ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Enotne zakonodaje – Industrijska in poslovna lastnina – Patentno pravo – Dodatni varstveni certifikat za zdravila – Pogoj za podelitev – Izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 469/2009, členi 3(b)(c) in (d), 4 in 5)

Summary

Člen 3(b) Uredbe (ES) št. 469/2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila je treba razlagati tako, da če so izpolnjeni tudi drugi pogoji, določeni v tem členu, ta ne nasprotuje temu, da pristojni urad za industrijsko lastnino v državi članici podeli dodatni varstveni certifikat za učinkovino, navedeno v besedilu zahtevkov osnovnega patenta, če zdravilo, glede katerega je v utemeljitev prijave za dodatni varstveni certifikat predloženo dovoljenje za dajanje tega zdravila v promet, ne vključuje samo te učinkovine, temveč tudi druge učinkovine.

Če bi se namreč imetniku takega osnovnega patenta, ki se nanaša na novo učinkovino ali kombinacijo novih učinkovin, zavrnila podelitev dodatnega varstvenega certifikata, ker v tržni različici zdravila, s katero se ta učinkovina ali ta kombinacija prvič da na trg, navedena učinkovina ali kombinacija obstaja v zdravilu skupaj z drugimi učinkovinami ali kombinacijami, ki imajo druge terapevtske namene in so varovane z drugim veljavnim osnovnim patentom ali pa tudi ne, bi se ogrozil temeljni cilj navedene uredbe, ki je zagotavljanje ustreznega varstva za spodbujanje raziskav na farmacevtskem področju in odločilno prispevanje k nadaljnjemu izboljševanju javnega zdravja.

V skladu s členom 5 Uredbe št. 469/2009 dodatni varstveni certifikat, ki je podeljen v povezavi z izdelkom, ki ima kot zdravilo dovoljenje za dajanje na trg, po izteku patenta podeljuje enake pravice kot osnovni patent za ta izdelek v okviru varstva, podeljenega z osnovnim patentom, kot je naveden v členu 4 te uredbe. Če lahko tako imetnik patenta v času njegove veljavnosti na podlagi tega patenta nasprotuje kateri koli uporabi ali določeni uporabi svojega izdelka v obliki zdravila, ki je sestavljeno iz tega izdelka ali ki ga vsebuje, bo imel na podlagi dodatnega varstvenega certifikata, ki je bil izdan za isti izdelek, enake pravice za kakršno koli uporabo izdelka kot zdravila, ki je bila odobrena pred prenehanjem certifikata.

Vendar je v takem primeru mogoče, po eni strani, za prvo dovoljenje za dajanje v promet za ta „izdelek“ kot zdravilo v smislu člena 3(d) te uredbe šteti le dovoljenje za prvo zdravilo, ki je bilo dano na trg Unije, ki med svojimi učinkovinami vsebuje učinkovino, ki je predmet prijave.

Po drugi strani, če patent varuje izdelek v skladu s členom 3(c) navedene uredbe, za ta osnovni patent ni mogoče podeliti več kot en certifikat.

(Glej točke 28 in od 32 do 35 ter izrek.)
Zbi rka odločb sodne pr akse  
Zadeva C-4 0 5 / 1 0  
Kazenski postopek  
proti  
QB  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Bruchsal) 
„Varstvo okolja – Uredbi (ES) št. 1013 /2006 in št. 1418 /2007 – Kontrola pošiljk odpadkov – 
Prepoved izvoza izrabljenih katalizatorjev v Libanon“ 
Povzetek sodbe 
Okolje – Odpadki – Pošiljke – Izvoz odpadkov za predelavo – Izvoz v države, za katere se Sklep OECD 
o nadzoru prehoda odpadkov preko meja ne uporablja 
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1013 /2006 , člena 36(1)(f) in 37; Uredba Komisije 
št. 1418 /2007 ) 
Povezane določbe členov 36(1)(f) in 37 Uredbe št. 1013 /2006 o pošiljkah odpadkov in Uredbe 
št. 1418 /2007 glede izvoza nekaterih odpadkov za predelavo iz Priloge III ali IIIA k Uredbi 
št. 1013 /2006 v nekatere države, za katere se Sklep Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj 
o nadzoru prehoda odpadkov preko meja ne uporablja, kakor je bila spremenjena z Uredbo 
št. 740/2008 , je treba razlagati tako, da je izvoz odpadkov za predelavo, ki spadajo pod oznako B1120 
iz seznama B, del 1, Priloge V k Uredbi št. 1013 /2006 , iz Unije v Libanon prepovedan. 
Pod to oznako v rubriki „Libanon“ v stolpcu (a) Priloge k Uredbi št. 1418 /2007 je namreč navedeno, da 
so libanonski organi Komisijo v odgovoru na zahtevo, ki jo je poslala na podlagi člena 37(1) Uredbe 
št. 1013 /2006 , uradno obvestili, da so pošiljke teh odpadkov iz Unije v Libanon, da bi bili v tej tretji 
državi predelani, prepovedane. 
Te razlage, ki je edina, ki je skladna s cilji, katerim v tem primeru sledi ureditev Unije, ne more omajati 
dejstvo, da je kategorija B1120 glede Libanona navedena tudi v stolpcu (d) Priloge k Uredbi 
št. 1418 /2007 . 
Poleg tega mora o vprašanju, ali so določbe prava Unije v tem primeru dovolj jasne, da lahko pomenijo 
znake nacionalne pravne opredelitve kaznivega dejanja v skladu z načelom zakonitosti kaznivih dejanj 
in kazni – ki je splošno načelo prava Unije, med drugim navedeno v členu 49(1) Listine Evropske unije 
o temeljnih pravicah, in ki ga morajo države članice spoštovati ob izrekanju kazni za kršitve predpisov 
prava Unije – presoditi nacionalno sodišče. 
(Glej točke 35, 38, 41 in od 47 do 49 ter izrek.) 
SL 
ECLI:EU:C:2011 :722 1
Keywords

Summary



Keywords

Mednarodni sporazumi – Sporazum med ES in Švico o prostem pretoku oseb – Enako obravnavanje – Pravica začeti in opravljati dejavnost kot samozaposlena oseba – Samozaposleni obmejni delavci

(Sporazum med ES in Švico o prostem pretoku oseb, Priloga I, člen 15(1))

Summary

Načelo enakega obravnavanja, določeno v členu 15(1) Priloge I k Sporazumu med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Švicarsko konfederacijo na drugi strani o prostem pretoku oseb nasprotuje zakonodaji države članice, ki daje pristojnemu organu te države članice možnost, da ugovarja pogodbi o zakupu kmetijskega zemljišča, ki leži v določeni coni ozemlja te države članice, ki je bila sklenjena med njenim rezidentom in obmejnim rezidentom druge pogodbenice, ker je zakupljeno zemljišče namenjeno pridelavi kmetijskih proizvodov, ki se izvozijo z notranjega trga Unije in so oproščeni carine, ter se tako izkrivlja konkurenca, če uporaba te zakonodaje prizadene precej več državljanov druge pogodbenice kot državljanov države članice, na ozemlju katere se uporablja ta zakonodaja. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je ta zadnja okoliščina uresničena.

(Glej točko 36 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje – Splošna ali hipotetična vprašanja – Preverjanje Sodišča, ali je pristojno – Vprašanje za predhodno odločanje, ki je hipotetično – Nedopustnost

(člen 267 PDEU; Uredba Sveta št. 1782/2003, člen 42)

Summary

Postopek na podlagi člena 267 PDEU je instrument sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, s katerim prvo zagotavlja drugim razlago prava Unije, ki jo potrebujejo za rešitev spora, ki ga obravnavajo.

V okviru tega sodelovanja velja domneva upoštevnosti vprašanj o pravu Unije. Zavrnitev predloga nacionalnega sodišča s strani Sodišča je tako mogoča samo, če je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, če je vprašanje hipotetično ali če Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni za to, da lahko na vprašanja, ki so mu predložena, da uporabne odgovore. Naloga Sodišča v okviru postopka predhodnega odločanja je namreč prispevanje k izvajanju sodne oblasti v državah članicah, in ne oblikovanje posvetovalnih mnenj o splošnih ali hipotetičnih vprašanjih.

Ker pa je predlog za sprejetje predhodne odločbe o razlagi člena 42(3) Uredbe št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, vložen v okviru tožbe za razglasitev ničnosti zakonodajnega akta nacionalnega prava – katerega predmet je osnovna nacionalna ureditev, ki se uporablja za nekatere sheme pomoči, določene z navedeno uredbo – hipotetičen, saj je bil ta zakonodajni akt razveljavljen, predložitveno sodišče pa Sodišču ni predložilo podatkov, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti dejanski in konkreten interes, ki ga ta predlog za spor o glavni stvari vseeno ima, ga je treba šteti za nedopustnega.

(Glej točke od 16 do 18, 23 in 25.)
I - 107*OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
ni izpolnila obveznosti iz člena 56 PDEU, ter s tem, da je
– naložila družbam za nepremičninsko posredovanje obveznost opravljati 
izključno dejavnost nepremičninskega posredovanja, razen upravljanja 
ne
premičnin za tretje osebe, in
– naložila nepremičninskim posrednikom obveznost opravljati izključno 
dejavnost nepremičninskega posrednika,
ni i
zpolnila obveznosti iz členov 49 PDEU in 56 PDEU.
2. Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 21. julija 2011 –  
Evropaïki Dynamiki proti EMSA
(Zadeva C-252/10 P)
„Pritožba – Javna naročila – Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA) –  
Javni razpis, ki se nanaša na ‚SafeSeaNet‘ – Odločba o zavrnitvi  
ponudbe ponudnika – Merila dodelitve naročila – Podmerila –  
Obveznost obrazložitve“
1. Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa – Oddaja javnih 
naročil  – Ekonomsko najugodnejša ponudba  – Merila dodelitve  – Spoštovanje  
načel 
enakega obravnavanja in transparentnosti  – Naročnikova naknadna 
določitev ponderjev za podmerila k  merilom, določenim v  specifikaciji ali 
I - 108*OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
razpisu za javno naročilo  – Dopustnost  – Pogoji (Uredba Sveta št.  1605/2002,  
člen  97(2); Uredba Komisije št.  2342/2002, člen  138(1), (2)  in (3)) (Glej točke  
od 29 do 33 in 35.)
2. Pritožba  – Razlogi  – Nezadostna ali nasprotujoča si obrazložitev  – Obseg 
obveznosti obrazložitve  – Implicitna obrazložitev Splošnega sodišča  –  
D
opustnost – Pogoji (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člena 36 in 53, prvi odstavek) 
(Glej točko 46.)
3. Pritožba  – Razlogi  – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred 
Splošnim sodiščem  – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava  – 
N
edopustnost (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik 
Sodišča, člen 112(1)(c)) (Glej točko 54.)
Pre
dmet
Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 2. marca 2010 v zadevi 
Evropaiki Dynamiki proti EMSA (T-70/05), ker je bil zavrnjen predlog pritožnice za 
razglasitev ničnosti odločbe Evropske agencije za pomorsko varnost (EMSA) z dne 6.  januarja 2005, s  katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je pritožnica predložila v postopku javnega razpisa, ki se nanaša na validacijo SafeSeaNet in prihodnji razvoj.
Izrek
1. Pritožba se zavrne.
2. Družbi Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion 
Pliroforikis kai Tilematikis AE se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

Skupna carinska tarifa – Tarifne številke – Umetni nohti in kompleti umetnih nohtov iz lite plastike

(Uredba Sveta št. 2658/87, Priloga I; Uredba Komisije št. 1417/2007, Priloga)

Summary

Uredba št. 1417/2007 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo je veljavna v delu, v katerem so umetni nohti in tako kompleti umetnih nohtov, opisani v Prilogi k tej uredbi, uvrščeni pod tarifno podštevilko 3926 90 97 kombinirane nomenklature, ki je v Prilogi I k Uredbi št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1549/2006.

(Glej točki 51 in 52 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Sodna pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001– Posebne pristojnosti – Pristojnost v zadevah v zvezi s pogodbenimi razmerji v smislu člena 5, točka 1(b), prva alinea

(Uredba Sveta št. 44/2001, člen 5, točka 1(b), prva alinea)

Summary

Člen 5, točka 1(b), prva alinea, Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da je treba pri prodaji na daljavo kraj, kamor je bilo blago v skladu s pogodbo dobavljeno ali bi moralo biti dobavljeno, določiti v skladu z določbami te pogodbe.

Da bi nacionalno sodišče, ki odloča o zadevi, preverilo, ali je kraj dobave določen „v skladu s pogodbo“, mora upoštevati vse upoštevne izraze in klavzule te pogodbe, na podlagi katerih je mogoče ta kraj jasno opredeliti, vključno z izrazi in klavzulami, ki so splošno znani in določeni z mednarodnimi trgovinskimi običaji, kot so incotermi („international commercial terms“), ki jih je izdelala Mednarodna trgovinska zbornica, v različici, objavljeni leta 2000.

Če kraja dobave ni mogoče določiti na podlagi tega, brez sklicevanja na materialno pravo, ki velja za pogodbo, je ta kraj tisti kraj, v katerem je bilo blago dejansko izročeno, na podlagi česar je kupec pridobil ali bi moral pridobiti pravico dejanskega razpolaganja s tem blagom v končnem kraju postopka prodaje.

(Glej točko 26 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje – Predlog za razlago določb prava Unije, ki očitno niso upoštevne za rešitev spora v glavni stvari

(člen 267 PDEU; Direktiva Sveta 2000/43, člen 15; Direktiva Sveta 2000/78, člen 17)

Summary

Zavrnitev predloga nacionalnega sodišča za sprejetje predhodne odločbe je upravičena, zlasti če je očitno, da prava Unije v okoliščinah iz neke zadeve ni mogoče uporabiti niti neposredno niti posredno.

Tako je v primeru predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo nacionalno sodišče in se nanaša na člen 15 Direktive 2000/43 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost in na člen 17 Direktive 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, katerega namen ni preveriti, ali diskriminacija pri plači na podlagi pripadnosti družbeno-poklicni kategoriji ali na podlagi delovnega mesta spada na področje uporabe teh določb, temveč v prošnji za razlago Sodišča bolj ali manj izhaja iz predpostavke, da je tako, pri čemer pa se te določbe prava Unije v okoliščinah obravnavane zadeve očitno ne morejo uporabiti niti neposredno niti posredno.

Člen 15 Direktive 2000/43 in člen 17 Direktive 2000/78 se očitno ne moreta uporabiti za diskriminacijo pri plači na podlagi pripadnosti družbeno-poklicni kategoriji ali na podlagi delovnega mesta. Načelo enakega obravnavanja, ki mu ti direktivi zagotavljata varstvo, se namreč uporablja samo za razloge, ki so taksativno našteti v njunem členu 1.

Kadar se z nacionalno zakonodajo za povsem notranje položaje, na primer zaradi izognitve diskriminaciji domačih državljanov ali morebitnemu izkrivljanju konkurence ali zagotovitve enakega ravnanja v primerljivih položajih, sprejmejo enake rešitve, kot jih določa pravo Unije, zagotovo obstaja interes, da se zaradi izognitve prihodnjim razhajajočim se razlagam določbe ali pojmi iz prava Unije razlagajo enako, ne glede na okoliščine, v katerih se uporabljajo.

To ni tako, če se na podlagi nacionalne določbe, s katero se ob upoštevanju člena 15 Direktive 2000/43 in člena 17 Direktive 2000/78 vzpostavlja ureditev odškodnine zaradi kršitve pravil o prepovedi diskriminacije, ki jih določata ti direktivi, ta ureditev uporablja med drugim tudi za kršitve pravil o prepovedi diskriminacije, ki izhajajo zgolj iz nacionalnega prava.

Poleg tega, čeprav lahko potreba po zagotovitvi enotne uporabe pravila prava Unije v primerih, v katerih se pravilo nacionalnega prava sklicuje na pravilo prava Unije, upraviči razširitev pristojnosti Sodišča na vsebino teh pravil, tudi če se ta pravila v danem položaju lahko uporabijo le posredno, pa to ne more povzročiti – ne da bi bilo kršeno načelo delitve pristojnosti med Unijo in njenimi državami članicami – da bi se temu pravilu prava Unije podelila primarnost glede na pravila nacionalnega prava, ki so hierarhično višje, kar bi v takem položaju zahtevalo, da se to pravilo nacionalnega prava ne uporabi ali da se razlaga na določen način.

(Glej točke 28, od 32 do 34 in od 39 do 48 ter izrek.)
I - 3515Zadeva C-137/10
Evropski skupnosti
proti
Région de Bruxelles-Capitale
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
ki ga je vložilo Conseil d’État (Belgija))
„Člena 207(2) ES in 282 ES – Zastopanje Evropskih skupnosti  
pred nacionalnimi sodišči – Pristojnosti Komisije – Prenos pristojnosti  
za zastopanje na druge institucije Skupnosti –  
Pogoji“
Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P . Cruza Villalóna, predstavljeni 
13. januarja 2011 .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I - 3517
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. maja 2011 .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I - 3534
Povzetek sodbe
Evropski skupnosti – Zastopanje pred nacionalnimi sodišči – Prenos pristojnosti Komisije za 
zastopanje na drugo institucijo Skupnosti – Pogoji
(člen 282 ES)
I - 3516POVZETEK – ZADEVA C-137/10
Pooblastilo, s  katerim je Evropska komisija 
prenesla svojo pristojnost, ki izhaja iz čle-
na 282 ES, za zastopanje Evropskih skupno-
sti pred nacionalnim sodiščem v sporu, ki se 
nanaša na drugo institucijo, na to institucijo 
Skupnosti, je bilo pravilno podeljeno, ne gle -
de na to, ali je bila v tem pooblastilu poimen -
sko določena fizična oseba, pooblaščena za zastopanje pooblaščene institucije. V  takih pr imerih sta tako ta institucija kot fizična os e-
ba, če je bila določena, za zastopanje Evrop -
skih skupnosti lahko pooblastili odvetnika.
(Gle
j točko 25 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Promet – Cestni promet – Vozniško dovoljenje – Direktiva 91/439 – Vzajemno priznavanje vozniških dovoljenj – Nepriznanje vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, s strani države članice gostiteljice – Zavrnitev, ki temelji le na neobstoju prebivališča imetnika na ozemlju te druge države članice ob izdaji dovoljenja

(Direktiva Sveta 91/439, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/65, členi 1(2) in 7(1)(b) in 8(2) in (4))

Summary

Členi 1(2), 7(1)(b) ter 8(2) in (4) Direktive 91/439 o vozniških dovoljenjih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/65, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da država članica gostiteljica na svojem ozemlju ne prizna vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, če je na podlagi podatkov iz tega dovoljenja ugotovljeno, da pogoj običajnega prebivališča, določen v členu 7(1)(b) te direktive, ni bil upoštevan. Na to ne vpliva dejstvo, da država članica gostiteljica glede imetnika navedenega dovoljenja ni sprejela nikakršnega ukrepa v smislu člena 8(2) navedene direktive.

Direktiva 91/439 glede pogoja prebivališča kandidata za vozniško dovoljenje v ničemer ne razlikuje med prvo izdajo vozniškega dovoljenja in izdajo vozniškega dovoljenja po odvzemu prejšnjega dovoljenja. V obeh primerih je to izdano, če ima kandidat na ozemlju države članice, ki izdaja vozniško dovoljenje, običajno prebivališče ali če kandidat predloži dokazilo, da na ozemlju države članice, ki izdaja vozniško dovoljenje, študira že najmanj šest mesecev.

Pogoj prebivališča je posebno pomemben tudi ob prvi izdaji vozniškega dovoljenja. Če namreč ta pogoj v takem primeru ni upoštevan, pristojni organi države članice izdajateljice težko preverijo, ali so bili upoštevani drugi pogoji iz Direktive 91/439, oziroma tega celo ne morejo preveriti. Če takega preverjanja ni, je mogoče, da imetnik tako izdanega vozniškega dovoljenja med drugim nima znanja in sposobnosti, ki so zahtevani za vožnjo, in zato pomeni tveganje za prometno varnost. Lahko bi se tudi ustvaril dvom o načelu iz člena 7(5) iste direktive, da je lahko vsaka oseba imetnica samo enega vozniškega dovoljenja.

(Glej točke od 29 do 31 in 33 ter izrek.)
I - 1113Združene zadeve od C-235/10 do C-239/10
David Claes in drugi
proti
Landsbanki Luxembourg SA v likvidaciji
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
ki ga je vložilo Cour de cassation (Luksemburg))
„Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Socialna politika – Direktiva   
98/59/ES – Kolektivni odpusti – Takojšnje prenehanje pogodbe o zaposlitvi zaradi 
sodne odločbe o odreditvi prenehanja in likvidacije delodajalca kot pravne osebe – 
Neposvetovanje s predstavniki delavcev – Obravnavanje  
likvidacijskega upravitelja kot delodajalca“
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. marca 2011  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I - 1115
Povzetek sodbe
1. Socialna politika  – Približevanje zakonodaj  – Kolektivni odpusti  – Direktiva 98/59  – 
Področje uporabe
(
Direktiva Sveta 98/59, členi od 1 do 3)
2. Socialna politika  – Približevanje zakonodaj  – Kolektivni odpusti  – Direktiva 98/59  – 
Zahteve po informiranju in posvetovanju z  delavci  – Obveznost obveščanja pristojnega  
or
gana – Obveznosti delodajalca – Odločba o prenehanju in likvidaciji podjetja
(Direktiva Sveta 98/59, člena 2 in 3)
I - 1114POVZETEK – ZDRUŽENE ZADEVE OD C-235/10 DO C-239/10
1. Člene od 1 do 3 Direktive 98/59 o pribli -
že
vanju zakonodaje držav članic v zvezi 
s  kolektivnimi odpusti je treba razlagati 
tako, da se uporabljajo za prenehanje de -
javnosti institucije kot delodajalca zaradi 
sodne odločbe, s katero sta bila odrejena 
njeno prenehanje in likvidacija zaradi insolventnosti, tudi če v primeru takega 
prenehanja nacionalna zakonodaja dolo-
ča prenehanje pogodb o zaposlitvi dela v-
cev s takojšnjim učinkom.
(Gle
j točko 49 in točko 1 izreka.)
2. Obveznosti iz členov  2  in 3 Direktive 
98/59 o  približevanju zakonodaje dr -
ž
av članic v  zvezi s  kolektivnimi odpu-
sti morajo biti izpolnjene, dokler pravna osebnost institucije, katere prenehanje in likvidacija sta bila odrejena, dokončno ne 
preneha obstajati. Obveznosti, naložene de
lodajalcu na podlagi teh členov, mora 
izpolniti vodstvo zadevnega podjetja, če 
ostane na položaju, čeprav z  omejenimi 
pooblastili glede upravljanja tega podj e-
tja, ali likvidacijski upravitelj, če je v celo -
ti prevzel upravljanje tega podjetja.
Če ni dolo
čena nobena oseba, ki bi odgo -
varjala za obveznosti iz Direktive 98/56, mora nacionalno sodišče nacionalno pra -
vo, kolikor je mogoče, razlagati glede na 
besedilo in cilje Direktive 98/59, tako da 
se spoštujejo in izpolnijo obveznosti iz 
njenih členov 2 in 3.
(Gle
j točki 57 in 58 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 258 PDEU) (Glej točke od 29 do 32.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nepravilen in nepopoln prenos določb 6, 8, 15, 16 in 17 Prve direktive Sveta z dne 24. junija 1973 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti neposrednega zavarovanja razen življenjskega zavarovanja (73/239/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 14) in členov 20, 21 in 22 Direktive Sveta 92/49/EGS z dne 18. junija 1992 o spremembah direktiv 73/239/EGS in 88/357/EGS in o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja (tretja direktiva o premoženjskem zavarovanju) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 346).

Izrek

Izrek

1. Kraljevina Belgija s tem, da ni pravilno in v celoti prenesla Prve direktive Sveta z dne 24. junija 1973 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti neposrednega zavarovanja razen življenjskega zavarovanja (73/239/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. marca 2002 in z Direktivo Sveta 92/49/EGS z dne 18. junija 1992 o spremembah direktiv 73/239/EGS in 88/357/EGS in o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja (tretja direktiva o premoženjskem zavarovanju), ni izpolnila obveznosti iz členov 6, 8, 15, 16 in 17 Direktive 73/239, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/13, ter iz členov od 20 do 22 Direktive 92/49.

2. Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.