SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

PAOLA MENGOZZIJA,

predstavljeni 12. marca 2015 ( 1 )

Zadeva C‑20/14

BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, nekdanja BGW Marketing- & Management‑Service GmbH,

proti

Bodu Scholzu

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Bundespatentgericht (Nemčija))

„Približevanje zakonodaje — Znamke — Direktiva 2008/95/ES — Člen 4(1)(b) — Nadaljnji razlogi za zavrnitev ali neveljavnost — Poznejša znamka, sestavljena iz kombinacije zaporedja črk, ki reproducira besedni element prejšnje znamke in besedne zveze, ki jo sestavljajo besede, katerih začetnice povzemajo črke zaporedja — Verjetnost zmede — Merila za presojo“

1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe v tej zadevi se nanaša na razlago člena 4(1)(b) Direktive 2008/95/ES ( 2 ) in je bil vložen v okviru spora zaradi zavrnitve ugovora, ki ga je družba BGW Beratungs‑Gesellschaft Wirtschaft mbH, nekdanja BGW Marketing- & Management-Service GmbH (v nadaljevanju: BGW), vložila proti registraciji besedne znamke „BGW Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“ od Deutsche Patent- und Markenamt (nemški urad za modele in znamke, v nadaljevanju: DPMA).

I – Pravni okvir

2. Direktiva 2008/95, ki je začela veljati 28. novembra 2008, je kodificirala Direktivo 89/104/EGS. ( 3 )

3. Člen 3 Direktive 2008/95, naslovljen „Razlogi za zavrnitev ali neveljavnost“, v odstavku 1(b) in (c) določa: „1. Ne registrira se ali, če je registrirano, se lahko razglasi za neveljavno naslednje: […] (b) blagovne znamke, ki so brez slehernega razlikovalnega značaja; (c) blagovne znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali označbe, ki lahko v gospodarskem prometu označujejo vrsto, kakovost, količino, namen, vrednost, geografski izvor ali čas proizvodnje blaga ali opravljanja storitev ali druge lastnosti blaga ali storitev; […]“

4. Člen 4 Direktive 2008/95, naslovljen „Nadaljnji razlogi za zavrnitev ali neveljavnost v zvezi s prejšnjimi pravicami“, v odstavku 1(a) in (b) določa: „1. Blagovna znamka se ne registrira ali, če je registrirana, se lahko razglasi za neveljavno: (a) če je enaka prejšnji blagovni znamki in če so blago ali storitve, za katere se blagovna znamka uporablja oziroma je zanje registrirana, enaki blagu ali storitvam, za katere je varovana prejšnja blagovna znamka; (b) če zaradi enakosti ali podobnosti s prejšnjo blagovno znamko in enakosti ali podobnosti blaga ali storitev, označenih z blagovnimi znamkami, obstaja verjetnost zmede v javnosti, pri čemer verjetnost zmede vključuje verjetnost povezovanja s prejšnjo blagovno znamko.“

II – Spor o glavni stvari, vprašanje za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem

5. Dejansko stanje v sporu o glavni stvari, ki izhaja iz predložitvene odločbe, je mogoče povzeti, kot sledi v nadaljevanju.

6. DPMA je 11. decembra 2006 v register vpisal besedno znamko „BGW Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“ (v nadaljevanju: poznejša znamka) za proizvode iz razredov 16, 35, 41 in 43 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen. ( 4 ) Ugovor proti tej registraciji je bil vložen na podlagi te nemške besedne in figurativne znamke: ki je bila od 21. julija 2004 registrirana za proizvode in storitve iz razredov 16, 35 in 41 v smislu zgoraj navedenega Nicejskega aranžmaja (v nadaljevanju: prejšnja znamka). ( 5 )

7. Oddelek za znamke razreda 44 pri DPMA je s sklepom z dne 2. oktobra 2009 ugotovil, da obstaja verjetnost zmede med nasprotujočima si znamkama, potem pa je delno razveljavil poznejšo znamko ter zavrnil ugovor v preostalem delu. Na podlagi pravnega sredstva, ki ga je vložil imetnik poznejše znamke, je oddelek za znamke razreda 44 pri DPMA s sklepom z dne 9. januarja 2012 razveljavil ta sklep, ker ni bila dokazana uporaba prejšnje znamke za ohranitev pravic.

8. Družba BGW je proti temu sklepu z dne 9. januarja 2012 vložila tožbo za razveljavitev pri Bundespatentgericht.

9. To sodišče na podlagi dokazov, ki mu jih je predložila družba BGW, meni, da je bila dokazana uporaba prejšnje znamke za ohranitev pridobljenih pravic vsaj glede „tiskovin“ in storitev „oglaševanja“, „organizacije seminarjev“ in „organizacije natečajev“, saj so bile navedene storitve v glavnem opravljene za podjetja iz zdravstvenega sektorja, zlasti za optike in prodajalce slušnih aparatov. Ugotavlja, da nasprotujoči si znamki pokrivata enake proizvode, in sicer tiskovine in storitve, ki so deloma enake in deloma podobne.

10. Predložitveno sodišče v zvezi s podobnostjo nasprotujočih si znamk meni, da v celotnem vtisu prejšnje znamke prevladuje zaporedje črk „BGW“, figurativna komponenta te znamke je zanemarljiva na vidnem področju in popolnoma neupoštevna s slušnega vidika. Celoten vtis poznejše znamke naj bi prav tako dajalo isto zaporedje črk. Predložitveno sodišče, ki se v zvezi s tem opira na sodno prakso nemškega Bundesgerichtshof, meni, da je besedna zveza „Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“ („Nacionalna zveza nemških zdravstvenih podjetij“), ki se pojavlja v poznejši znamki, opisna in nima nikakršnega razlikovalnega učinka. Ta besedna zveza naj bi se namreč omejevala na označevanje, da zadevne proizvode in storitve ponuja zveza podjetij iz zdravstvenega sektorja, ki je aktivna v celotni državi, ne da bi omogočala natančno ugotovitev trgovinskega porekla teh proizvodov in storitev. Bundespatentgericht vsekakor meni, da je treba neodvisno od tega, kakšna naj bi bila presoja te besedne zveze, priznati, da zaporedje črk „BGW“ v poznejši znamki razkriva vsaj avtonomen razlikovalni položaj v smislu sodbe Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594). Zato navedeno sodišče meni, da bo upoštevna javnost prepoznala prejšnjo znamko, ko bo soočena s to znamko na trgu, saj je edina razlika, da bo kratica „BGW“– ki nima pomena – od takrat prevedena s pojasnjevalno (opisno) označbo „Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“.

11. Predložitveno sodišče je v teh okoliščinah, ob navedbi sodbe AMS/UUNT – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311) ugotovilo, da ni dvoma, da glede proizvodov in storitev, ki so navedeni v točki 9 teh sklepnih predlogov, v upoštevni javnosti obstaja verjetnost zmede zaradi pomešanja nasprotujočih si znamk.

12. Vendar to sodišče meni, da ne more odločiti v smislu sodbe Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147), v kateri je Sodišče menilo, da je treba člen 3(1)(b) in (c) Direktive 2008/95 razlagati tako, da se uporablja za besedno znamko, ki jo sestavljata kombinacija opisne besedne zveze in zaporedja črk, ki ni opisno, če javnost to zaporedje črk dojema kot okrajšavo navedene besedne zveze, ker je sestavljeno iz začetnih črk vsake besede te besedne zveze, in se tako zadevna znamka kot celota lahko razumeta kot kombinacija opisnih označb ali okrajšav. Bundespatentgericht poleg tega opozarja, da je v točki 38 te sodbe pojasnjeno, da je zaporedje črk, sestavljeno iz začetnih črk besed v besedni zvezi, v razmerju do nje samo postransko. Vendar to sodišče meni, da naj bi bilo izključeno, da se sestavnemu delu sestavljene znamke – v obravnavanem primeru zaporedju črk „BGW“ v poznejši znamki, ki se dojema kot kratica – prizna prevladujoči značaj ali vsaj avtonomen razlikovalni položaj, kadar ima ta sestavina znotraj te znamke samo postransko mesto.

13. Okoliščina, da se je sodba Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147) nanašala na razloge za zavrnitev registracije v smislu člena 3 Direktive 2008/95, po mnenju Bundespatentgericht ne opravičuje različne presoje v postopku v glavni stvari, če gre za vprašanje nadaljnjega razloga za zavrnitev iz člena 4(1)(b) te direktive. Po mnenju tega sodišča bi bilo drugače, le če bi bilo pri presoji celotnega vtisa poznejše znamke mogoče upoštevati dejstvo, da je prejšnja znamka dejansko uporabljena na trgu, kar pa naj bi Sodišče izključilo zlasti v sodbah Calvin Klein Trademark Trust/UUNT (C‑254/09 P, EU:C:2010:488, točki 53 in 58) in Ferrero/UUNT (C‑552/09 P, EU:C:2011:177, točka 58).

14. V teh okoliščinah je Bundespatentgericht prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali je treba člen 4(1)(b) Direktive 2008/95/ES razlagati tako, da se pri enakih in podobnih proizvodih ter storitvah domneva verjetnost zmede v javnosti, če je razlikovalno zaporedje črk, ki je značilno za prejšnji, povprečno razlikovalen besedni/figurativni znak, prevzeto v poznejši besedni znak tretje osebe, tako da se temu zaporedju črk doda s tem povezana opisna besedna zveza, pri kateri je zaporedje črk kratica opisnih besed?“

15. Pisna stališča sta predložili le Evropska komisija in Republika Poljska. Na podlagi večinoma podobnih obrazložitev predlagata pritrdilen odgovor na vprašanje za predhodno odločanje.

III – Analiza

16. Ker predložitveno sodišče v bistvu sprašuje o posledicah, ki jih je treba za presojo podobnosti nasprotujočih si znamk v postopku v glavni stvari izpeljati iz sodbe Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11,EU:C:2012:147), je treba najprej kratko predstaviti vsebino te sodbe (točka A) in zatem na tej podlagi opredeliti obseg in presoditi njen pomen za rešitev spora o glavni stvari (točka B). Nato bom predstavil merila, na podlagi katerih je treba opraviti presojo podobnosti nasprotujočih si znamk, za morebitno ugotovitev verjetnosti zmede v smislu člena 4(1)(b) Direktive 2008/95 (točka C).

A – Sodba Strigl in Securvita

17. V združenih zadevah je bilo s sodbo Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147) odločeno o dveh vprašanjih za predhodno odločanje, ki sta bili predloženi v okviru dveh postopkov, pri čemer je bila predmet enega registracija znaka „Multi Markets Fund MMF“ kot besedne znamke in predmet drugega predlog za ugotovitev ničnosti besedne znamke „NAI – Der Natur-Aktien-Index“, s katerima je Bundespatentgericht Sodišče spraševalo, ali se razlogi za zavrnitev iz člena 3(1)(b) in/ali (c) Direktive 2008/95 uporabljajo za besedno znamko, ki jo sestavljata kombinacija opisne besedne zveze in zaporedja črk, ki ni opisno, vendar je sestavljeno iz začetnih črk besed te besedne zveze.

18. V tej sodbi je Sodišče na podlagi navedb predložitvenega sodišča najprej ugotovilo, da sta bila zadevna znaka v postopkih v glavni stvari po eni strani sestavljena iz besedne zveze, ki je v gospodarskem prometu označevala „vrsto storitev in nekatere njihove lastnosti“, ki jih je treba šteti kot opis lastnosti ponujenih storitev v smislu člena 3(1)(c) Direktive 2008/95, in po drugi iz zaporedja črk, ki – gledano ločeno – ni imelo razlikovalnega značaja v smislu te določbe, saj ni moglo „označevati nikakršne lastnosti zadevnih storitev“. ( 6 )

19. Potem ko je Sodišče v točkah 30 in 31 navedene sodbe opozorilo na cilje, ki jim sledijo razlogi za zavrnitev registracije iz člena 3(1)(b) in (c) Direktive 2008/95, je opravilo presojo zadevnih znakov v celotnih postopkih v glavni stvari. V tem okviru je navedlo, da tri velike črke, ki se pojavljajo v vsakem od teh znakov, in sicer „MMF“ in „NAI“, predstavljajo začetne črke besedne zveze, s katero so povezane, in da „[je bil] namen besedne zveze in zaporedja črk, da drug drugega razložita in poudarita medsebojno povezavo“, ob tem pa je vsako zaporedje črk „oblikovano tako, da s tem poenostavlja uporabo besedne zveze in omogoča njeno lažje pomnjenje, utrjuje zaznavo te besedne zveze s strani javnosti“, ne da bi zaporedje črk v zvezi s tem razkrivalo najmanjši pomen te besedne zveze ali mu sledilo. ( 7 )

20. Nazadnje je Sodišče pojasnilo, da če je upoštevna javnost zadevni zaporedji črk v postopku v glavni stvari dojela kot okrajšavi besednih zvez, poleg katerih stojita, navedeni zaporedji „ne [moreta] pomeniti več kot vsote vseh elementov znamke v celoti, tudi če bi bilo mogoče šteti, da imata [lahko] sami po sebi razlikovalni značaj“. Nasprotno pa Sodišče, ki se v zvezi s tem sklicuje na točko 56 sklepnih predlogov generalnega pravobranilca, ( 8 ) meni, da sta bili takšni zaporedji v razmerju do besednih zvez, s katerima sta povezani, „samo postranski“. ( 9 )

B – Obseg sodbe Strigl in Securvita ter njen pomen za rešitev spora o glavni stvari

21. Predložitveno sodišče meni, da je za presojo podobnosti nasprotujočih si znamk v sporu o glavni stvari dolžno uporabiti načela, ki jih je Sodišče postavilo v sodbi Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147). Svojo ugotovitev utemeljuje z dvema predpostavkama, in sicer, da je po eni strani poznejša znamka v celoti opisna in po drugi, da presoja celotnega vtisa, ki ga ima znamka lahko na upoštevno javnost, ne more spremeniti dejstva, da gre za določitev obstoja absolutnega razloga ali relativnega razloga („nadaljnjega“ v skladu z Direktivo 2008/95) za zavrnitev registracije.

22. Brez izpodbijanja veljavnosti teh predpostavk želim vseeno podati ta pojasnila.

1. Predpostavka, da je poznejša znamka opisna

23. Merila, na podlagi katerih se presoja, ali je podan razlog za zavrnitev registracije iz člena 3(1)(c) Direktive 2008/95 ali enakega razloga iz člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009, ( 10 ) je že dolgo od tega določila sodna praksa Sodišča in Splošnega sodišča v zvezi s splošnim interesom, ki je podlaga za ta razlog za zavrnitev, in sicer preprečitev, da bi bili znaki ali označbe iz teh določb pridržani za samo eno podjetje, ker jih je registriralo kot znamko. ( 11 ) Tako je bilo potrjeno, da je presoja opisnosti znaka mogoča le glede zadevnih proizvodov in storitev na eni strani in glede zaznavanja ciljne javnosti, ki jo sestavljajo potrošniki teh proizvodov ali teh storitev na drugi. ( 12 ) Prav tako je bilo pojasnjeno, da so znaki in označbe iz zgoraj navedenih določb pri običajni rabi s stališča ciljne javnosti lahko v uporabi neposredno ali z omembo ene od bistvenih lastnosti proizvoda ali storitev, za katere je zahtevana registracija, ( 13 ) in da je za prepoved v zvezi z znakom, ki jo določajo te določbe, potrebno, da z zadevnimi proizvodi in storitvami predstavlja zadosti neposreden in konkreten odnos, ki upoštevni javnosti omogoča, da brez posebnega razmišljanja takoj dojame opis vrste zadevnih proizvodov in storitev ali ene od njihovih lastnosti. ( 14 ) Čeprav je Sodišče Evropske unije navedena merila uporabljalo razmeroma strogo, ( 15 ) ni mogoče izključiti, da znaka ni mogoče registrirati zaradi opisnosti, razen če je mogoče razumno predvideti, da ga bo zainteresirani krog dejansko prepoznal kot opis ene od „značilnosti“ proizvodov ali storitev, za katere se zahteva registracija, in sicer „za zainteresirani krog lahko prepoznavna lastnost“. ( 16 )

24. Koliko so zgoraj opisana merila izpolnjena pri besedni zvezi „Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“ iz poznejše znamke? Glede na opis proizvodov in storitev, za katere je bila ta znamka registrirana, ( 17 ) se razen njihovega zelo omejenega števila zdi, da ti proizvodi in storitve ne spadajo niti v zdravstveni sektor – ki se poleg tega pogosto razlaga v širokem smislu kot „fitnes“ – ( 18 ) niti da so posebej namenjeni temu sektorju, tako da se je mogoče legitimno vprašati, ali zadevna besedna zveza pomeni s temi proizvodi in s temi storitvami „zadosti neposreden in konkreten odnos“, kot zahteva v prejšnji točki navedena sodna praksa, ki upoštevni javnosti omogoča, da „brez posebnega razmišljanja takoj dojame“ opis vrste zadevnih proizvodov in storitev ali ene od njihovih lastnosti.

25. Kot sem povzel v točki 10 teh sklepnih predlogov, je Bundespatentgericht o opisnosti „Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft“ v poznejši znamki sklepal na podlagi presoje, da so besedne zveze, ki se omejujejo na označevanje, da zadevne proizvode in storitve ponuja subjekt, ki je dejaven na določenem področju (v primeru poznejše znamke gre za zvezo podjetij, ki delujejo v zdravstvenem sektorju), po naravi opisne. Vendar je treba to ugotovitev, za katero se poleg tega zdi, da je bolj posploševanje kot konkretni preizkus, v sistematiki obrazložitve predložitvenega sodišča razumeti ne kot sklicevanje na celoto proizvodov in storitev, za katere je bila poznejša znamka registrirana, kot se pojavljajo v opisu, navedenem v opombi 4 teh sklepnih predlogov, pač pa kot sklicevanje zgolj na proizvode in storitve, pri katerih se v tem primeru nasprotujoči si znamki lahko srečata na določenem trgu, kot je opisalo predložitveno sodišče, in sicer „tiskovine“ in „storitve oglaševanja“, „organizacijo seminarjev“ in „organizacijo natečajev“, „za podjetja iz zdravstvenega sektorja, zlasti za optike in prodajalce slušnih aparatov“.

26. Zato se je mogoče vprašati, ali poznejša znamka, tako kot zadevne znamke v postopku v glavni stvari, v katerem je bila izdana sodba Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147), temelji na razlogu za zavrnitev registracije in neveljavnosti iz člena 3(1)(c) Direktive 2008/95, kot ga Sodišče razlaga in uporablja v tej sodbi. Če negativen odgovor na to vprašanje ne bi izključeval upoštevnosti ugotovitev Sodišča v sodbi Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147) za rešitev spora o glavni stvari, bi ta negativni odgovor vseeno govoril proti popolnemu približevanju postopkov v glavni stvari, ki so pripeljali do te sodbe in postopka, ki teče pred predložitvenim sodiščem.

2. Predpostavka, da se presoja celotnega vtisa, ki ga ima lahko znamka na upoštevno javnost, ne more spremeniti glede na ugotovitev obstoja absolutnega ali relativnega razloga za zavrnitev registracije

27. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba tako presojo opisnosti in razlikovalnega učinka znaka kot tudi presojo obstoja verjetnosti zmede med znaki izvesti ob upoštevanju enakih parametrov, in sicer po eni strani zadevnih proizvodov in/ali storitev in po drugi dojemanja upoštevne javnosti. ( 19 ) Med drugim je treba v obeh primerih presojo sestavljenih znakov opraviti ob upoštevanju njihovega celotnega vtisa. ( 20 ) Presoja obstoja absolutnih razlogov za zavrnitev in relativnih razlogov za zavrnitev v smislu členov 3(1)(b) in (c) Direktive 2008/95 in 4(1)(b) te iste direktive (in ustrezne določbe Uredbe št. 207/2009), se zato opravi na podlagi skupnih elementov.

28. Vendar je treba poudariti, da po eni strani te določbe zasledujejo različne cilje in se nanašajo na varstvo različnih interesov. Tako je Sodišče v zvezi s členom 3(1)(c) Direktive 2008/95 (in členom 7(1)(c), Uredbe št. 207/2009) pojasnilo, da je splošni interes, ki stoji za tem členom, zagotovitev, da lahko znake, ki opisujejo eno ali več lastnosti proizvodov ali storitev in za katere je bila zahtevana registracija kot znamke, vsi gospodarski subjekti, ki ponujajo take proizvode ali storitve, uporabljajo svobodno. ( 21 ) Pojem splošnega interesa, ki ga vsebujeta člen 3(1)(b) te direktive (in člen 7(1))b) Uredbe št. 207/2009), se očitno zamenjuje z bistveno nalogo znamke, ki je zagotoviti potrošniku ali končnemu uporabniku istovetnost izvora proizvoda ali storitve, ki ju znamka označuje, in mu omogočiti, da ta proizvod ali storitev brez možnosti pomešanja razlikuje od tistih, ki izvirajo od drugod. ( 22 ) Relativni razlogi za zavrnitev iz člena 4(1) Direktive 2008/95 (in člena 8(1) Uredbe št. 207/2009) se nanašajo na predpostavke za neobstoj novosti znaka zaradi verjetnosti zmede s prejšnjimi znamkami. Če obstaja jasna povezava med razlogi za zavrnitev registracije in funkcijo porekla znamke, ( 23 ) se ti razlogi predvsem nanašajo na varstvo posamičnih interesov imetnikov prejšnjih znamk, ki nasprotujejo zahtevanemu znaku, kar zlasti izhaja iz dejstva, da se preučijo izključno na podlagi ugovora, medtem ko se absolutni razlogi za zavrnitev preučijo po uradni dolžnosti. ( 24 )

29. Kot po drugi strani pravilno opozarja predložitveno sodišče – tudi če dojemanje znaka upoštevne javnosti ne more biti odvisno od upoštevanega razloga za zavrnitev registracije, se vidik, s katerega se ta presoja opravi, spreminja glede na presojo opisnosti znaka ali obstoj verjetnosti zmede med znakoma. Če je v prvem primeru pozornost osredotočena na miselne procese, ki lahko privedejo do vzpostavitve odnosov med znakom in njegovimi različnimi sestavnimi deli ter zadevnimi proizvodi in/ali storitvami, se v drugem primeru presoja bolj nanaša na postopek pomnjenja, prepoznave in priklica znaka ter na povezane mehanizme. ( 25 ) Pri sestavljenih znakih ta preizkus vključuje presojo zmožnosti različnih sestavnih delov znaka, da pritegnejo pozornost javnosti in ustvarijo vtis celotnega znaka ter s tem vplivajo tudi na navedene procese in miselne mehanizme.

30. Obe perspektivi, ki sta prikazani zgoraj, očitno nista povsem neodvisni druga od druge. Iz ustaljene sodne prakse na primer izhaja, da načeloma javnost opisnega elementa, ki je sestavni del sestavljene znamke, ne bo presojala kot razlikovalnega in prevladujočega elementa v celotnem vtisu, ki ga znamka ustvari. ( 26 ) Vendar ohranita svojo samostojnost. Kljub pravilu, na katero sem opozoril, je Splošno sodišče pojasnilo, da „šibek razlikovalni značaj elementa sestavljene znamke ( 27 ) ne pomeni nujno, da ta ne more biti prevladujoči element, predvsem kadar zaradi njegovega položaja v znaku ali njegove velikosti lahko pri porabnikovem zaznavanju naredi vtis in ga ta ohrani v spominu“. ( 28 )

3. Obseg sodbe Strigl in Securvita

31. Iz obrazložitve sodbe Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147) izhaja, da je treba v skladu s členom 3(1)(b) in (c) Direktive 2008/95 neupravičenost do registracije znaka, sestavljenega iz kombinacije zaporedja črk in besedne zveze, presojati od primera do primera ne le na podlagi objektivnih in vnaprej določenih meril, pač pa tudi na podlagi tega, kako upoštevna javnost dojema soodvisnost med različnimi elementi znaka in njegovo celoto. Tako se Sodišče v točkah 32 in 34 te sodbe opira na vrsto argumentov o empirični analizi zadevnih znakov, da bi ugotovilo, ali med različnimi sestavnimi deli teh znakov obstaja povezava, ki lahko vpliva na dojemanje upoštevne javnosti in na miselni proces, ki vodi k pomnjenju teh znakov. Navedena sodba Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147) ne pušča prostora avtomatizmu, temveč nasprotno napotuje na uporabo pravil dojemanja. ( 29 )

32. V tem smislu je treba po mojem mnenju razumeti tudi trditev iz člena 38 te sodbe, na katero se sklicuje predložitveno sodišče, „da je zaporedje črk, sestavljeno iz začetnih črk besed v besedni zvezi, v razmerju do nje samo postransko“. Ta trditev, ki še zdaleč ni izraz splošnega pravila presoje, se namreč omejuje na pojasnjevanje, da za uporabo razlogov za zavrnitev iz člena 3(1)(b) in (c) Direktive 2008/95 zaporedje črk, ki ima razlikovalni učinek, lahko izraža opisnost, čeprav je umeščeno v sestavljeno znamko ali je povezano z glavnim opisnim izrazom, ki naj se dojema kot okrajšava, kar je treba ugotoviti s presojo v vsakem primeru posebej.

33. Ob upoštevanju konteksta, v katerega je ta trditev umeščena, jo je treba razumeti tako, da ob medsebojni odvisnosti, opisani v točkah od 32 do 35 sodbe Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147), med zadevnimi zaporedji črk in besednimi zvezami, s katerimi so povezana, izključuje, da lahko razlikovalni učinek, ki ga imajo te besedne zveze, ki se obravnavajo ločeno, odraža celoto zadevnih znakov, ki jim kljub opisni naravi besednih zvez dajejo globalno razlikovalni učinek. Sklicevanja na „postranskost“ zadevnih zaporedij torej ni mogoče razumeti kot presoje zmožnosti teh zaporedij kot elementov sestavljene znamke, da pritegnejo pozornost upoštevne javnosti in se vključijo v proces pomnjenja ter priklica znaka.

4. Sklepno o pomenu sodbe Strigl in Securvita za rešitev postopka o glavni stvari

34. Ob upoštevanju drugačnega dejanskega in pravnega okvira zadev, v katerih je bila izdana sodba Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147), ter predvsem empiričnosti razlogov te sodbe in obsega, ki ga ji je treba dati, se zdi, da ugotovitev iz te sodbe ni mogoče samodejno prenesti v postopek v glavni stvari. Primerjavo med nasprotujočima si znakoma v tej zadevi in presojo verjetnosti zmede bo zato treba opraviti na podlagi skupno uporabljenih meril v zadevi in bodo na kratko predstavljena v nadaljevanju.

C – Merila, na podlagi katerih je treba presojati verjetnost zmede med nasprotujočima si znamkama v sporu o glavni stvari

35. Verjetnost zmede pomeni poseben pogoj varstva, ki ga zagotavlja registrirana znamka, zlasti proti temu, da bi tretje osebe uporabljale neenake znake. Sodišče je ta pogoj opredelilo kot verjetnost, da bi javnost lahko mislila, da določeni proizvodi ali storitve izvirajo iz istega podjetja ali, glede na primer, ekonomsko povezanih podjetij. ( 30 )

36. V skladu z uvodno izjavo 11 Direktive 2008/95 je presoja obstoja takšne verjetnosti „odvisna od številnih elementov, zlasti od prepoznavnosti blagovne znamke na tržišču, povezovanja, ki ga lahko povzroči uporabljen ali registriran znak, stopnje podobnosti med blagovno znamko ter označenim blagom ali storitvami“. Verjetnost zmede je torej treba presojati celovito ob upoštevanju vseh upoštevnih elementov obravnavanega primera. ( 31 )

37. Za presojo stopnje podobnosti med zadevnima znamkama je treba določiti predvsem njuno stopnjo vidne, slušne in pojmovne podobnosti ter glede na okoliščine primera presoditi pomembnost, ki jo je treba povezati s temi različnimi elementi, ob upoštevanju razreda zadevnih proizvodov ali storitev in okoliščin, v katerih se tržijo. ( 32 )

38. Vidna, slušna in pojmovna podobnost med zadevnimi znaki morajo biti predmet celovite presoje, v okviru katere ima poglavitno vlogo dojemanje znamk povprečnega potrošnika proizvodov ali storitev. ( 33 ) V zvezi s tem je sodna praksa pojasnila, da povprečni potrošnik navadno zaznava znamko kot celoto in ne preverja posameznih podrobnosti. ( 34 ) Zato mora ta celovita presoja temeljiti na celotnem vtisu, ki ga ustvarjajo nasprotujoče si znamke, ob upoštevanju predvsem njihovih razlikovalnih in prevladujočih elementov. ( 35 ) Sodišče je zlasti presodilo, da se presoja podobnosti med znamkama ne more omejiti zgolj na upoštevanje enega sestavnega dela sestavljene znamke in ga primerjati z drugo znamko, ampak je treba, nasprotno, opraviti primerjavo s preučitvijo zadevnih znamk, upoštevajoč vsako kot celoto. ( 36 )

39. Čeprav lahko pri celotnem vtisu, ki ga v spominu upoštevne javnosti ustvari sestavljena znamka, v določenih okoliščinah prevlada eden ali več njenih sestavnih delov, je mogoče presojo podobnosti opraviti samo na podlagi prevladujočega elementa, le če je mogoče vse preostale sestavne dele znamke zanemariti. ( 37 ) V zvezi s tem je Sodišče pojasnilo tudi, da je treba od sodbe Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594), ki jo navaja predložitveno sodišče, čeprav elementa sestavljene znamke ni mogoče šteti za prevladujočega, pri presoji podobnosti te znamke s prejšnjo upoštevati element sestavljene znamke, če predstavlja prejšnjo znamko in ohranja avtonomen razlikovalni položaj v sestavljeni znamki. Če namreč v sestavljeni znamki skupni element ohrani avtonomen razlikovalni položaj, lahko ustvarjeni celotni vtis sestavljenega znaka pripelje javnost do mišljenja, da zadevni proizvodi ali storitve izvirajo vsaj iz ekonomsko povezanih podjetij, tako da mora biti v tem primeru obstoj verjetnosti zmede sprejet. ( 38 ) Sodišče je prav tako pojasnilo, da element sestavljenega znaka ne ohrani avtonomnega razlikovalnega položaja, če ta element skupaj z drugim ali drugimi elementi znaka skupno sestavlja celoto, ki ima drugačen pomen kot posamezni elementi, ko se obravnavajo ločeno. ( 39 )

40. Nazadnje opozarjam, da načeloma tudi element, ki ima le šibek razlikovalni učinek, lahko prevlada nad celotnim vtisom sestavljene znake ali prevzame v tej znamki avtonomen razlikovalni učinek v smislu sodne prakse Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594), saj dejansko položaj v znaku ali dimenzija „lahko sproži dojemanje potrošnika in se mu ohrani v spominu“. ( 40 )

41. Predložitveno sodišče mora na podlagi zgoraj predstavljenih načel presoditi podobnost med nasprotujočima si znamkama in morebitni obstoj verjetnosti zmede.

42. To sodišče mora še posebej analizirati različne sestavne dele poznejše znamke, njihovo težo glede na notranjost znamke in zadevne medsebojne povezave, da bi s sintezo ugotovilo celoten vtis, ki ga znamka lahko pusti v spominu upoštevne javnosti. Za tak preizkus bo moralo sodišče v okoliščinah postopka v glavni stvari, v katerem je poznejša znamka sestavljena iz znaka, ki je zaporedje črk, ki ga sestavljata edinstveni besedni element prejšnje znamke in besedna zveza, med drugimi dejavniki upoštevati tudi zadevni položaj zaporedja črk in besedne zveze v notranjosti znaka ( 41 ) ter dolžino besedne zveze ( 42 ) in njegovo morebitno opisnost, ( 43 ) povezavo, ki jo upoštevna javnost lahko vzpostavi med zaporedjem in besedno zvezo, zlasti možnost, da se prva dojema kot kratica druge, takojšnje dojemanje ali nedojemanje takšne povezave in posledice takšnega dojemanja na priklic znaka v spomin, ( 44 ) tipologijo zadevnih proizvodov in lastnosti upoštevne javnosti in njene ravni pozornosti ter vrste zadevnega spomina (kratkoročnega, srednjeročnega in dolgoročnega). Predložitveno sodišče bo moralo po potrebi prav tako presoditi, ali okoliščina, da elementi poznejše znamke zaradi povezav, ki jih upoštevna javnost lahko vzpostavi med zaporedjem črk in besedno zvezo, sestavljajo ločeno logično enoto, preprečuje, da bi zaporedje črk, ki sestavlja skupni element nasprotujočih si znamk, ta javnost lahko avtonomno dojela in si ga zapomnila in zato precej prispeva k ustvarjanju celotne podobe poznejše znamke, ki jo ta javnost ohrani v spominu. Pri tej presoji in za oceno pojmovne podobnosti med nasprotujočima si znamkama je treba upoštevati tudi verjetnost, da so potrošniki, ki so že videli prejšnjo znamko, pripisali zaporedju črk, iz katerih je sestavljena ta znamka, enak pomen, kot ga ima poznejša znamka. ( 45 )

43. Vendar pa, kot sem poudaril zgoraj, predložitvenega sodišča v okviru tega preizkusa ne zavezujejo ugotovitve, ki jih je Sodišče izvedlo v drugačnem dejanskem in pravnem okviru zadeve Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147).

IV – Predlog

44. Glede na vse zgoraj navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja, ki jih je predložilo Bundespatentgericht, odgovori: Člen 4(1)(b) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da v javnosti lahko obstaja verjetnost zmede med znaki v primeru enakih ali podobnih proizvodov in storitev, kadar je zaporedje črk, ki ga sestavlja le besedni element prejšnjega znaka, povzeto v poznejšem besednem znaku in kombinirano z opisno besedno zvezo, ki jo sestavljajo besede, katerih začetnice sestavljajo črke tega zaporedja tako, da ga javnost dojema kot kratico besedne zveze, s katero je povezano. Obstoj verjetnosti zmede je treba presojati celovito ob upoštevanju vseh upoštevnih dejavnikov zadevnega primera.

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) Direktiva Parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 299, str. 25).

( 3 ) Prva Direktiva Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 92).

( 4 ) Zadevni proizvodi in storitve ustrezajo temu opisu:

– „tiskovine“ iz razreda 16;

– „Oglaševanje; vodenje; poslovno vodenje; pisarniška dela; poslovno svetovanje; svetovanje s področja poslovne organizacije; svetovanje s področja vodenja; organizacija razstav in sejmov za gospodarske namene in namene oglaševanja; komuniciranje“, iz razreda 35;

– „Izobraževanje; pouk; razvedrilo; športne in kulturne dejavnosti; organizacija razstav za kulturne in izobraževalne namene; storitve glede organiziranja prostega časa; športni klubi; organizacija in vodenje kolokvijev; organizacija in vodenje konferenc, kongresov in simpozijev; obratovanje športnih objektov (Betrieb von Gesundheits-Klubs); najem športne opreme; poučevanje gimnastike; organizacija in vodenje seminarjev, delavnic, predavanj, okroglih miz in tečajev; svetovanje glede razvedrila; organizacija in vodenje seminarjev, delavnic, predavanj, okroglih miz in tečajev; svetovanje glede razvedrila; organizacija in vodenje izobraževalnih prireditev; nudenje informacij zdraviliškim gostom o športnih in kulturnih prireditvah; zdraviliško svetovanje“,iz razreda 41;

– „Storitve nudenja hrane in pijače; rezervacije in posredovanje pri prenočitvah gostov, zlasti zdraviliških gostov; storitve domov za upokojence; obratovanje počitniških kampov“, iz razreda 43.

( 5 ) Gre za proizvode in storitve, ki ustrezajo temu opisu:

– „Papir, lepenka (karton) in izdelki iz teh snovi, ki jih ne obsegajo drugi razredi; tiskovine; knjigoveški material; fotografije; papirnati izdelki; lepila (lepilni material) za pisarniški material ali za gospodinjstvo; potrebščine za umetnike; čopiči; pisalni stroji in pisarniški pribor (razen pohištva); material za učenje ali poučevanje (razen naprav); zavijalni materiali iz umetnih snovi (ki jih ne obsegajo drugi razredi)“, iz razreda 16;

– „Oglaševanje; vodenje; poslovno vodenje; pisarniška dela“, iz razreda 31, in

– „Izobraževanje; pouk; razvedrilo; športne in kulturne dejavnosti; objava in izdajanje revij, periodičnega tiska in knjig; organizacija sejmov in razstav za razvedrilo, kulturne ali športne namene; filmska produkcija; izposoja filmov; najem videokamer, zvočnih posnetkov, televizijskih in radijskih aparatov; poučevanje na daljavo; organizacija in vodenje konferenc, kongresov in simpozijev; objavljanje elektronskih knjig in revij na spletu; radijsko razvedrilo; organizacija in vodenje seminarjev in delavnic; prevajanje; izobraževanje in pouk; organizacija in vodenje kolokvijev; pisanje filmskih scenarijev; snemanje videofilmov; organizacija natečajev“, iz razreda 41.

( 6 ) Glej točke od 25 do 28.

( 7 ) Glej točki 32 in 33.

( 8 ) Sklepni predlogi generalnega pravobranilca N. Jääskinena v zadevi Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11,EU:C:2012:147).

( 9 ) Glej točki 37 in 38.

( 10 ) Uredba Sveta z dne 26. februarja 2009 o znamki Skupnosti, UL L 78, str. 1.

( 11 ) Glej sodbo Eurohypo/UUNT (C‑304/06 P, EU:C:2008:261, točki 55 in 56 ter navedena sodna praksa).

( 12 ) Glej sodbi Matratzen Concord (C‑421/04, EU:C:2006:164, točka 24 in navedena sodna praksa) in Eurocool Logistik/UUNT (EUROCOOL) (T‑34/00, EU:T:2002:41, točka 38).

( 13 ) Glej med drugim sodbo Procter & Gamble/UUNT (C‑383/99 P, EU:C:2001:461, točka 39).

( 14 ) Glej med drugim sodbo Metso Paper Automation/UUNT (PAPERLAB) (T‑19/04, EU:T:2005:247, točka 25).

( 15 ) V nekaterih primerih se je štela za zadostno tudi šibka povezava, glej zlasti sodbo Ellos/UUNT (ELLOS) (T‑219/00, EU:T:2002:44).

( 16 ) Glej sodbe Windsurfing Chiemsee (C‑108/97 in C‑109/97, EU:C:1999:230, točka 31), Koninklijke KPN Nederland (C‑363/99, EU:C:2004:86, točka 56) in Agencja Wydawnicza Technopol/UUNT (C‑51/10 P, EU:C:2011:139, točka 50).

( 17 ) Ta opis je povzet v opombi 4 teh sklepnih predlogov.

( 18 ) Gre za „nudenje informacij zdraviliškim gostom o športnih in kulturnih prireditvah“, za „zdraviliško svetovanje“ in „rezervacije in posredovanje pri prenočitvah gostov, zlasti zdraviliških gostov“ in „domove za ostarele“ ali za nekatere storitve iz razreda 41, ki se nanašajo na šport in vzdrževanje kondicije („športne in kulturne dejavnosti“; „športni klubi“; „ponujanje športnih naprav“; „izposoja športne opreme“; „učenje gimnastike“).

( 19 ) V zvezi s presojo opisnosti in razlikovalnega učinka znaka glej točko 23 teh sklepnih predlogov. V zvezi s presojo verjetnosti zmede sta Sodišče in Splošno sodišče večkrat poudarili, da „ima pri celotni presoji verjetnosti zmede odločilno vlogo dojemanje znamk s strani povprečnega potrošnika proizvodov ali storitev“, glej med drugim sodbo SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, točka 23).

( 20 ) Glej med drugim sodbo Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147, točka 34). Glej točko 35 in naslednje v teh sklepnih predlogih.

( 21 ) Glej sodbe Windsurfing Chiemsee (C‑108/97 in C‑109/97, EU:C:1999:230, točka 25), UUNT/Wrigley (C‑191/01 P, EU:C:2003:579, točka 31), Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147, točka 31), Agencja Wydawnicza Technopol/UUNT (C‑51/10 P, EU:C:2011:139, točka 37 in navedena sodna praksa) in Streamserve/UUNT (STREAMSERVE) (T‑106/00, EU:T:2002:43, točka 36).

( 22 ) Glej med drugim sodbo Eurohypo/UUNT (C‑304/06 P, EU:C:2008:261, točka 56 in navedena sodna praksa).

( 23 ) Glej med drugim sodbo Canon (C‑39/97, EU:C:1998:442, točka 27).

( 24 ) Sodba adidas in adidas Benelux (C‑102/07, EU:C:2008:217) dobro prikazuje to razliko perspektive, zlasti med absolutnim razlogom za zavrnitev iz člena 3(1)(c) 2008/95 in relativnim razlogom za zavrnitev iz člena 4(1)(b) iste direktive. Potem ko je Sodišče opozorilo, da je presoja verjetnosti zmede odvisna od številnih dejavnikov, je v točki 30 te sodbe pojasnilo, da „okoliščina, da gospodarski subjekti potrebujejo razpoložljiv znak, ne spada med te upoštevne dejavnike“. Sodišče namreč nadaljuje „kot izhaja iz besedila člena 5(1)(b) Direktive in iz zgoraj navedene sodne prakse, [da] mora odgovor na vprašanje, ali obstaja verjetnost zmede, po eni strani temeljiti na tem, kako javnost zaznava proizvode, ki jih pokriva znamka imetnika, po drugi strani pa, kako zaznava proizvode, ki jih pokriva znak, ki ga uporablja tretja oseba“.

( 25 ) Glede upoštevanja med drugim ravni pozornosti javnosti, tipologije proizvodov, možnosti določitve neposredne primerjave med znamkami in njihovimi načini trženja glej zlasti sodbo Lloyd Schuhfabrik Meyer (C‑342/97, EU:C:1998:522, točki 26 in 27).

( 26 ) Glej med drugim sodbi Alejandro/UUNT – Anheuser-Busch (BUDMEN) (T‑129/01, EU:T:2003:184, točka 53) in New Look/UUNT – Naulover (NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE in NLCollection) (od T‑117/03 do T‑119/03 in T‑171/03, EU:T:2004:293, točka 34).

( 27 ) V obravnavanem primeru je šlo za figurativni element, sestavljen iz slike kravje kože, opisan s sklepanjem na zadevne proizvode (mlečne izdelke).

( 28 ) Glej sodbo Inex/UUNT – Wiseman (Représentation d’une peau de vache – predstavitev kravje kože) (T‑153/03, EU:T:2006:157, točka 32); glej tudi sodbo AVEX/UUNT – Ahlers (a) (T‑115/02, EU:T:2004:234, točka 20).

( 29 ) Glej v tem smislu Sandri, S., „Serie di lettere e serie di parole“, Giurisprudenza comunitaria del marchio e del design, Commento tematico II, 2012, str. od 39 do 45.

( 30 ) Glej med drugim sodbe Lloyd Schuhfabrik Meyer (C‑342/97, EU:C:1999:323, točka 17), Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594, točki 24 in 26) in adidas e adidas Benelux (C‑102/07, EU:C:2008:217, točka 28).

( 31 ) Glej sodbe SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, točka 22), Marca Mode (C‑425/98, EU:C:2000:339, točka 40), Medion (EU:C:2005:594, točka 27), adidas in adidas Benelux (C‑102/07, EU:C:2008:217, točka 29), UUNT/Shaker (C‑334/05 P, EU:C:2007:333, točka 34) in Nestlé/UUNT (C‑193/06 P, EU:C:2007:539, točka 33).

( 32 ) Sodbi UUNT/Shaker (C‑334/05 P, EU:C:2007:333, točka 36) in Ferrero/UUNT (C‑552/09 P, EU:C:2011:177, točka 85).

( 33 ) Glej med drugim sodbo SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, točka 23).

( 34 ) Glej med drugim sodbe SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, točka 23), UUNT/Shaker (EU:C:2007:333, točka 35) in Nestlé/UUNT (C‑193/06 P, EU:C:2007:539, točka 34).

( 35 ) Glej med drugim sodbe SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, točka 23), Lloyd Schuhfabrik Meyer (C‑342/97, EU:C:1999:323, točka 25), UUNT/Shaker (C‑334/05 P,EU:C:2007:333, točka 35) in Aceites del Sur-Coosur/Koipe (C‑498/07 P, EU:C:2009:503, točka 60).

( 36 ) Glej med drugim sodbi UUNT/Shaker (C‑334/05 P,EU:C:2007:333, točka 41) in Aceites del Sur-Coosur/Koipe (C‑498/07 P, EU:C:2009:503, točka 61).

( 37 ) Sodbi UUNT/Shaker (C‑334/05 P,EU:C:2007:333, točki 41 in 42) in Nestlé/UUNT (C‑193/06 P, EU:C:2007:539, točki 42 in 43 ter navedena sodna praksa).

( 38 ) Glej glede te opredelitve sklep ecoblue/UUNT in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑23/09 P, EU:C:2010:35, točka 45). Glej tudi sodbo Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594, točki 30 in 36), sklep Perfetti Van Melle/UUNT (C‑353/09 P, EU:C:2011:73, točka 36) in moje sklepne predloge v zadevi Bimbo/UUNT (C‑591/12 P, EU:C:2014:34, točka 24) ter sodbo Bimbo/UUNT (C‑591/12 P, EU:C:2014:305, točka 24)).

( 39 ) Glej v zvezi s tem sklep ecoblue/UUNT in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑23/09 P, EU:C:2010:35, točka 47), sodbo Becker/Harman International Industries (C‑51/09 P,EU:C:2010:368, točki 37 in 38) ter sklep Perfetti Van Melle/UUNT (C‑353/09 P, EU:C:2011:73, točki 36 in 37).

( 40 ) Glej v zvezi s tem sodbi AVEX/UUNT – Ahlers (a) (T‑115/02, EU:T:2004:234, točka 20) in Inex/UUNT – Wiseman (Représentation d’une peau de vache – predstavitev kravje kože) (T‑153/03, EU:T:2006:157, točka 32).

( 41 ) Ne glede na to, da je Sodišče v točki 33 sodbe Strigl in Securvita (C‑90/11 in C‑91/11, EU:C:2012:147) potrdilo dejstvo, da je zaporedje črk pred ali za besedno zvezo, se mi a priori ne zdi brez pomena, saj lahko nasprotno vpliva na postopek pojmovanja in pomnjenja znaka javnosti. Glej v zvezi s tem tudi sodbo AMS/UUNT – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, zlasti točka 79).

( 42 ) Glej na primer sodbo Klein Trademark Trust/UUNT – Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA) (T‑185/07, EU:T:2009:147, točka 42).

( 43 ) Glej sodbo AMS/UUNT – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, točka 81).

( 44 ) V zvezi s slušnim vidikom znamke glej sodbo AMS/UUNT – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, točka 84). Glej tudi sodbo Klein Trademark Trust/UUNT – Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA) (T‑185/07, EU:T:2009:147, točki 44 in 45).

( 45 ) Glej sodbo AMS/UUNT – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, točka 86).