S tega stališča glede materialnopravnih določb, ki se uporabljajo za pravni položaj, ki je dokončno nastal pred prenehanjem veljavnosti Pogodbe ESPJ, kontinuiteta pravnega reda Unije in zahteve v zvezi z načeloma pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj nalagajo, da se materialne določbe, sprejete na podlagi Pogodbe ESPJ, uporabljajo za dejstva, ki ratione materiae in ratione temporis spadajo na področje njihove uporabe. Glede tega načelo zakonitosti v zvezi s kaznivimi dejanji in kaznimi, kar zadeva odločbo o naložitvi globe za kršitev pravil o konkurenci, ne zahteva, da je bilo zadevno ravnanje nezakonito ne samo ob storitvi, ampak tudi ob izreku formalne sankcije zanj.

Pravila Pogodbe ES je na področju, ki ga je sprva urejala Pogodba ESPJ, treba uporabljati v skladu z načeli, ki urejajo časovno uporabo prava. Čeprav velja, da se postopkovna pravila splošno uporabljajo za vse postopke, ki potekajo, ko ta začnejo veljati, je treba materialnopravna pravila zaradi zagotavljanja spoštovanja načel pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo razlagati tako, da se za položaje, ki so nastali, preden so začela veljati, uporabijo le, če je iz njihovega besedila, ciljev ali sistematike jasno razvidno, da jim je treba priznati takšen učinek.

To, da so bila v obdobju več let sprejeta enaka dejanja na področju osnovnih cen, pribitkov, plačilnih rokov in nadzora ali omejevanja proizvodnje ali prodaj, ter da poleg tega obstajajo dokazi o sestankih za nadzor nad usklajenimi ravnanji, dokazuje, da je bil položaj na trgu pod nenehnim nadzorom in da so bile, kadar se je vpletenim podjetjem zdelo potrebno, sprejete nove pobude, tako da zadevna ravnanja ne morejo biti kratkotrajna.

Kršitev člena 81 ES, in po analogiji člena 65 PJ, je lahko ne le posledica ločenega dejanja, ampak tudi niza dejanj ali celo trajajočega ravnanja. Glede tega se zdijo ravnanja v zvezi z določanjem osnovne cene proizvoda in plačilnih rokov izraz izvajanja enega samega načrta, namenjenega določitvi minimalne dogovorjene cene, če se vsako od teh ravnanj konkretizira z ukrepi, ki so skozi čas bolj ali manj enaki in s katerimi je določena minimalna dogovorjena cena.

Če je bila odločba Komisije o ugotovitvi kršitev pravil o konkurenci iz Pogodbe ESPJ in naložitvi glob razglašena za nično zaradi prenehanja veljavnosti člena 65(4) in (5), zaradi česar Komisija iz navedenih določb, ki v trenutku sprejetja navedene odločbe niso več veljale, ni mogla izvajati pristojnosti, mora Komisija za izvršitev sodbe, s katero je bila razglašena ta ničnost, postopek nadaljevati prav od tam, kjer je nastala nezakonitost, torej od sprejetja odločbe, ki je bila razglašena za nično. Komisiji zato na podlagi načela spoštovanja pravice do obrambe na tožečo stranko ni treba nasloviti novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.

Zgornja meja 10 % celotnega prometa, ki ga je ustvarilo podjetje, ki mu je naložena globa za kršitev pravil o konkurenci, v predhodnem poslovnem letu, ki je v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003 določena kot meja za to globo, je namenjena zlasti temu, da so podjetja obvarovana pred pretiranimi globami, ki bi jih lahko gospodarsko uničile. Iz tega je mogoče sklepati, da se zgornja meja ne nanaša na obdobje sankcioniranih kršitev, ki se lahko zaključi več let pred datumom naložitve globe, ampak na obdobje, ki je bližje temu datumu. Če se izkaže, da več naslovnikov sestavlja podjetje v smislu gospodarskega subjekta, odgovornega za kaznovano kršitev, na dan sprejetja te odločbe, se lahko zgornja meja izračuna na podlagi celotnega prometa tega podjetja, kar pomeni na podlagi vseh njegovih sestavnih delov skupaj. Če pa je ta gospodarska enota medtem prenehala, ima vsak naslovnik odločbe pravico do individualne uporabe zadevne zgornje meje. Zato podjetju, če ni dokazan obstoj gospodarske enote med njim in skupino družb, ki ji je bila naložena globa, in če je to podjetje ob naložitvi globe v stečajnem postopku in torej ne ustvarja prometa, ni mogoče naložiti globe.

V zvezi s tem na podlagi dejstva, da so osebe, ki so udeležene v kapitalu podjetja, tudi zastopane v njegovem upravnem odboru, pri čemer nimajo večine, ni upravičeno šteti, da so ti člani še naprej izvrševali odločilen vpliv nad tem podjetju ob naložitvi globe. Prav tako sporočilo za medije, v katerem je omenjeno strateško partnerstvo med temi člani in skupino družb, ni zadosten dokaz za to, da so ob sprejetju odločbe, s katero je bila naložena globa, ti člani izvrševali odločilen vpliv nad to skupino. Prav tako dokaz obstoja gospodarske enote med dvema družbama ne more biti sama okoliščina, da je bil registrirani sedež ene družbe tudi upravni sedež druge.

(Glej točke 307, 308, 317, 318, 321 in 324.)