Zadeva T‑21/17

RL

proti

Sodišču Evropske unije

„Javni uslužbenci – Uradniki – Napredovanje – Napredovalno obdobje 2015 – Odločba o nenapredovanju tožeče stranke v razred AD 10 z učinkom od 1. julija 2015 – Medinstitucionalna premestitev – Sistem prorata temporis – Primerjalna ocena uspešnosti – Člen 45 Kadrovskih predpisov – Odgovornost“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 14. decembra 2017

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 26.)

V skladu z zahtevami iz člena 45 Kadrovskih predpisov je organ, pristojen za imenovanja, ki je pristojen za odločanje o napredovanju uradnika, ki lahko napreduje v letu, v katerem je premeščen iz ene institucije v drugo, matična institucija. Poleg tega iz pristojnosti tega organa matične institucije za odločitev o napredovanju uradnika v letu, v katerem je premeščen, in iz podlage za to pristojnost nujno izhaja, da je treba primerjati uradnike, ki so sodelavci v isti instituciji v času te primerjave, in da zadevna matična institucija uporabi svoj lastni sistem za napredovanje. (Glej točki 33 in 35.)

Glede napredovanja v primeru medinstitucionalne premestitve izhaja, da je treba uspešnost premeščenih uradnikov primerjati z uspešnostjo uradnikov, ki so bili njihovi sodelavci v letu pred njihovo premestitvijo. Organ, pristojen za imenovanja, pri odločanju, ali je treba uradniku retroaktivno omogočiti napredovanje 1. januarja leta N v praksi lahko le primerjalno oceni pretekle uspešnosti uradnikov, zlasti v letu N–1 in glede na ocenjevalna poročila uspešnosti navedenih uradnikov v letu N–1 in letih pred njim. O napredovanju se odloči retroaktivno, tako da začne učinkovati z datumom, ko je bil zadevni uradnik zaposlen v instituciji, ki je pristojna za odločitev o njegovem napredovanju. Ker namreč napredovanje predpostavlja, da je na voljo prosto sistemizirano delovno mesto, ki ustreza zadevnemu razredu, in ker vsaka institucija na podlagi člena 6 Kadrovskih predpisov avtonomno določi število delovnih mest in posledično prostih delovnih mest, lahko institucija, pristojna za odločitev o napredovanju, za zadevnega uradnika izvede napredovanje le na datum, ko ga lahko razporedi na prosto delovno mesto pri sebi, torej v obdobju, ko je ta uradnik zaposlen v navedeni instituciji. Upoštevati je treba, da je točke, pridobljene v letu N na podlagi sistema „prorata temporis“, dodeljene v letu N – tudi če te izhajajo iz primerjalne ocene uspešnosti za leto N, ali pa iz enostavne fiktivne ekstrapolacije primerjave uspešnosti iz leta N-1, mogoče dodeliti samo, dokler je zadevni uradnik zaposlen v instituciji, pristojni za primerjalno oceno uspešnosti in s tem za odločitev o napredovanju. Ker namreč dodelitev teh točk ter tudi poznejše intervencije skupnega odbora za napredovanje ter organa za imenovanje spadajo v postopku napredovanja za leto N, je mogoče te točke za določitev datuma napredovanja zadevnega uradnika dodeliti le do datuma, do katerega je ta institucija pristojna za primerjavo uspešnosti tožeče stranke z uspešnostjo njenih sodelavcev v tej instituciji in do katerega lahko zanjo izvede napredovanje, torej v obravnavani zadevi do datuma premestitve tega uradnika. (Glej točke 37, 38 in 40.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točki 47 in 48.)

Institucije morajo na eni strani zagotoviti, da premeščanje ne škoduje karieri uradnikov, ki v njem sodelujejo, in na drugi strani, da premeščeni uradniki v okviru napredovalnega obdobja niso oškodovani Vendar na eni strani iz pomena avtonomije vsake institucije kot delodajalca izhaja, da uradnik, ki je bil premeščen v neko institucijo, ne more zahtevati uporabe istih pravil, kot so tista – ugodnejša – v njegovi matični instituciji, da bi dokazal, da je bil zaradi svoje premestitve oškodovan pri napredovanju. Na drugi strani s Kadrovskimi predpisi ni zagotovljena pravica do napredovanja, in to niti uradnikom, ki izpolnjujejo vse pogoje za napredovanje, med njimi pogoj, da je dosežen prag za napredovanje. Z dodelitvijo točk za napredovanje se namreč ne opredeli dokončno stališče institucije po koncu postopka napredovanja, saj organ za imenovanja ohrani svojo diskrecijsko pravico in ni vezan ne na točke za napredovanje, ki so jih dodelili direktorji ali vodje služb, ne na referenčni prag in tudi ne na mnenje skupnega odbora za napredovanje. (Glej točke od 53 do 55.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 59.)