta sklep akt, ki prizadene Španijo. ( 53 ) Opozorila sem tudi na dejstvo, da je bilpostopek, ki se je na Komisiji interno uporabil za sprejetje sklepa o spremembi, postopek, ki se uporablja za sprejetje vsebinskih sklepov o državni pomoči, ne pa preprostejši upravni postopek za popravljanje zgolj pisnih napak. ( 54 ) Nazadnje, ta sklep je že lahko vplival na obseg obveznosti Španije, da izterja dodeljeno pomoč, kar zadeva družbo Hispasat.

82. Iz tega sledi, da je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da je Španija načeloma imela pravico do izjave, preden je Komisija sprejela sklep o spremembi.

Ali je Komisija spoštovala pravico Španije do izjave

83. Sprejetja sklepa o spremembi ni mogoče obravnavati ločeno. Pomeni zadnjo fazo v postopku, ki se je začel z dopisom Komisije o začetku formalnega postopka preiskave, ki mu je sledilo (po tej preiskavi) sprejetje prvotnega sklepa.

84. Namen postopka, s katerim se zagotovi polno varstvo pravice do izjave, je dosežen, če se je zadevna stranka z upoštevnimi elementi upravnega spisa lahko seznanila v kateri koli fazi postopka, ki je potekal pred sprejetjem spornega akta. ( 55 ) Ko se stranki to omogoči, se njena pravica do izjave tako rekoč izčrpa.

85. Zlasti v okviru postopkov nadzora državne pomoči, kadar da Komisija zadevni državi članici priložnost, da poda pripombe o vseh elementih, na katerih temelji (ali bo temeljil) njen sklep, ( 56 ) ni treba, da pred sprejetjem sklepa to državo članico obvesti o pravni presoji, ki jo namerava opraviti, ( 57 ) da jo zasliši v zvezi z njenimi stališči o taki presoji ( 58 ) ali da jo obvesti o skorajšnjem sprejetju tega sklepa. ( 59 ) Podobno Komisiji pred sprejetjem sklepa o nadomestitvi ali spremembi ni treba ponoviti vseh faz postopka iz Uredbe 2015/1589 ( 60 ) in v tem okviru predložiti spisa zadevni državi članici, da poda stališča. ( 61 )

86. V postopkih v tej zadevi ni bilo mogoče ovreči dvomov o tem, ali se je Komisija pri sprejetju sklepa o spremembi sklicevala na nove ali dodatne elemente.

87. Če Komisija pravilno trdi, da je sklep o spremembi temeljil ne samo na elementih, ki jih je upravni spis vseboval ob sprejetju prvotnega sklepa, ampak tudi na informacijah iz tožbe družbe Hispasat v zadevi T‑36/15, Španija v zvezi s tem ni mogla izraziti stališč. V zadevi T‑36/15 ni intervenirala, zato ni bila obveščena o pisnih stališčih, ki so si jih izmenjale stranke v tej zadevi.

88. Če pa, nasprotno, Španija pravilno trdi, da je sklep o spremembi temeljil na informacijah iz postopka izterjave, potem načeloma ni mogoče izključiti, da je Španija že poznala bistvo teh informacij in da je lahko predstavila svoja stališča v okviru tega postopka.

89. Zaradi neobstoja obrazložitve v sklepu o spremembi je skoraj nemogoče potrditi, katera od zgornjih trditev je resnična.

90. V takih okoliščinah bi morala dokazno breme nositi Komisija. Ta ni nikoli trdila, da je Španija v okviru postopka izterjave lahko podala pripombe o informacijah, ki bi bile upoštevne za vprašanja, ki so v zvezi s sklepom o spremembi temeljna, kaj šele predložila dokazov v zvezi s tem.

91. Na podlagi tega ugotavljam, da Španiji ni bila dana priložnost, da uspešno predstavi svoja stališča o resničnosti in upoštevnosti vseh dejstev, očitkov in okoliščin, ki jih Komisija navaja v podporo svoji ugotovitvi, zlasti iz člena 1 sklepa o spremembi, da je prišlo do kršitve prava EU, ki je bila ugotovljena v njem, in da bi bilo treba izterjati v njem opredeljeno državno pomoč.

92. Iz tega sledi, da je Komisija, ker je sklep o spremembi utemeljila na informacijah, v zvezi s katerimi Španija ni mogla podati pripomb, kršila pravico te države članice do izjave in zato tudi načelo dobrega upravljanja.

Posledice kršitve pravice Španije do izjave

93. Splošno sodišče je v točki 47 izpodbijane sodbe menilo, da postopkovna nepravilnost povzroči razglasitev ničnosti akta, ki jo vsebuje, le če se dokaže, da bi postopek vodil do drugačnega rezultata, če te nepravilnosti ne bi bilo. ( 62 ) Vendar je v naslednjih točkah uporabilo drugačen preizkus, in sicer, ali so bile s sklepom o spremembi Španiji naložene nove obveznosti. Splošno sodišče je na podlagi tega menilo, da kršitev pravice Španije do izjave ne povzroči razglasitve ničnosti sklepa o spremembi. Španija je to razlogovanje izpodbijala. Njen zastopnik je na obravnavi trdil, da bi morala kršitev pravice do izjave vedno povzročiti razglasitev ničnosti.

94. Ne morem se strinjati z razlogovanjem Splošnega sodišča. Analizo bom začela tako, da bom spomnila na upoštevno sodno prakso.

95. Na eni strani je Sodišče menilo, da neizpolnjevanje bistvene postopkovne zahteve povzroči razglasitev ničnosti akta, ki jo vsebuje. ( 63 ) V tem okviru se strinjam z generalnim pravobranilcem N. Fennellyjem, da so bistvene le postopkovne zahteve, ki so neločljivo povezane z oblikovanjem ali izražanjem volje organa, ki sprejme akt. Njihovo spoštovanje je v splošnem interesu. ( 64 ) Te zahteve so tako temeljne, da kakršna koli kršitev povzroči razglasitev ničnosti poznejšega akta, ne glede na to, ali bi bil lahko izid postopka drugačen, če bi se spoštovale. ( 65 )

96. Na drugi strani je Sodišče podobno menilo, da kršitev katere koli druge (nebistvene) postopkovne formalnosti upravičuje razglasitev ničnosti le, če je mogoče dokazati, da bi lahko postopek brez te nepravilnosti pripeljal do drugačnega rezultata. ( 66 )

97. Čeprav razlogovanje sodišč EU v zvezi s tem ni bilo vedno nedvoumno, ( 67 ) ne dvomim, da pravica države članice do izjave v postopku državne pomoči spada v prvo kategorijo.

98. Strinjam se z generalnim pravobranilcem P. Mengozzijem, ki je ugotovil, da se zadevno posvetovanje z državo članico lahko šteje za poseben izraz razdelitve pristojnosti med institucijami in državami članicami ali institucionalnega (sama bi rekla „ustavnega“) ravnovesja v Evropski uniji. ( 68 )

99. Sodišče je v okviru številnih različnih vrst postopka tako menilo, da je pravica zadevne države članice do izjave bistvena postopkovna zahteva, katere neupoštevanje ima ipso facto pomembne posledice. Sporni sklep se na primer lahko razglasi za ničen ( 69 ) ali pa se tožba zaradi kršitve, ki je bila vložena po takem postopku, razglasi za nedopustno. ( 70 )

100. Položaj države članice, na katero se nanaša postopek nadzora državne pomoči, je primerljiv z zgoraj navedenimi položaji. ( 71 ) To govori v prid uporabi analognega postopkovnega pravila v obravnavanem okviru, kar daje večjo težo pravici do izjave, ki je konec koncev temeljna pravica, zagotovljena s členom 47 Listine.

101. V skladu z ustaljeno sodno prakso velja, da če ob upoštevanju osrednje vloge, ki jo ima zadevna država članica v postopku nadzora državne pomoči, ( 72 ) tej državi članici ni bila dana priložnost, da poda pripombe o stališčih, ki so jih predložile zainteresirane tretje stranke, Komisija teh stališč ne sme uporabiti v poznejšem sklepu. ( 73 )

102. Tako v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče ugotovilo v točki 47 izpodbijane sodbe, ne bi smelo biti pomembno niti, ali zadevni državi članici uspe konkretno dokazati, da bi bila odločitev Komisije o državni pomoči drugačna, če zadnjenavedena ne bi kršila te pravice. ( 74 )

103. Tak preizkus je namreč nujno špekulativen in temelji na številnih domnevah. Ni jasno, kakšen bi bil zahtevani dokazni standard ter koliko podrobnosti bi bilo potrebnih, da bi se dokazalo razhajanje med dejanskim in hipotetičnim sklepom. Prepričana sem, da tak preizkus ne more smiselno pomeniti merila za presojo, ali se je spoštovala pravica države članice do izjave v postopku državne pomoči.

104. Nenazadnje bi se morala država članica in Sodišče postaviti v položaj Komisije, da bi ugibala, ali bi stališča, ki bi jih ta država članica predložila, če bi ji Komisija dala priložnost, spremenila presojo zadnjenavedene v zvezi z zadevo. Domnevam, da je verjetno, da bi Komisija potem v takem primeru trdila, da si v nobenem primeru ne bi premislila zaradi stališč države članice. To dodatno posega v objektivnost in torej legitimnost takega preizkusa. ( 75 )

105. Nasprotno, Sodišče bi moralo preveriti, kot je že večkrat storilo, ( 76 ) ali je zadevna država članica, preden je Komisija sprejela sklep, (objektivno) dejansko dobila pravo priložnost, da predstavi svoja stališča o dokumentih, ki jih je Komisija pridobila v podporo svojemu zatrjevanju glede obstoja kršitve prava EU, in o pripombah, ki so jih predstavile zainteresirane tretje stranke, na podlagi katerih je bil sprejet ta sklep. ( 77 )

106. Ugotavljam, da mora to, da Komisija ni izpolnila te obveznosti, povzročiti razglasitev ničnosti njenega sklepa, s katerim je odrejena odprava ali sprememba zadevne pomoči, v delu v katerem je ta sklep temeljil na elementih, ki zadevni državi članici niso bili predloženi, da bi ta podala stališča.

107. V nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče menilo v točki 48 in naslednjih izpodbijane sodbe, glede na navedeno ni upoštevno, ali so bile s sklepom o spremembi Španiji naložene nove obveznosti ali ne. Neupoštevna je torej tudi trditev Španije, da je Splošno sodišče napačno razumelo člen 1 prvotnega sklepa, ko ga je primerjalo s sklepom o spremembi.

108. Zgoraj sem ugotovila, da je Komisija s sprejetjem sklepa o spremembi kršila pravico Španije do izjave. ( 78 ) Glede na navedene preudarke in ob domnevi (quod non), da je novi tožbeni razlog Španije dopusten, je narava te kršitve taka, da povzroči razglasitev ničnosti tega sklepa.

109. Ker Splošno sodišče ni odločilo tako, je napačno uporabilo pravo. Ob tej domnevi bi bilo izpodbijano sodbo zato treba razveljaviti v delu, v katerem se nanaša na sklep o spremembi.

Posledice razveljavitve izpodbijane sodbe

110. Ugotovila sem, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni navedlo, da sklep o spremembi vključuje dve kršitvi (kršitev obveznosti Komisije v zvezi z obrazložitvijo in kršitev pravice Španije do izjave), ter da bi bilo treba njegovo sodbo razveljaviti, če je novi tožbeni razlog Španije dopusten.

111. V skladu s členom 61 Statuta Sodišča Evropske unije lahko Sodišče, potem ko je razveljavilo sodbo Splošnega sodišča, samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje, namesto da zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču.

112. Ker zgoraj navedeni kršitvi sami po sebi povzročita razglasitev ničnosti sklepa o spremembi, lahko Sodišče torej dokončno odloči o zadevi.

113. Tako Sodišču predlagam, naj prvi pritožbeni razlog – če odloči, da je dopusten – sprejme, izpodbijano sodbo v delu, v katerem se nanaša na sklep o spremembi Komisije, razveljavi, in ta sklep razglasi za ničen.

Stroški

114. Ker me je Sodišče prosilo, naj obravnavam le prvi pritožbeni razlog Španije in ker bo končna odločitev o pritožbi odvisna od stališča, ki ga bo Sodišče sprejelo ne le v zvezi s tem razlogom, temveč tudi v zvezi z drugim in tretjim pritožbenim razlogom, v tej zadevi ne dajem priporočil o stroških.

Predlog

115. Glede na vse navedeno in brez poseganja v presojo Sodišča v zvezi z drugim in tretjim pritožbenim razlogom Sodišču predlagam, naj prvi pritožbeni razlog zavrne kot nedopusten.

116. Podredno pa predlagam, naj Sodišče – če meni, da je ta pritožbeni razlog dopusten – ta razlog sprejme, razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem se nanaša na sklep o spremembi, in ta sklep razglasi za ničen.

( 1 ) Jezik izvirnika: angleščina.

( 2 ) Sodba z dne 15. decembra 2016, T‑808/14 (v nadaljevanju: izpodbijana sodba), neobjavljena, EU:T:2016:734.

( 3 ) Sklep Komisije C(2014) 6846 z dne 1. oktobra 2014 o državni pomoči SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09), ki so jo izvedli organi Kastilje in Manče za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih v Kastilji in Manči (v nadaljevanju: Sklep C(2014) 6846 ali prvotni sklep).

( 4 ) Sklep Komisije C(2015) 7193 z dne 20. oktobra 2015 o popravku nekaterih napak v Sklepu Komisije C(2014) 6846 (v nadaljevanju: Sklep C(2015) 7193 ali sklep o spremembi). Spremenjena različica sklepa C(2014) 6846 je bila je bila objavljena 17. avgusta 2016 v UL 2016, L 222, str. 52. Sklep o spremembi C(2015) 7193 ni bil objavljen posebej.

( 5 ) V navedeni zadevi se zdi, da Komisija zadevne države članice ni zaslišala pred sprejetjem sklepa, s katerim je bil nadomeščen njen predhodni sklep o državni pomoči.

( 6 ) Uredba Sveta z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL 2015, L 248, str. 9, in popravek v UL 2017, L 186, str. 17). V uvodnih izjavah 17 in 18 sta poudarjeni pravici zadevne države članice, da sodeluje pri postopku in med njim da izjavo.

( 7 ) Sprejela je tudi ločen sklep v zvezi z ostalim ozemljem Španije. Glej Sklep Komisije z dne 19. junija 2013 o državni pomoči SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)) Kraljevine Španije za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih (zunaj avtonomne skupnosti Kastilja in Manča) (UL 2014, L 217, str. 52).

( 8 ) Zadeva je bila vpisana pod opravilno številko T‑808/14.

( 9 ) Zadeva je bila vpisana pod opravilno številko T‑36/15.

( 10 ) Pri tem je bil razveljavljen drugi odstavek člena 1 prvotnega sklepa, črtano je bilo sklicevanje na družbo Hispasat iz člena 3(1) in odstranjena so bila vsa sklicevanja na družbo Hispasat iz uvoda (točke 44, 45, 108, 113, 115, 118, 130, 170 in od 198 do 200 obrazložitve).

( 11 ) Moj poudarek.

( 12 ) Sklep z dne 14. januarja 2016, T‑36/15, neobjavljen, EU:T:2016:73.

( 13 ) Točke od 34 do 37.

( 14 ) Točke od 41 do 46.

( 15 ) Točke od 47 do 49.

( 16 ) Sodba z dne 24. julija 2003, C‑280/00, EU:C:2003:415.

( 17 ) Ker to vprašanje spada na področje javnega reda, bi ga Sodišče moralo preveriti po uradni dolžnosti kljub temu, da ga ni zastavila nobena stranka (glej v tem smislu sodbo z dne 12. novembra 2015, Elitaliana/Eulex Kosovo, C‑439/13 P, EU:C:2015:753, točki 37 in 38, ter z dne 26. februarja 2015, Planet/Komisija, C‑564/13 P, EU:C:2015:124, točka 20).

( 18 ) S točkami 98, 131, 132, 146 in 165 obrazložitve so popravljena sklicevanja v besedilu.

( 19 ) Tu se stranki nikakor ne strinjata. Pravilna razlaga spornega sklepa je pravno vprašanje. Trditev, s katero Španija izpodbija razlago člena 1 prvotnega sklepa, ki jo je sprejelo Splošno sodišče, je dopustna na pritožbeni stopnji (glej v tem smislu sodbo z dne 6. oktobra 2015, Komisija/Andersen, C‑303/13 P, EU:C:2015:647, točka 74).

( 20 ) Komisija je v prvotnem sklepu opredelila vse dejanske upravičence, namesto da bi na splošno in abstraktno določila morebitne upravičence. Izbris družbe Hispasat iz te kategorije ima očitne posledice ne le za pravni položaj Španije, saj vpliva na obseg njene obveznosti, da izterja dodeljeno pomoč, temveč tudi za pravni položaj upravičenca, na katerega se je prvotni sklep nanašal neposredno in posamično, sklep o spremembi pa se ne.

( 21 ) K tej težavi se bom vrnila v točkah od 67 do 69 spodaj.

( 22 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 11. novembra 2010, Komisija/Portugalska (C‑543/08, EU:C:2010:669, točka 20 in navedena sodna praksa).

( 23 ) Namen člena 86 je dvojen: prvič, če bi tožeča stranka morala vložiti novo tožbo pri Sodišču in tako začeti ločen postopek, bi bilo to v nasprotju z dobrim izvajanjem sodne oblasti in zahtevami po ekonomičnosti postopka; drugič, nepravično bi bilo, če bi lahko avtor izpodbijanega akta (v tem primeru Komisija) spremenil akt, ki se izpodbija pred Sodiščem, ali ga nadomestil z drugim, zato da bi ogrozil postopek (glej v tem smislu sodbi z dne 3. marca 1982, Alphasteel/Komisija, 14/81, EU:C:1982:76, točka 8, in z dne 14. julija 1988, Stahlwerke Peine-Salzgitter/Komisija, 103/85, EU:C:1988:398, točka 11). S členom 86 je kodificirana ta sodna praksa, ki je bila nazadnje razvita v okviru sporov v zvezi z omejevalnimi ukrepi, ki sta jih Svet in Komisija sprejela na področju skupne zunanje in varnostne politike Evropske unije. Glej kot primer iz sodne prakse: sodba z dne 6. oktobra 2015, Chyzh in drugi/Svet (T‑276/12, neobjavljena, EU:T:2015:748, točka 26).

( 24 ) V sodni praksi pred to določbo, ki je navedena v prejšnji opombi, se v zvezi s formalnostjo ni zahtevalo veliko. Predvsem je lahko tožeča stranka tožbo spremenila na obravnavi. Glej na primer sodbe z dne 6. septembra 2013, Iran Insurance/Svet (T‑12/11, neobjavljena, EU:T:2013:401, točka 35); z dne 12. maja 2015, Ternavsky/Svet (T‑163/12, neobjavljena, EU:T:2015:271, točka 36), in z dne 5. oktobra 2017, Ben Ali/Svet (T‑149/15, neobjavljena, EU:T:2017:693, točka 57).

( 25 ) Sodba z dne 9. novembra 2017, HX/Svet (C‑423/16 P, EU:C:2017:848, točka 23).

( 26 ) Glej v zvezi s tem sodbo z dne 3. marca 1982, Alphasteel/Komisija (14/81, EU:C:1982:76, točka 8). Glej kot primer tudi zadeve, ko je Splošno sodišče uporabilo to sodno prakso: sklep z dne 18. julija 2016, Arbuzov/Svet (T‑195/16, neobjavljen, EU:T:2016:445, točka 20 in sodna praksa).

( 27 ) Glej po analogiji sodbi z dne 15. junija 2010, Komisija/Španija (C‑211/08, EU:C:2010:340, točka 32), in z dne 14. novembra 2017, British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:861, točka 66).

( 28 ) Člen 86 v zvezi s tem deluje kot lex specialis za člen 84: če želi stranka iti dlje in prilagoditi obseg spora med postopkom, mora izpolniti strožje pogoje iz člena 86.

( 29 ) Člen 86 je začel veljati 24. aprila 2015 in je zato upošteven za presojo učinkov novih vlog Španije, ki so bile predložene 23. decembra 2015.

( 30 ) Točki 36 in fine in 37 izpodbijane sodbe.

( 31 ) Glej po analogiji sodbo z dne 13. decembra 2005, Komisija/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (C‑78/03 P, EU:C:2005:761, točka 45).

( 32 ) Glej v zvezi s tem sodbo z dne 8. julija 1965, Krawczynski/Komisija (83/63, EU:C:1965:70, točka 2).

( 33 ) Glej po analogiji sodbo z dne 25. septembra 1979, Komisija/Francija (232/78, EU:C:1979:215, točka 3).

( 34 ) Sklep z dne 12. februarja 2015, Meister/Komisija (C‑327/14 P, neobjavljen, EU:C:2015:99, točke od 14 do 16 in navedena sodna praksa).

( 35 ) Drugače kot v zadevi HX/Svet (sodba z dne 9. novembra 2017, C‑423/16 P, EU:C:2017:848, točka 21). Vendar je bilo dejansko stanje v navedeni zadevi zelo drugačno. Zastopnik stranke HX je šele na obravnavi izvedel za obstoj (splošnega) akta, s katerim je bil spremenjen akt, ki se je izpodbijal v njeni tožbi. Napeljan je bil k mnenju (na podlagi različice Poslovnika, ki je ustrezala jeziku postopka in katere besedilo ni bilo natančno), da za prilagoditev predloga ni potrebna pisna vloga, zato ni pisno potrdil želje po prilagoditvi, ki je bila pred tem izražena na tej obravnavi. To sodišče je menilo, da bi moralo Splošno sodišče tožečo stranko obvestiti o njeni napaki in ji dati možnost, da jo popravi.

( 36 ) Sklep o spremembi je bil sprejet 20. oktobra 2015. Španija je nove vloge predložila 23. decembra 2015, torej med božičnimi počitnicami Splošnega sodišča. Časovna omejitev je tako potekla, preden je Splošno sodišče v začetku januarja 2016 sploh nadaljevalo svoje dejavnosti.

( 37 ) Generalna pravobranilka J. Kokott je v sklepnih predlogih v zadevi Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija (C‑635/16 P, EU:C:2018:28, točka 67) ugotovila, da se je mogoče sklicevati na temeljno pravico do učinkovitega pravnega varstva, da bi se obsežno razlagal obseg tožbe za razglasitev ničnosti. Tu je dejansko stanje drugačno in na to pravico se v tej zadevi ni mogoče sklicevati, da bi se ublažili učinki člena 86.

( 38 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 21. septembra 2010, Švedska in drugi/API ter Komisija/API (C‑514/07 P, C‑528/07 P in C‑532/07 P, EU:C:2010:541, točki 125 in 126).

( 39 ) Sodba z dne 10. decembra 2013, Komisija/Irska in drugi (C‑272/12 P, EU:C:2013:812, točki 27 in 28).

( 40 ) Obe vprašanji sta razloga javnega reda. Sodišče bi ju moralo postaviti in po potrebi sankcionirati po uradni dolžnosti (v zvezi s pristojnostjo avtorja obravnavanega akta glej sodbo z dne 13. julija 2000, Salzgitter/Komisija, C‑210/98 P, EU:C:2000:397, točka 56 in navedena sodna praksa, ter v zvezi z obveznostjo obrazložitve sodbo z dne 2. decembra 2009, Komisija/Irska in drugi, C‑89/08 P, EU:C:2009:742, točka 34 in navedena sodna praksa).

( 41 ) Glej točko 40 izpodbijane sodbe.

( 42 ) Glej v tem smislu Heidenhain, M., European State Aid Law Handbook, München: Beck/Oxford: Hart, 2010, poglavje 31, odstavek 58.

( 43 ) Ta cilj je jasno naveden v uvodni izjavi 21 Uredbe 2015/1589.

( 44 ) Glej točko 37 zgoraj.

( 45 ) Glej točko 80 spodaj.

( 46 ) Glej točke od 86 do 89 spodaj.

( 47 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 17. maja 1994, Francija/Komisija (C‑41/93, EU:C:1994:196, točka 37).

( 48 ) Glej točko 46 zgoraj in v njej navedeno sodno prakso.

( 49 ) UL 2010, C 83, str. 389 (v nadaljevanju: Listina).

( 50 ) Sodba z dne 29. junija 1994, Fiskano/Komisija (C‑135/92, EU:C:1994:267, točka 39 in navedena sodna praksa) (moj poudarek).

( 51 ) Sodba z dne 18. oktobra 2007, Komisija/Francija (C‑441/06, EU:C:2007:616, točka 28).

( 52 ) Glej točko 38 zgoraj.

( 53 ) Če bi Komisija razveljavila prvotni sklep in ga nadomestila z novim, bi bilo to vidno že na prvi pogled. Dejstvo, da je Komisija izbrala drugačno tehniko in spremenila prvotni sklep, da bi dosegla isti rezultat, ne more vplivati na opredelitev sklepa o spremembi kot akta, ki prizadene Španijo.

( 54 ) Glej točko 36 zgoraj.

( 55 ) Glej v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca G. Cosmasa v zadevi Nemčija/Komisija (C‑288/96, EU:C:1999:239, točka 62).

( 56 ) Glej sodbi z dne 15. novembra 2011, Komisija in Španija/Government of Gibraltar in Združeno kraljestvo (C‑106/09 P in C‑107/09 P, v nadaljevanju: Gibraltar, EU:C:2011:732, točki 173 in 174), in z dne 16. decembra 2010, Nizozemska in NOS/Komisija (T‑231/06 in T‑237/06, EU:T:2010:525, točka 44). Glej tudi Hancher, L., Salerno, F. M., Schütte, M., The different stages in the State aid procedure, State aid law of the European Union, Oxford University Press, 2016, str. 372.

( 57 ) Sodbi z dne 24. novembra 2011, Italija/Komisija (C‑458/09 P, neobjavljena, EU:C:2011:769, točka 58), in Gibraltar (točka 177).

( 58 ) Sodba z dne 21. januarja 1999, Neue Maxhütte Stahlwerke in Lech-Stahlwerke/Komisija (T‑129/95, T‑2/96 in T‑97/96, EU:T:1999:7, točki 230 in 231).

( 59 ) Sodba z dne 8. julija 2004, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija (T‑198/01, EU:T:2004:222, točka 156).

( 60 ) Glej po analogiji sodbo z dne 12. novembra 1998, Španija/Komisija (C‑415/96, EU:C:1998:533, točka 31). Odvisno od pravnih učinkov, ki jih imajo spremembe iz novega sklepa, morda ni treba začeti formalnega postopka preiskave. Glej v tem smislu Heidenhain, M., European State Aid Law Handbook, München: Beck/Oxford: Hart, 2010, poglavje 31, odstavek 58.

( 61 ) Taka obveznost bi načeloma obstajala, če bi prvotni sklep temeljil na napačnih informacijah (v takem primeru bi morala Komisija najprej dopolniti upravni spis tako, da bi v skladu s členom 11 te uredbe izvedla dodatno preiskavo) ali če bi se pravni okvir spremenil od predložitve takih stališč (glej sodbo z dne 8. maja 2008, Ferriere Nord/Komisija, C‑49/05 P, neobjavljena, EU:C:2008:259, točke od 68 do 71).

( 62 ) Ugotavljam, da se je le ena od sodb, ki jih je tam navedlo navedeno sodišče, nanašala na pravico do izjave: druge so zadevale druge (nebistvene) postopkovne formalnosti.

( 63 ) Sodba z dne 20. oktobra 1987, Španija/Komisija (128/86, EU:C:1987:447, točka 25).

( 64 ) Glej njegove sklepne predloge v zadevi ICI (C‑286/95 P in C‑287/95 P, EU:C:1999:578, točke od 22 do 26).

( 65 ) Glej na primer sodbo z dne 6. aprila 2000, Komisija/ICI (C‑286/95 P, EU:C:2000:188, točki 42 in 52).

( 66 ) Sodbi z dne 29. oktobra 1980, van Landewyck in drugi/Komisija (od 209/78 do 215/78 in 218/78, EU:C:1980:248, točka 47) (domnevno krivdno razkritje nekaterih dokumentov s strani Komisije), in z dne 25. oktobra 2005, Nemčija in Danska/Komisija (C‑465/02 in C‑466/02, EU:C:2005:636, točki 36 in 37) (domnevni neobstoj nemške jezikovne različice dokumenta med postopkom). V zvezi z razliko med tema kategorijama postopkovnih nepravilnosti glej sklepne predloge N. Fennellyja v zadevi Komisija/ICI (C‑286/95 P in C‑287/95 P, EU:C:1999:578, točke od 27 do 29).

( 67 ) Nisem prva, ki se spopada s to težavo in ki v zvezi s tem podaja stališča. Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca P. Mengozzija v zadevi Bensada Benallal (C‑161/15, EU:C:2016:3, točke od 72 do 100 (zlasti točka 92) ter navedena sodna praksa). Sodišča EU so že večkrat odločila, da se pravica do izjave uvršča med bistvene postopkovne zahteve (glej na primer sodbi z dne 6. marca 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale in Land Nordrhein-Westfalen/Komisija, T‑228/99 in T‑233/99, EU:T:2003:57, točka 141, in z dne 9. julija 2003, Vlaams Fonds voor de Sociale Integratie van Personen met een Handicap/Komisija, T‑102/00, EU:T:2003:192, točke od 84 do 86). V sodni praksi je bila kljub temu večkrat navedena potreba, da se dokaže, ali bi bil izid lahko drugačen, če ne bi bilo take kršitve (glej na primer sodbo z dne 8. julija 2004, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija,T‑198/01, EU:T:2004:222, točka 203, ki jo je Sodišče v pritožbenem postopku potrdilo s sodbo z dne 11. januarja 2007, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija, C‑404/04 P, neobjavljena, EU:C:2007:6, točka 131).

( 68 ) Glej njegove sklepne predloge v zadevi Bensada Benallal (C‑161/15, EU:C:2016:3, točka 82).

( 69 ) V okviru odločitve o zmanjšanju finančne pomoči Evropskega socialnega sklada glej sodbe z dne 7. maja 1991, Interhotel/Komisija (C‑291/89, EU:C:1991:189, točka 17); z dne 4. junija 1992, Infortec/Komisija (C‑157/90, EU:C:1992:243, točka 20), in z dne 25. maja 1993, IRI/Komisija (C‑334/91, EU:C:1993:211, točka 25). V okviru nadzora posebnih pravic za podjetja, ki se jim zaupa upravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, v skladu s členom 106(3) PDEU glej tudi sodbo z dne 12. februarja 1992, Nizozemska in drugi/Komisija (C‑48/90 in C‑66/90, EU:C:1992:63, točke od 46 do 49).

( 70 ) Glej sodbo z dne 14. aprila 2011, Komisija/Romunija (C‑522/09, EU:C:2011:251, točka 16 in navedena sodna praksa).

( 71 ) Natančneje, v skladu z ustaljeno sodno prakso je ta postopek samo različica tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, ki je posebej prilagojena za težave, ki jih državne pomoči pomenijo za konkurenco na notranjem trgu (glej na primer sodbo z dne 3. julija 2001, Komisija/Belgija, C‑378/98, EU:C:2001:370, točka 24 in navedena sodna praksa). Sodišče je podobno izrecno potrdilo, da je analogen pravni položaj države članice, ki je v postopku za ugotavljanje kršitev in postopku za prilagoditev finančne pomoči (glej v tem smislu sodbo z dne 29. aprila 2010, Komisija/Nemčija, C‑160/08, EU:C:2010:230, točki 41 in 42).

( 72 ) Glej na primer sodbo z dne 29. junija 2010 in Komisija/Technische Glaswerke Ilmenau (C‑139/07 P, EU:C:2010:376, točka 57). Splošno sodišče je v sodbi z dne 6. marca 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale in Land Nordrhein-Westfalen/Komisija (T‑228/99 in T‑233/99, EU:T:2003:57, točki 140 in 141) natančno pojasnilo naravo teh (dvostranskih) postopkov in položaj države članice, ki jo ti zadevajo. Ni treba posebej omeniti, da se položaj države članice bistveno razlikuje od položaja katere koli druge zadevne stranke v takem postopku.

( 73 ) Glej sodbi z dne 24. septembra 2002, Falck in Acciaierie di Bolzano/Komisija (C‑74/00 P in C‑75/00 P, EU:C:2002:524, točka 81), ter z dne 29. junija 2010, Komisija/Technische Glaswerke Ilmenau (C‑139/07 P, EU:C:2010:376, točka 57).

( 74 ) Po mojem mnenju ni mogoče a priori izključiti, da bi trditve, ki bi jih morda predložila Španija, če bi imela za to priložnost, lahko vplivale na vsebino sklepa o spremembi.

( 75 ) Če bi sprejeli tako trditev, bi se pojavila dodatna dilema: ali je taka izjava zavezujoča za Sodišče? Ali pa bi moralo samo določiti, ali bi morala Komisija spremeniti svoje mnenje ob upoštevanju stališč države članice? Če je tako, na katerih merilih bi morala temeljiti taka presoja?

( 76 ) V okviru državne pomoči je Sodišče dejansko večkrat uporabilo ta strožji standard (kršitev pravice privede do samodejne razglasitve ničnosti) (glej na primer sodbe z dne 10. julija 1986, Belgija/Komisija, 234/84, EU:C:1986:302, točka 30; z dne 8. marca 1988, Exécutif régional wallon in Glaverbel/Komisija, 62/87 in 72/87, EU:C:1988:132, točki 37 in 38; z dne 10. maja 2005, Italija/Komisija, C‑400/99, EU:C:2005:275, točke od 29 do 34, in Gibraltar, točka 179). V več drugih primerih se zdi, da je Sodišče, čeprav je navajalo dodatno zahtevo po dokazu, da bi bil sklep Komisije drugačen, če bi imela država članica priložnost predstaviti stališča, kljub temu uporabilo ta strožji standard. V teh primerih pravica do izjave dejansko ni bila kršena (ker dokumenti, ki niso bili predloženi zadevni državi članici, da bi podala stališča, niso vsebovali bistvenih elementov ali ker sklep Komisije ni temeljil na informacijah iz teh dokumentov). Tako je lahko Sodišče brez težav ugotovilo, da ni bilo verjetno, da bi očitane postopkovne nezakonitosti vplivale na izid upravnega postopka. Kot razumem, je bila ta ugotovitev le posledica skladnosti s standardom, ki se uporabi, in ne dodatni samostojni pogoj za to skladnost (glej na primer sodbe z dne 11. novembra 1987, Francija/Komisija, 259/85, EU:C:1987:478, točka 13; z dne 14. februarja 1990, Francija/Komisija, C‑301/87, EU:C:1990:67, točka 31; z dne 21. marca 1990, Belgija/Komisija, C‑142/87, EU:C:1990:125, točka 48, in z dne 5. oktobra 2000, Nemčija/Komisija, C‑288/96, EU:C:2000:537, točke od 99 do 106).

( 77 ) Glej Gibraltar (točka 165 in navedena sodna praksa). Glej tudi Dony M., Contrôle des aides d’État, Éditions de l’Université de Bruxelles, 2006, str. 357.

( 78 ) Glej točko 92 zgoraj.