ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Javna naročila Evropske unije – Sklenitev pogodbe o naročilu na podlagi javnega razpisa – Diskrecijska pravica institucij – Sodni nadzor – Meje (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012; Uredba Komisije št. 1268/2012) (Glej točko 31.)

2. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločitev o neizbiri ponudbe v postopku oddaje javnega naročila storitev – Presoja glede na podatke, s katerimi je tožeča stranka razpolagala ob vložitvi tožbe – Iz informacij, ki so dane na razpolago tožeči stranki, niso jasno razvidni razlogi za zavrnitev ponudbe in niso dovolj pojasnjene značilnosti in prednosti izbrane ponudbe – Nezadostna obrazložitev (člen 296 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 113(2); Uredba Komisije št. 1268/2012, člen 161(3)) (Glej točke od 32 do 34, od 37 do 40, 42, 43, 47 in od 58 do 67.)

3. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločitev o neizbiri ponudbe v postopku oddaje javnega naročila storitev – Obveznost, da se na podlagi pisne zahteve obvesti o značilnostih in prednostih izbrane ponudbe ter sporoči ime izbranega ponudnika – Obveznost naročnika, da opravi natančno primerjalno analizo sprejete ponudbe in ponudbe neizbranega ponudnika – Neobstoj (člen 296 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 113(2); Uredba Komisije št. 1268/2012, člen 161(3)) (Glej točko 41.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Sveta z dne 29. oktobra 2013 o neizbiri ponudbe tožeče stranke v postopku oddaje javnega naročila storitev UCA 034/13, v zvezi z nakupom ali najemom črno-belih multifunkcionalnih naprav (MFP) in pripadajoči vzdrževalnih storitev v stavbi generalnega sekretariata Sveta (UL 2013/S 83‑138901) in oddaji naročila drugemu ponudniku.

Izrek

Izrek

1. Sklep Sveta z dne 29. oktobra 2013 o neizbiri ponudbe družbe Ricoh Belgium NV v postopku oddaje javnega naročila storitev UCA 034/13, v zvezi z nakupom ali najemom črno-belih multifunkcionalnih naprav (MFP) in pripadajočih vzdrževalnih storitev v stavbi generalnega sekretariata Sveta in oddaji naročila drugemu ponudniku, se razglasi za ničen, kar zadeva lot 4.

2. Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.
(Glej točki 51 in 52.)

Ker se Sodišče za uslužbence zgolj sklicuje na nepojasnjeno nezakonitost ter na občutek nepravičnosti in muke, ki naj bi jih utrpela zadevna oseba, ne da bi pojasnilo, med drugim, razloge, zakaj nepremoženjska škoda, ki iz tega izhaja, ne bi mogla biti povrnjena z razglasitvijo akta za ničen, navedeno sodišče krši obveznost obrazložitve.

Splošno načelo enakega obravnavanja je temeljno načelo prava Unije, v skladu s katerim se primerljivih položajev ne sme obravnavati različno, razen če je razlikovanje objektivno utemeljeno. Gre za kršitev načela enakega obravnavanja, kadar se dve kategoriji oseb, katerih dejanski in pravni položaj se bistveno ne razlikujeta, obravnavata različno ali pa se različne položaje obravnava enako.

Položaj uspešnega kandidata na natečaju, ki je bil pozno vpisan na seznam primernih kandidatov, katerega veljavnost je bila podaljšana do izida sodnega postopka, ki ga je sprožil ta kandidat, je treba primerjati s položajem osebe, katere ime je bilo na seznamu primernih kandidatov, med drugimi uspešnimi kandidati natečaja, najdlje, preden se je zaposlila kot uradnica. V drugačnem primeru bi namreč imeli drugi uspešni kandidati tega natečaja več koristi od podaljšanja veljavnosti seznama primernih kandidatov, ki naj bi izhajalo iz sodnega postopka, ki ga je zoper odločbo o izključitvi z natečaja sprožil uspešni kandidat, ki je bil pozno vpisan, kot ta kandidat.

(Glej točki 72 in 76.)

Splošno sodišče: sodba z dne 20. februarja 2009, Komisija/Bertolete in drugi, od T‑359/07 P do T‑361/07 P, ZOdl. JU, EU:T:2009:40, točki 37 in 38 ter navedena sodna praksa.
4.

Znamka Skupnosti — Odpoved, razveljavitev ali ničnost — Relativni razlogi za ničnost — Obstoj prejšnje ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Figurativne znamke CAMOMILLA (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1)(b) in 53(1)(a)) (Glej točke 68, 69 in od 75 do 77.)
Iz člena 7(1) Uredbe št. 6/2002 o modelih Skupnosti se model šteje za dostopen javnosti, ko stranka, ki zatrjuje dostopnost, dokaže dogodke, ki utemeljujejo obstoj te dostopnosti. Da bi to domnevo ovrgla, mora, nasprotno, stranka, ki dostopnost izpodbija, pravno zadostno dokazati, da bi okoliščine v obravnavani zadevi lahko utemeljeno ovirale to, da ti dogodki ob normalnem poteku poslovanja postanejo znani specializiranim krogom zadevnega področja.

Domneva iz člena 7(1) Uredbe št. 6/2002 se poleg tega uporablja ne glede na kraj dogodkov, ki utemeljujejo obstoj dostopnosti, ker je iz prvega stavka tega člena razvidno, da se za to, da bi se za namene uporabe členov 5 in 6 te uredbe štelo, da je bil videz izdelka dostopen javnosti, ne zahteva, da so dogodki, ki utemeljujejo obstoj dostopnosti javnosti, nastali na ozemlju Unije.

Vprašanje, ali bi lahko osebe, ki so del specializiranega kroga zadevnega področja, utemeljeno poznale dogodke, ki so se zgodili zunaj območja Unije, je vprašanje dejanskega stanja, odgovor na to vprašanje pa je odvisen od preučitve okoliščin posamezne zadeve.

Da bi opravili to presojo, je treba preučiti vprašanje, ali je treba na podlagi dejanskih elementov, ki jih mora predložiti stranka, ki izpodbija dostopnost, šteti, da ni bilo možnosti, da bi tem krogom dogodki, ki utemeljujejo obstoj dostopnosti javnosti, dejansko postali znani, pri čemer je treba upoštevati to, kar je mogoče utemeljeno zahtevati, da ti krogi poznajo prej nastala umetniška dela. Ti dejanski elementi se lahko na primer nanašajo na sestavo specializiranih krogov, njihove poklicne kvalifikacije, navade in vedenje, obseg njihovih dejavnosti, njihovo navzočnost na dogodkih, na katerih se predstavijo modeli, značilnosti zadevnih modelov, kot je njihova povezanost z drugimi proizvodi in področji, in značilnosti proizvodov, v katere je zadevni model vključen, zlasti stopnjo tehnične zahtevnosti zadevnega proizvoda. V nobenem primeru ni mogoče šteti, da je ob običajnem poteku poslovanja model postal znan, če so ga lahko specializirani krogi zadevnega področja odkrili zgolj po naključju.

(Glej točke od 26 do 29.)
Zadeva T‑559/13

(Odlomki)

Giovanni Cosmetics, Inc.

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu

(znamke in modeli) (UUNT)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti GIOVANNI GALLI — Prejšnja besedna znamka Skupnosti GIOVANNI — Relativni razlog za zavrnitev — Neobstoj verjetnosti zmede — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Razlikovalni učinek imena in priimka“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (peti senat) z dne 3. junija 2015

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Razlikovalni učinek imena in priimka – Figurativna znamka GIOVANNI GALLI in besedna znamka GIOVANNI

(Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b))

Ker ni konkretnih dokazov glede zaznavanja javnosti v celotni Uniji, področja uporabe sodne prakse, v skladu s katero ima v nekaterih državah članicah priimek na splošno večji razlikovalni učinek kot ime, ni mogoče razširiti na celotno ozemlje Unije.

Glede na dejstvo, da vsaj za en del Unije ni dokazano, da ima priimek na splošno večji razlikovalni učinek kot ime, in glede na okoliščino, da večina javnosti zunaj Italije ne bo nobeno od imen Giovanni ali Galli zaznavala kot razširjeno ali kot redko, ni nobene podlage za to, da se večji razlikovalni učinek pripiše elementu „galli“ iz prijavljene znamke kot elementu „giovanni“ pri zaznavanju celotne upoštevne javnosti. Odbor za pritožbe je torej napačno sklepal, da celotna upoštevna javnost pripisuje večji razlikovalni učinek elementu „galli“ kot elementu „giovanni“.

En del upoštevne javnosti bo sicer večji razlikovalni učinek pripisal elementu „galli“ iz prijavljene znamke kot elementu „giovanni“, in sicer tisti del javnosti, ki ve, da je element „giovanni“ pogosto italijansko ime in da je element „galli“ iz te znamke redek italijanski priimek, ali ki na splošno večji razlikovalni učinek pripisuje priimku kot imenu. Vendar je treba ugotoviti, da je za drugi del upoštevne javnosti svojstven razlikovalni učinek elementov „giovanni“ in „galli“ enak in ima povprečen razlikovalni učinek.

(Glej točke od 52 do 54.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Soobstoj prejšnjih znamk — Priznanje določene stopnje razlikovalnega učinka mednarodne znamke z učinkom v Skupnosti (Uredba Sveta št. 207/2009, členi 7(1)(b) in (c), 52, 53, 57, 63, 64, 154 in 158(1) in (2)) (Glej točke od 34 do 39.)
1.

Odločba drugega odbora Urada za usklajevanje na notranjem trgu za pritožbe (znamke in modeli) (UUNT) z dne 1. oktobra 2013 (zadeva R 2338/2012‑2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Horno del Espinar, SL in Lidl Stiftung & Co. KG se razveljavi.
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka Nael in besedna znamka Mc Neal (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 27, 41, 51 in od 53 do 55.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali navedbe, ki lahko služijo za opis značilnosti proizvoda ali storitve — Besedna znamka ultra.air ultrafilter (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 17 do 25 in 27.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Prekrivanje področij uporabe razlogov iz člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št.o 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točke od 21 do 23.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka QUARTODIMIGLIO QM — Figurativne znamke, ki predstavljajo dve razprostrti krili in figurativne znamke LONGINES (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 26, od 32 do 35, 55 in od 71 do 76.)
Splošno sodišče: sodbi z dne 11. februarja 1992, Panagiotopoulou/Parlament, T-16/90, Recueil, EU:T:1992:11 , točka 39; in 3. marca 1994, Cortes Jimenez in drugi/Komisija, T-82/92, RecFP, EU:T:1994:24 , točki 33 in 34.

Enako raven nadzora je treba uporabiti v zvezi s presojo, ki jo organ, pristojen za imenovanje, opravi o obstoju diplome ali o tem, ali ta ustreza zahtevam iz obvestila o natečaju. Preudarki, zaradi katerih sodišče Unije izvede popoln sodni nadzor nad takimi presojami, kadar jih opravi komisija, in sicer glede spoštovanja enakega obravnavanja kandidatov in zakonitosti analize o tem, ali diploma ustreza zahtevam iz obvestila o natečaju, je namreč mogoče prenesti na nadzor navedenega organa, kadar se ta odloči, da bo presoje natečajne komisije nadomestil z lastnimi presojami.

Načelo kontradiktornosti se uporablja v vseh postopkih, v katerih bi bila lahko izdana odločba institucije ali organa Unije, ki pomembno vpliva na interese neke osebe. To načelo praviloma pomeni, da imajo stranke v postopku pravico zavzeti stališče glede dejanskega stanja in listin, na katerih bo temeljila sodna odločba, ter do razpravljanja o dokazih in stališčih, predstavljenih sodišču, in tožbenih razlogih, ki jih sodišče preizkusi po uradni dolžnosti in na katere namerava opreti svojo odločitev. Da bi se zadostilo zahtevam, ki se nanašajo na pravico do poštenega sojenja, je namreč pomembno, da stranke poznajo pravne in dejanske okoliščine, ki imajo odločilen vpliv na izid postopka, in da imajo možnost o njih kontradiktorno razpravljati.

Sodišča Unije skrbijo, da se v postopkih, ki jih vodijo, spoštuje načelo kontradiktornosti in da ga tudi sama spoštujejo. Vsaka stranka v postopku pred sodišči Unije je ne glede na svoj pravni status upravičena, da se spoštuje to načelo. Zato se nanj lahko sklicujejo tudi institucije in organi Unije, kadar so stranke v teh postopkih.

(Glej točki 31 in 32.)

Sodišče, sodba z dne 17. decembra 2009, revizija sodbe M/EMEA, C-197/09 RX-II, ZOdl., EU:C:2009:804, točki 41 in 42.
5.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Tridimenzionalna znamka, ki jo predstavlja oblika bombonjere (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 22 in od 26 do 29.)
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)] (Glej točke od 17 do 19 in 48.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka V in figurativne znamke, ki predstavljajo igralca pola (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 28 do 30 in 43.)
1.

Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 26. junija 2013 (zadeva R 187/2013‑2) se razveljavi v delu, ki se nanaša na „[p]ripravke za beljenje in druge snovi za pranje [ter] pripravke za čiščenje, poliranje, razmaščevanje in brušenje“ iz razreda 3 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in na „sanitarne proizvode za medicinske namene, obliže, obvezilni material, snovi za plombiranje zob in za zobne odtise, dezinfekcijska sredstva, pripravke za uničevanje škodljivcev; fungicide in pesticide“ iz razreda 5 v smislu navedenega aranžmaja.
2.

Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg — Omejevalni ukrepi proti Iranu — Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov, ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo — Sklep, sprejet v okoliščinah, ki so zadevni osebi znane in ki ji omogočajo, da razume obseg ukrepov, sprejetih proti njej — Dopustnost obrazložitve v skrajšani obliki (člen 296 PDEU; Sklep Sveta 2010/829/SZVP; Uredba Sveta št. 1264/2012) (Glej točke od 43 do 46 in 50.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka s podobo fanta na kolesu, ki drži kij — Figurativne znamke s podobo igralca pola (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 25 do 27 in od 30 do 33 ter 39.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Besedna znamka CARE TO CARE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 23 in od 35 do 43.)
29

Tožeča stranka v tožbi v utemeljitev primarnega predloga navaja devet tožbenih razlogov. Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, načela dobrega upravljanja in pravice tožeče stranke do obrambe. Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, načela enakega obravnavanja in načela sorazmernosti pri izračunu odvračalnega množitelja. Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, ker je Komisija globo tožeče stranke izračunala enako kot globe evropskih proizvajalcev. Četrti tožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi Komisija storila napako s tem, da pri ugotavljanju vpliva ravnanja tožeče stranke in pri izračunu globe tožeče stranke ni upoštevala dokazov tehnične in ekonomske narave. Peti tožbeni razlog se nanaša na napako pri ugotovitvi trajanja kršitve. Šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela enakega obravnavanja in načela sorazmernosti pri določitvi delov izhodiščnega zneska družbe TM T&D, ki se razdeli med tožečo stranko in družbo Toshiba. Sedmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve in pravice tožeče stranke do obrambe pri določitvi delov izhodiščnega zneska družbe TM T&D, ki se razdeli med tožečo stranko in družbo Toshiba. Osmi tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela enakega obravnavanja in načela sorazmernosti kar zadeva metodo določanja izhodiščnega zneska tožeče stranke za obdobje pred ustanovitvijo družbe TM T&D. Deveti tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve in pravice tožeče stranke do obrambe kar zadeva metodo določanja izhodiščnega zneska tožeče stranke za obdobje pred ustanovitvijo družbe TM T&D.
101

Za neupoštevno je treba šteti tudi navedbo, da Komisija ni mogla hkrati zavrniti upoštevanje zaščite pred tveganjem in zahtevati, da se upoštevajo pričakovani ukrepi prestrukturiranja in izravnalni ukrepi. Na tem mestu je treba poudariti, da bi te zadnje ukrepe, kot sta prodaja portfeljev ali poslovnih dejavnosti, zagotovo zahtevali trgi in banke, po tem ko bi bilo doseženo preživetje podjetja, zaradi povečanja njegove donosnosti. V tem okviru je bil, kot je pravilno navedla Komisija v dupliki, cilj poročila o vrednotenju določiti vrednost HSH Nordbank brez pomoči, da bi bila na tej podlagi določena cena izdanih delnic, katerih namen je bil prav financiranje ukrepov pomoči. Zato je bilo normalno, da je HSH Nordbank pri določanju poslovne vrednosti upoštevala omejitve v povezavi s postopki, ki bi jih moral pričakovati preudaren in obveščen gospodarski subjekt. To pa ne velja za ukrepe pomoči, obravnavane v izpodbijanem sklepu, ki niso elementi vrednosti podjetja na trgu, ampak posebna pomoč za preprečitev njegovega stečaja in končno za njegovo okrevanje. Tako iz sodne prakse izhaja, da je treba na podlagi sporočila Komisije z naslovom „Uporaba pravil o državni pomoči za ukrepe v zvezi s finančnimi institucijami v okviru trenutne svetovne finančne krize“ (UL 2008, C 270, str. 8) podelitev državne garancije šteti za izreden ukrep in da je zato nujno začasna, ob tem pa morajo to garancijo tudi spremljati ukrepi za prestrukturiranje ali za likvidacijo upravičenca (sodba z dne 5. marca 2015, Banco Privado Português in Massa Insolvente do Banco Privado Português, C‑667/13, ZOdl., EU:C:2015:151, točka 70). Poleg tega ni bilo nobene podlage za trditev, da bo Komisija te ukrepe štela za zakonite, torej da bo štela da bodisi ne pomenijo državne pomoči bodisi da so pomoč, ki je združljiva z notranjim trgom. Še več, združljivost te pomoči je bila potrjena zgolj pogojno, tožeči stranki pa izpodbijata tudi te pogoje. Tako je treba ponovno navesti, da čeprav je bilo to, da je HSH Nordbank svoje poslovne partnerje in banke seznanila s tem, kakšen bo njen finančni položaj po odobritvi zaščite pred tveganji, logično in koristno, pa te zaščite pri določanju vrednosti novih delnic, ki so bile izdane v okviru dokapitalizacije, ni bilo mogoče upoštevati, ne da bi to samodejno povzročilo previsoko oceno navedene vrednosti.
34

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge. Prvi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava ter očitne napake pri presoji pri uporabi člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001 in člena 6(1) Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13). Z drugim tožbenim razlogom se zatrjuje napačna uporaba prava, očitna napaka pri presoji in neobstoj obrazložitve pri uporabi merila prevladujočega javnega interesa, ki se zahteva s členom 4(2), in fine, Uredbe št. 1049/2001 in členom 6(1) Uredbe št. 1367/2006. Tretji tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, očitne napake pri presoji in neobstoj obrazložitve pri uporabi člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001.
7

Te štiri prejšnje figurativne znamke Skupnosti so med drugim označevale proizvode in storitve, in sicer prva znamka iz razredov 30, 32 in 33, druga znamka iz razreda 32, tretja znamka iz razredov 32 in 43 in četrta znamka iz razredov 32 in 33, in so za vsako od teh znamk in za vsakega od teh razredov ustrezale temu opisu: — znamka Skupnosti št. 8792475: — — razred 30: „Kava, čaj, kakav, sladkor, riž, tapioka, sago, kavni nadomestki; moka in izdelki iz žitaric, kruh, pecivo in slaščice, sladoled; med, melasni sirup; kvas, pecilni prašek; sol, gorčica; kis, omake (začimbe); začimbe; led“; — razred 32: „Piva; mineralne vode in sodavice ter druge brezalkoholne pijače; sadne pijače in sadni sokovi; sirupi in drugi pripravki za proizvodnjo pijač“; — razred 33: „Alkoholne pijače (razen piva)“; — znamka Skupnosti št. 3021086: — razred 32: „Pijače, in sicer pitna voda, aromatizirana voda, mineralne vode in sodavice; druge brezalkoholne pijače, kot so brezalkoholne pijače, energijski napitki in napitki za športnike; sadne pijače in sadni sokovi; sirupi, koncentrati in praški za pripravo pijač, kot so aromatizirane vode, mineralne vode in sodavice, osvežilne pijače, energijski napitki, napitki za športnike, sadne pijače in sadni sokovi“; — znamka Skupnosti št. 2117828: — — razred 32: „Piva; mineralne vode in sodavice ter druge brezalkoholne pijače; sadne pijače in sadni sokovi; sirupi in drugi pripravki za proizvodnjo pijač“; — razred 43: „Nudenje hrane in pijače; nudenje začasne nastanitve“; — znamka Skupnosti št. 2107118: — — razred 32: „Piva; mineralne vode in sodavice ter druge brezalkoholne pijače; sadne pijače in sadni sokovi; sirupi in drugi pripravki za proizvodnjo pijač“; — razred 33: „Alkoholne pijače (razen piva)“.
52

Tožeča stranka se je na obravnavi sklicevala na zgoraj v točki 22 navedeno sodbo Deutsche Post in Nemčija proti Komisiji (točke od 43 do 45), da bi utemeljila svojo argumentacijo, da je oblika, v kateri je bila izpodbijana odločba sprejeta, odločilna za presojo, ali je ta odločba lahko predmet ničnostne tožbe. Sodišče je v tej sodbi sicer res presodilo, da je zakonodajalec Unije s tem, da je določil, da se odredba o predložitvi podatkov, urejena v členu 10(3) Uredbe št. 659/1999, sprejme v obliki odločbe, ta akt nameraval napraviti za zavezujoč in da ima taka odredba zavezujoče pravne učinke ter da zato pomeni izpodbojni pravni akt v smislu člena 263 PDEU. Vendar pa je treba ugotoviti, da se Sodišče pri odločanju, ali je zadevni izpodbijani akt lahko predmet ničnostne odločbe, ni zadovoljilo samo s to analizo. V nadaljevanju zgoraj v točki 22 navedene sodbe Deutsche Post in Nemčija proti Komisiji je Sodišče preučilo, ali izpodbijani ukrep – kot je Splošno sodišče ugotovilo v sklepu, ki je bil predmet pritožbe pred Sodiščem – pomeni začasni vmesni ukrep in ali ima samostojne pravne učinke, pred katerimi bi tožba zoper odločbo, s katero se je končal postopek o domnevni pravni pomoči, lahko zagotovila zadostno pravno varstvo tožečih strank v tej zadevi (točke od 48 do 63). Sodišče pa je presodilo, da ni bilo tako, ker je bil izpodbijani akt sicer dejansko vmesni akt, vendar učinkov njegove morebitne ničnosti ni bilo mogoče odpraviti s tožbo, vloženo zoper odločbo, s katero bi se končal postopek glede domnevne državne pomoči (zgoraj v točki 22 navedena sodba Deutsche Post in Nemčija proti Komisiji, točke od 56 do 60). Čeprav je torej Sodišče upoštevalo obliko, v kateri je bil izpodbijani akt sprejet, to je odločba v smislu člena 288 PDEU, da je sklenilo, da gre za akt, ki je lahko predmet ničnostne tožbe, pa je bila ta ugotovitev samo eden od sestavnih delov njegovega razlogovanja za dosego tega sklepa.