Pritožba, ki jo je Nord Stream 2 AG vložila 28. julija 2020 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. maja 2020 v zadevi T-526/19, Nord Stream 2/Parlament in Svet

(Zadeva C-348/20 P)

(2020/C 313/21)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Nord Stream 2 AG (zastopniki: L. Van den Hende, advocaat, M. Schonberg, Solicitor, J. Penz-Evren, J. Maly, Rechtsanwälte)

Drugi stranki v postopku: Evropski parlament, Svet Evropske unije

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. maja 2020 v zadevi T-526/19, Nord Stream 2/Parlament in Svet, zlasti točke 1, 3, 4 in 6 izreka;

— v delu, v katerem Sodišče presodi, da stanje postopka to dovoljuje, zavrne ugovor nedopustnosti, tožbo razglasi za dopustno in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču ali, podredno, razglasi, da se izpodbijani ukrep nanaša neposredno na pritožnico in zadevo vrne Splošnemu sodišču, da to odloči o posamičnem nanašanju ali da to vprašanje doda vsebinski presoji;

— Svetu in Parlamentu naloži plačilo stroškov pritožnice, vključno s stroški pred Splošnim sodiščem.

Pritožbena razloga in bistvene trditve

Pritožnica s prvim pritožbenim razlogom, ki ima dva dela, trdi, da je Splošno sodišče pri uporabi pogoja neposrednega nanašanja in s tem, da je ugotovilo, da pritožnica nima procesnega upravičenja za vložitev tožbe za razglasitev ničnosti Direktive (EU) 2019/692 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 (Direktiva o spremembi) napačno uporabilo pravo:

Splošno sodišče je napačno ugotovilo, da že zgolj direktiva, vključno z Direktivo o spremembi, pred sprejetjem ukrepov za prenos ali iztekom roka za prenos, ne more neposredno vplivati na pravni položaj subjekta, s čimer bi bila dejansko izključena vsaka ničnostna tožba na podlagi četrtega odstavka člena 263 PDEU.

Splošno sodišče je vprašanje diskrecijske pravice držav članic napačno presodilo povsem na splošno, ne da bi presodilo, kakšen bi bil vpliv katere koli diskrecijske pravice posebej na pravni položaj pritožnice in glede na vsebino njene tožbe.

Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji predloga Sveta za izločitev nekaterih dokumentov iz spisa in pri ugoditvi temu predlogu. Natančneje, Splošno sodišče je svojo presojo napačno izvedlo izključno v okviru Uredbe št. 1049/2001 (2) o dostopu javnosti do dokumentov, pri čemer ni preučilo, ali so zadevni dokumenti očitno upoštevni za rešitev spora. Splošno sodišče je tudi napačno uporabilo restriktiven okvir, ki ga je Sodišče določilo v posebnih in nujnih okoliščinah zadev Madžarska/Komisija in Slovenija/Hrvaška, (3) za bistveno drugačne položaje. Nazadnje Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je prisodilo znaten pomen obstoju ločene arbitraže, ki jo je sprožila pritožnica na podlagi Pogodbe o energetski listini in ki ni upoštevna za njegovo presojo na nobeni podlagi, niti v skladu z Uredbo št. 1049/2001.

(1) Direktiva (EU) 2019/692 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 o spremembi Direktive 2009/73/ES o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom (UL 2019, L 117, str. 1).

(2) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(3) Sklep z dne 14. maja 2019, Madžarska/Parlament (C-650/18, neobjavljen, EU:C:2019:438); sodba z dne 31. januarja 2020, Slovenija/Hrvaška (C-457/18, EU:C:2020:65).