Na podlagi člena 2, točka 2(d), Direktive 2004/38 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 in 93/96, lastnost družinskega člana, ki ga „vzdržuje“ nosilec pravice, izhaja iz dejanskega položaja, za katerega je značilna okoliščina, da materialno podporo družinskega člana zagotavlja nosilec pravice do prebivanja, tako da se, kadar je položaj obrnjen in nosilca pravice do prebivanja vzdržuje državljan tretje države, ta ne more sklicevati na lastnost „vzdrževanega“ prednika tega nosilca pravice, da bi bil upravičen do prebivanja v državi članici gostiteljici.

Na podlagi člena 2, točka 2(a), Direktive 2004/38 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 in 93/96, se šteje osebo v razmerju do državljana Unije, ki je izvajal pravico do prostega gibanja, za „družinskega člana“ tega državljana. Od zadevne osebe se ne zahteva drugega, kot lastnost zakonca. Zato ni nujno, da zakonec stalno živi skupaj z državljanom Unije, da bi postal nosilec izpeljane pravice do prebivanja. Zakonske zveze ni mogoče šteti za razvezano, če je ni razvezal pristojni organ. To ne velja za zakonca, ki le živita ločeno, tudi če sta se nazadnje nameravala razvezati.

Na podlagi člena 3(1) Direktive 2004/38 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 in 93/96, je izpeljana pravica do prebivanja odobrena samo družinskim članom družine državljana Unije, ki spremljajo ali se pridružijo tej osebi. Takšna zahteva poleg tega ustreza cilju izvedenih pravic do vstopa in do prebivanja, ki ju Direktiva 2004/38 določa za člane družine državljana Unije, kadar bi dejstvo, da državljana Unije družina ne more spremljati ali se mu pridružiti v državi članici gostiteljici, škodovalo njegovi svobodi gibanja, ker bi ga odvračalo od izvajanja pravic do vstopa in do prebivanja v tej državi članici. Zato pravice do prebivanja ni mogoče odobriti na podlagi Direktive 2004/38 državljanu tretje države, ki v državi članici gostiteljici ni niti spremljal niti se ni pridružil družinskemu članu, državljanu Unije, ki je izvrševal svojo pravico do prostega gibanja.

V primerih, ki jih ne ureja Direktiva 2004/38 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 in 93/96, in če ni nobene druge navezne okoliščine z določbami prava Unije glede državljanstva, ne more zahtevati pravice do prebivanja, izpeljane iz pravice do prebivanja, ki jo ima državljan Unije.

Takšna zveza ne obstaja, ko zavrnitev izdaje dovoljenja za prebivanje državljanu tretje države, ki je družinski član državljana Unije, ne ogroža dejanskega uresničevanja bistvene vsebine pravic državljana Unije, ki so mu podeljene zaradi statusa državljana Unije oziroma ne oteži uresničevanja pravice do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic. Zato čisto hipotetični vidik izvajanja pravice do prostega gibanja ne pomeni zadostne povezave s pravom Unije, da bi bila upravičena uporaba določb tega prava.

Da bi se ugotovilo, ali se zavrnitev nanaša na izvajanje prava Unije v smislu člena 51 Listine, je treba poleg drugih elementov preveriti, ali je cilj zadevne nacionalne ureditve izvajanje določbe prava Unije, kakšna je narava te ureditve in ali sledi tudi drugim ciljem poleg tistih, ki jih zajema pravo Unije, tudi če lahko posredno vpliva na zadnje, ter ali obstaja posebna ureditev prava Unije na tem področju ali lahko nanj vpliva.

Ker zavrnitev dovoljenja za prebivanje ne spada na področje izvajanja prava Unije v smislu člena 51 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker pravo Unije ne ureja položaja prosilca dovoljenja za prebivanje, skladnosti te zavrnitve s temeljnimi pravicami ni mogoče preizkusiti z vidika pravic, ki jih ustanavlja navedena Listina.

(Glej točke 76, 77, od 79 do 82 in izrek.)