Glede tega je v okviru postopka za dostop javnosti do dokumentov Komisije iz povezanih določb členov 3 in 4 priloge k Sklepu 2001/937 o spremembi Poslovnika Komisije ter člena 8 Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije jasno, da je odgovor na začetno prošnjo le prvo stališče, ki prosilcu omogoča, da generalnega sekretarja Komisije pozove, naj ponovno prouči zadevno stališče. Tako ima lahko zavezujoče pravne učinke, ki utegnejo vplivati na interese prosilca, in se zato lahko izpodbija z ničnostno tožbo na podlagi člena 230 ES samo ukrep, ki ga sprejme generalni sekretar Komisije in ki je po naravi odločba in popolnoma nadomesti prejšnje stališče.

Ničnostna tožba v smislu člena 230 ES je mogoča le zoper akte in odločbe, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke, ki posegajo v interese tožeče stranke in bistveno spremenijo njen pravni položaj. Glede, natančneje, aktov ali odločb, sprejetih v večstopenjskem postopku, je te načeloma mogoče izpodbijati le, če gre za ukrepe, ki na koncu tega postopka dokončno določajo stališče zadevne institucije. Iz tega je razvidno, da predhodni ali izključno pripravljalni ukrepi ne morejo biti predmet ničnostne tožbe.

(Glej točke 34 in od 43 do 46.)

V okviru postopka za dostop javnosti do dokumentov Komisije, ki je urejen s členi od 6 do 8 Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije in s členi od 2 do 4 priloge k Sklepu št. 2001/937 o spremembi Poslovnika Komisije, v primeru tožbe zoper odločbo zaradi molka organa, ki ji sledi izrecna odločba, tožeča stranka zaradi sprejetja izrecne odločbe, katere razglasitev ničnosti predlaga, nima več pravnega interesa zoper odločbo zaradi molka organa. Komisija je namreč s sprejetjem izrecne odločbe dejansko odpravila odločbo zaradi molka organa, ki je bila oblikovana predhodno. V takem primeru preizkusa tožbe zoper odločbo zaradi molka organa ni mogoče upravičiti niti s ciljem izognitve temu, da bi se ponovila očitana nezakonitost, niti s ciljem, da bi se omogočila vložitev morebitne odškodninske tožbe, ker bi bila ta cilja lahko dosežena s tožbo zoper izrecno odločbo.

Pravni interes mora biti podan do razglasitve sodne odločbe, sicer se postopek ustavi, kar je predpostavka za to, da ima lahko stranka, ki je vložila tožbo, zaradi izida tožbe koristi. Če torej pravni interes tožeče stranke med postopkom preneha, ji odločba sodišča Skupnosti o utemeljenosti ne more zagotoviti nobenih koristi.

Rok 15 delovnih dni, ki se lahko podaljša – v katerem mora institucija odgovoriti na potrdilno prošnjo – in je določen v členu 8(1) in (2) Uredbe št. 1049/2001, je zavezujoč. Vendar pa iztek tega roka ne pomeni odvzema pravice instituciji, da sprejme odločbo. Po nobenem pravnem načelu namreč uprava ne izgubi pristojnosti, da odgovori na vprašanje tudi po za to predpisanih rokih. Sistem zavrnilne odločbe zaradi molka je bil uveden zaradi izognitve tveganju, da bi se uprava odločila, da ne odgovori na prošnjo za dostop do dokumentov in tako ne bi bila podvržena nobenemu sodnemu nadzoru, in ne zato, da bi se vsaka prepozna odločba štela za nezakonito. Uprava je, nasprotno, načeloma tudi po izteku roka dolžna podati obrazložen odgovor na vsako prošnjo posameznika. Ta rešitev je v skladu s funkcijo sistema zavrnilne odločbe zaradi molka organa, ki posameznikom omogoča, da izpodbijajo nedelovanje uprave, zato da bi pridobili njen obrazložen odgovor. Ta razlaga ne vpliva na cilj varstva pravic posameznikov, določen v členu 253 ES, in Komisiji ne dopušča neupoštevanja zavezujočih rokov, določenih z Uredbo št. 1049/2001 in Sklepom 2001/937 o spremembi Poslovnika Komisije.

Institucija, na katero je bila naslovljena prošnja za dostop do dokumenta, ki izvira iz države članice, in ta država članica morata takoj, ko je ta institucija državi članici sporočila to prošnjo, brez odlašanja začeti lojalen dialog glede morebitne uporabe izjem iz člena 4, od (1) do (3), Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, pri čemer sta pozorni zlasti na to, da lahko navedena institucija odloči v rokih, v katerih mora na podlagi členov 7 in 8 te uredbe odločiti o tej zahtevi za dostop. Vendar pa prekoračitev rokov, predpisanih s tem členom 8, ne povzroči avtomatično ničnosti odločbe, ki je bila sprejeta po roku. Posledica ničnosti odločbe le zaradi prekoračitve rokov, določenih v Uredbi št. 1049/2001 in Sklepu 2001/937 o spremembi Poslovnika Komisije, bi bil namreč le ponoven začetek upravnega postopka za dostop do dokumentov. Vsekakor pa se povračilo morebitne škode, nastale zaradi zamude pri odgovoru Komisije, lahko zahteva z odškodninsko tožbo.

Zakonodajalec Skupnosti je s sprejetjem Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije odpravil do takrat veljavno pravilo avtorja. V teh okoliščinah taka razlaga člena 4(5) te uredbe – ki določa, da lahko država članica zaprosi institucijo, da ne razkrije dokumenta, ki izvira iz te države članice, brez njenega predhodnega soglasja – kot da je z njim državi članici dana pravica splošnega in nepogojnega veta, da bi po prostem preudarku in brez obrazložitve svoje odločitve nasprotovala razkritju vsakega dokumenta, ki ga ima institucija Skupnosti, in sicer zgolj zato, ker navedeni dokument izvira iz te države članice, ni združljiva s cilji navedene uredbe.

Institucija namreč ne sme upoštevati nasprotovanja države članice razkritju dokumenta, ki izvira iz nje, če je to nasprotovanje brez vsakršne obrazložitve ali če se predložena obrazložitev ne sklicuje na izjeme, naštete v členu 4, od (1) do (3), Uredbe št. 1049/2001. Kadar zadevna država članica ne glede na izrecen poziv institucije v tem smislu, naslovljen nanjo, še vedno ne predloži take obrazložitve, mora institucija, če sama ugotovi, da ne velja nobena od navedenih izjem, omogočiti dostop do zahtevanega dokumenta. Nasprotno pa lahko, kadar očitno nasprotovanje razkritju dokumenta ene ali več držav članic ni v skladu s to zahtevo po obrazložitvi, Komisija samostojno odloči, da se za dokumente, ki so predmet prošnje za dostop, uporabi ena ali več izjem, določenih v navedenem členu 4, od (1) do (3).

(Glej točke od 80 do 82.)