ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tožba, vložena 4. januarja 2019 – Irish Wind Farmers’ Association in drugi/Komisija

(Zadeva T-6/19)

(2019/C 93/89)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Irska), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irska), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irska) in Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irska) (zastopnika: M. Segura Catalán in M. Clayton, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi za ničen dopis Evropske komisije z dne 25. oktobra 2018 v zvezi z zadevo SA.44671 Irska – Domnevna nezakonita državna pomoč sektorju fosilnih goriv v obliki znižanih stopenj davka na nepremičnine;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbena razloga in bistvene trditve

Tožeče stranke tožbo utemeljujejo z enim samim tožbenim razlogom, in sicer, da Komisija ne glede na dvome v zvezi z obstojem državne pomoči ni začela formalne preiskave na podlagi člena 108(2) PDEU in člena 4(4) Uredbe 2015/1589, (1) s čimer je tožečim strankam odvzela njihove postopkovne pravice. Ta tožbeni razlog se deli na dva dela:

1. Prvi del: Komisija bi morala sprejeti formalen sklep. Komisija ni ustrezno preučila pritožbe, kot to določajo njena lastna pravila, izpodbijani akt pa je bil sprejet s kršitvijo določb Uredbe 2015/1589.

2. Drugi del: Komisija bi morala imeti resne dvome v zvezi z opredelitvijo ukrepa za pomoč in bi morala zaradi tega začeti formalno preiskavo v skladu s členom 4(4) Uredbe 2015/1589, zlasti in med drugim ker Komisija ni razumela obsega pritožbe; ni ustrezno preučila vseh informacij, ki jih je pritožnica navedla v kontekstu pritožbe; ni ustrezno preučila ukrepa; je uporabila napačen pristop v zvezi s presojo selektivnosti in ni preučila drugih zahtev, ki izhajajo iz člena 107 PDEU.

(1) Uredba Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL L 248, 2015, str. 9).
10.

Deseti tožbeni razlog: ECB je kršila pravico tožečih strank do obrambe in do izjave.
3.

Tretji tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev členov 2 in 8 Uredbe ter očitno napako pri presoji in neobstoj preiskave, ker analiza koncentracije in zavez temelji na napačni predpostavki, da je cena edini pomemben dejavnik konkurenčnosti, pri čemer sta kvaliteta in konvergenca zapostavljeni. — Tožeča stranka opozarja na neobstoj preiskave, ker analiza koncentracije in zavez temelji na napačni predpostavki, da je cena edini pomemben dejavnik konkurenčnosti na upoštevnem trgu. Komisija naj ne bi upoštevala, da sta omrežna kakovost in pokritost enako pomembni, in ne bi smela opraviti zgolj statične analize preferenc zelo pristranskega vzorca uporabnikov, ki spadajo v kategorijo tistih, katerih potrošnja je majhna. Poleg tega naj ne bi upoštevala pomembnosti konvergence, ki je odločilna za novega udeleženca, ki potrebuje dodatne vzpodbude v primerjavi z uveljavljenim operaterjem (kakršna je bila družba H3G). Izbira pridobitelja, ki se je sposoben soočiti s podobno zahtevo, naj bi zagotovila večjo dolgoročno učinkovitost in vzdržljivost zavez.
1.

Prvi tožbeni razlog: splošna kršitev obveznosti obrazložitve — Tožeča stranka v okviru prvega tožbenega razloga navaja očitek, da je bil zahtevek tožeče stranke v zvezi (i) s posredovanjem upravnega akta, s katerim je tožena stranka za tožečo stranko uporabila Sklep (EU) 2015/1889, (1) in (ii) obrazložitvijo tega upravnega akta s pojasnilom, zakaj je bil velik del premoženja pokojninskega sklada prenesen na države članice, zavrnjen z odločbo zaradi molka organa. — Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da je tožena stranka kršila svoje obveznosti, ki izhajajo iz načela dobre evropske upravne prakse in člena 296 PDEU. Tožeča stranka naj bi imela pravni interes, ker ji zgolj obrazložena odločba o njenih pravicah v pokojninskem skladu Europola omogoča preizkus zakonitosti dodelitve in uveljavljanje morebitnih nadaljnjih zahtevkov.
2.

Kršitev načela enakega obravnavanja V okviru drugega tožbenega razloga tožeča stranka trdi, da naj bi se sklep tožene stranke nanašal le na obveznosti naknadnega plačila osnovnih potrošnikov, ki so bili leta 2012 in 2013 v celoti oproščeni omrežnine. Ti osnovni potrošniki električne energije naj bi bili tako obravnavani različno in neupravičeno manj ugodno v primerjavi z osnovnimi potrošniki električne energije, ki so za isto obdobje izkoristili pravico do pavšalnega zmanjšanja omrežnine in v zvezi s katerimi ni bila določena obveznost naknadnega plačila.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev Uredbe št. 1049/2001, člena 15(3) PDEU in člena 42 Listine, ker Komisije ni spoštovala obveznosti, ki jih ima v skladu s pravico javnosti do dostopa do dokumentov institucij in obveznosti preglednosti.
—

izpodbijano odločbo drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 27. avgusta 2018 v zadevi R 2626/2017-2 razveljavi v delu, v katerem je drugi odbor za pritožbe na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe 2017/1001 zavrnil prijavo znamke Evropske unije REAKTOR, št. 13752522 za nekatere proizvode in storitve iz razredov 9, 41 in 42, ter dovoli, da se prijava znamke REAKTOR v celoti objavi in registrira za vse proizvode in storitve iz prijave;
1.

Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba in napačna razlaga členov 7 in 7a Direktive 2002/21/ES (1) o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva) V zvezi s tem tožeča stranka zatrjuje, da izpodbijani sklep vsebuje nekaj ključnih ugotovitev glede osnutka sklepa nizozemskega regulativnega organa (sklep WFA iz leta 2018), ki so opredeljene kot komentarji, vendar pa dejansko nedvoumno izpolnjujejo merila za ugotovitve o resnih dvomih. Tožeča stranka dalje trdi, da v skladu z objektivnimi standardi vsaka od teh ugotovitev zadeva dejansko resen dvom, ki od Komisije zahteva, da izvede podrobno preiskavo v skladu s členoma 7(4) in 7a(1) Okvirne direktive.
1.

Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje napake pri presoji, kar zadeva opredelitev trga in prevladujoč položaj na njem. — Tožeči stranki glede tega trdita, da je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da je platforma Android prevladujoča. — Tožeči stranki dalje trdita, da je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovljeno, da je platforma Play prevladujoča. — Tožeči stranki prav tako izpostavljata, da trditev v izpodbijanem sklepu, da ima Google prevladujoč položaj glede storitev splošnega iskanja, ki so na voljo uporabnikom, ne sovpada s predpostavko o obstoju zlorabe, ki je vsebovana v njem in ki se nanaša na aplikacije za iskanje, glede katerih je podeljena licenca proizvajalcem originalne opreme.
—

toženi stranki dosodi, naj tožeči stranki z vpogledom v spis da na voljo tiste dokumente, ki so bili predloženi med dejavnostjo družbe ECOCERT SA pri kontrolnem pregledu glede proizvodov iz ekološke pridelave družb Erenhot Jinguyuan Grain and Oil Co. Ltd., 2051 Youyi Road North, Ernehot City, Xilingol League, Inner Mongolia Autonomous Region, Peoples Republic of China, zlasti kontrolna poročila in pripadajoče ocene iz let 2016, 2017 in 2018, ki so v skladu z ugotovitvami, ocenami in odločitvami družbe ECOCERT SA, ki so bili podlaga za izdajo potrdila o kontrolnem pregledu v skladu s Prilogo V k Uredbi (ES) št. 1235/2008 s št. 22904CN1700w13 z dne 19. septembra 2017 za 490 960 kg sezamovega kolača iz ekološke pridelave in za naknadno razveljavitev tega potrdila o kontrolnem pregledu s strani družbe ECOCERT SA;
2.

Drugi tožbeni razlog: Komisija naj bi napačno uporabila pojem prednosti, ker naj bi zamenjala pojem prednost in pojem selektivnost, obstoj gospodarske prednosti ugotovila na podlagi kombiniranega učinka ukrepov, ki so posamično v skladu s splošnim pravom, in ta učinek analizirala ob izkrivljanju dejstev in ob več napakah pri uporabi prava in pri presoji.
—

Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravic otroka, pravice do družinskega življenja in pravice do izobrazbe.
C 399/38

Tožba, vložena 16. avgusta 2018 – Neda Industrial Group/Svet

(Zadeva T-490/18)

(2018/C 399/52)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Neda Industrial Group (Teheran, Iran) (zastopnik: L. Vidal, odvetnik)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep Sveta z dne 6. junija 2018 o ohranitvi sankcij zoper tožečo stranko razglasi za ničen; in

— Svetu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo se zahteva razglasitev ničnosti Sklepa Sveta z dne 6. junija 2018 o ohranitvi tožeče stranke na seznamu oseb in subjektov iz Priloge II k Sklepu 2010/413/CFSP (1) in Priloge IX k Uredbi št. 267/2012 (2).

Tožeča stranka v podporo tožbi navaja tri tožbene razloge.

1. S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je izpodbijani sklep nezakonit zaradi napačne uporabe prava. — Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da Svet ni dokazal, da je namerno zagotavljala podporo pri dejavnostih Irana, ki so nevarne z vidika širjenja jedrskega orožja, kar naj bi bila pravna podlaga za njeno uvrstitev v Prilogo IX k Uredbi št. 267/2012. — Tožeča stranka zatrjuje tudi kršitev načela učinkovitega sodnega varstva, ker Svet tožeči stranki ni predložil nobenega dokaza.

2. Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je izpodbijani sklep nezakonit zaradi napačne ugotovitve dejanskega stanja. — Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da glede na dejavnosti in storitve, ki jih izvaja, ni povezana s sankcioniranimi subjekti ali s kakršnimikoli jedrskimi dejavnostmi.

3. S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je izpodbijani sklep nezakonit, ker krši splošno načelo sorazmernosti. — Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da njena vključitev na seznam subjektov, ki so predmet omejevalnih ukrepov, in zavrnitev njenega izbrisa iz tega seznama nista niti sorazmerna niti nujna za dosego ciljev, ki jim sledi Uredba št. 267/2012, ter da sta ji povzročili nesorazmerno škodo.

(1) Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Skupnega stališča 2007/140/SZVP (UL, L 195, 27.7.2010, str. 39).

(2) Uredba Sveta (EU) št. 267/2012 z dne 23. marca 2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 961/2010 (UL, L 88, 24.3.2012, str. 1).
—

Pogoji ECB za zaposlitev za določen čas in njena pravila o zaposlitvi za določen čas kršijo, prvič, pravice otroka ter načeli varstva družine in prepovedi diskriminacije, določene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, drugič, načelo prepovedi diskriminacije začasnih delavcev v razmerju do stalnih delavcev, in tretjič, načelo prepovedi diskriminacije in enakosti davkoplačevalcev.
2.

Drugi tožbeni razlog: nezakonitost individualne odločbe, ki se v tem primeru izpodbija, zaradi teh očitkov: — kršitev načel predvidljivosti, legitimnih pričakovanj in pravne varnosti ter kršitev načela dobrega upravljanja ter njihovih pridobljenih pravic; — kršitev pravice do družine in izobraževanja; — kršitev načel enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije; — neobstoj tehtanja interesov in spoštovanja načela sorazmernosti sprejetega ukrepa.
—

zato: — razglasi za ničen sklep z dne 2. julija 2018 o zahtevi za tolmače za 3. julij in sledeče sklepe o zahtevi za tolmače za 4., 5., 10. in 11. julij 2018; — toženi stranki naloži povračilo nepremoženjske škode, ex aequo et bono ocenjene na 1 000 EUR na tožečo stranko; — toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija naj bi kršila načelo domneve nedolžnosti s tem, ko je zavrnila zahtevo tožečih strank, naj se zakasni objavo vsakršne nezaupne različice sklepa z dne 7. decembra 2016 (v nadaljevanju: sklep o kršitvi) (1), dokler Splošno sodišče ne odloči o ničnostni tožbi, ki so jo vložile zoper sklep o kršitvi. Sklep o kršitvi naj bi bil sprejet ob kršitvi domneve nedolžnosti, kot izhaja iz sodbe z dne 10. novembra 2017, Icap in drugi/Komisija (T-180/15, EU:T:2017:795, točke od 253 do 269). S tem so tožeče stranke v enakem položaju kot nezadevne stranke: nimajo običajnih jamstev, ki so zagotovljena za izvrševanje pravice do obrambe v običajnem poteku postopka, ki vodi k sprejetju vsebinske odločbe. Tožeče stranke trdijo, da bi to preprečilo vsakršno objavo sklepa o kršitvi, dokler Splošno sodišče ne preuči ugotovitev Komisije.
Tožba, vložena 20. junija 2018 – Intercept Pharma in Intercept Pharmaceuticals/EMA

(Zadeva T-377/18)

(2018/C 311/14)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: Intercept Pharma Ltd (Bristol, Združeno kraljestvo) in Intercept Pharmaceuticals, Inc. (New York, New York, Združene države) (zastopniki: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos in H. Kerr-Peterson, Solicitors, in F. Campbell, Barrister)

Tožena stranka: Evropska agencija za zdravila

Predloga

— Sklep ASK-40399 o razkritju nekaterih dokumentov v skladu z Uredbo št. 1049/2001/ES, ki ga je tožena stranka poslala tožečima strankama 15. maja 2018, naj se razglasi za ničen; in

— toženi stranki naj se naloži plačilo pravnih in drugih stroškov, povezanih s to zadevo.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

1. V okviru prvega tožbenega razloga se zatrjuje, da je tožena stranka napačno uporabila pravo pri ugotovitvi, da „sodni postopek“ iz člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001/ES v obravnavani zadevi ni bil začet, ker dokumenti niso bili dokumenti, „pripravljeni za namene sodnega postopka“. S pravnega vidika bi tožena stranka morala ugotoviti, da je treba uporabiti izjemo.
3.

Tretji tožbeni razlog: ECB vseh vidikov zadeve, zlasti v zvezi s tveganji glede preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma ter upoštevanjem pravil, ni skrbno in nepristransko preučila in ocenila
—

razglasi za nične člena 7 in 8 Sklepa Komisije (EU) 2018/628 z dne 11. novembra 2016 o državni pomoči SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN), ki jo je Avstrija odobrila letališču Celovec ter družbi Ryanair in drugim letalskim prevoznikom, ki to letališče uporabljajo (UL 2018, L 107, str. 1) ter člene 9, 10 in 11 tega sklepa v delu, v katerem se nanašajo na člena 7 in 8 tega sklepa;
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 24, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov in člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki vsem osebam podeljuje pravico do dobrega upravljanja. Zlasti naj bi bila izpodbijana odločba sprejeta s kršitvijo pravice tožeče stranke do izjave in njene pravice do obrambe.
2.

Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep ni dovolj obrazložen pri njem pa je podana napačna uporaba prava glede ugotovitve Komisije, da ne odstopi od Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 ( 2 ) in da družbi Rubycon ne odobri dodatnega zmanjšanja globe kar je v nasprotju z načeli sorazmernosti in enakega obravnavanja iz prava EU in z načelom individualizacije kazenskih sankcij.
—

kršitev člena 7(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
6.

Šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do samoodločbe, ker naj bi se mednarodni sporazum, sklenjen z izpodbijanim sklepom, uporabljal za Zahodno Saharo, prvič, v nasprotju z ločenim in drugačnim statusom tega ozemlja, in drugič, v nasprotju s pravico zahodnosaharskega ljudstva do tega, da se spoštuje ozemeljska celovitost njegovega ozemlja.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice tožeče stranke Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da so omejevalni ukrepi, ki so bili sprejeti proti njej, nesorazmerni, presegajo to, kar je potrebno, in pomenijo kršitev varovalk, ki jih mednarodno pravo vsebuje glede varovanja lastninske pravice tožeče stranke.
—

ugotovi, da se člen 1(1) Sklepa Sveta 2011/172/SZVP z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu in člen 2(1) Uredbe Sveta (EU) št. 270/2011 z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu ne uporabljata v delu, v katerem se nanašata na tožeče stranke; in
—

razglasi ničnost sklepa Komisije z dne 21. marca 2018 o odobritvi delnega dostopa do dokumentov na podlagi Uredbe (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije;
1.

S prvim tožbenim razlogom se zatrjuje, da Sklep krši načelo sorazmernosti. — Komisija pri sprejetju Sklepa ni imela široke diskrecijske pravice, pri čemer nadzor nad tem, ali Sklep krši načelo sorazmernosti, ne sme biti omejen na to, ali je Sklep očitno nesorazmerne glede na zastavljene cilje. Sklep krši načelo sorazmernosti, ker: — presega to, kar je nujno za uresničevanje zastavljenih ciljev; — Komisija izmed razpoložljivih primernih ukrepov ni izbrala tistega, ki je najmanj omejujoč; in — so neugodnosti, povzročene s sklepom, nesorazmerne z zastavljenimi cilji. — Tudi če bi Komisija imela široko diskrecijsko pravico, je sklep očitno nesorazmeren za dosego zastavljenih ciljev.
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na trditev, da je Komisija kršila določbe Pogodbe, ki se nanašajo na pogoje za izdajo soglasja za združitev podjetij ter te pogoje posredno ali neposredno določajo, zlasti člena 101 in 102 Pogodbe in določbe za njuno izvajanje, zlasti člen 6(1)(b), člen 2(1) in člen 2(2) Uredbe št. 139/2004, ker ni opravila celovite presoje učinkov koncentracije, ki negativno vplivajo na konkurenco, med drugim učinka koncentracije na upoštevne trge, določene na podlagi modela O&D. Presoja koncentracije po modelu O&D pa vodi do razkritja številnih izkrivljanj konkurence, ki jih povzroča ta koncentracija.
Zadeva T-254/18: Tožba, vložena 23. aprila 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products in drugi/Komisija

Tožba, vložena 23. aprila 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products in drugi/Komisija

(Zadeva T-254/18)

Stranke

Tožeče stranke: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Beijing, Kitajska) in 9 drugih (zastopniki: R. Antonini, E. Monard in B. Maniatis, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2018/00 z dne 29. januarja 2018 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih izdelkov iz litega železa s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ter zaključku preiskave o uvozu nekaterih izdelkov iz litega železa s poreklom iz Indije (UL 2018, L 25, str. 6) razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na CCCME, posamezna podjetja in zadevne člane in

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo šest razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je kršila člene 3(2), 3(3), 3(5), 3(6), 3(7) in 17(2) osnovne uredbe in načela dobrega upravljanja med drugim s tem, da je uporabila nezanesljive podatke o uvozu, makroekonomski škodi in donosnosti, in s tem, da drugim zainteresiranim strankam ni dopustila podati pripomb o končni izbiri vzorca proizvajalcev Unije.

2. Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člena 3(6) in 3(7) osnovne uredbe med drugim s tem, da ni upoštevala neobstoja časovnega sovpadanja, in s tem, da ni zagotovila, da se škoda, ki je nastala zaradi drugih dejavnikov, ne pripiše uvozom iz Kitajske.

3. Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe in člene 6(7), 19, od (1) do (3), 20(2) in 20(4) osnovne uredbe, med drugim s tem, da je zavrnila vsakršen dostop do podatkov o izračunu škode, vplivu na cene, stopnji odprave škode in določitvi normalne vrednosti, pri čemer je zavrnila celo dostop do navedenih podatkov v strnjeni obliki, in s tem, da različnih upoštevnih informacij ni razkrila kljub večkratnim zaprosilom.

4. Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila člene 2(10), 3(2)(a), 3(3) in 9(4) osnovne uredbe in načelo dobrega upravljanja s tem, da pri primerjanju cen ni upoštevala vseh značilnosti kontrolnih številk izdelka, s tem, da razen podatkov o značilnostih, ki izhajajo iz kontrolnih številk originalnega proizvoda, ni predložila potrebnih informacij o značilnostih proizvoda, in s tem, da je nepravilno zavrnila predlog za prilagoditev normalnih vrednosti, s katerim bi se popravile nepravilnosti, ki so posledica nizke količine proizvodnje v Indiji.

5. Peti tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 2(10)(b) in člen 2(7)(a) osnovne uredbe s tem, da je normalno vrednost za neposredne davke prilagodila navzgor.
—

Kršitev člena 7(1)(b) in (c) v povezavi s členom 7(2) Uredbe (EU) št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
SL Uradni list Evropske unije C 166/42

Tožba, vložena 19. marca 2018 – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel (kombinacija sive in oranžne barve)

(Zadeva T-193/18)

(2018/C 166/53)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Andreas Stihl AG & Co. KG (Waiblingen, Nemčija) (zastopniki: S. Völker, M. Pemsel in C. Eulenpesch, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Giro Travel Company (Roman, Romunija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

Zadevna sporna znamka: barvna znamka EU, sestavljena iz kombinacije sive in oranžne barve – Zahteva za registracijo št. 7472 723

Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora EUIPO za pritožbe z dne 23. januarja 2018 v zadevi R 200/2017-2

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s stroški postopka pred odborom za pritožbe.

Navajani tožbeni razlog
—

Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2017/2232 z dne 4. decembra 2017 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama, ki jo proizvajajo nekateri proizvajalci v Ljudski republiki Kitajski in Vietnamu, ter o izvršitvi sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (UL 2017, L 319, str. 30) razglasi za nično; in
—

zagotovi, da bo Evropska komisija kot varuh Pogodb izpolnila svojo obveznost, da pazi na to, da vse države članice enotno uporabljajo določbe Unije, in sicer z delovanjem, ki zagotavlja enotno uporabo predpisov Unije – v vseh državah članicah – v zvezi z uvozom proizvodov živalskega izvora iz tretjih držav, in s poenotenjem pravil, ki urejajo te nadzore;
—

odločbo petega odbora za pritožbe spremeni tako, da se ugodi pritožbi tožeče stranke in registrira znamko „1000 PANORAMICZNYCH“ glede na to, da besedna znamka „1000 PANORAMICZNYCH“ ne izpolnjuje zahtev iz člena 7(1), zlasti točk (b) in (c), Uredbe 2017/1001 in zato ne obstaja razlog za zavrnitev za to znamko
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), člena 25 Kadrovskih predpisov uradnikov Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) ter obveznosti obrazložitve, načela dobrega upravljanja, pravice do izjave, pravice do obrambe in dolžnosti skrbnega ravnanja, ki naj bi jih vsebovala izpodbijana odločba v tem primeru, in sicer odločba Evropskega parlamenta, s katero je bila tožeči stranki zavrnjena prošnja za pomoč.
—

EUIPO in družbi Grupo Osborne S.A. naloži plačilo stroškov družbe „Torro Entertainment“ Ltd. v zvezi s postopkom pred Splošnim sodiščem ter postopkom pritožbe in ugovora.
—

naloži odškodnino za moralno škodo, ki je nastala tožeči stranki, ex aequo et bono ocenjeno na 10 000 EUR; in