Člen 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (v nadaljevanju: KISS), ki uporabo načela ne bis in idem pogojuje s tem, da je bila v primeru obsodbe kazen „izvršena“ ali je „v postopku izvrševanja“, je v skladu s členom 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki zagotavlja to načelo.

Dodatni pogoj iz člena 54 KISS namreč pomeni omejitev načela ne bis in idem, ki je v skladu s členom 50 Listine, saj je ta omejitev zajeta s pojasnili k Listini glede zadnjenavedenega člena, na katera neposredno napotujejo določbe člena 6(1), tretji pododstavek, PEU in člena 52(7) Listine.

Vsekakor pa pomeni pogoj izvršitve, ki za širše varstvo iz tega člena 50 določa dodaten pogoj, omejitev pravice, določene v navedenem členu, v smislu člena 52 Listine.

Na prvem mestu, treba je namreč šteti, da je omejitev načela ne bis in idem predpisana z zakonom, ker izhaja iz člena 54 KISS.

Na drugem mestu, treba je šteti, da določba, kakršna je člen 54 KISS, spoštuje bistveno vsebino načela ne bis in idem. Pogoj izvršitve, ki ga določa ta člen, namreč ne omaja načela ne bis in idem kot takega, ker je njegov namen preprečiti, da proti osebi, ki je bila pravnomočno obsojena v prvi državi pogodbenici, kadar ta država ni izvršila izrečene kazni, zaradi istih dejanj ne bi bilo več mogoče uvesti pregona v drugi državi pogodbenici, tako da bi ta nazadnje ostala nekaznovana.

Na tretjem mestu, Unija si mora zaradi svojega cilja vzpostavitve območja svobode, varnosti in pravice, kot je določeno v členu 67(3) PDEU, prizadevati zagotoviti visoko raven varnosti z ukrepi za preprečevanje kriminala in za boj proti njemu ter z ukrepi za uskladitev in sodelovanje med policijskimi in pravosodnimi ter drugimi pristojnimi organi, kakor tudi z vzajemnim priznavanjem sodnih odločb v kazenskih zadevah in, po potrebi, približevanjem kazenskih zakonodaj. Pogoj izvršitve iz člena 54 KISS pa se vključuje v ta kontekst, ker je namenjen preprečevanju tega, da bi v območju svobode, varnosti in pravice utegnile ostati nekaznovane osebe, ki so bile v državi članici Unije obsojene s pravnomočno kazensko sodbo. Poleg tega je je mogoče s pogojem izvršitve doseči želeni cilj, saj se s tem, da se v primeru neizvršitve izrečene kazni organom države pogodbenice dovoli, da zaradi istih dejanj uvedejo pregon proti osebi, ki je bila pravnomočno obsojena v drugi državi pogodbenici, odpravi nevarnost, da bi navedena obsojena oseba ostala nekaznovana zato, ker je zapustila ozemlje države članice, kjer je bila obsojena. Glede tega, ali je pogoj izvršitve nujen, čeprav na ravni Unije obstajajo številni instrumenti sekundarnega prava, ki so namenjeni olajšanju sodelovanja med državami članicami na kazenskem področju, pa taki instrumenti medsebojne pomoči niso vezani na pogoj izvršitve, podoben tistemu iz člena 54 KISS, in zato z njimi ni mogoče zagotoviti popolne uresničitve zasledovanega cilja. Vendar pri in concreto uporabi pogoja izvršitve iz člena 54 KISS v posameznem primeru ni mogoče izključiti, da pristojna nacionalna sodišča na podlagi člena 4(3) PEU in pravnih instrumentov sekundarnega prava, navežejo stik med seboj in začnejo posvetovanja, da bi preverila, ali država članica prve obsodbe dejansko namerava izvršiti naložene kazni.

(Glej točke 55, od 57 do 59, od 62 do 65, 68, 73 in 74 ter točko 1 izreka.)