ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zadeva C-287/05 
D. P. W. Hendrix 
proti 
Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut 
Werknemersverzekeringen 
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, 
ki ga je vložilo Centrale Raad van Beroep) 
„Socialna varnost delavcev migrantov - Členi 12 ES, 17 ES, 18 ES in 39 ES - Uredba 
(EGS) št 1408/71 - Člena 4(2a) in 10a ter priloga IIa - Uredba (EGS) št 1612/68 -
Člen 7(1) - Posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki - Nizozemske 
dajatve za mlade invalidne osebe - Nezmožnost plačevanja v tujino" 
Sklepni predlogi generalne pravobranilke J. Kokott, predstavljeni 29. marca 
2007 1-6911 
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 11. septembra 2007 I - 6934 
Povzetek sodbe 
1. Socialna varnost delavcev migrantov - Posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki 
(Uredba Sveta št 1408/71, člena 4(2a) in 10a ter priloga IIa) 
I - 6909 
POVZETEK - ZADEVA C-287/05 
2. Prosto gibanje oseb - Delavci - Enako obravnavanje - Socialne ugodnosti 
(člen 39 ES; uredbi Sveta št. 1612/68, člen 7, in št. 1408/71, člena 4(2a) in 10a ter 
priloga IIa) 
1. Dajatev, kot se nudi na podlagi nizozem­
skega zakona o dodatku za nezmožnost 
za delo za mlade invalidne osebe (Wet 
arbeidsongeschiktheidsvoorziening 
jonggehandicapten), ki je bil naveden v 
prilogi IIa k Uredbi št. 1408/71, kot je 
bila spremenjena in posodobljena z 
Uredbo Sveta (ES) št 118/97, kot je bila 
spremenjena z Uredbo št 1223/98, je 
treba šteti za posebno dajatev, za katero 
se ne plačujejo prispevki v smislu čle­
na 4(2a) Uredbe Sveta (EGS) št 1408/71, 
tako da se uporablja izključno pravilo 
usklajevanja iz člena 10a te uredbe in se 
plačevanje te dajatve lahko veljavno 
omeji na osebe, ki prebivajo na ozemlju 
države članice, ki zagotavlja navedeno 
dajatev. Okoliščina, da je zadevna oseba 
prej prejemala dajatev za mlade inva­
lidne osebe, ki jo je bilo mogoče 
plačevati v tujino, ne vpliva na veljavnost 
navedenih določb. 
(Glej točko 38 in točko 1 izreka.) 2. Člen 39 ES in člen 7 Uredbe št. 1612/68 
o prostem gibanju delavcev v Skupnosti 
je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta 
nacionalni zakonodaji, ki izvaja čle­
na 4(2a) in 10a Uredbe št. 1408/71, kot 
je bila spremenjena in posodobljena z 
Uredbo Sveta (ES) št. 118/97, kot je bila 
spremenjena z Uredbo št. 1223/98, in 
določa, da je posebno dajatev iz priloge 
IIa k tej uredbi, za katero se ne plačujejo 
prispevki, mogoče dodeliti le osebam, ki 
prebivajo na nacionalnem ozemlju. Ven­
dar uresničevanje te zakonodaje ne sme 
ogroziti pravic osebe, ki jih ima na 
podlagi prostega gibanja delavcev, tako 
da bi presegalo tisto, kar se zahteva za 
uresničitev legitimnega cilja, ki ga za­
sleduje nacionalna zakonodaja. Nacio­
nalna sodišča, ki morajo nacionalno 
pravo razlagati čim bolj v skladu s 
pravom Skupnosti, morajo upoštevati 
zlasti to, da je zadevni delavec ohranil 
svoje ekonomske in socialne vezi z 
državo članico izvora. 
(Glej točki 56 in 58 ter točko 2 izreka.) 
I - 6910
Zadeva 0388/05 
Komisija Evropskih skupnosti 
proti 
Italijanski republiki 
„Neizpolnitev obveznosti države - Ohranjanje naravnih habitatov - Prostoživeče 
živalske in rastlinske vrste - Posebno območje varstva ,Valloni e steppe 
pedegarganiche" 
Sklepni predlogi generalne pravobranilke E. Sharpston, predstavljeni 
3. maja 2007 I - 7558 
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. septembra 2007 I - 7573 
Povzetek sodbe 
1. Okolje - Ohranjanje prostoživečih ptic - Direktiva 79/409 
(Direktiva Sveta 79/409/EGS, člen 4(4)) 
I-7555 
POVZETEK - ZADEVA C-388/05 
2. Okolje - Ohranjanje prostoživečih ptic - Direktiva 79/409 
(Direktiva Sveta 79/409/EGS, člen 4) 
3. Okolje - Ohranjanje prostoživečih ptic - Direktiva 79/409 
(direktivi Sveta 79/409/EGS, člen 4(4), in 92/43/EGS, člena 6(2) in 7) 
1. Člen 4(4) Direktive 79/409 o ohranjanju 
prostoživečih ptic nalaga državam člani­
cam obveznost, naj sprejmejo primerne 
ukrepe, da na posebnih območjih varstva 
ne pride do onesnaženja ali poslabšanja 
stanja habitatov ali kakršnih koli motenj, 
ki toliko vplivajo na ptice, da bi bilo to 
pomembno glede na cilje tega člena. 
Države članice morajo spoštovati zlasti 
obveznosti iz te določbe, tudi če zadevno 
območje ni bilo razglašeno kot posebno 
območje varstva, pa bi moralo biti. 
(Glej točki 17 in 18.) 
2. Seznam območij, pomembnih za ohra­
nitev ptic (Inventory of Important Bird 
Areas), čeprav zadevnih držav članic pravno ne zavezuje, vsebuje znanstvene 
dokaze, ki omogočajo ugotovitev, ali 
država članica spoštuje obveznost, da 
območja, ki so glede na število in 
površino najprimernejša za ohranitev 
zaščitenih vrst, razvrsti kot posebno 
območje varstva. 
(Glej točko 19.) 
3. Ker je bilo območje „Valloni e steppe 
pedegarganiche" 28. decembra 1998 raz­
glašeno kot posebno območje varstva, 
zanj v obravnavanem primeru od tega 
datuma velja člen 6(2) Direktive 92/43 o 
ohranjanju naravnih habitatov ter pro­
stoživečih živalskih in rastlinskih vrst, in 
ne člen 4(4), prvi stavek, Direktive 
79/409 o ohranjanju prostoživečih ptic. 
Kar zadeva območja, razvrščena kot 
posebna območja varstva, člen 7 Direk-
I-7556 
KOMISIJA PROTI ITALIJI 
tive 92/43 določa, da se obveznosti iz 
člena 4(4) Direktive 79/409 nadomesti 
predvsem z obveznostmi iz člena 6(2) 
Direktive 92/43 od datuma začetka iz­vajanja zadnjenavedene direktive ali da­
tuma razvrstitve v skladu z Direktivo 
79/409, če je slednji datum poznejši. 
(Glej točki 24 in 25.) 
I-7557
Zadeva C-430/05 
Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou 
kai Parochis Ypiresion Michanografisis 
in 
Ioannis Michail Pikoulas 
proti 
Epitropi Kefalaiagoras 
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, 
ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias) 
„Direktiva 2001/34/ES - Člen 21 - Sprejem vrednostnih papirjev v uradno kotacijo 
na borzi - Prospekt za kotacijo - Objava nepravilnih informacij -
Odgovorne osebe - Člani upravnega odbora" 
Sklepni predlogi generalne pravobranilke E. Sharpston, predstavljeni 8. marca 
2007 I-5837 
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. julija 2007 I - 5848 
Povzetek sodbe 
Prosto gibanje oseb - Svoboda ustanavljanja - Podjetja - Direktiva 2001/34 - Sprejem 
vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na borzi 
(Direktiva 2001/34 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 21) 
I - 5835 
POVZETEK — ZADEVA C-430/05 
Člen 21 Direktive 2001/34 o sprejemu 
vrednostnih papirjev v uradno kotacijo na 
borzi in o informacijah, ki jih je treba objaviti 
v zvezi s temi vrednostnimi papirji, je treba 
razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da 
nacionalni zakonodajalec uvede upravne 
sankcije, če so se informacije v prospektu 
izkazale za nepravilne in zavajajoče, ne samo 
za osebe, ki so izrecno omenjene v tem 
prospektu kot odgovorne, ampak tudi za 
izdajatelja prenosljivih vrednostnih papirjev, 
preden so sprejeti na borzo, ter brez 
razlikovanja za člane upravnega odbora tega 
izdajatelja, ne glede na to, ali so bili slednji v 
prospektu o kotaciji imenovani kot odgo­
vorni. 
Dodati je namreč treba, da ker Direktiva 
izrecno ne določa sistema sankcij, ki bi veljal 
za osebe, odgovorne za prospekt za kotacijo, so države članice pristojne izbrati sankcijo, ki 
se jim zdi primerna. Vendar morajo to 
pristojnost izvajati v skladu s pravom Skup­
nosti in njegovimi temeljnimi načeli ter 
posledično načelom sorazmernosti. 
Sistem civilnih, kazenskih ali upravnih sank­
cij, vzpostavljen na nacionalni ravni za zgoraj 
navedene osebe, ni v nasprotju s ciljem 
navedene direktive, in sicer zagotoviti za­
dostne podatke vlagateljem, če je sorazmeren 
glede na resnost kršitve, nastale zaradi 
navajanja nepravilnih ali zavajajočih podat­
kov v prospektu za kotacijo. 
(Glej točke 50, 52, 53, 55, 56 in izrek.) 
I - 5836
Zadeva C-246/05 
Armin Häupl 
proti 
Lidl Stiftung & Co. KG 
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, 
ki ga je vložilo Oberster Patent- und Markensenat) 
„Pravo znamk - Člen 10(1) Direktive 89/104/EGS - Neobstoj resne in dejanske 
uporabe znamke - Pojem ,dan zaključka postopka registracije''' 
Sklepni predlogi generalnega pravobranilca D. Ruiz-Jaraboja Colomerja, 
predstavljeni 26. oktobra 2006 I - 4675 
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 14. junija 2007 I - 4694 
Povzetek sodbe 
1. Približevanje zakonodaj - Znamke - Direktiva 89/104 - Neobstoj resne in dejanske 
uporabe znamke - Petletni rok - Pojem ,dneva zaključka postopka registracije' 
(Direktiva Sveta 89/104, člen 10(1)) 
I - 4673 
POVZETEK - ZADEVA C-246/05 
2. Približevanje zakonodaj - Znamke - Direktiva 89/104 - Neobstoj resne in dejanske 
uporabe znamke - Pojem ,upravičenih razlogov' za neuporabo 
(Direktiva Sveta 89/104, člen 12(1)) 
1. „Dan zaključka postopka registracije" v 
smislu člena 10(1) Direktive 89/104 o 
znamkah mora določiti vsaka država 
članica ob upoštevanju veljavnih proces­
nih pravil s področja registracije, ki 
veljajo v tej državi. 
Ta določba namreč določa začetek upo­
rabe in torej začetek teka petletnega 
roka, ki je določen v zvezi s postopkom 
registracije, to pa je področje, ki ga 
direktiva ne usklajuje. Iz tega izhaja, da 
države članice prosto urejajo postopek 
registracije in predvsem lahko odločajo o 
tem, kdaj se šteje, da je postopek 
zaključen. 
(Glej točke od 27 do 31 
in točko 1 izreka.) 2. Člen 12(1) Direktive 89/104 o znamkah 
je treba razlagati tako, da se za „upravi­
čene razloge za neuporabo" znamke 
štejejo ovire, ki so neposredno povezane 
s to znamko in onemogočijo njeno 
uporabo oziroma je zaradi njih njena 
uporaba nerazumna ter so neodvisne od 
volje imetnika omenjene znamke. 
(Glej točko 55 in točko 2 izreka.) 
I - 4674
Keywords

Summary



Keywords

1. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve iz Šeste direktive

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(B)(d)(1))

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve iz Šeste direktive

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(B)(d)(1))

Summary

1. Okoliščina, da davčni zavezanec analizira premoženjski položaj strank, ki jih je sam pridobil, da bi jim priskrbel kredite, ne pomeni ovire za priznanje storitve posredovanja v zvezi s krediti, ki je v smislu člena 13(B)(d), točka 1, Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih oproščena plačila DDV, če je treba storitev posredovanja v zvezi s krediti, ki jo ponudi navedeni davčni zavezanec, šteti za glavno storitev, ob kateri je storitev premoženjskega svetovanja pomožna, tako da je slednja enako davčno obravnavana kot prva. Predložitveno sodišče je pristojno za ugotovitev, ali je tako v primeru spora, o katerem odloča.

(Glej točko 20 in točko 1 izreka.)

2. Okoliščina, da davčni zavezanec ni pogodbeno vezan na nobeno stranko kreditne pogodbe, k sklenitvi katere je pripomogel, in ne vstopi neposredno v stik z eno od teh strank, ne nasprotuje temu, da navedeni davčni zavezanec opravlja storitev posredovanja v zvezi s krediti, ki je v smislu člena 13(B)(d), točka 1, Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih oproščena plačila DDV.

Oproščene transakcije iz člena 13(B)(d), točka 1, Šeste direktive so opredeljene glede na naravo opravljanja storitev, in ne glede na to, kdo jih opravlja ali prejema. Ta določba slednjih dejansko ne omenja. Ta ugotovitev velja prav tako v zvezi z naravo razmerja med posrednikom in pogodbenimi strankami, saj besedilo člena 13(B)(d), točka 1, Šeste direktive ne vsebuje nobene informacije o tem.

Poleg tega besedilo člena 13(B)(d), točka 1, Šeste direktive načeloma ne izključuje, da se dejavnost posredovanja razdeli na različne ločene storitve, ki bi lahko torej spadale v pojem „posredovanje v zvezi s krediti“ v smislu te določbe in ki bi lahko bile upravičene do oprostitve, ki jo določa. V teh okoliščinah iz načela davčne nevtralnosti izhaja, da morajo imeti subjekti možnost izbrati organizacijsko obliko, ki jim iz strogo ekonomskega stališča najbolj ustreza, ne da bi tvegali, da so njihove transakcije izključene od oprostitve iz te določbe.

(Glej točke 25, 26, 34, 35, 40 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Svoboda opravljanja storitev – Omejitve

(člen 49 ES)

Summary

Člen 49 ES nasprotuje zakonodaji države članice, ki izključuje, da bi nacionalni nosilec socialne varnosti povrnil kakršne koli stroške bolnišničnega zdravljenja svojih zavarovancev v zasebni zdravstveni ustanovi v drugi državi članici, razen stroškov za zdravljenje otrok, mlajših od 14 let.

Tak ukrep ne more biti upravičen z nevarnostjo resne ogrozitve finančnega ravnovesja sistema socialne varnosti, če absolutnost – z izjemo primera otrok, mlajših od 14 let – prepovedi, ki je določena v tej zakonodaji, ni v skladu z uresničevanim ciljem, ker bi bilo mogoče sprejeti milejše ukrepe, ki so bolj v skladu s svobodo opravljanja storitev, kot na primer ureditev predhodne odobritve, ki upošteva zahteve, določene v pravu Skupnosti, in, če je to potrebno, določitev tabel tarif za povračilo stroškov zdravljenja.

(Glej točki 35 in 38 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Ekonomsko-socialna kohezija – Strukturne pomoči – Financiranje Skupnosti – Upravičenost izdatkov nacionalnih organov za pomoč

(Uredba Sveta št. 1260/1999, člena 30(1) in 32(1); Uredba Komisije št. 1685/2000, Priloga, pravilo št. 1, točka 1.8)

Summary

Točka 1.8 pravila št. 1 Priloge k Uredbi št. 1685/2000 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1260/1999 glede upravičenosti izdatkov za aktivnosti, ki se sofinancirajo iz Strukturnih skladov, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 448/2004, ne nasprotuje postopku za izračun režijskih stroškov kot upravičenih izdatkov v okviru projekta, ki ga sofinancirajo Strukturni skladi, samo zato, ker ta postopek temelji na odstotku oziroma na sorazmernem deležu, med drugim, izdatkov za plače oziroma delovnega časa.

Brez vpliva na nacionalna pravila, ki določajo strožje pogoje, režijski stroški, ki so nastali končnemu upravičencu, pomenijo upravičen izdatek, če ti stroški v skladu z navedeno točko 1.8 izpolnjujejo tri pogoje, in sicer, da temeljijo na dejanskih stroških, da so ti stroški povezani z izvajanjem aktivnosti, ki jo sofinancirajo Strukturni skladi, in da so navedeni stroški aktivnosti dodeljeni sorazmerno v skladu z utemeljeno, pravično in nepristransko metodo. Kar zadeva zlasti zadnjenavedeni pogoj, njegov namen ni vsiliti novega enotnega postopka za izračun, ampak pušča državam članicam široko diskrecijsko pravico pri izračunu upravičenih izdatkov. S tem pogojem naj bi se glede upoštevanja režijskih stroškov kot upravičenih izdatkov zgolj želelo doseči, da se ti stroški „aktivnosti dodelijo sorazmerno v skladu z utemeljeno, pravično in nepristransko metodo“. Navedene točke 1.8 zato ni mogoče razlagati tako, da nasprotuje postopkom za izračun upravičenih režijskih stroškov, ki temeljijo na odstotku oziroma na sorazmernem delu, med drugim, izdatkov za plače ali delovnega časa, vendar pod pogojem, da končni upravičenec lahko dokaže, da so ti stroški projektu dodeljeni po metodi, s katero se spoštujejo merila, določena v tej določbi. Pri dodelitvi režijskih stroškov zadevnemu projektu, med katerimi so izdatki za plače, stroški za nepremičnine ali za informatiko, je treba glede na zgoraj navedena merila upoštevati razmerje med številom oseb, ki delajo pri izvedbi projekta, številom delovnih ur, ki so jih te osebe temu posvetile, oziroma zneskom, ki je bil izplačan za plače, in povprečnim številom oseb, ki delajo v zadevni upravi, povprečnim številom opravljenih ur ali povprečnim zneskom izplačanih plač.

(Glej točke 22 in od 25 do 28 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Mleko in mlečni proizvodi – Dodatni prelevmani za mleko

(Uredba Sveta št. 857/84, člen 3, točka 1, drugi odstavek )

Summary

Člen 3, točka 1, prvi odstavek, Uredbe št. 857/84 o sprejetju splošnih pravil za uporabo dajatve iz člena 5c Uredbe št. 804/68 državam članicam daje diskrecijsko pravico glede dodelitve posebnih referenčnih količin proizvajalcem, ki so pristopili k razvojnemu načrtu pred 1. marcem 1984, in po potrebi glede določitve obsega teh dodeljenih količin, zato da bi se upošteval izvajani razvojni načrt ali razvojni načrt, ki se je izvedel po 1. januarju 1981.

Besedilo člena 3, točka 1, Uredbe št. 857/84 ne vsebuje elementov, ki bi državi članici preprečevali, da omeji kategorijo proizvajalcev, ki lahko izkoristijo posebno referenčno količino, na proizvajalce, ki so investicijske obveznosti sprejeli po 1. septembru 1981.

Poleg tega je treba cilj te določbe, in sicer dopustiti državam članicam, da prilagodijo referenčne količine, zato da bi se upoštevale posebne okoliščine nekaterih proizvajalcev, kot izhaja iz člena 5 navedene uredbe, uresničevati v mejah rezerve, ki jo ustvari zadevna država članica znotraj zajamčene količine. Taka omejitev pa lahko upraviči časovno omejitev glede investicijskih obveznosti, ki bodo v zvezi s tem morebiti upoštevane.

Zato je treba člen 3, točka 1, drugi odstavek, Uredbe št. 857/84 razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki kategorijo proizvajalcev mleka, ki lahko izkoristijo posebno referenčno količino, omeji na tiste, ki so sprejeli investicijske obveznosti po 1. septembru 1981, vendar pred 1. marcem 1984.

(Glej točke od 29 do 31, od 39 do 41, 47 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Ekonomska in monetarna politika – Uvedba eura – Preračunavanje med nacionalnimi valutnimi enotami in enotami eura

(uredbi Sveta št. 1103/97 in št. 974/98)

Summary

Čeprav drži, da Uredba št. 1103/97 o nekaterih določbah v zvezi z uvajanjem eura in Uredba št. 2866/98 o menjalnih razmerjih med eurom in valutami držav članic, ki sprejmejo euro, v ničemer nista škodili davčni pristojnosti držav članic in njihovi pravici do zvišanja davkov, še naprej velja, da je treba pri preračunavanju zneska prispevka v eure upoštevati določbe Uredbe št. 1103/97 in načelo kontinuitete pravnih instrumentov ter cilj nevtralnosti prehoda na euro. To zlasti pomeni zahteve pravne varnosti in preglednosti, da se ob uvedbi eura zaščiti zaupanje gospodarskih subjektov.

Zato je treba uredbi št. 1103/97 in št. 974/98 o uvedbi eura razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnim predpisom, ki ob preračunavanju zneska davka na količino moke, zdroba in kaše iz navadne pšenice, dobavljene ali obdelane z namenom, da se uporabi za prehrano ljudi, v eure vodijo do višjega zneska od tistega, ki bi bil rezultat uporabe pravil preračunavanja, določenih v omenjenih uredbah, razen če je tako povečanje skladno z zahtevami pravne varnosti in preglednosti, zagotovljenimi z omenjenima uredbama, kar pomeni, da zadevni pravni akti omogočajo, da se jasno prepoznajo odločitve oblasti te države članice o zvišanju davka pri preračunavanju omenjenega zneska v eure. Predložitveno sodišče je pristojno za to, da preveri, ali je to v tako v sporu, o katerem odloča.

(Glej točke 32, 33, 37 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(A)(1)(e))

Summary

Člen 13(A)(1)(e) Šeste direktive 77/388/EGS na področju usklajevanja zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/7/ES, je treba razlagati tako, da se ne uporablja za dobave zobne protetike, ki jih opravi posrednik, ki nima statusa zobozdravnika ali zobnega tehnika, vendar je to protetiko pridobil od zobnega tehnika.

Izraza „zobozdravnik“ in „zobni tehnik“ iz navedenega člena namreč nista dvoumna in se – razen če bi se besedilo te določbe korenito spremenilo in pogoj glede statusa dobavitelja ne bi imel učinka – očitno ne moreta razumeti, kot da vključujeta posrednike, ki niso prav zobozdravniki ali zobni tehniki. Ker skupnostni zakonodajalec ni imel namena razširiti koristi od oprostitve, določene v tej določbi, na dobave zobne protetike, ki jih ne opravijo zobozdravniki ali zobni tehniki, se ne s sledenimi cilji ne z načelom davčne nevtralnosti na tej točki ne more naložiti široka razlaga člena 13(A) Šeste direktive. Ravno nasprotno, ob upoštevanju natančnega besedila pogojev za oprostitev iz člena 13(A)(1)(e) Šeste direktive se mora vsaka razlaga, s katero se razširi besedilo te določbe, šteti za nezdružljivo z njenim ciljem, kot si ga je zamislil skupnostni zakonodajalec.

(Glej točke od 35 do 37, 42 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Avtorska in sorodne pravice – Direktiva 2001/29 – Usklajevanje nekaterih pravnih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi – Priobčitev javnosti – Pojem

(Direktiva Evropskega parlamenta in Svetal 2001/29, člen 3(1))

Summary

Sámo ponujanje fizične infrastrukture, kot je televizijski sprejemnik v sobi hotela kot tako, ne pomeni priobčitve javnosti v smislu Direktive 2001/29 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi. Po drugi strani distribucija signala, ki omogoča priobčitev del prek teh sprejemnikov strankam, nastanjenim v sobah tega hotela, ne glede na to, kakšna tehnika za prenos signala se uporabi, pomeni dejanje priobčitve javnosti v smislu člena 3(1) te direktive.

Kot je pojasnjeno v vodniku k Bernski konvenciji za varstvo literarnih in umetniških del, namreč avtor z dovolitvijo radiodifuzijskega oddajanja svojega dela upošteva le neposredne uporabnike s sprejemniki, ki posamezno ali v zasebnem ali družinskem krogu zajamejo oddajanje. Kadar se to zajemanje opravlja za širši krog s samostojnim dejanjem, s katerim je oddajano delo priobčeno novi javnosti, je za tako javno sprejemanje potrebno dovoljenje avtorja, ki ima za to izključno pravico. Stranke hotela pomenijo torej novo javnost, ker distribucija radiodifuzijskega oddajanja dela tem strankam po televizijskih sprejemnikih ne pomeni zgolj tehničnega sredstva za zagotovitev ali izboljšanje sprejemanja prvotnega oddajanja na območju, ki ga pokriva. Nasprotno, hotel je obrat, ki posreduje in svojim strankam omogoča dostop do varovanega dela ter se popolnoma zaveda posledic svojega ravnanja.

Zasebnost hotelskih sob ne nasprotuje temu, da signal predstavlja dejanje priobčitve javnosti.

(Glej točke 41, 42, 47, 54 in točki 1, 2 izreka.)
(Glej točki 41, 42 in točko 1 izreka.)

Davek na registracijo osebnih vozil ob prvi uporabi na ozemlju države članice, ki se ne naloži na osebna vozila zaradi prehoda meje, ni carina pri uvozu ali dajatev z enakim učinkom v smislu členov 23 ES in 25 ES, ampak pripada splošnemu sistemu notranjih dajatev na blago in ga je treba torej preizkusiti glede na člen 90 ES.

Člen 90, prvi odstavek, ES je treba razlagati tako, da nasprotuje davku na registracijo osebnih vozil ob prvi uporabi na ozemlju države članice, zato ker se naloži na rabljena vozila ob prvi uporabi na ozemlju te države in ker se njegov znesek, določen izključno na podlagi tehničnih lastnosti vozil (vrsta motorja, delovna prostornina motorja) in okoljevarstvene klasifikacije, izračuna, ne da bi se upoštevalo zmanjšanje vrednosti vozil, tako da kadar se uporabi za rabljena vozila, uvožena iz drugih držav članic, presega znesek navedenega davka, ki je vštet v preostalo vrednost enakovrstnih rabljenih vozil, ki so že bila registrirana v državi članici uvoza.

(Glej točko 57 in točko 2 izreka.)
Člen 141 ES je treba razlagati tako, da kadar zaradi uporabe merila delovne dobe pri določitvi plačil za enako delo ali za delo enake vrednosti nastanejo razlike med delavkami in delavci, ki se jih primerja med seboj, je uporaba tega merila na splošno ustrezna za dosego legitimnega cilja, da se nagradijo pridobljene izkušnje, ki delavcu omogočajo boljše opravljanje nalog, pri čemer delodajalcu ni treba posebej dokazati, da je uporaba tega merila glede zadevnega delovnega mesta ustrezna za dosego navedenega cilja, razen če delavec predloži dokaze, ki lahko v zvezi s tem vzbudijo resen dvom. Torej mora delodajalec dokazati, da to, kar drži na splošno, in sicer da gre delovna doba z roko v roki z izkušnjami in da te delavcu omogočajo boljše opravljanje nalog, drži tudi glede obravnavanega delovnega mesta.

(Glej točki 38, 40 in izrek.)