ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je zakonodaja, kakršna je nacionalna in ki določa postopek, kot je ta iz člena 250(1), točka 7, Ley de Enjuiciamiento Civil (zakon o civilnem postopku), ki nacionalno sodišče zavezuje k izdaji sodbe, s katero se odredi izročitev stanovanja, ki je predmet izvršbe, osebi, ki ji je bilo to stanovanje domaknjeno v postopku zunajsodne izvršbe, in v katerem glede na veljavno ureditev iz člena 129 Ley Hipotecaria (zakon o hipotekah) v različici, kot izhaja iz zakona 1/2000 z dne 8. januarja 2000 in členov od 234 do 236(o) Reglamento Hipotecario (uredba o hipotekah) v različici, kot izhaja iz Real Decreto 290/1992 (kraljeva uredba 290/1992), ni bilo možnosti ne za sodni nadzor nepoštenih pogojev po uradni dolžnosti ne za učinkovito ugovarjanje dolžnika iz takega razloga, bodisi v okviru zunajsodne izvršbe bodisi v ločenem sodnem postopku, v nasprotju z navedenimi določbami Direktive 93/13 (1) in njenimi cilji?
2.

Ali je treba člen 1(1) Direktive 93/13/EGS razlagati tako, da na področje uporabe navedene direktive spadajo samo pogodbe, ki so jih sklenili trgovci in potrošniki ter katerih predmet je prodaja blaga ali storitev, ali spadajo na področje uporabe navedene direktive tudi dodatne pogodbe (pogodba o jamstvu, poroštvena pogodba) h kreditni pogodbi, pri čemer je prejemnik kredita gospodarska družba, navedene dodatne pogodbe pa so sklenile fizične osebe, ki nimajo nobene povezave z dejavnostjo te gospodarske družbe in so delovale za namene, ki so zunaj njihove poslovne ali poklicne dejavnosti, glede na to, da sta bili tožeči stranki prvotno fizični osebi kot poroka glavne dolžnice – pravne osebe, katere poslovodja je bila ena od tožečih strank – v okviru kreditne pogodbe, sklenjene s toženo stranko kot upnico, pozneje pa je bila zadevna pogodba spremenjena in je prvotna dolžnica, katere poslovodja je bila ena od tožečih strank, s soglasjem tožene stranke kot kreditodajalke prenovila kredit v razmerju do druge pravne osebe, katere poslovodja ni nobena od tožečih strank, vendar sta kot poroka do nove dolžnice, pravne osebe, prevzeli obveznost, ki je prenovljena v razmerju do navedene nove dolžnice?
1.

Ali se retroaktivna uporaba Zakona [o potrošačkom kreditiranju] lahko razlaga in presoja izključno na podlagi določb tega zakona, oziroma ali je takšna uporaba Zakona [o potrošačkom kreditiranju] v skladu s pravom Unije, zlasti s členom 30 Direktive 2008/48 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23.4. 2008 (1), v katerem je v odstavku 1 izrecno določeno, da se njene določbe ne uporabljajo za kreditne pogodbe, ki so bile sklenjene pred začetkom veljavnosti nacionalnega zakona, s katerim je bila Direktiva prenesena v nacionalno zakonodajo?
1.

Ali se za tveganje med dojenjem, kot ga določa člen 26(4) v zvezi z (3) Ley de Prevención de Riesgos Laborales, ki je nacionalna španska določba s katero je prenesen člen 5(3) Direktive Sveta 92/85/EGS (1) z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo, uporabljajo določbe o dokaznem bremenu iz člena 19 Direktive 2006/54/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano)?
(ii)

Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo v primeru solidarne odgovornosti za globe in pri izračunu zgornje meje 10 %, ker je končni znesek globe, za katero je odgovorna SLM, določilo ob uporabi zakonske zgornje meje 10 % celotnega prometa, ustvarjenega v referenčnem letu, v skladu s členom 23(2) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1) z 1 9 56 000 EUR. V zadevnem primeru bi moralo biti v sodbi navedeno, da je bila družba SLM zavezana ne le k plačilu 1 9 56 000 EUR, temveč tudi solidarno z družbo SLM dodatno 13,3 milijona EUR. Izračun zgornje meje bi moral biti izveden ločeno, za družbo SLM posamezno glede na časovno obdobje udeležbe pri kršitvi, v kateri je ni nadzirala družba Ori Marin (zgornja meja glede na skupni promet družbe SLM) in za družbi SLM in Ori Martin solidarno, z ozirom na časovno obdobje, v katerem je hčerinsko družbo nadzirala matična družba (zgornja meja glede na skupni promet družbe Ori Martin, ki v tem primeru ni bila dosežena).
1.

Ali se določbe Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/37/ES (1) z dne 26. maja 2003 o homologaciji kmetijskih in gozdarskih traktorjev, njihovih priklopnikov in zamenljivih vlečenih strojev ter njihovih sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot in o razveljavitvi Direktive 74/150/EGS uporabljajo za dobavo na trg EU rabljenih vozil ali vozil iz druge roke, ki so bila proizvedena zunaj Evropske unije, oziroma ali države članice lahko uredijo registracijo takih vozil v državi članici s posebnimi nacionalnimi pravili in naložijo zahteve, ki se uporabljajo za tako registracijo (na primer obveznost skladnosti z zahtevami Direktive 2003/37/ES)?
SL Uradni list Evropske unije C 398/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 28. septembra 2015 – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery (Aiudapds), Centri Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

(Zadeva C-520/15)

(2015/C 398/26)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Aiudapds – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery, Centri Chirurgia Ambulatoriale

Toženi stranki: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

Druge stranke: Roche SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 47(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2000/C 364/01), v skladu s katerim ima vsakdo pravico, da o njegovi zadevi pravično, javno in v razumnem roku odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, člen 54 te Listine, v skladu s katerim je zloraba pravic prepovedana, člen 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki je bila podpisana v Rimu 4. novembra 1950, v skladu s katerim ima vsakdo pravico, da o njegovih zadevah pravično in javno ter v razumen roku odloča neodvisno in nepristransko z zakonom ustanovljeno sodišče, nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero je v enostopenjskem izrednem pritožbenem postopku pred Consiglio di Stato na podlagi člena 10 dekreta predsednika republike št. 1199 z dne 24. novembra 1971 in člena 48 zakonodajne uredbe št. 104 z dne 2. julija 2010 mogoče, da edina stranka brez soglasja pritožnika ali sodelovanja drugih udeležencev v tem postopku doseže vrnitev na Tribunale Amministrativo Regionale v odločanje na prvi stopnji?
1.

Prvi razlog: pripisovanje odgovornosti za Club Europa družbi Trame. Izkrivljanje dokazov. Očitno nerazumna razlaga in presoja dokazov. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je zavrnilo tožbeni razlog, v skladu s katerim družbi Trame ni mogoče pripisati odgovornosti za Club Europa (niti) za obdobje od 9. oktobra 2000 do 19. septembra 2002, ker je izkrivilo dokaze oziroma jih je očitno nerazumno razlagalo in presodilo. Glede na to so v zvezi s sodbo podane nepravilnosti tudi v delu v zvezi s sankcijo, naloženo tožeči stranki.
SL Uradni list Evropske unije C 381/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 11. septembra 2015 – Autorità Garante della Concorrenza e del mercato/Albini & Pitigliani SpA

(Zadeva C-483/15)

(2015/C 381/24)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

Nasprotna stranka: Albini & Pitigliani SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo sorazmernosti, ob upoštevanju katerega je treba v skladu s členom 49 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah določiti višino kazni, nasprotuje razlagi člena 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (1), kakršno je potrdila Evropska komisija s Smernicami o načinu določanja glob (2006/C 201/02), in praksi njegove uporabe tudi na nacionalni ravni, v skladu s katero se kazen, ki se naloži podjetjem zaradi kršenja prepovedi sklepanja sporazumov o omejevanju konkurence, izračuna na podlagi okoliščin in osnovnega zneska, določenega glede na različne dejavnike, ki jih je treba upoštevati v skladu z zakonodajo EU in vsekakor pred zmanjšanjem za 10 % prometa, pri čemer obstaja nevarnost, da se upoštevanje olajševalnih okoliščin pri osnovnem znesku izkaže kot povsem neprimerno za prilagoditev kazni posameznemu kršitelju, pri kateri pa so okoliščine vnaprej določene na podlagi spremenjene višine zneska glede na posebne značilnosti posameznega primera?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).
—

S prvim pritožbenim razlogom trdijo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in kršilo njihovo pravico do obrambe ter bistveno kršilo postopek s tem, da je zavrnilo očitek pritožnic glede nezakonitosti prenosa dokumentov, ki so jih zbrali italijanski davčni organi med nacionalno davčno preiskavo, Komisiji in posledic take nezakonitosti. Prvič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da Komisija na podlagi prava Unije nima posebne obveznosti preprečiti nepopravljiv poseg v temeljno pravico do obrambe v upravnem postopku preiskave na področju konkurence. Drugič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da ni upoštevalo, da je Komisija kršila pravico pritožnic do obrambe in storila bistvene kršitve postopka iz člena 12(2) Uredbe št. 1/2003 (1). Tretjič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je izkrivilo jasen pomen dokazov, ki so mu bili predloženi, ko je ugotovilo, da nezakonitost pridobitve dokumentov, ki jih je Komisija uporabila kot dokaze, ni upoštevna.
1.

Ali je Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 (1) o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve mogoče razlagati tako, da se z vidika učinkovitega varstva splošnih interesov, za katerega je pristojen nacionalni regulativni organ na tem področju, to, da je nacionalni zakonodajalec ustanovil regulativni in nadzorni organ, ki ustreza nespecializiranemu institucionalnemu modelu, ki v en sam organ združuje organe nadzora s področja, med drugim, energije, telekomunikacij in konkurence, ki so do zdaj obstajali, šteje za združljivo s to direktivo?
2.

Kako se glede besedila v členu 1(2)(b) „pri katerih ne moremo doseči nadzora s prehrano samo s prilagajanjem običajnih živil, z drugimi živili za posebne prehranske namene ali s kombinacijo teh dveh skupin živil“ ocenjuje možnost prilagajanja prehrane? Zlasti: a. Ali je treba pri tej oceni upoštevati vidika varnosti in izvedljivosti prilagajanja prehrane? Če je tako, kako ju je treba upoštevati? b. Ali je treba tako možnost prilagajanja običajnih živil (in po potrebi varnost in izvedljivost prilagajanja) oceniti: (i) na splošno in vnaprej ob upoštevanju: (i) značilne osebe z značilno prehrano in značilnimi zmožnostmi prilagajanja prehrane; ali (ii) značilne osebe, ki trpi zaradi navedenega stanja, s prehrano, značilno za takega bolnika, in zmožnostjo prilagajanja prehrane, značilno za takega bolnika; ali (iii) nekaterih drugih domnevanih lastnosti bolnika? (ii) posamično in med zdravljenjem bolnika na podlagi klinične presoje nadzornega kliničnega zdravnika, in sicer da je dovolj, če je razumen namen proizvajalca, da je proizvod klinično uporaben, ker bi lahko nadzorni zdravnik na podlagi utemeljenih razlogov za posameznega bolnika odločil (npr. na podlagi posebnih razlogov, vezanih na bolnika, glede varnosti ali izvedljivosti), da je za nekatere bolnike z navedenim stanjem uporaba živil za posebne zdravstvene namene klinično bolj zaželena kot druge oblike prilagajanja prehrane? ali (iii) drugače, in če je tako, kako? c. Ali „prilagajanje običajnih živil“ vključuje uporabo „prehranskih dopolnil“ v smislu Direktive 2002/46/ES o približevanju zakonodaj držav članic o prehranskih dopolnilih ali „obogatene hrane“ v smislu Uredbe (ES) št. 1925/2006 o dodajanju vitaminov, mineralov in nekaterih drugih snovi živilom? d. Ko se skupina bolnikov, ki trpijo za določeno boleznijo, motnjo ali zaradi drugega zdravstvenega stanja, brez spodbude težko spomni, da mora jesti običajna živila, ali je proizvod, ki tem bolnikom olajša uživanje hranilnih snovi, ki bi bile del običajne prehrane, lahko živilo za zdravstvene namene v smislu Direktive Komisije 1999/21/ES o živilih za posebne zdravstvene namene?
2.

V primeru pritrdilnega odgovora na to prvo vprašanje, ali bi bila odločitev, ki bi jo sprejelo Conseil d‘État, in sicer da do 1. januarja 2016 ohrani učinke določb člena 1 odloka z dne 2. maja 2012 o presoji nekaterih načrtov in dokumentov, ki vplivajo na okolje, za katere je razsodilo, da so nezakonite, utemeljena z nujnim razlogom varstva okolja?
4.

Če je odgovor na prvo in tretje vprašanje nikalen: ali upoštevanje mednarodnopravnih predpisov in predpisov prava Skupnosti glede na predstavljena dejstva in okoliščine obravnavane zadeve zahteva, da se posebno predhodno varstvo pred odpustitvijo, ki ga je določil nacionalni zakonodajalec in velja za invalide, ki so delavci, uporabi tudi za uradnike z enako invalidnostjo?
1.

Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, protislovje in nezadostna obrazložitev izpodbijane sodbe pri presoji izjeme glede namena preiskav iz člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001 (1). Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo v delu, v katerem je štelo, da je Komisija upravičeno uporabila splošno domnevo zaupnosti pri zahtevi za dostop, ki se je nanašala na specifične dokumente. Z razlago, ki jo je Splošno sodišče podalo za izjemo glede varstva ciljev namena preiskav iz člena 4(2), tretja alinea, uredbe št. 1049/2001, je bila uvedena omejitev pravice dostopa do dokumentov, (i) ki je nesorazmerna glede na cilje iz člena 4 Uredbe št. 1049/2001 in (ii) ki ni ustrezno utemeljena. Pritožnica v okviru prvega očitka trdi, da Splošno sodišče Komisiji ne more dovoliti, da uveljavlja splošno domnevo pri odločanju o prošnji za dostop do procesnih aktov na področju državnih pomoči, kjer so zahtevani dokumenti opredeljeni jasno in natančno. To velja še toliko bolj, kadar v okoliščinah, kakršne so v tej zadevi, ko je Komisiji mogoče pripisati graje vredne kršitve postopka, podobno delovanje pripelje do tega, da se splošna domneva zaupnosti spremeni v absolutno domnevo, ki je oseba, ki prosi za dostop do aktov, ne more izpodbijati, kar je v nasprotju z navedenim členom 4 uredbe št. 1049/2001. Pritožnica v okviru drugega očitka trdi, da v izpodbijani sodbi niso bili ustrezno pojasnjeni razlogi, iz katerih je po mnenju Splošnega sodišča pravno načelo, ki ga je Sodišče priznalo v sodbi Komisija Technische Glaswerke Ilmenau z dne 29. junija 2010 (C-139/07 P, EU:C:2010:376), mogoče uporabiti v primerih, v katerih ne gre za prošnjo za dostop do celotnega spisa, ampak do točno določenih dokumentov.
SL Uradni list Evropske unije C 320/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 27. julija 2015 – Elaine Farrell/Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland in Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

(Zadeva C-413/15)

(2015/C 320/28)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Elaine Farrell

Tožene stranke: Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba merilo, določeno v točki 20 sodbe Foster in drugi, C-188/89, EU:C:1990:313, glede vprašanja, kaj je organ države članice, razumeti tako, da je treba elemente tega merila uporabljati (a) kumulativno ali (b) ločeno?

2. Če je ločene elemente, navedene v sodbi Foster in drugi, C-188/89, EU:C:1990:313, mogoče, podredno, obravnavati kot dejavnike, ki jih je treba ustrezno upoštevati pri celoviti presoji, ali obstaja temeljno načelo, ki je podlaga za ločene dejavnike, opredeljene v tej sodbi, ki bi ga sodišče moralo uporabiti pri obravnavanju vprašanja, ali je določen subjekt organ države članice?
SL Uradni list Evropske unije C 311/15

Pritožba, ki so jo Robert Aubineau in drugi vložili 19. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 18. marca 2015 v združenih zadevah T-195/11, T-458/11, T-448/12 in T-41/13, Cahier in drugi/Svet in Komisija

(Zadeva C-227/15 P)

(2015/C 311/20)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožniki: Robert Aubineau in drugi (zastopnik: Ch.-E. Gudin, odvetnik)

Druge stranke v postopku: Svet, Komisija, Francija

Predlogi

— Razveljavi naj se sodba, s katero je bilo zavrnjeno priznanje prepovedi za proizvajalce – destilacijske obrate, da same destilirajo vina, ki so jih proizvedle, v količinah, ki presegajo običajne, pri čemer je bila zavrnitev priznanja utemeljena s tem, da lahko zaprosijo za dovoljenje in s tem predhodno postanejo destilacijski obrati.

— Razveljavi naj se sodba, s katero je bilo zavrnjeno priznanje diskriminatornosti Uredbe (ES) št. 1623/2000 (1), ki proizvajalcem žganja ne daje enakih pravic.

— Razveljavi naj se sodba, s katero je bilo zavrnjeno priznanje krivde in odgovornosti institucij, ki so uvedle pravila, ki – kadar se uporabljajo v okviru skupne ureditve trga, kot v tem primeru – niso v skladu z načelom o prepovedi diskriminacije, ki se kot splošno načelo prava Unije nahaja v sodni praksi Sodišča in v členu 40 PDEU.

— Razveljavi naj se sodba, s katero je zavrnjeno priznanje škode, povzročene pritožnikom zaradi uredbe, ki jo je mogoče razlagati na dva načina, ki je vsa nacionalna sodišča vodila k strogim sankcijam pritožnikov. Ta dvojna razlaga je neposredna posledica besedila, za katerega je odgovoren njegov avtor, v tem primeru Komisija.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožniki v utemeljitev pritožbe navajajo štiri pritožbene razloge.

Prvič, Sodišču predlagajo, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča, s katero je bilo zavrnjeno priznanje diskriminatornosti Uredbe št. 1623/2000, ki proizvajalcem žganja ne daje enakih pravic.

Drugič, menijo, da Splošno sodišče ni pravilno uporabilo prava s tem, da je zavrnilo priznanje krivdnega ravnanja in odgovornosti institucij, ki so uvedle in razlagale pravila, ki so – kadar se uporabljajo v okviru skupne ureditve trga, kot v tem primeru – v nasprotju z načelom o prepovedi diskriminacije, ki se kot splošno načelo prava Unije nahaja v sodni praksi Sodišča in v členu 40 PDEU.

Tretjič, Splošnemu sodišču očitajo, da ni priznalo škode, ki jim je bila povzročena. Dvojna mogoča razlaga Uredbe št. 1623/2000 je nacionalna sodišča vodila k strogemu sankcioniranju pritožnikov in da je zaradi tega ta nezakonitost razlog za povzročeno škodo.

Nazadnje, Splošnemu sodišču očitajo, da ni upoštevalo smisla in obsega člena 65 Uredbe, ki določa posebne formalnosti za proizvajalce, ki razpolagajo z lastnimi destilacijskimi napravami in ki imajo namen opraviti obvezno destilacijo vina, ki so ga proizvedli, v količinah, ki presegajo običajne.

(1) Uredba Komisije (ES) 1623/2000 z dne 25. julija 2000 o določitvi podrobnih izvedbenih pravil za Uredbo (ES) št. 1493/1999 o skupni ureditvi trga za vino ob upoštevanju tržnih mehanizmov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 30, str. 182).
(i)

zgoraj navedeno sodbo Splošnega sodišča delno ali v celoti razveljavi na podlagi teh pritožbenih razlogov: i. Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, uporaba napačnega dokaznega standarda in napačna razporeditev dokaznega bremena pri ugotovitvi, da je Slovaška republika kršila člen 86(1) ES v povezavi s členom 82 ES; a. napačna uporaba prava pri ugotovitvi, da lahko sama podelitev izključne pravice kot taka pomeni kršitev člena 86(1) ES v povezavi s členom 82 ES; b. napačna uporaba prava, uporaba napačnega dokaznega standarda in napačna razporeditev dokaznega bremena pri ugotovitvi, da je Slovaška republika kršila člen 86(1) ES v povezavi s členom 82 ES s tem, da je omejila storitve na končne uporabnike. ii. Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, nezadostna raven nadzora in izkrivljanje dokazov pri nadzoru in sprejetju opredelitve upoštevnega trga, ki jo je predložila Evropska komisija; a. napačna uporaba prava in nezadostna raven nadzora pri sprejetju stališča, da je upoštevni trg hibridnih poštnih storitev mogoče opredeliti zgolj na podlagi (domnevnega) obstoja povpraševanja in ponudbe storitev; b. izkrivljanje dokazov in uporaba nezadostne ravni nadzora pri ugotovitvi, da je na prevladujoče povpraševanje na trgu mogoče sklepati na podlagi dokazov, ki jih je predložila Komisija.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kork ein oike us (Finsk a) 25. junija 2015 – 
TrustBudd y AB/Laur i Pihlajaniemi
(Zadeva C-311/15)
(2015/C 294/48)
Jezik postopka: finščina
Predložitv eno sodišče
Korkein oikeus
Stranki v postopku v glavni stvar i
Tožeča stranka: TrustBuddy AB
Tožena stranka: Laur i Pihlajaniemi
Vprašanje za predhodno odločanje
Ali je treba člen 3(b) Direktive 2008/48/ES (1) o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavi tvi Direktive Sveta 
87/102/EGS razlagati tako, da je treba kot dajalca kredita obra vnavati tudi podjetje, ki na spletu ponuja takoimeno vana 
peer -to-peer posojila in v razmer ju do potrošnika izvršuje pravico odločanja v zvezi s kreditnimi pogoji, dajanjem in 
izterjav o kredita, ki jo ima po navadi dajalec kredita, čeprav sredstva za kredite izvirajo od anonimnih fizičnih oseb in so 
ločena od premoženja podjetja? 
(1) Direktiva 2008/48/ES Evropskeg a parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razvelja vitvi 
Direktive Sveta 87/102/EGS (UL L 133, str. 66).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de commerce de Paris (Francija) 
25. junija 2015 – Eco-Emballages SA/Sphère France SAS, Schw eitzer SAS, Car refo ur Impor t SAS, 
Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEP A Troyes SAS, Industr ie Car tarie Tronchetti 
SpA , Indus trie Car tarie Tronchetti Ibér ica, SL, Kimberly -Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier , CMC 
France SARL, Paul Har tmann SA, Wepa Lille SAS, Industr ie Car tarie Tronchetti France SAS, Melitta 
France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale 
Nationale SAS
(Zadeva C-313/15)
(2015/C 294/49)
Jezik postopka: francoščina
Predložitv eno sodišče
Tribunal de commerce de Paris
Stranke v postopku v glavni stvar i
Tožeča stranka: Eco-Emballag es SA
Tožene stranke: Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Imp ort SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, 
WEP A Troyes SAS, Industr ie Cartarie Tronch etti SpA, Industr ie Cartarie Tronchetti Ibér ica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack 
SAS, Delipapier , CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industr ie Cartarie Tronch etti France SAS, Melitta 
France SAS, Cofresco Frisch halteprodukt e GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SASC 294/38 SL Uradni list Evropske unije 7.9.2015