SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE

JULIANE KOKOTT,

predstavljeni 4. maja 2017 ( 1 )

Zadeva C‑106/16

Polbud - Wykonawstwo sp. z o.o. v likvidaciji

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska))

„Svoboda ustanavljanja – Člen 49 in člen 54 PDEU – Področje uporabe – Čezmejno preoblikovanje – Prenos statutarnega sedeža družbe v drugo državo članico brez prenosa dejanskega sedeža – Predlog za izbris družbe iz poslovnega registra države članice ustanovitve – Zahteva po prenehanju in likvidaciji družbe – Varstvo upnikov, manjšinskih družbenikov in delavcev – Sorazmernost“

I – Uvod

1. Ali svoboda ustanavljanja nasprotuje zakonodaji države članice, ki družbi, ustanovljeni na podlagi tega prava, onemogoča preoblikovanje v družbo prava druge države članice?

2. To je v bistvu vprašanje, na katerega mora odgovoriti Sodišče v obravnavanem postopku za sprejetje predhodne odločbe. Postavlja se v zvezi z nameravanim preoblikovanjem poljske družbe z omejeno odgovornostjo v družbo luksemburškega prava ob ohranitvi njene pravne osebnosti. Izbris družbe iz poljskega poslovnega registra, zahtevan za izvedbo tega postopka, pa se ne more opraviti, ker pravo te države članice kot pogoj za izbris določa predhodno likvidacijo in prenehanje družbe.

3. Sodišče bo v zvezi s tem imelo priložnost natančneje opredeliti obseg uporabe svobode ustanavljanja in razjasniti vprašanje, ki je osrednjega pomena. Treba je namreč odločiti, ali ta temeljna svoboščina družbi, ustanovljeni na podlagi prava države članice, ne zagotavlja zgolj proste izbire kraja opravljanja njene gospodarske dejavnosti na območju Unije, temveč tudi čezmejno spremembo njene pravne oblike.

4. Ta zadeva bo tako dopolnila znano sodno prakso Sodišča glede čezmejnega preoblikovanja družb. ( 2 ) Dejansko obstaja zelo malo področij prava Unije, ki bi na podoben način razvnemala strasti stroke in ki bi bila tako prodorna. Ali če ob upoštevanju ogromnega števila upoštevnih razprav ( 3 ) citiramo Karla Valentina ( 4 ): „Povedano je že vse, samo še ne o vsem.“

5. Sodišče je sedaj ponovno pozvano, da odloči.

II – Pravni okvir

A – Pravo Unije

6. Pravni okvir prava Unije določa svoboda ustanavljanja na podlagi členov 49 in 54 PDEU.

B – Nacionalno pravo

7. Člen 270 poljskega Kodeks spółek handlowych (zakonik o gospodarskih družbah, v nadaljevanju: KSH) določa: „Družba preneha: […] 2. s sklepom družbenikov o prenehanju družbe ali o prenosu sedeža družbe v tujino, ki se potrjuje z notarskim zapisnikom; […]“

8. Člen 272 KSH določa: „Družba preneha po opravljeni likvidaciji z izbrisom družbe iz registra.“

9. Člen 288(1) KSH določa, da se po tem, ko skupščina družbenikov potrdi zaključno bilanco, in po zaključku likvidacijskega postopka ta bilanca objavi na sedežu družbe in predloži registrskemu sodišču skupaj s predlogom za izbris družbe iz registra. Pri tem kot ključni dan velja dan razdelitve premoženja, ki ostane po poplačilu ali zavarovanju upnikov.

10. Členi od 551 do 568 KSH urejajo preoblikovanje družb. V zvezi s tem člen 562, točka 1, KSH določa, da je za preoblikovanje kapitalske družbe potreben sklep, ki ga sprejme skupščina družbenikov ali skupščina.

11. Člen 17 Ustawa z dnia 4 lutego 2011 r. – Prawo prywatne międzynarodowe (zakon z dne 4. februarja 2011 – mednarodno zasebno pravo, v nadaljevanju: zakon o MZP) določa: „1. Za pravno osebo se uporablja pravo države, v kateri ima sedež. 2. Če pravo, določeno v skladu z odstavkom 1, določa uporabo prava države, v skladu s katerim je bila pravna oseba ustanovljena, se uporabi pravo te države. […]“

12. Člen 19 zakona o MZP določa: „1. S prenosom sedeža v drugo državo se za pravno osebo začne uporabljati pravo te države. Pravna osebnost v skladu s predpisi države dosedanjega sedeža se ohrani, če to dopušča pravo vseh vpletenih držav. Prenos sedeža znotraj Evropskega gospodarskega prostora ne vodi k izgubi pravne osebnosti. 2. Pri združitvi pravnih oseb s sedežem v različnih državah je treba izpolnjevati zahteve, določene v pravu teh držav.“

III – Postopek v glavni stvari in postopek pred Sodiščem

13. Polbud - Wykonawstwo sp. z o.o. (v nadaljevanju: Polbud) je družba z omejeno odgovornostjo poljskega prava s sedežem v mestu Łącko. Njeni družbeniki so 30. septembra 2011 sprejeli sklep, da se „sedež družbe“ v skladu s členom 270, točka 2, KSH, prenese v Veliko vojvodstvo Luksemburg. Kraj dejanskega opravljanja gospodarske dejavnosti se ni spremenil.

14. Družba Polbud je na podlagi tega 19. oktobra 2011 pri pristojnem registrskem sodišču predlagala začetek likvidacijskega postopka. V poslovni register sta bila 26. oktobra 2011 vpisana začetek likvidacijskega postopka in imenovani likvidacijski upravitelj.

15. Skupščina družbenikov družbe Polbud je 28. maja 2013 pri notarju v mestu Rambrouch (Luksemburg) sklenila, da se izvrši sklep, ki je bil sprejet septembra 2011 o prenosu sedeža, in da se sedež družbe s tem dnem prenese v Luksemburg ob ohranitvi pravne osebnosti in brez ustanovitve nove pravne osebe. Nadalje je bil sprejet sklep o pravni obliki družbe z omejeno odgovornostjo luksemburškega prava, o spremembi firme družbe v Consoil Geotechnik S.à.r.l. (v nadaljevanju: Consoil) in o sprejetju nove družbene pogodbe. Na tej podlagi se je družba Consoil 14. junija 2013 vpisala v luksemburški poslovni register. ( 5 )

16. Družba Polbud je nato 24. junija 2013 pri registrskem sodišču na Poljskem vložila predlog za izbris iz poslovnega registra. Odločbe sodišča, naj v ta namen predloži zahtevane dokaze o izbrisu in likvidaciji družbe, ni izpolnila. Pri tem se je sklicevala na prenos sedeža družbe v Luksemburg, kjer bo še naprej obstajala kot družba prava te države članice.

17. Registrsko sodišče je s sklepom z dne 19. septembra 2013 ta predlog zavrnilo. Pritožbe, ki so bile vložene na prvi in drugi stopnji, niso bile uspešne.

18. S kasacijsko pritožbo z dne 4. junija 2014 se je družba nazadnje obrnila na Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska). Navaja, da je v trenutku prenosa sedeža v Luksemburg izgubila svoj poljski osebni statut in postala družba luksemburškega prava. V tem trenutku naj bi se torej zaključil likvidacijski postopek in družba bi morala biti izbrisana iz dosedanjega registra.

19. Sąd Najwyższy dvomi, ali je zavrnitev izbrisa družbe iz poslovnega registra zaradi neizpolnitve pogojev, ki jih določa poljsko pravo, v nasprotju s svobodo ustanavljanja, ki jo zagotavlja pravo Unije. Zaradi tega je 22. oktobra 2015 Sodišču na podlagi člena 267 PDEU predložilo ta vprašanja: 1. Ali člena 49 in 54 PDEU nasprotujeta temu, da država članica, v kateri je bila ustanovljena gospodarska družba (družba z omejeno odgovornostjo), uporabi določbe nacionalnega prava, ki določajo, da je izbris iz poslovnega registra odvisen od prenehanja družbe po opravljeni likvidaciji, če je bila družba v drugi državi članici ponovno ustanovljena na podlagi sklepa družbenikov, ki določa ohranitev pravne osebnosti, pridobljene v državi članici ustanovitve? Če je odgovor na to vprašanje nikalen: 2. Ali je mogoče člena 49 in 54 PDEU razlagati tako, da v skladu z nacionalnim pravom določena obveznost družbe glede izvedbe likvidacijskega postopka, ki obsega dokončanje tekočih poslov, izterjavo terjatev, izpolnitev obveznosti in unovčenje premoženja družbe, poplačilo ali zavarovanje upnikov, predložitev finančnega poročila o teh ukrepih ter imenovanje osebe, ki hrani poslovne knjige in dokumente, in ki je izveden pred prenehanjem družbe, do katerega pride v trenutku izbrisa iz registra, pomeni ustrezno, nujno in sorazmerno sredstvo za varstvo javnega interesa, ki je vreden zaščite, katerega namen je zaščititi upnike, manjšinske družbenike in delavce družbe, ki se seli? 3. Ali je treba člena 49 in 54 PDEU razlagati tako, da je svoboda ustanavljanja omejena, če družba s ciljem preoblikovanja v družbo druge države članice svoj statutarni sedež prenese tja, ne da bi spremenila sedež glavnega podjetja, ki ostane v državi članici ustanovitve?

20. V postopku pred Sodiščem so Republika Poljska, Republika Avstrija, Portugalska republika in Evropska komisija podale pisna stališča. Obravnave, opravljene 6. marca 2017, so se udeležile zgoraj navedene udeleženke – z izjemo Portugalske republike – ter družba Polbud in Zvezna republika Nemčija.

IV – Pravno stanje

21. Obravnavani predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na s strani družbe Polbud nameravano spremembo pravne oblike v družbo z omejeno odgovornostjo luksemburškega prava. Ker Luksemburg, tako kot ostale države članice, za ustanovitev in ohranitev družb na podlagi nacionalnega prava zahteva statutarni sedež na nacionalnem ozemlju, je takšen postopek nujno povezan s prenosom statutarnega sedeža. ( 6 ) Ta prenos se je izvedel z vpisom družbe Consoil v poslovni register Luksemburga. ( 7 )

22. V skladu s terminologijo, ki jo uporablja Sodišče, gre za čezmejno preoblikovanje. S tem je mišljeno preoblikovanje družbe v družbo, za katero velja pravo druge države članice, ki je ustanovljena na podlagi tega prava. ( 8 )

23. Uspeh takšnega preoblikovanja je načeloma v enaki meri odvisen od prava države izvora in prava države članice gostiteljice. V sodbi VALE ( 9 ) je pravo države članice gostiteljice za družbe notranjega prava sicer določalo možnost preoblikovanja, vendar ni omogočalo čezmejnih preoblikovanj. V nasprotju z navedenim se obravnavani primer nanaša na ovire, ki jih postavlja država izvora. Poljska zakonodaja namreč ne dopušča izbrisa družbe Polbud iz poslovnega registra, ki bo ohranila pravno osebnost v okviru družbe Consoil, brez njene predhodne likvidacije in prenehanja.

24. V nadaljevanju je v bistvu treba pojasniti, ali je takšna ureditev v nasprotju s svobodo ustanavljanja. Posebnost tega primera predstavlja okoliščina, da čezmejno preoblikovanje v skladu z navedbami v predlogu za sprejetje predhodne odločbe ni povezano s hkratno spremembo poslovne dejavnosti družbe. Predložitveno sodišče se sprašuje, ali je glede na navedeno mogoče uporabiti svobodo ustanavljanja (tretje vprašanje), ali gre za omejitev (prvo vprašanje) in ali je to omejitev mogoče upravičiti (drugo vprašanje).

A – Tretje vprašanje za predhodno odločanje

25. Tretje vprašanje za predhodno odločanje, ki je oblikovano nekoliko dvoumno, se nanaša na področje uporabe svobode ustanavljanja na podlagi členov 49 in 54 PDEU. To vprašanje je treba najprej preučiti. Če se namreč za čezmejno preoblikovanje, kakršno je v obravnavanem primeru nameravano preoblikovanje, ne uporablja svoboda ustanavljanja, se nadaljnja vprašanja glede omejitve in utemeljitve sploh ne postavljajo.

26. S svojim vprašanjem želi predložitveno sodišče izvedeti, ali se v primeru, ko družba, ustanovljena na podlagi prava države članice s ciljem preoblikovanja v družbo druge države članice, svoj statutarni sedež prenese v to državo članico, ne da bi spremenila „sedež glavnega podjetja“ – to je ob upoštevanju izrazoslovja, ki ga je Sodišče uporabilo v sodbi Cartesio ( 10 ), brez spremembe dejanskega sedeža – ki ostaja v državi izvora, uporablja svoboda ustanavljanja.

27. Na podlagi sodne prakse Sodišča so preoblikovanja družb načeloma gospodarske dejavnosti, glede katerih morajo države članice spoštovati svobodo ustanavljanja. ( 11 ) Vendar to ne pomeni, da takšni postopki na splošno spadajo na področje uporabe te temeljne svoboščine. Za to morajo biti vselej izpolnjeni pogoji iz člena 49 PDEU. V skladu s to določbo se prepovejo omejitve glede pravice do ustanavljanja za državljane ene države članice na ozemlju druge države članice, pri čemer se na podlagi člena 54 PDEU družbe ali podjetja, ustanovljena v skladu z zakonodajo posamezne države članice, obravnavajo enako kakor državljani držav članic.

28. Glede na navedeno je treba preizkusiti, ali je treba družbo Polbud šteti za družbo ali podjetje v smislu člena 54 PDEU, s čimer se lahko sklicuje na svobodo ustanavljanja (pod točko 1), ter ali je z načrtovanim preoblikovanjem povezano ustanavljanje v drugi državi članici (pod točko 2).

1. Družba v smislu člena 54 PDEU

29. Na podlagi sodne prakse je vprašanje, ali se člen 49 PDEU uporablja za družbo, ki se sklicuje na svobodo ustanavljanja, v skladu s členom 54 PDEU, predhodno vprašanje, na katerega je mogoče najti odgovor le v veljavnem nacionalnem pravu. Država članica lahko namreč določi merilo povezave, ki se zahteva za družbo, da bi se lahko štelo, da je bila ustanovljena po nacionalnem pravu in da ima na podlagi tega pravico do ustanavljanja, ki jo nacionalno pravo zahteva za ohranitev tega položaja. ( 12 )

30. Ob upoštevanju člena 17(1) poljskega zakona o MZP se postavlja vprašanje, ali se družba Polbud zaradi prenosa svojega statutarnega sedeža v Luksemburg še vedno šteje za poljsko družbo in se kot takšna lahko sklicuje na svobodo ustanavljanja. V skladu s to določbo se namreč za pravno osebo uporablja pravo države, v kateri ima sedež. V skladu z navedbami Poljske na obravnavi poljski zakonodajalec pojma „sedež“ ni podrobneje opredelil. Če je s tem mišljen statutarni sedež, bi to pomenilo, da družbe Polbud ni več mogoče šteti za družbo poljskega prava.

31. Ker mora to razjasniti predložitveno sodišče, lahko to vprašanje tukaj ostane odprto, ker to sodišče ne dvomi, da se lahko družba Polbud sklicuje na svobodo ustanavljanja.

2. Ustanavljanje v drugi državi članici

32. Nadalje je treba preučiti, ali gre za ustanavljanje v drugi državi članici v smislu člena 49 PDEU.

33. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je pojem ustanavljanja zelo širok pojem, ki vključuje možnost stalnega in trajnega sodelovanja v gospodarskem življenju druge države članice in posledično pridobivanja dobička. ( 13 ) Za to je potrebno, da je v državi gostiteljici zagotovljena stalna prisotnost, ki jo mora biti mogoče ugotoviti na podlagi objektivnih in preverljivih elementov. ( 14 )

34. V okviru podrobnejše opredelitve ustanavljanja je Sodišče nadalje poudarilo, da pojem ustanavljanja pomeni dejansko opravljanje gospodarske dejavnosti za nedoločen čas prek stalne poslovne enote v tej državi. ( 15 ) V svoji novejši sodni praksi je iz tega sklepalo, da ta pojem zato predpostavlja resnično namestitev zadevne družbe v državi članici gostiteljici in opravljanje dejanske gospodarske dejavnosti v tej državi. ( 16 ) Vendar je Sodišče merilo resničnega ustanavljanja doslej presojalo samo v zvezi z omejitvijo svobode ustanavljanja ( 17 ) ali upravičenja ( 18 ) omejevalnih ukrepov.

35. Če je ustanovitev na eni strani nesporno pogoj za uporabo svobode ustanavljanja in če na drugi strani pojem ustanavljanja v ustaljeni sodni praksi predpostavlja resnično namestitev v državi članici gostiteljici in opravljanje dejanske gospodarske dejavnosti, se mora področje uporabe svobode ustanavljanja posledično nanašati samo na postopke, ki se nanašajo na ustanovitev v smislu resnične namestitve.

36. Ob upoštevanju široke razlage pojma ustanovitve, ki ga uporablja Sodišče, zadošča že obstoj določene infrastrukture v državi članici gostiteljici, ki omogoča stalno in trajno izvajanje gospodarske dejavnosti v tej državi. ( 19 ) Poleg tega na podlagi sodne prakse zadošča že nameravana ustanovitev. ( 20 )

37. V obravnavnem primeru je v skladu z navedbami predložitvenega sodišča središče poslovnih dejavnosti družbe Polbud ostalo na Poljskem. S tem ni izključeno, da družba kljub temu izvaja dejavnosti v Luksemburgu, ki predstavljajo dejansko ustanovitev v smislu sodne prakse, ali da namerava takšno ustanovitev izvesti. Če je tako, se uporabi svoboda ustanavljanja. ( 21 )

38. Če pa je izključni cilj družbe Polbud menjava prava družb, ki se zanjo uporablja, svoboda ustanavljanja ne pride v poštev. Sicer svoboda ustanavljanja gospodarskim udeležencem v Uniji omogoča prosto izbiro kraja opravljanja gospodarske dejavnosti, ne pa tudi proste izbire prava, ki se zanje uporablja. Za čezmejno preoblikovanje se zato svoboda ustanavljanja ne uporablja sama po sebi, temveč samo v povezavi z dejansko ustanovitvijo. – Sodba Cartesio

39. Enako je mogoče sklepati zlasti na podlagi sodbe Cartesio ( 22 ). Sodišče je v tej sodbi po eni strani odločilo, da imajo države članice možnost, da družbi svojega nacionalnega prava ne omogočajo ohranitve takšnega položaja, če namerava preseliti svoj sedež na ozemlje druge države članice, saj se s tem prekine tesna povezava, ki jo določa nacionalno pravo države članice, v kateri je bila ustanovljena. ( 23 ) Po drugi strani, tako Sodišče obiter dicens, je treba primer prenosa sedeža družbe – brez spremembe prava, ki se uporabi zanjo – razlikovati od primera, ki se nanaša na preselitev družbe prava ene države članice v drugo državo članico z menjavo nacionalnega prava, ki se uporabi zanjo, ker se družba preoblikuje v družbo, za katero se uporabi nacionalno pravo države članice, v katero se je preselila. ( 24 )

40. Teh izvajanj ni mogoče razumeti v tem smislu, da se po mnenju Sodišča za čezmejna preoblikovanja, ne glede na postopek dejanske ustanovitve, uporablja svoboda ustanavljanja. Iz njegovih izvajanj nasprotno izhaja, da se prenos dejanskega sedeža brez spremembe prava, ki se uporabi za sporno družbo, razlikuje od prenosa s spremembo prava. Takšen zaključek se ponuja že zaradi tega, ker je treba po eni strani obiter dictum Sodišča brati ob upoštevanju izreka, ki mu sledi, in ker je po drugi strani predmet navedene sodbe prenos dejanskega sedeža družbe. ( 25 ) – Sodbi Centros in Inspire Art

41. Nadalje tudi ne gre za neskladje s sodbama Centros ( 26 ) in Inspire Art ( 27 ). Če namreč družba Polbud kot družba prava ene države članice namerava gospodarsko dejavnost opravljati izključno v drugi državi članici, to sicer ustreza položaju, ki ga je Sodišče v navedenih sodbah štelo kot združljivega s svobodo ustanavljanja. Vendar hkrati obstajajo razlike. V teh zadevah je Sodišče dejansko stanje presojalo z vidika družbe, ustanovljene v državi članici, ki se je nameravala preseliti v drugo državo članico – državo prebivališča družbenikov. V nasprotju z navedenim iz predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da se obravnavani primer nanaša na že obstoječo družbo, ki želi enostavno spremeniti svojo pravno obliko.

42. Okoliščina, da se je v Luksemburgu v register vpisala družba Consoil z namenom ohranitve pravne osebnosti družbe Polbud, ne omogoča drugačnega sklepanja. Z vidika Poljske to ne more biti odločilno. Kot je namreč poudarilo Sodišče, čezmejna preoblikovanja družb namreč pomenijo zaporedno uporabo dveh nacionalnih zakonodaj. ( 28 ) V prenesenem pomenu je tako družba Polbud z eno nogo že v Luksemburgu, z drugo nogo pa še vedno na Poljskem.

3. Vmesna sklepna ugotovitev

43. Na tretje vprašanje za predhodno odločanje je zato treba odgovoriti, da se svoboda ustanavljanja na podlagi členov 49 in 54 PDEU uporablja za postopek, v okviru katerega družba, ustanovljena na podlagi prava države članice, zaradi preoblikovanja v družbo druge države članice tja prenese svoj statutarni sedež, če obstaja resnična namestitev te družbe v drugi državi članici za namene opravljanja dejanske gospodarske dejavnosti v tej državi ali se to namerava. To pa ne vpliva na pravico te države članice določiti merilo povezave, ki ga mora izkazati družba, na podlagi katerega se šteje, da je ustanovljena na podlagi njenega nacionalnega prava, kot tudi za ohranitev tega položaja.

B – Prvo vprašanje za predhodno odločanje

44. V primeru, da je podana resnična namestitev družbe Polbud v Luksemburgu, o čemer bo presojalo predložitveno sodišče, je nadalje treba odgovoriti na prvo vprašanje za predhodno odločanje. S tem vprašanjem naj bi se razjasnilo, ali gre za omejitev svobode ustanavljanja, če je izbris sporne družbe iz poslovnega registra države izvora, ki se zahteva za izvedbo čezmejnega preoblikovanja, odvisen od njene predhodne likvidacije in prenehanja.

45. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba kot omejitve svobode ustanavljanja obravnavati vse ukrepe, ki prepovedujejo, motijo ali zmanjšujejo privlačnost uresničevanja te svobode. ( 29 )

46. V skladu z navedbami predložitvenega sodišča prenos sedeža poljske družbe znotraj Unije na podlagi člena 19(1) zakona o MZP nima za posledico izgube pravne osebnosti. Pravna osebnost se ohrani tudi v primeru spremembe statuta družb. Posledično poljsko pravo načeloma priznava možnost nadaljevanja pravne osebnosti družbe Polbud prek družbe Consoil. Vendar sklep o prenosu sedeža v tujino na podlagi člena 270, točka 2, KSH v povezavi s členom 272 KSH hkrati pomeni prenehanje družbe po opravljeni likvidaciji.

47. Zavračanje izbrisa družbe Polbud iz poslovnega registra brez predhodne likvidacije in prenehanja s strani poljskih organov pa moti izvajanje čezmejnega preoblikovanja. Torej gre za omejitev svobode ustanavljanja. ( 30 )

48. Na prvo vprašanje za predhodno odločanje je zato treba odgovoriti, da v primeru, ko se družba, ustanovljena na podlagi prava države članice, resnično namesti v drugi državi članici za namene opravljanja dejanske gospodarske dejavnosti v tej državi, ali se v njej namerava namestiti, in se preoblikuje v družbo prava te države članice, uporaba določb nacionalnega prava, ki izbris te družbe iz poslovnega registra države izvora pogojujejo s predhodnim prenehanjem družbe po opravljeni likvidaciji, omejuje svobodo ustanavljanja.

C – Drugo vprašanje za predhodno odločanje

49. Na koncu je treba preučiti še drugo vprašanje. V bistvu je njegov cilj ugotoviti, ali obveznost družbe glede izvedbe likvidacijskega postopka pomeni sorazmerno sredstvo za zaščito upnikov, manjšinskih družbenikov in delavcev družbe, ki izvaja čezmejno preoblikovanje.

50. V skladu z izvajanji predložitvenega sodišča likvidacijski postopek obsega dokončanje tekočih poslov, izterjavo terjatev, izpolnitev obveznosti in unovčenje premoženja družbe, poplačilo ali zavarovanje upnikov, predložitev finančnega poročila o teh izvedenih ukrepih ter imenovanje osebe, ki hrani poslovne knjige in dokumente. Likvidacijski postopek je izveden pred prenehanjem družbe, do katerega pride v trenutku izbrisa iz registra.

51. Z izjemo primerov iz členov 51 in 52 PDEU so omejitve svobode ustanavljanja na podlagi ustaljene sodne prakse dopustne samo, če jih upravičujejo nujni razlogi v splošnem interesu. V takem primeru morajo biti tudi primerne za zagotavljanje uresničitve zadevnega cilja in ne smejo presegati tega, kar je potrebno za dosego tega cilja. ( 31 )

52. V nadaljevanju bom najprej preučila ugovor Poljske, po katerem je zahteva po likvidaciji družbe upravičena že zaradi preprečevanja zlorab (pod točko 1). V nadaljevanju se bom ukvarjala z interesi upnikov, manjšinskih družbenikov in delavcev, ki jih predložitveno sodišče omenja v vprašanju za predhodno odločanje (pod točko 2).

1. Preprečevanje zlorab

53. Po mnenju Poljske je tukaj obravnavano sporno preoblikovanje umeten konstrukt, ki ni upravičen iz gospodarskih razlogov. Likvidacija družbe je ustrezen ukrep za odvračanje družb od kršitev notranjega prava.

54. Trditve Poljske niso upoštevne, če temeljijo na predpostavki, da namerava družba Polbud spremeniti izključno del statuta družb, ki se uporablja zanjo. Kot navedeno zgoraj, se za to namreč ne bi uporabljala svoboda ustanavljanja. Če pa se svoboda ustanavljanja uporablja zaradi opravljanja dejanske gospodarske dejavnosti v državi članici gostiteljici, teh trditev Poljske ni mogoče sprejeti.

55. Sicer ni sporno, da se na pravo Unije ni mogoče sklicevati z namenom zlorabe. ( 32 ) Splošna obveznost izvedbe likvidacijskega postopka pa presega, kar je nujno za preprečevanje tovrstnih praks, saj jo je mogoče enačiti z nedopustno splošno domnevo o obstoju zlorabe. ( 33 ) Če je čezmejno preoblikovanje povezano z goljufivimi nameni, lahko države članice sprejmejo kakršne koli primerne ukrepe, da se preprečijo ali sankcionirajo prevare. ( 34 )

2. Varstvo interesov upnikov, manjšinskih družbenikov in delavcev

56. Interesi upnikov, manjšinskih družbenikov in zaposlenih so nujni razlogi v splošnem interesu. ( 35 ) Vendar ni razvidno, da bi bila obveznost izvedbe likvidacijskega postopka ustrezna za varstvo interesov navedenih skupin. S tem se namreč motijo ali prepovedujejo čezmejna preoblikovanja, četudi ti interesi niso ogroženi. ( 36 )

57. Zdi se, da ima takšen ukrep celo nasprotne učinke. Kot namreč navaja predložitveno sodišče, je cilj likvidacijskega postopka prenehanje pravnega obstoja družbe. Tako v razmerju do upnikov dosedanji pogodbeni partner preneha obstajati, delovna razmerja vseh delavcev prenehajo, manjšinski družbeniki pa so, tako kot ostali družbeniki, vezani na izkupiček od likvidacije.

58. Vendar to nasprotno ne pomeni, da država članica pri čezmejnih preoblikovanjih zaradi varstva javnih interesov ne bi smela zahtevati izpolnjevanja določenih zahtev in pogojev. Vendar je pri takih ukrepih treba spoštovati načelo sorazmernosti. V nadaljevanju bom v zvezi s tem preučila položaj upnikov (pod točko (a)), manjšinskih družbenikov (pod točko (b)) in delavcev (pod točko (c)).

a) Varstvo upnikov

59. Z vidika varstva upnikov so upoštevni samo interesi obstoječih upnikov. Če bo namreč družba Polbud po izvedbi čezmejnega preoblikovanja v pravni obliki luksemburške družbe dejavnost še naprej opravljala tudi na Poljskem, bo potencialnim upnikom znano, da notranja in zunanja razmerja družbe niso podrejena poljskemu pravu. ( 37 )

60. Vendar obstaja nevarnost, da bo preoblikovanje imelo negativne učinke na interese obstoječih upnikov. Za družbo bi odslej lahko veljala zlasti manj stroga pravila glede varstva kapitala in odgovornosti. S tega vidika ni sporno, če ti upniki zaprosijo za ustrezne zaščitne ukrepe, pod pogojem, da lahko verodostojno prikažejo, da je zaradi preoblikovanja ogrožena izpolnitev njihovih zahtevkov. ( 38 )

61. Glede trditev Poljske, da bi se položaj upnikov zaradi preoblikovanja poslabšal tudi s procesnega vidika in da bi morali upniki družbo tožiti pred sodišči druge države članice, je treba dodati, da ta ugovor ne prepriča. Če namreč dejanski sedež družbe, kot navaja predložitveno sodišče, ostaja na Poljskem, je lahko v tej državi še naprej tožena. ( 39 )

b) Varstvo manjšinskih družbenikov

62. Dalje bi se lahko zaradi spremembe statuta družb poslabšal položaj družbenikov, ki so preoblikovanju nasprotovali. Zaradi novega statuta se bodo morda spremenile pravice in obveznosti udeležencev. V teh okoliščinah bi bilo umestno, če bi se zadevnim družbenikom omogočilo, da svojo udeležbo v družbi zamenjajo za ustrezno nadomestilo. ( 40 )

c) Varstvo delavcev

63. Kar zadeva končno varstvo interesov delavcev, je treba uvodoma povedati, da te točke ni podrobneje preučilo niti predložitveno sodišče niti procesni udeleženci. Po drugi strani v primeru družbe Polbud tudi ni nobenih indicev o prenosu ali zmanjševanju števila delovnih mest.

64. Preoblikovanje in s tem povezan prenos statutarnega sedeža družbe pa lahko vplivata na določene pravice delavcev, ki so povezane s statutarnim sedežem. S tem je v prvi vrsti mišljena pravica do soodločanja, to je sodelovanje pri vodenju podjetja. ( 41 ) Pravo, ki se uporablja za družbo po njenem preoblikovanju, morda določa manjši obseg pravic soodločanja delavcev.

65. S tega vidika se čezmejno preoblikovanje z vidika njegovih mogočih učinkov na pravice delavcev ne razlikuje od čezmejne združitve. ( 42 ) Zadnjenavedeno je zakonodajalec Unije posebej uredil z Direktivo 2005/56 ( 43 ), ki v členu 16 vsebuje posebne določbe za varstvo interesov delavcev, katerih glavni cilj je doseči sporazum s pogajanji. S tega vidika ne more biti sporno, če država izvora družbe, ki izvaja čezmejno preoblikovanje, zahteva izpolnjevanje določenih obveznosti.

3. Vmesni sklep

66. Glede na vse zgoraj navedeno je na drugo vprašanje za predhodno odločanje treba odgovoriti, da splošna obveznost izvedbe likvidacijskega postopka ne pomeni sorazmernega sredstva za zaščito upnikov, manjšinskih družbenikov in delavcev družbe, ki izvaja čezmejno preoblikovanje.

V – Predlog

67. Na podlagi zgornjih ugotovitev Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče Poljske), odgovori tako: 1. Svoboda ustanavljanja na podlagi členov 49 in 54 PDEU se uporablja za postopek, v okviru katerega družba, ustanovljena na podlagi prava države članice, zaradi preoblikovanja v družbo druge države članice tja prenese svoj statutarni sedež, če obstaja resnična namestitev te družbe v drugi državi članici za namene opravljanja dejanske gospodarske dejavnosti v tej državi ali se to namerava. To pa ne vpliva na pravico te države članice določiti merilo povezave, ki ga mora izkazati družba, na podlagi katerega se šteje, da je ustanovljena na podlagi svojega nacionalnega prava, kot tudi za ohranitev tega položaja. 2. Če se družba, ustanovljena na podlagi prava države članice, resnično namesti v drugi državi članici za namene opravljanja dejanske gospodarske dejavnosti v tej državi, ali se v njej namerava namestiti, in se preoblikuje v družbo prava te države članice, uporaba določb nacionalnega prava, ki izbris te družbe iz poslovnega registra države izvora pogojujejo s predhodnim prenehanjem družbe po opravljeni likvidaciji, omejuje svobodo ustanavljanja. 3. Splošna obveznost izvedbe likvidacijskega postopka ne pomeni sorazmernega sredstva za zaščito upnikov, manjšinskih družbenikov in delavcev družbe, ustanovljene na podlagi prava ene države članice, ki se preoblikuje v družbo prava druge države članice.

( 1 ) Jezik izvirnika: nemščina.

( 2 ) Sodbe z dne 27. septembra 1988, Daily Mail and General Trust (81/87, EU:C:1988:456); z dne 9. marca 1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126); z dne 5. novembra 2002, Überseering (C‑208/00, EU:C:2002:632); z dne 30. septembra 2003, Inspire Art (C‑167/01, EU:C:2003:512); z dne 13. decembra 2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762); z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723), in z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440). Na ravni sekundarnega prava to področje še vedno ni podrobneje urejeno; glej Direktivo 2005/56/ES z dne 26. oktobra 2005 o združitvah kapitalskih družb (UL L 310, str. 1) in Uredbo št. 2157/2001 z dne 8. oktobra 2001 o statutu evropske družbe (SE) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 4, str. 251).

( 3 ) Trenutno je v bazi sodne prakse Sodišča, zmanjšano za podvajanja, registriranih nič manj kot 559 znanstvenih publikacij, ki neposredno obravnavajo sodbe, navedene pod točko 2 (glej curia.europa.eu).

( 4 ) Bavarski komik, kabaretist, avtor in stvaritelj številnih krilatic (1882–1948).

( 5 ) Glej uradno glasilo Velikega vojvodstva Luksemburg, Recueil des Sociétés et Associations, C – št. 1841 z dne 31. julija 2013, str. od 88.334 do 88.342.

( 6 ) Poskusi ureditve čezmejnih prenosov sedežev družb na ravni sekundarnega prava v okviru 14. direktive na področju prava družb doslej niso bili uspešni. Evropski parlament je v svoji Resoluciji z dne 14. junija 2012 o prihodnosti evropskega prava družb (P7_TA(2012)0259) Komisijo ponovno pozval, naj predloži ustrezen predlog direktive. Komisija je v svojem Sporočilu z dne 12. decembra 2012 („Akcijski načrt: evropsko pravo družb in upravljanje podjetij“, COM(2012) 740 final) načeloma priznala pomen te teme in v nadaljevanju izvedla posvetovalni postopek (glej http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/seat-transfer/docs/summary-of-responses_en.pdf). Kolikor je znano, se druge aktivnosti doslej niso izvedle.

( 7 ) Podoben rezultat bi lahko dosegli s čezmejno združitvijo na podlagi Direktive 2005/56 (navedena v opombi 2). Vendar v tem primeru prenosna družba preneha brez ohranitve pravne osebnosti (glej člen 2, točka 2, te direktive).

( 8 ) Glej sodbo z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točki 19 in 23).

( 9 ) Glej sodbo z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440).

( 10 ) Glej sodbo z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, točka 47).

( 11 ) Sodbi z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točka 24), in z dne 13. decembra 2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762, točka 19).

( 12 ) Glej sodbe z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, točki 109 in 110); z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, točki 26 in 27), in z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točki 28 in 29).

( 13 ) Glej sodbe z dne 21. junija 1974, Reyners (2/74, EU:C:1974:68, točka 21); z dne 30. novembra 1995, Gebhard (C‑55/94, EU:C:1995:411, točka 25); z dne 14. septembra 2006, Centro di Musicologia Walter Stauffer (C‑386/04, EU:C:2006:568, točka 18), in z dne 26. oktobra 2010, Schmelz (C‑97/09, EU:C:2010:632, točka 37).

( 14 ) Glej sodbi z dne 14. septembra 2006, Centro di Musicologia Walter Stauffer (C‑386/04, EU:C:2006:568, točka 19), in z dne 26. oktobra 2010, Schmelz (C‑97/09, EU:C:2010:632, točka 38).

( 15 ) Sodbi z dne 25. julija 1991, Factortame in drugi (C‑221/89, EU:C:1991:320, točka 20), in z dne 4. oktobra 1991, Komisija/Združeno kraljestvo (C‑246/89, EU:C:1991:375, točka 21).

( 16 ) Glej sodbe z dne 12. septembra 2006, Cadbury Schweppes in Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, EU:C:2006:544, točka 54); z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točka 34), in z dne 21. decembra 2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, točka 51).

( 17 ) Glej sodbi z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točka 34), in z dne 21. decembra 2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, točka 51).

( 18 ) Sodba z dne 12. septembra 2006, Cadbury Schweppes in Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, EU:C:2006:544, točka 54).

( 19 ) Glej sodbo z dne 11. decembra 2003, Schnitzer (C‑215/01, EU:C:2003:662, točka 32). V posameznih primerih lahko najem prostorov zadošča za poklicno uporabo; glej sodbi z dne 18. junija 1985, Steinhauser (197/84, EU:C:1985:260, točka 16) in z dne 4. decembra 1986, Komisija/Nemčija (205/84, EU:C:1986:463, točka 21). Nasprotno zgolj registracija v državi gostiteljici ne zadošča; glej sodbo z dne 25. julija 1991, Factortame in drugi (C‑221/89, EU:C:1991:320, točka 21).

( 20 ) Glej sodbo z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točka 35).

( 21 ) V zvezi s tem se sklicujem na izvajanja zastopnice družbe Polbud na obravnavi, v skladu s katerimi se je družba v nasprotju z navedbami v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, v celoti preselila v Luksemburg in na Poljskem ne izvaja več nobenih gospodarskih dejavnosti. O tem pa bo dokončno presojalo predložitveno sodišče.

( 22 ) Sodba z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723).

( 23 ) Sodba z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, točka 110).

( 24 ) Sodba z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, točka 111).

( 25 ) Glej točko 47 sodbe.

( 26 ) Sodba z dne 9. marca 1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126).

( 27 ) Sodba z dne 30. septembra 2003, Inspire Art (C‑167/01, EU:C:2003:512).

( 28 ) Glej sodbo z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točka 37).

( 29 ) Glej sodbe z dne 30. novembra 1995, Gebhard (C‑55/94, EU:C:1995:411, točka 37); z dne 17. oktobra 2002, Payroll in drugi (C‑79/01, EU:C:2002:592, točka 26); z dne 5. oktobra 2004, CaixaBank France (C‑442/02, EU:C:2004:586, točka 11); z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, točka 36), in z dne 21. decembra 2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, točka 48).

( 30 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, točka 112 in naslednja).

( 31 ) Glej sodbe z dne 30. novembra 1995, Gebhard (C‑55/94, EU:C:1995:411, točka 37); z dne 15. maja 1997, Futura Participations in Singer (C‑250/95, EU:C:1997:239, točka 26); z dne 12. septembra 2006, Cadbury Schweppes in Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, EU:C:2006:544, točka 47); z dne 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, točka 42), in z dne 21. decembra 2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, točka 61). Glej tudi sodbo z dne 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, točka 113).

( 32 ) Glej sodbe z dne 12. maja 1998, Kefalas in drugi (C‑367/96, EU:C:1998:222, točka 20); z dne 23. marca 2000, Diamantis (C‑373/97, EU:C:2000:150, točka 33); z dne 21. februarja 2006, Halifax in drugi (C‑255/02, EU:C:2006:121, točka 68); z dne 13. marca 2014, SICES in drugi (C‑155/13, EU:C:2014:145, točka 29), in z dne 28. julija 2016, Kratzer (C‑423/15, EU:C:2016:604, točka 37).

( 33 ) Glej v tem smislu sodbe z dne 4. marca 2004, Komisija/Francija (C‑334/02, EU:C:2004:129, točka 27); z dne 9. novembra 2006, Komisija/Belgija (C‑433/04, EU:C:2006:702, točka 35); z dne 28. oktobra 2010, Établissements Rimbaud (C‑72/09, EU:C:2010:645, točka 34), in z dne 5. julija 2012, SIAT (C‑318/10, EU:C:2012:415, točka 38).

( 34 ) Glej sodbo z dne 9. marca 1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126, točka 38).

( 35 ) Glej sodbe z dne 5. novembra 2002, Überseering (C‑208/00, EU:C:2002:632, točka 92); z dne 13. decembra 2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762, točka 28), in z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točka 39).

( 36 ) Glej sodbi z dne 13. decembra 2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762, točka 30), in z dne 12. julija 2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, točka 40).

( 37 ) Glej sodbi z dne 9. marca 1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126, točka 36), in z dne 30. septembra 2003, Inspire Art (C‑167/01, EU:C:2003:512, točka 135).

( 38 ) Glej po analogiji člen 13(2), drugi pododstavek, Direktive 2011/35/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o združitvi delniških družb (UL L 110, str. 1), in sodbo z dne 9. marca 1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126, točka 37).

( 39 ) To velja za področje uporabe Uredbe (EU) št. 1215/2012 z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah („Uredba Bruselj Ia“; UL L 351, str. 1); glej člen 4(1) v povezavi s členom 63(1)(b) te uredbe. Poleg tega se tudi na področju insolvenčnega prava šteje, da je mednarodno pristojno poljsko sodišče, ker se v okoliščinah obravnavanega primera središče glavnih interesov družbe v smislu člena 3(1) Uredbe (EU) 2015/848 z dne 20. maja 2015 o postopkih v primeru insolventnosti (UL L 141, str. 19) nahaja na Poljskem. Glej v zvezi s tem tudi sodbo z dne 10. decembra 2015, Kornhaas (C‑594/14, EU:C:2015:806).

( 40 ) Glej v tem smislu člen 16(2) Direktive 2004/25/ES z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 2, str. 20).

( 41 ) V nasprotju z navedenim statutarni sedež družbe praviloma ne vpliva na obseg pravic soodločanja, ki so namenjene varstvu konkretnih interesov delavcev.

( 42 ) Glej uvodno izjavo 13 Direktive 2005/56 (navedena v opombi 2).

( 43 ) Navedena v opombi 2.