ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 49/11

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Centre hospitalier universitaire de Besançon proti Thomasu Dutrueuxu, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

(Zadeva C-495/10) (1)

(Direktiva 85/374/ES - Odgovornost za proizvode z napako - Področje uporabe - Nacionalni sistem, ki javnim zdravstvenim zavodom tudi ob neobstoju njihove krivde nalaga obveznost povrnitve škode, ki nastane pacientu zaradi napačnega delovanja naprave ali proizvoda, uporabljenega pri zdravljenju)

2012/C 49/17

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Centre hospitalier universitaire de Besançon

Toženi stranki: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Conseil d'État – Razlaga člena 13 Direktive Sveta 85/374/ES z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (UL L 210, str. 29) – Odgovornost javnih zdravstvenih zavodov do njihovih pacientov – Dopustnost nacionalnega sistema odgovornosti, ki žrtvi omogoča, da tudi ob neobstoju krivde prejme nadomestilo za škodo, povzročeno zaradi napačnega delovanja proizvodov z napako – Omejitev odgovornosti izvajalca storitev

Izrek

Odgovornost ponudnika storitev, ki v okviru opravljanja storitev, kot je bolnišnično zdravljenje, uporablja naprave ali proizvode z napako, katerih sam ni proizvajalec v smislu določb člena 3 Direktive Sveta z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (85/374/ES), kakor je bila spremenjena z Direktivo 1999/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. maja 1999, ter s tem povzroči škodo uporabniku storitve, ne spada na področje uporabe Direktive 85/374. Ta direktiva torej ne nasprotuje temu, da država članica vzpostavi sistem, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa odgovornost takšnega ponudnika za tako povzročeno škodo tudi ob neobstoju kakršne koli njegove krivde, vendar samo, če imata oškodovanec in/ali navedeni ponudnik možnost uveljavljati odgovornost proizvajalca na podlagi navedene direktive, če so izpolnjeni pogoji, ki so z njo določeni.

(1) UL C 30, 29.1.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 73/4

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 26. januarja 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesarbeitsgericht – Nemčija) – Bianca Kücük proti Land Nordrhein-Westfalen

(Zadeva C-586/10) (1)

(Socialna politika - Direktiva 1999/70/ES - Določba 5(1)(a) okvirnega sporazuma o delu za določen čas - Zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas - Objektivni razlogi, na podlagi katerih je mogoče upravičiti obnovitev takih pogodb - Nacionalni predpis, ki dopušča sklenitev pogodb o zaposlitvi za določen čas zaradi začasnega nadomeščanja - Stalna in ponavljajoča se potreba po delavcih zaradi nadomeščanja - Upoštevanje vseh okoliščin, v katerih so bile obnovljene zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas)

2012/C 73/06

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesarbeitsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bianca Kücük

Tožena stranka: Land Nordrhein-Westfalen

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesarbeitsgericht – Razlaga določbe 5(1) Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368) – Nacionalna zakonodaja, v skladu s katero je lahko začasno nadomeščanje delavca objektivni razlog za sklenitev pogodb o zaposlitvi za določen čas – Pojem objektivnih razlogov, s katerimi je mogoče upravičiti sklenitev zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas

Izrek

Določbo 5(1)(a) Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da začasna potreba po delavcih zaradi nadomeščanja, ki jo določa nacionalni predpis, kot je ta iz postopka v glavni stvari, lahko pomeni objektivni razlog v smislu navedene določbe. Zgolj to, da se delodajalčeva potreba po začasnem nadomeščanju ponavlja ali je celo stalna in da se to nadomeščanje lahko zagotovi z zaposlitvijo delavcev na podlagi pogodb o zaposlitvi za nedoločen čas, ne pomeni, da ni podan objektivni razlog v smislu določbe 5(1)(a) tega okvirnega sporazuma niti da je prišlo do zlorabe v smislu te določbe. Vendar morajo države članice v okviru svojih pristojnosti pri presoji vprašanja, ali je obnovitev pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerjih za določen čas upravičena na podlagi takih objektivnih razlogov, upoštevati vse okoliščine primera, vključno s številom in celotnim trajanjem pogodb ali delovnih razmerij, ki so bili v preteklosti sklenjeni z istim delodajalcem.

(1) UL C 89, 19.3.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 32/6

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 8. decembra 2011 – France Télécom proti Evropski komisiji in Francoski republiki

(Zadeva C-81/10 P) (1)

(Pritožba - Državne pomoči - Ureditev obdavčenja podjetja France Télécom z obrtnim davkom - Pojem „pomoč“ - Legitimno pričakovanje - Zastaralni rok - Obveznost obrazložitve - Načelo pravne varnosti)

2012/C 32/09

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: France Télécom (zastopniki: S. Hautbourg, L. Olza Moreno in L. Godfroid, odvetniki)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopnika: E. Gippini Fournier in D. Grespan, zastopnika), Francoska republika (zastopnika: G. de Bergues in J. Gstalter, zastopnika)

Predmet

Pritožba zoper sodbi Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 30. novembra 2009 v zadevah Francija in France Télécom proti Komisiji (T-427/04 in T-17/05), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbi Francoske republike in pritožnice, s katerima se predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2005/709/ES z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči Francije (UL L 269, str. 30) – Kršitev pojmov „državne pomoči“ in „ugodnosti“ vezanih na sistem obdavčitve podjetja France Télécom z obrtnim davkom v letih od 1994 do 2002 – Kršitev načela legitimnega pričakovanja – Zastaralni rok sheme pomoči – Obveznost obrazložitve in kršitev načela pravne varnosti

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. France Télécom SA nosi stroške.

3. Francoska republika nosi svoje stroške.

(1) UL C 148, 5.6.2010.
2.

Uredbo št. 1346/2000 je treba razlagati tako, da če je zoper družbo, ki ima statutarni sedež na ozemlju države članice, vložena tožba, katere namen je razširitev na to družbo učinkov postopka v primeru insolventnosti, ki je bil v drugi državi članici uveden zoper drugo družbo s sedežem na ozemlju te druge države članice, zgolj ugotovitev združitve premoženja teh družb ne zadostuje za dokaz, da je središče glavnih interesov družbe, zoper katero je bila vložena tožba, prav tako na ozemlju druge države članice. Za ovrženje domneve, v skladu s katero je to središče v kraju statutarnega sedeža, mora splošna presoja vseh upoštevnih elementov omogočati ugotovitev – ki jo lahko preverijo tretje osebe – da je dejanski sedež vodstvenih in nadzornih organov družbe, zoper katero je bila vložena tožba za razširitev postopka, v državi članici, v kateri je bil uveden prvotni postopek v primeru insolventnosti.
1.

Italijanska republika s tem, da — je nacionalno sodišče na zadnji stopnji izključilo vsako odgovornost italijanske države za škodo, povzročeno posameznikom s kršitvijo prava Unije s strani nacionalnega sodišča, ki odloča na zadnji stopnji, ker je ta kršitev posledica razlage pravnih pravil ali presoje dejstev in dokazov, ki ju je opravilo to nacionalno sodišče, in — s tem, da je to odgovornost omejilo zgolj na primere naklepa ali hude malomarnosti, v skladu s členom 2(1) in (2), zakona št. 117 o povračilu škode, povzročene pri izvajanju sodnih funkcij ter civilna odgovornost sodnih uslužbencev (legge n 117 (sul) risarcimento dei danni cagionati nell’ esercizio delle funzioni giudiziarie e responsabilità civile dei magistrati), z dne 13. aprila 1988, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi splošnega načela odgovornosti držav članic za kršitev prava Unije, ki jo stori eno od njenih sodišč, ki odloča na zadnji stopnji.
SL Uradni list Evropske unije C 362/9

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 20. oktobra 2011 – Freixenet, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Združeni zadevi C-344/10 P in C-345/10 P) (1)

(Pritožbi - Zahtevi za registracijo znamk Skupnosti, ki predstavljata belo matirano steklenico in mat črno matirano steklenico - Zavrnitev registracije - Neobstoj razlikovalnega učinka)

2011/C 362/13

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Freixenet, SA (zastopniki: F. de Visscher, E. Cornu in D. Moreau, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 27. aprila 2010 v zadevi Freixenet proti UUNT (T-109/08), s katero je bila zavrnjena tožba, ki jo je pritožnica vložila zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 30. oktobra 2007 (zadeva R 97/2001-1), ki se nanaša na zahtevo za registracijo znaka, ki predstavlja steklenico iz belega matiranega stekla, kot znamke Skupnosti – Kršitev členov 7(1)(b), 73 in 38(3) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1) (postali členi 7(1)(b), 75 in 37(3) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str.1)) – Kršitev pravice do obrambe in pravice do poštenega sojenja – Zavrnitev registracije – Neobstoj razlikovalnega učinka

Izrek

1. Sodbi Splošnega sodišča Evropske unije z dne 27. aprila 2010 v zadevah Freixenet proti UUNT (Bela matirana steklenica) (T-109/08) in Freixenet proti UUNT (Mat črna matirana steklenica) (T-110/08) se razveljavita.

2. Odločbi prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 30. oktobra 2007 (zadeva R 97/2001-1) in 20. novembra 2007 (zadeva R 104/2001-1) se razveljavita.

3. Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) se naloži plačilo stroškov postopkov na prvi stopnji in pritožbenih postopkov.

(1) UL C 274, 9.10.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 370/15

Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 27. oktobra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – Deli Ostrich NV proti Belgische Staat

(Zadeva C-559/10) (1)

(Skupna carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifna uvrstitev - Zmrznjeno meso nevzrejenih kamel - Uvrstitev pod tarifno podštevilko 0208 90 40 (drugo meso divjačine) ali 0208 90 95 (drugo))

2011/C 370/24

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Deli Ostrich NV

Tožena stranka: Belgische Staat

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Skupna carinska tarifa – Tarifne številke – Meso nevzrejenih kamel – Uvrstitev pod tarifno podštevilko 0208 90 40 (divjačina) ali 0208 90 95 (drugo)?

Izrek

Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006, je treba razlagati tako, da je kamelje meso treba uvrstiti pod tarifno podštevilko 0208 90 40 kot „drugo meso divjačine“, če kamele, od katerih prihaja to meso, živijo v divjini in se jih lovi.

(1) UL C 55, 19.2.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 331/6

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. septembra 2011 – Bell & Ross BV proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Klockgrossisten i Norden AB

(Zadeva C-426/10 P) (1)

(Pritožba - Podpisan izvirnik tožbe, ki je bil vložen po izteku roka - Popravljiva napaka)

2011/C 331/08

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Bell & Ross BV (zastopnik: S. Guerlain, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik), Klockgrossisten i Norden AB

Predmet

Pritožba zoper sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 18. junija 2010 v zadevi Bell & Ross proti UUNT – Klockgrossisten i Norden (T-51/10), s katerim je Splošno sodišče zavrglo tožbo zoper odločbo tretjega odbora za pritožbe UUNT z dne 27. oktobra 2009 (zadeva R 1267/2008-3), ki se nanaša na postopek za ugotovitev ničnosti med družbama Klockgrossisten i Norden AB in Bell & Ross BV – Podpisan izvirnik tožbe, ki je bil vložen po izteku roka – Pojma „opravičljive zmote“ in „nepredvidenih okoliščin“ – Načeli zaupanja v pravo in sorazmernosti – Očitna nedopustnost

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi Bell & Ross BV se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 346, 18.12.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 298/9

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 28. julija 2011 – Mediaset SpA proti Evropski komisiji, Sky Italia Srl

(Zadeva C-403/10 P) (1)

(Pritožba - Subvencije, ki jih je Italijanska republika podelila zaradi spodbujanja nakupa digitalnih sprejemnikov - Izključitev sprejemnikov, ki omogočajo le sprejemanje televizijskih programov, ki se oddajajo prek satelitov - Odločba, s katero je bila pomoč razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom)

2011/C 298/17

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Mediaset SpA (zastopniki: K. Adamantopoulos, odvetnik, G. Rossi, odvetnik, E. Petritsi, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopnika: B. Martenczuk in B. Stromsky, zastopnika), Sky Italia Srl (zastopnika: F. González Díaz, in F. Salerno, odvetnika)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 15. junija 2010 v zadevi Mediaset proti Komisiji (T-177/07), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 6634 konč. z dne 24. januarja 2007, s katero so bile za nezdružljive s skupnim trgom razglašene subvencije, ki jih je Italija podelila leta 2004 in 2005, da bi uporabnikom omogočila nakup ali izposojo interaktivnih digitalnih sprejemnikov, ki omogočajo sprejem programov na podlagi digitalne prizemne tehnologije ali prek kabela, zato ker so z njimi izključeni sprejemniki, ki omogočajo sprejem programov na podlagi tehnologije satelitske televizijske radiodifuzije (pomoč št. C 52/2005, ex NN 88/2005, ex CP 101/2004).

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družba Mediaset SpA poleg svojih stroškov plača tudi stroške, ki sta jih priglasili Evropska komisija in družba Sky Italia Srl.

(1) UL C 301, 6.11.2010.
2.

Če prenos v smislu Direktive 77/187 pripelje do takojšnje uporabe kolektivne pogodbe, ki velja za pridobitelja, za prenesene delavce in če so pogoji v zvezi s plačo, določeni v tej pogodbi, povezani predvsem s službeno dobo, člen 3 te direktive nasprotuje temu, da bi se prevzetim delavcem glede na njihov položaj tik pred prenosom občutno znižala plača zato, ker se njihova službena doba, ki je dopolnjena pri odsvojitelju in je enaka delovni dobi, ki so jo dopolnili delavci, zaposleni pri pridobitelju, ne upošteva pri določitvi njihovega začetnega plačnega razreda pri slednjem. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali je pri prenosu, obravnavanem v postopku v glavni stvari, prišlo do takega znižanja plače.
SL Uradni list Evropske unije C 269/11

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 14. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Højesteret – Danska) – Viking Gas A/S proti Kosan Gas A/S, nekdanji BP Gas A/S

(Zadeva C-46/10) (1)

(Znamke - Direktiva 89/104/EGS - Člena 5 in 7 - Plinske jeklenke, zaščitene kot tridimenzionalna znamka - Dajanje na trg s strani pridobitelja izključne licence - Dejavnost polnjenja teh jeklenk, ki jo opravlja konkurent pridobitelja licence)

2011/C 269/17

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Højesteret

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Viking Gas A/S

Tožena stranka: Kosan Gas A/S, nekdanji BP Gas A/S

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Højesteret – Razlaga členov 5 in 7 Prve direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) (UL 1989, L 40, str. 1) – Dajanje kompozitnih jeklenk, katerih oblika je zaščitena kot tridimenzionalna nacionalna znamka in znamka Skupnosti, na trg s strani pridobitelja izključne licence – Dejavnost konkurenta, ki polni kompozitne plinske jeklenke in prodaja plin v teh jeklenkah, na katere namesti nalepko z navedbo, da je jeklenko napolnil konkurent, vendar ne odstrani figurativne in besedne znamke pridobitelja izključne licence

Izrek

Člena 5 in 7 Prve direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (89/104/EGS) je treba razlagati tako, da pridobitelju izključne licence za uporabo kompozitnih plinskih jeklenk za ponovno uporabo, katerih oblika je zaščitena kot tridimenzionalna znamka ter na katere je namestil svoje ime in logotip, ki sta registrirana kot besedna in figurativna znamka, ne dopuščata, da nasprotuje temu, da tretji te jeklenke, ki so jih potrošniki najprej kupili, potem ko ti porabijo plin, ki so ga vsebovale, za plačilo zamenja za kompozitne jeklenke, napolnjene s plinom, ki ne izvira od tega pridobitelja licence, razen če lahko ta uveljavlja utemeljen razlog v smislu člena 7(2) Direktive 89/104.

(1) UL C 80, 27.3.2010.
1.

Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu ne nasprotuje zakonu, kakršen je zakon o javnih uslužbencih dežele Hessen (Hessisches Beamtengesetz), kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 14. decembra 2009 in ki določa obvezno upokojitev uradnikov, zaposlenih za nedoločen čas – v tem primeru državnih tožilcev – ko dopolnijo 65 let, ob upoštevanju možnosti, da ti, kadar je to v interesu službe, nadaljujejo delovno razmerje do 68. leta starosti, če je cilj tega zakona vzpostaviti ugodno starostno strukturo, da bi bilo olajšano zaposlovanje mladih in bi se spodbujalo njihovo napredovanje, da bi bilo upravljanje osebja optimalno in da bi se tako preprečili morebitni spori o sposobnostih zaposlenega za opravljanje dela po določeni starosti, in če ta zakon omogoča uresničevanje tega cilja na primerne in nujne načine.
SL Uradni list Evropske unije C 211/6

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. maja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgericht Innsbruck – Avstrija) – Gebhard Stark proti DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

(Zadeva C-293/10) (1)

(Zavarovanje stroškov postopka - Direktiva 87/344/EGS - Člen 4(1) - Zavarovančeva prosta izbira odvetnika - Omejitev povračila stroškov, povezanih s pravnim zastopanjem zavarovanca - Povračilo, omejeno na znesek, ki ga zahteva odvetnik s sedežem na območju pristojnega prvostopenjskega sodišča)

2011/C 211/08

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesgericht Innsbruck

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Gebhard Stark

Tožena stranka: DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landesgericht Innsbruck – Razlaga člena 4(1) Direktive Sveta z dne 22. junija 1987 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka (87/344/EGS) (UL L 185, str. 77) –Zavarovalna pogodba, ki v skladu z nacionalno ureditvijo določa, da mora zavarovanec, ki sklene zavarovanje stroškov postopka, izbrati odvetnika, ki ima pisarno v kraju sedeža pristojnega sodišča

Izrek

Člen 4(1) Direktive Sveta z dne 22. junija 1987 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka (87/344/EGS) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni določbi, v skladu s katero se je mogoče dogovoriti, da lahko zavarovanec, ki sklene zavarovanje stroškov postopka, za svoje zastopanje v sodnem ali upravnem postopku izbere le osebo, ki je za to poklicno usposobljena in ima pisarno v kraju sedeža sodišča ali upravnega organa, ki je pristojen na prvi stopnji, če – da se svobodi zavarovanca, da si izbere osebo, ki jo pooblasti za zastopanje, ne bi odvzelo bistvo – se ta omejitev nanaša zgolj na obseg, v katerem zavarovatelj, ki sklepa zavarovanje stroškov postopka, krije stroške, povezane s posredovanjem zastopnika, in če je nadomestilo, ki ga ta zavarovatelj izplača, zadostno, kar pa preveri predložitveno sodišče.

(1) UL C 274, 9.10.2010.
1.

V okoliščinah, kakršne so te v zadevah iz postopkov v glavni stvari, načelo pravne varnosti načeloma ne nasprotuje temu, da v okviru zaščite pravnih interesov Unije, opredeljene z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti, in na podlagi člena 3(3) te uredbe nacionalni organi in sodišča države članice za spor o vračilu nepravilno dodeljenega izvoznega nadomestila „po analogiji“ uporabijo zastaralni rok iz nacionalne določbe iz splošne ureditve, če je bila taka uporaba, ki izhaja iz sodne prakse, dovolj predvidljiva, za preveritev česar je pristojno predložitveno sodišče.
SL Uradni list Evropske unije C 130/7

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Varhoven administrativen sad – Bolgarija) – Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ – Varna proti „Auto Nikolovi“ OOD

(Zadeva C-203/10) (1)

(Direktiva 2006/112/ES - Davek na dodano vrednost - Rabljeni deli za motorna vozila - Uvoz, ki ga opravi obdavčljivi preprodajalec v Unijo - Maržna ureditev ali splošna ureditev DDV - Nastanek pravice do odbitka - Neposredni učinek)

2011/C 130/13

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Varhoven administrativen sad

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“– Varna

Tožena stranka:„Auto Nikolovi“ OOD

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Varhoven administrativen sad – Razlaga členov 311(1), točka 1, 314 in 320(1), prvi pododstavek, in (2) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Ureditev, po kateri se obdavčuje razlika v ceni, ki jo doseže obdavčljivi preprodajalec pri uvozu rabljenega blaga v Skupnost – Pojem „rabljeno blago“ in pomen možnosti, da se zadevno blago posamično določi, za ta pojem – Trenutek nastanka pravice do odbitka DDV za obdavčljivega preprodajalca – Neposredni učinek člena 314 Direktive

Izrek

1. Člen 314 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da se maržna ureditev ne uporablja za dobave blaga, kot so rabljeni deli za motorna vozila, ki ga je obdavčljivi preprodajalec sam uvozil v Evropsko unijo in za katero velja splošna ureditev davka na dodano vrednost.

2. Člen 320(1), prvi pododstavek, in (2) Direktive 2006/112 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, ki določa odlog pravice obdavčljivega preprodajalca, da odbije davek na dodano vrednost, ki ga je na podlagi splošne ureditve davka na dodano vrednost plačal ob uvozu blaga, ki niso umetniški predmeti, zbirateljski predmeti ali starine, do nadaljnje dobave, za katero velja navedena ureditev

3. Člena 314 ter 320(1), prvi pododstavek, in (2) Direktive 2006/112 imata neposredni učinek, ki posamezniku omogoča, da se nanju sklicuje pred nacionalnim sodiščem, ko nasprotuje uporabi nacionalne ureditve, ki naj ne bi bila v skladu s temi določbami.

(1) UL C 195, 17.7.2010.