*
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
*
ECLI:EU:C:2013 :331 1SODBA SODIŠČA (veliki senat)
z dne 28. maja 2013  
Jezik postopka: angleščina.„Pritožba — Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) — Omejevalni ukrepi proti nekaterim 
osebam in subjektom, povezanim z Osamo bin Ladnom, mrežo Al Kaida i n talibani — Uredba (ES) 
št. 881/2002 — Ničnostna tožba — Izbris zadevne osebe s seznama zadevnih oseb in subjektov — 
Pravni interes“
V zadevi C-239/12 P,
zaradi p ritožbe na podlagi člena 56 S tatuta Sodišča Evropske u nije, vložene 13. maja 2012 ,
Abdulbasit Abdulrahim, stanujoč v Londonu (Združeno kra ljestvo), ki g a zastopata P. Moser, QC, in 
E. Grieves, barrister, ki j u je pooblastil H. Miller, solicitor,
pritožnik,
drugi stranki v postopku sta
Svet E v r opske u nije, ki g a zastopata E. Finnegan in G. Étienne, agenta,
E v ropska komisija, ki j o zastopata E. Paasivirta in G. Valero Jordana, agenta, z naslovom za vročanje 
v Luxembourgu,
toženi stranki v postopku n a prvi stopnji,
SODIŠČE (veliki senat),
v sestavi V. Skouris, predsednik, K. Lenaerts, podpredsednik, M . Ilešič, L. Bay Larsen, T. von Danwitz, 
A. Rosas (poročevalec), G. Arestis, J. Malenovský in E. Jarašiūnas, predsedniki senatov, E. Juhász, 
A. Borg Barthet, sodnika, C. Toader, sodnica, C. G. Fernlund, J. L. da Cruz Vilaça in C. Vajda, sodniki,
generalni pravobranilec: Y. Bot,
sodna tajnica: L. Hewlett, gl avna administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 11. decembra 2012 ,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 22. januarja 2013
izreka n aslednjo
2 ECLI:EU:C:2013 :331ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
Sodbo
1 A. Abdulrahim s pritožbo predlaga ra zveljavitev s klepa Splošnega sodišča Evropske u nije z dne 
28. februarja 2012 v zadevi Abdulrahim proti Svetu in Komisiji (T-127/09, v nadaljevanju: izpodbijani 
sklep), s katerim je Splošno s odišče me d dr ugim o dločilo, da s e ustavi postopek v zvezi z ničnostno 
tožbo, ki j o je A. Abdulrahim v ložil zoper Uredbo Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 
o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo 
Al Kaida i n talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega 
blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi p oletov in podaljšanju zamrznitve s redstev in 
drugih finančnih virov talibanov iz A fganistana (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 18, 
zvezek 1, str. 294), ka kor je bila spremenjena z Uredbo K omisije (ES) št. 1330 /2008 z dne 
22. decembra 2008 ( UL L 345, str. 60), ali zoper Uredbo št. 1330 /2008 .
Pravni okvir in de jansko stanje
2 Ime A . Abdulrahima je bilo 21. oktobra 2008 d odano n a seznam, ki g a je izdelal sankcijski odbor, 
ustanovljen z Resolucijo Varnostnega sveta Združenih narodov 1267 (1999 ) z dne 15. oktobra 1999 
o razmerah v Afganistanu (v nadaljevanju: seznam sankcijskega odbora).
3 Z U redbo št. 1330 /2008 j e bilo ime A . Abdulrahima uvrščeno n a seznam o seb in subjektov, katerih 
sredstva in dr ugi gospodarski v iri m orajo biti v skladu z Uredbo št. 881/2002 z amrznjeni (v 
nadaljevanju: sporni seznam).
4 V točki 1 Priloge k Uredbi št. 1330 /2008 j e bila navedena uvrstitev obrazložena tako:
„[…] Drugi podatki: (a) […]; (b) udeležen pri zbiranju sredstev v imenu libijske islamske b orbene 
skupine (Libyan Is lamic Fighting Group – LIFG); (c) imenovan je bil na visoke p oložaje v LIFG 
v Združenem kra ljestvu; (d) povezan z direktorji SA NABEL Relief Agency, ki s e imenujejo Ghuma 
Abd’rabbah, T aher Nasuf in Abdulbaqi Mohamme d Kh aled, ter s člani LIFG v Združenem kra ljestvu, 
vključno z Ismailom K amoko, vodilnim članom L IFG v Združenem kra ljestvu, ki j e bil junija 2007 
v Združenem kra ljestvu obsojen zaradi f inanciranja terorizma.“
5 A. Abdulrahim je s tožbo, katere podpisan izvirnik je v sodno t ajništvo Splošnega sodišča prispel 
15. aprila 2009 , proti Svetu Evropske u nije in Evropski ko misiji začel postopek, ka terega predmet je bil 
v bistvu predlog za ra zglasitev n ičnosti Uredbe št. 881/2002 , kakor je bila spremenjena z Uredbo 
št. 1330 /2008 , ali Uredbe št. 1330 /2008 v delu, v katerem s e nanašata nanj, in predlog za povrnitev 
škode, ki j e bila domnevno p ovzročena s tema aktoma. Ta tožba je bila vp isana pod številko T -127/09.
6 A. Abdulrahim je v tožbi trdil, da n e Svet ne Komisija nista pojasnila razlogov za njegovo uvrstitev n a 
sporni seznam. Ne bi naj bil obveščen o obremenilnih dokazih in naj ne bi bil zaslišan v zvezi s tem. 
Trdil je, da j e ukrep z amrznitve n jegovih sredstev o mejeval njegovo lastninsko pravico in pravico do 
zasebnega življenja ter da n i bil sorazmeren. Nazadnje, A. Abdulrahim je trdil, da n i bil nikoli povezan 
z Osamo bin Ladnom n iti z mrežo A l Kaida a li talibani. S sklicevanjem n a dopis Foreign and 
Commonwealth O ffice z dne 5. novembra 2008 , v katerem j e bila navedena povezava z Al Kaido po 
LIFG, je trdil, da č eprav se je del afganistanske skupine LIFG leta 2007 p ridružil Al Kaidi, to ne velja 
za vse člane skupine. Od leta 2001 n aj A. Abdulrahim nikakor ne bi več sodeloval z LIFG.
7 Ime A . Abdulrahima je bilo 22. decembra 2010 i zbrisano s seznama sankcijskega odbora.
8 Odvetniki A . Abdulrahima so 6. januarja 2011 o d Komisije pisno z ahtevali izbris njegovega imena 
s spornega seznama.
ECLI:EU:C:2013 :331 3ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
9 Ime A . Abdulrahima je bilo z Uredbo K omisije (EU) št. 36/2011 z dne 18. januarja 2011 
o stotriinštirideseti spremem bi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 ( UL L 14, str. 11) izbrisano s spornega 
seznama.
10 Komisija je z dopisom, ki j e v sodno t ajništvo Splošnega sodišča prispel 27. julija 2011 , Splošnemu 
sodišču poslala ko pijo Uredbe št. 36/2011 .
11 Stranke so bile z dopisom sodnega tajništva Splošnega sodišča z dne 17. novembra 2011 p ozvane, naj 
se pisno o predelijo d o p osledic sprejetja U redbe št. 36/2011 , zlasti glede na predmet tožbe 
A. Abdulrahima.
12 Svet in K omisija sta v pisnih stališčih, ki s ta jih v sodnem t ajništvu Splošnega sodišča vložila 
6. decembra 2011 , Splošnemu sodišču predlagala, naj ugotovi, da j e predlog za razglasitev n ičnosti 
postal brezpredmeten in da s e postopek v zvezi s tem u stavi. Glede odškodninskega zahtevka in 
stroškov sta instituciji vztrajali pri prejšnjih predlogih.
13 A. Abdulrahim je v pisnih stališčih, ki j ih je v sodnem t ajništvu Splošnega sodišča vložil 6. decembra 
2011 , ugovarjal temu, da s e postopek v zvezi s predlogom za razglasitev n ičnosti Uredbe št. 1330 /2008 
ustavi. Oprl se je predvsem n a točke o d 46 d o 51 sodbe Splošnega sodišča z dne 3. aprila 2008 v zadevi 
PKK p roti Svetu (T -229/02) in navedel trditve, povzete v točki 19 izpodbijanega sklepa, na ka tere je 
Splošno s odišče odgovorilo v istem s klepu.
Izpodbijani sklep
14 Izpodbijani sklep je bil sprejet na podlagi člena 113 P oslovnika S plošnega sodišča, v skladu s katerim 
lahko to kadar ko li po uradni dolžnosti in po opredelitvi strank preizkusi, ali so izpolnjene procesne 
predpostavke javnega reda o ziroma ali je tožba postala brezpredmetna in je treba postopek ustaviti.
15 Splošno s odišče je v točki 22 izpodbijanega sklepa opozorilo na sodno p rakso, v skladu s katero morata 
predmet spora in pravni interes tožeče stranke o bstajati do razglasitve sodne odločbe, sicer se postopek 
ustavi, kar p redpostavlja, da i ma lahko stranka, ki j e vložila tožbo, zaradi i zida t ožbe ko rist (glej sodbo 
Sodišča z dne 7. junija 2007 v zadevi Wunenburger proti Komisiji, C-362/05 P, ZOdl., str. I-4333 , 
točka 42 in n avedena sodna praksa; glej v tem s mislu tudi s odbo Splošnega sodišča z dne 
10. decembra 2010 v združenih zadevah R yanair p roti Komisiji, od T -494/08 d o T -500/08 in 
T-509/08, ZOdl., str. II-5723 , točki 42 in 43).
16 Splošno s odišče je v točki 24 izpodbijanega sklepa opozorilo tudi na sodno p rakso, v skladu s katero 
zaradi u mika a li v nekaterih primerih ra zveljavitve i zpodbijanega akta s strani tožene institucije 
predmet ničnostne tožbe preneha obstajati, saj tožeča stranka d oseže želeni rezultat in dobi popolno 
zadoščenje (glej sklepe S plošnega sodišča z dne 28. marca 2006 v zadevi Mediocurso proti Komisiji, 
T-451/04, točka 26 in navedena sodna praksa; z dne 6. julija 2011 v zadevi SIR proti Svetu, T-142/11, 
točka 18, in zadevi Petroci proti Svetu, T-160/11, točka 15).
17 Splošno s odišče je v točki 27 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da j e Komisija z Uredbo št. 36/2011 i me 
A. Abdulrahima izbrisala s spornega seznama, da p a je bilo to ime n a seznam u vrščeno z Uredbo 
št. 1330 /2008 . Po m nenju Splošnega sodišča je posledica tega izbrisa ra zveljavitev z adnjenavedene 
uredbe v delu, v katerem s e ta akt nanaša na pritožnika.
18 Splošno s odišče je v točkah 29 in 30 i zpodbijanega sklepa opozorilo, da t ožeča stranka v okviru 
ničnostne tožbe res lahko o hrani interes za ra zglasitev n ičnosti akta, ki j e bil me d postopkom 
razveljavljen, če ima lahko s ama ra zglasitev n ičnosti tega akta pravne posledice (sklepa Splošnega 
sodišča z dne 14. marca 1997 v zadevi Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt-Unternehmen in 
Hapag-Lloyd proti Komisiji, T-25/96, Recueil, str. II-363, točka 16, in z dne 10. marca 2005 v zadevi
4 ECLI:EU:C:2013 :331ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
 IMS H ealth p roti Komisiji, T-184/01, ZOdl., str. II-817, točka 38). Če je namreč akt ra zglašen za 
ničnega, mora institucija, ki g a je sprejela, na podlagi člena 266 PD EU sprejeti ukrepe, potrebne za 
izvršitev sodbe. Ti ukrepi se ne nanašajo na umik akta ko t takega iz pravnega reda U nije, ker je ta 
umik bistvena posledica razglasitve n ičnosti akta s strani sodišča. Nanašajo se predvsem n a odpravo 
nezakonitosti, ugotovljenih v ničnostni sodbi. Tako lahko z adevna institucija ustrezno p opravi položaj 
tožeče stranke a li se izogne sprejetju enakega akta (glej zgoraj navedeni sklep A rbeitsgemeinschaft 
Deutscher Luftfahrt-Unternehmen in Hapag-Lloyd proti Komisiji, točka 17 in navedena sodna praksa).
19 Vendar j e Splošno s odišče v točki 31 izpodbijanega sklepa presodilo, da v obravnavani zadevi niti iz 
spisa niti iz trditev tožeče stranke n i razvidno, da b i ničnostna tožba po sprejetju Uredbe št. 36/2011 
tožeči stranki lahko ko ristila v smislu sodne prakse, navedene v točki 22 istega sklepa, tako da b i 
tožeča stranka o hranila pravni interes.
20 Prvič, Splošno s odišče je glede tega, da ra zveljavitev a kta institucije Unije ni priznavanje njegove 
nezakonitosti in da u činkuje ex nunc, drugače ko t pri ničnostni sodbi, na podlagi katere se akt, ki j e 
razglašen za ničnega, retroaktivno u makne iz pravnega reda in se šteje, da n i nikoli obstajal (glej v tem 
smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 1995 v združenih zadevah Exporteurs in Levende 
Varkens in dr ugi proti Komisiji, T-481/93 in T-484/93, Recueil, str. II-2941 , točka 46), v točki 32 
izpodbijanega sklepa navedlo, da t o ne more utemeljiti interesa tožeče stranke z a razglasitev n ičnosti 
Uredbe št. 1330 /2008 .
21 Splošno s odišče je v točki 33 izpodbijanega sklepa pojasnilo, da n amreč po eni strani nič ne kaže na to, 
da b i tožeča stranka zaradi u mika U redbe št. 1330 /2008 e x tunc imela kakršno ko li korist. Zlasti naj nič 
ne bi omogočalo ugotovitve, da b i Komisija v primeru sodbe o razglasitvi ničnosti te uredbe na podlagi 
člena 266 PD EU m orala sprejeti ukrepe z a odpravo nezakonitosti, ki n aj bi bila ugotovljena.
22 Splošno s odišče je v točki 34 i zpodbijanega sklepa navedlo, da p o dr ugi strani priznavanje same 
domnevne nezakonitosti res lahko p omeni eno o d oblik povrnitve škode, ki s e zahteva z odškodninsko 
tožbo na podlagi členov 268 PD EU in 340 PD EU. Toda p o mnenju Splošnega sodišča ne zadošča za 
utemeljitev n adaljnjega obstoja pravnega interesa za vložitev p redloga za ra zglasitev n ičnosti aktov 
institucij na podlagi členov 263 PD EU in 264 PD EU. Sicer bi tožeča stranka ve dno imela interes za 
vložitev p redloga za razglasitev n ičnosti akta, čeprav je bil ta umaknjen ali razveljavljen, kar n e bi bilo 
v skladu s sodno p rakso, navedeno v točkah 24 in 29 n avedenega sklepa, na ka tero je opozorjeno 
v točkah 16 in 18 te sodbe.
23 Splošno s odišče je glede svoje sodne prakse, v skladu s katero tožeča stranka lahko o hranja interes za 
razglasitev n ičnosti odločbe o naložitvi omejevalnih ukrepov, ki j e razveljavljena in nadomeščena (glej 
v tem s mislu poleg zgoraj navedene sodbe PKK p roti Svetu, točke o d 46 d o 51, sodbe Splošnega 
sodišča z dne 12. decembra 2006 v zadevi Organisation d es M odjahedines du pe uple d’Iran proti 
Svetu, T-228/02, ZOdl., str. II-4665 , točka 35; z dne 11. julija 2007 v zadevi Al-Aqsa proti Svetu, 
T-327/03, točka 39, in z dne 23. oktobra 2008 v zadevi People’s Mojahedin Organization o f Iran proti 
Svetu, T-256/07, ZOdl., str. II-3019 , točka 48), v točki 35 izpodbijanega sklepa ugotovilo, da j e ta sodna 
praksa nastala v posebnih okoliščinah, ki s o drugačne od teh v obravnavani zadevi. Drugače od Uredbe 
št. 1330 /2008 s o bili namreč zadevni akti v teh zadevah razveljavljeni in nadomeščeni z novimi akti, pri 
čemer so omejevalni ukrepi proti zadevnim subjektom še naprej veljali. Prvotni učinki ra zveljavljenih 
aktov so torej prek aktov, ki s o nadomestili razveljavljene, za zadevne subjekte še ve dno o bstajali. 
V obravnavani zadevi pa naj bi se Uredba št. 36/2011 n anašala samo na izbris imena tožeče stranke 
s spornega seznama, tako p a implicitno n a razveljavitev U redbe št. 1330 /2008 v delu, v katerem s e 
nanaša na tožečo stranko, ne da b i nadomestila me rila iz te uredbe. Učinki te uredbe naj torej ne bi 
trajali. Poleg tega naj bi navedena sodna praksa temeljila na ra zlikah me d učinki ra zveljavitve in 
razglasitve n ičnosti akta, v obravnavani zadevi pa naj ta okoliščina ne bi bila upoštevna, ko t je 
razvidno iz točke 32 izpodbijanega sklepa.
ECLI:EU:C:2013 :331 5ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
24 V točki 36 n avedenega sklepa je Splošno s odišče navedlo, da j e takšno ra zlikovanje potrjeno s sodbo 
Sodišča z dne 3. decembra 2009 v združenih zadevah H assan in A yadi p roti Svetu in K omisiji 
(C-399/06 P in C-403/06 P, ZOdl., str. I-11393 ). Po eni strani si je namreč Sodišče, namesto da b i 
preprosto sklepalo na nadaljnji obstoj pravnega interesa zadevnih tožečih strank v zadevah, v katerih 
je bila izdana navedena sodba, v točki 57 te sodbe po uradni dolžnosti postavilo vp rašanje, ali je ob 
upoštevanju umika s porne uredbe in retroaktivne nadomestitve t e uredbe z drugim a ktom v teh 
zadevah vseeno t reba odločiti. Po dr ugi strani je v točkah od 59 d o 63 i ste sodbe navedlo nekaj 
posebnosti primera, ki g a je obravnavalo, na podlagi katerih je v točkah 64 in 65 n avedene sodbe 
presodilo, da s e „v teh posebnih okoliščinah“ in dr ugače od tega, kar j e bilo odločeno v sklepu Sodišča 
z dne 8. marca 1993 v zadevi Lezzi Pietro proti Komisiji (C-123/92, Recueil, str. I-809), sprejetje no vega 
akta (in sočasna razveljavitev zadevne uredbe) ne more šteti za enakovredno s ami razglasitvi ničnosti te 
uredbe. V obravnavani zadevi pa naj teh posebnosti ne bi bilo. Natančneje, v obravnavani zadevi naj bi 
bila Uredba št. 36/2011 d okončna, saj ne more biti več predmet ničnostne tožbe. Zato bi bilo mogoče 
izključiti, da b i začela Uredba št. 1330 /2008 z nova veljati v delu, v katerem s e nanaša na tožečo stranko, 
v nasprotju s tem, kar j e Sodišče ugotovilo v točki 63 zgoraj navedene sodbe Hassan in Ayadi p roti 
Svetu in Komisiji.
25 Drugič, Splošno s odišče je glede tega, da t ožeča stranka lahko o hrani interes za vložitev p redloga za 
razglasitev n ičnosti akta institucije Unije, zato da s e prepreči, da b i se domnevna nezakonitost tega akta 
v prihodnosti ponovila, v točki 37 i zpodbijanega sklepa opozorilo, da p ravni interes, ki i zhaja iz 
člena 266, prvi odstavek, PD EU, lahko o bstaja le, če se domnevna nezakonitost v prihodnosti lahko 
ponovi neodvisno o d okoliščin zadeve, v katerih je bila vložena tožba (zgoraj navedena sodba 
Wunenburger proti Komisiji, točki 51 in 52). V obravnavani zadevi pa naj noben dokaz iz spisa ne bi 
kazal na to, da b i lahko b ilo tako. Nasprotno, ker je bila Uredba št. 36/2011 s prejeta glede na poseben 
položaj tožeče stranke in očitno gl ede na ra zvoj razmer v Libiji, je Splošno s odišče me nilo, da n i 
verjetno, da b i se domnevna nezakonitost v prihodnosti lahko p onovila neodvisno o d okoliščin, 
v katerih je bila vložena tožba.
26 Tretjič, Splošno s odišče je glede trditve, da p revlada j avni interes za sankcioniranje domnevne kršitve 
kogentne no rme me dnarodnega prava, v točki 38 izpodbijanega sklepa navedlo, da t a trditev, ne da b i 
se Komisiji pri tem p riznala ka kršna ko li imuniteta, ne zadostuje za utemeljitev o sebnega interesa 
tožeče stranke z a nadaljevanje postopka. Čeprav m ora K omisija, ko t navaja pritožnik, spoštovati 
kogentne no rme me dnarodnega prava in ne sme s prejeti odločbe, ki t emelji na dokazih, pridobljenih 
z mučenjem, tožeča stranka n i upravičena delovati v interesu zakona ali institucij in lahko z atrjuje le 
osebni interes in svoje očitke (glej v tem s mislu sodbo z dne 30. junija 1983 v zadevi Schloh proti 
Svetu, 85/82, Recueil, str. 2105 , točka 14).
27 Četrtič, Splošno s odišče je glede morebitnih škodljivih posledic, ki b i glede na okoliščine lahko n astale 
zaradi d omnevne nezakonitosti Uredbe št. 1330 /2008 , v točki 39 izpodbijanega sklepa navedlo, da s e 
predlog za ustavitev p ostopka, ki s ta ga vložili toženi instituciji, nanaša le na predlog za razglasitev 
ničnosti te uredbe. A. Abdulrahim bi torej povračilo škode, ki m u je domnevno n astala, lahko z ahteval 
v okviru odškodninskega zahtevka n a podlagi členov 268 PD EU in 340, drugi in tretji odstavek, PD EU.
28 Nazadnje, pe tič, Splošno s odišče je gl ede trditve v zvezi z domnevno n ujnostjo o dločitve 
o utemeljenosti te tožbe zaradi p ovračila stroškov, ki j ih je priglasila tožeča stranka, v točki 40 
izpodbijanega sklepa napotilo na svojo odločitev o stroških.
29 Splošno s odišče je v točki 41 izpodbijanega sklepa odločilo, da s e postopek v zvezi s predlogom za 
razglasitev n ičnosti Uredbe št. 1330 /2008 u stavi.
30 Glede odškodninskega zahtevka je navedlo, da j e ta glede na procesne akte, navedbe iz spisa in 
pojasnila strank v njihovih vlogah očitno p ravno n eutemeljen ali celo očitno n edopusten.
6 ECLI:EU:C:2013 :331ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
31 Potem ko j e v točki 45 i zpodbijanega sklepa opozorilo na pogoje za sklicevanje na nepogodbeno 
odgovornost Unije zaradi n ezakonitega ravnanja njenih organov, je v točki 48 tega sklepa presodilo, da 
škoda n i bila niti opredeljena niti dokazana.
32 Splošno s odišče je v točki 52 izpodbijanega sklepa presodilo tudi, da v zročna zveza me d obravnavanima 
aktoma in zatrjevano š kodo ni bila ugotovljena, saj neposredni in takojšnji vzrok za premoženjsko 
škodo, domnevno p ovzročeno A . Abdulrahimu, ki n aj bi bila posledica nerazpoložljivosti njegovih 
sredstev, finančnega premoženja in dr ugih gospodarskih virov ter naj bi vključevala prepoved njihovega 
uživanja, ni bilo sprejetje teh aktov, ampak sprejetje prejšnjih odločb, in sicer odločbe sankcijskega 
odbora z dne 21. oktobra 2008 o uvrstitvi njegovega imena na seznam tega odbora n a eni strani in 
odločbe organov Združenega kra ljestva o sprejetju omejevalnih ukrepov proti njemu na drugi.
Predlogi v pritožbi
33 A. Abdulrahim Sodišču predlaga, naj:
— izpodbijani sklep ra zveljavi;
— razglasi, da n jegova ničnostna tožba ni brezpredmetna;
— zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da t o odloči o njegovi ničnostni tožbi;
— Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka i n postopka p red Splošnim s odiščem, vključno 
s stroški, povezanimi s stališči, predloženimi na poziv Splošnega sodišča.
34 Svet in Komisija Sodišču predlagata, naj pritožbo zavrne in A. Abdulrahimu naloži plačilo stroškov.
Pritožba
35 Pritožnik v utemeljitev p ritožbe zatrjuje svojo p ravico d o u činkovitega pravnega sredstva in 
učinkovitega sodnega varstva. Sklicuje se na sodno p rakso Sodišča (sodbi z dne 25. julija 2002 v zadevi 
Unión d e Pequeños Agricultores proti Svetu, C-50/00 P, Recueil, str. I-6677 , točki 38 in 39, in z dne 
18. januarja 2007 v zadevi PKK i n KNK proti Svetu, C-229/05 P, ZOdl., str. I-439, točki 76 in 77), pa 
tudi na člena 47 in 52(3) Listine Evropske u nije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) ter na 
njen člen 7, ki j e enak členu 8 Evropske kon vencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih 
svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950 ( v nadaljevanju: EKČP), in ki d oloča, da i ma vsakdo 
pravico do spoštovanja svojega zasebnega in dr užinskega življenja, stanovanja ter komunikacij.
36 Natančneje, pritožnik v utemeljitev svojih trditev n avaja dva pritožbena razloga, pri čemer ima prvi tri 
dele.
Prvi pritožbeni razlog
Prvi del prvega pritožbenega razloga: napačna uporaba prava s strani Splošnega sodišča, ker je odločilo 
brez opredelitve generalnega pravobranilca
37 Pritožnik trdi, da j e Splošno s odišče s tem, da j e odločilo brez opredelitve g eneralnega pravobranilca, 
kršilo člen 114(4) svojega Poslovnika, na ka terega napotuje njegov člen 113, na podlagi katerega je bil 
izpodbijani sklep sprejet.
ECLI:EU:C:2013 :331 7ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
38 Kot pa sta pravilno o pozorila Svet in Komisija, je treba dolžnost Splošnega sodišča, da o dloči po 
opredelitvi generalnega pravobranilca, razlagati v povezavi s členi 2(2), 18 in 19 P oslovnika S plošnega 
sodišča, iz ka terih je po eni strani razvidno, da d oločitev sodnika S plošnega sodišča za generalnega 
pravobranilca ni obvezna, kadar S plošno s odišče odloča v senatu, po dr ugi strani pa, da s e sklicevanja 
na generalnega pravobranilca v navedenem p oslovniku n anašajo le na primere, v katerih je sodnik 
dejansko d oločen za generalnega pravobranilca (sklepa z dne 25. junija 2009 v zadevi Srinivasan proti 
Médiateur, C-580/08 P, točka 35; z dne 22. oktobra 2010 v zadevi Seacid proti Parlamentu in Svetu, 
C-266/10 P, točka 11, in sodba z dne 22. septembra 2011 v zadevi Bell & R oss p roti UUN T, 
C-426/10 P, ZOdl., str. I-8849 , točka 28).
39 Ker za obravnavanje tožbe, ki j o je A. Abdulrahim vložil pri Splošnem s odišču in je bila dodeljena 
drugemu senatu, ni bil določen no ben generalni pravobranilec, pred odločitvijo o ustavitvi postopka n i 
bila potrebna opredelitev generalnega pravobranilca.
40 Zato prvi del prvega pritožbenega razloga ni utemeljen.
Drugi del prvega pritožbenega razloga: kršitev p ravice do poštenega sojenja
41 Pritožnik navaja, da j e Splošno s odišče s tem, da g a ni pozvalo k predložitvi stališč v zvezi z nujnostjo 
uvedbe ustnega postopka, kršilo pravico do poštenega sojenja. Poudarja, da č len 120 P oslovnika S odišča 
v različici, ki j e veljala ob vložitvi pritožbe, določa, da l ahko s tranka p redloži stališča, preden se odloči 
o uvedbi morebitnega ustnega postopka. Nič naj ne bi upravičilo dr ugačnega pristopa pred Splošnim 
sodiščem. Po pritožnikovem m nenju člen 114 P oslovnika S plošnega sodišča, kakor ga to ra zlaga, ni 
v skladu s členom 47 L istine.
42 V zvezi s tem j e treba navesti, da u poraba člena 113 P oslovnika S plošnega sodišča ne zagotavlja uvedbe 
ustnega postopka, saj lahko S plošno s odišče na podlagi člena 114(3) Poslovnika, na ka terega napotuje 
njegov člen 113, odloči že na podlagi pisnega postopka (sodbi z dne 19. januarja 2006 v zadevi AIT 
proti Komisiji, C-547/03 P, ZOdl., str. I-845, točka 35, in z dne 2. maja 2006 v zadevi Regione 
Siciliana, C-417/04 P, ZOdl., str. I-3881 , točka 37).
43 Vendar m ora Splošno s odišče v skladu s členom 113 P oslovnika z aslišati stranke, preden presodi, da 
procesne predpostavke javnega reda n iso izpolnjene ali da j e tožba postala brezpredmetna in je treba 
postopek ustaviti. Pritožnik je bil v skladu s to določbo pozvan, naj se pisno o predeli do posledic 
sprejetja Uredbe št. 36/2011 , zlasti glede na predmet njegove tožbe. Zato bi lahko p ričakoval, da b o 
Splošno s odišče, če bo me nilo, da j e tožba postala brezpredmetna, odločilo s sklepom, saj gre za enega 
od primerov iz navedenega člena 113, o katerem S plošno s odišče lahko o dloči kadar ko li.
44 Iz tega izhaja, da v nasprotju s pritožnikovimi trditvami Splošno sodišče s tem, da j e pritožnika p ozvalo, 
naj se izreče o nadaljnjem o bstoju predmeta tožbe, in da g a ni zaslišalo o možnosti uvedbe ustnega 
postopka, ni kršilo pravice do poštenega sojenja, zagotovljene s členom 47 L istine.
45 Iz tega izhaja, da dr ugi del prvega pritožbenega razloga ni utemeljen.
Tretji del prvega pritožbenega razloga: napačna uporaba prava s strani Splošnega sodišča, ker ni uvedlo 
ustnega postopka
46 Pritožnik v okviru tretjega dela prvega pritožbenega ra zloga trdi, da j e Splošno s odišče napačno 
uporabilo pravo, ker ni uvedlo ustnega postopka. Meni, da i ma Splošno s odišče le izjemoma možnost 
izpustiti ta postopek, ki j e pomem bno s redstvo, dano t ožeči stranki na voljo za učinkovito navajanje 
njenih trditev. Po pritožnikovem m nenju se ustni postopek lahko o pusti le v primerih, v katerih se ne
8 ECLI:EU:C:2013 :331ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
 postavlja no beno p omem bno p ravno in/ali dejansko vp rašanje. Meni, da j e Splošno s odišče, potem ko 
je dobilo odgovor, ki g a je poslal Splošnemu sodišču glede nadaljnjega obstoja pravnega interesa, ter 
kratka stališča Sveta in Komisije, odločilo neposredno.
47 Pritožnik trdi, da s e razlogovanje Splošnega sodišča skoraj v celoti nanaša na teme i n sodno p rakso, ki 
niso bili predmet razprave in glede katerih ni imel možnosti podati ne ustnih ne pisnih stališč. Splošno 
sodišče naj bi ob neupoštevanju navedene sodne prakse navedlo predvsem d ejstva glede razmer v Libiji 
in to, da s e ne zdi m ogoče, da b i se domnevna nezakonitost v prihodnosti lahko p onovila.
48 Kot opozarja Komisija, je Splošno s odišče v skladu s členoma 113 in 114(3) Poslovnika izpodbijani 
sklep lahko s prejelo brez uvedbe ustnega postopka, saj je me nilo, da j e o zadevi dovolj obveščeno in 
da je imel pritožnik možnost – ki j o je poleg tega izkoristil – da n a poziv Splošnega sodišča predloži 
pisna stališča o predlogu za ustavitev p ostopka, ki s ta ga podali toženi instituciji, in tako n avede 
argumente, na podlagi katerih je nasprotoval temu predlogu.
49 V zvezi z obrazložitvijo izpodbijanega sklepa in v njem n avedene sodne prakse je treba poudariti, da 
Splošnemu sodišču, čeprav mora spoštovati pravico strank do obrambe, ni treba pozvati strank, naj 
oblikujejo stališče o razlogovanju, ki g a namerava uporabiti za rešitev spora, o katerem o dloča.
50 Iz tega izhaja, da n iti tretji del prvega tožbenega razloga ni utemeljen in ga zato ni mogoče sprejeti.
Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava s strani Splošnega sodišča, ker je presodilo, da je tožba 
postala brezpredmetna
Trditve strank
51 A. Abdulrahim trdi, da j e Splošno s odišče pojem p ravnega interesa razlagalo preozko. Po njegovem 
mnenju se tožba ne sme ra zglasiti za brezpredmetno, če se lahko z nadaljevanjem o dločanja o tej tožbi 
vsaj del povzročene škode povrne, saj je to v korist tožeče stranke. V obravnavani zadevi me ni, da s e 
lahko n a podlagi njegove n ičnostne tožbe kon ča trajajoča kršitev n jegove p ravice do spoštovanja 
zasebnega in dr užinskega življenja iz člena 8 EKČP, povrne njegov ugled ter odpravijo ovire pri 
zaposlovanju in potovanju ter posledice, ki j ih ima zanj uvrstitev n jegovega imena na sporni seznam, 
ker vpliva na njegovo družino in zanjo določa omejevalne ukrepe.
52 Meni, da j e Splošno s odišče v točki 33 izpodbijanega sklepa napačno u porabilo pravo in me rilo ko risti 
razglasitve n ičnosti, ker je obstoj koristi pogojevalo s tem, da K omisija in/ali Svet na podlagi člena 266 
PDEU sprejmeta ukrepe z a odpravo nezakonitosti, ki n aj bi bila ugotovljena. V nekaterih primerih naj 
za razglasitev n ičnosti akta ne bi bilo potrebno s prejetje naknadnih ukrepov. Poleg tega naj razglasitev 
ničnosti ne bi bila pogojena s tem, da m ora izdajatelj akta pozneje ravnati na določen način.
53 Po m nenju pritožnika je z odločbo Splošnega sodišča kršeno p rocesno j amstvo, ki i zhaja iz člena 8 
EKČP in v skladu s katerim m ora p ritožnik imeti možnost izpodbijati obtožbe zoper njega, da b i se 
odpravila škoda, ki j o je povzročila institucija. Priznanje neobstoja pravnega interesa naj bi Komisiji 
omogočilo, da s e z razveljavitvijo izpodbijanega ukrepa izogne nadzoru sodišč Unije, to pa naj ne bi 
bilo združljivo z načelom pravne države in bi to institucijo oprostilo vsakršne odgovornosti.
54 Pritožnik navaja, da S plošno s odišče priznava, da t udi če ni škode, možnost ponovitve n ezakonitosti 
v prihodnosti zadostuje za ugotovitev, da i nteres za nadaljevanje postopka š e naprej obstaja (zgoraj 
navedena sodba W unenburger proti Komisiji, točki 58 in 59). Trdi, da v obravnavani zadevi kršitev 
člena 8 EKČP temelji na uporabi dokazov, pridobljenih z mučenjem. Vendar n aj Splošno s odišče ne bi 
upoštevalo sistematičnosti nezakonitosti, navedenih v utemeljitev n jegove tožbe, ki b i se lahko p onovile. 
Pritožnik naj bi torej imel očiten interes za to, da s e o tem o dloči s sodno o dločbo, saj je bil na podlagi 
tega opredeljen ko t oseba, povezana s teroristično o rganizacijo.
ECLI:EU:C:2013 :331 9ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
55 Pritožnik vsekakor me ni, da gl ede na hitro spremem bo političnih razmer, zaradi ka terih so bili sprejeti 
omejevalni ukrepi, kakršni so določeni z Uredbo št. 1330 /2008 , ravnanje Splošnega sodišča še posebej 
vzbuja skrb. Izbris njegovega imena s spornega seznama naj namreč ne bi bil obrazložen, Splošno 
sodišče pa ne more sklepati, da p ritožnik nanj ne bo ponovno u vrščen. Uvrstitev p ritožnika n a seznam 
bi se lahko n avajala ko t podlaga ali utemeljitev z a vsak predlog dr žave č lanice v prihodnosti, naj se 
znova vp iše na seznam. Nazadnje, vpliva hitrega spreminjanja političnih ra zmer ni mogoče izključiti, 
kot je Splošno s odišče priznalo s sklicevanjem n a razmere v Libiji.
56 Svet in Komisija poudarjata, da j e pritožnik zahteval odpravo omejevalnih ukrepov proti njemu in da j e 
bilo to storjeno s sprejetjem U redbe št. 36/2011 . V zvezi s tem n avajata sodno p rakso, v skladu s katero 
interes za razglasitev n ičnosti razveljavljenega akta predpostavlja, da i ma lahko ra zglasitev n ičnosti tega 
akta sama po sebi pravne posledice.
57 Svet in K omisija v zvezi s tem i zpodbijata pritožnikove t rditve o ohranitvi pravnega interesa za 
povrnitev n jegovega ugleda in preprečitev p onovne uvrstitve n a sporni seznam. Komisija opozarja, da 
se sodba ne bi mogla nanašati na obdobje pred 22 . decembrom 2008 , ko j e bil pritožnik uvrščen na 
sporni seznam. Poleg tega naj bi pritožnik v pritožbi navedel razloge, ki s e nanašajo na kršitev p ravice 
do obrambe, sodnega varstva in njegove lastninske p ravice, ne bi pa naj navedel obstoja napačne 
presoje vprašanja, ali je bil povezan z Al Kaido. V teh okoliščinah s sodbo o razglasitvi ničnosti Uredbe 
št. 1330 /2008 , ki t emelji na procesnih razlogih, ne bi bilo zagotovljeno n jegovo zadoščenje.
58 Svet in Komisija me nita tudi, da n eobstoj sodbe Splošnega sodišča, s katero bi bilo odločeno o vsebini, 
ne pomeni nevarnosti, da b o pritožnik znova uvrščen na seznam. Z Uredbo Sveta (EU) št. 1286 /2009 
z dne 22. decembra 2009 o spremem bi Uredbe št. 881/2002 ( UL L 346, str. 42) je bil namreč 
v Uredbo št. 881/2002 v ključen člen 7a, na podlagi katerega se lahko no va odločba o uvrstitvi na 
seznam sprejme l e, če Komisija prejme o brazložitev V arnostnega sveta Združenih narodov, ki j o mora 
takoj po sprejetju odločbe o uvrstitvi na seznam sporočiti zadevni osebi, da l ahko t a navede svoja 
stališča za primer, da b i Komisija revidira la svojo odločbo. V obravnavani zadevi naj odločba 
Varnostnega sveta Združenih narodov o izbrisu pritožnika s seznama sankcijskega odbora n e bi 
dopuščala no benega dvoma o neobstoju m ožnosti ponovne uvrstitve p ritožnika n a ta seznam o b 
nespremenjenih dejanskih okoliščinah. P oleg tega naj sodba Splošnega sodišča ne bi vp livala na 
odločbo Varnostnega sveta o izbrisu te osebe z navedenega seznama decembra 2010 .
59 V zvezi s sistematičnostjo očitanih nezakonitosti Svet in Komisija ponavljata, da s e je ničnostna tožba 
nanašala le na uvrstitev p ritožnika n a sporni seznam in da s e je ničnost nanašala le na seznam. 
Vprašanje sistematičnosti naj se torej ne bi postavljalo.
60 Nazadnje, Svet in Komisija vztrajata pri ra zlikovanju me d obravnavano z adevo in zadevami, v katerih 
so bile izdane zgoraj navedena sodba PKK p roti Svetu in dr uge sodbe, navajane v pritožbi. Poudarjata, 
da s o bile v vseh dr ugonavedenih zadevah tožeče stranke t akrat, ko j e sodišče odločilo o njihovih 
predlogih za razglasitev n ičnosti, uvrščene na sezname, v obravnavani zadevi pa je bilo pritožnikovo 
ime i zbrisano s spornega seznama. Komisija obravnavano z adevo primerja tudi s primerom, v katerem 
je bila izdana sodba z dne 21. decembra 2011 v zadevi Francija proti People’s Mojahedin Organization 
of Iran (C-27/09 P, ZOdl., str. I-13427 , točke o d 43 d o 50), kjer je Francoska republika zatrjevala, da j e 
pritožba še vedno imela predmet, ke r je ta država članica navedla, da b i se odločitev o uvrstitvi People’s 
Mojahedin Organization o f Iran na seznam iz priloge k Skupnemu stališču Sveta 2001 /931/SZVP z dne 
27. decembra 2001 o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu (UL L 344, str. 93) morala 
ohraniti v pravnem r edu Unije. V obravnavani zadevi naj me d pritožnikom in Komisijo ne bi bilo 
spora gl ede izbrisa pritožnika s spornega seznama.
10 ECLI:EU:C:2013 :331ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
Presoja Sodišča
61 Splošno s odišče je v točki 22 i zpodbijanega sklepa opozorilo na ustaljeno s odno p rakso, v skladu 
s katero mora pravni interes tožeče stranke o b upoštevanju predmeta tožbe obstajati ob vložitvi tožbe, 
sicer ta ni dopustna. Predmet spora in pravni interes morata obstajati do ra zglasitve sodne odločbe, 
sicer se postopek ustavi, kar p redpostavlja, da i ma lahko stranka, ki t ožbo vloži, z izidom te tožbe ko rist 
(glej zgoraj navedeno s odbo W unenburger proti Komisiji, točka 42 in navedena sodna praksa, ter 
sodbo z dne 17. aprila 2008 v združenih zadevah Flaherty in dr ugi proti Komisiji, C-373/06 P, 
C-379/06 P in C-382/06 P, ZOdl., str. I-2649 , točka 25).
62 Sodišče je v različnih okoliščinah potrdilo, da p ravni interes tožeče stranke n e preneha nujno z ato, ker 
akt, ki g a ta stranka izpodbija, me d postopkom neha učinkovati.
63 Tako je Sodišče me d dr ugim presodilo, da l ahko tožeča stranka o hrani interes za vložitev p redloga za 
razglasitev n ičnosti odločbe bodisi zato, da b i se vzpostavil njen prejšnji položaj (sodba z dne 6. marca 
1979 v zadevi Simme nthal proti Komisiji, 92/78, Recueil, str. 777, točka 32), bodisi zato, da b i avtor 
izpodbijanega akta v prihodnosti sprejel ustrezne popravke i n tako p reprečil nevarnost ponovitve 
nezakonitosti, ki j o izpodbijani akt d omnevno v sebuje (glej v tem s mislu zgoraj navedeno s odbo 
Simme nthal proti Komisiji, točka 32; sodbo z dne 24. junija 1986 v zadevi AKZO Ch emie in AKZO 
Chemie UK proti Komisiji, 53/85, Recueil, str. 1965 , točka 21, in zgoraj navedeno s odbo W unenburger 
proti Komisiji, točka 50).
64 Sodišče je v sporu me d podjetjem, ki j e bilo nezakonito izključeno iz postopka o ddaje javnega naročila, 
in Komisijo presodilo, da t udi če se zaradi o koliščin izkaže za nemogoče, da i nstitucija, katere akt je 
razglašen za ničnega, izpolni obveznost in sprejme u krepe, potrebne za izvršitev sodbe o razglasitvi te 
ničnosti, lahko š e naprej obstaja interes za vložitev p redloga za razglasitev n ičnosti ko t podlage za 
morebitno o dškodninsko tožbo (sodba z dne 5. marca 1980 v zadevi Könecke F leischwarenfabrik proti 
Komisiji, 76/79, Recueil, str. 665, točka 9).
65 Iz te sodne prakse izhaja, da j e nadaljnji obstoj pravnega interesa tožeče stranke treba presojati in 
concreto, pri tem p a upoštevati zlasti posledice domnevne nezakonitosti in n aravo d omnevno 
povzročene škode.
66 Pritožnik je tako p red Splošnim sodiščem ko t pred Sodiščem n avedel več razlogov, ki p o njegovem 
mnenju upravičujejo nadaljnji obstoj njegovega pravnega interesa, čeprav je bilo z Uredbo št. 36/2011 
njegovo ime i zbrisano i z ra zdelka „Fizične osebe“ Priloge I k Uredbi št. 881/2002 , kakor je bila 
spremenjena z Uredbo št. 1330 /2008 . Vendar j e treba pojasniti, da n i treba preučiti vseh ra zlogov, ki 
jih je navedel pritožnik, če eden od njih zadostuje za ugotovitev n adaljnjega obstoja pravnega interesa.
67 Splošno s odišče je v točkah 28 in 31 izpodbijanega sklepa presodilo, da j e sprejetje Uredbe št. 36/2011 
v delu, v katerem j e bilo ime A . Abdulrahima izbrisano s spornega seznama, zanj pomenilo popolno 
zadoščenje, tako da m u ničnostna tožba ni več mogla prinesti koristi in zato ni več imel pravnega 
interesa.
68 V zvezi s tem j e treba navesti, da j e Splošno s odišče v točki 32 izpodbijanega sklepa res pravilno 
opozorilo na ra zliko me d ra zveljavitvijo akta institucije U nije, ki n e pomeni priznanja njegove 
nezakonitosti in učinkuje ex nunc, in ničnostno s odbo, na podlagi katere je akt, ki j e razglašen za 
ničnega, retroaktivno u maknjen iz pravnega reda in se šteje, da n ikoli ni obstajal.
69 V zadnjem s tavku n avedene točke 32 p a je Splošno s odišče napačno p resodilo, da t o razlikovanje ne 
more upravičiti interesa A. Abdulrahima, da s e Uredba št. 1330 /2008 ra zglasi za nično.
ECLI:EU:C:2013 :331 11ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
70 Opozoriti je namreč treba, da i majo omejevalni ukrepi, sprejeti na podlagi Uredbe št. 881/2002 , številne 
negativne posledice in pomem bno vp livajo na pravice in svoboščine oseb, na ka tere se nanašajo (glej 
v tem s mislu sodbo z dne 3. septembra 2008 v združenih zadevah Kadi i n Al Barakaat International 
Foundation p roti Svetu in Komisiji, C-402/05 P in C-415/05 P, ZOdl., str. I-6351 , točki 361 in 375). 
Poleg same z amrznitve sredstev, ki s svojim širokim o bsegom spremeni tako p oklicno ko t družinsko 
življenje oseb, na ka tere se nanaša (glej zlasti sodbo z dne 29. aprila 2010 v zadevi M in dr ugi, 
C-340/08, ZOdl., str. I-3913 ), in preprečuje sklepanje številnih pravnih aktov (glej zlasti sodbo z dne 
11. oktobra 2007 v zadevi Möllendorf in M öllendorf-Niehuus, C-117/06, ZOdl., str. I-8361 ), je treba 
upoštevati tudi o sramotitev i n n ezaupanje, ki s premljata javno o značitev o seb z a p ovezane 
s teroristično o rganizacijo.
71 Kot je navedel generalni pravobranilec v točkah od 61 d o 67 sklepnih predlogov, pravni interes tožeče 
stranke, kot je A. Abdulrahim, kljub izbrisu njenega imena s spornega seznama še naprej obstaja, zato 
da sodišče Unije potrdi, da n a ta seznam nikdar n e bi smela biti uvrščena ali da n anj ne bi smela biti 
uvrščena po postopku, ki s o ga vodile institucije Unije.
72 Čeprav namreč sama potrditev n ezakonitosti izpodbijanega akta ne more odpraviti premoženjske škode 
ali ogrožanja zasebnega življenja, pa lahko, kot trdi A . Abdulrahim, popravi njegov položaj ali zagotovi 
neke v rste povračilo nepremoženjske škode, ki m u je nastala zaradi t e nezakonitosti, in tako u praviči 
nadaljnji obstoj njegovega pravnega interesa (glej v tem s mislu sodbi z dne 10. junija 1980 v zadevi M. 
proti Komisiji, 155/78, Recueil, str. 1797 , točka 6, in z dne 7. februarja 1990 v zadevi Culin proti 
Komisiji, C-343/87, Recueil, str. I-225, točka 26 in navedena sodna praksa).
73 Splošno s odišče je torej v točkah 28 in 31 izpodbijanega sklepa napačno u gotovilo, da j e pritožnik 
s tem, da j e bilo njegovo ime z Uredbo št. 36/2011 i zbrisano s spornega seznama, prejel popolno 
zadoščenje in da m u tako n ičnostna tožba ne bi več mogla prinesti koristi.
74 V nasprotju s trditvami Sveta in Komisije ni pomem bno, da s e razlogi za razglasitev n ičnosti, navedeni 
pred sodiščem, nanašajo na obrazložitev z adevnega akta ali na spoštovanje pritožnikovih procesnih 
pravic. Razglasitev n ičnosti sklepa o zamrznitvi sredstev iz teh ra zlogov bi namreč pritožniku lahko 
prinesla zadoščenje, ker vzbuja resne dvome o tem, kako je zadevni organ glede njega izvajal svoje 
pristojnosti.
75 Pritožnik pred Splošnim sodiščem n ikakor ni navedel samo razlogov, ki s e nanašajo na kršitev p ravice 
do obrambe, ampak je zanikal tudi povezanost z Al Kaido. Kot namreč izhaja iz točk od 142 d o 150 
tožbe, vložene pri Splošnem s odišču, je A. Abdulrahim zanikal udeležbo pri terorističnih dejavnostih 
in povezanost z Al Kaido ter navedel, da j e bil na sporni seznam u vrščen samo zato, ker je pripadal 
skupnosti libijskih beguncev, od ka terih naj bi bili nekateri p o navedbah Z druženega kra ljestva 
udeleženi pri terorističnih dejavnostih.
76 Prav tako n i pomem bno, da s e ničnostna sodba ne more nanašati na obdobje pred sprejetjem U redbe 
št. 1330 /2008 . Čeprav je bil namreč A. Abdulrahim že uvrščen na seznam sankcijskega odbora in so 
britanski organi omejevalne ukrepe p roti njemu sprejeli že pred sprejetjem t e uredbe, kot je Splošno 
sodišče navedlo v točki 52 izpodbijanega sklepa, pa bi uvrstitev n jegovega imena na sporni seznam 
lahko p ovečala njegovo osramotitev in nezaupanje vanj, tako p a nepremoženjsko š kodo, ki n aj bi jo 
utrpel.
77 Dodati je treba, da s eznami, ki s o določeni z uredbami Unije, ki s e uporabljajo neposredno, na ozemlju 
Unije nimajo ne enake n arave n e enakega pravnega obsega, kot ga ima seznam sankcijskega odbora.
78 Splošno s odišče je v točki 34 izpodbijanega sklepa presodilo, da p riznanje domnevne nezakonitosti ne 
zadošča za utemeljitev n adaljnjega obstoja pravnega interesa za vložitev p redloga za ra zglasitev 
ničnosti aktov institucij na podlagi členov 263 PD EU in 264 PD EU, saj bi sicer tožeča stranka ve dno
12 ECLI:EU:C:2013 :331ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
 imela interes za vložitev predloga za razglasitev ničnosti akta, čeprav je bil ta umaknjen ali razveljavljen, 
kar n e bi bilo v skladu s sodno p rakso, ki j e navedena v točkah 24 in 29 izpodbijanega sklepa ter na 
katero je opozorjeno v točkah 16 in 18 te sodbe.
79 Vendar j e ta ugotovitev v nasprotju s sodno p rakso Sodišča, iz katere izhaja, da p riznavanje domnevne 
nezakonitosti, kadar t a tako ko t v obravnavani zadevi tožeči stranki lahko ko risti, upravičuje nadaljnji 
obstoj njenega pravnega interesa za razglasitev n ičnosti, tudi če je izpodbijani akt p o vložitvi njene 
tožbe nehal učinkovati (glej v tem s mislu zgoraj navedene sodbe M . proti Komisiji, točki 5 in 6, 
AKZO Ch emie in AKZO Ch emie UK proti Komisiji ter Culin proti Komisiji, točke o d 27 d o 29).
80 Nazadnje, navedena ugotovitev p rav tako n e more izhajati iz sodne prakse Splošnega sodišča, ki j o to 
navaja v točki 29 izpodbijanega sklepa in na ka tero je opozorjeno v točki 18 te sodbe, saj ta sodna 
praksa temelji na premisi, navedeni v točki 30 istega sklepa, da p ravni interes obstaja le, če razglasitev 
ničnosti akta zahteva, da m ora institucija, katere akt je bil razglašen za ničnega, sprejeti ukrepe v skladu 
s členom 266 PD EU. Interes za ra zglasitev n ičnosti izpodbijanega akta pa še naprej obstaja, če ta 
razglasitev n ičnosti ko t v obravnavani zadevi tožeči stranki p rinaša ko rist, ne glede na to, da n i 
potrebe ali v praksi ni izvedljivo, da t ožena institucija sprejme u krepe z a izvršitev n ičnostne sodbe 
v skladu s členom 266 PD EU (glej v tem s mislu zgoraj navedene sodbe Könecke F leischwarenfabrik 
proti Komisiji, točka 9; M. proti Komisiji, točka 6; AKZO Ch emie in A KZO Ch emie UK p roti 
Komisiji, točka 21, in Culin proti Komisiji, točka 26).
81 Iz navedenega izhaja, da u gotovitev S plošnega sodišča iz točke 34 i zpodbijanega sklepa temelji na 
napačni uporabi prava.
82 Splošno s odišče je napačno u porabilo pravo tudi s tem, da j e v točkah 35 in 36 izpodbijanega sklepa 
ugotovilo, da A . Abdulrahim n ima pravnega interesa predvsem z ato, ker omejevalni ukrepi proti 
njemu, ki s o bili sprejeti z Uredbo št. 1330 /2008 , niso ve č veljali in je odprava teh ukrepov z Uredbo 
št. 36/2011 d okončna, v nasprotju s položajem, ki j e zajet z zgoraj navedeno s odbo PKK p roti Svetu, 
ki jo je pritožnik navedel v utemeljitev svojih trditev. Dokončna razveljavitev U redbe št. 1330 /2008 
z izbrisom p ritožnikovega imena s spornega seznama namreč ne ovira n adaljnjega obstoja pravnega 
interesa glede učinkov te uredbe od dneva začetka n jene veljave d o dneva njene razveljavitve.
83 Ob u poštevanju o koliščin o bravnavane z adeve i n p redvsem h udega o škodovanja u gleda 
A. Abdulrahima, ki j e bilo povzročeno z uvrstitvijo njegovega imena na sporni seznam, vsekakor še 
naprej obstaja njegov pravni interes za vložitev p redloga za razglasitev n ičnosti Uredbe št. 1330 /2008 
v delu, v katerem s e nanaša nanj, in če bo njegovi tožbi ugodeno, za povrnitev u gleda, tako p a za neko 
obliko p ovrnitve n epremoženjske škode.
84 Iz vsega navedenega izhaja, da j e Splošno s odišče s tem, da j e presodilo, da p ritožnik nima pravnega 
interesa in da s e zato postopek v zvezi s predlogom z a ra zglasitev n ičnosti Uredbe št. 1330 /2008 
v delu, ki s e nanaša nanj, ustavi, napačno u porabilo pravo.
85 Zato je treba izpodbijani sklep ra zveljaviti v delu, v katerem j e odločeno, da s e postopek v zvezi 
ničnostno tožbo, ki j o je A. Abdulrahim vložil pri Splošnem s odišču, ustavi.
Vrnitev zadeve Splošnemu sodišču
86 V skladu s členom 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske u nije lahko to v primeru ra zveljavitve 
odločbe Splošnega sodišča samo dokončno o dloči o sporu, če stanje postopka t o dovoljuje, ali pa 
zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču.
ECLI:EU:C:2013 :331 13ABDULRAHIM PR OTISVETUINKOMISIJI
87 Ker je Splošno s odišče presodilo, da s e postopek na podlagi ničnostne tožbe ustavi, ne da b i preučilo 
njeno d opustnost in vsebino s pora, Sodišče me ni, da s tanje postopka n e dovoljuje, da s amo dokončno 
odloči o sporu, in da j e treba zadevo vrniti v razsojanje Splošnemu sodišču, odločitev o stroških pa 
pridržati.
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo:
1. Sklep Splošnega s odišča E v r opske u nije z dne 2 8. februarja 2 0 1 2 v zadevi Abdulrahim p roti 
Svetu in K omisiji (T-1 2 7 / 0 9 ) se raz veljavi v delu, v katerem je odločeno, da se postopek 
v z vezi z ničnostno tožbo, ki jo j e A. Abdulrahim vložil pri Splošnem sodišču, ustavi.
2. Zadeva se v r ne v razsojanje S plošnemu s odišču E v r opske u nije, da to z nova o dloči 
o ničnostni tožbi Abdulbasita Abdulrahima.
3. Odločitev o stroških se pridrži.
Podpisi