ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

razglasi ničnost sklepa Komisije z dne 9. junija 2021 o zavrnitvi prošnje tožeče stranke, da se ji z izdelavo kopij omogoči vpogled v dokumente Komisije, in sicer v vse zapisnike, povzetke, zaznamke, zapiske, gradivo za zasedanja, pogajanja, sklepe, predloge, zapise, korespondenco prek elektronske pošte, pisemsko korespondenco, telefonske protokole – zlasti v zvezi z Advance Purchase Agreements – in v konkretne pogodbe tako imenovanega „Steering Committee“ in „Joint Negotiations Team“ s farmacevtskimi podjetji o dobavi cepiv proti COVID-19 za boj proti epidemiji koronavirusa. Kot Advance Purchase Agreements se šteje vsaka pogodba za nakup, dobavo, zagotovitev, rezervacijo ali razvoj cepiv proti COVID-19 za države članice Unije s strani Komisije,
1.

Prvi tožbeni razlog: področje uporabe metodologije deljenja stroškov pri ponovnem dispečiranju in kompenzacijskih poslih, potrjene z izpodbijano odločbo, je nezakonito. Z metodologijo deljenja stroškov pri ponovnem dispečiranju in kompenzacijskih poslih, kakor je bila potrjena z izpodbijano odločbo, je načelo odgovornosti povzročitelja nezakonito razširjeno na deljenje stroškov za popravne ukrepe, ki se izvajajo na praktično vseh elementih prenosnega omrežja območja določanja zmogljivosti Core, čeprav je zakonsko določeno, da gre za izjemo od splošne obveznosti lastnikov omrežja, da vzdržujejo in širijo omrežje v skladu s potrebami trga (načelo lastnika-plačnika).
—

razglasi za nično odločbo o zavrnitvi brez datuma, ki jo je tožeča stranka prejela 23. aprila 2021 in s katero je tožena stranka zavrnila prošnjo za udeležbo (v nadaljevanju „predlog“) tožeče stranke kot partnerja, zadolženega za izvedbo dejavnosti programa EUROPE DIRECT v Grčiji, v skladu z razpisom tožene stranke za zbiranje predlogov ED-GREECE-2020/SELECTION OF PARTNERS TO CARRY OUT EUROPE DIRECT ACTIVITIES (2021-2025) IN GREECE; in
3.

Tretji tožbeni razlog: Komisija je kršila pravico do obrambe, s tem ko (i) elementi obtožbe zoper tožeči stranki v sklepu v osnovi niso ustrezali bistvenim elementom obtožbe, navedenim zoper tožeči stranki v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah; (ii) Komisija ni pojasnila, zakaj je menila, da so stiki, ki so zgolj posredno navedeni v Prilogi 1 k obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in v Prilogi 1 k sklepu, nezakoniti, in (iii) tožečima strankama ni bila dana možnost, da odgovorita na nove elemente, navedene v sklepu – ki niso bili navedeni v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah – glede nekaterih sporočil.
—

Uniji, ki jo zastopa Komisija, v skladu s členom 266, prvi odstavek, PDEU naloži plačilo odškodnine za škodo, ki je nastala družbi Cargolux, ker Komisija ni plačala zamudnih obresti in obrestnih obresti, dolgovanih na podlagi sodbe z dne 16. decembra 2015, Cargolux Airlines International SA/Komisija (zadeva T-39/11), in posledično v skladu s členom 266, drugi odstavek, PDEU, členom 268 PDEU in členom 340, drugi odstavek, PDEU te zneske: (a) dolgovane zamudne obresti, to je obresti na znesek 39 900 000 EUR po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) uporablja v svojih operacijah glavnega refinanciranja na dan 1. novembra 2010 (in sicer 1 %), povečani za 3,5 odstotne točke, za obdobje med 15. februarjem 2011 in 5. februarjem 2016, kar znese 8 075 972,03 EUR, oziroma po obrestni meri, za katero Splošno sodišče meni, da je primerna; in (b) dolgovane obrestne obresti, to je obresti na znesek dolgovanih zamudnih obresti iz točke (a) za obdobje od 5. februarja 2016 do datuma, ko bo Komisija dejansko opravila plačilo zneska, ki se zahteva v točki (a) (oziroma, če bi Splošno sodišče zavrnilo zahtevek družbe Cargolux, ki se nanaša na tek dolgovanih obrestnih obresti od 5. februarja 2016, vsaj za obdobje od datuma vložitve te tožbe do datuma, ko bo Komisija dejansko plačala znesek, ki se zahteva pod točko (a)), po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka (ECB) uporablja v svojih operacijah glavnega refinanciranja na dan 1. novembra 2010 (in sicer 1 %), povečani za 3,5 odstotne točke, (oziroma po obrestni meri, za katero Splošno sodišče meni, da je primerna);
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (6), Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2015/81 (7) in PDEU, ker so bili od tožeče stranke zahtevani prispevki v sklad. — Tožena stranka naj bi tožeči stranki neupravičeno naložila obveznost prispevanja v sklad, ker Uredba (EU) št. 806/2014 in Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (8) ne določata obveznosti prispevanja za institucije, ki so v postopku reševanja. — Zakonodajalec naj obveznosti plačila prispevka ne bi smel opreti na člen 114 PDEU, saj ni povezave z notranjim trgom. Na ravni Unije harmonizirana pravila za plačilo prispevka niti ne olajšujejo izvrševanja temeljnih pravic niti ne odpravljajo občutnega izkrivljanja konkurence v povezavi z institucijami, ki se umaknejo s trga. — Tožena stranka naj bi s tem, da je tožeči stranki naložila dolžnost plačila prispevkov, ravnala nepravilno, ker naj ta institucija ne bi bila izpostavljena tveganju, reševanje na podlagi Uredbe (EU) št. 806/2014 pa naj bi bilo izključeno in institucija naj tudi ne bi imela nobenega pomena za stabilnost finančnega sistema. — Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 (9) naj bi kršila člen 114 PDEU in člen 103(7) Direktive 2014/59/EU, ki je bistvena določba za izračun prispevka (člen 290(1), drugi stavek, PDEU).
—

v skladu s členom 69(c) oziroma (d) Poslovnika Splošnega sodišča postopek prekine do pravnomočne odločitve v (povezanih) zadevah C-584/20 P (1) in C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) in C-664/20 P (4), saj se v teh pritožbenih postopkih, ki potekajo že dolgo, v veliki meri postavljajo enaka pravna vprašanja;
—

v skladu s členoma 268 in 340 PDEU Evropski uniji (ki jo zastopa Evropska komisija) naloži plačilo: — finančnega nadomestila, ki ustreza zamudnim obrestim od zneska 57 120 000 EUR po obrestni meri ECB za njene operacije refinanciranja na 1. novembra 2010 (to je 1,0 odstotne točke), povišani za 3,5 odstotne točke, za obdobje med 10. februarjem 2011 in 4. februarjem 2016, kar pomeni znesek 14 211 026,51 EUR, ali, če temu ne ugodi, po obrestni meri, za katero Splošno sodišče meni, da je primerna; ter — obrestnih obresti od zneska zamudnih obresti za obdobje med 5. februarjem 2016 (ali, če temu ne ugodi, dneva, za katerega Splošno sodišče meni, da je primeren) in dnevom, ko bo Evropska komisija dejansko plačala vtoževani znesek iz prejšnje podalinee po obrestni meri ECB za njene operacije refinanciranja, povišani za 3,5 odstotne točke, ali, če temu ne ugodi, po obrestni meri, za katero Splošno sodišče meni, da je primerna;
C 297/53

Tožba, vložena 10. junija 2021 – Puma/EUIPO – V. Fraas (FRAAS)

(Zadeva T-329/21)

(2021/C 297/65)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Puma SE (Herzogenaurach, Nemčija) (zastopnik: M. Schunke, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: V. Fraas GmbH (Helmbrechts/Wüstenselbitz, Nemčija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije FRAAS – Znamka Evropske unije št. 5 769 351

Postopek pred EUIPO: postopek za izbris

Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 24. marca 2021 v zadevi R 2714/2019-5

Tožbeni predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi in odredi, da se izpodbijana znamka izbriše tudi za naslednje proizvode:

Razred 18: ročne torbe.

Razred 25: oblačila, pokrivala, šali, pledi (šali, rute), razen proizvodov iz krzna in umetnega krzna; rokavice, čepice, kape (pokrivala), tekstilni dodatki za oblačenje in pokrivanje glave (v delu, v katerem so vsebovani v razredu 25);

— EUIPO naloži plačilo stroškov postopka, vključno s pritožbenim postopkom.

Navajani tožbeni razlog
4.

Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je s tem, da je ugotovila, da so potrebni „posebni pogoji“ za označevanje barv in mavcev, ki so tretirani s karbendazimom ali ga vsebujejo in so namenjeni za uporabo na prostem, da se uporabnike opozori na prepoved uporabe na prostem, očitno napačno uporabila pravo in ugotovila napačno dejansko stanje.
C 278/57

Tožba, vložena 19. maja 2021 – The Topps Company/EUIPO – Trebor Robert Bilkiewicz (Oblika stekleničke za dojenčke)

(Zadeva T-273/21)

(2021/C 278/78)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: The Topps Company, Inc. (Wilmington, Delaware, Združene države) (zastopnika: D. Wieddekind in D. Wiemann, odvetnika)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Trebor Robert Bilkiewicz (Gdansk, Poljska)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: tožeča stranka

Zadevna sporna znamka: tridimenzionalna znamke Evropske unije (Oblika stekleničke za dojenčke) – znamka Evropske Unije št. 1400 407

Postopek pred EUIPO: postopek za ugotovitev ničnosti

Izpodbijana odločba: Odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 10. marca 2021 v zadevi R 1326/2020-2

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajana tožbena razloga

— Kršitev člena 58(1)(a) Uredbe (EU) št. 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
1.

Prvi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila posebne določbe PDEU in splošna načela prava unije, na katerih temelji liberalizacija zračnega prometa v Uniji od konca osemdesetih let (to je prepoved diskriminacije, svoboda opravljanja storitev, ki velja za zračni promet na podlagi Uredbe 1008/2008, (2) in svoboda ustanavljanja).
3.

Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila specifične določbe PDEU in splošna načela evropskega prava, ki so prispevali k liberalizaciji zračnega prevoza v EU od poznih osemdesetih let (to so prepoved diskriminacije, prosto opravljanje storitev – za zračni prevoz določeni z Uredbo št. 1008/2008 (2) – in svoboda ustanavljanja).
Tožba, vložena 3. maja 2021 – FZ in drugi/Komisija

(Zadeva T-236/21)

(2021/C 242/76)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: FZ in 15 drugih tožečih strank (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi ničnost odločbe Komisije, ki se nanaša na določitev plačilnega lista tožečih strank za mesec julij 2020, v delu, v katerem je prvič uporabila korekcijske količnike za njihove plače, določene z retroaktivnim učinkom od 1. oktobra 2019 in 1. januarja 2020;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke se v utemeljitev njihove tožbe sklicujejo na kršitev členov 64 in 65 Kadrovskih predpisov, kršitev načela enakega obravnavanja v smislu enakovredne kupne moči, na očitno napako pri presoji ter kršitev načela pravne varnosti in dolžnosti skrbnega ravnanja.

EUROSTAT mora za določitev korekcijskega količnika, ki se uporabi za plače tožečih strank zunaj Unije, pridobiti specifične podatke za kraj njihove zaposlitve, v skladu s pravili za izvajanje členov 64 in 65 Kadrovskih predpisov, ki so določeni v Prilogi XI. Zbiranje podatkov, ki se upoštevajo za določitev korekcijskega količnika, se opravi v okviru mednarodnega sporazuma o sodelovanju med EUROSTAT, OECD in OZN.

Količniki, določeni na podlagi teh podatkov, so se od januarja 2018 do januarja 2019 zmanjšali iz 239,7 na 94,0, medtem ko so se za isto obdobje količniki, ki se uporabijo za plače zaposlenih pri OZN, povečali ob upoštevanju inflacije.

Kongoški frank (CDF) je leta 2017 v razmerju do dolarja (USD) in eura močno devalviral, ob visoki inflaciji, ki se je v skladu z analizami MDS odražala v občutnem povečanju cen v USD. Poleg tega statistični podatki – tako podatki Kongoške centralne banke kot podatki OZN in MDS – kažejo vzporedni razvoj USD in CDF v primerjavi z eurom.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravic tožeče stranke do obrambe in do učinkovitega sodnega varstva. Tožeča stranka najprej meni, da so bile v fazi sprejetja odločitve v opravljenih postopkih kršene temeljne pravice zaradi neravnotežja med upoštevanimi razlogi in spoštovanjem pravic posameznikov. Tožeča stranka nato navaja, da so bile v fazi uvrstitve na seznam njene pravice kršene zaradi nezadostnih postopkov, ker ji ni bilo omogočeno učinkovito pravno sredstvo. Tožeča stranka nazadnje trdi, da v fazi izvršitve v postopku z odstopanji ni bila spoštovana pravica do učinkovitega pravnega sredstva.
Tožba, vložena 29. marca 2021 – JS/ENVP

(Zadeva T-200/21)

(2021/C 217/77)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: JS (zastopnika: L. Levi in A. Champetier, odvetnika)

Tožena stranka: Evropski nadzornik za varstvo podatkov

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi ničnost odločbe ENVP z dne 18. januarja 2021 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke;

— po potrebi razglasi tudi ničnost odločbe ENVP z dne 9. marca 2021 o zavrnitvi zahteve za ponovni pregled te prvotne odločbe;

— naloži plačilo odškodnine za nastalo škodo;

— naloži plačilo stroškov toženi stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam razlog, ki se nanaša na kršitve člena 4(1) ter členov 5, 19, 20 in 23 Uredbe št. 2018/1725 (1), načel potrebnosti in sorazmernosti ter členov 8 in 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

(1) Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018 L 295, str. 39).
2)

Drugi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker je bil Režim III proste cone Madeira (ZFM) izvršen v skladu s sklepoma Komisije iz leta 2007 in leta 2013 ter v skladu s členoma 107 PDEU in 108 PDEU. Tožeča stranka trdi, da zahteve po tem, da dobiček izhaja iz dejavnosti, ki se dejansko in materialno opravljajo v avtonomni regiji Madeira, ni mogoče razlagati tako, da se, prvič, upoštevajo samo dodatni stroški podjetij, registriranih v prosti coni Madeira, ki so povezani z oddaljenostjo, drugič, da se finančne spodbude lahko uporabijo le za tisti del njihovega dobička, ki izvira iz transakcij, pri katerih neposredno nastanejo tej dodatni stroški, in tretjič, da so iz tega izključene dejavnosti, ki jih podjetja, ki so dejavna na mednarodni ravni in ki imajo licenco v prosti coni Madeira (ZFM), opravljajo zunaj Madeire.
—

ugotovi, da bi morale biti tožeče stranke zaposlene kot začasni uslužbenci katere od prvih treh toženih strank, in da so prve tri tožene stranke tožeče stranke obravnavale nezakonito in diskriminatorno, in to brez objektivne utemeljitve, v zvezi z njihovimi dohodki, pokojninskimi pravicami in s tem povezanimi ugodnostmi ter v zvezi z jamstvom poznejše zaposlitve;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 37 Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 229), ker se z izpodbijanim sklepom dovoljuje dajanje zdravila Librela® v promet na evropski trg, čeprav naj varnost in učinkovitost tega zdravila glede na to besedilo ne bi bili pravilno in zadostno dokazani.
3.

Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila nekatere določbe PDEU in splošna načela prava EU v zvezi s prepovedjo diskriminacije, svobodo opravljanja storitev in svobodo ustanavljanja, na katerih od konca osemdesetih let prejšnjega stoletja temelji liberalizacija letalskega prevoza v EU (2).
1.

Prvi tožbeni razlog: nezakonitost zavrnitve prijave tožeče stranke kot nacionalnega diplomata in ugovor nezakonitosti razpisov delovnih mest, na katera se tožba nanaša, in sicer delovnega mesta direktorja službe za severnoafriško in bližnjevzhodno regijo (razpis delovnega mesta 2020/48) in delovnega mesta vodje delegacije v Kanadi (delovno mesto 2020/134).
—

Kršitev člena 95(1) in (2) ter člena 97(1)(c) in (f) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
—

Parlamentu naloži povrnitev premoženjske škode v višini 25 % njihovih osebnih prejemkov in plačilo kompenzacijskih in zamudnih obresti, ki so v tem času zapadle;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 23 Direktive o kakovosti zraka in Priloge III, Del C, te direktive, kršitev člena 267 PDEU, kršitev členov 1 in 9 Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (v nadaljevanju: Aarhuška konvencija), kršitev člena 10 Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije ter kršitev členov 1 in 2 Uredbe (ES) št. 401/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o Evropski agenciji za okolje in Evropskem okoljskem informacijskem in opazovalnem omrežju s tem, da EEA Sodišču ni hotela predložiti potrebnih vprašanj glede pravilne razlage Direktive o kakovosti zraka. — Tožeča stranka trdi, da je bila EEA na podlagi navedenih določb zavezana Sodišču predložiti vprašanja. Pristop EEA in s tem izpodbijani sklep kršita člena 1 in 9 Aarhuške konvencije. Na podlagi člena 1 te konvencije mora biti dostop do sodišča zagotovljen na ravni Skupnosti. — Tožeča stranka trdi, da je cilj EEA prav na evropski ravni zagotoviti objektivne, zanesljive in primerljive informacije, na podlagi katerih se nato lahko sprejmejo potrebni ukrepi za varstvo okolja. To tudi pomeni, da bi morala EEA imeti možnost dati pravilna in pravno zavezujoča priporočila glede predpisa o največji oddaljenosti od cestnega robnika, kot je urejen v Prilogi III, Del C, peta alinea, Direktive o kakovosti zraka, kar v obravnavanem primeru ni mogoče, ne da bi se Sodišču postavila potrebna vprašanja.
—

potrdi odločbo oddelka za ugovore in razglasi, da je znamko COLLINI mogoče registrirati kot znamko Evropske unije za vse proizvode iz razredov 18 in 25, kakor so navedeni v zahtevi za registracijo št. 15 841 091;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev, prvič, člena 5.1.b Guidelines, ki se uporabljajo za Komisijo in jih je prenesel Evropski inštitut za inovacije in tehnologijo (EIT), in, drugič, pridobljenih pravic tožeče stranke. Tožeča stranka nato navaja kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja uprave. Tožeča stranka prav tako graja samovoljno razlago pojma „omejitev potovanj“, neobstoj predvidljivosti in pravne varnosti, kršitev nacionalnih razlag enakih zdravstvenih ukrepov, ki so bili uvedeni v vsaki od držav članic. Tožeča stranka nazadnje navaja kršitev pravice do zasebnega in družinskega življenja, neupoštevanje njenega položaja, ne da bi bil pri tem podan kakršen koli dejanski in upravičen interes službe, in nesorazmerno poseganje v njene interese.
1.

Prvi tožbeni razlog: tožene stranke so ob upoštevanju njihovega ravnanja glede priprave in sprejetja prepovedi iz člena 5 ravnale nezakonito in so kršile nepogodbene obveznosti, ki jih imajo v razmerju do tožečih strank, zaradi česar je treba povrniti škodo na podlagi člena 340 PDEU in/ali člena 41 Listine. Tožeči stranki trdita, da so bile s sprejetjem prepovedi iz člena 5 storjene postopkovne napake, da je bilo nezakonito kršeno načelo sorazmernosti in/ali da je to sprejetje temeljilo na očitnih napakah pri presoji.
—

ugotovi in razglasi, da sta OLAF s poročilom z dne 9. julija 2018 in Komisija s sklepom o ratifikaciji in potrditvi navedenega poročila v okviru začetega postopka izterjave kršila pravni red Unije, in zato navedeno poročilo in postopek, ki ga je začela Komisija, razglasi za nična;
Tožba, vložena 18. decembra 2020 – UPL Europe in Indofil Industries (Netherlands)/Komisija

(Zadeva T-742/20)

(2021/C 53/68)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeči stranki: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Združeno kraljestvo) in Indofil Industries (Netherlands) BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastopnika: C. Mereu in P. Sellar, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— ugotovi, da je tožba dopustna in utemeljena;

— razglasi ničnost Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2020/2087 z dne 14. decembra 2020 o neobnovitvi odobritve aktivne snovi mankozeb v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet ter o spremembi Priloge k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (1)(izpodbijani akt); in

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka zaradi neupoštevanja postopka iz členov od 11 do 14 Uredbe št. 844/2012. (2)

2. Drugi tožbeni razlog: v postopku presoje je bila poleg tega kršena pravica tožečih strank do obrambe.

3. Tretji tožbeni razlog: v postopku presoje je bilo kršeno načelo dobrega upravljanja in tožena stranka v postopku ni ravnala nepristransko.

4. Četrti tožbeni razlog: v postopku presoje je bila storjena očitna napaka pri presoji, ker je tožena stranka upoštevala nepomembna dejstva, in sicer predlagano razvrstitev metabolita ETU snovi in njegovih intrinzičnih lastnosti kot reprotiksične snovi kategorije 1B.

5. Peti tožbeni razlog: v postopku presoje je bilo kršeno načelo legitimnih pričakovanj.

(1) UL 2020, L 423, str. 50.

(2) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 844/2012 z dne 18. septembra 2012 o opredelitvi določb, potrebnih za izvedbo postopka podaljšanja odobritve aktivnih snovi, kot je določeno z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL 2012, L 252, str. 26).
10.

Deseti tožbeni razlog: ugotovitve v izpodbijani odločbi glede tožeče stranke so po svojem bistvu napačne, ker sta Komisija sistema za zgodnje odkrivanje in izključitev in organ za imenovanja pri GD za sosedstvo in širitvena pogajanja kršila temeljne pravice tožeče stranke ter zlasti načelo dobrega upravljanja in dolžnost skrbnega ravnanja, poleg tega pa izpodbijana odločba ni ustrezno obrazložena.
Drugi tožbeni razlog: pomanjkanje obrazložitve, kršitev pravice do dobrega upravljanja in očitna napaka pri presoji. Natančneje, ta tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 296 PDEU, kršitev člena 41 Listine, kršitev zgoraj navedene Uredbe (EU) 2017/1939, zlasti člena 14(3) ter člena 16(1), (2) in (3) te uredbe, kršitev člena 1 zgoraj navedenega Izvedbenega sklepa (EU) 2018/1696 in na kršitev pravil o delovanju izbirne komisije, določene v navedenem izvedbenem sklepu, zlasti členov VI.2 in VII.2, na kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja, na bistveno kršitev postopka ter na očitno napako pri presoji.

Tožeča stranka v zvezi s tem izpodbijanem aktu očita, da je v njem odločeno, da bo na funkcijo evropskega tožilca, kar zadeva Belgijo, imenovan kandidat, ki ga je ta določila, s čimer mu je bila dana prednost v primerjavi z drugimi kandidati, zlasti v primerjavi s tožečo stranko, in sicer na podlagi analize izkušenj imenovanega kandidata na področju finančne kriminalitete in mednarodnega pravosodnega sodelovanja, ter ugotovljeno, da so kvalifikacije in poklicne izkušnje tega kandidata ustreznejše za mesto evropskega tožilca.
3.

Tretji tožbeni razlog: z zavezami strankam ni izrecno in jasno prepovedano izbrati neprimerne lokacije, da bi se izognile obveznosti zagotoviti dostop novim udeležencem na trgu, in z zavezami ni določeno varstvo pred strankami, ki pri izbiri, do katerih lokacij se zagotovi dostop, delujejo pristransko.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila člen 107(3)(b) PDEU, nepopolno uporabila Začasni okvir in storila očitno napako pri presoji, ker je štela, da je pomoč potrebna za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu Finske, ker je kršila svojo obveznost, da koristi pomoči uravnoteži z negativnimi učinki na pogoje poslovanja in ohranjanje neizkrivljene konkurence (to je tako imenovano „tehtanje“), in ker je ugotovila, da družba Finnair nima znatne tržne moči.