ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je treba člena 6(2), prvi pododstavek, točka (a), in 13(B)(b) Šeste direktive Sveta št. 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se to, da poslovodje, direktorji ali družbeniki družbe, davčne zavezanke in pravne osebe, in njihove družine stavbo, ki spada v premoženje te družbe in je torej v celoti namenjena podjetju, v celoti ali delno uporabljajo za zasebne namene, šteje za opravljanje oproščenih storitev, kot je lizing ali dajanje v najem nepremičnine v smislu navedenega člena 13(B)(b), če za to uporabo ni določeno nobeno plačilo v denarju, ampak se ta uporaba šteje za ugodnost v naravi, ki se kot taka obdavči pri davku na dohodek poslovodij, in se zato davčno obravnava kot plačilo za del opravljenega dela poslovodij, direktorjev ali družbenikov?
SL Uradni list Evropske unije C 211/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 28. aprila 2011 – Eric Libert, Christian Van Eycken, Max Bleeckx, Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL), Olivier de Clippele proti Gouvernement flamand

(Zadeva C-197/11)

2011/C 211/25

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour constitutionnelle

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Eric Libert, Christian Van Eycken, Max Bleeckx, Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL), Olivier de Clippele

Tožena stranka: Gouvernement flamand

Intervenientke: Collège de la Commission communautaire française, Gouvernement de la Communauté française, Conseil des ministres

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 21 PDEU, 45 PDEU, 49 PDEU, 56 PDEU in 63 PDEU ter člena 22 in 24 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (1) razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi iz knjige 5 dekreta flamske regije z dne 27. marca 2009 o zemljiški in nepremičninski politiki z naslovom „Stanovati v svoji regiji“ (Wonen in eigen streek), ki v nekaterih tako imenovanih ciljnih občinah odsvojitev zemljišč in zgradb na njih pogojuje s tem, da pridobitelj izkaže zadostno povezanost s temi občinami v smislu člena 5.2.1, § 2, dekreta?

(1) UL L 158, str. 77.
Prvi pritožbeni razlog: napačna ugotovitev dejanskega stanja in kršitev členov 87(1) ES in 88(3) ES ter člena 1(c), Uredbe (ES) št. 659/1999 (1) in člena 4 Uredbe (ES) št. 794/2004 (2) Italija je želela z zakonom o proračunu za leto 2008 samo dopolniti financiranje pomoči za ladjedelništvo iz zakona o proračunu za leto 2004 in iz uredbe ministrstva z dne 2. februarja 2004, ki jo je Komisija že odobrila na podlagi Uredbe (ES) 1177/2002 (3) (Uredba ZOM), ne da bi spremenila pogoje pomoči ne podjetja in pogodbe, ki bi bile do nje upravičene. Sredstva za financiranje so bila namreč izčrpana, ker je prispelo več vlog kot je bilo predvideno. Ta vrsta pomoči zaradi svoje narave ne more imeti vnaprej določenega skupnega zneska; torej dopolnitev financiranja ne more pomeniti bistvene spremembe že odobrene pomoči in s tem nove pomoči. Splošno sodišče je ravnalo napačno, ker ni upoštevalo teh dejstev.
1.

Ali je nacionalno določilo kolektivne pogodbe – ki starejše delavke posredno diskriminira tako, da se pri njihovi uvrstitvi v tarifne razrede iz kolektivne pogodbe, s čimer je določena tudi višina plače, upoštevajo le sposobnosti in znanje, ki so jih kot stevardese pridobile pri določeni letalski družbi, ne pa vsebinsko enake sposobnosti in znanje, ki so jih te pridobile pri drugih letalskih družbah iz skupine – v nasprotju s trenutno veljavnim pravom Unije, zlasti s členom 21 Listine o temeljnih pravicah (v povezavi s členom 6(1) PEU), s splošnim pravnim načelom prava Unije (člen 6(3) PEU), to je prepovedjo diskriminacije na podlagi starosti, in s členi 1, 2 in 6 Direktive 2000/78/ES (1)? Ali to velja tudi za delovna razmerja, ki so prenehala pred 1. decembrom 2009?
SL Uradni list Evropske unije C 173/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Frosinone (Italija) 7. aprila 2011 – Kazenski postopek zoper Patricka Conteha

(Zadeva C-169/11)

2011/C 173/16

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Frosinone

Stranka v postopku v glavni stvari

Patrick Conteh

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 15 in 16 Direktive 2008/115/ES (1) razlagati tako, da je državi članici prepovedano določiti, da se državljanu tretje države, ki nezakonito prebiva na nacionalnem ozemlju, zaradi njegovega nezadostnega sodelovanja v upravnem postopku za vrnitev ukrepi, vezani na odvzem prostosti, izrečejo na podlagi drugih pravnih naslovov, različnih od pridržanja, ki so opredeljeni v nacionalnem zakonu, če niso izpolnjene predpostavke in varovalni ukrepi iz navedenih členov 15 in 16 in če ni spoštovana odredba o odstranitvi, ki jo je pristojni upravni organ izdal na podlagi člena 8(3) te direktive?

(1) UL L 348, str. 98.
4.

Splošno sodišče naj bi „običajno ne“ razlagalo kot „neobičajno“ in s tem izključilo, da bi potrošnik na področju sladkarij, ki je že vajen oblikovnih znamk, ki so podobne prijavljeni znamki, prijavljeno znamko zaznal kot tako, ki ima razlikovalni učinek. Tako naj bi Splošno sodišče napačno presodilo pomen oblike proizvodov za označevanje blaga na trgu sladkarij, ki je upošteven v tej zadevi, in zato nepravilno uporabilo merilo za presojo razlikovalnega učinka oblikovnih znamk na področju sladkarij, če take oblikovne znamke posnemajo živali in/ali druga živa bitja oziroma kombinacijo elementov različnih živih bitij.
(e)

Nazadnje, ali je mogoče, tudi ob upoštevanju uvodne izjave 10, prej veljavnega člena 23 Konvencije o izvajanju schengenskega sporazuma, priporočil in smernic, navedenih v preambuli Direktive 2008/115, in člena 5 EKČP, mogoče, da členi 7(1) in (4), 8(1), (3) in (4), 15(1), (4), (5) in (6) postavljajo za pravilo načelo, da je treba omejitev svobode pri vračanju šteti za „extrema ratio“ in da ni noben ukrep pridržanja upravičen, če se nanaša na postopek izgona, v zvezi s katerim ne obstaja nobena razumna perspektiva za vrnitev?
1.

Ali člena 49 PDEU in 54 PDEU zahtevata, da mora imeti prevzemna družba v okviru svoje obdavčitve možnost odbiti izgube, ki izvirajo iz dejavnosti, ki jo je družba, ki je imela sedež v drugi državi članici in ki se je s prvonavedeno družbo združila, izvajala v tej drugi državi v letih pred združitvijo, če prevzemna družba v državi sedeža prevzete družbe ne ohrani stalne poslovne enote in lahko v skladu z nacionalnimi določbami izgube prevzete družbe odbije le, če je prevzeta družba družba rezidentka ali so izgube nastale stalni poslovni enoti, ki je v tej državi?
—

Republika Avstrija je s tem, da je popust na ceno javnega prevoza načeloma odobrila le študentom, katerim je bil dodeljen avstrijski družinski dodatek, kršila obveznosti iz člena 18 PDEU v povezavi s členoma 20 PDEU in 21 PDEU ter členom 24 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS.
SL Uradni list Evropske unije C 113/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Ivrea (Italija) 4. februarja 2011 – Kazenski postopek proti Luckyju Emegorju

(Zadeva C-50/11)

2011/C 113/14

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Ivrea

Stranka v postopku v glavni stvari

Lucky Emegor

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 15 in 16 Direktive 2008/115/ES (1) ob upoštevanju načel sodelovanja in polnega učinka direktiv nasprotujeta možnosti, da se zoper državljana tretje države, ki nezakonito prebiva na nacionalnem ozemlju, uporabi kazen zapora do štirih let, če ta ne spoštuje prve odredbe kvestorja o zapustitvi države v petih dneh od vročitve odredbe, in kazen zapora od enega do petih let zaradi nespoštovanja nadaljnjih odredb, pri čemer je sodni policiji naložena obveznost, da navedeni osebi odvzame prostost in flagrante delicto, samo zato, ker ne sodeluje v postopku odstranitve, in zlasti zato, ker ni izpolnila upravne odredbe o zapustitvi države?

(1) UL L 348, str. 98.
SL Uradni list Evropske unije C 103/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Anglija in Wales) (Chancery Division) (Združeno kraljestvo) 21. januarja 2011 – Test Claimants in the FII Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-35/11)

2011/C 103/27

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Anglija in Wales) (Chancery Division)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Test Claimants in the FII Group Litigation

Toženi stranki: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali se sklicevanje na „davčno stopnjo“ in „različne ravni obdavčitve“ v točki 56 sodbe Sodišča z dne 12. decembra 2006 v zadevi Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, ZOdl., str. I-11753): (a) nanaša le na zakonske ali nominalne stopnje davka ali (b) na dejanske stopnje davka, ki je bil plačan, in na zakonske ali nominalne stopnje davka ali pa (c) imata navedeni besedni zvezi še kakšen drugačen pomen in če ga imata, kakšen?

2. Ali se odgovor Sodišča na drugo in četrto vprašanje iz predložitvenega sklepa v zadevi C-446/04 spremeni, če: (a) družba nerezidentka, ki izplačuje dividendo družbi rezidentki, ne plača (ali ne plača v celoti) tujega davka od dohodkov pravnih oseb, ampak se ta dividenda izplača iz dobičkov, ki zajemajo dividende, ki jih je izplačala neposredna ali posredna odvisna družba rezidentka v državi članici, in to iz dobičkov, za katere je bil davek plačan v tej državi, in/ali (b) akontacije davka od dohodkov pravnih oseb (v nadaljevanju: ACT) ne plača družba rezidentka, ki je prejela dividendo od družbe nerezidentke, ampak jo plača njena neposredna ali posredna matična družba rezidentka na podlagi nadaljnje distribucije dobičkov družbe prejemnice, ki posredno ali neposredno zajemajo dividendo?

3. Ali ima družba, ki plača ACT v okoliščinah, opisanih zgoraj v točki (b) drugega vprašanja, pravico do vračila nepravilno predpisanega davka (zadeva San Giorgio (1)) ali pa ima le pravico do odškodnine (združeni zadevi Brasserie du Pêcheur in Factortame (2))?

4. Če se sporna nacionalna zakonodaja ne uporablja izključno za položaje, v katerih matična družba izvršuje odločujoč vpliv nad družbo, ki plačuje dividendo, ali se lahko družba rezidentka sklicuje na člen 63 PDEU (prej člen 56 ES) v zvezi z dividendami, ki jih je prejela od odvisne družbe, nad katero izvršuje odločujoč vpliv in ki je rezidentka v tretji državi?

5. Ali se odgovor Sodišča na tretje vprašanje v zadevi C-446/04 uporablja tudi, če odvisne družbe nerezidentke, na katere se ne more prenesti davka, niso zavezane plačilu davka v državi članici matične družbe?

(1) Sodba Sodišča z dne 9. novembra 1983 (199/82, Recueil, str. 3595).

(2) Sodba Sodišča z dne 5. marca 1996 (C-46/93 in C-48/93, Recueil, str. I-1029).
1.

Ali v primeru, v katerem se vsaki od dveh ali več družb iz različnih držav članic v postopku, ki teče pred sodiščem ene od teh držav članic, posamezno očita, da so s pridržanimi dejanji v zvezi z istim proizvodom kršile isti nacionalni del evropskega patenta, kot velja v neki drugi državi članici, lahko pride do „nezdružljivosti sodnih odločb“, ki so posledica ločenih postopkov v smislu člena 6(1) Uredbe št. 44/2001? (1)
1.

Ali je treba člena 1(2) ter 8(2) in (4) Direktive 91/439/EGS (1) – zlasti glede na člena 2(1) in 3(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije – razlagati tako, da je z njima državi članici („državi članici gostiteljici“) omogočeno, da ne prizna pravice do vožnje motornih vozil kategorije B, ki jo je v drugi državi članici („državi članici, ki je izdala vozniško dovoljenje“) ob kršitvi zahteve glede prebivališča iz člena 7(1)(b) Direktive 91/439/EGS – ki je razvidna že iz samega vozniškega dovoljenja – pridobila oseba, glede katere je država članica gostiteljica predhodno sprejela ukrepe v smislu člena 8(2) Direktive 91/439/EGS, če je ta oseba v državi članici, ki je izdala vozniško dovoljenje, kasneje pridobila pravico do vožnje motornih vozil kategorije C, ne da bi bila pri tem iz vozniškega dovoljenja razvidna kršitev pogoja prebivališča?
2.

V kakšnem razmerju je pravica do odškodnine na podlagi člena 7 – ki jo ima v skladu s sodbo Sodišča z dne 19. novembra 2009 (C-402/07) potnik, ki prispe v končni namembni kraj tri ure ali več po načrtovani uri prihoda – do pravice do odškodnine zaradi zamude iz člena 19 Montrealske konvencije ob upoštevanju, da je v skladu s členom 29, drugi stavek, Montrealske konvencije odškodnina, katere namen ni povračilo škode, izključena?
—

je Splošno sodišče s tem, ko je odločilo, da bi moral biti predvideni preizkus „celovit in dosleden“, in s tem, ko je zahtevalo, da se temeljni dokazi posredujejo zadevni osebi ali subjektu ter sodstvu Unije, da bi se zagotovilo spoštovanje pravice do obrambe take osebe ali subjekta, napačno razlagalo in nepravilno uporabilo sodno prakso Sodišča;
—

Ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela ustreznih ukrepov za zagotovitev, da imajo zainteresirani subjekti dostop do dejavnosti iskanja, raziskovanja in izkoriščanja ogljikovodikov brez kakršne koli diskriminacije ter da se dovoljenja za izvajanje teh dejavnosti izdajajo na podlagi postopka, ki vsem zainteresiranim subjektom omogoča, da lahko predložijo vloge, in na podlagi meril, ki se pred začetkom roka za oddajo vlog objavijo v Uradnem listu Evropske unije, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(2), člena 3(1) in člena 5, točki 1 in 2, Direktive 94/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o pogojih za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov (1);
SL Uradni list Evropske unije C 346/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Sezione Terza (Italija) 5. julija 2010 – E.On Produzione SpA proti Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

(Zadeva C-331/10)

()

2010/C 346/42

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Sezione Terza

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: E.On Produzione SpA

Tožena stranka: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 23 ES, 43 ES, 49 ES in 56 ES ter člena 11(2) in (6) ter 24 Direktive 2003/54/ES (1) nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki – ne da bi bila o njem obveščena Komisija EU – nekaterim proizvajalcem električne energije, ki so v nekaterih okoliščinah bistveni za zadovoljitev povpraševanja po energiji za sistemske storitve, trajno nalaga, da na borzi električne energije predložijo ponudbe v skladu z načrti, ki jih neodvisno od njihove volje določi upravljavec omrežja, in ki proizvajalcem onemogoča, da bi svobodno določili plačilo na podlagi teh ponudb, saj jih veže na druga merila, ki pa niso vnaprej opredeljena „po preglednih, nediskriminatornih in tržno zasnovanih postopkih“?

(1) UL L 176, str. 37.
SL Uradni list Evropske unije C 346/35

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 20. oktobra 2010 – Staatssecretaris van Justitie, druga stranka: M. Singh

(Zadeva C-502/10)

()

2010/C 346/61

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Staatssecretaris van Justitie

Tožena stranka: M. Singh

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je pojem uradno omejeno dovoljenje za prebivanje v smislu člena 3(2)(e) Direktive Sveta 2003/109/ES (1) z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas treba razlagati tako, da je v njem zajeto dovoljenje za začasno prebivanje, ki v skladu z nizozemskim pravom ne daje nobene možnosti za dovoljenje za stalno prebivanje, čeprav je trajanje veljavnosti tega dovoljenja za začasno prebivanje v skladu z nizozemskim pravom mogoče poljubnokrat podaljšati in čeprav se tako za neko skupino oseb, na primer duhovne voditelje in učitelje verouka, ta direktiva ne uporablja?

(1) UL 2004, L 16, str. 44.
SL Uradni list Evropske unije C 328/16

Pritožba, ki jo je 21. septembra 2010 vložil Luigi Marcuccio zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 6. julija 2010 v zadevi T-401/09, Marcuccio proti Sodišču

(Zadeva C-460/10 P)

()

2010/C 328/31

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnik: Luigi Marcuccio (zastopnik: G. Cipressa, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Sodišče Evropske unije

Predlog

Pritožnik Sodišču predlaga

— v celoti in brez izjem naj se razveljavi sklep šestega senata Splošnega sodišča, ki je bil izdan v zadevi Marcuccio proti Sodišču, T-401/09;

— ugotovi naj se, da je bila tožba na prvi stopnji v zvezi s katero je bil izdan izpodbijani sklep, popolnoma in brez izjem dopustna; poleg tega,

— primarno, v celoti in brez izjem naj ugodi zahtevku tožbe na prvi stopnji; poleg tega naj toženi strani na prvi stopnji naloži povračilo, v korist pritožnika, vseh stroškov, ki jih je ta imel v obravnavani zadevi na vseh stopnjah;

— ali, podredno, zadevo v kateri je vložena pritožba vrne prvostopenjskemu sodišču, da to o njej ponovno odloči.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Izpodbijani sklep je nezakonit, tudi zaradi: (a) napačne in nesmotrne razlage in uporabe pravnih načel v zvezi z civilno odgovornostjo ter neutemeljenega in nelogičnega odmika od sodne prakse Evropske unije v zvezi s tem; (b) neostoja obrazložitve, očitne napake pri presoji, neupoštevanja in izkrivljanja dejstev, goljufive, nepopolne in napačne preučitve dokazov, ki jih je predložil pritožnik, kršitve obveznosti clare loqui, neprimernosti, neizpodbojnosti, samovoljnosti nelogičnosti in nesmotrnosti in nerazumljivosti; (c) tega, ker v njem ni odločitve v zvezi s temeljnimi vidiki spora in popolnega neobstoja preiskave; (d) neizpolnitve obveznosti, s strani Splošnega sodišča, da za temelj dveh odločitev, tudi za presojo dokaza, uporabi pojme splošne znanosti, izkustva in občutka; (e) napačne in neprimerne razlage in uporabe pravnih načel v zvezi z nastankom in naložitvijo dokaznega bremena v sodnem postopku.
SL Uradni list Evropske unije C 328/26

Tožba, vložena 8. oktobra 2010 – Evropska komisija proti Helenski republiki

(Zadeva C-485/10)

()

2010/C 328/44

Jezik postopka: grščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Stromsky in M. Konstantinidis)

Tožena stranka: Helenska republika

Predloga tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga:

— Ugotovi naj se, da Helenska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh ukrepov potrebnih za izvršitev Odločbe Komisije C(2008) 3118 z dne 2. julija 2008 (kakor je bila popravljena z Odločbo Komisije z dne 13. avgusta 2008) o pomočeh, podeljenih družbi Ellinika Nafpigeia A. E., ali, v vsakem primeru, ker o sprejetih ukrepih ni dovolj obvestila Komisije v skladu s členom 19 Odločbe, ni izpolnila obveznosti iz členov 2, 3, 5, 6, 8, 9 in od 11 do 18 zadevne odločbe ter Pogodbe o delovanju Evropske Unije;

— Helenski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Predmet tožbe Komisije je neizvršitev Odločbe Komisije v zvezi z nezakonitimi državnimi pomočmi v korist družbe Ellinika Nafpigeia A. E., s strani Helenske republike, ki jih je treba izterjati prek sektorja te družbe, ki opravlja civilne dejavnosti.

Komisija navaja, da bi morala Grčija zagotoviti izvršitev navedene odločbe v štirih mesecih od dneva, ko je bila vročena. Odločba je bila vročena 13. avgusta 2008 in Komisija ni dopustila odstopanj glede izvršitve Odločbe. Zato se je formalno rok za prenos iztekel 13. decembra 2008.

Komisija poudarja, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča edini utemeljen razlog, ki ga lahko država članica navede zoper tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jo v skladu s členom 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije vloži Komisija, absolutna nezmožnost pravilne izvršitve odločbe.

Vendar pa v obravnavani zadevi grški organi niso nikoli navedli absolutne nezmožnosti izvršitve. Nasprotno, od začetka so izrazili voljo, da izvršijo Odločbo takoj, ko bo to mogoče. Komisija pa poudarja, da do dneva vložitve te tožbe grški organi niso sprejeli nobenega akta, ki bi pomenil izvršitev, čeprav le delno, Odločbe.

Komisija meni, da Grčija ni sprejela ukrepov, potrebnih za izvršitev navedene Odločbe niti v skladu z rešitvijo, za katero so se dogovorili njene službe in pristojni grški organi, niti na kakršen koli drug ustrezen način.
—

Izkrivljanje dejstev, izkrivljanje seznama proizvodov in storitev, ki so bili dejansko navedeni v prijavi znamke, in napačna razlaga sodbe Sodišča z dne 29. septembra 1998 v zadevi Canon, C-39/97 (2), točka 23, v zvezi s sodbama Sodišča z dne 9. decembra 1981, C-193/80 in z dne 15. oktobra 1985, 281/83. V tem delu pritožbenega razloga pritožnik zatrjuje, da je Splošno sodišče omejilo seznam proizvodov, ki so bili dejansko navedeni v prijavi znamke Skupnosti s tem, da je splošno kategorijo „kis“ omejilo na „vinski kis“ za kar se je oprlo na dve utemeljitvi: upoštevanje nacionalne zakonske opredelitve pojma „kis“, ki je posredna in njene reference in sicer Disposición Adicional Primera de la Ley española 24/2003 de la Viña y el Vino (Prva dodatna določba zakona o vinski trti in vinu) namesto normativne opredelitve na podlagi prava Skupnosti, ki je potrjena s sodbama Sodišča z dne 9. decembra 1981, C-193/80, in z dne 15. oktobra 1985, C-281/83. V teh sodbah je jasno navedeno, da pravo Skupnosti opredeljuje kis kot generični pojem in je v celoti nevezan na to da bi moral biti iz vina. Druga utemeljitev Splošnega sodišča za izenačitev kisa z vinskim kisom pa je, da proizvajalci vina običajno proizvajajo tudi vinski kis, kar poraja vprašanja, saj taka ugotovitev temelji na izenačitvi „kisa“ z „vinskim kisom“. Poleg tega za namene primerjave v okviru presoje obstoja verjetnosti zmede sodbi C-193/80 in C-281/83 generično naravo kisa povezujeta z upoštevnim ozemljem. Splošno sodišče pa je upoštevno ozemlje izkrivilo, ko je navedlo, da je vrsta kisa, katere se „na svetu“ največ potroši in proizvede vinski kis, saj je upoštevno ozemlje Evropska unija.
4.

Ali je država članica gostiteljica upravičena, da predlog za vpis družbe, ki namerava izvesti mednarodno preoblikovanje znotraj Skupnosti, v register družb obravnava v skladu z zakonodajo države gostiteljice in po pravilih za preoblikovanje domačih gospodarskih družb in od družbe zahteva izpolnjevanje vseh pogojev (na primer priprava bilance stanja in popis sredstev), oziroma ali je država članica gostiteljica na podlagi členov 43 ES in 48 ES dolžna razlikovati mednarodno preoblikovanje družbe znotraj Skupnosti od preoblikovanja družbe doma in, če je odgovor pritrdilen, v kolikšni meri?
1.

Ali je pogoj za dodelitev diferencialnega nadomestila iz člena 15(1) v povezavi z odstavkom 3 Uredbe Komisije (ES) št. 800/1999 (1) z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 102, str. 11), in sicer da so opravljene uvozne carinske formalnosti, izpolnjen, če je proizvod v tretji namembni državi po tem, ko je bil dan v postopek aktivnega oplemenitenja brez plačila uvoznih dajatev, podvržen bistveni predelavi ali obdelavi v smislu člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (2) z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1, s kasnejšimi spremembami) in se proizvod, pridobljen s to predelavo ali obdelavo, izvozi v tretjo državo?