Zadeva C‑157/12

Salzgitter Mannesmann Handel GmbH

proti

SC Laminorul SA

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof)

„Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 34, točki 3 in 4 — Priznavanje sodne odločbe, izdane v drugi državi članici — Položaj, v katerem navedena odločba ni združljiva z drugo predhodno odločbo, izdano v isti državi članici glede istega zahtevka med istima strankama“

Povzetek – Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. septembra 2013

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001 – Priznavanje in izvrševanje sodnih odločb – Razlogi za zavrnitev – Odločba, ki ni združljiva z drugo predhodno odločbo, izdano v isti državi članici glede istega zahtevka med istima strankama – Pojem – Sodne odločbe, ki jih izdalo sodišče iste države – Izključitev

(Uredba Sveta št. 44/2001, člena 34, točka 4, in 5(2))

Člen 34, točka 4, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se ne nanaša na nezdružljive odločbe, ki so jih izdala sodišča iste države članice.

Načeloma dobro delovanje ureditve priznavanja in izvrševanja sodnih odločb iz druge države članice zahteva, da sodišča države članice izvora v okviru pravnih sredstev, ki jih določajo pravni redi te države članice, ostanejo pristojna za presojo zakonitosti odločbe, ki jo je treba izvršiti, ob tem pa sodišča države članice, v kateri se zahteva priznanje, te pristojnosti načeloma nimajo, in da se ne izpodbija končnega rezultata presoje zakonitosti te sodne odločbe.

Razlaga člena 34, točka 4, te uredbe, v skladu s katero naj bi se ta določba nanašala tudi na nasprotja med dvema sodnima odločbama iz iste države članice, pa ni v skladu z načelom medsebojnega zaupanja, ki ga določa Uredbe št. 44/2001. Taka razlaga bi namreč omogočila sodiščem države članice, v kateri se zahteva priznanje, da svojo presojo nadomestijo s presojo sodišča države članice izvora.

Ko namreč sodna odločba postane pravnomočna v postopku v državi članici izvora, bi bila neizvršitev te sodne odločbe zaradi nezdružljivosti z drugo sodno odločbo iz iste države članice primerljiva s preverjanjem vsebine sodne odločbe, katere izvršitev se zahteva, kar pa sicer člen 45(2) Uredbe št. 44/2001 izrecno izključuje.

(Glej točke 31, 33, 36, 37, 40 in izrek.)

Zadeva C‑157/12

Salzgitter Mannesmann Handel GmbH

proti

SC Laminorul SA

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof)

„Območje svobode, varnosti in pravice — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 34, točki 3 in 4 — Priznavanje sodne odločbe, izdane v drugi državi članici — Položaj, v katerem navedena odločba ni združljiva z drugo predhodno odločbo, izdano v isti državi članici glede istega zahtevka med istima strankama“

Povzetek – Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. septembra 2013

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Uredba št. 44/2001 — Priznavanje in izvrševanje sodnih odločb — Razlogi za zavrnitev — Odločba, ki ni združljiva z drugo predhodno odločbo, izdano v isti državi članici glede istega zahtevka med istima strankama — Pojem — Sodne odločbe, ki jih izdalo sodišče iste države — Izključitev

(Uredba Sveta št. 44/2001, člena 34, točka 4, in 5(2))

Člen 34, točka 4, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se ne nanaša na nezdružljive odločbe, ki so jih izdala sodišča iste države članice.

Načeloma dobro delovanje ureditve priznavanja in izvrševanja sodnih odločb iz druge države članice zahteva, da sodišča države članice izvora v okviru pravnih sredstev, ki jih določajo pravni redi te države članice, ostanejo pristojna za presojo zakonitosti odločbe, ki jo je treba izvršiti, ob tem pa sodišča države članice, v kateri se zahteva priznanje, te pristojnosti načeloma nimajo, in da se ne izpodbija končnega rezultata presoje zakonitosti te sodne odločbe.

Razlaga člena 34, točka 4, te uredbe, v skladu s katero naj bi se ta določba nanašala tudi na nasprotja med dvema sodnima odločbama iz iste države članice, pa ni v skladu z načelom medsebojnega zaupanja, ki ga določa Uredbe št. 44/2001. Taka razlaga bi namreč omogočila sodiščem države članice, v kateri se zahteva priznanje, da svojo presojo nadomestijo s presojo sodišča države članice izvora.

Ko namreč sodna odločba postane pravnomočna v postopku v državi članici izvora, bi bila neizvršitev te sodne odločbe zaradi nezdružljivosti z drugo sodno odločbo iz iste države članice primerljiva s preverjanjem vsebine sodne odločbe, katere izvršitev se zahteva, kar pa sicer člen 45(2) Uredbe št. 44/2001 izrecno izključuje.

(Glej točke 31, 33, 36, 37, 40 in izrek.)