ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2005/68/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2005 o pozavarovanju in o spremembi direktiv Sveta 73/239/EGS, 92/49/EGS ter direktiv 98/78/ES in 2002/83/ES (1), oziroma vsekakor s tem da o navedenih predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi te direktive;
1)

Za členoma 2 in 3 (1), ki urejata razmerje med organi javne uprave države članice in farmacevtskimi podjetji – v smislu, da je določitev cene za zdravilo ali povišanje cene zdravila opravljeno na podlagi podatkov, ki jih slednji zagotovijo, vendar z odobritvijo pristojnih organov, torej na podlagi razgovora med samimi podjetji in organi, ki so pristojni za nadzor nad farmacevtskimi izdatki – je v členu 4(1) določena „zamrznitev cen vseh zdravil ali določenih vrst zdravil“, ki je mišljena kot splošni ukrep, ki je podvržen vsaj enemu letnemu pregledu, da se ugotovi, ali makroekonomske okoliščine države članice opravičujejo nadaljevanje zamrznitve. Ta določba daje pristojnim organom 90 dnevni rok za ukrepanje, po izteku katerega morajo objaviti morebitna povišanja ali znižanja cen. Sprašuje se, ali je treba to določbo v delu, kjer določa „morebitno znižanje cen“, razlagati tako, da je poleg splošnega ukrepa zamrznitve cen vseh ali določenih vrst zdravil dovoljen še drugi splošni ukrep glede možnosti znižanja cen vseh ali določenih vrst zdravil?
SL Uradni list Evropske unije C 327/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Treviso (Italija) 18. avgusta 2008 – Kazenski postopek proti Luigiju Pontiniju, Emanueleju Rechu, Dinu Bonori, Giovanniju Foratu, Lauri Forato, Adele Adami, Ivu Colomberottu

(Zadeva C-375/08)

(2008/C 327/11)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Treviso

Stranke v postopku v glavni stvari

Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Ivo Colomberotto

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali zakonodaja Skupnosti, in še zlasti Uredba Sveta (ES) št. 1254/1999 (1) o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso, pogojuje odobritev finančne pomoči za uporabo krmnih površin z obstojem lastninske pravice ali drugih pravnih naslovov, ki dajejo pravico do uporabe omenjene površine?

(1) UL L 160, str. 21.
—

Ugotovi naj se, da je Republika Avstrija kršila svoje obveznosti iz Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (1), s tem da ni izdala potrebnih pravnih in upravnih predpisov za prenos te direktive oziroma s tem, ko teh predpisov ni posredovala Komisiji.
1)

Ali Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 (1) o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, posebej člen 7 in Priloga II, na katero se ta člen sklicuje, nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki organom javne uprave dopušča, da kot „razumne sanacijske možnosti okoljske škode“, predpišejo posege v okoljske predele (ki so v tem primeru „fizični zaprti sistem“ v celotni dolžni morskega pasu), ki so drugačni in kasnejši od tistih, ki so bili določeni v posebnih kontradiktornih postopkih, in ki so že sprejeti, izvršeni ali se izvajajo?
SL Uradni list Evropske unije C 285/17

Pritožba, ki jo je vložila Transports Schiocchet – Excursions SARL 21. julija 2008 zoper sklep Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 19. maja 2008 v zadevi Transports Schiocchet – Excursions proti Komisiji, T-220/07

(Zadeva C-335/08 P)

(2008/C 285/28)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Transports Schiocchet – Excursions SARL (zastopnik: D. Schönberger, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnice:

— Razveljavi naj se sklep Sodišča prve stopnje z dne 19. maja 2008;

— Sodišče naj samo odloči o sporu, tako da ugodi zahtevam oblikovanim na prvi stopnji ter dokončno odloči o sporu;

— podredno, zadevo naj se vrne v odločanje Sodišču prve stopnje;

— Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v podporo svoji pritožbi navaja tri pritožbene razloge.

S prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Sodišče prve stopnje kršilo načelo pravne varnosti, ki izhaja iz odločb pravnega reda Skupnosti, člena 235 in 288, drugi odstavek, Pogodbe ES ter člen 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin v delu v katerem naj bi Sodišče prve stopnje v točki 39 izpodbijanega Sklepa presodilo, da vložitev tožb tožeče stranke pri nacionalnih sodiščih ni pomenilo prekinitve in tudi ne pretrganja zastaranja, čeprav jo je v prejšnjih odločbah, ki so postale pravnomočne, Sodišče prve stopnje v nasprotju s tem vzpodbudilo, da nadaljuje s postopki v zvezi s tožbo pri nacionalnih sodiščih.

Z drugim pritožbenim razlogom se tožeča stranka sklicuje na več napak, ki naj bi jih Sodišče prve stopnje napravilo pri presoji pogojev za uporabo pravil nepogodbene odgovornosti – napak v zvezi z izkrivljanjem dejstev in tožbenimi predlogi – iz člena 288, drugi odstavek, ES ter člena 230 ES v zvezi z, zlasti, domnevno potrditvijo položaja Komisije s strani nacionalnih sodišč in presojo glede obdobja v katerem je nastala škoda.

S tretjim in zadnjim pritožbenim razlogom se tožeča stranka sklicuje na kršitev členov 4(2) in 2(13) Uredbe št. 684/92 (1), ker naj bi Sodišče prve stopnje, potem ko je sledilo razlagi Komisije, nepravilno opredelilo kot „posebni prevozi“ (člen 4(2)), za katere se ne zahteva dovoljenje, dejavnosti njenih konkurentov, medtem, ko naj bi v obravnavanem primeru šlo za vzporedne ali občasne storitve (člen 2(1.3)), za katere veljajo enaka pravila kot za redne storitve, ki jih opravlja tožeča stranka.

(1) UL L 74, str. 1.
3.

Ali so določbe iz člena 102 v povezavi s členoma 104 in 106 Luftfahtrgesetz v nasprotju s členom 49 ES, če imetnika dovoljenja s prebivališčem v Nemčiji pri izvajanju dejavnosti, za katero ima dovoljenje, v Avstriji upravni organi kazensko preganjajo in se mu s tem preprečuje dostop do trga? Glede ozadja zadeve je treba navesti, da v skladu s členom 106(1) Luftfahrtgesetz za takšno dovoljenje oziroma dovoljenje za opravljanje dejavnosti ni mogoče zaprositi, če se prej ne ustanovi ločena podružnica in/ali prijavi prebivališče in v Avstriji ponovno registrira balon na topli zrak, ki je bil prej že registriran v Nemčiji.
—

Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2003 o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov (1), o spremembi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 in Direktive Sveta št. 91/439/EGS ter o razveljavitvi Direktive Sveta 76/914/EGS, in v vsakem primeru, ker ni o tem obvestila Komisije, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive;
1.

Ali je napotilo iz člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) na člen 9(1)(b) te Uredbe treba razlagati tako, da lahko organ za socialno varnost, na katerega so bili na podlagi zakona (člen 332 ASVG) preneseni zahtevki neposredno oškodovane osebe, pred sodiščem kraja v državi članici, kjer ima svoj sedež, vloži tožbo neposredno zoper zavarovalnico, če je takšna neposredna tožba dopustna in ima zavarovalnica svoj sedež na ozemlju ene izmed držav članic?
7)

Če bi se v ločeni obravnavi tako imenovanega „zunanjega oglaševanja“ izkazalo, da gre za gospodarsko dejavnost v smislu člena 4(1) in (2) Šeste direktive: ali je okoliščina, da stiki z javnostjo in volilna kampanja spadajo k osnovnim dejavnostim političnih strank in so conditio sine qua non za dosego političnih ciljev in ustvarjanje vsebin, v nasprotju z uvrstitvijo teh dejavnosti med „gospodarske dejavnosti“?
3)

Ali je treba v primeru pritrdilnega odgovora na prvo in drugo vprašanje, člen 29 Varšavske konvencije, v povezavi z Uredbo (ES) št. 2027/97 razlagati tako, da je mogoče rok dveh let, ki ga določa, ustaviti ali prekiniti, oziroma da ga lahko prevoznik in njegov zavarovalec odpovesta, z aktom, za katerega nacionalno sodišče šteje, da pomeni priznanje odgovornosti?
—

Ugotovi naj se, da Nizozemska, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov za uskladitev s členom 4(2) in (3) skupaj s prilogama II in III Direktive Sveta 85/337/EGS (1) z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot spremenjeni z direktivama 97/11/ES (2) in 2003/35/ES (3), ni izpolnila svojih obveznosti;
—

ugotovi naj se, da Republika Finska ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (1), s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, ali da o tem v vsakem primeru ni obvestila Komisijo;
—

Ugotovi naj se, da Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/22/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o minimalnih pogojih za izvajanje uredb Sveta (EGS) št. 3820/85 in (EGS) št. 3821/85 o socialni zakonodaji v zvezi z dejavnostmi v cestnem prometu in razveljavitvi Direktive Sveta 88/599/EGS, oziroma v vsakem primeru, ker jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
—

ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2006/22/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o minimalnih pogojih za izvajanje uredb Sveta (EGS) št. 3820/85 in (EGS) št. 3821/85 o socialni zakonodaji v zvezi z dejavnostmi v cestnem prometu in razveljavitvi Direktive Sveta 88/599/EGS oziroma ker jih ni posredovala Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 209/33

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Španija) 19. junija 2008 – María Julia Zurita García proti Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

(Zadeva C-261/08)

(2008/C 209/49)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Murcia

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: María Julia Zurita García

Tožena stranka: Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, posebej člena 62(1) in (2)(a), in Uredbo (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 15. marca 2006 o zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (zakonik o schengenskih mejah), posebej člene 5, 11 in 13, razlagati tako, da nasprotujeta taki ureditvi v nacionalnem pravu in upoštevni sodni praksi, ki omogočata zamenjavo izgona vseh „državljanov tretjih držav“, ki nimajo dovoljenja za vstop in prebivanje na ozemlju Evropske unije, z naložitvijo globe?

(1) UL L 105, str. 1.
1)

Ali je treba člena 5(1)(a) in (b) Prve Direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (1) in 9(1)(a) in (b) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (2) razlagati tako, da ponudnik storitev plačljivega navajanja, ki daje oglaševalcem na voljo ključne besede, v katerih se ponavljajo ali posnemajo prijavljene znamke, in s pogodbami o navajanju na podlagi teh ključnih besed ureja privilegirano ustvarjanje in oglaševanje promocijskih povezav na spletne strani, na katerih se ponujajo ponarejeni proizvodi, te znamke uporablja na način, ki ga lahko njihov imetnik prepove?
SL Uradni list Evropske unije C 197/13

Tožba, vložena 22. maja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

(Zadeva C-218/08)

(2008/C 197/23)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Schima in D. Recchia, zastopnika)

Tožena stranka: Italijanska republika

Predlogi tožeče stranke:

— ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da ni izdelala načrtov ukrepov zunaj organizacije za vse organizacije, za katere se zahtevajo ti načrti, ni izpolnila obveznosti iz člena 11(1)(c) Direktive Sveta 96/82/ES (1) z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, kot je bila spremenjena z Direktivo 2003/105/ES (2);

— Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Cilj Direktive Seveso II je preprečevanje večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, in omejevanje njihovih posledic za človeka in okolje. Očitno je, da je izdelava načrtov ukrepov temeljna določba te direktive: omogoča, da so v primeru nesreče sprejeti nujni ukrepi za omejitev njenih posledic.

Člen 11 se s sklicevanjem na člen 9 in na podlagi člena 2 Direktive uporablja za vse organizacije, v katerih so prisotne nevarne snovi v količinah, ki so enake ali večje od tistih, ki so navedene v Prilogi I, del 1 in 2, vrstica 3.

Italijanski organi v dokumentih, ki so jih posredovali, priznavajo, da nekatere organizacije, ki bi morale imeti načrte ukrepov zunaj organizacije, teh načrtov dejansko nimajo.

(1) UL 1997, L 10, str. 13.

(2) UL L 345, str. 97.
—

naj se ugotovi, da Republika Poljska ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) kot celote ter zlasti njenih členov 22 in 23 ter iz Direktive Sveta 2002/53/ES (2), zlasti njenih členov 4(4) in 16, s tem da je prepovedala prost promet s semeni gensko spremenjenih sort in vpis gensko spremenjenih sort v nacionalni katalog sort;
SL Uradni list Evropske unije C 171/14

Pritožba, ki jo je 3. aprila 2008 vložila Efkon AG zoper sklep Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašen 22. januarja 2008 v zadevi T-298/04, Efkon AG proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije

(Zadeva C-146/08 P)

(2008/C 171/25)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Efkon AG (zastopnik: M. Novak, odvetnik)

Druge stranke v postopku: Evropski parlament, Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnice:

— kot nezakonitega naj se razveljavi izpodbijan sklep Sodišča prve stopnje z dne 22. januarja 2008 (T-298/04), Sodišču prve stopnje pa naj se naloži izvedba rednega postopka in sprejetje meritorne odločbe;

— izpodbijano določbo Direktive naj, kot je bilo predlagano v tožbi, kot pravno neveljavno razveljavi, toženim strankam pa naj naloži plačilo stroškov.

— dalje naj Sodišče ugotovi, da je bil zaradi predolgega trajanja postopka s sklepom z dne 22. januarja 2008, s katerim je bila zavržena tožba, ki je bila vložena 21. julija 2004, kršen člen 6 EMRK in da je tožeči stranki že iz tega razloga treba priznati pravno varstvo.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica pritožbo zoper navedeni sklep Sodišča prve stopnje utemeljuje z nepravilno razlago člena 230(4) ES in s kršitvami postopka, storjenimi tekom postopka.

Sodišče prve stopnje naj bi tožbo kot nedopustno zavrglo z obrazložitvijo, da naj izpodbijani akt pritožnice ne bi neposredno in posamično zadeval v smislu člena 230(4) ES.

To pravno stališče temelji na napačni uporabi prava. Sodišče prve stopnje naj ne bi upoštevalo, da ima že sam poseg v pravice intelektualne lastnine za posledico, da akt osebo posamično in neposredno zadeva v smislu člena 230(4) ES. Bistvo patenta je v tem, da je določenemu pravnemu subjektu priznana izključna, časovno omejena pravica. Takšno pravico ima logično lahko le en določen pravni subjekt. Noben drug nima teh pravic, zaradi česar ima poseg v to pravico s pravnim aktom Skupnosti nujno za posledico, da osebo takšen akt posamično in neposredno zadeva.

Argument Sodišča prve stopnje, da naj bi poleg pritožnice obstajali še drugi ponudniki elektronskih cestninskih sistemov, ki naj bi jih zadevni akt zadeval na enak način kot pritožnico, pa to zato še ne pomeni, da jih zadeva neposredno in posamično, naj ne bi bil prepričljiv. Tega, da zadevni akt osebo neposredno in posamično zadeva v smislu člena 230(4) ES, ni mogoče izključiti na podlagi tega, da obstajajo še druge osebe, ki jih izpodbijani pravni akt zadeva, saj te nimajo patenta.

Po mnenju pritožnice naj bi bilo z zavrnitvijo njenega sporočila, iz katerega izhaja, da je razvila infrardeč standard ISO-CALM in da je za to dobila državno nagrado, kršena pravica do izjave v postopku. Na koncu se naj ne bi bilo mogoče strinjati s trajanjem postopka, kar naj bi že samo po sebi pomenilo hudo kršitev postopka.
1)

Ali so pristojni organi – kadar državljan države članice, ki uporablja naziv s področja uporabe Direktive 89/48/EGS in je zaposlen pri pravni osebi javnega prava ter opravlja regulirani poklic v državi članici gostiteljici na podlagi pogodbe o zaposlitvi zasebnega prava za nedoločen čas, napreduje v karieri po stopnjah in glede plače na način, ki je v skladu z navedenim nazivom – upravičeni v smislu določb členov 1, 2, 3 in 4 navedene direktive, razlaganih glede na člena 149 in 150 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, da zaradi nemožnosti priznanja akademske enakovrednosti naziva, uveljavljanega za razporeditev v kategorijo in plačilni razred, ki ustrezata temu nazivu, tega državljana naknadno izključijo iz izvrševanja poklicnih pravic, samo zato, ker je ta naziv podelil organ države članice izvora, študij pa je zaradi obstoja sporazuma o franšizingu delno opravil v državi članici gostiteljici pri subjektu, ki čeprav v državi članici gostiteljici deluje svobodno, v tej državi na podlagi splošne določbe njene zakonodaje vseeno ni priznan kot izobraževalna ustanova?
2.

Ali Flamska regija/Flamska skupnost s sprejetjem takega ukrepa razlastitve, ki ji sledi prodaja družbi NV. Metafox (podrobneje z odobritvijo preferenčne cene 91 720,60 eurov) posredno ugodneje obravnava podjetje, torej družbo NV. Metafox, s tem da ji neposredno nakloni ekonomsko ugodnost (in sicer razliko med plačano ceno in prodajno ceno pro fisco, navedeno v prodajni pogodbi), ker to podjetje naj ne bi moglo pridobiti zemljišča pod običajnimi tržnimi pogoji (1 007 926,40 eurov) niti po prodajni ceni pro fisco (294 394,14 eurov)? Ali lahko zato ta ukrep W.V.I. (podrobneje prodaja industrijskega zemljišča po dejansko plačani preferenčni ceni) opredelimo kot finančno prednost, ki ni združljiva s členom 87(1) ES?
SL Uradni list Evropske unije C 142/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van België (Belgija) 25. marca 2008 – I. Distillerie Smeets Hasselt NV proti 1. Belgiji, 2. L.S.C. De Vos, 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, stečajni upravitelj družbe Transterminal Logistics NV, 4. D. Van den Langenbergh in 5. Firma De Vos NV, II. Belgija proti Bollen, Mathay & Co. BVBA, stečajni upravitelj družbe Transterminal Logistics NV in III. L.S.C. De Vos proti Belgiji

(Zadeva C-126/08)

(2008/C 142/25)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van Cassatie van België (Belgija)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke:

I. Distilllerie Smeets Hasselt NV

II. Belgija

III. L.S.C. De Vos

Tožene stranke:

I. 1. Belgija 2. L.S.C. De Vos 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, stečajni upravitelj družbe Transterminal Logistics NV 4. D. Van den Langenbergh 5. Firma De Vos NV

II. Bollen, Mathay & Co. BVBA, stečajni upravitelj družbe Transterminal Logistics NV

III. Belgija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 217(1) in 221(1) Carinskega zakonika Skupnosti (CZS) (1) razumeti tako, da se predpisana vknjižba carinskega dolga lahko veljavno opravi z navedbo zneska v zapisniku, ki ga v skladu z AWDA (2) sestavijo uradniki, ki izvajajo revizijo, in ne osebe, ki so pooblaščene za vpis tega zneska v računovodske evidence, in ali je mogoče šteti, da je tak zapisnik računovodska evidenca ali drug ustrezen nosilec podatkov v smislu člena 217(1) CZS?

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).

(2) Kraljeva uredba z dne 18. julija 1977 o uskladitvi splošnih določb o carinah in trošarinah.
—

Ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, s tem da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov za uskladitev z Direktivo 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 (1) o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ali da jih v vsakem primeru ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz Direktive;
1.

Ali je treba člen 11(1), drugi pododstavek, drugi stavek, Uredbe Komisije (EGS) št. 3665/87 z dne 27. novembra 1987, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2945/94 z dne 2. decembra 1994, ki določa, da se za izračun zaprošenega nadomestila v primeru diferenciranega nadomestila „diferencialni del zaprošenega nadomestila izračuna iz podatkov o količini, teži in destinaciji, ki se zagotovijo na način iz člena 47“ (1), razlagati tako, da se z izrazom „podatk[i] o količini, teži in destinaciji, ki se zagotovijo na način iz člena 47“ sklicuje na podatke v posebnem zahtevku iz člena 47(1) in se tako za diferencialni del zaprošenega nadomestila zaprosi šele ob predložitvi zahtevka v smislu člena 47(1)?
1)

Ali je treba člena 10 in 12 Direktive Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (1) razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da nacionalni zakonodajalec pogojuje vložitev tožbe noseče delavke, odpuščene med nosečnostjo, s spoštovanjem vnaprej določenih rokov, kot sta osemdnevni rok, določen s členom 337(1), drugi pododstavek, delovnopravnega zakonika in petnajstdnevni rok, določen s členom 337(1), četrti pododstavek?
1)

Ali člena 3 in 4 Direktive 80/987 (1) z dne 20. oktobra 1980 v delu, v katerem določata izplačilo neporavnanih terjatev delavcev, ki se nanašajo na plačilo, dopuščata, da take terjatve od trenutka, ko se uveljavljajo pred jamstveno ustanovo izgubijo svojo prvotno naravo terjatev, ki se nanašajo na plačilo, in pridobijo naravo nadomestil socialne varnosti samo zato, ker je država članica za njihovo izplačilo pooblastila socialnovarstveno ustanovo in je zato v nacionalni zakonodaji izraz „plačilo“ nadomeščen z izrazom „dajatev socialne varnosti“?
—

ugotovi naj se, da Češka republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/73/ES z dne 10. avgusta 2006 o izvajanju Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z organizacijskimi zahtevami in pogoji poslovanja investicijskih družb ter opredeljenimi izrazi za namene navedene direktive (1) oziroma v vsakem primeru, s tem da o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 53(1) te direktive;
2.

Ali sta člen 40(3)(b) Uredbe (EGS) št. 1408/71 in člen 93 usklajenih zakonov z dne 14. julija 1994 o zdravstvenem zavarovanju in nadomestilih v nasprotju s členom 18 ES, ker naj bi delavca, ki prebiva in dela v državi tipa A (v tem primeru Belgiji) in se nato preseli v državo tipa B (v tem primeru Veliko vojvodstvo Luksemburg) ter tako izvršuje pravico do prostega gibanja, diskriminirala, s tem da ne dovoljujeta, da se mu v prvem letu nezmožnosti za delo dodeli nadomestilo, v katerem se upošteva delovno dobo in dobo plačevanja prispevkov v državi tipa A (Belgiji)?