Keywords

Summary



Keywords

1. Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Diskrecijska pravica institucij

2. Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Stopnja dampinga

(Uredba Sveta št. 384/96, členi 2(3), 6(8) in 18)

3. Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Škoda

(Uredba Sveta št. 384/96, členi 6(2) in (8) ter 16 in 18)

4. Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Preiskava – Spoštovanje pravic obrambe

(Uredba Sveta št. 384/96, člen 20)

5. Skupna trgovinska politika – Zaščita pred dampingom – Preiskava – Diskrecijska pravica Komisije

(Uredba Sveta št. 384/96, člen 6(2))

Summary

1. Na področju ukrepov trgovinske zaščite imajo institucije Skupnosti široko diskrecijsko pravico zaradi zapletenosti ekonomskih, političnih in pravnih položajev, ki jih morajo preučevati.

Iz tega izhaja, da mora biti nadzor sodišč Skupnosti nad presojo institucij omejen na preverjanje, ali so se spoštovala postopkovna pravila, ali je bilo dejansko stanje, na katerem temelji izpodbijana odločitev, pravilno ugotovljeno in ali ne gre za očitno zmotno presojo tega dejanskega stanja ali zlorabo pooblastil.

(Glej točki 61 in 62.)

2. Kadar imajo institucije Skupnosti široko diskrecijsko pravico, je spoštovanje pravic, ki jih zagotavlja pravni red Skupnosti v upravnih postopkih, še bolj temeljnega pomena. Med temi jamstvi so predvsem obveznost pristojne institucije, da skrbno in nepristransko preuči vse upoštevne vidike posamezne zadeve, pravica zadevne osebe, da predstavi svoje stališče, in da je odločitev zadostno obrazložena.

Čeprav na področju ukrepov trgovinske zaščite in zlasti protidampinških ukrepov sodišča Skupnosti ne smejo posegati v presojo, ki je pridržana organom Skupnosti, pa je njihova naloga, da se prepričajo, da so institucije upoštevale vse pomembne okoliščine in da so ocenile dejansko stanje z vso dolžno skrbnostjo, tako da se šteje, da je bila normalna vrednost razumno določena. V zvezi s tem iz besedila člena 2(3) temeljne protidampinške uredbe št. 384/96 jasno izhaja, da je treba vsako od metod izračuna konstruirane normalne vrednosti, ki je tam navedena, uporabiti tako, da se ohrani razumen izračun – pojem, ki je tudi izrecno omenjen v tem odstavku.

Iz teh obveznosti dolžne skrbnosti ter skrbnega in nepristranskega pregleda vseh upoštevnih okoliščin izhaja, da morajo institucije – razen v primeru nesodelovanja v smislu člena 18 temeljne uredbe –, če razumno menijo, da jim neko vprašanje, ki je neposredno upoštevno za določitev normalne vrednosti, ni bilo zadostno razjasnjeno, na to jasno opozoriti zadevni gospodarski subjekt. Ta obveznost odraža obveznost iz člena 6(8) temeljne uredbe, da se kar najbolj preverja natančnost informacij, ki jih dostavijo zainteresirane stranke in na katerih temeljijo ugotovitve institucij.

Iz tega izhaja, da sta Komisija in Svet kršila obveznost skrbnega pregleda in nista izpolnila svoje obveznosti razumno določiti normalno vrednost, ker je, prvič, Komisija na začetku protidampinškega postopka storila očitno napako pri presoji odgovora podjetja, ki ga zadeva protidampinški postopek, ker je menila, da stroškov proizvodnje stranskih produktov zadevnega izdelka ni mogoče odbiti od stroškov proizvodnje tega izdelka, ker so bili neposredno razporejeni med stranske produkte; ker, drugič, ni opozorila na protislovje med informacijami o zneskih, ki jih je predložilo podjetje, in obravnavo, ki jo je nameravala uporabiti za stroške stranskih produktov; in ker sta, tretjič, Komisija in Svet v predlogu dokončne uredbe in v izpodbijani uredbi ohranila to isto obravnavo navedenih stroškov, s tem da sta zavrnila ponoven skrben pregled tega spornega vprašanja.

(Glej točke 63, 64, 77, 78, 85, 94, 96, 101, 108, 128 in 130.)

3. Čeprav je v okviru temeljne protidampinške uredbe št. 384/96 naloga Komisije kot preiskovalnega organa, da določi, ali je proizvod, na katerega se nanaša protidampinški postopek, predmet dampinga in povzroča škodo, če se sprosti v prosti promet v Skupnosti, in se torej ta institucija ne more v tem okviru razbremeniti dela dokaznega bremena, ki ga nosi v tem pogledu, ostaja dejstvo, da temeljna uredba ne podeljuje Komisiji pooblastila za preiskavo, ki bi ji omogočalo, da prisili proizvajalce ali izvoznike, zoper katere je bila vložena pritožba, da sodelujejo v preiskavi ali da predložijo informacije. V teh okoliščinah sta Svet in Komisija odvisna od prostovoljnega sodelovanja strank, da jima dostavijo potrebne informacije v določenih rokih. V tem smislu so odgovori teh strank na vprašalnike, navedene v členu 6(2) temeljne uredbe, in naknadna preveritev na kraju samem, ki jo lahko opravi Komisija v skladu s členom 16 iste uredbe, bistveni za izvedbo protidampinškega postopka. Tveganje, da institucije upoštevajo druge podatke kot tiste, ki so bili posredovani v odgovoru na vprašalnik, če podjetja, na katera se nanaša ta preiskava, ne sodelujejo, je povezano s protidampinškim postopkom in je namenjeno temu, da spodbudi pošteno in skrbno sodelovanje teh podjetij.

Zato čeprav se od Komisije zahteva, da kar najbolj preverja natančnost informacij, ki jih dostavijo zainteresirane stranke in na katerih temeljijo njene ugotovitve, ta obveznost predvsem predvideva, da stranke sodelujejo s Komisijo v smislu člena 18 temeljne uredbe. Tako se lahko v skladu s to zadnjo določbo, ko zainteresirana stranka ne dovoli dostopa do potrebnih informacij ali jih ne posreduje v rokih, ki so navedeni v temeljni uredbi, ali pa močno ovira preiskavo, začasne ali dokončne ugotovitve, pozitivne ali negativne, naredijo na osnovi dostopnih dejstev. Enako velja, če se ugotovi, da je zainteresirana stranka predložila napačne ali zavajajoče informacije.

(Glej točki 65 in 87.)

4. Za razlago določb temeljne protidampinške uredbe št. 384/96 je treba glede informacij zainteresiranih strank upoštevati predvsem zahteve, ki izhajajo iz spoštovanja pravic obrambe. Dejansko se te zahteve ne upoštevajo samo med postopkom, ki lahko vodi do naložitve kazni, ampak tudi v postopkih preiskave pred sprejetjem protidampinških uredb, ki lahko neposredno in posamično prizadenejo zadevna podjetja in imajo za njih neugodne posledice.

(Glej točko 66.)

5. Če je določitev roka, v katerem podjetja, na katera se nanaša protidampinški postopek, posredujejo institucijam odgovore in informacije, utemeljena s pravilno izvedbo tega postopka v rokih, ki jih predvideva temeljna protidampinška uredba št. 384/96, imajo institucije široko diskrecijsko pravico glede priložnosti upoštevanja odgovorov in informacij, ki so jim bile posredovane z zamudo. Če to upoštevanje ne pomeni verjetnosti oškodovanja procesnih pravic drugih strank in ne povzroči neupravičenega podaljšanja postopka, ga ni treba obravnavati kot nepravilnega.

(Glej točko 67.)