ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 107/3

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. marca 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Köln – Nemčija) – Deutsche Post AG (C-287/06, C-288/06 in C-291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06) proti Zvezni republiki Nemčiji

(Združene zadeve od C-287/06 do C-292/06) (1)

(Poštne storitve - Direktiva 97/67/ES - Področje, pridržano izvajalcu univerzalne poštne storitve - Posebne tarife za poslovne stranke, ki na določene točke poštnega omrežja dostavijo minimalne količine že sortiranih pošiljk - Zavrnitev takih tarif združevalcem pošte, ki poslovno in v svojem imenu zbirajo pošiljke več pošiljateljev)

(2008/C 107/04)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Köln

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Deutsche Post AG (C-287/06, C-288/06 et C-291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C 289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Ob udeležbi: Marketing Service Magdeburg GmbH (C-287/06), Citipost Gesellschaft für Kurier- und Postdienstleistungen mbH (C 288/06), Deutsche Post AG (C-289/06, C-290/06 in C-292/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C 291/06)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgericht Köln (Nemčija) – Razlaga členov 47(2) in 95 Pogodbe ES ter členov 12, peta alinea in 7(1) Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL L 15, str. 14), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/39/ES z dne 10. junija 2002 o spremembah Direktive 97/67/ES glede nadaljnjega odpiranja trgov poštnih storitev v Skupnosti konkurenci (UL L 176, str. 21) – Obveznost izvajalca univerzalnih storitev, da posebne tarife, ki se uporabljajo za poslovne stranke, ki poštne pošiljke že sortirane dostavljajo odhodnim poštnim centrom, uporabi tudi za poslovnega izvajalca poštnih storitev, ki pošiljke pred tem prevzema pri pošiljateljih in jih že sortirane odda v odhodni center in pod istimi pogoji kot poslovne stranke.

Izrek

Člen 12, peta alinea, Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. junija 2002, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se podjetjem, ki poslovno in v svojem imenu združujejo poštne pošiljke več pošiljateljev, zavrne ugodnost posebnih tarif, ki jih nacionalni izvajalec univerzalne poštne storitve na področju svoje izključne licence odobri poslovnim strankam za dostavo minimalnih količin predsortiranih pošiljk v njegove poštne centre.

(1) UL C 261, 28.10.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 51/12

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 18. decembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal Administrativo – Portugalska) – Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas proti ZF Zefeser – Importação e Exportação de Produtos Alimentares Lda

(Zadeva C-62/06) (1)

(Uredba (EGS) št. 1697/79 - Člen 3 - Naknadna izterjava uvoznih dajatev - Dejanje, ki se kazensko preganja - Organ, pristojen za opredelitev dejanja)

(2008/C 51/19)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Supremo Tribunal Administrativo

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas

Tožena stranka: ZF Zefeser – Importação e Exportação de Produtos Alimentares Lda

Ob udeležbi: Ministério Público

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Supremo Tribunal Administrativo – Razlaga člena 3 Uredbe Sveta (EGS) št. 1697/79 z dne 24. julija 1979 o „naknadni“ izterjavi uvoznih ali izvoznih dajatev, ki se od dolžnika niso zahtevale za blago, deklarirano za carinski postopek z obveznostjo plačila takšnih dajatev (UL L 197, str. 1) – „Dejanje za katerega je mogoče uvesti kazenski pregon“ – Pojem in opredelitev.

Izrek

Za opredelitev dejanj kot „dejanj, ki se kazensko preganjajo“ v smislu člena 3, prvi odstavek, Uredbe Sveta (EGS) št. 1697/79 z dne 24. julija 1979 o naknadni izterjavi uvoznih ali izvoznih dajatev, ki se od dolžnika niso zahtevale za blago, deklarirano za carinski postopek z obveznostjo plačila takih dajatev, so pristojni carinski organi, ki so pristojni za določitev natančnega zneska zadevnih uvoznih in izvoznih dajatev.

(1) UL C 86, 8.4.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 22/8

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. novembra 2007 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht (Nemčija)) – Deutsche Telecom AG proti Zvezni republiki Nemčiji

(Zadeva C-262/06) (1)

(Sektor za telekomunikacije - Univerzalne storitve in pravice uporabnikov - Pojem „obveznosti“, ki jih morajo države članice začasno ohraniti - Člen 27, prvi odstavek, Direktive 2002/21/ES (Okvirna direktiva) in člen 16(1)(a) Direktive 2002/22/ES (Direktiva o univerzalnih storitvah) - Določitev cen za zagotavljanje storitev govorne telefonije - Obveznost pridobitve upravnega dovoljenja)

(2008/C 22/15)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesverwaltungsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Deutsche Telecom AG

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesverwaltungsgericht – Razlaga člena 27, prvi odstavek, Direktive [E]vropskega parlamenta in [S]veta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva) (UL L 108, str. 33, v nadaljevanju: Okvirna direktiva) in člena 16(1)(a) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, str. 51) – Pojem „obveznosti“, ki jih morajo države članice začasno ohraniti – Prej obstoječi sistem uskladitve tarif za zagotavljanje storitev govorne telefonije, ki jih končnim uporabnikom nudi podjetje s prevladujočim položajem.

Izrek

Člen 27, prvi odstavek, Direktive [E]vropskega parlamenta in [S]veta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) in člen 16(1)(a) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalnih storitvah in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) je treba razlagati tako, da je treba v novem regulativnem okviru, ki izhaja iz navedenih direktiv, začasno ohraniti zakonsko obveznost prejšnjega nacionalnega prava, ki zahteva pridobitev upravnega dovoljenja za maloprodajne cene storitev govorne telefonije, ki jih opravi podjetje s prevladujočim položajem na trgu, kot je določen v členu 25 zakona o telekomunikacijah (Telekommunikationsgesetz) z dne 25. julija 1996, in tudi upravne akte, s katerimi se ugotovi obstoj te obveznosti odobritve.

(1) UL C 212, 2.9.2006.
SL Uradni list Evropske unije C 180/2

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 4. junija 2009 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Luleå tingsrätt — Švedska) — Åklagaren proti Percy Mickelsson, Joakim Roos

(Zadeva C-142/05) (1)

(Direktiva 94/25/ES - Približevanje zakonodaj - Plovila za rekreacijo - Prepoved uporabe osebnih plovil zunaj javnih plovnih poti - Člena 28 ES in 30 ES - Ukrepi z enakim učinkom - Dostop do trga - Ovira - Varstvo okolja - Sorazmernost)

2009/C 180/02

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Luleå tingsrätt

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Åklagaren

Toženi stranki: Percy Mickelsson, Joakim Roos

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Luleå tingsrätt — Razlaga členov od 28 do 30 ES in Direktive 2003/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. junija 2003 o spremembi Direktive 94/25/ES o prilagajanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s plovili za rekreacijo (UL L 214, str. 18) — Prepoved uporabe osebnih plovil zunaj javnih plovnih poti

Izrek

Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 94/25/ES z dne 16. junija 1994 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s plovili za rekreacijo, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2003/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. junija 2003, ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki zaradi varstva okolja prepoveduje uporabo osebnih plovil zunaj določenih plovnih poti.

Člena 28 ES in 30 ES ne nasprotujeta taki nacionalni ureditvi, če:

— morajo pristojni nacionalni organi sprejeti predvidene izvedbene ukrepe, da določijo vodne površine zunaj javnih plovnih poti, kjer se smejo uporabljati osebna plovila,

— so ti organi dejansko izvrševali pristojnost, ki jim je bila glede tega podeljena, in določili vodne površine, ki izpolnjujejo pogoje iz nacionalne uredbe, in

— so bili ti ukrepi sprejeti v razumnem roku po začetku veljave te uredbe.

Naloga predložitvenega sodišča je preveriti, ali so v zadevi iz postopka v glavni stvari ti pogoji izpolnjeni.

(1) UL C 143, 11.6.2005.
SL Uradni list Evropske unije C 51/6

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. decembra 2007 – Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-137/05) (1)

(Uredba (ES) št. 2252/2004 - Potni listi in potovalni dokumenti, ki jih izdajo države članice - Standardi glede varnostnih značilnosti in biometričnih podatkov - Veljavnost)

(2008/C 51/10)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: C. Jackson in C. Gibbs, zastopnika, A. Dashwood, Barrister)

Intervenientki v podporo tožeči stranki: Irska (zastopniki: D. O'Hagan, zastopnik, skupaj z A. Collinsom, SC, in P. McGarryem, BL), Slovaška republika (zastopniki: R. Procházka, J. Čorba in B. Ricziová, zastopniki)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopniki: M. J. Schutte, R. Szostak in G. Giglio, zastopniki)

Intervenientke v podporo toženi stranki: Kraljevina Španija (zastopnik: J. Rodríguez Cárcamo, zastopnik), Kraljevina Nizozemska (zastopnik: H. G. Sevenster, zastopnik), Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: C. O'Reilly, zastopnik)

Predmet

Razveljavitev Uredbe Sveta (ES) št. 2252/2004 z dne 13. decembra 2004 o standardih za varnostne značilnosti in biometrične podatke v potnih listih in potovalnih dokumentih, ki jih izdajo države članice (UL L 385, str. 1).

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

3) Kraljevina Španija, Irska, Kraljevina Nizozemska in Slovaška republika ter Komisija Evropskih skupnosti nosijo svoje stroške.

(1) UL C 132, 28.5.2005.
SL Uradni list Evropske unije C 79/2

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 31. januarja 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Consiglio di Stato – Italija) – Centro Europa 7 Srl proti Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le garanzie nelle comunicazioni, Direzione generale per le concessioni e le autorizzazioni Ministero delle Comunicazioni

(Zadeva C-380/05) (1)

(Prosto opravljanje storitev - Elektronske komunikacije - Dejavnosti razširjanja televizijskih programov - Novi skupni regulativni okvir - Dodelitev radijskih frekvenc za oddajanje)

(2008/C 79/02)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Centro Europa 7 Srl

Toženi stranki: Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le garanzie nelle comunicazioni, Direzione generale per le concessioni e le autorizzazioni Ministero delle Comunicazioni

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Consiglio di Stato – Razlaga Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (direktiva o odobritvi) (UL L 108, str. 21) in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, str. 33) – Razlaga člena 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin – Obveznost držav članic da v sektorju televizijske radiodifuzije zajamčijo dostop do omrežij in vzdržujejo pluralizem na trgu – Nacionalna ureditev, ki omogoča dodelitev individualnih pravic podjetjem, ki po nacionalnem načrtu, s katerim so določeni koncesionarji za storitve televizijskega oddajanja, nimajo dovoljenja, in ki ne omogoča podjetjem, ki imajo dovoljenje, da opravljajo svojo dejavnost.

Izrek

Člen 49 ES in, od začetka njihove veljavnosti, člen 9(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva), člena 5(1) in (2), drugi pododstavek, in 7(3) Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (direktiva o odobritvi), kot tudi člen 4 Direktive Komisije 2002/77/ES z dne 16. septembra 2002 o konkurenci na trgih za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, je treba razlagati tako, da na področju televizijske radiodifuzije nasprotujejo nacionalni zakonodaji, na podlagi katere operater koncesionar ne more oddajati, ker ni radijskih frekvenc za oddajanje, dodeljenih na podlagi objektivnih, transparentnih, nediskriminacijskih in sorazmernih meril.

(1) UL C 10, 14.1.2006.
1)

S tem, da ni: — v skladu s členom 4(1) in (2) Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 103, str. 1), kot je bila spremenjena z Direktivo Komisije 97/49/ES z dne 29. julija 1997, od 6. aprila 1981 razvrstila vseh ozemelj, ki so glede na število in velikost najprimernejša za ohranjanje vrst iz Priloge I, razen tistih, ki z agotavljajo varstvo beločele gosi (Anser albifrons flavirostris), ter za redno ponavljajoče se selitvene vrste, ki niso navedene v omenjeni Prilogi I, razen tistih, ki zagotavljajo varstvo pribe (Vanellus vanellus), rdečenogega martinca (Tringa totanus), kozice (Gallinago gallinago) in velikega škurha (Numenius arquata); — zagotovila, da se, od 6. aprila 1981, določbe člena 4(4), prvi stavek, Direktive 79/409, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/49, uporabljajo za območja, ki se morajo razvrstiti kot posebna območja varstva v skladu z omenjeno direktivo; — v celoti in pravilno v nacionalno zakonodajo prenesla in uporabila določbe člena 4(4), drugi stavek, Direktive 79/409, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/49; — sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z določbami člena 6(2) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, kar zadeva vsa POV, ki so razvrščena v skladu s členom 4(1) Direktive 79/409, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/49 ali podobno priznana po členu 4(2) navedene direktive; — sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z določbami 6(2) Direktive 92/43 v zvezi z rekreativno rabo vseh območij, ki bi morali biti podvrženi temu členu; — sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z določbami člena 6(3) in (4) Direktive 92/43, kar se tiče načrtov; — sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z določbami člena 6(3) in (4) Direktive 92/43, kar se tiče soglasja za projekte akvakulture; — sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z določbami člena 6 od (2) do (4) Direktive 92/43, kar se tiče vzdrževalnih del jarkov za odvodnjavanje v posebnem območju varstva Glen Lough, in — sprejela vseh potrebnih ukrepov za uskladitev z določbami člena 10 Direktive 79/409, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/49, Irska ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(1), (2), (4) in 10 Direktive 79/409, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/49, kot tudi člena 6 od (2) do (4) Direktive 92/43.
C 45/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 7. decembra 2022 – I GmbH/J R

(Zadeva C-749/22)

(2023/C 45/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesarbeitsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: I GmbH

Tožena stranka: J R

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 7 Direktive 2003/88/ES (1) in člen 31(2) Listine EU o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi oziroma praksi, v skladu s katero se plačanega letnega dopusta, za katerega je delojemalec zaprosil, delodajalec pa ga je odobril, in ki se časovno prekriva s hišno karanteno, ki jo je – potem ko je bil dopust že odobren – odredil pristojni organ zaradi suma okužbe, ne more retroaktivno odobriti, pri čemer delojemalec v času karantene ni nezmožen za delo zaradi bolezni?

(1) Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).
—

možnost za nogometno zvezo, v katero spada nekdanji klub igralca, da ne izda mednarodnega prestopnega certifikata, potrebnega za sklenitev pogodbe med igralcem in novim klubom, če obstaja spor med tem nekdanji klubom in igralcem (člen 9.1 RSTP FIFE in člen 8.2.7 Priloge 3 k RSTP)?
1.

Ali ima oseba, ki je na podlagi člena 3(1) [Direktive 2014/65] (1) izvzeta iz področja uporabe te direktive in na podlagi člena 3(3) te direktive ne more svobodno opravljati storitev v smislu člena 34 te direktive, pravico do svobode opravljanja storitev iz člena 56 [PDEU], če sama ne opravlja investicijskih storitev na podlagi enotnega evropskega potnega lista za stranko s sedežem v drugi državi članici, temveč je prejemnica investicijske storitve tujega subjekta, ki ima enoten evropski potni list, ali je drugače vključena v opravljanje te storitve za končno stranko (posreduje pri opravljanju te storitve)?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 20. oktobra 2022 – Ente Cambiano Società cooperativa per azioni/Agenzia delle Entrate

(Zadeva C-660/22)

(2023/C 24/38)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Ente Cambiano Società cooperativa per azioni

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Agenzia delle Entrate

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 63 in naslednji, členi 101, 102, 120 in 173 PDEU nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki tako kot člen 2(3b) in (3c) decreto-legge 14 febbraio 2016, n. 18, convertito, con modificazioni, dalla legge 8 aprile 2016, n. 49 (uredba-zakon št. 18 z dne 14. februarja 2016, ki je bila s spremembami preoblikovana v zakon z zakonom št. 49 z dne 8. aprila 2016), v različici, ki se uporablja ratione temporis, možnost zadružnih kreditnih bank, katerih lastniški kapital je na dan 31. decembra 2015 presegal dvesto milijonov eurov, da namesto pridružitve skupini svoje bančno poslovanje prenesejo na delniško družbo z dovoljenjem za opravljanje bančne dejavnosti, ki je lahko tudi novoustanovljena, pri čemer svoj statut spremenijo tako, da se izključi izvajanje bančne dejavnosti, in hkrati ohranijo določbe o prevladi vzajemnega namena družbe iz člena 2514 codice civile (civilni zakonik) ter članom zagotovijo storitve, pomembne za ohranjanje odnosa s prevzemno delniško družbo, ter usposabljanje in obveščanje o varčevanju ter spodbujanje programov pomoči, pogojuje z vplačilom 20 odstotkov lastniškega kapitala na dan 31. decembra 2015?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Timişoara (Romunija) 11. oktobra 2022 – SC Assofrutti Rom S.R.L/Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Centrul Regional pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale 5 Vest Timişoara

(Zadeva C-635/22)

(2023/C 24/36)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Timişoara

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in pritožnica: SC Assofrutti Rom S.R.L.

Toženi stranki in nasprotni stranki: Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Centrul Regional pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale 5 Vest Timişoara.

Vprašanji za predhodno odločanje

1) Ali je treba člen 17 Direktive Sveta 2008/90/ES z dne 29. septembra 2008 o trženju razmnoževalnega materiala sadnih rastlin in sadnih rastlin, namenjenih za pridelavo sadja (1) razlagati tako, da državam članicam prepovedujejo, da določijo zahtevo, da se pred trženjem materiala CAC [Conformitas Agraria Communitatis] izvede postopek javnega naročanja?

2) Ali je treba člen 4(10) Uredbe št. 1303/2013 (2) v povezavi s členom 39(1)(a) in (b) Pogodbe o delovanju Evropske unije v okoliščinah, kakršne so te v obravnavani zadevi, razlagati tako, da nasprotuje zahtevi, da se izvede postopek javnega naročanja, določen v PNDR 2014-2020 (peta različica)?

(1) UL 2008, L 267, str. 8.

(2) Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL 2013, L 347, str. 320).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 19. oktobra 2022 – I (*1) GmbH & Co. KG/Hauptzollamt HZA (*1)

(Zadeva C-655/22)

(2023/C 7/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: I (*1) GmbH & Co. KG

Tožena stranka: Hauptzollamt HZA (*1)

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 2 Uredbe št. 1360/2013 (1) razlagati tako, da bi moral proizvajalec sladkorja zahtevek za povračilo neupravičeno plačanih dajatev vložiti do 30. septembra 2014?

2. V primeru nikalnega odgovora na prvo vprašanje: Ali lahko pristojni organ v primeru, kot je obravnavani (dajatve, določene v nasprotju s pravom Unije, vendar pravnomočno, katerih povračilo je bilo zahtevano šele eno leto po tem, ko je bil z Uredbo št. 1360/2013 retroaktivno določen nižji koeficient), zavrne povračilo neupravičeno plačanih proizvodnih dajatev na podlagi nacionalnih predpisov o pravnomočnosti in roka za določitev, ki v skladu z nacionalnimi predpisi velja za odločbe o določitvi dajatve, ter na podlagi načela pravne varnosti, ki velja v pravu Unije?

(*1) Informacija je bila izbrisana ali nadomeščena v okviru varstva osebnih in/ali zaupnih podatkov.

(1) Uredba Sveta (EU) št. 1360/2013 z dne 2. decembra 2013 o določitvi zneskov za proizvodne dajatve v sektorju sladkorja za tržna leta 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 in 2005/2006, koeficienta za izračun dodatne dajatve za tržni leti 2001/2002 in 2004/2005 ter zneskov, ki jih morajo proizvajalci sladkorja plačati prodajalcem sladkorne pese zaradi razlike med najvišjo dajatvijo in dajatvijo, ki se zaračuna za tržna leta 2002/2003, 2003/2004 in 2005/2006 (UL 2013, L 343, str. 2).
2.

Ali je razlaga člena 3(2) Direktive 2001/24, v skladu s katerim se v državi članici gostiteljici priznajo učinki odločbe pristojnega upravnega organa matične države članice, s katero so bile določene obveznosti in odgovornosti izključene iz prenosa redne dejavnosti in določenih sredstev z banke, za katero se uporabljajo reorganizacijski ukrepi, na „premostitveno banko“, če je „premostitvena banka“, ki jo nadzira javni organ, ki izvaja pravo Unije, s svojim poznejšim ravnanjem pri strankah države članice gostiteljice ustvarila legitimno pričakovanje, da je prevzela pasivo, ki ustreza odgovornostim in obveznostim, ki jih je banka, na katero se nanaša reorganizacijski ukrep, imela do svojih strank, skladna s temeljno pravico do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine in splošnim načelom pravne varnosti?