VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA  
PAOLA MENGOZZIJA,  
predstavljeni 22. decembra 2008 1  
I – Uvod 
1. Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 
s tem predlogom za sprejetje predhodne 
odlo čbe Sodi šče v bistvu spra šuje, ali se 
pravica do odbitka vstopnega davka na 
dodano vrednost (DDV) ne nana ša le na 
nakup investicijskega blaga, temve č se lahko 
razširi tudi na nakup drugega blaga in storitev,
ki se uporabljajo tako za izstopne poslovne
transakcije kot za druge namene, torej za 
izvrševanje dejavnosti s strani dav čnega
zavezanca, ki niso gospodarske narave, glede
katerih predlo žitveno sodi šče meni, da gre za 
druge namene kot za namene dejavnosti 
podjetja. Če je tako, se predlo žitveno sodi šče 
spra šuje o na činu izvajanja navedene pravice 
do odbitka. 
II – Pravni okvir Skupnosti 
2. Člen 2(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS
z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje 
1 – Jezik izvirnika: franco ščina. držav članic o prometnih davkih – Skupni 
sistem davka na dodano vrednost: enotna 
osnova za odmero 2, kot je bila spremenjena 
z Direktivo Sveta 95/7/ES z dne 
10. aprila 1995 3 (v nadaljevanju: Šesta direk -
tiva), obdav čuje z DDV „dobav[o] blaga ali 
storitev, ki jo dav čni zavezanec, ki deluje kot
tak, opravi na ozemlju dr žave za pla čilo“, torej
kadar taka oseba opravlja transakcije v okviru
svoje obdav čljive dejavnosti 4. 
3. V skladu s členom 6(2), prvi pododstavek, 
točka (a), Šeste direktive se za opravljanje 
storitev za pla čilo šteje „uporaba blaga, ki je
del poslovnih sredstev podjetja, za zasebno
rabo dav čnega zavezanca ali za zasebno rabo 
njegovih zaposlenih ali splo šneje za druge
namene kot za namene njegove dejavnosti,
kjer je davek na dodano vrednost za takšno 
blago v celoti ali deloma odbiten “. 
2 – UL L 145, str. 1.  
3 – UL L 102, str. 18.  
4 – Sodba z dne 12. januarja 2006 v zdru ženih zadevah Optigen in  
drugi (C-354/03, C-355/03 in C-484/03, ZOdl., str. I-483, 
točka 42 in navedena sodna praksa). 
I - 841 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
4. V skladu s členom 6(2), prvi pododstavek, 
točka (b), iste direktive se za opravljanje 
storitev za pla čilo šteje „opravljanje storitev, 
ki jih dav čni zavezanec opravi brezpla čno za 
svojo zasebno rabo ali za zasebno rabo svojih
zaposlenih ali splo šneje za druge namene kot
za namene svoje dejavnosti “. „Najkasneje pred potekom štirih let od 
datuma za četka veljavnosti te direktive Svet
na predlog Komisije soglasno odlo či, kateri 
izdatki niso upravi čeni do odbitka davka na 
dodano vrednost. 
5. V skladu s členom 17(2)(a) Šeste direktive 
je dav čni zavezanec v delu, v katerem se blago
in storitve uporabljajo za namene njegovih
obdav čljivih transakcij, upravi čen od davka, ki 
ga dolguje, odbiti DDV, ki ga je dol žan pla čati 
ali ga je pla čal v dr žavi za blago ali storitve, ki
mu jih je dobavil ali mu jih bo dobavil drug
davčni zavezanec. 
6. Na podlagi člena 17(5) Šeste direktive je za
blago in storitve, ki jih bo dav čni zavezanec 
uporabil tako za transakcije iz odstavkov 2 in 3
te dolo čbe, pri katerih je davek na dodano
vrednost odbiten, kot za transakcije, pri 
katerih davek na dodano vrednost ni 
odbiten, odbiten samo takšen dele ž DDV, ki 
se pripi še prvim transakcijam. 
7. Člen 17(6) Šeste direktive dolo ča: Davek na dodano vrednost v nobenem 
primeru ni odbiten za izdatke, ki niso 
nedvomno poslovni izdatki, kot so izdatki za
luksuzne predmete, razvedrilo ali zabavo. 
Do za četka veljavnosti zgornjih pravil lahko 
države članice ohranijo vse izklju čitve, dolo -
čene v njihovih nacionalnih zakonodajah ob 
začetku veljavnosti te direktive. “ 
8. Člen 20(2) Šeste direktive dolo ča, da se za 
investicijsko blago popravek razporedi na 
obdobje petih let, vklju čno z letom, 
v katerem je bilo blago pridobljeno ali 
izdelano. Letni popravek zna ša samo eno 
petino davka, obra čunanega od tega blaga. 
I - 842 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
Popravek se izvede na podlagi razlik v upravi -
čenosti do odbitka v naslednjih letih glede na
upravi čenost v letu, v katerem je bilo blago
pridobljeno ali izdelano. Ta dolo čba dolo ča 
tudi, da lahko z odstopanjem od prvega 
pododstavka dr žave članice za popravek 
upoštevajo obdobje celih pet let od trenutka
prve uporabe blaga. Dodaja še zlasti, da se 
lahko pri nepremi čninah, pridobljenih kot 
investicijsko blago, obdobje popravkov 
podalj ša najve č do dvajset let. 
III – Dejansko stanje v postopku v glavni
stvari in vpra šanji za predhodno odlo čanje 
9. Vereniging Noordelijke Land – en Tuin -
bouw Organisatie (v nadaljevanju: VNLTO),
tožeča stranka v postopku v glavni stvari, 
spodbuja interese pode želskega sektorja
v pokrajinah Groningen, Frizija, Drenthe in
Flevoland. Njeni člani, torej podjetniki iz tega 
sektorja, ji pla čujejo članarino. VNLTO razen 
obrambe splo šnih interesov svojih članov 
opravlja dolo čeno število individualnih 
storitev tako v korist svojih članov kot 
v korist tretjih oseb, za katere pla čilo zara ču-
nava lo čeno. 10. Nesporno je, da je VNLTO zavezanec za 
plačilo DDV za individualne storitve, ki jih
opravlja za pla čilo, in da članarine za obrambo 
splošnih interesov njenih članov ne pomenijo 
plačila za namene DDV. 
11. Med letom 2000 je VNLTO pridobila
blago in storitve, ki jih je uporabila tako za
svoje gospodarske dejavnosti, obdav čene 
z DDV na podlagi člena 2 Šeste direktive, 
kot za dejavnosti v zvezi z obrambo splo šnih 
interesov svojih članov, ki niso povezane 
s prvimi. VNLTO je zaprosila za odbitek 
zneskov vstopnega DDV za navedeno blago in
storitve, med katerimi so tudi tiste, ki se 
nana šajo na dejavnosti v zvezi z obrambo 
splošnih interesov njenih članov. 
12. Davčni in špektor ni priznal zahtevanega
odbitka in jeVNLTO izdal odlo čbo o naknadni 
odmeri. S to odlo čbo je bilo nalo ženo pla čilo 
zneskov vstopnega DDV za dejavnosti v zvezi
z obrambo splo šnih interesov članov, sora -
zmerno dohodkom VNLTO iz naslova teh 
dejavnosti. Ugovor VNLTO zoper to odlo čbo 
o naknadni odmeri je bil zavrnjen, prav tako
kot nato prito žba, vlo žena zoper odlo čbo 
o ugovoru. Gerechtshof Leeuwarden je 
v svoji sodbi presodilo, da obramba splo šnih 
interesov članov ne predstavlja neposrednega, 
trajnega in nujnega nadaljevanja gospodar-
I - 843 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
skih dejavnosti VNLTO in zato naj ta ne bi
mogla odbiti DDV, ki ji je bil zara čunan, v delu, 
v katerem so bile zadevno blago in storitve
uporabljene za obrambo splo šnih interesov 
njenih članov. 
13. Na zadnji stopnji je bila zadeva predlo -
žena Hoge Raad der Nederlanden, ki se je
sklicevalo na sodbo v zadevi Charles in 
Charles-Tijmens 5, v skladu s katero 
člena 6(2) in 17(2) in (6) Šeste direktive 
nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki dav č-
nemu zavezancu ne dovoljuje, da v poslovna
sredstva svojega podjetja v celoti vklju či 
investicijsko blago, ki se deloma uporablja za 
namene dejavnosti, deloma pa za druge
namene, in da, kjer je to primerno, v celoti
in takoj odbije DDV, ki ga mora pla čati za 
nakup takega blaga. Predlo žitveno sodi šče 
navaja, da ni nobenega dvoma, da zgoraj
navedena sodba Charles in Charles-Tijmens
velja tudi za primer pravne osebe, ki – kot 
v tem primeru – vzporedno s svojimi gospo -
darskimi dejavnostmi opravlja dejavnosti, ki
ne spadajo v podro čje uporabe DDV. V tem
primeru in kolikor bi bilo pridobljeno blago
investicijsko blago, predlo žitveno sodi šče 
pojasnjuje, da bi VNLTO imela pravico do
odbitka celotnega DDV iz naslova splo šnih 
stroškov, vendar na podlagi procesnih aktov iz 
5 – Sodba z dne 14. julija 2005 (C-434/03, ZOdl., str. I-7037). postopka v glavni stvari ni mogo če dolo čiti 
dela odbitega DDV, ki se nana ša na investi -
cijsko blago. Nasprotno pa Hoge Raad der 
Nederlanden meni, da je raz širitev izreka 
zgoraj navedene sodbe Charles in Charles-
Tijmens na blago, ki ni investicijsko blago, ter
na storitve, vpra šljiva. Predlo žitveno sodi šče 
se tudi spra šuje, ali ima dav čni zavezanec 
pravico v poslovna sredstva svojega podjetja
vklju čiti blago, ki ni investicijsko, in storitve,
tako da lahko v celoti in takoj odbije DDV za
nakup tega blaga in storitev, kljub temu da se
te delno uporabljajo za dejavnosti, ki nimajo
nobene zveze s storitvami, ki so obdav čene na 
podlagi člena 2 Šeste direktive. 
14. V teh okoli ščinah je Hoge Raad der 
Nederlanden prekinilo odlo čanje in Sodi šču 
v predhodno odlo čanje predlo žilo ti vpra šanji: 
„1.  Ali je treba člena 6(2) in 17(2) in (6) Šeste 
direktive razlagati tako, da lahko dav čni 
zavezanec svoji dejavnosti nameni ne 
zgolj investicijsko blago, temve č tudi 
[…] blago in storitve, ki se uporabljajo 
I - 844 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
tako za namene njegove dejavnosti, kot
za namene, ki niso povezani z njo, ter da
je upravi čen v celoti in takoj odbiti 
[DDV], ki ga je dol žan pla čati za nakup 
tega blaga in storitev? 
2.  Ali v primeru pritrdilnega odgovora na 
prvo vpra šanje uporaba člena 6(2) Šeste 
direktive v primeru, ko gre za storitve in
blago, ki ni investicijsko blago, pomeni,
da se DDV med obdobjem, za katerega je
bil opravljen odbitek v zvezi s temi 
storitvami in tem blagom, nalo ži enkrat 
ali je treba DDV nalo žiti tudi v slede čih 
davčnih obdobjih, in, če velja slednje, 
kako je treba dolo čiti dav čno osnovo za to 
blago in te storitve, ki niso predmet 
amortizacije? “ 
IV – Postopek pred Sodi ščem 
15. V skladu s členom 23 Statuta Sodi šča so 
pisna stali šča podale nizozemska, nem ška in 
portugalska vlada ter vlada Zdru ženega kralje -
stva in Komisija. Te stranke so podale tudi
ustne navedbe na obravnavi dne 16. oktobra 
2008, z izjemo Zvezne republike Nem čije in
Portugalske republike, ki nista imeli zastop -
nika. V – Analiza 
16. S prvim vpra šanjem prdlo žitveno sodi šče 
spra šuje, ali lahko dav čni zavezanec na 
podlagi členov 6(2) in 17 Šeste direktive 
v poslovna sredstva svojega podjetja vklju či 
ne zgolj investicijsko blago, temve č tudi blago
in storitve, ki se uporabljajo tako za namene
njegove dejavnosti, kot za namene, ki niso
povezani z njo, tako da lahko dav čni zavez -
anec v celoti in takoj odbije DDV, ki ga je
plačal ob nakupu tega blaga in storitev. 
17. Z drugim vpra šanjem, ki ga je postavilo 
samo za primer pritrdilnega odgovora na 
predhodno vpra šanje, želi predlo žitveno 
sodišče, kolikor so lahko blago, ki ni investi -
cijsko blago, ter storitve vklju čeni v meha -
nizem iz člena 6(2), prvi pododstavek, Šeste 
direktive, v bistvu izvedeti, v kakšnem 
obdobju mora biti opravljena obdav čitev za 
izstopni davek, torej natan čneje, enkratno ali 
razdeljeno na ve č napovednih obdobij, in kako 
naj se dolo či osnova za odmero davka za blago
in storitve, ki niso predmet amortizacije. 
18. Kot jasno izhaja iz predlo žitvene odlo čbe, 
ti vpra šanji temeljita na pravni premisi, 
v skladu s katero se lahko dav čni zavezanec, 
ki kupi investicijsko blago, sklicuje na dolo čbe 
člena 6(2), prvi pododstavek, Šeste direktive, 
I - 845 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
kadar se tako blago uporablja v korist negos -
podarskih dejavnosti navedenega dav čnega 
zavezanca. Temeljita tudi na ideji, da izraz 
„drug[i] namen[i] kot [ …] namen[i] [ …]
dejavnosti “ v smislu tega člena zajema tudi 
negospodarske dejavnosti dav čnega zavez -
anca. 
19. Preudarki, ki sledijo, bodo primarno
pokazali, da je zadevna premisa glede razlage
Šeste direktive zmotna, kot so to že zatrjevale 
nekatere od vlad, ki so Sodi šču predlo žile 
stališča, in da torej odgovor na postavljeni 
vpra šanji ni potreben, saj vpra šanji nista 
pomembni za re šitev spora v glavni stvari.
Podredno bom za primer, če Sodi šče ne bi 
sledilo mojemu primarnemu predlogu, 
preu čil posebne vidike obeh vpra šanj za 
predhodno odlo čanje. 
A – Splo šna presoja in upo števnost pravne 
premise, na kateri temeljita vpra šanji za 
predhodno odlo čanje 
20. DDV je splo šni davek na potro šnjo, čigar 
breme v celoti nosi kon čni potro šnik. Vse do končnega potro šnika dav čni zavezanci, ki 
sodelujejo v postopku proizvodnje in trgo -
vanja dav čni upravi vpla čujejo zneske DDV, ki 
so jih zara čunali svojim strankam (izstopni 
DDV), pri čemer se odbijejo zneski DDV, ki so 
jih pla čali svojim dobaviteljem (vstopni 
DDV) 6. Takoj ko nek dav čni zavezanec 
pridobi blago in storitve za izvedbo obdav č-
ljivih izstopnih transakcij, mu pripade pravica
do odbitka DDV, obra čunanega ob nakupu
navedenega blaga ali storitev 7. 
21. Za DDV je zna čilna nevtralnost na vseh 
stopnjah proizvodnje in trgovanja. V skladu 
z na čelom nevtralnosti je lahko dolo čena 
oseba z DDV obdav čena samo, ko se ta 
nana ša na blago in storitve, ki jih ta oseba
uporablja v zasebne namene, ne pa tudi na
blago ali storitve, ki jih uporablja za oprav -
ljanje svojih obdav čljivih poklicnih dejav -
nosti 8. Zato ne more v primeru, ko se blago
ne uporablja za potrebe gospodarske dejav -
nosti dav čnega zavezanca, temve č v njegove 
6 – Glej splo šno člen 2 Prve direktive Sveta 67/227/EGS z dne 
11.  aprila 1967 o usklajevanju zakonodaje dr žav članic 
o prometnih davkih (UL 71, str. 1301), katerega vsebina je 
bila povzeta v členu 1(2) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 
28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano 
vrednost (UL L 347, str. 1), s katero sta bili razveljavljeni 
Direktiva 62/227 in Šesta direktiva. Glej tudi sodbo z dne 
11. oktobra 2007 v zdru ženih zadevah KÖGÁZ in drugi 
(C-283/06 in C-312/06, ZOdl., str. I-8463, to čka 29). 
7 –  Glej člen 17(2)(a) Šeste direktive. Pobiranje izstopnega DDV, ne
da bi se dopustil odbitek vstopnega DDV, bi privedlo do sistema
kumulativnega ve čstopenjskega davka, katerega odprava je bil
ravno eden izmed osnovnih ciljev skupnega sistema DDV, kot je
navedeno v uvodni izjavi 8 Direktive 67/227. Glej tudi sodbo
z dne 30. marca 2006 v zadevi Uudenkaupungin kaupunki
(C-184/04, ZOdl., str. I-3039, to čka 24). 
8  – Glej zlasti sodbo z dne 21. aprila 2005 v zadevi HE (C-25/03,
ZOdl., str. I-3123, to čka 43). 
I - 846 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
zasebne namene, nastati nobena pravica do
odbitka 9. A fortiori ni mogo č noben odbitek 
vstopnega DDV, kadar se ta nana ša na 
dejavnosti dav čnega zavezanca, ki niso gospo -
darske narave in torej ne spadajo na podro čje 
uporabe Šeste direktive 10 . odbiten, in v to čki (b), opravljanje storitev, ki 
jih dav čni zavezanec opravi brezpla čno za 
svojo zasebno rabo ali za zasebno rabo svojih
zaposlenih ali splo šneje za druge namene kot
za namene svoje dejavnosti 12 . 
22. Težave lahko nastopijo v situacijah tako
imenovane „mešane “ uporabe, torej ko dav čni 
zavezanec, ki je pridobil blago ali storitve 
v okviru svoje gospodarske dejavnosti, slednje
uporablja delno za potrebe svojih obdav čljivih 
transakcij in delno za druge namene. 
23. Šesta direktiva predvideva dve vrsti 
mešane uporabe 11 . 
24. V prvo vrsto spada člen 6(2), prvi 
pododstavek, navedene direktive, ki ga 
izrecno navaja predlo žitveno sodi šče in ki za 
opravljanje storitev za pla čilo šteje, v to čki (a),
uporabo blaga, ki je del poslovnih sredstev
podjetja, za zasebno rabo dav čnega zavezanca
ali za zasebno rabo njegovih zaposlenih ali
splošneje za druge namene kot za namene
njegove dejavnosti, kjer je davek na dodano
vrednost za takšno blago v celoti ali deloma 
9 –  Glej sodbo z dne 11. julija 1991 v zadevi Lennartz (C-97/90,
Recueil, str. I-3795, to čki 8 in 9) ter zgoraj navedeni sodbi HE 
(točka 43) in Uudenkaupungin kaupunki (to čka 24). 
10 –  Glej sodbo z dne 13. marca 2008 v zadevi Securenta 
(C-437/06, ZOdl., str- I-1597, to čka 30). Glej v tem smislu 
tudi sodbo z dne 14. septembra 2006 v zadevi Wollny 
(C-72/05, ZOdl., str. I-8297, to čka 20). 
11 –  Glej to čko 11 sklepnih predlogov generalnega pravobranilca
Jacobsa v zadevi, v kateri je bila izdana zgoraj navedena sodba
Charles in Charles-Tijmens. 25. Kot je Sodi šče že imelo prilo žnost potr -
diti, je cilj člena 6(2), prvi pododstavek, Šeste 
direktive zagotoviti enakost obravnavanja 
med dav čnim zavezancem in kon čnim potro š-
nikom 13 . S tem ko brezpla čno opravljene 
transakcije izena čuje z odpla čnimi, je 
namre č ta dolo čba v to čki (a) namenjena 
temu, da se prepre či, da bi se dav čni 
zavezanec, ki je lahko odbil DDV na nakup
blaga za poslovna sredstva podjetja, izognil
plačilu DDV, kadar to blago, ki je del 
poslovnih sredstev podjetja, uporabi za 
zasebne namene (ali za druge namene kot za 
namene svoje dejavnosti), in bi tako bil 
v neupravi čeni prednosti v primerjavi 
z obi čajnim kon čnim potro šnikom, ki ob 
nakupu blaga pla ča DDV 14 . Enako velja za 
člen 6(2), prvi pododstavek, to čka (b), Šeste 
direktive, katerega cilj je prepre čiti dav čnemu 
12 –  Pripomniti je treba, da člen 6(2), drugi pododstavek, Šeste 
direktive dr žavam članicam dopu šča, da odstopijo od dolo čb 
prvega pododstavka, če takšno odstopanje ne vodi k izkriv -
ljanju konkurence. Iz vsebine spisa ne izhaja, da bi se 
predlo žitvena odlo čba nana šala na člen 6(2), drugi 
pododstavek. 
13 –  Glej zlasti sodbe z dne 26. septembra 1996 v zadevi Enkler
(C-230/94, Recueil, str. I-4517, to čka 35); z dne 20. januarja 
2005 v zadevi Hotel Scandic Gåsabäck (C-412/03, ZOdl.,
str. I-743, to čka 23) in z dne 11. decembra 2008 v zadevi 
Danfoss in AstraZeneca (C-371/07, ZOdl., str. I-9549, 
točka 46). 
14 –  Glej v tem smislu zgoraj navedene sodbe Enkler (to čka 33), 
Hotel Scandic Gåsabäck (to čka 23) in Danfoss in AstraZeneca 
(točka 47). 
I - 847 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
zavezancu (ali njegovim zaposlenim), da bi „celotni stro ški dav čnega zavezanca za oprav -
storitve, ki jih opravlja ta dav čni zavezanec in ljene storitve “.  
za katere bi neka fizi čna oseba morala pla čati  
DDV, pridobili brez davka 15 .  
26. Izena čenje, na katerem temelji člen 6(2) 
Šeste direktive, v praksi vodi do tega, da mora
davčni zavezanec, ki blago uporablja delno za
obdav čljive poslovne transakcije in delno za
zasebne namene in ki je ob nakupu blaga dobil
povrnjen celotni ali del vstopnega DDV, to
blago v celoti uporabljati za obdav čljive trans -
akcije v smislu člena 17(2) navedene direktive. 
Tak dav čni zavezanec zato razpolaga s pravico 
do takoj šnjega odbitka celotnega vstopnega
DDV za nakup tega blaga 16 . 
27. Glede na to, da v danem primeru ni 
transakcije s tretjo osebo ali pla čila, ki bi ga 
slednja nakazala, ki bi tvorilo dav čno osnovo 
za DDV, saj dav čni zavezanec storitev dobavi 
sam sebi, člen 11(A)(1)(c) Šeste direktive 
predvideva, da dav čno osnovo tvorijo 
15 –  Glej zgoraj navedeni sodbi Hotel Scandic Gåsabäck (to čka 23) 
in Danfoss in AstraZeneca (to čka 48). 
16 –  Glej v tem smislu zgoraj navedeni sodbi Lennartz (to čka 26) in 
Charles in Charles-Tijmens (to čka 24). 28. Uporaba člena 6(2), prvi pododstavek, 
Šeste direktive dav čnemu zavezancu nudi 
dolo čene ugodnosti, med katere spada zlasti
porazdelitev dav čne obveznosti na celotno 
obdobje zasebne uporabe nabavljenega blaga,
ki je del poslovnih sredstev, medtem ko se
vstopni DDV za navedeno nabavljeno blago
odbije takoj in v celoti. Iz tega sledi dav čna 
ugodnost za zavezanca 17 . Čeprav predlo žit-
veno sodi šče ni jasno navedlo, za kaj gre 
v postopku v glavni stvari, ni izklju čeno – kot 
je na to med obravnavo opozorila vlada 
17 –  Glej v zvezi s tem zgoraj navedeno sodbo Wollny (to čka 38) in 
točko 74 sklepnih predlogov v zgoraj navedeni zadevi Charles 
in Charles-Tijmens. S primerom se lahko ponazori, kako 
deluje ta dolo čba. Predpostavimo, da je nek dav čni zavezanec 
pridobil novo vozilo, ki naj bi imelo življenjsko dobo deset let 
in je namenjeno tako za poslovno kot za zasebno rabo. 
Njegova neto cena je 10.000 EUR, dolo čena pa je stopnja DDV 
17,5 %. Predpostavimo tudi, da se vozilo v prvem letu 
uporablja 40 % za potrebe podjetja in 60 % za zasebne 
namene. Mehanizem iz člena 6(2) Šeste direktive omogo ča, 
da se takoj odbije celotni vstopni DDV, torej 
1 750 EUR. Izstopni davek za zasebno rabo vozila bo 
izračunan z delitvijo nabavne cene z deset (kar ustreza 
amortizaciji vozila) in mno ženjem rezultata z letnim 
deležem zasebne uporabe, kar ustreza 10.000 / 10 = 1 000 x
17,5 % x 60 %, kar za prvo leto da izstopni davek v vi šini 
105 EUR. Če se uporaba za zasebno rabo od drugega do
desetega leta zmanj ša in dose že 30 %, bi bil izstopni davek za
vsako od teh let 52,5 EUR. DDV, ki ga je treba pla čati za 
zasebno uporabo med življenjsko dobo vozila bo torej 105 + 
52,5 x 9 = 577,5 EUR. Če ta znesek od štejemo od odbitka 
vstopnega davka, dobimo neto odbitek DDV v vi šini 
1172,5 EUR Če bi bila ob nakupu uporabljena porazdelitev
vstopnega davka, ki ga je treba pla čati za vozilo, bi lahko dav čni 
zavezanec odbil le dele ž, ki se nana ša na uporabo v poslovne
namene, kar je 40 % dolgovanega davka, torej 700 EUR. Če se 
uporaba v poslovne namene od 2. do 10. leta pove ča na 70 % 
(v enakem razmerju, kot se je v predhodnem primeru 
zmanj šala zasebna uporaba), zna ša skupna uporaba v poslovne 
namene med življenjsko dobo vozila povpre čno 67 % (kar 
ustreza neto odbitku DDV v vi šini 1172,5 EUR), vendar bo 
odbitek vstopnega davka manj ši od navedene uporabe. 
Vendar pa je mo žen popravek DDV, da se dose že ustreznost 
dejanski uporabi blaga. Ugotovimo torej, da uporaba metode
iz 6(2) člena Šeste direktive podeljuje finan čno ugodnost 
davčnemu zavezancu, ki lahko takoj in v celoti odbije vstopni
DDV, medtem ko se izstopni davek porazdeli znotraj 
življenjske dobe vozila. 
I - 848 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
Zdru ženega kraljestva – da je taka dav čna 
ugodnost razlog za to, da VNLTO posku ša 
uveljaviti uporabo člena 6(2), prvi 
pododstavek, Šeste direktive pred nacional -
nimi sodnimi organi. 
29. Člen 17(5) Šeste direktive spada v drugo 
vrsto dolo čb o me šani uporabi. V skladu 
s prvim pododstavkom te dolo čbe je za 
blago in storitve, ki jih bo dav čni zavezanec 
uporabil tako za transakcije, pri katerih je
davek na dodano vrednost odbiten (torej ki se
uporabljajo za obdav čljive transakcije), kot 
tudi za transakcije, pri katerih davek na 
dodano vrednost ni odbiten (torej za opro -
ščene transakcije), odbiten samo takšen dele ž 
DDV, ki se pripi še prvim transakcijam 18 . 
30. Kot je Sodi šče nedavno pojasnilo v zgoraj 
navedeni sodbi Securenta, ki je bila med 
obravnavo ve čkrat navedena, se člen 17(5) 
Šeste direktive, s tem ko navedene dejavnosti
deli na obdav čljive, pri katerih je davek na dodano vrednost odbiten, in tiste opro ščene 
davka, pri katerih davek na dodano vrednost
ni odbiten, tako nana ša na vstopni DDV, ki je 
odmerjen na stro ške, ki se navezujejo 
izklju čno na gospodarske dejavnosti. Vendar 
pa Šesta direktiva ne dolo ča nobenega meha -
nizma za porazdelitev zneskov vstopnega
DDV, ki se navezujejo hkrati na gospodarske
in na negospodarske transakcije dav čnega 
zavezanca. Čeprav morajo to porazdelitev 
tako dolo čiti dr žave članice, je Sodi šče 
navedlo, da morajo slednje ob upo števanju 
namena in sistematike Šeste direktive svojo
diskrecijsko pravico izvajati tako, da zagoto -
vijo, da se odbije le del DDV, ki je sorazmeren
znesku, ki se nana ša na transakcije, pri katerih
je davek odbiten, to pomeni, da morajo dr žave 
članice zagotoviti, da izra čun dele ža med 
gospodarskimi in negospodarskimi dejav -
nostmi objektivno odra ža dejanski del 
vstopnih stro škov, ki se pripi še vsaki od teh 
dejavnosti 19 . 
31. V tej zadevi je pomembno opozoriti, da iz
podatkov, ki jih je dostavilo predlo žitveno 
sodišče, izhaja, da VNLTO opravlja tako 
gospodarske dejavnosti, ki spadajo v podro čje 
uporabe Šeste direktive, kot tudi negospo -
darske dejavnosti – namre č obrambo splo šnih 
interesov svojih članov –, ki ne spadajo 
v podro čje uporabe navedene direktive. Kot 
razlaga predlo žitveno sodi šče, je VNLTO 
pridobila investicijsko blago, pri čemer ni 
mogo če dolo čiti dele ža DDV, ki ga je VNLTO 
18 – Na podlagi člena 17(5), drugi pododstavek, Šeste direktive se 
delež v skladu s členom 19 te direktive dolo či za vse 
transakcije, ki jih opravlja dav čni zavezanec. 19 – Točke 33, 35 in 37 navedene sodbe. 
I - 849 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
odbila zaradi nakupa takega investicijskega
blaga, ne da bi bila zadeva vrnjena sodi šču 
prve stopnje. Iz predlo žitvene odlo čbe izhaja
tudi, da je bil nakup tega blaga izkazan kot
splošni stro šek VNLTO, zaradi česar ni bil 
pripisan izklju čno izstopnim gospodarskim 
dejavnostim VNLTO. Predlo žitveno sodi šče 
meni, da bi se lahko VNLTO kljub temu 
sklicevala na dolo čbe člena 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive in 
tako odbila celotni vstopni DDV, pla čan ob 
nakupu investicijskega blaga, saj je – po 
mnenju predlo žitvenega sodi šča – izvajanje 
negospodarskih dejavnosti zdru ženja vezano 
na izraz „drug[i] namen[i] kot [ …] namen[i] 
njegove dejavnosti “ iz navedene dolo čbe. 
Predlo žitveno sodi šče to razlago utemeljuje 
s sodno prakso Sodi šča in natan čneje z zgoraj
navedeno sodbo Charles in Charles-Tijmens. 
32. V svojih pisnih stali ščih sta nizozemska in 
portugalska vlada ostro ugovarjali premisi, na
katero se opirata vpra šanji za predhodno 
odlo čanje. Nizozemska vlada je na obravnavi
ponovila ta ugovor, ki je pridobil tudi podporo
zastopnika vlade Zdru ženega kraljestva. Ne da 
bi dokon čno ugovarjale mo žnosti, da bi se 
lahko pravna oseba, ki je zavezana pla čilu DDV – prav tako kot dav čni zavezanec, ki je 
fizična oseba 20 – sklicevala na dolo čbo 
člena 6(2), prvi pododstavek, to čka (a), Šeste 
direktive, te vlade vendarle zatrjujejo, da 
odbitek vstopnega DDV ni mogo č, kadar se 
investicijsko blago uporablja za opravljanje 
negospodarskih dejavnosti, ki se v tem 
primeru nana šajo na obrambo splo šnih inte -
resov svojih članov. Nizozemska in portu -
galska vlada dodajata, da se blago, ki ga
pridobi pravna oseba, ki je zavezana pla čilu 
DDV, in ki se od trenutka pridobitve uporablja
za zasledovanje statutarnega cilja te osebe, ne 
more šteti za uporabljano za zasebno rabo ali
za druge namene kot za namene dejavnosti
podjetja. 
33. V zvezi s tem je treba opozoriti, da iz
zgoraj navedene sodbe Securenta – ki se 
nana ša na polo žaj dru žbe, ki je hkrati izvajala
gospodarske dejavnosti, za katere je pla čevala 
DDV, in negospodarske dejavnosti, ki niso 
spadale v podro čje uporabe DDV, in ki je 
želela odbiti vstopni DDV za stro ške, ki se niso 
20 –  Spomniti je treba, da je po eni strani v členu 4(1) Šeste 
direktive široko opredeljen pojem dav čnega zavezanca in da je 
po drugi strani v njenem členu 6(2), prvi pododstavek, 
navedena tudi uporaba blaga in storitev za zasebno rabo 
zavezanca, kar oboje govori v prid pojmovanju, da se slednji
člen nana ša tudi na dav čne zavezance, ki so pravne osebe,
v nasprotju s tem, kar je zatrjevala nizozemska vlada v svojih
pisnih stali ščih, ki so bila razumno popravljena na obravnavi,
potem ko je Sodi šče postavilo vpra šanja. Nenazadnje naj bi 
načelo dav čne nevtralnosti nasprotovalo temu, da se gospo -
darski subjekti, ki opravljajo enake transakcije, obravnavajo
razli čno, kar zadeva pobiranje DDV; glej v tem smislu po
analogiji sodbo z dne 7. septembra 1999 v zadevi Gregg 
(C-216/97, Recueil, str. I-4947, to čka 20). 
I - 850 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
nana šali na dolo čene izstopne dejavnosti – 36. Po mojem mnenju lahko takemu na činu  
dejansko izhaja, da „vstopni DDV, odmerjen razmi šljanja sledimo samo deloma.  
na stro ške, nastale dav čnemu zavezancu, ne  
more biti odbiten, če se nana ša na dejavnosti, 
za katere se glede na to, da niso gospodarske, 
Šesta direktiva ne uporablja “ 21 .  
34. Odbitek vstopnega DDV se torej lahko
dovoli samo, kadar se lahko nastali stro ški 
pripi šejo izstopni gospodarski dejavnosti 
davčnega zavezanca 22 . 
35. V tej zadevi se zdi, da predlo žitveno 
sodišče vendarle razlaga, da člen 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive 
dopu šča mo žnost odstopanja od zgoraj nave -
denega splo šnega pravila. Tako se zdi, da 
delno uporabo investicijskega blaga s strani
davčnega zavezanca za opravo negospodar -
skih dejavnosti izena čuje z uporabo investicij -
skega blaga, ki je del poslovnih sredstev 
podjetja, „za druge namene kot za namene
njegove dejavnosti “ v smislu člena 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive. 37. Res je, da je člen 6(2) Šeste direktive – 
s tem ko transakcije, ki na čeloma ne bi smele 
biti obdav čene z DDV, izena čuje z odpla čnimi 
storitvami, ki torej spadajo v podro čje 
uporabe navedene direktive – dolo čba, ki 
odstopa od sistematike Šeste direktive. Tako je 
Sodi šče, pozvano k razlagi izraza „uporaba 
blaga “ iz člena 6(2), prvi pododstavek, to č-
ka (a), Šeste direktive, pojasnilo, da je 
„uporaba v zasebne namene [ …] obdav čljiva 
samo izjemoma “, in zaklju čilo, da je treba 
izraz „uporaba blaga “ razlagati ozko, tako da
zajema le uporabo blaga samega 23 . 
38. Člen 6(2) Šeste direktive torej ni name -
njen postavljanju splo šnega pravila, na podlagi
katerega bi se predvidevalo, da transakcije, ki
ne spadajo v podro čje uporabe DDV, spadajo 
v njegovo podro čje uporabe. Kot je med 
obravnavo upravi čeno zatrjevala vlada Zdru -
ženega kraljestva, bi z razlago, da člen 6(2) 
Šeste direktive postavlja tako splo šno pravilo, 
člen 2(1) navedene direktive izgubil svoj 
smisel. 
23 – Sodba z dne 25. maja 1993 v zadevi Mohsche (C-193/91,
21 – Točka 30. Recueil, str. I-2615, to čki 13 in 14) in zgoraj navedena sodba 
22 – Ibidem (točka 31). Enkler (to čka 34). 
I - 851 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
39.  Na tej stopnji se je treba vpra šati, katere primera, meni, da je ta pogoj v postopku
situacije pokriva člen 6(2) Šeste direktive. v glavni stvari izpolnjen, kar je torej za potrebe
te analize treba šteti za nesporno 26 . 
40. V bistvu uporabo te dolo čbe urejajo trije 
kumulativni pogoji. 
41. Prvič, blago mora pridobiti dav čni zavez -
anec, ki deluje kot tak in blago vklju či 
v premo ženje podjetja. Ta pogoj nakazuje, da 
davčni zavezanec, ki opravi transakcijo kot
zasebnik, ne ravna kot dav čni zavezanec 
v smislu Šeste direktive 24. Nakazuje tudi, da
kljub temu da se investicijsko blago uporablja
hkrati za zasebno rabo in za poslovne namene,
celotna vklju čitev tega blaga v zasebno 
premo ženje dav čnega zavezanca izklju čuje 
odbitek DDV, pla čan ob nakupu tega blaga 25 . 
42. Čeprav pri branju predlo žitvene odlo čbe 
ostajajo dvomi glede tega, ali je bilo investi -
cijsko blago, ki je navedeno v tej odlo čbi, 
vklju čeno v premo ženje podjetja, torej dolo -
čeno za gospodarske dejavnosti dav čnega 
zavezanca, se zdi, da predlo žitveno sodi šče, 
ki je edino pristojno za presojo dejstev danega 
24 –  Glej sodbi z dne 4. oktobra 1995 v zadevi Armbrecht 
(C-291/92, Recueil, str. I-2775, to čki 17 in 18) in z dne 
8. marca 2001 v zadevi Bakcsi (C-415/98, Recueil, str. I-1831,
točka 24). 
25 – Sodba Bakcsi (to čka 27). 43. Drugi č, člen 6(2), prvi pododstavek, to č-
ka (a), Šeste direktive zahteva, da mora biti 
DDV za zadevno blago v celoti ali deloma
odbiten. Ta pogoj, ki se razlaga tudi ob 
upoštevanju člena 17(2)(a) Šeste direktive, 
pomeni zlasti, da dav čni zavezanec – čeprav 
deluje kot tak in pridobi blago za potrebe 
dejavnosti, ki je opro ščena pla čila DDV na 
podlagi dolo čb Šeste direktive – nima pravice 
do uporabe člena 6(2) Šeste direktive, pa 
čeprav to blago deloma uporablja tudi za 
zasebno rabo. 
44. Tretji č, zadevno blago podjetja se mora
uporabljati za zasebno rabo dav čnega zavez -
anca ali njegovih zaposlenih ali „splo šneje za
druge namene kot za namene njegove dejav -
nosti “. 
26 –  Če se ne bi štelo, da je investicijsko blago samo delno 
vklju čeno v premo ženje podjetja, se vpra šanji za predhodno 
odlo čanje sploh ne bi postavili, saj bi v skladu s sodno prakso
gospodarski subjekt nastopal kot dav čni zavezanec samo 
v mejah poslovne rabe blaga (glej zlasti zgoraj navedeno sodbo
HE (to čki 46 in 47)). Odbitek vstopnega DDV za nakup 
investicijskega blaga bi torej bil mogo č le ob poslovni rabi tega 
blaga. 
I - 852 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
45. Pri branju člena 6(2) Šeste direktive se zdi, 
da izraz „drug[i] namen[i] kot [ …] namen[i] 
njegove dejavnosti “, uveden s prislovnim 
izrazom „splo šneje “, dopu šča raz širitev prvih
dveh situacij, v katerih se uporablja ta dolo čba, 
namre č, kar zadeva to čko (a) te dolo čbe, kadar 
je blago, ki je del poslovnih sredstev podjetja,
uporabljeno „za zasebno rabo dav čnega 
zavezanca ali za zasebno rabo njegovih 
zaposlenih “. 
46. V zvezi s tem se zdi najprej razumno 
misliti, da ima glede na namen in sistematiko
Šeste direktive pojem „podjetja “ iz te dolo čbe 
materialno vsebino, da se namre č nana ša na 
gospodarsko dejavnost dav čnega zavezanca.
Tako se mi zdi, da zadostuje poudariti, da je
uporaba člena 6(2), prvi pododstavek, to čka 
(a), Šeste direktive izklju čena, kadar dav čni 
zavezanec investicijsko blago hkrati uporablja 
za obdav čljive in za opro ščene transakcije
v okviru svoje gospodarske dejavnosti. Čeprav 
gre za me šano uporabo enega in istega blaga,
se za to situacijo uporablja člen 17(5) Šeste 
direktive, ki dolo ča – opominjam –, da je 
lahko odbiten samo takšen dele ž DDV, ki se 
pripi še obdav čljivim transakcijam. Pojem
namenov, ki niso nameni njegove dejavnosti,
se lahko torej nana ša kve čjemu na namene, ki 
niso povezani z gospodarsko dejavnostjo 
davčnega zavezanca. 
47. Zatem se postavlja vpra šanje, ali ta 
ugotovitev vodi do presoje, da se člen 6(2) 
Šeste direktive raz širja na uporabo blaga 
podjetja za potrebe vseh negospodarskih 
dejavnosti dav čnega zavezanca, onstran 
primerov uporabe za zasebno rabo. 48. Zlasti glede na sodno prakso menim, da je
treba na to vpra šanje odgovoriti nikalno. 
49. Prvič, izgleda, da Sodi šče v svoji sodni 
praksi uporabe nekega blaga „za druge 
namene kot za namene [ …] dejavnosti “ 
nikakor ne šteje za primer uporabe za druge
namene kot za zasebno rabo. Tako je Sodi šče 
razsodilo, „da iz sistematike Šeste direktive 
izhaja, da je [njen] člen 6(2)(a) namenjen 
prepre čevanju neobdav čitve blaga podjetja, 
uporabljanega za zasebno rabo “ 27 . 
50. Na drugem mestu je treba spomniti, da je 
v zgoraj navedeni sodbi Securenta Sodi šče 
poudarilo, da dolo čbe Šeste direktive ne 
vsebujejo pravil o metodah ali merilih, ki jih
morajo uporabiti dr žave članice pri spreje -
manju dolo čb, ki dopu ščajo porazdelitev 
27 –  Glej sodbo z dne 27. junija 1989 v zadevi Kühne (50/88, 
Recueil, str. 1925, to čka 8); zgoraj navedeno sodbo Mohsche 
(točka 8); sodbi z dne 16. oktobra 1997 v zadevi Fillibeck
(C-258/95, Recueil, str. I-5577, to čka 25) in z dne 
11. septembra 2003 v zadevi Cookies World (C-155/01, 
Recueil, str. I-8785, to čka 56) ter zgoraj navedeno sodbo 
Wollny (to čka 31) (moj poudarek). Glej tudi to čko 42 sklepnih 
predlogov generalne pravobranilke Sharpstonove z dne 
23. oktobra 2008 v zadevi, o kateri je bilo odlo čeno z zgoraj
navedeno sodbo Danfoss in AstraZeneca. Glej prav tako glede
člena 6(2), prvi pododstavek, to čka (b) Šeste direktive zgoraj 
navedeno sodbo Fillibeck (to čka 25). 
I - 853 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
vstopnih zneskov DDV glede na to, ali se 
ustrezni stro ški nana šajo na gospodarske ali
negospodarske dejavnosti 28 . Razsodilo pa je
tudi, da morajo ob izvajanju svoje diskrecijske
pravice dr žave članice, ki so zlasti zavezane 
spoštovati na čelo dav čne nevtralnosti, na 
katerem temelji skupni sistem DDV, zagotav -
ljati, da se odbije le del DDV, ki je sorazmeren
znesku, ki se nana ša na transakcije, pri katerih 
je davek odbiten 29. Zdi se torej dvomljivo, da 
bi Sodi šče – če bi menilo, da člen 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive 
dopu šča, da se za odpla čno storitev šteje
raba investicijskega blaga, ki je del poslovnih
sredstev podjetja, za negospodarske namene,
tako da bi bilo dav čnemu zavezancu dovoljeno
odbiti celotni vstopni DDV, pla čan ob nakupu 
tega blaga – na eni strani potrdilo pristojnost 
držav članic za sprejetje pravil o porazdelitvi
vstopnega DDV, odmerjenega na stro ške, ki se 
navezujejo tako na gospodarske kot na 
negospodarske dejavnosti, in na drugi strani
od teh dr žav članic zahtevalo , da zagotovijo,
da je odbitek DDV sorazmeren zneskom, ki se 
nana šajo izklju čno na transakcije, pri katerih
je davek odbiten. 
51. Če bi Sodi šče člen 6(2) Šeste direktive 
razlagalo kot splo šno izjemo od dolo čb 
člena 17 Šeste direktive, bi bila presoja, ki jo
je opravilo v zgoraj navedeni sodbi Securenta,
vsaj bolj podrobna, če že ne nadome ščena 
z nekaterimi preudarki v zvezi s členom 6(2) 
Šeste direktive. V skladu s sodno prakso ni 
namre č Sodi šču ni č prepre čevalo razlage te 
dolo čbe, čeprav se vpra šanja za predhodno 
28 – Zgoraj navedena sodba Securenta (to čka 33). 
29 – Ibidem (točki 36 in 37). odlo čanje v zadevi Securenta nanjo niso 
izrecno nana šala 30 . 
52. Na tretjem mestu se na podlagi zgoraj
navedenih ugotovitev pridru žujem mnenju 
generalne pravobranilke Sharpstonove
v zgoraj navedeni zadevi Danfoss in AstraZe -
neca, da se člen 6(2) Šeste direktive nana ša na 
uporabo za namene, ki so popolnoma tuji 
obdav čljivi dejavnosti podjetja 31, ki torej niti 
neposredno niti posredno ne slu žijo inte -
resom podjetja. 
53. Istočasna uporaba blaga tako za negos -
podarske dejavnosti dav čnega zavezanca kot
za namene njegovih obdav čljivih gospodar -
skih dejavnosti lahko torej v zelo številnih 
primerih neposredno ali posredno koristi 
interesom podjetja, v nasprotju – načeloma – 
z uporabo tega blaga za zasebne namene. 
Priznanje raz širitve člena 6(2) Šeste direktive 
30 –  V skladu s sodno prakso je Sodi šče nacionalnemu sodi šču 
dolžno posredovati vse elemente razlage s podro čja prava
Skupnosti, ki bi temu lahko koristili pri sojenju v zadevi, ki mu
je predlo žena, ne glede na to, ali se je nanje sklicevalo v svojih 
vpra šanjih; glede uporabe Šeste direktive glej sodbo z dne 
12. maja 2005 v zadevi RAL (Channel Islands) in drugi 
(C-452/03, ZOdl., str. I-3947, to čka 25). 
31  – Zgoraj navedeni sklepni predlogi (to čka 38) v zadevi, o kateri 
je bilo odlo čeno z zgoraj navedeno sodbo Danfoss in 
AstraZeneca. 
I - 854 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
na uporabo za negospodarske dejavnosti 
davčnega zavezanca bi vodilo tudi do tega,
da bi bilo treba v vsakem konkretnem primeru
uporabo, ki je resni čno tuja namenom dejav -
nosti podjetja, razmejiti od uporabe, ki slu ži 
potrebam slednje. Posledica tega bi bila ve čja
zapletenost skupnega sistema DDV, kar pa,
menim, na splo šno ne ustreza ciljem Šeste 
direktive 32 . 
54. Tako menim, da uporaba „za druge 
namene kot za namene [ …] dejavnosti “ iz 
člena 6(2) Šeste direktive ne more zajemati 
vsakr šne uporabe za namene negospodarskih
dejavnosti dav čnega zavezanca 33 . 
55. Ta presoja ne ogro ža polnega u činka 
izraza „drug[i] namen[i] kot [ …] namen[i] 
[…] dejavnosti “, ker se lahko ta izraz raz širi na 
vsakr šno uporabo za zasebne namene oseb, ki 
niso povezane z dav čnim zavezancem ali 
z njegovimi zaposlenimi. Kot je v svojih 
pisnih stali ščih zatrjevala portugalska vlada,
bi bilo temu na primer tako, če bi VNLTO 
neko investicijsko blago uporabljala tako za
svoje obdav čljive dejavnosti kot za zasebno
rabo enega od svojih članov ali vodilne osebe 
enega od slednjih. Vendarle, kot sem ravno 
32 –  Glej po analogiji sodbo z dne 7. maja 1998 v zadevi Lease Plan
(C-390/96, Recueil, str. I-2553, to čka 28), kjer je Sodi šče 
zavrnilo merilo za ugotovitev obstoja stalne poslovne enote, ki 
se ni moglo šteti za „zanesljivo, preprosto in izvr šljivo, 
ustrezno duhu Šeste direktive “. 
33 –  V tem smislu glej tudi to čko 59 sklepnih predlogov v zgoraj
navedeni zadevi Charles in Charles-Tijmens. poudaril, ne ka že, da bi bil to polo žaj, zaradi 
katerega posku ša VNLTO uveljaviti uporabo 
člena 6(2), prvi pododstavek, Šeste direktive. 
56. Menim torej, da je razlaga členov 6(2), 
prvi pododstavek, in 17 Šeste direktive, na 
katero predlo žitveno sodi šče opira premiso 
svojih vpra šanj za predhodno odlo čanje, 
zmotna. Zato se mi zdita ti vpra šanji nepo -
membni za re šitev spora v postopku v glavni 
stvari. 
57. Primarno torej predlagam, da se pred -
ložitvenemu sodi šču odgovori, da se člen 6(2), 
prvi pododstavek, Šeste direktive ne nana ša na 
uporabo investicijskega blaga, ki je del 
poslovnih sredstev podjetja, za negospodarske
dejavnosti dav čnega zavezanca. 
58. Na posebne vidike prvega vpra šanja za 
predhodno odlo čanje in po potrebi še drugega 
vpra šanja bi bilo treba odgovoriti zgolj 
v primeru, da se Sodi šče ne bi strinjalo s to
presojo. V preudarkih, ki sledijo, bom torej ta 
vpra šanja preu čil zgolj podredno. 
I - 855 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
B – Posebni vidiki prvega vpra šanja za 
predhodno odlo čanje 
59. Kot že navedeno, predlo žitveno sodi šče 
spra šuje, ali lahko dav čni zavezanec ob 
uporabi členov 6(2) in 17 Šeste direktive 
v poslovna sredstva svojega podjetja vklju či 
blago, ki ni investicijsko, kot tudi storitve, ki se
uporabljajo tako za namene njegove dejav -
nosti kot za namene, ki niso povezani z njo,
tako da je upravi čen v celoti in takoj odbiti 
DDV, ki ga je pla čal ob nakupu tega blaga in 
storitev. 
60. Najprej je treba spomniti, da ima v skladu 
s sodno prakso pri uporabi investicijskega 
blaga tako za namene dejavnosti kot za 
zasebne namene zadevna oseba za potrebe
DDV izbiro, da to blago v celoti vklju či 
v poslovna sredstva svojega podjetja ali ga
v celoti ohrani v svojem zasebnem premo -
ženju in ga s tem v celoti izvzame iz sistema
DDV, ali pa da ga v svoje podjetje vklju či 
toliko, kolikor se dejansko uporablja za 
dejavnost 34 . 
61. Kot sem že omenil, če se dav čni zavezanec 
odlo či, da z investicijskim blagom, uporab -
ljenim tako za namene dejavnosti kot za 
34 –  Glej zlasti zgoraj navedene sodbe HE (to čka 46), Charles in 
Charles-Tijmens (to čka 23) in Wollny (to čka 21). zasebne namene, ravna kot s poslovnimi
sredstvi podjetja, je vstopni DDV, ki ga mora
plačati za pridobitev ali za izdelavo tega blaga, 
načeloma takoj v celoti odbiten. 35 . 
62. Glede na to, da se uporaba za zasebno
rabo dav čnega zavezanca ali njegovih zapo -
slenih ali za druge namene kot za namene
njegove dejavnosti ob uporabi člena 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive šteje za 
obdav čljivo transakcijo, je dav čni zavezanec, 
ki se odlo či, da bo neko investicijsko blago
v celoti vklju čil v poslovna sredstva svojega 
podjetja, in ki del tega blaga uporablja za 
zasebno rabo, vendarle obvezan pla čati DDV 
na stro ške za to uporabo, to je obveznost, ki
ustreza pravici do odbitka vstopnega DDV od
vseh stro škov nakupa ali izdelave zadevnega
investicijskega blaga 36 . 
63. Ob tem je treba ugotoviti, ali je dejstvo, da
se je ta sodna praksa Sodi šča razvila v povezavi 
z me šano uporabo investicijskega blaga, čisto 
slučajna okoli ščina, ali ima, nasprotno, svoj
razlog, ki izhaja iz dolo čb člena 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive. 
35 –  Zgoraj navedeni sodbi Charles in Charles-Tijmens (to čka 24) 
in Wollny (to čka 22). 
36 –  Glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Wollny (to čki 23 in 
24 ter navedena sodna praksa). 
I - 856 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
64. Najprej iz besedila tega člena ni razvidno, 
da bi se ta člen omejeval na uporabo 
investicijskega blaga, temve č da se nana ša 
širše na „uporab[o] blaga “. 
65. Nato je treba ugotoviti, da Sodi šče v sodni 
praksi glede razlage člena 6(2) Šeste direktive 
ni nikoli opredelilo pojma „investicijsko 
blago “, na katerega se je redno sklicevalo. 
66. V sodbi Verbond van Nederlandse 
Ondernemingen 37 , ki se je nana šala na 
razlago člena 17 Druge direktive Sveta 
67/228/EGS z dne 11. aprila 1967 o usklaje -
vanju zakonodaje dr žav članic o prometnih 
davkih – Struktura in postopek uporabe 
skupnega sistema davka na dodano vred -
nost 38, je Sodi šče menilo, da se ob upo števanju 
tako običajnega pomena izraza kot njegove
funkcije v okviru Direktive 67/228 „investi -
cijsko blago “ nana ša na blago, ki se uporablja
za gospodarsko dejavnost in za katerega je 
značilna trajna narava in vrednost, zaradi 
česar stro ški pridobitve obi čajno niso obra -
čunani kot teko či stro ški, temve č so amorti -
zirani v teku ve č poslovnih obdobij 39 . 
37 – Sodba z dne 1. februarja 1977 (51/76, Recueil, str. 113).  
38 – UL 1967, 71, str. 1303.  
39 – Glej to čko 12 navedene sodbe.  67. Sodi šče je bistvena elementa te oprede -
litve, namre č trajno naravo tega blaga in 
spremljajo čo amortizacijo njegovih nabavnih 
stroškov, povzelo v razlagi člena 20 Šeste 
direktive, ki se nana ša zlasti na obdobje, 
v katerem se izvr šijo popravki odbitkov za 
investicijsko blago 40, kljub temu da ta dolo čba 
državam članicam dopu šča, da opredelijo 
pojem investicijskega blaga 41 . 
68. Čeprav imata člen 6(2), prvi pododstavek, 
Šeste direktive in člen 20 te direktive vsak 
svoje vsebinsko podro čje uporabe, ki se ne 
prekrivata 42, imata, kot je razsodilo Sodi šče, 
vseeno skupen namen 43, kar lahko po mojem 
mnenju utemelji dejstvo, da sta bistvena 
elementa opredelitve investicijskega blaga 
v smislu člena 20 navedene direktive, 
namre č trajna narava njegove uporabe in 
spremljajo ča amortizacija njegovih nabavnih 
stroškov – elementa, ki ju sicer pokriva tudi 
običajen pomen tega izraza –, upo števna tudi, 
kar se ti če uporabe tega pojma v sodni praksi 
Sodi šča v zvezi z razlago člena 6(2) Šeste 
direktive. 
40 –  Sodba z dne 15. decembra 2005 v zadevi Centralan Property
(C-63/04, ZOdl., str. I-11087, to čka 55). 
41 – Glej člen 20(4) Šeste direktive. Glej v zvezi s tem sodbo z dne 
6. marca 2008 v zadevi Nordania Finans in BG Factoring
(C-98/07, ZOdl., str. I-1281, to čka 32). 
42 – Glej v tem oziru zgoraj navedeno sodbo Uudenkaupungin
kaupunki (to čke od 30 do 34). 
43 – Zgoraj navedena sodba Wollny (to čke od 35 do 37). 
I - 857 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
69. Kot torej implicitno, ampak neizbe žno 
izhaja iz sodne prakse, navedene v to čki 62 teh 
sklepnih predlogov, bo na podlagi člena 6(2), 
prvi pododstavek, to čka (a), Šeste direktive, 
DDV za zasebno rabo pridobljenega blaga 
pobran sproti med tro šenjem blaga, za katero 
je bil vstopni DDV odbit. Okoli ščina, da 
uporaba blaga, ki je del poslovnih sredstev
podjetja, za zasebno rabo dav čnega zavezanca, 
šteje za opravljanje storitev za pla čilo, torej za 
transakcijo, ki časovno traja, logi čno pripelje 
do mi šljenja, da mora biti vra čilo DDV za 
stroške, ki so nujno potrebni za opravljanje
(navideznih) storitev, predmet porazdelitve 44 . 
Ob morebitni spremembi dele ža blaga, ki ga 
davčni zavezanec nameni zasebni rabi, bo 
popravek DDV, ki ga dav čni zavezanec dolguje 
za stro ške, ki so bili potrebni za izvr šitev 
uporabe navedenega blaga, na nek na čin 
samodejen 45, saj se bo spreminjal glede na
dejansko uporabo blaga v zasebne namene 46 
med njegovim celotnim življenjskim 
obdobjem oziroma celo med kraj šim 
obdobjem, izra čunanim na podlagi obdobja 
iz člena 20(2) in (3) Šeste direktive, kot 
izgleda, da priznava Sodi šče 47 . 
70. Kot so v bistvu zatrjevale nizozemska in
portugalska vlada, vlada Zdru ženega kralje -
stva ter Komisija, ki se sklicujejo zlasti na 
44 –  Glej v tem smislu to čko 70 sklepnih predlogov generalnega 
pravobranilca Légerja v zadevi, o kateri je bilo odlo čeno 
z zgoraj navedeno sodbo Wollny. 
45 –  Glej v tem smislu to čko 61 zgoraj navedenih sklepnih 
predlogov v zadevi Charles in Charles-Tijmens. 
46 –  Glej v zvezi s tem zgoraj navedeno sodbo Enkler (to čki 36 
in 37). 
47 – Zgoraj navedena sodba Wollny (to čki 37 in 53). točko 88 generalnega pravobranilca Jacobsa
v zgoraj navedeni zadevi Charles in Charles-
Tijmens, ima torej mehanizem iz člena 6(2), 
prvi pododstavek, to čka (a), Šeste direktive 
svoj smisel le, če je tro šenje blaga časovno 
porazdeljeno, če se torej nana ša na investi -
cijsko blago in ne na drugo blago, ki se 
načeloma potro ši takoj. 
71. Za blago, ki ni investicijsko, je po mojem
mnenju treba najti re šitev v dolo čbah 
člena 17(5) Šeste direktive, kar pomeni, da 
mora dav čni zavezanec izvesti porazdelitev
glede na uporabo zadevnega blaga v poslovne
ali druge namene in odbiti znesek DDV, ki
odra ža dejansko uporabo navedenega blaga za
potrebe dejavnosti v trenutku, ko je DDV 
dolgovan. 
72. Enako po mojem mnenju velja za blago, ki
izgubi svojo razlikovalno lastnost, potem ko 
po nakupu investicijskega blaga postane 
njegov del zaradi ohranjanja njegove vred -
nosti 48 . Člen 6(2), prvi pododstavek, to čka (a), 
48 –  Glej po analogiji sodbo z dne 17. maja 2001 v zdru ženih 
zadevah Fischer in Brandenstein (C-322/99 in C-323/99, 
Recueil, str. I-4049, to čka 67), kar zadeva razlago člena 5(6) 
Šeste direktive, v skladu s katerim se za dobavo, opravljeno za
plačilo, šteje uporaba blaga s strani dav čnega zavezanca, ki je
del njegovih poslovnih sredstev, za njegovo zasebno rabo ali
brezpla čna odtujitev ali splo šneje uporaba blaga za druge
namene kot za namene njegove dejavnosti, kjer je bil DDV od
zadevnega blaga ali sestavin tega blaga v celoti ali deloma
odbiten. 
I - 858 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
Šeste direktive se namre č nana ša le na 
uporabo samega blaga, ki je bilo pridobljeno,
kadar je davek na to blago odbiten, in ne na
stroške, pla čane za njegovo izkori ščanje in 
vzdr ževanje 49 . 
73. Kar zadeva blago, ki po nakupu investicij -
skega blaga postane njegov del, vendar pove ča 
njegovo vrednost, se mi zdi, da je ne le zaradi
dejstva, da se člen 6(2), prvi pododstavek, 
točka (a), Šeste direktive nana ša le na inve -
sticijsko blago v trenutku pridobitve, ampak
tudi zaradi preprostosti skupnega sistema 
DDV bolje, da je vstopni DDV za pridobitev
takega blaga porazdeljen v skladu s pravilom,
ki ga postavlja člen 17(5) Šeste direktive. Kot je 
to namre č v svojih pisnih stali ščih podrobno 
predstavila vlada Zdru ženega kraljestva, bi 
bila, upo števajo č razlike glede trenutka prido -
bitve tega blaga in njegove pri čakovane 
življenjske dobe, zaradi uporabe člena 6(2), 
prvi pododstavek, to čka (a), Šeste direktive, 
davčnemu zavezancu nalo žena obveznost, da 
vsako leto opravi obra čun izstopnega DDV za
vsako blago, ki je postalo del investicijskega
blaga, kar se zdi posebej zapletena naloga 50 . 
49 – Zgoraj navedena sodba Kühne (to čka 13). 
50 –  Vskladu z metodo, opisano v opombi na strani 17 teh sklepnih
predlogov. Vlada Zdru ženega kraljestva tako podaja primer 
jadrnice (investicijsko blago), pridobljene leta 2000, ki je
namenjena predvsem dajanju v zakup, vendar tudi zasebni
rabi za 20 % na leto, in katere jambor je dav čni zavezanec 
obnovil leta 2001 (njegova življenjska doba naj bi bila petnajst
let, torej do 2016), lesen ladijski krov leta 2002 (njegova 
življenjska doba naj bi bila deset let, torej do 2012), sidro 2003
(njegova življenjska doba naj bi bila osem let, torej do 2011)
itd. V takem primeru bi moral dav čni zavezanec vsako leto 
deliti neto stro šek vsakega blaga s pri čakovano življenjsko 
dobo ter dobljeno število pomno žiti s stopnjo upo števnega 
nacionalnega DDV in z dele žem zasebne rabe za zadevno leto. 74. Kar zadeva storitve, predlo žitveno sodi šče 
meni, da bi se lahko raz širitev sistema, ki se 
uporablja za me šano uporabo investicijskega
blaga, eventualno raz širila še na storitve, ki so 
predmet amortizacije (torej za „investicijske 
storitve “), saj se z vidika poslovanja podjetja te
storitve ne razlikujejo od investicijskega blaga.
Komisija se s tem pogledom strinja zaradi 
spoštovanja na čela enakega obravnavanja 51 , 
tej presoji pa se je na obravnavi pridru žila tudi 
vlada Zdru ženega kraljestva. Nasprotno 
nem ška, nizozemska in portugalska vlada 
zavra čajo raz širitev, ki jo je prikazalo pred -
ložitveno sodi šče. Te vlade se sklicujejo 
predvsem na besedilo člena 6(2), prvi 
pododstavek, Šeste direktive. Vendar se zdi, 
da nem ška in nizozemska vlada priznavata, da 
bi storitve, ki postanejo del investicijskega 
blaga po njegovi pridobitvi, lahko spadale 
v podro čje uporabe člena 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive. 
75. Menim predvsem, da je treba slednjo
presojo zavrniti zlasti iz istih razlogov, kot so
ti, ki so navedeni v to čkah 72 in 73 teh sklepnih 
51 –  Komisija v svojih stali ščih pridobitev lastninske pravice 
podjetja na rabljenih vozilih, ki se uporabljajo tudi za 
zasebno rabo dav čnega zavezanca, za katero bi se lahko 
uveljavljala uporaba dolo čb člena 6(2), prvi pododstavek, 
točka (a), Šeste direktive, primerja s pridobitvijo, s strani istega
podjetja, vozil na lizing, ki bi se prav tako uporabljala za
zasebno rabo dav čnega zavezanca. 
I - 859 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
predlogov, kar zadeva blago, ki je postalo del 77. Izklju čitev uporabe storitev iz podro čja 
investicijskega blaga po njegovi pridobitvi 52 .  uporabe člena 6(2), prvi pododstavek, to čka 
(a), Šeste direktive in isto časna omejitev 
prvega pododstavka, to čka (b), te dolo čbe na 
storitve, ki jih opravi dav čni zavezanec, se 
lahko razlaga na dva nekoliko razli čna na čina. 
76. Glede raz širitve sistema me šane uporabe
investicijskega blaga na investicijske storitve
je treba najprej opozoriti, da nobena dolo čba 
Šeste direktive ne ureja uporabe investicijske
storitve, ki je del poslovnih sredstev podjetja,
za zasebno rabo dav čnega zavezanca. Po eni 
strani se namre č, kot je že bilo predhodno 
pojasnjeno, člen 6(2), prvi pododstavek, to čka 
(a), Šeste direktive nana ša izklju čno na blago. 
Po drugi strani se v skladu s členom 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (b), te direktive za oprav -
ljanje storitev za pla čilo šteje opravljanje 
storitev, ki jih davčni zavezanec opravi brez -
plačno sam zase ali za svoje zaposlene, in ne
tistih, ki jih opravijo tretje osebe . 53 . 
52 –  Glej tudi zgoraj navedeno sodbo Mohsche (to čka 14). To torej
ne velja za storitve, uporabljene za pridobitev ali izdelavo
investicijskega blaga, kot je na primer stavba, opravljene pred
ali isto časne s to pridobitvijo: glej v zvezi s tem sodbo z dne
8. maja 2003 v zadevi Seeling (C-269/00, Recueil, str. I-4101,
točka 43) in zgoraj navedeno sodbo Wollny (to čka 24), 
v skladu s katerimi ima „[…] dav čni zavezanec, ki se odlo či, da 
bo stavbo v celoti vklju čil med poslovna sredstva svojega
podjetja, in ki del te stavbe uporablja za zasebno rabo, na eni
strani pravico do odbitka vstopnega DDV od vseh stroškov 
gradnje navedene stavbe in na drugi strani ustrezno obveznost 
plačati DDV na stro ške za to uporabo “ (moj poudarek). Glej 
tudi zgoraj navedeno sodbo Wollny (to čki 27 in 50). 
53  – Glej v zvezi s tem zgoraj navedeni sodbi Hotel Scandic 
Gåsabäck (to čka 23) in Danfoss in AstraZeneca (to čka 48), 
v skladu s katerimi „[…] člen 6(2)(b) Šeste direktive 
prepre čuje, da se dav čnemu zavezancu ali članom njegovega 
osebja ponudijo storitve davčnega zavezanca , za katere bi 
fizična oseba morala pla čati DDV, brez davka “ (moj 
poudarek). Glej tudi to čko 22 sklepnih predlogov generalnega 
pravobranilca Jacobsa v zadevi, o kateri je bilo odlo čeno 
z zgoraj navedeno sodbo Mohsche. 78. Po eni strani je mogo če misliti, da je
zakonodajalec Skupnosti menil, da je zasebno
uporabo storitev, ki jih za dav čnega zavezanca
opravijo tretji, bolje obravnavati preko poraz -
delitve dolgovanega vstopnega DDV za prido -
bitev investicijskih storitev med poslovno in
zasebno rabo kot pa preko izstopne obdav -
čitve zasebne uporabe, ki ustreza pravici do
takoj šnjega odbitka celotnega vstopnega DDV 
v skladu s členom 6(2), prvi pododstavek, 
točka (a), Šeste direktive. 
79. V tem primeru bi zasebna uporaba
investicijskih storitev, glede na to, da ne šteje 
za opravljanje storitev za pla čilo, posledi čno 
izpadla iz podro čja uporabe Šeste direktive in 
tako iz pravil, ki jih vsebuje člen 17(5) 
navedene direktive, ki se – kot je opozorilo 
Sodi šče – nana ša le na porazdelitev vstopnega 
DDV, ki je odmerjen na stro ške, ki se 
I - 860 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
navezujejo izklju čno na gospodarske dejav -
nosti 54 . Pod to predpostavko se vendarle 
postavlja vpra šanje popravkov sprva odbitega
DDV, kadar pride med obdobjem amortizacije
investicijske storitve do sprememb dele ža 
uporabe investicijskih storitev v poslovne 
namene (in torej sorazmerno dele ža uporabe 
v zasebne namene), saj se člen 20(2) in (3) 
Šeste direktive nana ša le na popravek odbitka
v primeru investicijskega blaga. 
80. Iz tega po drugi strani sledi, da bi lahko ob
neobstoju dolo čb Skupnosti o me šani uporabi 
investicijskih dobrin menili, da je hotel 
zakonodajalec Skupnosti dr žavam članicam 
prepustiti izbiro med mo žnostjo porazdelitve 
vstopnega DDV na poslovno in zasebno 
uporabo investicijske storitve, pri čemer bi 
bil odbiten samo dele ž, ki bi se nana šal na 
uporabo za namene dejavnosti, in mo žnostjo, 
da se zasebna uporaba šteje za storitev, 
opravljeno za pla čilo, tako da se pla čilo 
izstopnega DDV porazdeli na podlagi stro -
škov, ki se nana šajo tako na poslovno kot na
zasebno rabo investicijskega blaga. 
81. V tem primeru se zdi jasno, da morajo 
države članice pri izvajanju svoje pristojnosti upoštevati namen in sistematiko Šeste direk -
tive, kar pomeni, da morajo še posebej 
spoštovati na čelo dav čne nevtralnosti, na 
katerem temelji skupni sistem DDV 55 . 
82. Ne glede na splo šno vpra šanje, ali lahko 
država članica sistem me šane uporabe inve -
sticijskega blaga, kakr šen izhaja iz člena 6(2), 
prvi pododstavek, to čka (a), Šeste direktive, 
upravi čeno raz širi na me šano uporabo inve -
sticijske storitve, ne da bi to povzro čilo 
izkrivljanje konkurence in razlike med stop -
njami obdav čitve v dr žavah članicah, iz 
vsebine spisa nikakor ne izhaja, da se je za to
odlo čil zakonodajalec na Nizozemskem. 
V zvezi s tem predlo žitveno sodi šče omenja 
zgolj mo žnost, v skladu s katero bi bile na 
podlagi prava Skupnosti države članice sistem 
mešane uporabe, ki se uporablja za investi -
cijsko blago, iz člena 6(2), prvi pododstavek, 
točka (a), Šeste direktive, dol žne raz širiti na 
storitve, vklju čno z investicijskimi storitvami.
To hipotezo pa je, kot že re čeno, po mojem 
mnenju treba izklju čiti. 
83. Vsekakor pa se mi v nasprotju s tem, kar je
v svojih stali ščih predstavila Komisija, ne zdi, 
da bi zavrnitev uporabe člena 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive za 
mešano uporabo investicijskih storitev dav č-
nemu zavezancu povzro čila dav čno breme 
glede njegove poslovne uporabe, ki bi bilo 
55 – Glej v tem oziru zgoraj navedeno sodbo Securenta (to čki 35 
54 – Glej zgoraj navedeno sodbo Securenta (to čka 33). in 36). 
I - 861 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
v nasprotju z na čelom nevtralnosti. Če bi se 
namre č za brezpla čno transakcijo štel samo 
del, ki je uporabljen za zasebne namene, bi bil
odbitek vstopnega DDV za poslovno uporabo
davčnega zavezanca v celoti mogo č. izstopni davek, torej natan čneje, enkratno ali 
razdeljeno na ve č napovednih obdobij, in kako 
naj se dolo či osnova za odmero davka za blago
in storitve, ki niso predmet amortizacije. 
84. Zaradi vseh teh razlogov in če bi Sodi šče 
odgovarjalo na posebne vidike prvega vpra -
šanja za predhodno odlo čanje, ki ga je 
postavilo predlo žitveno sodi šče, predlagam,
da se slednjemu odgovori, da je treba člen 6(2) 
Šeste direktive razlagati tako, da se ne raz širja 
niti na me šano uporabo blaga, ki ni investi -
cijsko, niti na me šano uporabo storitev. 
C – Posebni vidiki drugega vpra šanja za 
predhodno odlo čanje 
85. Drugo vpra šanje, ki ga je postavilo pred -
ložitveno sodi šče, bi bilo treba preu čiti le, če 
Sodi šče ne bi sledilo ne mojemu primarnemu
predlogu ne odgovoru, ki sem ga predlagal na 
prvo vpra šanje za predhodno odlo čanje. 
86. Kot sem namre č že pojasnil, želi pred -
ložitveno sodi šče, kolikor so lahko blago, ki ni 
investicijsko blago, ter storitve, vklju čeni 
v mehanizem iz člena 6(2), prvi pododstavek, 
Šeste direktive , v bistvu izvedeti, v kakšnem 
obdobju mora biti opravljena obdav čitev za 87. Kar se ti če dela vpra šanja, ki se nana ša na 
obveznost obra čuna DDV, so, kot sta to 
v svojih pisnih stali ščih zatrjevali nizozemska 
in portugalska vlada, v delu, v katerem se 
storitve, navedene v členu 6(2), prvi 
pododstavek, to čka (a), Šeste direktive 
štejejo za odpla čne, pravila o obveznosti 
obra čuna DDV enaka. Tako v skladu 
s členom 10(2), prvi stavek, Šeste direktive 
obdav čljivi dogodek in s tem obveznost 
obra čuna davka nastane, ko je blago dobav -
ljeno ali so storitve opravljene 56. Ob uporabi
blaga, ki je del poslovnih sredstev podjetja,
delno v zasebne namene, obveznost obra čuna 
DDV torej nastane v trenutku navedene 
uporabe. Za blago (in storitve), ki se potro šijo 
takoj, se zdi razumno misliti, da bo DDV 
obra čunan enkratno, to pomeni v obra čunu 
davčnega zavezanca za zadevno obdobje, saj
so dr žave članice na podlagi člena 22(4) Šeste 
direktive pristojne za dolo čitev tega obdobja. 
Kot je v svojih pisnih stali ščih predstavila 
vlada Zdru ženega kraljestva, prednost tega
pristopa ni samo preprostost, temve č se lahko 
z njim zagotovi tudi enakost obravnavanja 
56 –  Treba je pripomniti, da člen 10(2), tretji stavek, navedene 
direktive dr žavam članicam dopu šča, da v dolo čenih primerih 
dolo čijo, da se šteje, da so bile zaporedne dobave storitev, ki se
opravljajo v dalj šem časovnem obdobju, kon čane najmanj 
v roku enega leta. Ta mo žnost, na katero se je sklicevala tudi
nizozemska vlada v svojih pisnih stali ščih v zvezi z opravlja -
njem storitev iz člena 6(2) Šeste direktive, je bila v Šesto 
direktivo vklju čena šele ob sprejetju Direktive Sveta 
2000/65/ES z dne 17. oktobra 2000 o spremembi Direktive
77/388 (UL L 269, str. 44), katere dolo čbe so morale dr žave 
članice prenesti najkasneje do 31. decembra 2001. Člen 10(2), 
tretji stavek, Šeste direktive se torej ratione temporis ne 
uporablja za dejstva iz postopka v glavni stvari, ki se nana šajo, 
kot je že bilo navedeno, le na dav čno obdobje VNLTO za 
leto 2000. 
I - 862 
VERENIGING NOORDELIJKE LAND- EN TUINBOUW ORGANISATIE 
v primerjavi s kon čnim potro šnikom, ki 
učinka DDV ne more razporediti na 
obdobje, dalj še od obdobja dejanske uporabe
blaga ali storitve, ki se potro ši nemudoma. 
88. Kar zadeva investicijske storitve, menim,
da kot je predstavila vlada Zdru ženega kralje -
stva, ni č ne nasprotuje temu, da neka dr žava 
članica izstopni davek raz širi na obdobje 
amortizacije zadevne storitve ali, kot je 
Sodi šče priznalo v zvezi z investicijskim 
blagom, na kraj še obdobje, ki ustreza na 
primer obdobju popravka odbitkov iz 
člena 20 Šeste direktive 57 . 
89. Kon čno, kar zadeva del vpra šanja za 
predhodno odlo čanje, ki se nana ša na dolo -
čitev osnove za odmero DDV za blago in 
storitve, ki niso predmet amortizacije, je treba
opozoriti, da na podlagi člena 11A(1)(c) Šeste 
direktive slednjo pri dobavah iz člena 6(2) 
navedene direktive tvorijo celotni stro ški 
davčnega zavezanca za opravljene storitve. Ta pojem ustreza stro škom, ki so povezani 
s samim blagom 58 , vendar tudi stro škom 
pridobitve blaga, brez katerih zasebna 
uporaba ne bi bila mogo ča 59. Kljub temu je 
Sodi šče razsodilo, da v Šesti direktivi ni 
potrebnih navodil za enotno in natan čno 
opredelitev pravil dolo čitve zadevnih stro -
škov, zato dr žave članice u živajo dolo čeno 
stopnjo diskrecije v zvezi s temi pravili, pod
pogojem da upo števajo namen in mesto 
zadevne dolo čbe v sistematiki Šeste direkti -
ve 60 . 
90. V zvezi s tem iz pisnih stali šč nizozemske 
vlade izhaja, da naj bi nizozemska ureditev
dolo čitev vseh dejavnikov, ki jih je treba 
upoštevati pri izra čunu obdav čljive osnove 
za opravljanje storitev iz člena 6(2) Direktive, 
navezovala na tisto, ki se uporablja za 
„običajno “ opravljanje storitev za pla čilo. Po 
mojem mnenju bi moralo predlo žitveno 
sodišče v postopku v glavni stvari preveriti to
trditev in ob upo števanju na čel, na katere je 
bilo opozorjeno v predhodni to čki teh 
sklepnih predlogov, preu čiti, ali je tako 
izena čenje, kolikor se nana ša na dolo čitev 
osnove za odmero DDV, v skladu zlasti 
z načelom dav čne nevtralnosti. 
58 – Zgoraj navedeni sodbi Enkler (to čka 36) in Wollny (to čka 27). 
57 – Glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Wollny (to čki 42 59 – Glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Wollny (to čka 27). 
in 48). 60 – Ibidem (točka 28). 
I - 863 
SKLEPNI PREDLOGI P. MENGOZZIJA – ZADEVA C-515/07 
VI – Predlog 
91. Glede na predhodne ugotovitve predlagam, da se na predlog za sprejetje predhodne
odlo čbe, ki ga je vlo žilo Hoge Raad der Nederlanden, odgovori: 
Člen 6(2), prvi pododstavek, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 
o usklajevanju zakonodaje dr žav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na
dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta
95/7/ES z dne 10. aprila 1995, je treba razlagati tako, da se ne nana ša na uporabo
investicijskega blaga, ki je del poslovnih sredstev podjetja, za potrebe negospodarskih
dejavnosti dav čnega zavezanca, ki niso obdav čene z davkom na dodano vrednost. 
I - 864