ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 289/40

Tožba, vložena 21. maja 2021 – Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)

(Zadeva T-281/21)

(2021/C 289/56)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Nowhere Co. Ltd (Tokio, Japonska) (zastopnik: R. Kunze, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Junguo Ye (Elche, Španija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

Sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije APE TEES v črni in rjavi barvi – zahteva za registracijo št. 14 319 578

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 10. februarja 2021 v zadevi R 2474/2017-2

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so nastali pred odborom za pritožbe in pred oddelkom za ugovore.

Navajani tožbeni razlog
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija ni sprožila uradnega postopka preiskave, ker je napačno ugotovila, da je sporni ukrep državne pomoči nedvomno združljiv s skupnim trgom. — Tožeče stranke navajajo, prvič, da s to shemo pomoči ni mogoče doseči v njej navedenega cilja, to je odprave resne motnje v nizozemskem gospodarstvu, tako da bi se nadomestili fiksni stroški podjetij, ki so zaradi izbruha COVID-19 in zaradi tega izbruha uvedenih vladnih ukrepov utrpela izpad prometa v višini 30 %. Najvišji znesek pomoči je po mnenju tožečih strank neprimeren za dosego cilja, ki se želi doseči z ukrepom pomoči. Državna pomoč za velika podjetja je omejena na 600 000 EUR. Ta znesek ne zadostuje za odpravo resne motnje v nizozemskem gospodarstvu tako, da bi se zagotovilo, da ostanejo podjetja ekonomsko stabilna. Zlasti za velika podjetja, kakršna so tožeče stranke, 600 000 EUR ne zadostuje za to, da bi se lahko ustrezno omililo izgubo prometa zaradi izbruha COVID-19. — Drugič, tožeče stranke trdijo, da je državna pomoč nesorazmerna. Aktualna shema presega to, kar je nujno za to, da bi se preprečilo likvidnostne težave majhnih in srednjih podjetij in pokrilo njihove fiksne stroške. Dejansko nesorazmerni zneski, ki so dodeljeni majhnim in srednjim podjetjem, tem podjetjem omogočajo večjo konkurenčnost, saj niso tako omejena s fiksnimi stroški. Poleg tega se od majhnih in srednjih podjetij, ki so dobila pomoč, ne zahteva, da v enaki meri kot velika podjetja posežejo (1) po svojem lastniškem kapitalu, da bi ostala konkurenčna. Tožeče stranke dobijo 600 000 EUR za to, da bi ostalo odprtih 33 hotelov. Majhna in srednja podjetja pa lahko dobijo skoraj enak znesek pomoči za to, da se preprečijo likvidnostne težave enega majhnega ali srednje velikega hotela.
—

EUIPO in drugi stranki v postopku pred odborom za pritožbe naloži plačilo stroškov, ki so tožeči stranki nastali s to tožbo.
3.

Tretji tožbeni razlog: očitne napake pri presoji. Tožeča stranka meni, da je bilo pri mnenju Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) z dne 22. novembra 2017, na katerem je utemeljena izpodbijana uredba, storjenih več očitnih napak pri presoji, ker EFSA pri oceni genotoksičnih in rakotvornih tveganj HAD ni spoštovala ne svojih metod za oceno tveganja ne metod za oceno tveganja OECD in je prišla do zaključkov, ki so v nasprotju z ugotovitvami Evropske agencije za zdravila. Pri izpodbijani uredbi so bile zato storjene očitne napake pri presoji, ker, prvič, je Komisija snovi in pripravke uvrstila v del A Priloge III k Uredbi (ES) št. 1925/2006, čeprav je iz mnenja EFSA z dne 22. novembra 2017 razvidna znanstvena negotovost, in drugič, pri ukrepih za obvladovanje tveganja ni uporabila načela tako nizkih vsebnosti, kot jih je mogoče razumno doseči, in navsezadnje ni upoštevala razvoja znanstvenih spoznanj po sprejetju mnenja EFSA z dne 22. novembra 2017.
2.

Drugi tožbeni razlog v zvezi s poizvedbo AA/2017/7013 se nanaša na kršitev člena 52(2) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL 2013, L 347, str. 549) ter člena 12(2) in (6) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 907/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s plačilnimi agencijami in ostalimi organi, finančnim upravljanjem, potrditvijo obračunov, varščinami in uporabo eura (UL 2014, L 255, str. 18) glede uporabe pavšalne obrestne mere, čeprav bi bilo mogoče izračunati dejansko tveganje za proračun Unije.
—

razglasi Sklep Sveta (EU) 2020/2252 z dne 29. decembra 2020 (1) o podpisu, v imenu Unije, in začasni uporabi Sporazuma o trgovini in sodelovanju med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo na eni strani ter Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska na drugi strani in Sporazuma med Evropsko unijo ter Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska o varnostnih postopkih za izmenjavo in varovanje tajnih podatkov (2) za ničen v delu, v katerem se s tem sklepom za Irsko začasno uporablja naslov VII tretjega dela Sporazuma o trgovini in sodelovanju;
—

za ničen razglasi sklep tožene stranke, s katerim je ta zavrnila dostop do nekaterih dokumentov, za katere se je prosilo na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, in ki je bil tožeči stranki sporočen 14. januarja 2021 v dopisu z referenco SGS 21/000067, vključno s Prilogo k temu dopisu;
—

Kršitev načela nevtralnosti, zlasti člena 95(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, in načela enakosti orožij, ker ni bil upoštevan člen 16(2) v povezavi s členoma 2(2)(g) in 12(2)(c) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625, ki temeljita na členu 146(7) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta in ki sta povezana s členom 25(2)(a) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2018/626;
1.

Prvi tožbeni razlog: organ za sklepanje pogodb o zaposlitvi (OPSP) naj bi storil napako pri uporabi meril za oceno kandidata za podaljšanje in natančneje pri razlagi pojma „predvidene prihodnje potrebe“, glede katerih do sprejetja odločbe še ni bilo odločeno in te do takrat niso bile niti opredeljene.
—

kršitev člena 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta in člena 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ter člena 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v povezavi s členoma 20 in 21 navedene Listine.
C 182/59

Tožba, vložena 1. marca 2021 — QK/ECB

(Zadeva T-133/21)

(2021/C 182/80)

Jezik postopka: latvijščina

Stranki

Tožeča stranka: QK (zastopnik: A. Bērziņš, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska centralna banka (ECB)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je ta tožba dopustna, in opravi njeno vsebinsko presojo;

— ECB naloži, naj tožeči stranki povrne škodo, ki jo je utrpela, v višini 15 583 195 EUR;

— ECB naloži plačilo vseh stroškov, ki so nastali tožeči stranki;

— ECB naloži obveznost plačila vseh stroškov v zvezi s tem postopkom.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe na podlagi člena 268 PDEU in člena 340 PDEU navaja le en tožbeni razlog. V okviru tega tožbenega razloga tožeča stranka trdi, da je bila ECB zaradi sprejetja Sklepa z dne 3. marca 2016, ki se izpodbija in s katerim je bilo odvzeto dovoljenje, izdano družbi AS Trasta Komercbanka (1) (banki, katere solastnica je bila tožeča stranka), odgovorna za izgubo vrednosti delnic v navedenem subjektu, katerih lastnica je bila tožeča stranka.

(1) Sklep Evropske centralne banke (ECB) ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 z dne 3. marca 2016 o odvzemu dovoljenja, izdanega družbi Trasta Komercbanka, ki je bil nadomeščen s Sklepom Evropske centralne banke (ECB) BCE/SSM/2016 — 529900WIPOINFDAWTJ81/2 z dne 11. julija 2016, razglasitev ničnosti katerega je predmet postopka, ki poteka pred Splošnim sodiščem v zadevi T-698/16, Trasta Komercbanka in drugi/ECB, T-698/16 (UL 2016, C 441, str. 29; popravek v UL 2017, C 6, str. 57).
1.

Prvi tožbeni razlog: s sklepom tožene stranke so bile kršene nekatere določbe PDEU in splošna načela evropskega prava na katerih od konca osemdesetih let prejšnjega stoletja temelji liberalizacija letalskega prevoza v EU (prepoved diskriminacije, prosti pretok storitev in svoboda ustanavljanja). (2)
2.

Drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev dolžnosti nepristranskosti in nevtralnosti, kršitev dolžnosti pomoči in dobrega upravljanja, kršitev člena 21a Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, in zlorabo postopka.
C 88/41

Tožba, vložena 27. januarja 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

(Zadeva T-47/21)

(2021/C 88/54)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Cepewa GmbH (Karben, Nemčija) (zastopnik: M. Gail, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Out of the blue KG (Lilienthal, Nemčija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO

Zadevna sporna znamka: besedna znamka Unije LIEBLINGSMENSCH – znamka Unije št. 16 566 531

Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. novembra 2020 v zadevi R 918/2020-2

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev člena 59(1)(a) in (b), v povezavi s členom 7(1)(b) in (d) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— kršitev člena 94(1), prvi stavek, Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
—

V utemeljitev tega tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da zadeve ni obravnaval poljski organ, pristojen za varstvo konkurence, v smislu člena 13(2) Uredbe št. 1/2003. Tožeča stranka je namreč pri predsedniku Urzęd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (urad za varstvo konkurence in potrošnikov, v nadaljevanju: UOKiK) vložila pritožbo glede suma praks omejevanja konkurence. Vendar pa je ta organ zavrnil sprejetje ukrepov, ki so določeni v predpisih, in izvedbo ocene zadevnih ravnanj, pri čemer se je skliceval na to, da nima zadostne količine informacij, in tožečo stranko pozval k dopolnitvi informacij. Hkrati sam organ ni sprejel nobenega ukrepa, da bi jih pridobil, dokazno breme pa je v celoti prevalil na tožečo stranko. Zato delovanja organa ni mogoče opredeliti kot „obravnavanje zadeve“ v smislu Obvestila Komisije o sodelovanju v okviru mreže organov, pristojnih za konkurenco (2) in sodne prakse Sodišča. Posledično se je tudi Komisija za zavrnitev pritožbe neupravičeno oprla na člen 13(2) Uredbe št. 1/2003. Tožeča stranka dodaja, da je rezultat tega, da je Komisija zavrnila pritožbo, da zadeve ni obravnaval noben organ, kar je v bistvu v nasprotju z uvodno izjavo 18 Uredbe št. 1/2003.
Tožba, vložena 18. decembra 2020 – Grünig/Komisija

(Zadeva T-746/20)

(2021/C 53/71)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Grünig KG (Bad Kissingen, Nemčija) (zastopnika: Y. Melin, in B. Vigneron, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— člen 1(4) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2020/1336 z dne 25. septembra 2020 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev na uvoz nekaterih polivinil alkoholov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske na podlagi člena 263 PDEU razglasi za ničen, ker je Evropska komisija kršila člen 9(5) Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije, s tem, da je diskriminatorno uvedla protidampinške dajatve z odobritvijo izvzetja na podlagi carinskega postopka posebne rabe;

— Evropski komisiji in vsem morebitnim intervenientkam v podporo Komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog: kršitev člena 9(5) Uredbe (EU) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (UL 2016, L 176, str. 21), ker izpodbijana uredba, in sicer Izvedbena uredba Komisije (EU) 2020/1336 z dne 25. septembra 2020 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev na uvoz nekaterih polivinil alkoholov s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL 2020, L 315, str. 1), ne določa protidampinške dajatev za ves uvoz, za katere se ugotovi, da so pod ceno in povzročajo škodo.

Tožeča stranka meni, da je Komisija diskriminatorno uvedla protidampinško dajatev na uvoz izdelka v nasprotju s členom 9(5) zgoraj navedene Uredbe 2016/1036, ker določa izvzetje iz protidampinške dajatve na podlagi carinskega postopka posebne rabe. Zato naj bi bila navedena določba uredbe nezakonita in bi jo bilo treba razglasiti za nično.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti skrbnega ravnanja in pravice do dobrega upravljanja, ker sta Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) in nato Evropska komisija krivo ovadila tožeči stranki, katerih nedolžnost je 16. junija 2016 dokončno potrdil francoski Cour de cassation (kasacijsko sodišče). V zvezi s tem tožeči stranki navajata, da: — administracija Evropske unije ni upoštevala legitimnih interesov tožečih strank, ki sta bili neupravičeno in po krivem obdolženi kaznivih dejanj in tako kršila svojo obveznost skrbnega ravnanja v razmerju do tožečih strank; — pravica do dobrega upravljanja očitno zajema pravico vsakogar, da ga uslužbenci in institucije Unije ne ovadijo po krivem.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva v zvezi z obrazložitvijo aktov, neobstojem trdne dejanske podlage za razloge, ki jih navaja Svet, in pravico svobode izražanja, pravico do obrambe in lastninsko pravico, saj se v času podaljšanja ukrepov nista spoštovali nujnost predložitve trdnih dokazov in zahteva po obrazložitvi, zaradi česar so kršene prej navedene pravice.
Tožba, vložena 9. decembra 2020 – Skupno podjetje Clean Sky 2/NG

(Zadeva T-721/20)

(2021/C 35/77)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: skupno podjetje Clean Sky 2 (zastopnika: M. Velardo, odvetnik, in B. Mastantuono, agent)

Tožena stranka: NG

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— toženi stranki naloži plačilo 141 094,80 EUR v povezavi s sporazumom o nepovratnih sredstvih št. 632506 „Wireless Flexible sensor co-operation for structural health Diagnosis/prognosis“ na podlagi Sedmega okvirnega programa Evropske unije, skupaj z obrestmi po 3,5-odstotni obrestni meri, ki jo uporablja Evropska centralna banka za refinanciranje glavnice, in ki velja od 9. julija 2019 do dejanskega plačila;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja ta tožbeni razlog.

Tožena stranka naj ne bi izpolnila svojih pogodbenih obveznosti, ker ni povrnila zneska, ki se nanaša na stroške osebja, za katere je bilo ugotovljeno, da niso upravičen do financiranja. Zato je tožeča stranka 23. maja 2019 izdala obvestilo o dolgovanem znesku 141 094,80 EUR, ki je bil že izplačan družbi Alpha Consulting Service Srl, v skladu z določbami sporazuma o nepovratnih sredstvih. V tej zadevi ni dvoma glede dejstev, na podlagi katerih so nastale obveznosti tožene stranke kot delničarke in zastopnice družbe Alpha Consulting Service Srl, ki je bila izbrisana iz registra gospodarskih družb. Ugovori družbe po izdaji obvestila o dolgovanem znesku so splošni, nepopolni in niso podprti z dokazi ter naj bi bili zato v celoti neutemeljeni. Posledično je tožeča stranka upravičena zahtevati izterjavo in povrnitev plačanega zneska, skupaj z zamudnimi obrestmi.
C 9/31

Tožba, vložena 6. novembra 2020 – Kerstens/Komisija

(Zadeva T-672/20)

(2021/C 9/44)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Petrus Kerstens (La Forclaz, Švica) (zastopnik: C. Mourato, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— odločbo Evropske komisije z dne 20. januarja 2020 o zavrnitvi prošnje za pomoč D/517/19 z dne 17. septembra 2019, ki jo je Petrus Kerstens vložil na podlagi členov 24 in 12a Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, razglasi za nično;

— odločbo Evropske komisije z dne 31. januarja 2020 o zavrnitvi prošnje za pomoč D/516/19 z dne 17. septembra 2019, ki jo je Petrus Kerstens vložil na podlagi členov 24 in 12a Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije, razglasi za nično;

— toženi stranki na podlagi člena 134 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam razlog, ki se nanaša na kršitev načela dobrega upravljanja, vključno s kršitvijo pravice do obrambe in, natančneje, pravice do izjave, ki izhaja iz člena 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker Komisija tožeče stranke pred izdajo odločb o zavrnitvi njenih prošenj za pomoč ni zaslišala.
4.

S četrtim tožbenim razlogom se zatrjuje kršitev Pogodb in, zlasti, več določb Listine o temeljnih pravicah Evropske unije. — tožeča stranka trdi, da je bilo ravnanje tožene stranke diskriminatorno in da sta bila z njim kršena člen 21(1) in 34(1) Listine; — kršene naj bi bile postopkovne pravice tožeče stranke iz člena 41 in njena pravica do dostopa do dokumentov iz člena 42 Listine; — dalje, kršeni naj bi bili tudi pravica tožeče stranke do učinkovitega pravnega sredstva in pravica do poštenega sojenja.
Tožba, vložena 30. septembra 2020 – MS/Komisija

(Zadeva T-602/20)

(2020/C 414/62)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: MS (zastopnik: M. Medla, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo v obliki odločbe o pritožbi;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožba je vložena zoper odločbo Evropske komisije PMO 4, TFT IN, 0425863600, PMO – Urad za vodenje in plačevanje posameznih pravic, PMO 4 – Pokojnine in odnosi z nekdanjimi uradniki in uslužbenci, z dne 3. decembra 2019, v obliki odločbe Evropske komisije HR.E.2/NX/sb/Ares, DG HR – Generalni direktorat za kadrovske zadeve in varnost, DIR E — Pravna vprašanja in partnerstva, pisarna 2 – Pravni postopki, z dne 30. junija 2020, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke zoper izpodbijano odločbo.

Tožba temelji na enem tožbenem razlogu, ki se nanaša na kršitev člena 11(2), drugi pododstavek, Priloge VIII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije (1) v povezavi s členom 7(1), drugi pododstavek, sklepa upravnega odbora Sodišča z dne 12. maja 2004 o splošnih izvedbenih določbah za člena 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

Tožena stranka naj bi izračun števila let pokojninske dobe, ki bodo priznana, nepravilno oprla na dejansko preneseno kapitalizirano vrednosti, ki je bila na datum zahteve za prenos pravic aktualizirana po letni obrestni meri 3,9 %. Tožena stranka bi morala namesto tega pri tem izračunu uporabiti vrednost pokojninskih pravic, ki jih je posredoval nosilec nacionalnega pokojninskega sistema, na dan zahteve za prenos pravic. To bi privedlo do več kot 20 % večjega števila let pokojninske dobe, ki bodo priznana.

(1) Uredba št. 31 (EGS), 11 (ESAE) o določitvi kadrovskih predpisov za uradnike in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske gospodarske skupnosti in Evropske skupnosti za atomsko energijo (UL 1962, P 45, str. 1385).
4.

Četrtič, tožeče stranke očitajo nepremostitev resnih težav, kot posledico pomanjkljive presoje merila mednarodnosti za namene prava državnih pomoči, ker je tožena stranka: — to uporabo merila preučila v zvezi z napačno gospodarsko dejavnostjo; — v zvezi s tem uporabila pravno napačno premiso; — popolnoma ignorirala dokaze v pritožbi, predložene v podporo njeni navedbi, da je bilo izpolnjeno merilo v zvezi z mednarodnostjo; in — nazadnje uporabila neprimerna in vsebinsko nepravilna merila.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravil za presojo koncentracije iz člena 2(1) Uredbe št. 139/2004, ker Komisija ni upoštevala okoliščine, da bo, če bo družba PKN Orlen prevzela nadzor nad družbo Grupa Lotos, to vplivalo na preskrbo subjektov, ki delujejo na trgu rafiniranih in dehidriranih parafinov, parafinskih voskov in izdelkov na osnovi parafinov, s surovinami, poleg tega pa ni upoštevala pravnih ovir, ki so zaradi koncentracije nastale pri vstopu na ta trg. — V utemeljitev tega tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da bo imel po tem, ko bo družba PKN Orlen prevzela nadzor nad družbo Grupa Lotos, en subjekt nadzor nad vsemi surovinami v obliki nerafiniranega parafina (gatsch) (težkega in lahkega), skupaj s celotno transportno in logistično infrastrukturo na ozemlju Poljske, Litve in Češke, zaradi česar bo lahko ta subjekt določal cenovne pogoje in pogoje, povezane z dobavo surovin, ne samo za subjekte, ki trenutno delujejo na tem trgu, ampak tudi za vsak subjekt, ki bi želel v prihodnosti vstopiti na ta trg. Opisanih težav pri opravljanju dejavnosti pa ne bo imela družba Orlen Południe S.A., ki jo popolnoma obvladuje družba PKN Orlen.
5.

Peti tožbeni razlog: kršitev člena 4(1) Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39), kršitev člena 12 Pravilnika o osebju in kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja. Tožeča stranka v utemeljitev tega tožbenega razloga zatrjuje nezakonit dostop do njenih osebnih podatkov, zavrnitev tožene stranke, da bi začela preiskavo, in neupravičeno podporo njenemu nekdanjemu zakoncu s strani tožene stranke.
—

razglasi ničnost sklepa, ki ga je Komisija v okviru javnega naročila, objavljenega pod referenčno številko TAXUD/2019/OP/0006 in naslovljenega „CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms – Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform“, sprejela o: — zavrnitvi konzorcija, ki ga sestavljata tožeči stranki; — oddaji naročila konzorciju ARHS-IBM;
C 329/19

Tožba, vložena 3. avgusta 2020 – CRII-GEN in drugi/Komisija

(Zadeva T-496/20)

(2020/C 329/37)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) (Pariz, Francija) in 6 drugih tožečih strank (zastopnik: C. Lepage, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— to tožbo razglasi za dopustno;

— sporni sklep razglasi za ničen;

— Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe zoper sklep Komisije z dne 17. junija 2020 o zavrnitvi njihove interne upravne pritožbe, s katero so predlagale umik odobritve glifosata, navajajo en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na neuporabo previdnostnega načela. Tožeče stranke menijo, da namreč previdnostno načelo upravičuje sprejetje omejevalnih ukrepov v zvezi z odobritvijo glifosata, zaradi česar bi bilo treba njegovo odobritev ponovno preučiti ali jo celo umakniti. Glede tega trdijo, da nešteto študij dokazuje, da glifosat in proizvodi, ki ga vsebujejo, pomenijo tveganje za nastanek raka ali endokrinih motenj. Poleg tega naj bi čedalje bolj dokazljiva povezava med pesticidi, ki onesnažujejo ozračje, in boleznijo covid-19 nujno zahtevala, da se odobritev glifosata ponovno preuči z vidika teh novih okoliščin.
—

Kršitev načela zakonitosti, načela enakega obravnavanja in načela dobrega upravljanja na podlagi členov 123 in 124 Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;