Zato na dopustnost odškodninske tožbe v zvezi s povračilom škode, ki je domnevno nastala zaradi obravnavanja pritožbe evropskega varuha človekovih pravic, ne more vplivati dejstvo, da evropski varuh človekovih pravic še ni sprejel dokončne odločitve v zvezi z določenimi točkami, ki so bile predmet njegove preiskave na lastno pobudo, ki jo je začel z namenom, da bi preveril, ali njegovo ravnanje pri presoji položaja tožeče stranke ni bilo pravilno.

Odškodninsko tožbo določa PDEU kot samostojno pravno sredstvo, ki ima svojo funkcijo, ki je posebno v okviru sistema pravnih sredstev in podrejeno pogojem izvajanja, ki so zasnovani za njegov posebni namen. Medtem ko je namen ničnostne tožbe in tožbe zaradi nedelovanja kaznovati nezakonitost pravno zavezujočega akta ali neobstoj takega akta, je predmet odškodninske tožbe predlog za povračilo škode, ki izhaja iz akta, ki je pravno zavezujoč ali ne, ali ravnanja, ki ga je treba pripisati instituciji ali organu Skupnosti.

Glede nepogodbene odgovornosti Unije v zvezi s pogojem glede nezakonitega ravnanja institucije se zahteva, da se ugotovi dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim se posamezniku podeljujejo pravice. Ta pogoj v zvezi z varstveno naravo je izpolnjen, če kršeno pravno pravilo, čeprav je v bistvenem namenjeno varstvu splošnih interesov, zagotavlja tudi varstvo individualnih interesov zadevnih posameznikov. Načelo skrbnega ravnanja in pravica do dobrega upravljanja pa imata jasno varstveno naravo v zvezi s posamezniki. Enako velja glede pravil, ki urejajo preiskave evropskega varuha človekovih pravic, saj ta pravila posameznikom predvsem omogočajo, da naslovijo pritožbe v zvezi z nepravilnostmi in da so obveščeni o rezultatu preiskav, ki jih v zvezi s tem vodi evropski varuh človekovih pravic.

V zvezi z diskrecijsko pravico evropskega varuha človekovih pravic v zvezi z uvedbo in obsegom preiskav, ki jih mora izvesti, in glede preiskovalnih ukrepov, ki jih uporabi, je le očitno in resno neupoštevanje mej njegovih preiskovalnih pooblastil, ki so določena v členu 3(1) Sklepa 94/262 o pravilih in splošnih pogojih, ki urejajo opravljanje funkcije varuha človekovih pravic, in v členih 4.1, 5 in 9.2 Izvedbenih določb, ki jih je sprejel evropski varuh človekovih pravic na podlagi člena 14 tega Sklepa, dovolj resna kršitev, ki lahko povzroči odgovornost Unije.

Ker pa mora evropski varuh človekovih pravic svojo diskrecijsko pravico glede preiskave izvajati ob upoštevanju hierarhično višjih pravil prava Unije, ga diskrecijska pravica, ki jo ima na podlagi Sklepa 94/262 in Izvedbenih določb v zvezi s preiskovalnimi ukrepi, ki jih mora izvesti pri opravljanju svoje naloge, ne odvezuje od načela skrbnega ravnanja. Čeprav lahko evropski varuh človekovih pravic svobodno odloči, da bo uvedel preiskavo, in če se odloči, da jo bo, lahko izvede tiste preiskovalne ukrepe, za katere meni, da so upravičeni, se mora po teh preiskovalnih ukrepih vendarle prepričati, da lahko skrbno in nepristransko razišče vse upoštevne vidike za odločitev, ali je trditev o nepravilnosti utemeljena, in o morebitnem nadaljnjem ukrepanju v zvezi s to trditvijo. To, da evropski varuh človekovih pravic pri opravljanju svojih pristojnosti spoštuje načelo skrbnega ravnanja, je toliko bolj pomembno, ker ima na podlagi člena 228(1) PDEU in člena 3(1) Sklepa 94/262 ravno nalogo, da odkriva in poskuša odpravljati nepravilnosti v splošnem interesu in v interesu zadevnega državljana.

Evropski varuh človekovih pravic zato nima diskrecijske pravice glede spoštovanja načela skrbnega ravnanja v konkretnem primeru. Zato kršitev tega načela zadostuje za ugotovitev obstoja dovolj resne kršitve, ki lahko povzroči odgovornost Unije. Vendar vsaka nepravilnost evropskega varuha človekovih pravic še ne pomeni kršitve tega načela. Le nepravilnost, katere posledica je, da ni mogel skrbno in nepristransko preučiti vseh upoštevnih elementov, da bi se odločil o utemeljenosti trditve v zvezi s primerom nepravilnosti institucije, organa, urada ali agencije Unije in mogočem nadaljnjem ukrepanju v zvezi s to trditvijo, lahko utemelji nepogodbeno odgovornost Unije zaradi kršitve načela skrbnega ravnanja.

(Glej točke od 78 do 80 in od 85 do 87.)