8

V uvodnih izjavah 8, 9, 10, 11, 14, 15, 44 in 45 Uredbe št. 4/2009 je navedeno: „(8) [Evropska] [s]kupnost in njene države članice so v okviru Haaške konference o mednarodnem zasebnem pravu sodelovale pri pogajanjih, ki so se končala 23. novembra 2007 s sprejetjem […] [Haaškega protokola]. V okviru te uredbe bi bilo zato treba upoštevati [ta] [instrument]. (9) Preživninski upravičenec bi moral imeti možnost, da v državi članici zlahka pridobi sodno odločbo, ki bo neposredno izvršljiva v drugi državi članici brez nadaljnjih formalnosti. (10) Za dosego tega cilja bi bilo smotrno oblikovati instrument Skupnosti na področju preživninskih obveznosti, v katerem bi bile združene določbe o sporih o pristojnosti, koliziji zakonov, priznavanju in izvršljivosti, izvrševanju, pravni pomoči in sodelovanju med osrednjimi organi. (11) Področje uporabe te uredbe bi moralo zajeti vse preživninske obveznosti, ki izhajajo iz družinskega razmerja, starševstva, zakonske zveze ali svaštva, da bi zagotovili enako obravnavo vseh preživninskih upravičencev. Za namene te uredbe bi bilo treba ‚preživninsko obveznost‘ razlagati kot avtonomen pojem. […] (14) V tej uredbi bi bilo treba določiti, da so v pojem ‚upravičenec‘ zajete tudi javne institucije, ki imajo za namene priznanja in izvrševanja sodnih odločb v preživninskih zadevah pravico nastopati v imenu oseb, upravičenih do preživnine, ali zahtevati povračilo nadomestila, ki je bilo upravičencu izplačano namesto preživnine. Če javna institucija nastopa v tej vlogi, bi morala imeti pravico do enakih storitev in enake pravne pomoči kot upravičenec. (15) Zaradi varovanja interesov preživninskih upravičencev in spodbujanja ustreznega sodnega varstva v Evropski uniji bi bilo treba pravila o pristojnosti, kot izhajajo iz Uredbe [Sveta] (ES) št. 44/2001 [z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42)], prilagoditi. Dejstvo, da je običajno prebivališče tožene stranke v tretji državi, ne bi smelo več biti razlog, da se pravila Skupnosti o pristojnosti ne uporabijo, in prav tako ne bi bilo več treba predvideti napotitve na nacionalna pravila o pristojnosti. Zato pa bi bilo treba v tej uredbi opredeliti, v kakšnem primeru lahko sodišče neke države članice uveljavi pomožno pristojnost. […] (44) S to uredbo bi bilo treba spremeniti Uredbo [št. 44/2001], in sicer z nadomestitvijo tistih določb v njej, ki se uporabljajo za preživninske zadeve. Države članice bi morale ob upoštevanju prehodnih določb iz te uredbe v preživninskih zadevah od začetka uporabe te uredbe namesto določb Uredbe [št. 44/2001] uporabljati določbe o priznavanju, izvršljivosti in izvrševanju odločb in o pravni pomoči iz te uredbe. (45) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev te uredbe, in sicer vzpostavitve vrste ukrepov, ki bodo omogočili zagotovitev učinkovite izterjave preživninskih zahtevkov v čezmejnih primerih in s tem olajšanje prostega gibanja oseb znotraj Evropske unije, in jih torej zaradi obsega in učinkov te uredbe laže doseže Skupnost, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kakor je navedeno v členu 5 Pogodbe. […]“