SL Uradni list Evropske unije C 113/8

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 9. marca 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia – Italija) – Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA proti Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilija), Assessorato Regionale Industria (Sicilija), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l’attrazione degli investimenti e lo sviluppo d'impresa SpA), prej Sviluppo Italia SpA

(Zadeva C-378/08) (1)

(Načelo „plača povzročitelj obremenitve“ - Direktiva 2004/35/ES - Okoljska odgovornost - Uporaba ratione temporis - Onesnaženje, ki je nastalo pred datumom, določenim za prenos navedene direktive, in se nadaljuje po tem datumu - Nacionalna zakonodaja, ki nalaga stroške sanacije škode, povezane s tem onesnaženjem, več podjetjem - Zahteva glede namena ali malomarnosti - Zahteva glede vzročne zveze - Javna naročila gradenj)

2010/C 113/12

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA

Tožene stranke: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilija), Assessorato Regionale Industria (Sicilija), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilija), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l'attrazione degli investimenti e lo sviluppo d'impresa SpA), prej Sviluppo Italia SpA

ob udeležbi: ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SpA

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Razlaga Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL L 143, str. 56) in načela „plača povzročitelj obremenitve“ – Nacionalna ureditev, ki upravi podeljuje pooblastilo, da zasebnim podjetnikom odredi izvedbo sanacijskih ukrepov, ne da bi opravila preiskavo, s katero bi se ugotovilo, kdo je odgovoren za onesnaženje

Izrek

Če pri okoljskem onesnaženju pogoji za uporabo ratione temporis in/ali ratione materiae Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode niso izpolnjeni, spada torej tak položaj v nacionalno pravo ob upoštevanju pravil Pogodbe in brez poseganja v druge akte sekundarnega prava.

Direktiva 2004/35 ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki pristojnemu organu, ki deluje v okviru te direktive, omogoča, da domneva obstoj vzročne zveze med izvajalci in ugotovljenim onesnaženjem, tudi pri razpršenem onesnaževanju, ker so njihove naprave blizu območja onesnaženja. Vendar mora ta organ, da bi lahko domneval tako vzročno zvezo, v skladu z načelom „plača povzročitelj obremenitve“ imeti na voljo verjetne dokaze, ki bi lahko podprli njegovo domnevo, kot sta na primer dejstvo, da so naprave izvajalca v bližini ugotovljenega onesnaženja, in povezava med ugotovljenimi onesnaževali in sestavinami, ki jih ta izvajalec uporablja pri svojih dejavnostih.

Člene 3(1), 4(5) in 11(2) Direktive 2004/35 je treba razlagati tako, da pristojni organ, če odloči, da bo naložil ukrepe sanacije okoljske škode izvajalcem, katerih dejavnosti spadajo pod Prilogo III k tej direktivi, ni zavezan ugotoviti krivde, malomarnosti ali namena izvajalcev, katerih dejavnosti se štejejo za odgovorne za okoljsko škodo. Nasprotno, ta organ mora, prvič, predhodno raziskati izvor ugotovljenega onesnaženja, pri čemer ima diskrecijsko pravico glede postopkov, uporabljenih sredstev in trajanja takega raziskovanja. Drugič, ta organ mora v skladu z nacionalnimi dokaznimi pravili ugotoviti vzročno zvezo med dejavnostmi izvajalcev, na katere se nanašajo sanacijski ukrepi, in tem onesnaženjem.

(1) UL C 301, 22.11.2008.