ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 260/10

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Korkein hallinto-oikeus – Finska) – P Oy

(Zadeva C-6/12) (1)

(Državne pomoči - Člena 107 PDEU in 108 PDEU - Pogoj „selektivnosti“ - Uredba (ES) št. 659/1999 - Člen 1(b)(i) - Veljavna pomoč - Nacionalna ureditev na področju davkov od dohodkov pravnih oseb - Odbitnost nastalih izgub - Neodbitnost v primeru spremembe lastništva - Odobritev odstopanj - Diskrecijska pravica davčne uprave)

2013/C 260/17

Jezik postopka: finščina

Predložitveno sodišče

Korkein hallinto-oikeus

Stranka v postopku v glavni stvari

P Oy

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Korkein hallinto-oikeus – Razlaga člena 107(1) PDEU – Ureditev odbitja izgub družb – Dohodninska ureditev, v skladu s katero se lahko izgube, izkazane v enem davčnem letu, prenesejo in odbijejo od dobička v prihodnjih davčnih letih – Izključitev odbitja izgub v primeru spremembe lastništva, do katerega pride v letu, ko so izgube izkazane, ali po tem letu – Izjema od pravila izključitve v primeru upravičenih razlogov v zvezi z nadaljevanjem dejavnosti zadevne družbe

Izrek

1. Davčni sistem, kot je ta v postopku v glavni stvari, lahko izpolni pogoj selektivnosti, kot del pojma „pomoč“ v smislu člena 107(1) PDEU, če bi se izkazalo, da referenčni sistem, namreč „običajni“ sistem obsega prepoved odbitja izgube v primeru spremembe lastništva iz člena 122(1) zakona št. 1535/1992 z dne 30. decembra 1992, na podlagi katerega bi sistem odobritve iz tretjega odstavka tega člena pomenil izjemo. Takšno ureditev je mogoče utemeljiti z značilnostmi ali strukturo sistema, v katerega je vpet, ker ta utemeljitev izključuje, da bi bil nacionalni pristojni organ glede pristojnosti odstopanja od prepovedi odbitja izgube lahko deležen diskrecijske pravice, na podlagi katere lahko utemelji svoje odločitve glede odobritve, na podlagi meril, ki niso v zvezi z davčnim sistemom. Vendar Sodišče ne razpolaga z zadostnimi dokazi, da bi glede tega dokončno razsodilo.

2. Člen 108(3) PDEU ne nasprotuje temu, da se davčna ureditev, kot je ta, določena v členu 122, prvi in tretji odstavek, zakona št. 1535/1992, če bi morala biti opredeljena kot „državna pomoč“, zaradi svojega obstoja še naprej uporablja v državi članici, ki je to davčno ureditev vzpostavila, ne glede na pristojnost Komisije, ki jo ima na podlagi tega člena.

(1) UL C 58, 25.2.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 225/36

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. junija 2013 – Ryanair Ltd proti Evropski uniji, Italijanski republiki in družbi Alitalia – Compagnia Aerea Italiana SpA

(Zadeva C-287/12 P) (1)

(Pritožba - Državne pomoči - Posojilo, ki ga je Italijanska republika odobrila letalski družbi Alitalia - Odločba, s katero je bila razglašena nezakonitost in nezdružljivost pomoči - Prodaja sredstev družbe Alitalia - Odločba, s katero je bil ob koncu predhodne faze preučitve ugotovljen neobstoj pomoči - Tožba za razglasitev ničnosti - Pravni interes - Zainteresirana stranka - Dopustnost - Resne težave - Pristojnost - Obveznost obrazložitve)

2013/C 225/61

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Ryanair Ltd (zastopnika: E. Vahida, odvetnik, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija (zastopnika: L. Flynn in D. Grespan, agenta), Italijanska republika (zastopniki: G. Palmieri, agent, in P. Gentili, avvocato dello Stato), Alitalia – Compagnia Aerea Italiana SpA (zastopnik: G. Bellitti, odvetnik)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. marca 2012 v zadevi Ryanair Ltd proti Komisiji (T-123/09), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije C(2008)6743 z dne 12. novembra 2008, ki se nanaša na posojilo v višini 300 milijonov EUR, ki ga je Italija odobrila letalski družbi Alitalia (Pomoč C 26/08 (ex NN 31/08)) (UL 2009, L 52, str. 3), ker z njo pravnim naslednikom družbe Alitalia ni naloženo vračilo pomoči, in za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2008)6745 final z dne 12. novembra 2008, s katero je bilo ugotovljeno, da postopek prodaje sredstev družbe Alitalia v okviru izrednega upravnega postopka, ki bi moral pripeljati do likvidacije navedene letalske družbe, ni državna pomoč, če italijanski organi spoštujejo zaveze za zagotovitev tega, da bodo transakcije opravljene po tržni ceni (Pomoč N 510/2008, UL C 46, str. 6)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družba Ryanair Ltd poleg lastnih stroškov nosi stroške, ki sta jih priglasili Evropska komisija in družba Alitalia – Compagnia Aerea Italiana SpA.

3. Italijanska republika nosi svoje stroške.

(1) UL C 303, 6.10.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 225/23

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 13. junija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Syndicat OP 84 proti Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), ki je pravni naslednik Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (Viniflhor), ki je sam pravni naslednik Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (Oniflhor)

(Zadeva C-3/12) (1)

(Kmetijstvo - Evropski kmetijski usmerjevalni in jamstveni sklad - Pojem „obdobje pregledov“ - Možnost, da država članica obdobje pregleda podaljša ob dejanski nemožnosti izvedbe pregleda v predpisanem roku - Vračilo prejetih pomoči - Sankcije)

2013/C 225/37

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Syndicat OP 84

Tožena stranka: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), ki je pravni naslednik Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (Viniflhor), ki je sam pravni naslednik Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (Oniflhor)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Conseil d'État – Razlaga člena 2(4) Uredbe Sveta (EGS) št. 4045/89 z dne 21. decembra 1989 o pregledu transakcij, ki so del sistema financiranja Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, s strani držav članic in o razveljavitvi Direktive 77/435/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 9, str. 208) – Pojem „obdobje pregledov“ – Možnost, da država članica obdobje pregleda podaljša ob dejanski nemožnosti izvedbe pregleda zaradi ravnanja upravičenca do pomoči – Vračilo prejetih pomoči – Sankcije

Izrek

Člen 2(4), prvi pododstavek, Uredbe Sveta (EGS) št. 4045/89 z dne 21. decembra 1989 o pregledu transakcij, ki so del sistema financiranja Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, s strani držav članic in o razveljavitvi Direktive 77/435/EGS, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 3094/94 z dne 12. decembra 1994, je treba razlagati tako, da lahko uprava po potrebi postopke pregledov, ki so bili najavljeni v obdobju med 1. julijem določenega leta in 30. junijem naslednjega leta, nadaljuje po navedenem obdobju, ne da bi zaradi tega prišlo do kršitve določb postopka, na katero bi se subjekt, ki se pregleduje lahko oprl pri izpodbijanju odločbe, katere ugotovitve temeljijo na rezultatih tega pregleda.

(1) UL C 89, 24.3.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 114/21

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. februarja 2013 – Ellinika Nafpigeia AE proti Evropski komisiji

(Zadeva C-246/12 P) (1)

(Pritožba - Državne pomoči - Ladjedelništvo - Sklep, s katerim so bile pomoči razglašene za nezdružljive s skupnim trgom - Zaščita bistvenih interesov nacionalne varnosti - Konkurenčni pogoji na notranjem trgu)

2013/C 114/31

Jezik postopka: grščina

Stranki

Pritožnica: Ellinika Nafpigeia AE (zastopnika: I. Drosos in V. Karagiannis, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: C. Urraca Caviedes in M. Konstantinidis, agenta)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 15. marca 2012 v zadevi Ellinika Nafpigeia proti Komisiji (T-391/08) s katero je bila zavrnjena tožba za razglasitev ničnosti dela sklepa Komisije C(2008) 3118 final z dne 2. julija 2008, s katero so bile za nezdružljive s skupnim trgom razglašene pomoči, ki so jih grški organi dodelili v korist Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards „HSY“), v okviru sprememb prvotnega investicijskega načrta v zvezi z prestrukturiranjem ladjedelnice [državna pomoč C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 in CP 133/2005)]

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi Ellinika Nafpigeia AE se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 200, 7.7.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 156/13

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. marca 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt – Nemčija) – Magdeburger Mühlenwerke GmbH proti Finanzamt Magdeburg

(Zadeva C-129/12) (1)

(Sistem regionalne pomoči - Naložbe za predelavo in trženje kmetijskih proizvodov - Odločba Komisije - Nezdružljivost z notranjim trgom - Odprava nezdružljivih pomoči - Trenutek dodelitve pomoči - Načelo varstva legitimnega pričakovanja)

2013/C 156/19

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Magdeburger Mühlenwerke GmbH

Tožena stranka: Finanzamt Magdeburg

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt – Razlaga Odločbe Komisije 1999/183/ES z dne 20. maja 1998 o državnih pomočeh v sektorju predelave in trženja kmetijskih proizvodov, ki se lahko v Nemčiji dodelijo na podlagi obstoječih sistemov regionalne pomoči (UL 1999, L 60, str. 61) – Obveznost Nemčije, da odpravi obstoječe sisteme pomoči, ki niso v skladu z okvirjem, ki ga Komisija predlaga v svojem obvestilu v zvezi s temi pomočmi – Časovni obseg te obveznosti – Možnost, da zadevna država članica ne odpravi zadevnih pomoči za naložbe, ki so načrtovane pred potekom roka za prenos odločbe in pred objavo države članice o nameri odprave pomoči za te naložbe, če je bila zadevna naložba opravljena po prenosu odločbe

Izrek

Člen 2 Odločbe Komisije 1999/183/ES z dne 20. maja 1998 o državnih pomočeh v sektorju predelave in trženja kmetijskih proizvodov, ki se lahko v Nemčiji dodelijo na podlagi obstoječih sistemov regionalne pomoči je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se pomoči dodelijo za naložbe za mletje žita, za katere je bila zavezujoča investicijska odločitev sprejeta pred potekom roka, ki je bil Zvezni republiki Nemčiji dan za uskladitev s to odločbo, in pred objavo ukrepov, sprejetih v zvezi s tem, v Bundessteuerblatt, dobava investicijskega blaga, določitev in izplačilo subvencije pa so bili opravljeni šele po poteku navedenega roka oziroma po navedeni objavi, če trenutek, ko se subvencija za naložbe šteje za dodeljeno, ne nastopi šele po poteku navedenega roka. Predložitveno sodišče mora ugotoviti, kdaj je subvencijo za naložbe, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, treba šteti za dodeljeno, in sicer ob upoštevanju vseh pogojev, ki jih nacionalno pravo določa za pridobitev zadevne pomoči, in ob zagotovitvi, da se prepoved iz člena 2, točka 1, odločbe 1999/183 ne obide.

(1) UL C 174, 16.6.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 174/14

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 10. aprila 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – kazenski postopek zoper Minh Khoa Voja

(Zadeva C-83/12) (1)

(Območje svobode, varnosti in pravice - Uredba (ES) št. 810/2009 - Vizumski zakonik Skupnosti - Člena 21 in 34 - Nacionalna zakonodaja - Nezakonit vstop državljanov tretjih držav na ozemlje države članice - Vizumi, pridobljeni na goljufiv način - Kazenska sankcija za tihotapca ljudi)

2012/C 174/20

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranka v postopku v glavni stvari

Minh Khoa Vo

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundesgerichtshof – Razlaga členov 21 in 34 Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (UL L 243, str. 1) – Nacionalna zakonodaja, ki kaznuje tihotapca, ki na nacionalno ozemlje nezakonito privede tujce – Uporabnost sankcij za tujce, ki imajo vizum, pridobljen s prevaro pri pristojnem organu druge države, vendar še ni razveljavljen na podlagi navedene uredbe

Izrek

Člena 21 in 34 Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik) je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da je v skladu z nacionalnimi določbami tihotapljenje tujcev kaznivo v primerih, v katerih imajo tihotapljene osebe, ki so državljani tretjih držav, vizum, ki so ga pridobile goljufivo tako, da so organe države članice, pristojne za izdajo, zapeljale v zmoto glede resničnega namena svojega potovanja, ne da bi bil ta vizum predhodno razveljavljen.

(1) UL C 126, 28.4.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 52/6

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, Fruition Po Limited proti Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

(Zadeva C-500/11) (1)

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Uredba (ES) št. 2200/96 - Uredba (ES) št. 1432/2003 - Kmetijstvo - Skupna ureditev trgov - Sadje in zelenjava - Organizacije proizvajalcev - Pogoji za priznanje od nacionalnih organov - Dajanje na razpolago tehničnih sredstev za skladiščenje, pakiranje in trženje proizvodov - Obveznost organizacije proizvajalcev, da izvaja nadzor na tretjimi družbami, če nanje prenese opravljanje nalog)

2014/C 52/08

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: The Queen, Fruition Po Limited

Tožena stranka: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Razlaga člena 11 Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 20, str. 55) in člena 6(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1432/2003 z dne 11. avgusta 2003 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 glede pogojev za priznanje organizacij proizvajalcev in začasno priznanje skupin proizvajalcev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 39, str. 424) – Pogoji za priznanje s strani nacionalnih organov – Dajanje na razpolago tehničnih sredstev za skladiščenje, pakiranje in trženje proizvodov – Obveznost organizacije proizvajalcev, da izvaja nadzor na tretjimi družbami, če nanje prenese opravljanje nalog

Izrek

Člen 11 Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2699/2000 z dne 4. decembra 2000, je treba razlagati tako, da mora organizacija proizvajalcev, ki je izvajanje dejavnosti, ki so bistvene za njeno priznanje v smislu te določbe, zaupala tretjim osebam, zato da bi izpolnila pogoje za priznanje iz navedene določbe, skleniti pogodbeni sporazum, ki ji omogoča, da ostane odgovorna za to izvajanje in nadzor nad splošnim upravljanjem, tako da ta organizacija ohrani pooblastilo za nadzor na zadnji stopnji in lahko po potrebi pravočasno poseže v navedeno izvajanje v celotnem obdobju trajanja sporazuma. Pristojno nacionalno sodišče mora – v vsakem posameznem primeru in ob upoštevanju vseh upoštevnih okoliščin zadeve, vključno z naravo in obsegom zunaj izvajanih dejavnosti – preveriti, ali je zadevna organizacija proizvajalcev ohranila tak nadzor.

(1) UL C 370, 17.12.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 344/5

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Nemčija) – Leyla Ecem Demirkan proti Bundesrepublik Deutschland

(Zadeva C-221/11) (1)

(Pridružitveni sporazum EGS-Turčija - Dodatni protokol - Člen 41(1) - Klavzula standstill - Obveznost vizuma za vstop na ozemlje države članice - Svoboda opravljanja storitev - Pravica turškega državljana do vstopa v državo članico, da bi obiskal družinskega člana in da bi lahko prejemal storitve)

2013/C 344/05

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Leyla Ecem Demirkan

Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Razlaga člena 41(1) Dodatnega protokola k Sporazumu o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo z dne 23. novembra 1970 (UL 1972, L 293, str. 4) – Razlaga pojma „svoboda opravljanja storitev“ iz tega člena – Morebitna vključitev „pasivne“ svobode opravljanja storitev – Pravica turškega državljana do vstopa v državo članico, da bi obiskal sorodnike in da bi morda koristil storitve.

Izrek

Pojem „svoboda opravljanja storitev“ iz člena 41(1) Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju ter sprejet, odobren in potrjen v imenu Skupnosti z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972, je treba razlagati tako, da ne vključuje svobode turških državljanov, prejemnikov storitev, da vstopijo v državo članico, da bi tam prejemali storitve.

(1) UL C 232, 6.8.2011.
1.

Če ni mogoče, da država članica ne bi vedela, da sistemske pomanjkljivosti azilnega postopka in pogoji za sprejem prosilcev za azil v državi, ki je bila na podlagi meril iz poglavja III Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države, določena za prvo odgovorno, pomenijo utemeljene razloge za prepričanje, da bi bil prosilec izpostavljen resnični nevarnosti, da se bo z njim nečloveško ali ponižujoče ravnalo v smislu člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kar mora preveriti predložitveno sodišče, država članica, ki izvede postopek določitve odgovorne države članice, prosilca za azil ne sme predati državi članici, ki je bila določena kot prva odgovorna, in mora, razen v primeru, da sama obravnava prošnjo, uporabiti preostala merila iz tega poglavja, da bi ugotovila, ali je mogoče na podlagi katerega od teh meril kot odgovorno določiti kako drugo državo članico, ali, če to ni tako, člen 13 te uredbe.
SL Uradni list Evropske unije C 344/15

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. septembra 2013 – Centrotherm Systemtechnik GmbH proti centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG in Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-609/11 P) (1)

(Pritožba - Uredbi (ES) št. 207/2009 in 2868/95 - Postopek za razveljavitev - Besedna znamka Skupnosti CENTROTHERM - Resna in dejanska uporaba - Pojem - Dokazi - Častna izjava - Člen 134, od (1) do (3), Poslovnika Splošnega sodišča - Reformatorična pooblastila Splošnega sodišča - Obseg razlogov in predlogov, ki jih vloži intervenient)

2013/C 344/23

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Centrotherm Systemtechnik GmbH (zastopniki: A. Schulz in C. Onken, odvetnika, in F. Schmidt, Patentenwalt)

Drugi stranki v postopku: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (zastopnika: O. Löffel in P. Lange, odvetnika), Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, agent)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 15. septembra 2011 v zadevi Centrotherm Clean Solutions proti UUNT (T-427/09), s katero je to razveljavilo odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. avgusta 2009 (zadeva R 6/2008-4) v delu, v katerem je bila delno razveljavljena odločba oddelka za izbris z dne 30. oktobra 2007 – Resna in dejanska uporaba znamke – Dokaz

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Centrotherm Systemtechnik GmbH se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG.

3. Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) nosi svoje stroške.

(1) UL C 80, 17.3.2012.
1.

Italijanska republika s tem, da ni zagotovila neodvisnosti upravljavca infrastrukture za določitev zaračunavanja uporabnin za dostop do infrastrukture in dodeljevanje železniških infrastrukturnih zmogljivosti, ni izpolnila obveznosti iz členov 4(1) in 30(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti in naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007.
1.

Člena 6(2), prvi pododstavek, (a), in 13(B)(b) Šeste Direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/7/ES Sveta z dne 10. aprila 1995, je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se dajanje na razpolago dela nepremičnine, ki je v lasti pravne osebe, poslovodji te pravne osebe za zasebno rabo, ne da bi tak upravičenec kot nasprotno dajatev za uporabo te nepremičnine plačeval najemnino v denarju, šteje za oproščeno dajanje v najem nepremičnine v smislu te direktive in da dejstvo, da se tako dajanje na razpolago na podlagi nacionalne zakonodaje, ki ureja dohodnino, šteje za ugodnost v naravi, ki izhaja iz nalog, ki jih upravičenci opravljajo na podlagi aktov družbe ali na podlagi pogodbe o zaposlitvi, na to ne vpliva.
1.

Člen 5(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij je treba razlagati tako, da nacionalna pravila, kot sta po eni strani tisto iz člena 12(1) kodeksa zdravniške deontologije dežele Hessen, v skladu s katerim morajo biti honorarji sorazmerni in, razen če zakonske določbe določajo drugače, izračunani na podlagi uradne zdravniške tarife, in po drugi strani tisto iz člena 27(3) tega kodeksa, ki zdravnikom prepoveduje oglaševanje v nasprotju s poklicno etiko, ne spadajo na njegovo stvarno področje uporabe. Vendar mora predložitveno sodišče ob upoštevanju smernic, ki jih je dalo Sodišče Evropske unije, preveriti, ali gre pri navedenih pravilih za omejitev v smislu člena 56 PDEU, in če gre, ali sledijo cilju v javnem interesu, so ustrezna za zagotovitev njegove uresničitve in ne presegajo tega, kar je nujno za uresničitev zastavljenega cilja.