32

Ker pa je imelo Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče) dvome glede pravilne razlage Uredbe št. 2454/93, je sklenilo, da postopek prekine in da Sodišču v predhodno odločanje predloži ta vprašanja: „1. Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da ne glede na pravilo iz člena 157 te uredbe ustvarja samostojno podlago za uskladitev carinske vrednosti s prištetjem avtorskih honorarjev k dejansko plačani ali plačljivi ceni za uvoženo blago? 2. Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da ureja dve alternativni dejanski stanji za uskladitev carinske vrednosti: prvič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji, kot so obravnavani, delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na druge sestavine, ki se blagu dodajo po uvozu, in drugič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na storitve po uvozu? 3. Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da ureja tri dejanska stanja za uskladitev carinske vrednosti: prvič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na druge sestavine, ki se blagu dodajo po uvozu; drugič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na storitve po uvozu; tretjič, dejansko stanje, da se avtorski honorarji delno nanašajo na uvoženo blago, delno pa na druge sestavine, ki se blagu dodajo po uvozu, ali na storitve po uvozu? 4. Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da dopušča uskladitev carinske vrednosti vedno, kadar se plačani avtorski honorarji nanašajo na storitve po uvozu blaga, ki je predmet vrednotenja, ki je v konkretnem primeru blago, ki ga bolgarski družbi daje na razpolago ameriška družba (ki sta povezani prek proizvodnje in upravljanja), ne glede na to, ali so izpolnjeni pogoji za uskladitev iz člena 157 te uredbe? 5. Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da pomeni posebni primer uskladitve carinske vrednosti po pravilih in pod pogoji iz člena 157 te uredbe, pri čemer je posebnost izključno v tem, da se avtorski honorar samo delno nanaša na blago, ki je predmet vrednotenja, tako da ga je treba ustrezno porazdeliti? 6. Ali je treba člen 158(3) Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da se lahko uporablja tudi, če kupec plača avtorski honorar ali licenčnino tretji osebi? 7. Ali mora sodišče, če je odgovor na predhodni vprašanji pritrdilen, pri sorazmerni porazdelitvi avtorskega honorarja na podlagi člena 158(3) Uredbe št. 2454/93 preizkusiti, ali sta izpolnjena oba pogoja iz člena 157(2), in sicer da se avtorski honorar, tudi če samo delno, nanaša na uvoženo blago in da predstavlja prodajni pogoj za to blago? Če je odgovor pritrdilen, ali mora pri tem preizkusu upoštevati pravilo iz člena 160, v skladu s katerim so pogoji iz člena 157(2) izpolnjeni, če prodajalec ali z njim povezana oseba zahteva od kupca to plačilo? 8. Ali se lahko člen 160 Uredbe št. 2454/93 uporablja samo za načelno pravilo iz člena 157 te uredbe, če je treba licenčnine in avtorske honorarje plačati tretji osebi in se ti v celoti nanašajo na blago, ki je predmet vrednotenja ali tudi v primerih, ko se avtorski honorarji ali licenčnine samo delno nanašajo na uvoženo blago? 9. Ali je treba člen 160 Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da je treba pod pojmom „povezanosti“ med dajalcem licence in prodajalcem razumeti primere, v katerih je dajalec licence povezan s kupcem, ker izvaja neposredni nadzor nad kupcem, ki presega nadzor kakovosti, ali ga je treba razlagati tako, da zgoraj opisana povezanost med dajalcem licence in kupcem ne zadostuje za opredelitev kot (posredna) povezanost med dajalcem licence in prodajalcem, zlasti če zadnjenavedeni zanika, da so cene uvoženega blaga za naročila kupca odvisne od plačila avtorskih honorarjev, in prav tako zanika, da lahko dajalec licence operativno usmerja ali omejuje njegovo dejavnost? 10. Ali je treba člen 160 Uredbe št. 2454/93 razlagati tako, da dopušča uskladitev carinske vrednosti samo, če sta izpolnjena oba pogoja, določena v členu 157 te uredbe, in sicer da se licenčnina, ki se plača tretji osebi, nanaša na blago, ki je predmet vrednotenja, in predstavlja prodajni pogoj za to blago ter je poleg tega izpolnjen pogoj, da prodajalec ali z njim povezana oseba zahteva od kupca plačilo te licenčnine? 11. Ali je treba zahtevo iz člena 157(2), prva alineja, Uredbe št. 2454/93, da se licenčnina nanaša na blago, ki je predmet vrednotenja, šteti za izpolnjeno, če sta ta licenčnina in uvoženo blago, kot v obravnavanem primeru, posredno povezana, če je blago, ki je predmet vrednotenja, sestavina končnega izdelka z licenco?“