Tožba, vložena 5. julija 2021 – Max Heinr. Sutor/EOR

(Zadeva T-393/21)

(2021/C 349/59)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Max Heinr. Sutor OHG (Hamburg, Nemčija) (zastopniki: A. Glos, M. Rätz in T. Kreft, odvetniki)

Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi ničnost sklepa Enotnega odbora za reševanje z dne 14. aprila 2021 o predhodnih prispevkih za leto 2021 v Enotni sklad za reševanje (SRB/ES/2021/22) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko, vključno s sporočilom tožene stranke v pojasnilo sklepa z dne 14. aprila 2021, ki se nanaša na tožečo stranko v zvezi s podatki za izračun predhodnih prispevkov v Enotni sklad za reševanje za leto 2021 (SRB/ES2021/24);

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štirinajst tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 5(1)(e) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 (1), ker tožena stranka denarja strank, s katerimi fiduciarno upravlja tožeča stranka, ni izključila iz izračuna dajatve za banke za leto 2021. Člen 5(1)(e) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 je treba za tak denar strank, ki je izvzet iz stečaja, uporabiti vsaj ustrezno.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti, po merilih iz člena 70(2), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 806/2014 (2), v povezavi s členom 103(7) Direktive 2014/59/EU (3), s tem, da je sklep določal stokrat povečano dajatev za banke zgolj na podlagi obveznosti zaradi fiduciarnega razmerja, ki so brez tveganja in ki jo je izkazala tožeča stranka v bilanci.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja, ker sklep tožečo stranko v razmerju do kreditnih institucij, katerih nacionalni standardi računovodskega poročanja ne zahtevajo dokaza obveznosti zaradi fiduciarnega razmerja oziroma obračunavajo v skladu z (MSRP), kakor tudi investicijska podjetja, ki upravljajo z denarjem strank, obravnava neenako, ne da bi bilo to objektivno upravičeno.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker vključitev obveznosti zaradi fiduciarnega razmerja, ki so brez tveganja, v osnovo, ki se uporabi, povzroči povišanje dajatve za banke za tožečo stranko za leto 2021 za faktor 100, ne da bi bil tak poseg upravičen.

5. Peti tožbeni razlog: kršitev člena 49, v povezavi s členom 54 PDEU, ker sklep tožečo stranko omejuje v opravljanju njene poklicne dejavnosti v državi članici njene glavne poslovne enote, pri čemer je ta omejitev nesorazmerna, in tožečo stranko v razmerju do kreditnih institucij v drugih državah članicah diskriminira.

6. Šesti tožbeni razlog: kršitev člena 17(3) in (4) Delegirane uredbe (EU) 2015/63, ker tožena stranka ni upoštevala podatkov, ki jih je naknadno obdelala tožeča stranka za prispevno obdobje od 2018 do 2020, pri določitvi letnega prispevka, ki ga je treba plačati za prispevno obdobje 2021, in ni ustrezno znižala dajatve za banke tožeče stranke.

7. Sedmi tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave, na podlagi člena 41(1) in (2)(a) Listine, ker je tožeča stranka imela dejanski rok zgolj treh dni za preučitev osnutka individualnega sporočila za naložitev dajatve za banke za leto 2021, v okviru posvetovanja, in za posredovanje pripomb toženi stranki.

8. Osmi tožbeni razlog: kršitev člena 41(1) in (2)(c) Listine in člena 296(2) PDEU, ker tožeča stranka na podlagi obrazložitve izpodbijanega sklepa ni mogla preveriti višine njenega prispevka.

9. Deveti tožbeni razlog: kršitev načela učinkovitega sodnega varstva, na podlagi člena 47(1) Listine, ker obrazložitev tožeči stranki ne omogoča, da bi preverila ali je ustrezno, da se obrne na pristojno sodišče.

10. Deseti tožbeni razlog (podredno): ničnost členov od 4 do 7 ter 9, in Priloge I k Delegirani uredbi (EU) 2015/63, ker je toženo stranko – zaradi medsebojne odvisnosti prispevkov in uporabe zaupnih podatkov tretjih – zavezala k sprejetju sklepa, ki krši obveznost obrazložitve.

11. Enajsti tožbeni razlog (podredno): ničnost členov od 4 do 7 ter 9, in Priloge I k Delegirani uredbi (EU) 2015/63 zaradi kršitve zahteve po učinkovitem sodnem varstvu, v skladu s členom 47(1) Listine.

12. Dvanajsti tožbeni razlog (podredno): ničnost osnove, ki se uporabi, v skladu s členom 14(2) v povezavi s členom 3, točka 11, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 zaradi kršitve člena 103(7) Direktive 2014/59/EU in načela enakega obravnavanja.

13. Trinajsti tožbeni razlog (podredno): ničnost osnove, ki se uporabi, v skladu s členom 14(2) v povezavi s členom 3, točka 11, Delegirane uredbe (EU) 2015/63 zaradi kršitve člena 16 Listine.

14. Štirinajsti tožbeni razlog (podredno): ničnost osnove, ki se uporabi, v skladu s členom 14(2), v povezavi s členom 3, točka 11, Delegirane uredbe (EU) 2015/63, zaradi kršitve člena 49 v povezavi s členom 54 PDEU.

(1) Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).

(2) Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str 1).

(3) Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 173, str. 190).