ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Združeno kraljestvo) 22. decembra 2020 – London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited/Kraljevina Španija

(Zadeva C-700/20)

(2021/C 110/19)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited

Tožena stranka: Kraljevina Španija

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali lahko glede na naravo vprašanj, ki jih mora nacionalno sodišče rešiti pri odločitvi, ali naj izda sodno odločbo v smislu arbitražne odločbe na podlagi člena 66 Arbitration Act 1996 (zakon o arbitraži iz leta 1996), sodna odločba, izdana v skladu s to določbo, pomeni upoštevno „sodno odločbo“ države članice, v kateri se zahteva priznanje, za namene člena 34(3) Uredbe (ES) št. 44/2001 (1)?

2. Ali lahko, ker je sodna odločba, ki je izdana v smislu arbitražne odločbe, kakršna je sodna odločba na podlagi člena 66 zakona o arbitraži iz leta 1996, sodna odločba, ki zaradi izjeme v zvezi z arbitražo iz člena 1(2)(d) ne spada na materialno področje uporabe Uredbe št. 44/2001, taka sodna odločba pomeni upoštevno „sodno odločbo“ države članice, v kateri se zahteva priznanje, za namene člena 34(3) Uredbe?

3. Ali se je – pod predpostavko, da se člen 34(3) Uredbe št. 44/2001 ne uporablja – , če bi bila priznanje in izvršitev sodne odločbe druge države članice v nasprotju z nacionalnim javnim redom, ker bi kršila načelo res judicata zaradi prejšnje notranje arbitražne odločbe ali prejšnje sodne odločbe, ki jo je v smislu arbitražne odločbe izdalo sodišče v državi članici, v kateri se zahteva priznanje dovoljeno sklicevati na člen 34(1) Uredbe št. 44/2001 kot podlago za zavrnitev priznanja in izvršitve ali pa člen 34(3) in (4) Uredbe taksativno določa razloge, v skladu s katerimi lahko res judicata in/ali nezdružljivost preprečita priznanje in izvršitev sodne odločbe v smislu Uredbe?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42).
3.

Splošno sodišče je v okviru nadzora državnih pomoči na podlagi člena 108 PDEU pri razlagi in uporabi načel varstva zaupanja v pravo in pravne varnosti napačno uporabilo pravo zaradi svoje metode analize in ker je obema načeloma odvzelo ves smisel.
1.

Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 2 PEU in v njem izraženo vrednoto pravne države, člen 19(1), drugi pododstavek, PEU ter načela primarnosti, lojalnega sodelovanja in pravne varnosti, razlagati tako, da nasprotujejo temu, da se ureditev države članice, kot je člen 41b(1) in (3) ustawa dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zakon z dne 27. julija 2001 o organizaciji splošnih sodišč, p.u.s.p.), uporabi na način, da lahko predsednik sodišča na podlagi dovoljenja za kazenski pregon sodnika, prvotno razporejenega v sestavo sodišča (sodnik regionalnega sodišča I.T.), ki ga je podal organ, kot je disciplinski senat, in ki ima za posledico obvezen suspenz tega sodnika, kar pomeni zlasti, da ta sodnik ne sme sodelovati v sestavah sodišča, ki odločajo o zadevah, ki so mu bile dodeljene, med drugim tudi o zadevah, ki so mu bile dodeljene pred podajo omenjenega dovoljenja, – samostojno in brez sodnega nadzora – odloči o spremembi sestave sodišča?
1.

Ali je določba nacionalne zakonodaje, s katero se neposredno in brez odločitve nacionalnega sodišča neposredno razveljavi odločitev nacionalnega sodišča o ustavitvi kazenskega postopka, ki ima v skladu z nacionalno zakonodajo naravo pravnomočne sodbe, katere posledica je oprostitev in na podlagi katere je bil kazenski postopek zaradi amnestije, izdane v skladu z nacionalno zakonodajo, dokončno ustavljen, v skladu s pravico do nepristranskega sojenja, zagotovljeno v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in s prepovedjo ponovnega kazenskega pregona ali kaznovanja v kazenskem postopku za isto kaznivo dejanje z zagroženo kaznijo, zagotovljeno v členu 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členu 82 Pogodbe o delovanju Evropske unije? Če je odgovor na to vprašanje nikalen: ali nacionalno sodišče zavezuje takšna določba nacionalne zakonodaje?
III.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je treba polnoletni sestri begunca s priznanim statusom, ki je državljanka tretje države, izdati dovoljenje za prebivanje neposredno na podlagi prava Unije, če bi bila starša begunca v primeru zavrnitve dovoljenja za prebivanje polnoletni sestri begunca dejansko prisiljena odpovedati se svoji pravici do združitve družine v skladu s členom 10(3)(a) Direktive 2003/86/ES, ker ta polnoletna sestra begunca zaradi svojega zdravstvenega stanja nujno potrebuje stalno nego svojih staršev in zato ne more ostati sama v državi izvora?
1.

Ali ima nacionalni organ pri razvrščanju kozmetičnega izdelka kot zdravila glede na zdravilno učinkovino v smislu člena 1, točka 2(b), Direktive 2001/83/ES (1) z dne 6. novembra 2001, ki vključuje preverjanje vseh značilnosti izdelka, pravico, da potrebno znanstveno ugotavljanje farmakoloških lastnosti izdelka in njegovih tveganj opre na tako imenovano „strukturno analogijo“, če je bila uporabljena zdravilna učinkovina razvita na novo ter je po strukturi primerljiva z že znanimi in raziskanimi farmakološkimi zdravilnimi učinkovinami, vendar vlagatelj ni predložil nobenih izčrpnih farmakoloških, toksikoloških ali kliničnih raziskav glede učinkov in odmerjanja nove snovi, ki so potrebne le v primeru uporabe Direktive 2001/83/ES?
Tožba, vložena 21. decembra 2020 – Evropska komisija/Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

(Zadeva C-692/20)

(2021/C 53/38)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Armenia, P.-J. Loewenthal, agenta)

Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

Predlog

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da Združeno kraljestvo s tem, da ni sprejelo potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe Sodišča v zadevi C-503/17, Komisija/Združeno kraljestvo, EU:C:2018:831, ni izpolnilo svojih obveznosti iz člena 260(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členoma 127 in 131 Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo; (1)

— Združenemu kraljestvu naloži, naj Komisiji v skladu s členom 260(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije v povezavi s členoma 127 in 131 Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo plača:

— periodično denarno kazen v višini 268 878,50 EUR za vsak dan od dneva izdaje sodbe v tej zadevi in dokler Združeno kraljestvo ne izvrši sodbe v zadevi C-503/17;

— pavšalni znesek v višini 35 873,20 EUR, pomnožen s številom dni, ki pretečejo med datumom razglasitve sodbe v zadevi C-503/17 in bodisi datumom, ko Združeno kraljestvo navedeno sodbo izvrši, bodisi datumom izdaje sodbe v tej zadevi, in sicer glede na to, kateri bo prvi, pri čemer naj bo najmanjši pavšalni znesek 8.901.000 EUR; in

— Združenemu kraljestvu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Sodišče je s sodbo v zadevi C-503/17, Komisija/Združeno kraljestvo, EU:C:2018:831, razsodilo, da Združeno kraljestvo s tem, da za zasebna rekreacijska plovila ni zavrnilo uporabe označenega goriva, ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive Sveta (2) 95/60/ES z dne 27. novembra 1995 o davčnem označevanju plinskega olja in kerozina. Ker Združeno kraljestvo ni sprejelo potrebnih ukrepov za izvršitev navedene sodbe, se je Komisija odločila, da zadevo predloži Sodišču.

Komisija s tožbo predlaga, naj Sodišče v skladu s členom 260 PDEU v povezavi s členoma 127 in 131 Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo Združenemu kraljestvu naloži plačilo periodične denarne kazni v višini 268 878,50 za vsak dan zamude od datuma izdaje sodbe v tej zadevi do datuma, ko Združeno kraljestvo izvrši sodbo v zadevi C-503/17 in pavšalnega zneska v višini 35 873,20 EUR, pomnoženega s številom dni, ki pretečejo med datumom razglasitve sodbe v zadevi C-503/17 in bodisi datumom, ko Združeno kraljestvo navedeno sodbo izvrši, bodisi datumom izdaje sodbe v tej zadevi, in sicer glede na to, kateri bo prvi, pri čemer naj bo najmanjši pavšalni znesek 8 901 000 EUR.

(1) UL 2019, C 384 I, str. 1.

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 289.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Združeno kraljestvo) 29. julija 2020 – NB, AB/Secretary of State for the Home Department; Intervenor: United Nations High Commissioner for Refugees

(Zadeva C-349/20)

(2021/C 62/12)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnika: NB, AB

Nasprotna stranka: Secretary of State for the Home Department

Intervenient: United Nations High Commissioner for Refugees

Questions referred

Pri presojanju, ali je UNRWA (1) Palestincu brez državljanstva, registriranemu pri UNRWA, prenehala nuditi zaščito ali pomoč v smislu drugega stavka člena 12(1)(a) Direktive 2004/83 (2) v zvezi s pomočjo, nudeno invalidnim osebam:

1. Ali gre pri presoji le za pogled v preteklost, kjer se upoštevajo okoliščine, ki naj bi prosilca takrat prisilile, da zapusti območje delovanja UNRWA, ali pa gre za v prihodnost usmerjeno, ex nunc presojo, ali si prosilec lahko sedaj pomaga z navedeno zaščito in pomočjo?

2. Ali se je, če je odgovor na prvo vprašanje, da presoja vključuje v prihodnost usmerjeno presojo, legitimno sklicevati po analogiji na klavzulo o prenehanju iz člena 11, da je, če ima prosilec zgodovinsko gledano ustrezen razlog za odhod iz območja UNRWA, dokazno breme o neveljavnosti takega razloga na državi članici?

3. Ali je treba, da bi obstajali utemeljeni objektivni razlogi za odhod take osebe, povezani z zagotavljanjem zaščite in pomoči s strani UNRW[A], dokazati namerno povzročitev škode ali odrekanje pomoči (z dejanjem ali opustitvijo) s strani UNRWA ali države, v kateri ta organizacija deluje?

4. Ali je treba upoštevati pomoč, ki jo takim osebam zagotavljajo akterji civilne družbe, kot so na primer nevladne organizacije?

(1) Agencija Združenih narodov za pomoč in zaposlovanje palestinskih beguncev na Bližnjem vzhodu.

(2) Direktiva 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 96).
1.

Ali je treba člen 30(2)(e) Direktive 2001/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (1) razlagati tako, da se prevozniku v železniškem prometu, ki uporablja ali namerava uporabljati železniško infrastrukturo, prizna pravica do sodelovanja v postopku, ki ga vodi regulatorni organ za določitev višine uporabnin za dostop do železniške infrastrukture s strani upravljavca železniške infrastrukture?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 13. novembra 2020 – UE/ShareWood Switzerland AG in VF

(Zadeva C-595/20)

(2021/C 35/46)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: UE

Toženi stranki: ShareWood Switzerland AG, VF

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 6(4)(c) Uredbe (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (1), razlagati tako, da je treba prodajne pogodbe med podjetjem in potrošnikom, katerih predmet so drevesa tikovca in balzovca in s katerimi naj bi se pridobila lastninska pravica na drevesih z namenom, da bi se drevesa po gospodarjenju z njimi posekalo in z dobičkom prodalo, pri čemer te pogodbe za ta namen vključujejo najemno pogodbo ter pogodbo o opravljanju storitev, šteti za „pogodbe, katerih predmet je stvarna pravica na nepremičnini ali najemna pravica na nepremičnini“ v smislu te določbe?

(1) UL 2008, L 177, str. 6.
4.

Ali je neenakost, ki obstaja med italijanskimi zdravstvenimi izvajalci (vključno s Casa di Cura Città di Parma) in izvajalci iz drugih držav članic Evropske unije (Belgija, Bolgarija, Nemčija, Grčija, Francija in Španija) – glede na to, da so storitve zadnjenavedenih predmet davka na dodano vrednost in imajo zato, za razliko od italijanskih zdravstvenih izvajalcev, ustrezno pravico do odbitka in/ali povračila DDV, plačanega za dobave – [v skladu s pravom Evropske unije]?
b.

Škoda 1. Glede predlogov iz točke 40, prva, druga in tretja alinea izpodbijane sodbe: kršitev načela vzpostavitve prejšnjega stanja; kršitev obveznosti obrazložitve, ki jo ima sodišče; kršitev pogojev za dopustnost; kršitev členov 76(e) in 84(1) Poslovnika Splošnega sodišča; 2. Glede predlogov iz točke 40, četrta alinea, izpodbijane sodbe: kršitev obveznosti obrazložitve, ki jo ima sodišče; kršitev členov 76(e) in 84(1) Poslovnika Splošnega sodišča; 3. Glede nepremoženjske škode: kršitev načela vzpostavitve prejšnjega stanja; kršitev obveznosti obrazložitve, ki jo ima sodišče; kršitev členov 76(e) in 84(1) Poslovnika Splošnega sodišča; kršitev neomejene pristojnosti sodišča.
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije (člen 18 PDEU in člena 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah), načela enakosti držav članic pred pogodbama (člen 4(2) PEU), in, če je to potrebno, člena 95(1) PDEU.
1.

Ali je edini nadzorni organ države članice pri sporočanju in potrjevanju Evropski komisiji v skladu s členoma 33(2)(a) in 34 Uredbe o nadzoru (1) omejen na sporočanje podatkov v zvezi z ulovom na določenem ribolovnem območju, ki so jih zabeležili ribiči v smislu členov 14 in 15 uredbe, kadar edini nadzorni organ utemeljeno sklepa, da so zbrani podatki zelo nezanesljivi, ali pa lahko uporabi razumne, znanstveno utemeljene metode za obdelovanje in potrjevanje zabeleženih podatkov, da bi se Evropski komisiji sporočili natančnejši podatki o izlovu?
1.

Ali je združljivo s pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do spoštovanja njegovega zasebnega življenja (člen 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, UL 2016, C 202, str. 389) in do varstva njegovih osebnih podatkov (člen 8 Listine), če se pri uravnoteženju nasprotujočih si pravic in interesov iz členov 7, 8, 11 in 16 Listine, ki ga je treba na podlagi člena 17(3)(a) Uredbe 2016/679 (1) opraviti pri presoji njegovega zahtevka za odstranitev povezave s seznama zadetkov, ki ga je vložil proti upravljavcu internetnega iskalnika, kadar povezava, katere odstranitev s seznama zadetkov se zahteva, napotuje na vsebino, ki zajema trditve glede dejanskega stanja, in vrednostne sodbe, ki temeljijo na trditvah glede dejanskega stanja, za katere posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, trdi, da niso resnične, in je njena zakonitost odvisna od resničnosti trditev glede dejanskega stanja, ki jih vsebuje, kot odločilno upošteva tudi, ali bi lahko posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, razumno – na primer z začasno odredbo – dosegel pravno varstvo proti ponudniku vsebin in bi lahko s tem dosegel vsaj začasno razjasnitev vprašanja glede resničnosti vsebine, ki jo prikazuje upravljavec iskalnika?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali mora letalski potnik – kot načeloma zahteva člen 3(2) oziroma člen 2([j]) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 – tudi takrat priti ob navedenem času oziroma najpozneje 45 minut pred objavljenim časom odhoda prvotno rezerviranega leta zaradi prijave na let oziroma vkrcanja na letalo, da bi se uporabila Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 oziroma da bi se utemeljila zavrnitev vkrcanja, za katero je treba plačati odškodnino, čeprav to zaradi sprejetja zgodnejšega nadomestnega leta, na katerega je bil premeščen, dejansko ni bilo več mogoče?
1.

a. Ali je treba pojem „kraj, kjer je prišlo ali lahko pride do škodnega dogodka“ iz člena 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (prenovitev) (v nadaljevanju: Uredba Bruselj Ia) razlagati tako, da je „kraj dogodka, ki je povzročil škodo“ (Handlungsort) kraj sedeža družbe, ki ni poplačala terjatev svojih upnikov, če je ta neizterljivost posledica kršitve dolžnosti skrbnega ravnanja s strani družbe babice te družbe v odnosu do teh upnikov? b. Ali je treba pojem „kraj, kjer je prišlo ali lahko pride do škodnega dogodka“ iz člena 7, točka 2, Uredbe Bruselj Ia razlagati tako, da je „kraj nastanka škode“ (Erfolgsort) kraj sedeža družbe, ki ni poplačala terjatev svojih upnikov, če je neizterljivost posledica kršitve dolžnosti skrbnega ravnanja s strani družbe babice te družbe v odnosu do teh upnikov? c. Ali se za utemeljitev pristojnosti sodišča po kraju sedeža družbe, ki ni zagotovila poplačila, zahtevajo dodatne okoliščine, in če je tako, katere so te okoliščine? d. Ali okoliščina, da je nizozemski stečajni upravitelj družbe, ki ni poplačala terjatev svojih upnikov, v okviru svoje zakonske naloge unovčenja premoženja v korist (vendar ne v imenu) vseh upnikov vložil tožbo za povračilo škode zaradi škodnega dejanja, vpliva na določitev pristojnega sodišča na podlagi člena 7, točka 2, Uredbe Bruselj Ia? Posledica take tožbe je, da ni treba preučiti individualnega položaja posameznih upnikov, in da tretja oseba, od katere se uveljavlja plačilo, proti stečajnemu upravitelju ne more uveljaviti vseh sredstev obrambe, ki bi jih morda imela na razpolago proti nekaterim posameznim upnikom. e. Ali okoliščina, da ima del upnikov, v korist katerih je stečajni upravitelj vložil tožbo, stalno prebivališče zunaj ozemlja Evropske unije, vpliva na določitev pristojnega sodišča na podlagi člena 7, točka 2, Uredbe Bruselj Ia?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 14. avgusta 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

(Zadeva C-388/20)

(2020/C 433/21)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in vlagatelj revizije: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

Vprašanji za predhodno odločanje:

1. Ali je treba člen 31(3), drugi pododstavek, Uredbe o informacijah o živilih (1) (UIŽ) razlagati tako, da ta ureditev velja samo za živila, pri katerih je potrebna priprava in so določena navodila za pripravo?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali je z besedno zvezo „na 100 g“ v členu 33(2), drugi pododstavek, UIŽ mišljenih samo 100 gramov proizvoda, ki se prodaja, ali – vsaj tudi – 100 gramov živila po pripravi?

(1) Uredba (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, spremembah uredb (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Komisije 87/250/EGS, Direktive Sveta 90/496/EGS, Direktive Komisije 1999/10/ES, Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Komisije 2002/67/ES in 2008/5/ES in Uredbe Komisije (ES) št. 608/2004 (UL z dne 22. novembra 2011, L 304, str. 18).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos (Portugalska) 10. septembra 2020 – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

(Zadeva C-426/20)

(2020/C 423/41)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: GD, ES

Tožena stranka: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 3(1)(f) in 5(1) Direktive 2008/104/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o delu prek agencij za zagotavljanje začasnega dela nasprotujeta pravilu, kot je to iz člena 185(6) zakonika o delovnih razmerjih (potrjenega z zakonom št. 7/2009 z dne 12. februarja), v skladu s katerim ima delavec, zaposlen pri agenciji za zagotavljanje začasnega dela, vedno pravico le do dopusta in regresa, ki sta sorazmerna z obdobjem opravljanja dela za podjetje uporabnika, tudi če ta delavec začne delo opravljati v nekem koledarskem letu in ga preneha opravljati dve koledarski leti ali več po tem, medtem ko se za delavca, ki pogodbo o zaposlitvi sklene neposredno s podjetjem uporabnikom in ki opravlja enake naloge v enakem obdobju, uporablja splošna ureditev dopusta, ki mu zagotavlja daljše obdobje dopusta in več pripadajočega regresa, ker ta dopust in regres nista sorazmerna z obdobjem opravljanja dela?

(1) UL 2008, L 327, str. 9.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Poljska) 6. avgusta 2020 – A.M./Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa

(Zadeva C-373/20)

(2020/C 423/26)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: A.M.

Tožena stranka: Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je pravilno, da nacionalni organi opredelitev „trajnih pašnikov“ iz člena 2(c) Uredbe Komisije (ES) št. 1120/2009 z dne 29. oktobra 2009 o podrobnih pravilih za izvajanje sheme enotnega plačila iz naslova III Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (1) razumejo tako, da sta posledici naravnih periodičnih zalitij ali preplavitev travnikov in pašnikov na območju posebnega varstva narave (območje Natura 2000, Iński Park Krajobrazowy (Inski krajinski park)) vključenost teh zemljišč v tako imenovano „kolobarjenje“ in prekinitev petletnega (ali daljšega) obdobja, v katerem ne smejo biti vključena v „kolobarjenje“, kar posledično pomeni tudi podlago za odvzem ali omejitev kmetijsko-okoljskih plačil kmetu in ima tudi nadaljnje finančne posledice, povezane s prekinitvijo kontinuitete petletnega obdobja izvajanja kmetijsko-okoljskega programa?

(1) UL 2009, L 316, str. 1.
1.

Ali je treba člen 4(1) Direktive Sveta 79/7/EGS z dne 19. decembra 1978 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti (1), ki se nanaša na enako obravnavanje in ki prepoveduje vsakršno diskriminacijo na podlagi spola, bodisi posredno ali neposredno, pri obveznosti plačevanja prispevkov za socialno varnost, in člen 5(b) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (2), ki vsebuje identično prepoved posredne ali neposredne diskriminacije na podlagi spola na področju uporabe sistemov socialne varnosti in pogojev dostopa do njih ter glede obveznosti v zvezi s prispevki in izračunavanjem prispevkov, razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu predpisu, kot je člen 251(d) LGSS [Ley General de la Seguridad Social (splošni zakon o socialni varnosti)]: „(d) varstvo v okviru posebnega sistema za delavce v gospodinjstvu ne vključuje varstva za primer brezposelnosti.“?