ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 317/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial de Vieira do Minho (Portugalska) 13. septembra 2010 – Manuel Afonso Esteves proti Axa – Seguros de Portugal SA

(Zadeva C-437/10)

()

2010/C 317/33

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Judicial de Vieira do Minho

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Manuel Afonso Esteves

Tožena stranka: Axa – Seguros de Portugal SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Skupnosti, zlasti člen 3(1) Prve direktive (72/166/EGS) (1), člen 2(1) Druge direktive (84/5/EGS) (2) in člen 1 Tretje direktive (90/232/EGS) (3), kot jih razlaga Sodišče Evropskih skupnosti, nasprotuje možnosti, da se ob trčenju vozil, za katero ni kriv nobeden od voznikov in v katerem je eden od voznikov (oškodovanec, ki zahteva odškodnino) utrpel telesne poškodbe in mu je nastala premoženjska škoda, odgovornost za škodo od nevarne stvari ali nevarne dejavnosti porazdeli (člen 506(1) in (2) portugalskega civilnega zakonika), kar neposredno vpliva na znesek odškodnine, ki ga dobi oškodovanec za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki izvira iz utrpljenih telesnih poškodb (saj se zaradi te porazdelitve odgovornosti za škodo od nevarne stvari ali nevarne dejavnosti znesek odškodnine sorazmerno zmanjša)?

(1) Direktiva Sveta z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (72/166/EGS) (UL L 103, str. 1).

(2) Druga direktiva Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (84/5/EGS) (UL 1984, L 8, str. 17).

(3) Tretja Direktiva Sveta z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (90/232/EGS) (UL L 129, str. 33).
2.

Splošno sodišče je tudi prezrlo, da je nezdružljivo z zagotovilom sodnega varstva, ki izhaja iz prava Unije, če bi država članica in neposredno prizadeto podjetje morala posredovati kakršne koli podatke, ki bi jih Komisija zahtevala na podlagi člena 10(3) Uredbe št. 659/1999, in sicer ne glede na to, ali so se sploh upoštevale postopkovno-pravne zahteve iz člena 10(3) in ali imajo zahtevani podatki sploh kakšno povezavo z namenom postopka nadzora državne pomoči.
2.

Če se na prvo vprašanje odgovori nikalno, ali je treba te določbe razlagati tako, da se ob pridobitvi vozila v drugi državi članici ne smejo uporabiti nacionalni predpisi, v skladu s katerimi je dodelitev spodbude ob pridobitvi vozila, ki manj onesnažuje okolje in ki je že bilo registrirano, odvisna od pogoja, da je na potrdilu za to registracijo na podlagi predpisov države članice navedba „razstavno vozilo“, če prodajalec vozila ni mogel biti upravičen do te spodbude in če: — bodisi pridobitelj predloži potrdilo o registraciji, ki je bilo izdano v drugi državi članici in velja posebej za vozila, namenjena za razstave, — bodisi ima vozilo zlasti glede na datum, ko je bilo prvič dano v promet, lastnosti, ki so z nacionalnimi predpisi zahtevane, da bi bilo opredeljeno kot razstavno vozilo?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugalska) 21. julija 2010 – Maria de Jesus Barbosa Rodrigues proti Companhia de Seguros Zurich SA

(Zadeva C-363/10)

()

(2010/C 288/31)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Maria de Jesus Barbosa Rodrigues

Tožena stranka: Companhia de Seguros Zurich SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Skupnosti, zlasti člen 3(1) Prve direktive (72/166/EGS) (1), člen 2(1) Druge direktive (84/5/EGS) (2) in člen 1 Tretje direktive (90/232/EGS) (3), kot jih razlaga Sodišče Evropskih skupnosti, nasprotuje možnosti, da se ob trčenju vozil, za katero ni kriv nobeden od voznikov in v katerem je eden od voznikov umrl, odgovornost za škodo od nevarne stvari ali nevarne dejavnosti porazdeli (člen 506(1) in (2) portugalskega civilnega zakonika), kar neposredno vpliva na znesek odškodnine, ki ga dobijo osebe s pravico do odškodnine – žrtvini starši (saj se zaradi te porazdelitve odgovornosti za škodo od nevarne stvari ali nevarne dejavnosti znesek odškodnine sorazmerno zmanjša)?

(1) Direktiva Sveta z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti (72/166/EGS); UL L 103, str. 1.

(2) Druga direktiva Sveta z dne 30. decembra 1983 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (84/5/EGS); UL 1984, L 8, str. 17.

(3) Tretja direktiva Sveta z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (90/232/EGS); UL L 129, str. 33.
1.

Ali to, da se ne vodi evidenca blaga v zvezi s proizvodi ali blagom, danim v postopek carinskega skladiščenja, ob neupoštevanju obveznosti, ki jih ima imetnik skladišča na podlagi carinskih predpisov Skupnosti, zadostuje, da se izvozniku, ki je svoje proizvode ali blago dal v to skladišče, odvzame pravica do vnaprejšnjega financiranja, določenega v povezanih določbah Uredbe Komisije (EGS) št. 3665/87 z dne 27. novembra 1987 (1) in Uredbe Sveta (EGS) št. 565/80 z dne 4. marca 1980 o predplačilu izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (2)?
3.

Če Sodišče Evropske unije ali Bundesarbeitsgericht na podlagi navedb v predhodni odločbi Sodišča na vprašanji 2(a) in (b) odgovori nikalno: (a) Ali je posredno manj ugodno obravnavanje zaradi starosti upravičeno zato, ker gre za legitimen cilj varstva socialnih pravic ter je za dosego tega cilja primerno in nujno sredstvo, da so v okviru prehodne ureditve starejši in mlajši zaposleni še naprej obravnavani različno, kadar se to različno obravnavanje postopno odpravlja in bi bila dejansko edina druga možnost znižanje plač starejših zaposlenih? (b) Ali je treba na vprašanje 3(a) ob upoštevanju pravice do kolektivnih pogajanj in s tem povezane avtonomije kolektivnih pogodb vsekakor odgovoriti pritrdilno, kadar se stranke kolektivne pogodbe dogovorijo o taki prehodni ureditvi?
SL Uradni list Evropske unije C 246/26

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. julija 2010 vložilo Cour de cassation (Belgija) – SIAT SA proti Državi Belgiji

(Zadeva C-318/10)

()

2010/C 246/44

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: SIAT SA

Tožena stranka: Država Belgija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 49 Pogodbe ES v različici, ki se uporablja v tej zadevi, saj so se dejstva, zaradi katerih je nastal spor, zgodila pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe 1. decembra 2009, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji države članice, v kateri se plačila za storitve ne štejejo za odbitne poslovne stroške, kadar so neposredno ali posredno plačana ali dodeljena davčnemu zavezancu, ki je rezident druge države članice, ali tujemu podjetju, ki na podlagi zakonodaje države, v kateri ima sedež, ni zavezan za plačilo davka od dohodkov ali pa zanj glede zadevnih prihodkov velja veliko ugodnejša davčna ureditev od ureditve, po kateri so ti prihodki obdavčeni v državi članici, katere nacionalna zakonodaja se obravnava v tej zadevi, razen če davčni zavezanec s katerim koli pravnim sredstvom dokaže, da ustrezajo dejanskim in poštenim transakcijam in ne presegajo običajnih meja, čeprav se tak dokaz ne zahteva za možnost odbitka plačil za storitve, ki se plačajo davčnemu zavezancu, ki je rezident te države članice, tudi če ta davčni zavezanec ni zavezan za plačilo davka od dohodkov ali pa zanj velja veliko ugodnejša davčna ureditev od ureditve splošnega prava te države?
1.

Ali je subjekt, ki ga sestavljata bodoča družbenika in ki ima naložbene izdatke pred uradno registracijo družbe kot gospodarske družbe in pred registracijo za potrebe davka na dodano vrednost, upravičen do odbitka vstopnega davka, ki ga je plačal v zvezi s temi naložbenimi izdatki, namenjenimi obdavčljivi dejavnosti družbe, po registraciji družbe v sodnem registru in za potrebe davka na dodano vrednost na podlagi členov 9, 168 in 169 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost? (1)
—

ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (Okvirna direktiva) (1), ali vsekakor o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti na podlagi te direktive;
3.

Ali nepodaljšanje dvomesečnega roka pomeni znižanje splošne ravni zaščite delavcev in kršitev določbe 8(3) Direktive 1999/70 glede na to, da je bilo po ustreznih zakonskih določbah, ki so veljale pred predsedniškim dekretom št. 164/2004, take roke mogoče podaljšati?
SL Uradni list Evropske unije C 234/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State van België 31. maja 2010 – Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA) proti državi Belgiji

(Zadeva C-271/10)

()

2010/C 234/36

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State van België

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)

Tožena stranka: država Belgija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 5(1) Direktive Sveta 92/100/EGS (1) z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine, ki je postal člen 6(1) Direktive 2006/115/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine, v skladu s katerim morajo pravico do nadomestila za javno posojanje dobiti vsaj avtorji, nasprotuje določbi nacionalnega prava, ki kot nadomestilo določa pavšalni znesek 1 EUR na odraslega letno in 0,5 EUR na mladoletnega letno?

(1) UL L 346, str. 61.

(2) UL L 376, str. 28.
SL Uradni list Evropske unije C 209/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 11. maja 2010 vložilo Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 3 de Almería (Španija) – Agueda María Saenz Morales proti Consejería para la Igualdad y Bienestar Social de la Junta de Andalucía

(Zadeva C-230/10)

()

2010/C 209/26

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 3 de Almería (Španija)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Agueda María Saenz Morales.

Tožena stranka: Consejería para la Igualdad y Bienestar Social de la Junta de Andalucía

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se Direktiva 1999/70/ES (1) uporablja za javne uslužbence uprave v Junta de Andalucía (začasni uslužbenci) in, v primeru pritrdilnega odgovora, ali so uradniki upravičeni do prejema triletnih dodatkov za delovno dobo za obdobje, ko so delali kot začasni uslužbenci?

(1) Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP UL L 175, str. 43.
1.

Ali se pravilo, da v primeru dokumentov, ki se nanašajo na prostorsko načrtovanje na lokalni ravni in v katerih je pri podrobnih sklepih naveden le en predmet gospodarske dejavnosti, ni treba izvesti strateške presoje vplivov na okolje, kot določa zakonodaja Republike Litve, med drugim točka 3.4 uredbe vlade Republike Litve št. 967 z dne 18. avgusta 2004 o potrditvi načrta, ki ureja postopek strateške presoje vplivov načrtov in programov na okolje, obravnava kot določitev vrste načrtov ali programov v smislu člena 3(5) Direktive 2001/42 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje? (1)
2.

Če je odgovor na navedeno vprašanje pritrdilen, ali je treba člene 1, 2 in 3 Direktive 98/59/ES razlagati tako, da se upravitelja ali likvidacijskega upravitelja obravnava kot delodajalca, ki načrtuje kolektivne odpuste in lahko s tega vidika opravi dejanja iz členov 2 in 3 navedene direktive ter izvede odpust (zadeva C-323/08, točke 39, 40 in 41) (2)?
—

Ugotoviti, da Kraljevina Nizozemska, ker ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2007/44/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o spremembah Direktive Sveta 92/49/EGS in direktiv 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES in 2006/48/ES glede postopkovnih pravil in ocenjevalnih meril za skrbno oceno pri pridobitvah in zvišanju deležev v finančnem sektorju, oziroma jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 7 te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 179/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 15. aprila 2010 – Tural Oguz proti Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-186/10)

2010/C 179/32

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Tural Oguz

Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je turški državljan, ki ima dovoljenje za prebivanje v Združenem kraljestvu, ki je odvisno od pogoja, da se ne sme lotiti poslovne dejavnosti ali poklica, in ki v nasprotju s tem pogojem postane samozaposlen ter nato pred nacionalnimi organi zaprosi za novo dovoljenje za prebivanje zaradi vodenja podjetja, ki ga je zdaj ustanovil, upravičen do ugodnosti iz člena 41(1) Dodatnega protokola k Sporazumu o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo?
1.

Ali je treba člen 7(2) Direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS (1)) in povezano sodno prakso, predvsem sodbe Sodišča z dne 23. maja 1978 v zadevi Hoffmann-La Roche proti Centrafarm (2) (102/77), z dne 3. decembra 1981 v zadevi Pfizer proti Eurim-Pharm (3) (1/81) in z dne 11. julija 1996 v združenih zadevah Bristol-Myers Squibb in drugi proti Paranova (4) (C-427/93, C-429/93 in C-436/93), razlagati tako, da se imetnik blagovne znamke lahko sklicuje na te določbe, da bi družbi za trženje, ki deluje za vzporednega uvoznika in je imetnica dovoljenja za promet z zdravilom v državi članici, preprečil prodajo proizvoda z navedbo, da prepakiranje proizvoda izvaja družba za trženje, čeprav družba za trženje prepakiranje fizično izvede prek drugega podjetja, družbe za prepakiranje, ki od družbe za trženje dobi navodila glede nakupa in prepakiranja proizvoda, zasnove embalaže proizvoda in drugih podrobnosti v zvezi s proizvodom in ki ima dovoljenje za prepakiranje in med prepakiranjem ponovno namešča blagovno znamko na novo embalažo?
—

sta bila člena 3 in 4 Odločbe Komisije (C 2003/4637) z dne 16. decembra 2003 o državnih pomočeh v korist EDF in sektorja elektroenergetske in plinske industrije (C 68/2002, N 504/2003 in C 25/2003) razglašena za nična;
1.

Ali je mogoče šteti, da je s klavzulo 2.1 Direktive Sveta 96/34/ES o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC, razlagano ob upoštevanju člena 24 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki se nanaša na pravice otrok, in glede na dvig ravni varstva teh pravic, h kateremu je prispevala ta listina, vzporedno podeljena pravica do starševskega dopusta tudi otroku, tako da bi ob rojstvu dvojčkov odobritev enega samega starševskega dopusta pomenila kršitev člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah zaradi diskriminacije na podlagi rojstva in omejitev pravic dvojčkov, ki ni v skladu z načelom sorazmernosti?
1.

Ali direktivi 2001/29 (1) in 2004/48 (2) v povezavi z direktivami 95/46 (3), 2000/31 (4) in 2002/58 (5), razlagani zlasti glede na člena 8 in 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, dopuščata državam članicam, da nacionalnemu sodišču, ki odloča v postopku v glavni stvari na podlagi ene same zakonske določbe, ki določa: „[Nacionalno sodišče] lahko izda odredbo o prenehanju kršitev tudi zoper posrednike, katerih storitve uporablja tretja oseba za kršitev avtorske ali sorodne pravice“, dovolijo, da ponudniku internetnega dostopa (skrajšano PID) odredi, da za vse svoje stranke in abstracto in preventivno ter na izključne stroške tega PID in časovno neomejeno vzpostavi sistem filtriranja vseh vstopnih in izstopnih elektronskih komunikacij, ki se prenašajo z njenimi storitvami, zlasti z uporabo programske opreme peer-to-peer, da bi na svojem omrežju ugotovil pretok elektronskih datotek, ki vsebujejo glasbena, kinematografska ali avdiovizualna dela, v zvezi s katerimi tožeča stranka trdi, da ima pravice, in nato blokiral prenos teh datotek bodisi v fazi naročanja teh datotek bodisi v fazi njihovega pošiljanja?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (državni svet) (Grčija) 11. marca 2010 – Naftiliaki Etaireia Thasou AE proti Ypourgos Emporikis Naftilías

(Zadeva C-128/10)

2010/C 134/38

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias (državni svet)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Naftiliaki Etaireia Thasou AE (ladijska družba s sedežem na Tasosu)

Tožena stranka: Ypourgos Emporikis Naftilías (minister za trgovsko mornarico)

Vprašanje za predhodno odločanje

„Ali določbe členov 1, 2 in 4 Uredbe Sveta (EGS) št. 3577/92 z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu (znotraj držav članic) (pomorska kabotaža) (UL L 364, str. 7), razlagane v skladu z načelom svobode opravljanja storitev, dopuščajo sprejetje nacionalne zakonodaje, na podlagi katere lahko ladjarji opravljajo storitve pomorske kabotaže šele po predhodni pridobitvi upravnega dovoljenja, če: (a) je namen takega sistema predhodne odobritve nadzor nad tem, ali se ob upoštevanju razmer v določenem pristanišču pomorske povezave, ki jih je prijavil ladjar, lahko opravljajo varno glede na ladjo in pristaniški red, ter nadzor nad tem, ali ima ladja, za katero se zahteva izdaja dovoljenja, take lastnosti, da bo lahko brez težav pristajala v določenem pristanišču po voznem redu, ki ga je prijavil ladjar kot zanj najustreznejšega za opravljanje določene povezave, vendar ne da bi bilo s predpisi določeno, na podlagi katerih meril organ javne uprave o teh vprašanjih presoja, zlasti kadar je več ladjarjev zainteresiranih za pristanek v istem pristanišču ob istem času; (b) je tak sistem predhodne odobritve hkrati tudi sredstvo za naložitev obveznosti gospodarske javne službe, ki ima s tega vidika naslednji lastnosti: (i) brez izjem se nanaša na vse linijske povezave z otoki; (ii) upravni organ, pristojen za izdajo dovoljenja, ima zelo široko diskrecijsko pravico pri naložitvi obveznosti gospodarske javne službe, ne da bi bila ob tem s predpisom določena merila za izvajanje te diskrecijske pravice in ne da bi bila predhodno opredeljena vsebina obveznosti gospodarske javne službe, ki so morebiti lahko naložene?“
SL Uradni list Evropske unije C 113/21

Pritožba, ki jo je 9. februarja 2010 vložila European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) zoper sklep Sodišča prve stopnje (šesti senat), razglašen 19. novembra 2009 v zadevi T-94/07, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva C-74/10 P)

2010/C 113/32

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (zastopnik: J. Kuhbier, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi pritožnice

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. novembra 2009 v zadevi EREF proti Komisiji Evropskih skupnosti, T-94/07;

— zadevo vrne v ponovno odločanje šestemu senatu Splošnega sodišča;

— naloži Evropski komisiji plačilo stroškov pritožbenega postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica Sodišču predlaga, naj razveljavi sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. novembra 2009 v zadevi T-94/07 in zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje.

Pritožnica izpodbija ugotovitev Sodišča prve stopnje, da je njena odvetnica dr. Fouquet ni mogla zastopati pred Sodiščem prve stopnje in da je bila zato njena tožba nedopustna.

Sodišče prve stopnje meni, da doktorice Fouquet, ker je bila 29. junija 2004 imenovana za direktorico EREF, ni mogoče več šteti za neodvisno tretjo osebo. Pritožnica zatrjuje, da dr. Fouquet ni bila uradno imenovana za direktorico EREF – po belgijskem pravu se namreč za tako imenovanje zahteva uradna registracija pri pristojnem belgijskem organu. Dr. Fouquet je bila direktorica EREF le po nazivu in ta njen položaj ni bil, ali pa le zelo omejeno, povezan s pooblastilom za zastopanje.

Pritožnica še zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje, tudi če bi se štelo, da je bila dr. Fouquet uradno direktorica, nepravilno uporabilo merilo za presojo položaja odvetnika kot neodvisne tretje osebe. Trdi, da je Sodišče prve stopnje nepravilno razumelo pravni položaj zastopnice EREF pred sodiščem in dejansko delitev nalog in obveznosti med dr. Fouquet in EREF. Po nemškem pravu bi dr. Fouquet kot direktorica EREF pritožnico lahko zastopala pred sodiščem.
SL Uradni list Evropske unije C 80/16

Pritožba, ki jo je vložil Mehmet Salih Bayramoglu 21. decembra 2009 zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 24. septembra 2009 v zadevi Mehmet Salih Bayramoglu proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije, T-110/09

(Zadeva C-28/10 P)

2010/C 80/29

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnik: Mehmet Salih Bayramoglu (zastopnik: A. Riza QC)

Drugi stranki v postopku: Evropski parlament, Svet Evropske unije

Predlogi pritožnika

Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

— razglasi ničnost Sklepa Sveta 2004/511/ES (1), ker temelji na protipravni opustitvi ravnanja, s katerim bi se ciprskim Turkom omogočilo sodelovanje na evropskih volitvah, kar pomeni kršitev člena 189 ES v povezavi s členoma 5 in 6 Pogodbe o Evropski uniji.

— razglasi, da šest poslancev Evropskega parlamenta, izvoljenih na podlagi veljavnih določb o volitvah in katerih izvolitev je Republika Ciper priglasila po 6. juniju 2009, ne zastopa ciprskih Turkov, kot to zahteva zakon.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje narobe odločilo, da je bila njegova tožba vložena po izteku roka. V utemeljitev svojih trditev navaja, da sodna praksa, ki jo navaja Sodišče prve stopnje, ne vključuje nesprejetja določb o temeljni pravici sodelovanja celotnega ljudstva na volitvah in se ne nanaša na odločitev, ki pravno temelji na nedelovanju institucije in nesprejetju določb o volitvah, kot pa zatrjuje odlog pravice do takih volitev.

Pritožnik še navaja, da ni resnična trditev, da pri vložitvi tožbe ni navedel obstoja opravičljive napake ali primera višje sile.

(1) 2004/511/ES:Sklep Sveta z dne 10. junija 2004 o zastopanosti ciprskega ljudstva v Evropskem parlamentu v primeru dogovora o ciprskem vprašanju (UL L 211, str. 22).
2.

Ali členi 3(b), 4(2), 5 in 17(2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 998/2003 z dne 26. maja 2003 o zahtevah v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki se uporabljajo za netrgovske premike hišnih živali in o spremembi Direktive Sveta 92/65/EGS ter členi in priloge k Odločbi Komisije št. 2003/803/ES z dne 26. novembra 2003 o določitvi vzorca potnega lista za premike psov, mačk in belih dihurjev znotraj Skupnosti nasprotujejo temu, da nacionalni sistem uporablja tudi vzorec evropskega potnega lista za hišne živali kot dokaz za identifikacijo in registracijo psov in poleg tega določa, da tretje osebe s samolepilnimi nalepkami vnašajo spremembe o identifikaciji lastnika in živali v delih od I do III evropskega potnega lista za hišne živali, ki ga je potrdil pooblaščeni veterinar, pri čemer so prejšnji podatki o identifikaciji prelepljeni?