ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Irska s tem, da ni zagotovila, da je komunalna odpadna voda iz aglomeracij IE22, Bray, IE31, Howth, IE34, Letterkenny, IE40, Shanaganagh, IE41, Sligo, in IE45, Tramore County Waterford, ki vstopa v kanalizacijske sisteme, pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali v primerljivem postopku najkasneje do 31. decembra 2000, in ker ni zagotovila, da bi do tega roka odvajanja navedenih voda izpolnjevala zahteve iz Priloge I.B Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(1) in (3) navedene direktive.
1)

Kraljevina Španija, s tem da — ni priznala poklicnih kvalifikacij inženirja, pridobljenih v Italiji na podlagi univerzitetnega izobraževanja in usposabljanja, opravljenega zgolj v Španiji, in — je pristop inženirjev s poklicnimi kvalifikacijami, pridobljenimi v drugi državi članici, k internim izpitom za napredovanje v državni upravi pogojevala z akademskim priznanjem teh kvalifikacij, ni izpolnila obveznosti iz Direktive Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, kot je bila spremenjena z Direktivo 2001/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. maja 2001, zlasti iz člena 3 navedene direktive.
1)

Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da — je določbe člena 1(1), točke 1, 2, 8 in 11, zakona z dne 20. decembra 2002 o prenosu Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev in ureditvi nadzora uporabe delovnega prava opredelilo kot prisilne predpise nacionalnega javnega reda, — je nepopolno preneslo določbo člena 3(1), prvi pododstavek, točka (a), Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev, — je v členu 7(1) tega zakona z dne 20. decembra 2002 postavilo pogoje v zvezi z dostopom pristojnih nacionalnih organov do podatkov, nujno potrebnih za nadzor, ki niso opredeljeni dovolj jasno, da bi zagotavljali pravno varnost podjetij, ki želijo napotiti svoje delavce v Luksemburg, in — je v členu 8 tega zakona nalogo hrambe dokumentov, potrebnih za nadzor, v Luksemburgu preneslo na ad hoc zastopnika, ki ima tam sedež, ni izpolnilo obveznosti iz člena 3(1) Direktive 96/71 v povezavi z odstavkom 10 tega člena ter členov 49 ES in 50 ES.
1)

Člen 25 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonskemu ukrepu, na podlagi katerega morajo domači odjemalci električne energije svojemu upravljavcu omrežja plačati doplačilo za količine električne energije, proizvedene v državi članici in uvožene, ki so bile prenesene v korist teh odjemalcev, kadar mora navedeni upravljavec ta doplačilo prenesti na družbo, ki jo je za ta namen določil zakonodajalec, in je bila ta družba, ki je štirim podjetjem za proizvodnjo električne energije skupna hčerinska družba, prej upravljavka stroškov celotne proizvedene in uvožene električne energije, in kadar mora biti to doplačilo v celoti namenjeno za plačilo s trgom nezdružljivih stroškov, ki jih je osebno dolžna plačati ta družba, kar povzroči, da se zneski, ki jih ta družba obračuna, v celoti pobotajo z bremenom, ki ga nosi domača prenesena električna energija. Enako velja takrat, ko morajo te stroške kriti nacionalna podjetja za proizvodnjo električne energije in ko je zaradi obstoječih pogodb lahko z zakonom določena družba – s plačilom nabavne cene električne energije, proizvedene v državi članici, s plačilom dividend več nacionalnim podjetjem za proizvodnjo električne energije, katerih hčerinska družba je z zakonom določena družba, ali na kakršen koli drugačen način – korist, ki jo pomeni doplačilo, v celoti prenesla na nacionalna podjetja za proizvodnjo električne energije. Člen 90 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje istemu zakonskemu ukrepu v okoliščinah, v katerih je prihodek od dajatve, obračunane na preneseno električno energijo, le delno namenjen plačilu s trgom nezdružljivih stroškov, to je takrat, ko se z zneskom, ki ga obračuna z zakonom določena družba, pobota samo del bremena, ki ga nosi prenesena domača električna energija.
SL Uradni list Evropske unije C 142/7

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Peek & Cloppenburg KG proti Cassina S.p.A.

(Zadeva C-456/06) (1)

(Avtorska pravica - Direktiva 2001/29/ES - Člen 4(1) - Javno distribuiranje s prodajo ali drugače izvirnika ali kopij del - Uporaba primerkov pohištva, ki je zaščiteno z avtorskimi pravicami, kot kosov pohištva razstavljenih v prodajnem prostoru in kot okras v izložbi - Neobstoj prenosa lastnine ali posesti)

(2008/C 142/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Peek & Cloppenburg KG

Tožena stranka: Cassina S.p.A.

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga členov 28 in 30 ES ter člena 4(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL L 167, str. 10) – Uporaba primerkov pohištva, ki je zaščiteno z avtorskimi pravicami, brez dovoljenja avtorja, kot kosov pohištva razstavljenih v prodajnem prostoru in kot okras v izložbi – Kvalifikacije take uporabe, brez prenosa lastnine ali posesti, za način javnega distribuiranja.

Izrek

Pojem javnega distribuiranja na drugačen način kot s prodajo izvirnika ali kopije tega dela, v smislu člena 4(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi, pomeni izključno prenos lastninske pravice nad tem predmetom. Zato niti omogočanje javnosti uporabe kopije dela, ki je zaščiteno z avtorsko pravico, niti javno razstavljanje navedene kopije, ne da bi bila dana možnost njihove uporabe, ne pomenita takšne oblike distribuiranja.

(1) UL C 326, 30.12.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 171/6

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. maja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Dresden – Nemčija) – Postopek o upravljanju z energijo citiworks AG ob udeležbi: Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur

(Zadeva C-439/06) (1)

(Notranji trg z električno energijo - Direktiva 2003/54/ES - Člen 20(1) - Prost dostop tretjih strani do omrežij za prenos in distribucijo električne energije)

(2008/C 171/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Dresden

Partie dans la procédure de gestion d'énergie

Citiworks AG

Ob udeležbi:

Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberlandesgericht Dresden – Razlaga člena 20(1) Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (UL L 176, str. 37) – Nacionalna zakonodaja, ki izključuje omrežja, ki se v celoti nahajajo na obratovalnem območju (Betriebsnetze), iz načela prostega dostopa tretjih oseb do omrežij za prenos in distribucijo električne energije.

Izrek

Člen 20(1) Direktive 2003/54 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES je treba razlagati tako, da nasprotuje taki določbi, kot je člen 110(1), točka 1, zakona o oskrbi z električno energijo in plinom, tako imenovanega zakona o racionalnem upravljanju z energijo (Gesetz über die Elektrizitäts und Gasversorgung (Energiewirtschaftsgesetz)) z dne 7. julija 2005, s katero se nekatere upravljavce omrežij za oskrbo z energijo oprosti obveznosti, da tretjim stranem omogočijo prost dostop do teh omrežij, z obrazložitvijo, da se slednja nahajajo na obratovalnem območju, ki je funkcionalna enota, in ki služijo zlasti oskrbi z energijo samega podjetja in priključenih podjetij.

(1) UL C 326, 30.12.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 128/4

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. aprila 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris – Francija) – Philippe Derouin proti Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d'Allocations Familiales de Paris – Région parisienne (Urssaf)

(Zadeva C-103/06) (1)

(Socialna varnost delavcev migrantov - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Samozaposleni delavci, ki stalno prebivajo in opravljajo dejavnost v Franciji - Splošni socialni prispevek - Prispevek za povračilo socialnega dolga - Upoštevanje dohodkov, prejetih v drugi državi članici in obdavčljivih v tej državi, na podlagi Sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja)

(2008/C 128/05)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Philippe Derouin

Tožena stranka: Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d'Allocations Familiales de Paris – Région parisienne (Urssaf)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal des affaires de sécurité sociale, Pariz – Razlaga Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2), kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (EGS) št. 2001/83 (UL L 230, str. 6) – Upoštevanje pri izračunu „splošnih socialnih prispevkov“ in „prispevkov za vračilo socialnega dolga“, ki jih dolguje samozaposlena oseba, za katero velja francoska socialna zakonodaja v zvezi z dohodki, doseženimi v drugi državi članici in obdavčenimi v tej državi članici na podlagi konvencije o dvojnem obdavčevanju dohodkov.

Izrek

Uredbo Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 307/1999 z dne 8. februarja 1999, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica, katere zakonodaja na področju socialne varnosti velja za samozaposlenega delavca rezidenta, iz osnove za prispevke, kot sta CSG in CRDS, izvzame dohodke, ki jih navedeni delavec prejema v drugi državi članici, zlasti na podlagi sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja na področju davkov na dohodke, kot je Sporazum med Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska ter Francosko republiko o izogibanju dvojnega obdavčevanja in preprečevanju davčnega izogibanja na področju davkov na dohodke, podpisan 22. maja 1968 v Londonu.

(1) UL C 108, 6.5.2006.
1)

Kraljevina Španija s tem, da za naročnika ni določila obveznega roka za vročitev odločbe o oddaji javnega naročila vsem ponudnikom in da ni določila roka, ki mora preteči med oddajo javnega naročila in sklenitvijo pogodbe, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1)(a) in (b) Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992.
SL Uradni list Evropske unije C 92/8

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. februarja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Innsbruck – Avstrija) – Malina Klöppel proti Tiroler Gebietskrankenkasse

(Zadeva C-507/06) (1)

(Pravica do avstrijskega nadomestila za varstvo otroka - Neupoštevanje obdobij prejemanja družinskih dajatev v drugi državi članici - Uredba (EGS) št. 1408/71)

(2008/C 92/12)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Innsbruck

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Malina Klöppel

Tožena stranka: Tiroler Gebietskrankenkasse

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberlandesgericht Innsbruck – Razlaga člena 72 Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 149, str. 2), kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1386/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2001 (UL L 187, str. 1), in člena 10(2)(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (UL L 74, str. 1), kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 410/2002 z dne 27. februarja 2002 (UL L 62, str. 17) – Nadomestilo za varstvo otroka – Možnost podaljšanja obdobja prejemanja s 30 mesecev na 36 mesecev v primeru prenosa varstva in odobritve nadomestila drugemu staršu – Neupoštevanje obdobij prejemanja, ki jih je oče izpolnil skupaj z mamo, podobne dajatve s strani drugega starša v drugi državi članici.

Izrek

Člen 3(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, kot je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1386/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2001, nasprotuje temu, da država članica pri odobritvi družinske dajatve, kakršno je avstrijsko nadomestilo za varstvo otroka, ne upošteva obdobja prejemanja primerljive dajatve v drugi državi članici na enak način, kot če bi bilo dopolnjeno na njenem ozemlju.

(1) UL C 56, 10.3.2007.
1)

V primeru, ko do prenosa Direktive 2002/74/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 o spremembi Direktive Sveta 80/987/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca v notranje pravo ne pride do 8. oktobra 2005, se v zvezi s stanjem plačilne nesposobnosti, do katerega je prišlo pred tem datumom, v nobenem primeru ni mogoče sklicevati na morebitni neposredni učinek člena 3, prvi odstavek, Direktive Sveta 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca.
1)

Republika Malta s tem, da ni sporočila načrtov in usmeritev, ki se zahtevajo v členu 11 Direktive Sveta 96/59/ES z dne 16. septembra 1996 o odstranjevanju polikloriranih bifenilov in polikloriranih terfenilov (PCB/PCT), ni izpolnila obveznosti iz tega člena 11 v povezavi s členom 54 Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija.
SL Uradni list Evropske unije C 223/3

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 17. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

(Zadeva C-389/05) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Člena 43 ES in 49 ES - Svoboda ustanavljanja in svobodno opravljanje storitev - Varovanje zdravja živali - Središče za osemenjevanje goveda - Nacionalna ureditev, ki odobrenim središčem podeljuje geografsko določeno izključno pravico do storitve osemenjevanja goveda in izdajo licenc za osemenjevalca pogojuje s sklenitvijo pogodbe z enim od teh središč)

(2008/C 223/04)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Bordes in E. Traversa, zastopnika)

Tožena stranka: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, A. Colomb in G. Le Bras, zastopniki)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 43 ES in 49 ES – Opravljanje dejavnosti v zvezi z osemenjevanjem goveda, ki je pridržano samo „osemenjevalnim središčem“, ki imajo dovoljenje za opravljanje teh dejavnosti v Franciji.

Izrek

1) Francoska republika, s tem da je geografsko določeno izključno pravico zagotavljanja storitev osemenjevanja goveda pridržala odobrenim osemenjevalnim središčem in imetnikom licence za osemenjevalca, katere izdaja je pogojena s sklenitvijo pogodbe z enim od teh središč, ni izpolnila obveznosti iz členov 43 ES in 49 ES.

2) Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 10, 14.1.2006.
1.

Kraljevina Švedska s tem, da ni ugotovila in Komisiji Evropskih skupnosti izplačala lastnih sredstev, ki v obdobju od 1. januarja 1998 do 31. decembra 2002 niso bila zbrana pri uvozu vojnih sredstev in blaga s civilno in vojaško rabo, in s tem, da ni plačala zamudnih obresti, povezanih z neizplačilom navedenih lastnih sredstev Komisiji Evropskih skupnosti, ni izpolnjevala obveznosti iz členov 2 in od 9 do 11 Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996, do 31. maja 2000, po tem datumu pa ni izpolnjevala obveznosti iz enakih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti.
1)

Italijanska republika je s tem, da je na podlagi enotnega besedila zakonov, ki se nanašajo na javno varnost (Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza), odobrenega s kraljevim odlokom št. 773 z dne 18. junija 1931, kot je bil spremenjen, določila: — da je dejavnost zasebnega varnostnika mogoče opravljati le, če se predhodno priseže zvestoba Italijanski republiki, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES; — da lahko dejavnost zasebnega varovanja opravljajo ponudniki storitev s sedežem v drugi državi članici le, če imajo dovoljenje ozemeljske veljave, ki ga izda prefetto, pri čemer se ne upoštevajo obveznosti, ki za te ponudnike že veljajo v državi članici izvora, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES; — da ima navedeno dovoljenje omejeno ozemeljsko veljavo in da se pri njegovi izdaji upošteva število in velikost podjetij za zasebno varovanje, ki že delujejo na zadevnem ozemlju, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES; — da morajo imeti podjetja za zasebno varovanje poslovalnice v vseh provincah, v katerih opravljajo svojo dejavnost, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES; — da mora imeti osebje podjetij osebno dovoljenje za opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja, ne da bi se upoštevali nadzori in preverjanja, ki so bili že izvedeni v državi članici izvora, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES; — da morajo imeti podjetja za zasebno varovanje minimalno in/ali maksimalno število zaposlenih, da dobijo dovoljenje, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES; — da morajo ta podjetja položiti varščino pri Cassa depositi e prestiti, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 43 ES in 49 ES, in — da cene storitev zasebnega varovanja odobri prefetto glede na predhodno določeno stopnjo nihanja, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 49 ES.
SL Uradni list Evropske unije C 171/2

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. maja 2008 – Kraljevina Španija proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-442/04) (1)

(Ribištvo - Uredba (ES) št. 1954/2003 - Uredba (ES) št. 1415/2004 - Upravljanje ribolovnega napora - Določitev največje dovoljene letne količine ribolovnega napora - Referenčno obdobje - Ribolovni območja in viri Skupnosti - Biološko občutljiva območja - Akt o pogojih pristopa Kraljevine Španije in Portugalske republike in o prilagoditvah Pogodb - Ugovor nezakonitosti - Dopustnost - Načelo prepovedi diskriminacije - Zloraba pooblastil)

(2008/C 171/02)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnika E. Braquehais Conesa in. M. A. Sampol Pucurull, zastopnika)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika J. Monteiro in F. Florindo Gijón, zastopnika)

Ob intervenciji: Komisije Evropskih skupnosti (zastopnika: T. van Rijn et F. Jimeno Fernández, zastopnika)

Predmet

Razglasitev ničnosti členov od 1 do 6 Uredbe Sveta (ES) št. 1415/2004 z dne 19. julija 2004 o določitvi največje dovoljene letne količine ribolovnega napora za nekatera ribolovna območja in vrste ribištva (UL L 258, str. 1) – Kršitev načela prepovedi diskriminacije – Zloraba pooblastil

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov.

3) Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške.

(1) UL C 300, 4.12.2004.
1.

Ali je združljivo s pravom Unije, če na podlagi nacionalnega prava v primeru kreditne pogodbe, povezane s prodajno pogodbo, po potrošnikovem veljavnem uveljavljanju pravice do odstopa v skladu s členom 14(1) Direktive 2008/48/ES (1) (a) pravica potrošnika nasproti dajalcu kredita do vračila plačanih obrokov posojila učinkuje šele, ko je potrošnik dajalcu kredita vrnil kupljeni predmet ali dokazal, da mu ga je poslal? (b) mora potrošnik v skladu s členoma 358(4), prvi stavek, in 357(4), prvi stavek, prvi primer, BGB (civilni zakonik) izročiti vozilo dajalcu kredita na njegovem poslovnem sedežu? (c) ni zamude pri sprejetju vozila s strani dajalca kredita, če je dajalec kredita sicer pripravljen, da se mu vozilo izroči kot vnaprejšnja izpolnitev, vendar izpodbija vsebinske pogoje za veljaven odstop od pogodbe? (d) tožba, ki jo potrošnik po vrnitvi financiranega vozila vloži zaradi vračila plačanih obrokov posojila, velja za trenutno neutemeljeno in jo je treba zavrniti, če dajalec kredita s sprejetjem kupljenega predmeta ni prišel v zamudo s sprejetjem izpolnitve?
4.

Razlaga člena 31(1) in (3) Direktive 2014/41 (a) Ali je ukrep, ki je povezan s prikritim posegom v terminalske naprave in je namenjen pridobivanju podatkov o prometu, lokaciji in komunikaciji, povezanih s spletno komunikacijsko storitvijo, prestrezanje telekomunikacij v smislu člena 31 Direktive 2014/41? (b) Ali je treba uradno obvestilo v skladu s členom 31(1) Direktive 2014/41 vedno nasloviti na sodnika oziroma ali to velja vsaj, kadar bi lahko ukrep, ki ga načrtuje država, ki prestreza (Francija), v skladu s pravom obveščene države (Nemčija) v podobnem notranjem primeru odredil le sodnik? (c) Če je namen člena 31 Direktive 2014/41 tudi individualno varstvo zadevnih uporabnikov telekomunikacij, ali se to varstvo nanaša tudi na uporabo podatkov za kazenski pregon v obveščeni državi (Nemčija) in, če je tako, ali je ta namen enakovreden nadaljnjemu namenu, ki se nanaša na varstvo suverenosti obveščene države članice?
—

naj se odvzame imuniteta Evropski komisiji v smislu člena 1 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske komisije in naj se dovoli vročitev in izvršitev začasne odredbe o rubežu na premoženje tretje osebe, z dne 23. junija 2022, ki jo je zoper Evropsko komisijo izdalo Eparchiako Dikastirio Ammochostou (okrožno sodišče v Famagosti, Ciper), pod pogojem odvzema njene imunitete, in ki se nanaša na terjatve N. Ramona v razmerju do Republike Turčije v znesku 622 114,52 EUR, priznane v korist predlagatelja s strani Evropskega sodišča za človekove pravice (CEDU) leta 2010, ker so turške oblasti z nezakonitim odvzemom njegovega premoženja kršile njegove pravice,
2.

Ali zgoraj navedena direktiva (EU) 2018/822 krši načelo zakonitosti v kazenskem pravu, zagotovljeno s členom 49(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 7(1) Evropske konvencije o človekovih pravicah, splošno načelo pravne varnosti in pravico do spoštovanja zasebnega življenja, zagotovljeno s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 8 Evropske konvencije o človekovih pravicah, ker pojmi „aranžma“ (in zato pojmi „čezmejni aranžma“, „tržni aranžma“ in „posebej prilagojeni aranžma“), „posrednik“, „udeleženec“, „povezano podjetje“, oznaka „čezmejni“, različne „prepoznavne značilnosti“ in „preskus glavne koristi“, ki so v Direktivi (EU) 2018/822 uporabljeni za določitev področja uporabe in obsega obveznosti poročanja o čezmejnih aranžmajih, o katerih se poroča, niso dovolj jasni in natančni?