ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2009/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2009 o letaliških pristojbinah (1), ali vsekakor o sprejetju teh predpisov ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz členov 1, 6(2), 7, 8, 9 in 13 te direktive;
2.

Ali je člen 130 del DPR z dne 30. maja 2002 št. 115 v zvezi z državno pravno pomočjo v italijanski ureditvi, v delu, ki določa, da se nagrada odvetnikom, svetovalcem sodišča in sodnim izvedencem zmanjša za polovico, v skladu z določbami člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot jo je pravo Skupnosti prevzelo v skladu s členom 52(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 6 [PDEU]?
1.

Ali je treba člen 13(B)(d), točka 6, Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) razlagati tako, da pojem „posebni investicijski skladi, ki jih opredelijo države članice“ zajema pokojninske sklade, kakršni so predmet postopka v glavni stvari, s temi lastnostmi: (a) donos za zaposlenega (upravičenec do pokojnine) je odvisen od donosa, ki se realizira z naložbami pokojninskega sklada, (b) delodajalcu ni treba plačati dodatnih prispevkov, da bi se upravičencu do pokojnine zagotovil neki donos, (c) pokojninski sklad investira privarčevana sredstva kolektivno po načelu razpršitve tveganj, (d) pretežni del plačil v pokojninski sklad temelji na kolektivni pogodbi med organizacijami trga dela, ki zastopajo posamezne zaposlene in delodajalce, in ne na osebni odločitvi posameznega zaposlenega, (e) posamezni zaposleni se lahko sam odloči za plačevanje dodatnih prispevkov v pokojninski sklad, (f) samozaposleni delavci, delodajalci in direktorji se lahko odločijo za plačevanje pokojninskih prispevkov v pokojninski sklad, (g) vnaprej določen delež pokojninskega varčevanja, ki je za zaposlene dogovorjen s kolektivno pogodbo, se uporabi za pridobitev dosmrtne rente, (h) upravičenci do pokojnine nosijo stroške pokojninskega sklada, (i) v pokojninski sklad so do neke višine olajšava v okviru nacionalne dohodnine, (j) prispevki v individualno pokojninsko zavarovanje, vključno s pokojninskim skladom pri finančni instituciji, znotraj katerega se prispevki lahko vlagajo v posebni investicijski sklad, so v okviru nacionalne dohodnine olajšava v enakem obsegu, kot je navedeno v točki (i), (k) protiutež pravici do olajšave za pokojninske prispevke v okviru davka iz točke (i) je obdavčitev izplačil iz sklada in (l) privarčevana sredstva se načeloma izplačajo, ko zadevna oseba dopolni upokojitveno starost, če država članica institucije, predstavljene v drugem poglavju te predložitvene odločbe, priznava kot posebne investicijske sklade?
SL Uradni list Evropske unije C 389/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalska) 18. septembra 2012 – Portgás – Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A. proti Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

(Zadeva C-425/12)

2012/C 389/04

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Portgás – Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A.

Tožena stranka: Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 4(1) Direktive Sveta 93/38/EGS (1) z dne 14. junija 1993 in člen 14(1)(c)(i) te direktive, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/4/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998, ter druge določbe navedenih direktiv ali upoštevna splošna načela prava Skupnosti razlagati tako, da ustvarjajo obveznosti za posamezne koncesionarje za storitve javnih služb (zlasti za subjekt iz člena 2(1)(b) Direktive 93/38/EGS), čeprav portugalska država te direktive ni prenesla v notranje pravo, in tako, da lahko portugalska država z aktom, ki se lahko pripiše enemu od njenih ministrstev, zoper navedenega posameznega koncesionarja uveljavlja neizpolnitev teh obveznosti?

(1) O usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 194).

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 91.
4.

Ali dejstvo, da različni prosilci, ki so samostojni pravni subjekti, uporabljajo samostojne sosednje parcele, ki so pred vložitvijo prošnje sestavljale eno parcelo, in ugotovljena dejanska povezanost, na primer isti pooblaščenec, ponudnik, izvajalec, sedež družbe in naslov prosilcev, pomenita „ustvarjanje lažnih pogojev“?
SL Uradni list Evropske unije C 9/25

Pritožba, ki jo je Svet Evropske unije vložil 3. septembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji (T-396/09)

(Zadeva C-401/12 P)

2013/C 9/42

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Pritožnik: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Moore in K. Michoel)

Druge stranke v postopku: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Evropska komisija, Kraljevina Nizozemska, Evropski parlament

Predlogi

Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-396/09;

— v celoti zavrne tožbo tožečih strank na prvi stopnji;

— tožečim strankam na prvi stopnji naloži solidarno plačilo stroškov Sveta v tem postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Po mnenju Sveta sta v sodbi Splošnega sodišča v zgoraj navedeni zadevi dve kršitvi. Splošno sodišče naj ne bi pravilno razlagalo in uporabilo sodb „Nakajima“ (1) in „Fediol“ (2). Zato naj bi napačno odločilo, da se zakonitost Uredbe (ES) št. 1367/2006 (3) lahko preveri na podlagi Aarhuške konvencije (4) o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah.

Dalje, Svet meni, da je izbira, za katero se je zakonodajalec odločil v Uredbi št. 1367/2006, vsekakor popolnoma v skladu z Aarhuško konvencijo. S tega vidika naj razlaga člena 9(3) Aarhuške konvencije ne bi bila pravilna v delu, v katerem naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo, da imajo stranke, ki so sklenile Konvencijo, svobodo pri odločanju.

Zato Svet predlaga, naj se sodba Splošnega sodišča v zgoraj navedeni zadevi razveljavi in naj se o tej zadevi dokončno odloči, tako da se tožbo tožečih strank v celoti zavrne.

(1) Sodba Splošnega sodišča z dne 7. maja 1991 v zadevi Nakajima proti Svetu (C-69/89, Recueil, str. I-2069).

(2) Sodba Splošnega sodišča z dne 22. junija 1989 v zadevi Fediol proti Komisiji (70/87, Recueil, str. 1781).

(3) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

(4) Aarhuška konvencija z dne 25. junija 1998 o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL L 124, str. 1).
4.

Tretjič, Danska meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v zvezi z dokaznim bremenom in dokaznim standardom, ki veljata za Komisijo in države članice, ker je menilo, da je Komisija, ki je opravila preglede po izteku obdobja za praho zemljišč, dokaznemu bremenu zadostila, s tem da se je pri svoji odločitvi oprla na domnevo, da so ugotovljena dejstva obstajala tudi med obdobjem prahe, in ker je štelo, da mora Danska v skladu z dokaznim bremenom v zadevi v zvezi z EKUJS predložiti dokaze glede vseh zemljišč v prahi na Danskem in ne samo glede tistih, ki jih je pregledala Komisija. S tem naj bi Splošno sodišče uvedlo nov in splošen dokazni standard za države članice, ki ni v skladu s sodno prakso Sodišča in ki mu v praksi ni mogoče zadostiti.
—

naj se deloma ugodi predlogom podanim v postopku na prvi stopnji, in, posledično, naj se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe z dne 9. januarja 2009, vročena tožečima strankama 30. januarja 2009 v postopku R 502/2008 med družbama I Marchi Italiani S.r.l. in Osra S.A, s katero je bila potrjena odločba oddelka za izbris in s tem razveljavitev in razglasitev ničnosti znamke „B Antonio Basile 1952“, na podlagi pritožbe, ki jo je vložila družba OSRA S.A.;
SL Uradni list Evropske unije C 9/26

Pritožba, ki jo je Evropski parlament vložil 24. avgusta 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht proti Komisiji (T-396/09)

(Zadeva C-402/12 P)

2013/C 9/43

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Pritožnik: Evropski parlament (zastopnika: L. Visaggio in G. Corstens)

Druge stranke v postopku: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Evropska komisija, Kraljevina Nizozemska, Svet Evropske unije

Predlogi

Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. junija 2012 v zadevi T-396/09;

— odloči o sporu in zavrne tožbo tožečih strank na prvi stopnji;

— tožečim strankam na prvi stopnji naloži plačilo stroškov te pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Po mnenju Parlamenta je Splošno sodišče kršilo pravo s tem, da je menilo, da lahko veljavnost Uredbe (ES) št. 1367/2006 (1) preveri na podlagi člena 9(3) Aarhuške konvencije (2), čeprav naj ta določba ne bi imela neposrednega pravnega učinka. Ta domneva Splošnega sodišča naj bi temeljila na v osnovi napačni razlagi ustaljene sodne prakse, ki se nanaša na možnost posameznika, da se s ciljem podvomiti v akt Evropske unije sklicuje na določbe mednarodne konvencije, ter na vrsti in obsegu mednarodnih obveznosti, ki naj bi obstajale v obravnavani zadevi.

Konkretno povedano naj bi Splošno sodišče uporabilo sodno prakso iz sodb Fediol (3) in Nakajima (4), vendar naj ne bi upoštevalo, da je to sodno prakso – ki je bila do zdaj omejena na izredno malo zadev – mogoče uporabiti le izjemoma in pod zelo posebnimi pogoji. Splošno sodišče naj si v izpodbijani sodbi ne bi prizadevalo preveriti, ali so bili ti pogoji v obravnavanem primeru dejansko izpolnjeni, in naj ne bi upoštevalo izjemnosti navedene sodne prakse.

(1) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

(2) Aarhuška konvencija z dne 25. junija 1998 o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL L 124, str. 1).

(3) Sodba Sodišča z dne 22. junija 1989 v zadevi Fediol proti Komisiji (70/87, Recueil, str. 1781).

(4) Sodba Sodišča z dne 7. maja 1991 v zadevi Nakajima proti Svetu (C-69/89, Recueil, str. I-2069).
6.

Ali je treba splošna načela veljavnega prava Skupnosti – ki se nanašajo na pravno varnost, varstvo zaupanja v pravo, enakost pravnih sredstev, učinkovito sodno varstvo, pravico do neodvisnega sodišča in, splošneje, na pravico do poštenega sojenja, določena v členu 6(2) Pogodbe o Evropski uniji (kakor je bil spremenjen s členom 1(8) Lizbonske pogodbe in na katerega se sklicuje člen 46 Pogodbe o Evropski uniji) v povezavi s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950, ter s členi 46, 47 in 52(3) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, razglašene v Nici 7. decembra 2000, kot so bili vključeni v Lizbonsko pogodbo – razlagati tako, da nasprotujejo avtentični razlagi, kakršno je po zelo dolgem obdobju (9 let) po sprejetju določbe, kakršna je člen 32(7) zakona št. 183/10, sprejela italijanska država in ki spreminja posledice tekočih postopkov ter neposredno oškoduje delavca v prid delodajalca in sorazmerno zmanjšuje učinkovitost vnovične vzpostavitve prejšnjega stanja glede na trajanje procesa, tako da se skoraj izniči?
SL Uradni list Evropske unije C 295/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 3. avgusta 2012 vložilo Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Združeno kraljestvo) – Nnamdi Onuekwere proti Secretary of State for the Home Department

(Zadeva C-378/12)

2012/C 295/45

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Nnamdi Onuekwere

Tožena stranka: Secretary of State for the Home Department

Vprašanji za predhodno odločanje

1. V kakšnih okoliščinah, če sploh, se čas trajanja zaporne kazni šteje za zakonito prebivanje za namene pridobitve pravice do stalnega prebivališča iz člena 16 Direktive 2004/38 (1)?

2. Če se čas trajanja zaporne kazni ne šteje za zakonito prebivanje, ali lahko oseba, ki je prestala zaporno kazen, čas pred prestajanjem zaporne kazni in po prestajanju le-te sešteje pri izračunu petletnega obdobja, potrebnega za pridobitev pravice do stalnega prebivališča iz navedene direktive?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).
3.

Ali je treba v primeru pritrdilnega odgovora na prejšnje vprašanje – če država članica ne sprejme nobenega ukrepa v skladu s členom 17(1) Direktive 95/46/ES in če delodajalec, ki je odgovoren za obdelavo teh podatkov, sprejme sistem omejenega dostopa do takih podatkov, ki nacionalnemu organu, pristojnemu za nadzor nad pogoji dela, ne omogoča samodejnega dostopa – načelo primarnosti prava Evropske unije razlagati tako, da država članica navedenega delodajalca za tako ravnanje ne more sankcionirati?
—

Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za vračilo državne pomoči, ki je bila z Odločbo Komisije z dne 28. oktobra 2009 o državni pomoči C 59/07 (ex N 127/06 in NN 13/06) Italije za Ixfin SpA (vročena 29. oktobra 2009 in objavljena v UL L 167, 1.7.2010, str. 39) razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, ni izpolnila obveznosti, ki so ji naložene s členi 2, 3 in 4 te odločbe in s Pogodbo DEU.
SL Uradni list Evropske unije C 287/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 4. julija 2012 – État belge – SPF Finances proti GIMLE SA

(Zadeva C-322/12)

2012/C 287/40

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: État belge – SPF Finances

Tožena stranka: GIMLE SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 2(3), (4) in (5) Četrte direktive Sveta z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe (78/660/EGS), razlagati tako, da ne določa samo, da je treba v pojasnilih k letnim računovodskim izkazom navesti dodatne podatke, ampak tudi, da je treba, če plačana cena očitno ne ustreza dejanski vrednosti zadevnih sredstev, zaradi česar prikazuje izkrivljeno sliko premoženja, finančnega stanja in dobička ali izgube podjetja, odstopiti od načela obračunavanja sredstev po nabavni ceni in jih nemudoma obračunati po njihovi vrednosti ob nadaljnji prodaji, če jo je mogoče šteti za njihovo dejansko vrednost?
—

naj ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2007/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi Direktive Sveta 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (1), ali jih vsaj ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 3 te direktive;
I.

1. Ali nacionalna določba (člen 3(4a) uredbe predsednika republike št. 357 iz leta 1997), ki določa, da dežele in avtonomne pokrajine po uradni dolžnosti predlagajo revizijo območij, pomembnih za Skupnost, vendar pa ne določa, da morajo taki upravni organi ukrepati v primeru, če zasebni lastniki območij, pomembnih za Skupnost, obrazloženo zahtevajo izvajanje tega pooblastila, vsaj takrat, ko zasebniki ugotovijo poslabšanje stanja okolja na takem območju, nasprotuje pravilni uporabi členov 9 in 10 Direktive št. 92/43/EGS (1)? 2. Ali nacionalna določba (člen 3(4a) uredbe predsednika republike št. 357 iz leta 1997), ki določa, da dežele in avtonomne pokrajine po pregledu, ki se opravlja v rednih časovnih presledkih, po uradni dolžnosti predlagajo revizijo območij, pomembnih za Skupnost, vendar pa ne določa rednih časovnih presledkov pregledov (npr. vsaki dve ali vsake tri leta itd.), niti da je treba o pregledih, ki jih morajo opraviti dežele in avtonomne pokrajine v rednih časovnih presledkih, obvestiti javnost, da se zainteresiranim strankam omogoči predložitev pripomb ali predlogov, nasprotuje pravilni uporabi členov 9 in 10 Direktive št. 92/43/EGS? 3. Ali nacionalna določba (člen 3(4a) uredbe predsednika republike št. 357 iz leta 1997), ki določa, da revizija območij, pomembnih za Skupnost, poteka na pobudo dežel in avtonomnih pokrajin, vendar pa ne določa, da ima pravico do pobude tudi država, ki bi nastopila vsaj v primeru neukrepanja dežel in avtonomnih pokrajin, nasprotuje pravilni uporabi členov 9 in 10 Direktive št. 92/43/EGS? 4. Ali nacionalna določba (člen 3(4a) uredbe predsednika republike št. 357 iz leta 1997), ki določa, da dežele in avtonomne pokrajine po uradni dolžnosti predlagajo revizijo območij, pomembnih za Skupnost, popolnoma po lastni presoji in neobvezno, tudi če se uradno ugotovi pojav onesnaženja ali poslabšanja stanja okolja, nasprotuje pravilni uporabi členov 9 in 10 Direktive št. 92/43/EGS?
6.

Ali je treba člen 31 Listine EU o temeljnih pravicah in člen 7(1) Direktive 2003/88/ES z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni določbi v kolektivni pogodbi, po kateri pravica do letnega dopusta in pravica do nadomestila za neizrabljen letni dopust zapadeta po poteku koledarskega leta, ki sledi letu nastanka pravice do letnega dopusta, s čimer se delavcu, ki več referenčnih obdobij ni bil zmožen za delo, omejuje možnost kopičenja pravice do plačanega letnega dopusta? Če je odgovor pritrdilen: ali se pravo Unije bolje in učinkoviteje uveljavlja v nacionalnem pravu, če se takšna določba kolektivne pogodbe v celoti ne uporabi, ali pa se takšna določba razlaga v skladu s pravom Unije v tem smislu, da namesto enoletnega obdobja uporablja določeno daljše obdobje?
SL Uradni list Evropske unije C 250/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalska) 6. junija 2012 – Fazenda Pública proti ITELCAR – Automóveis de Aluguer, Lda

(Zadeva C-282/12)

2012/C 250/18

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Central Administrativo Sul

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Fazenda Pública, ITELCAR – Automóveis de Aluguer, Lda

Tožene stranke: ITELCAR – Automóveis de Aluguer, Lda, Fazenda Pública

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 63 PDEU in 65 PDEU (člena 56 [ES] in 58 [ES]) nasprotujeta zakonodaji države članice – kakršna je ta, ki jo vsebuje člen 61 CIRC [Código do imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas (zakon o davku od dohodka pravnih oseb)], kot velja po potrditvi z [uredbo-zakonom št.] 198/2001 z dne [3. julija 2001], v različici po spremembi z [zakonom] 60-A/2005 z dne 30. [decembra 2005] (državni proračun za leto 2006) – ki v primeru zadolženosti davčnega zavezanca, ki je rezident na Portugalskem, v razmerju do družbe s sedežem v tretji državi, s katero je povezan v smislu člena 58(4) CIRC, ne dovoljuje, da se obresti, ki ustrezajo delu dolga, ki se za namene člena 61(3) CIRC šteje za prezadolženost, in ki jih je plačal davčni zavezanec, ki je rezident na nacionalnem ozemlju, odbijejo kot davčni izdatki pod enakimi pogoji, [kot veljajo glede] obresti, ki jih plača davčni zavezanec, ki je rezident na Portugalskem, čigar prezadolženost se ugotovi v razmerju do subjekta s sedežem na Portugalskem, s katerim je povezan?
(d)

Ali je treba člen 16(3) Direktive 2008/98/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 razlagati tako, da lahko država članica na podlagi načela bližine omeji konkurenco in dovoli, da se podjetju, ki upravlja obrat za obdelavo odpadkov in je najbližje območju, na katerem nastajajo odpadki, proti plačilu podeli izključna pravica do obdelave odpadkov, če je v polmeru 260 km več konkurenčnih podjetij z več različnimi obrati za obdelavo odpadkov, ki izpolnjujejo okoljske zahteve in v katerih se uporabljajo enakovredne tehnologije?
1.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ko je sprejelo odločitev ki krši pravico do učinkovitega sodnega varstva. S tem, da je na splošno ocenilo, da je alternativa sodni poti vedno ustrezna in mogoča, je Splošno sodišče kršilo pravico tožeče stranke na prvi stopnji do učinkovitega varstva, ki je določena v členih 6 in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in je izrecno priznana v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
—

Ugotovi naj se, da Helenska republika, s tem da v predpisanih rokih ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za povrnitev državne pomoči, ki jo je Grčija odobrila družbi Ellinikós Chrysós S.A. (C48/2008 (ex NN 61/2008) in za katero je bilo ugotovljeno, da ni zakonita in združljiva z notranjim trgom v skladu s členom 1 sklepa Komisije z dne 23. februarja 2011 (notificiran pod dokumentarno številko C(2011) 1006 final), oziroma v vsakem primeru, da Komisije ni zadovoljivo obvestila o ukrepih, sprejetih na podlagi tega člena, ni izpolnila obveznosti iz členov od 2 do 4 navedenega sklepa in iz Pogodbe o delovanju Evropske unije;
2.

Ali je nacionalni predpis v nasprotju s členom 2(1) Direktive 80/987 v različici, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/74, ki predvideva možnost, da jamstvena ustanova izplača terjatve delavcev, pri katerih gre za neporavnane terjatve glede plačil, ki izhajajo iz delovnih razmerij, le toliko, kolikor so te terjatve nastale do dneva vpisa odločbe o uvedbi stečajnega postopka, če dejavnost delodajalčeve družbe s to odločbo ne preneha in se ta družba ne razglasi za plačilno nesposobno?
SL Uradni list Evropske unije C 138/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative (Luksemburg) 20. februarja 2012 – Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga proti Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

(Zadeva C-87/12)

2012/C 138/05

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour administrative

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga

Tožena stranka: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

Vprašanje za predhodno odločanje

V kolikšnem obsegu status državljana Unije in s tem povezana pravica do prebivanja v državi, katere državljanstvo ima, kakor sta določena s členom 20 PDEU, skupaj s pravicami, jamstvi in obveznostmi, določenimi v Listini o temeljnih pravicah, zlasti in po potrebi v členih 20, 21, 24, 33 in 34, podeljujeta pravico do združitve družine sponzorju, evropskemu državljanu, ki želi v svoji državi stalnega prebivališča, katere državljanstvo ima, izvesti združitev s svojim očetom in materjo ter bratoma, ki so vsi državljani tretje države, če sponzor ne izvršuje pravice do prostega gibanja in ne prebiva v drugi državi članici, kot je ta, katere državljanstvo ima?