ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Predpisi — Akti, ki ne potrebujejo izvedbenih ukrepov in ki se neposredno nanašajo na tožečo stranko — Pojem izvedbenih ukrepov — Merila — Sklep Komisije glede ukrepov za preprečevanje vnosa bakterije Xylella fastidiosa v Unijo in njenega širjenja znotraj Unije — Akti, ki potrebujejo izvedbene ukrepe (člen 263, četrti odstavek, PDEU; Sklep Komisije 2015/789, člen 9 in priloga I) (Glej točke 23, 30, 33.)
1.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo — Posamično nanašanje — Sklep Komisije o ugotovitvi nezdružljivosti pomoči z notranjim trgom — Tožba, ki so jo vložila podjetja, ki so v podobnem položaju kot prejemnik pomoči — Nedopustnost (člen 263, četrti odstavek, PDEU) (Glej točke 18 in od 20 do 23.)
Sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 21. januarja 2016 –

Proforec proti Komisiji

(Zadeva T‑120/15)

„Tožba za razglasitev ničnosti — Registracija zaščitene geografske označbe — Focaccia di Recco col formaggio — Neobstoj pravnega interesa — Nedopustnost“

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Pravni interes — Nujnost obstoječega in dejanskega interesa — Presoja ob vložitvi tožbe — Tožba, s katero tožeča stranka lahko pridobi korist — Neobstoj — Nedopustnost (člen 263, četrti odstavek, PDEU) (Glej točke od 18 do 20, 27, od 31 do 33 in 35.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 39/2015 z dne 13. januarja 2015 o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb (Focaccia di Recco col formaggio (ZGO)) (UL L 8, str. 7).

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.

2. O predlogih za intervencijo Italijanske republike in Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio ni treba odločati.

3. Proforec Srl nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasila Evropska Komisija, razen tistih, ki se nanašajo na predloge za intervencijo.
Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 16. junija 2015 –

Alcogroup in Alcodis/Komisija

(Zadeva T‑274/15 R)

„Začasna odredba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg bioetanola in etanola — Upravni postopek — Odredba o podreditvi pregledu — Zavrnitev odložitve izvajanja preiskovalnih ukrepov — Predlog za izdajo začasnih odredb — Nedopustnost“

1. Začasna odredba — Pogoji dopustnosti — Pravni interes — Že nastala škoda — Nedopustnost (Člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104) (Glej točko 16.)

2. Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji dopustnosti — Interes tožeče stranke za dosego zaprošenega odloga — Predlog za odlog izvršitve že izvršenega akta — Nedopustnost (Člen 278 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104) (Glej točko 17.)

3. Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji dopustnosti — Interes tožeče stranke za dosego zaprošenega odloga — Negativna upravna odločba — Odlog, ki ne bi spremenil položaja tožeče stranke — Neobstoj interesa — Nedopustnost (Člen 278 PDEU Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104) (Glej točko 18.)

4. Začasna odredba — Začasni ukrepi — Pogoji dopustnosti — Predlog za ukrepe, ki presegajo okvir spora o glavni stvari — Nedopustnost (Člen 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104) (Glej točke od 20 do 25.)

Predmet

Predlog za izdajo začasnih odredb, ki se, na eni strani, nanaša na odlog izvršitve odločbe Komisije C (2015) 1769 final z dne 12. marca 2015, naslovljene na družbo Alcogroup in na vsa podjetja, ki jih ta družba neposredno ali posredno nadzira, vključno z družbo Alcodis, v zvezi s postopkom na podlagi člena 20(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (AT.40244 – AQUAVIT) ter njene odločbe z dne 8. maja 2015, naslovljene na družbo Alcogroup v okviru preiskovalnih ukrepov AT.A0244 – Bioetanol – in AT.A0054 – Oil and Biofuel Markets, in na drugi strani, na odreditev Komisiji, naj odloži izvajanje kakršnihkoli preiskovalnih ukrepov v okviru postopkov AT.A0054 in AT.A0244.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.
2.

Odškodninska tožba – Predmet – Odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki jo je povzročila Euroskupina – Medvladni organ neformalne narave – Neobstoj lastnih pristojnosti – Neobstoj statusa organa, urada ali agencije Unije – Nedopustnost (člena 3 in 13(1) PEU; členi 119(2), 137, 268 in 340, drugi odstavek, PDEU; Protokol št. 14, priložen pogodbama EU in DEU, člen 1) (Glej točke od 77 do 88.)
23

Vendar je treba neodvisno od vprašanja, ali razlogi, ki jih je pritožnica navedla v tem dopisu, izpolnjujejo zahtevo po dovolj podrobni in posebni obrazložitvi, s katero bi bilo mogoče utemeljiti odstopanje od jezika, prvotno izbranega pred Sodiščem za uslužbence, opozoriti, da predlog za odstopanje od jezikovne ureditve, ki je vložen po izteku roka za vložitev pritožbe in katerega predmet je prav pritožba, sestavljena v drugem jeziku kot je jezik postopka, kot je v obravnavani zadevi predlog pritožnice, ne more privesti do dovoljenja za nazaj za uporabo tega drugega jezika v pritožbi in s tem do naknadne uskladitve pritožbe s pravili o jezikovni ureditvi, določenimi v Poslovniku.
Dejstvo, da je tožeča stranka pred vložitvijo predloga za odmero stroškov intervenientu sporočila, da ne more skleniti sporazuma o kakršnem koli znesku stroškov, ki se lahko povrnejo, in izvesti plačila brez uradne odločbe Splošnega sodišča, je treba razlagati kot izpodbijanje izplačila stroškov, ki se lahko povrnejo, v smislu člena 170(1) Poslovnika Splošnega sodišča.

V skladu s členom 140(b) Poslovnika se za stroške, ki se lahko povrnejo, štejejo nujni izdatki, ki jih imajo stranke zaradi postopka, predvsem potni stroški in dnevnice ter nagrada agentov, svetovalcev ali odvetnikov strank. Iz te določbe izhaja, da so stroški, ki se lahko povrnejo, omejeni, prvič, na stroške, ki so nastali zaradi postopka pred Splošnim sodiščem, in drugič, na nujne izdatke, ki so bili za to potrebni.

V zvezi s tem se znesek, ki se zahteva iz naslova davka na dodano vrednost, obravnava kot strošek, ki se lahko povrne, le če fizična ali pravna oseba, ki ta znesek zahteva, dokaže, da ni zavezanka za ta davek.

(Glej točki 9 in 12.)
2.

V skladu s členom 263, četrti odstavek, PDEU lahko fizične ali pravne osebe pod pogoji iz prvega in drugega odstavka te iste določbe vložijo tožbe zoper akte, ki niso naslovljeni nanje, v dveh primerih, in sicer, na eni strani, če se zadevni akt nanje neposredno in posamično nanaša ter, na drugi strani, če gre za predpis, ki se nanje neposredno nanaša, a ne potrebuje izvedbenih ukrepov. Oba primera predpostavljata, da se izpodbijani akt neposredno nanaša na tožečo stranko. Pojma neposredno nanašanje v okviru drugega izmed navedenih primerov ni mogoče razlagati bolj restriktivno, kot se ta pojem razlaga v okviru prvega primera. Poleg tega noben element ne omogoča sklepanja, da bi bilo treba v obravnavani zadevi pogoj neposrednega nanašanja razlagati manj restriktivno, če bi bile izpodbijane smernice predpis, ki ne potrebuje izvedbenih ukrepov. V tem okviru pogoj, da se mora akt Unije na fizično ali pravno osebo neposredno nanašati, zahteva, da ima izpodbijani akt neposredne učinke na pravni položaj posameznika in naslovnikom tega akta, ki so zadolženi za njegovo izvedbo, ne dopušča nobene diskrecijske pravice, saj je ta izvedba samodejna in temelji izključno na ureditvi Unije brez uporabe drugih izvedbenih pravil. Enako velja tudi, kadar je možnost, da naslovniki ne izpolnijo akta Unije, zgolj teoretična, ker ni dvoma o njihovi volji za izpolnitev akta. (Glej točke od 16 do 18, 20 in 21.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Dopis Komisije, s katerim ta neformalno poziva državo članico, naj da na razpolago proračunu Unije tradicionalna lastna sredstva – Izključitev – Dopis, ki ne ustvarja zavezujočih pravnih učinkov – Nedopustnost tožbe (člen 263 PDEU; Uredba Sveta št. 1150/2000; Sklep Sveta 2007/436) (Glej točke od 20 do 22, od 31 do 44, 54 in 57.)

2. Lastna sredstva Evropske unije – Določanje in dajanje na voljo s strani držav članic – Odgovornost držav članic – Obseg (Uredba Sveta št. 1150/2000, členi 2(1), 9(1), in 17(1) in (2); Sklep Sveta 2007/436, člena 2(1)(a), in 8(1)) (Glej točke od 24 do 30.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti domnevnega sklepa generalnega direktorata Komisije za proračun, vsebovanega v dopisu BUDG/B/03MV D(2014) 3079038 z dne 19. septembra 2014, s katerim naj bi zadnjenavedena Romunijo pozvala, naj ji da na razpolago bruto znesek v višini 14.883,79 EUR (ki ga je treba zmanjšati za 25 % iz naslova stroškov pobiranja), ki ustreza izgubi tradicionalnih lastnih sredstev, najkasneje do prvega delovnega dne po devetnajstem dnevu drugega meseca po tem, ko je bil navedeni dopis poslan.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrže.

2. O predlogih za intervencijo Slovaške republike in Zvezne republike Nemčije ni treba odločati.

3. Romunija nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije.

4. Romunija, Komisija, Slovaška republika in Zvezna republika Nemčija nosijo vsaka svoje stroške, povezane s predlogi za intervencijo.
2.

Sodni postopek — Vloga, s katero se postopek začne — Zahteve obličnosti — Označitev predmeta spora — Kratek povzetek navajanih razlogov — Tožba za povrnitev škode, ki jo je povzročila institucija Unije — Neobstoj navedb glede narave in obsega nastale škode ter glede vzročne zveze — Nedopustnost (Statut Sodišča, člena 21, prvi odstavek, in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)(c)) (Glej točke 32, 33, 36 in 37.)
1.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za izdajo — Fumus boni juris — Resna in nepopravljiva škoda — Kumulativnost — Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke od 15 do 17.)
Splošno sodiščesodba z dne 18. junija 2009, Komisija/Traore, T‑572/08 P, ZOdl. JU, EU:T:2009:209 , točka 55 in navedena sodna praksa

Zastaralni rok je treba, da izpolnjuje svojo nalogo zagotavljanja pravne varnosti, določiti vnaprej, za določitev njegovega trajanja ter podrobna pravila za njegovo uporabo pa je pristojen zakonodajalec Unije. Ta ima diskrecijsko pravico za določanje in predpisovanje rokov. Kadar lahko uprava ugotovi, da jo je zadevna oseba namerno zavedla v zmoto, nezmožnost uveljavljanja petletnega roka za vložitev tožbe uprave za povračilo neupravičeno izplačanih zneskov ni v nasprotju z načelom pravne varnosti, če uprava ukrepa v razumnem roku. Ni torej mogoče ugotoviti, da je ob neobstoju zavezujočega roka, določenega s pravilom prava Unije, podana kršitev načela pravne varnosti. Nasprotno, obveznost uprave, da ukrepa v razumnem roku, katere izpolnjevanje lahko nadzoruje sodišče Unije, omogoča zadostno raven varstva v položajih, ko besedila ne določajo nobenega zastaralnega roka.

(Glej točki 23 in 24.)

Napotitev na:

Sodišče, sodba z dne 2. oktobra 2003, International Power in drugi/NALOO, C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P in C‑180/01 P, ZOdl., EU:C:2003:534, točka 106 in navedena sodna praksa

Splošno sodišče, sodba z dne 6. oktobra 2005, Sumitomo Chemical in Sumika Fine Chemicals/Komisija, T‑22/02 in T‑23/02, ZOdl., EU:T:2005:349, točki 82 in 83
Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 –

Röchling Oertl Kunststofftechnik/Komisija

(Zadeva T‑286/14 R)

„Začasna odredba — Državne pomoči — Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije — Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris“

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji za izdajo — Fumus boni juris — Prima facie preizkus razlogov, navedenih v utemeljitev tožbe v glavni stvari — Tožba zoper sklep Komisije o začetku formalnega postopka preizkusa državnega ukrepa, ki je začasno opredeljen kot nova pomoč — Ukrep o odobritvi zgornje meje dajatve na porabo električne energije — Vračilo dajatve, ki spada v diskrecijo zasebnih podjetij dobaviteljev električne energije — Začasna opredelitev kot ukrep, ki podeljuje prednost, ki jo je mogoče pripisati državi — Očitna napaka Komisije pri presoji — Neobstoj na prvi pogled (členi 107(1) PDEU, 108(2) PDEU in 278 PDEU) (Glej točke 14 in od 19 do 23.)

Predmet

Predlog za odlog pravnih učinkov sklepa Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči v zvezi z nemškim zakonom o obnovljivih virih energije.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.

2. Odločitev o stroških se pridrži.

Sklep predsednika Splošnega sodišča z dne 4. septembra 2014 –

Röchling Oertl Kunststofftechnik/Komisija

(Zadeva T‑286/14 R)

„Začasna odredba — Državne pomoči — Nacionalno favoriziranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije — Sklep Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči — Predlog za odlog izvršitve — Fumus boni juris“

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Pogoji za izdajo — Fumus boni juris — Prima facie preizkus razlogov, navedenih v utemeljitev tožbe v glavni stvari — Tožba zoper sklep Komisije o začetku formalnega postopka preizkusa državnega ukrepa, ki je začasno opredeljen kot nova pomoč — Ukrep o odobritvi zgornje meje dajatve na porabo električne energije — Vračilo dajatve, ki spada v diskrecijo zasebnih podjetij dobaviteljev električne energije — Začasna opredelitev kot ukrep, ki podeljuje prednost, ki jo je mogoče pripisati državi — Očitna napaka Komisije pri presoji — Neobstoj na prvi pogled (členi 107(1) PDEU, 108(2) PDEU in 278 PDEU) (Glej točke 14 in od 19 do 23.)

Predmet

Predlog za odlog pravnih učinkov sklepa Komisije o začetku formalnega postopka preiskave na področju državnih pomoči v zvezi z nemškim zakonom o obnovljivih virih energije.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.
2.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za izdajo — Resna in nepopravljiva škoda — Nevarnost kršitve temeljnih pravic — Nevarnost, ki sama po sebi ne pomeni resne škode (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, členi 4, 16 in 47; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke 17, 18, od 20 do 23 in 25.)
1.

Izvršitev Odločbe AFA-C‑0000004274‑77‑09/F Evropske agencije za kemikalije (ECHA) z dne 24. januarja 2014 se odloži v delu, v katerem je tretji osebi na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije odobren dostop do različice poročila o kemični varnosti in analize drugih možnosti za nadomestitev snovi di(2‑etilheksil)ftalata (DEHP), ki bi bila podrobnejša kot različica z nejasnostmi, ki so natančno navedene v predlogu za izdajo začasne odredbe in so v prilogah A.4.5 in A.4.6 k temu predlogu, razen informacij v zvezi z uvrstitvijo in etiketiranjem snovi na eni strani in podatkov, ki se nanašajo posebej in izključno na družbe Arkema France, Grupa Azoty Zakłady Azotowe Kędzierzyn S.A. in Vinyloop Ferrara S.p.A, na drugi strani.
13

Prvič, čeprav tožeča stranka priznava, da ni registrirana v nobeni državi članici Evropske unije, meni, da je treba – ker ima glavni sedež na Irskem – šteti, da ima pravno osebnost na podlagi irskega prava, saj to ne določa nobene obveznosti vpisa v register pri nacionalnih organih. V zvezi s tem se sklicuje na določbe člena 37(4), od (c) do (e), Planning and Development Act 2000 (zakon o prostorskem načrtovanju in razvoju iz leta 2000), kakor je bil spremenjen s Planning and Development (Strategic Infrastructure) Act 2006 (zakon o prostorskem načrtovanju in razvoju (strateška infrastruktura) iz leta 2006) (v nadaljevanju: zakon o prostorskem načrtovanju in razvoju iz leta 2000, kakor je bil spremenjen). Poleg tega tožeča stranka pojasnjuje, da je v nasprotju z naslovom, navedenim v tožbi, njen sedež dejansko na Irskem. V tožbi naj bi bil napačno naveden naslov v Franciji, ki je naslov njenega predsednika in sedeža nevladne organizacije, registrirane v Franciji, ki je njena članica.
Sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 13. januarja 2015 –

Istituto di vigilanza dell’urbe/Komisija

(Zadeva T‑579/13)

„Ničnostna in odškodninska tožba — Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Opravljanje storitev varovanja in sprejema — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Dodelitev naročila drugemu ponudniku — Tožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno brez pravne podlage“

1. Ničnostna tožba — Pristojnost sodišča Unije — Predlog za izrek ugotovitvene sodbe — Nedopustnost (člen 263 PDEU) (Glej točke od 20 do 23.)

2. Sodni postopek — Vloga, s katero se postopek začne — Formalne zahteve — Označitev predmeta spora — Kratek povzetek navajanih razlogov — Nedvoumna ubeseditev predlogov tožeče stranke (Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)(c) in (d)) (Glej točke od 26 do 29, 35 in 36.)

3. Ničnostna tožba — Izpodbojni akti — Akti s pravnim učinkom — Pojem — Pogoji (člen 263 PDEU) (Glej točke od 30 do 32.)

4. Javna naročila Evropske unije — Sklenitev pogodbe o naročilu na podlagi javnega razpisa — Diskrecijska pravica institucij — Sodni nadzor — Meje (Glej točke od 42 do 45 in 53.)

5. Nepogodbena odgovornost — Pogoji — Nezakonitost — Škoda — Vzročna zveza — Kumulativni pogoji — Neizpolnitev enega od pogojev — Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti (člen 340, drugi odstavek, PDEU) (Glej točki 75 in 76.)

Predmet

Prvič, predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisije o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke v okviru razpisa, objavljenega v dodatku k Uradnemu listu Evropske unije (2013/S 101 172120), in o oddaji sklopa št. 1 v zvezi z opravljanjem storitev varovanja in sprejema drugemu ponudniku, ter vsakega predhodnega, povezanega in poznejšega akta, vključno s pogodbo, sklenjeno z izbranim ponudnikom, in drugič, odškodninski zahtevek za škodo, ki je tožeči stranki nastala zaradi dodelitve naročila izbranemu ponudniku.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Opredelitev tožene stranke – Opredelitev, da je tožena stranka oseba, ki ni avtor izpodbijanega akta, ne da bi se tožeča stranka zmotila – Nedopustnost – Meje – Elementi, na podlagi katerih je mogoče brez dvoumnosti opredeliti toženo stranko (člen 263, prvi odstavek PDEU; Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)(b)) (Glej točko 36.)

2. Ekonomska in monetarna politika – Monetarna politika – Usklajevanje monetarnih politik – Neformalno srečanje držav članic, ki imajo denarno valuto euro, v okviru Euroskupine – Samostojna enota – Pripis sprejetih izjav Komisiji in Evropski centralni banki – Izključitev (člen 137 PDEU; Protokol št. 14 priložen Pogodbi EU in Pogodbi DEU) (Glej točke 39 in od 41 do 45.)

3. Ekonomska in monetarna politika – Ekonomska politika – Usklajevanje gospodarskih politik – Evropski mehanizem za stabilnost – Možnost Komisije in Evropske centralne banke, da izvajata pristojnost nadzora – Izključitev (Pogodba o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost, členi 1, 2 in 32(2)) (Glej točki 47 in 48.)

4. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Presoja teh učinkov glede na vsebino akta – Izjave, ki jih je sprejela Euroskupina – Izključitev (člena 137 in 263(1) PDEU; Protokol št. 14 priložen Pogodbi EU in Pogodbi DEU) (Glej točke od 51 do 53 in 60.)

5. Ničnostna tožba – Pristojnost Sodišča Unije – Predlog za izrek ugotovitvene sodbe – Nedopustnost (člen 263 PDEU) (Glej točko 64.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti izjave Euroskupine z dne 25. marca 2013, ki se nanaša zlasti na prestrukturiranje bančnega sektorja na Cipru.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.

2. C. Christodoulou in M. Stavrinou se naloži plačilo lastnih stroškov ter stroškov, ki sta jih priglasili Evropska komisija in Evropska centralna banka (ECB).
SKLEP SPLOŠNEGA SODIŠČA (pritožbeni senat)

z dne 7. oktobra 2014

Zadeva T‑59/13 P

BT

proti

Evropski komisiji

„Pritožba – Javni uslužbenci – Pogodbeni uslužbenci – Nepodaljšanje pogodbe – Člen 76 Poslovnika Sodišča za uslužbence“

Predmet: Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 3. decembra 2012, BT/Komisija (F‑45/12, ZOdl. JU, EU:F:2012:168), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

Odločitev: Pritožba se zavrne. BT nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v okviru tega postopka priglasila Evropska komisija.

Povzetek

1. Pritožbe uradnikov – Pristojnost sodišča Unije – Meje – Prepoved odločanja ultra petita

2. Sodni postopek – Odločitev, sprejeta z obrazloženim sklepom – Možnost odločanja brez ustnega postopka – Kršitev pravic do obrambe – Neobstoj – Izpodbijanje – Pogoji – Dolžnost izpodbijanja presoje teh pogojev, ki jo je opravilo Sodišče za uslužbence

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 76)

1. Sodišče Unije, ki odloča o ničnostni tožbi, ne sme odločiti ultra petita, zato ni pristojno ne za spremembo glavnega predmeta tožbe, ne za uveljavljanje tožbenega razloga po uradni dolžnosti, razen če gre za posebne primere, v katerih je njegovo posredovanje potrebno zaradi javnega interesa.

(Glej točko 22.)

Napotitev na:

Splošno sodišče: sodbi z dne 18. decembra 2008, Belgija in Komisija/Genette, T‑90/07 P in T‑99/07 P, ZOdl., EU:T:2008:605, točke od 72 do 7, in z dne 5. oktobra 2009, Komisija/Roodhuijzen, T‑58/08 P, ZOdl., EU:T:2009:385, točka 34.

2. Uporaba postopka iz člena 76 Poslovnika Sodišča za uslužbence, ki omogoča odločitev s sklepom brez obravnave, ne posega v pravico do zakonitega in učinkovitega sodnega varstva, ker ta določba velja samo za zadeve, v katerih Sodišče za uslužbence očitno ni pristojno za odločanje o tožbi ali nekaterih tožbenih predlogih v njej ali če je tožba v celoti ali deloma očitno nedopustna ali očitno brez pravne podlage.

V okviru navedenega postopka Sodišču za uslužbence vložnika tožbe ni treba opozoriti, da je njegova tožba očitno nedopustna, niti dovoliti še eno izmenjavo pisnih vlog. Poleg tega iz besedila istega člena izhaja, da izvedba obravnave nikakor ni pravica tožečih strank, od katere ne bi bilo mogoče odstopiti.

Zato mora pritožnik, če meni, da Sodišče za uslužbence tega člena ni uporabilo pravilno, izpodbijati, kako je prvostopenjsko sodišče presojalo pogoje, od katerih je odvisna uporaba te določbe.

(Glej točke 28, 29, od 32 do 36 in 38.)

Napotitev na:

Sodišče: sklepa z dne 8. julija 1999, Goldstein/Komisija, C‑199/98 P, EU:C:1999:379, točka 18, in z dne 3. junija 2005, Killinger/Nemčija in drugi, C‑396/03 P, ZOdl., EU:C:2005:355, točka 9, ter sodba z dne 19. februarja 2009, Gorostiaga Atxalandabaso/Parlament, C‑308/07 P, ZOdl., EU:C:2009:103, točka 36;

Splošno sodišče: sodba z dne 8. septembra 2008, Kerstens/Komisija, T‑222/07 P, ZOdl. JU, EU:T:2008:314, točka 33, in sklep z dne 16. decembra 2010, Meister/UUNT, T‑48/10 P, ZOdl. JU, EU:T:2010:542, točki 28 in 29.