Keywords

Summary



Keywords

1. Pravo Skupnosti – Splošna pravna načela – Prepoved retroaktivnosti kazenskih določb

(Uredba Sveta št. 17, člen 15; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

2. Konkurenca – Globe – Smernice za izračun glob

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

3. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

4. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

5. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Odvračilnost globe

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15)

6. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Konkreten vpliv na trg

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A, prvi pododstavek)

7. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

8. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15)

9. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Olajševalne okoliščine

(člen 81(1) ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 3, tretji odstavek)

10. Konkurenca – Globe – Kumulacija skupnostnih sankcij za ločena dejanja, ki imajo podlago v istem skupku sporazumov

(Uredba Sveta št. 17, člen 15)

11. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve – Olajševalne okoliščine

(člen 81(1) ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

12. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Nenalaganje ali zmanjševanje globe v zameno za sodelovanje podjetja, ki se mu očita kršitev

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 96/C 207/04, oddelka B(b) in C)

13. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Presoja stopnje sodelovanja vsakega od podjetij v upravnem postopku

(Uredba Sveta št. 17, člen 15; Obvestilo Komisije 96/C 207/04, oddelki B, C in D)

14. Konkurenca – Upravni postopek – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Obvezna vsebina

(Uredba Sveta št. 17, člen 19(1))

15. Konkurenca – Globe – Znesek – Diskrecijska pravica Komisije – Sodni nadzor

(člen 229 ES)

Summary

1. Načelo prepovedi retroaktivnosti kazenskih zakonov, ki je v členu 7 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic določeno kot temeljna pravica, je splošno načelo prava Skupnosti, katerega spoštovanje je obvezno, kadar se globe naložijo zaradi kršitve pravil konkurence. To načelo zahteva, da so izrečene sankcije v skladu s tistimi, ki so bile določene, ko je bila kršitev storjena.

Sprejetje smernic, ki lahko spremenijo splošno politiko konkurence Komisije glede glob, načeloma lahko spada v obseg načela prepovedi retroaktivnosti.

Prvič, smernice lahko imajo pravne učinke. Ti ne izhajajo iz lastne normativnosti smernic, temveč iz dejstva, da jih je sprejela in objavila Komisija. To sprejetje in objava smernic samoomejuje pooblastilo Komisije za odločanje po prostem preudarku, ki se ne more oddaljiti od slednjih, ne da bi se to, glede na okoliščine primera, sankcioniralo zaradi kršitve splošnih pravnih načel, kot so načela enakega obravnavanja, varstva upravičenih pričakovanj in pravne varnosti.

Drugič, smernice kot politični instrument na področju konkurence, spadajo v področje uporabe načela prepovedi retroaktivnosti, po zgledu nove sodne razlage norme, ki določa kaznivo ravnanje, v skladu s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice glede člena 7(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, ki za to določbo šteje, da nasprotuje retroaktivni uporabi nove razlage norme, ki določa kaznivo ravnanje. To v skladu z navedeno sodno prakso velja zlasti, kadar gre za razlago v sodni praksi, katere rezultat ni bil razumno predvidljiv, ko je bila kršitev storjena zlasti ob upoštevanju tedaj sprejete razlage v sodni praksi glede zadevne zakonske določbe. Vendar iz te iste sodne prakse izhaja, da je obseg izraza predvidljivost pretežno odvisen od vsebine besedila, ki ga zadeva, področja, ki ga pokriva, ter od števila in statusa njegovih naslovnikov. Predvidljivost zakona ne nasprotuje temu, da bi bila zadevna oseba prisiljena poseči po pojasnjevalnih nasvetih, da bi v okoliščinah zadeve razumno ocenila posledice, ki lahko nastanejo zaradi nekega dejanja. To velja zlasti za strokovnjake, ki so navajeni, da morajo dokazovati veliko skrbnost pri opravljanju svoje dejavnosti. Od njih je tudi mogoče pričakovati, da posebej pazijo na to, da ocenijo tveganja, ki jih ta prinaša.

Za nadzor spoštovanja načela prepovedi retroaktivnosti je treba preveriti, ali je spremembo, ki jo pomenijo Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, mogoče razumno predvideti v času, ko so bile zadevne kršitve storjene. V zvezi s tem je bistvena novost smernic, da kot izhodišče za izračun zneska globe uporabijo osnovni znesek, določen v okviru v ta namen predvidenega razpona, pri čemer ti razponi ustrezajo različnim stopnjam teže kršitev, kot taki pa nimajo nobene zveze z upoštevnim prometom. Ta metoda temelji predvsem na – četudi relativni in prilagodljivi – določitvi tarif glob.

Dalje dejstvo, da je Komisija v preteklosti pri globah uporabljala določene višine za določene vrste kršitev, tej ne more odvzeti možnosti, da bi to višino zvišala v okviru omejitev, navedenih v Uredbi št. 17, če je to potrebno, da se zagotovi uresničitev skupnostne politike konkurence, temveč nasprotno, učinkovita uporaba skupnostnih pravil konkurence zahteva, da lahko Komisija višino glob kadar koli prilagodi potrebam te politike.

Iz tega izhaja, da podjetja, ki so v upravnem postopku, ki lahko pripelje do izreka globe, ne morejo legitimno pričakovati, da Komisija ne bo presegla višine glob, ki jo je uporabljala prej, niti da bo uporabila metodo njihovega izračuna.

Posledično morajo navedena podjetja upoštevati možnost, da lahko Komisija kadar koli zviša globe glede na raven glob, ki jih je izrekala v preteklosti. To ne velja samo tedaj, kadar Komisija zviša globe, ko nalaga globe v posamičnih odločbah, ampak tudi če je to zvišanje, tako kot v tem primeru, izvedeno z uporabo splošno veljavnih pravil ravnanja, kot so smernice.

(Glej točke od 38 do 46.)

2. Dejstvo, da je Komisija za določitev zneska globe, naložene podjetju, uporabila metodo, določeno v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, ne more pomeniti diskriminatorne obravnave glede na podjetja, ki so v istem obdobju kršila skupnostna pravila konkurence, vendar so bili iz razlogov, ki se nanašajo na datum odkritja kršitve ali razlogov, ki zadevajo sam upravni postopek, obsojena pred sprejetjem in objavo smernic.

(Glej točko 53.)

3. Pri ugotavljanju teže kršitve pravil o konkurenci je treba upoštevati veliko dejavnikov, kot so zlasti posebne okoliščine zadeve in njen kontekst, in sicer ne da bi obstajal zavezujoč in izčrpen seznam meril, ki jih je treba upoštevati.

Med elemente presoje teže kršitve, glede na okoliščine primera, sodita količina in vrednost blaga, ki je predmet kršitve, pa tudi velikost in gospodarska moč podjetja in zato vpliv, ki ga ima podjetje lahko na upoštevnem trgu. Po eni strani iz tega sledi, da je mogoče z vidika določitve zneska globe upoštevati tako celotni promet podjetja, ki je, čeprav približen in nepopoln, kazalec njegove velikosti in gospodarske moči, kot tržni delež zadevnih podjetij na zadevnem trgu, ki kaže na obseg kršitve. Po drugi strani iz tega izhaja, da se ne sme niti enemu niti drugemu od teh prometov glede na druge elemente presoje pripisati nesorazmeren pomen, in zato določitev ustrezne globe ne more biti zgolj rezultat izračuna na podlagi skupnega prometa.

V vsakem primeru zgolj dejstvo, da naj bi globa, naložena podjetju, prekoračila znesek prometa, ki ga je to ustvarilo v Evropskem gospodarskem prostoru s prodajo proizvoda, ki je predmet omejevalnega sporazuma, v obdobju, v katerem je pri tem sporazumu sodelovalo, četudi ga občutno prekorači, ne zadošča za dokaz nesorazmernosti globe.

(Glej točke 76, 77 in 80.)

4. V skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 se globa določi na podlagi teže in trajanja kršitve. Poleg tega Komisija, v skladu s Smernicami o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, izhodiščni znesek glede na težo kršitve določi ob upoštevanju njene narave, njenega dejanskega vpliva na trg in velikosti geografskega trga.

Ta pravni okvir torej Komisiji izrecno ne nalaga, naj pri določitvi izhodiščnega zneska globe upošteva majhnost proizvodnega trga.

Vendar mora Komisija pri oceni teže kršitve upoštevati veliko elementov, katerih narava in pomen sta odvisna od vrste zadevne kršitve in posebnih okoliščin kršitve. Med dejavniki, ki izkazujejo težo kršitve, je lahko, odvisno od primera, velikost zadevnega proizvodnega trga.

Posledično, čeprav je velikost trga lahko dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri ugotovitvi teže kršitve, je njegov pomen odvisen od posebnih okoliščin zadevne kršitve.

(Glej točke od 99 do 102.)

5. Odvračilnost je eden glavnih preudarkov, ki ga mora Komisija zasledovati pri določanju zneska glob, naloženih zaradi kršitev pravil Skupnosti o konkurenci.

Vendar če bi se morala globa določiti na ravni, ki bi bila omejena na izničenje koristi omejevalnega sporazuma, potem ne bi imela odvračilnega učinka. Razumno bi bilo namreč predpostavljati, da podjetja v okviru svojega finančnega izračuna in upravljanja niso razumno upoštevala le višine glob, ki bi jim bile naložene pri kršitvi, temveč tudi raven tveganja odkritja omejevalnega sporazuma. Poleg tega, če bi pomen globe zmanjšali zgolj na odpravo dobička oziroma pričakovane koristi, ne bi mogli zadostno upoštevati zadevnega kršitvenega ravnanja z vidika člena 81(1) ES. Z zmanjšanjem globe zgolj na povrnitev povzročene škode bi se namreč poleg odvračilnega učinka, ki lahko zadeva le bodoče ravnanje, zanemarila tudi represivnost takega ukrepa glede na dejansko storjeno kršitev.

Poleg tega za podjetje, ki je prisotno na številnih trgih in ima na voljo posebej velika finančna sredstva, upoštevanje prometa, ustvarjenega na zadevnem trgu, ne bi moglo zadoščati za zagotovitev odvračilnega učinka globe. Večje ko je podjetje in več ko ima vseh sredstev, ki mu omogočajo, da na trgu deluje neodvisno, bolj se mora zavedati pomena svoje vloge glede dobrega delovanja konkurence na trgu. Torej je treba pri določitvi globe, da bi se zagotovil njen odvračilni učinek, upoštevati dejanske okoliščine, ki se nanašajo na gospodarsko moč podjetja, ki je spoznano za krivo kršitve.

(Glej točke od 140 do 142.)

6. V skladu s točko 1 A, prvi pododstavek, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, Komisija pri izračunu globe glede na težo kršitve upošteva zlasti dejanski vpliv kršitve na trg, kjer se to lahko meri. Ta merljivi vpliv omejevalnega sporazuma na zadevni trg je treba šteti za dovolj dokazanega, če Komisija lahko predloži konkretne in verodostojne indice, ki z razumno verjetnostjo kažejo, da je imel omejevalni sporazum vpliv na trg.

Ocena vpliva omejevalnega sporazuma na trg namreč nujno pomeni uporabo hipotez. V tem okviru mora Komisija preučiti zlasti, kakšne bi bile cene zadevnega proizvoda, če omejevalnega sporazuma ne bilo. Vendar je pri preučevanju vzrokov za dejansko gibanje cen tvegano špekulirati o vlogi vsakega izmed njih. Treba je upoštevati objektivno okoliščino, da so se stranke zaradi omejevalnega sporazuma o cenah jasno odrekle svojemu konkuriranju pri cenah. Tako presoja vpliva, ki je posledica drugih dejavnikov, kot je prostovoljno vzdržanje strank omejevalnega sporazuma, nujno temelji na razumnih in ne z natančnostjo količinsko opredeljivih verjetnostih.

Zato razen tega, da je merilu iz točke 1A, prvi odstavek, odvzela polni učinek, Komisiji ni mogoče očitati, da se je oprla na dejanski vpliv omejevalnega sporazuma, ki je imel protikonkurenčni namen, kot sta sporazum o cenah proizvoda in kvotah, na trg, kljub dejstvu, da tega vpliva ni mogla količinsko opredeliti oziroma o tem podati številčne ocene.

(Glej točke od 174 do 178.)

7. Pri ugotavljanju teže kršitve je treba upoštevati zlasti normativni in gospodarski kontekst zadevnega ravnanja. V zvezi s tem se mora Komisija pri presoji dejanskega vpliva kršitve na trg opirati na konkurenco, ki bi normalno obstajala, če kršitve ne bi bilo.

Prvič, iz navedenega izhaja, da je treba pri omejevalnih sporazumih, ki se nanašajo zlasti na cene, ugotoviti – z razumno stopnjo verjetnosti –, da so sporazumi zadevnim podjetjem dejansko omogočili, da so dosegli višje cene, kot bi sicer obstajale brez omejevalnega sporazuma. Drugič, iz navedenega izhaja, da mora Komisija v okviru svoje presoje upoštevati vse objektivne okoliščine na zadevnem trgu, glede na podani gospodarski in morebitni normativni kontekst. Glede na okoliščine primera je treba upoštevati „objektivne gospodarske dejavnike“, na podlagi katerih se izkaže, da se cene pri „svobodni konkurenci“ ne bi gibale na enak način kot dejanske cene.

(Glej točki 191 in 192.)

8. Na področju zatiranja prepovedanih omejevalnih sporazumov nameravano dejansko ravnanje podjetja ni pomembno za presojo vpliva omejevalnega sporazuma na trg, ker je treba upoštevati le učinke, ki izvirajo iz celotne kršitve, pri kateri je sodelovalo.

(Glej točko 204.)

9. Pri presoji teže kršitve mora Komisija, da bi določila globo, poleg posebnih okoliščin primera upoštevati tudi kontekst, v katerem je bila kršitev storjena, in zagotoviti odvračilni učinek svojega ukrepa. Le upoštevanje teh dejavnikov namreč zagotavlja polni učinek ukrepov Komisije za ohranjanje neizkrivljene konkurence na skupnem trgu.

Zgolj tekstovna analiza določbe iz točke 3, tretja alinea, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, bi lahko ustvarila vtis, da samo dejstvo, da kršitelj preneha vsakršne kršitve, takoj ko poseže Komisija, na splošno in brez izjem pomeni olajševalno okoliščino. Vendar bi taka razlaga te določbe zmanjšala uporabni učinek določb, ki omogočajo ohranitev učinkovite konkurence, ker bi zmanjšala sankcijo, ki jo je mogoče naložiti zaradi kršitve člena 81 ES, in odvračilni učinek take sankcije.

Ta okoliščina namreč, drugače kot druge olajševalne okoliščine, ni povezana niti s subjektivno značilnostjo kršitelja niti z dejstvi posameznega primera, ker izhaja predvsem iz zunanjega posega Komisije. Zato prenehanja kršitve samo zaradi posega Komisije ni mogoče enačiti z zaslugami, ki so rezultat samostojne pobude kršitelja, saj pomeni le ustrezen in normalen odziv na navedeni poseg. Poleg tega ta okoliščina prinaša le vrnitev kršitelja k zakonitemu ravnanju in ne prispeva k učinkovitejšemu pregonu Komisije. Nazadnje, zatrjevane olajševalne narave te okoliščine ni mogoče opravičiti s samo vzpodbudo za prenehanje kršitve, ki jo prinaša, in to še toliko bolj z vidika zgoraj navedenih okoliščin. V zvezi s tem že opredelitev nadaljevanja kršitve po prvih posegih Komisije za obteževalno okoliščino pravilno pomeni pobudo za prenehanje kršitve, vendar ne zmanjšuje niti sankcije niti odvračilnega učinka te sankcije.

Tako bi priznanje prenehanja kršitve po prvih posegih Komisije kot olajševalne okoliščine, z zmanjšanjem tako sankcije kot tudi odvračilnega učinka sankcije, neupravičeno škodilo uporabnemu učinku člena 81(1) ES. Zato sama Komisija zgolj prenehanja kršitve po njenih prvih posegih ne bi smela šteti za olajševalno okoliščino. Posledično je treba določbo iz točke 3, tretja alinea, smernic razlagati strogo, tako da ne bo nasprotovala uporabnemu učinku člena 81(1) ES, in tako, da bi le posebne okoliščine primera, v katerih se preneha kršitev po prvih posegih Komisije, lahko upravičile upoštevanje te slednje okoliščine kot olajševalne.

Pri p osebej hudi kršitvi, katere namen je bil določitev cen in razdelitev trgov, ki so jo namerno storila zadevna podjetja, njenega prenehanja ni mogoče šteti za olajševalno okoliščino, če je prenehanje povzročil poseg Komisije.

(Glej točke od 276 do 282.)

10. Načelo ne bis in idem prepoveduje, da bi se ista oseba večkrat kaznovala za isto nezakonito ravnanje za zaščito istega pravnega interesa. Za uporabo tega načela morajo biti izpolnjeni trije kumulativni pogoji, in sicer identično dejansko stanje, identičnost kršitelja ter identičnost pravnega interesa.

Tako se to načelo, če dejstva, na katerih temeljita zadevni obsodbi, izhajajo iz istih sporazumov, vendar se kljub temu razlikujejo, tako glede predmeta kot njihove krajevne umeščenosti, ne uporabi. To velja, kadar se sankcije nanašajo na omejevalne sporazume, ki zadevajo različne trge. To velja tudi, ko omejevalni sporazum zadeva še ozemlje tretjih držav, ker v skladu s teritorialnim načelom ni konflikta pristojnosti Komisije in organov, pristojnih za konkurenco teh držav za naložitev glob podjetjem, ki kršijo konkurenčna pravila Evropskega gospodarskega prostora in navedenih tretjih držav.

(Glej točke od 290 do 292.)

11. Čeprav je pomembno, da podjetje sprejme ukrepe za preprečitev, da bi njegovi zaposleni v prihodnosti storili nove kršitve konkurenčnega prava Skupnosti, sprejetje teh ukrepov dejansko ne spremeni ugotovljene kršitve. Komisija torej ni zavezana upoštevati take okoliščine kot olajševalno okoliščino, toliko bolj takrat, kadar zadevna kršitev kot v tem primeru pomeni očitno kršitev člena 81(1) ES.

Poleg tega, čeprav je v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, predvideno, da Komisija to, da je podjetje storilo že več kršitev iste vrste, upošteva kot obteževalno okoliščino, to ne pomeni, da je treba zadevno podjetje, če je storilo zadevno kršitev, ki je prva taka, obravnavati ugodno na podlagi olajševalne okoliščine.

(Glej točki 299 in 300.)

12. Da je podjetje lahko upravičeno do večjega zmanjšanja globe ob uporabi naslova C Obvestila Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primeru kartelov to obvestilo v naslovu B, na katerega napotuje naslov C, zahteva, da je to podjetje prvo posredovalo odločilne dokaze o obstoju omejevalnega sporazuma. Obvestilo ne določa, da mora podjetje, ki Komisijo obvesti o tajnem omejevalnem sporazumu, tej predložiti vse odločilne dokaze za pripravo obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah ali še manj za sprejetje odločbe o ugotovitvi kršitve.

(Glej točke od 319 do 321.)

13. Obvestilo Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob pri kartelih je treba v izogib koliziji z načelom enakega obravnavanja uporabljati tako, da mora Komisija, kar zadeva zmanjšanje glob, enako obravnavati podjetja, ki ji v isti fazi postopka in v podobnih okoliščinah posredujejo podobne informacije glede ravnanj, ki se jim očitajo. Le okoliščina, da je eno teh podjetij priznalo očitana dejstva, s tem da je prvo odgovorilo na vprašanja, ki jim ga je postavila Komisija v isti fazi postopka, ne more biti objektivni razlog za različno obravnavanje.

Vendar to velja le v okviru sodelovanja podjetij, ki ne spada v področje uporabe oddelkov B in C obvestila o ugodni obravnavi.

V nasprotju s tema oddelkoma naslov D ne predvideva različnega obravnavanja zadevnih podjetij glede na čas, ko so sodelovala s Komisijo.

(Glej točke 338, 339 in 341.)

14. Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah mora vsebovati očitke, ki so dovolj jasni, četudi so kratki, da se lahko zainteresirane stranke ustrezno seznanijo z ravnanji, ki jim jih očita Komisija. To je namreč le pogoj, da lahko obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah izpolni nalogo, ki mu jo dajejo predpisi Skupnosti in ki je predložitev vseh potrebnih podatkov podjetjem in podjetniškim združenjem, da lahko ta ustrezno pripravijo obrambo, preden Komisija sprejme dokončno odločbo.

Komisija pod pogojem, da v uradnem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah navede, da bo preučila, ali je treba zadevnim podjetjem naložiti globe, in da poda glavne pravne in dejanske elemente, zaradi katerih je lahko naložena globa, kot so sta teža in trajanje domnevne kršitve ter dejstvo, da je kršitev storjena „naklepno ali malomarno“, izpolnjuje svojo obveznost spoštovanja pravice omenjenih podjetij, da se opredelijo. Komisija jim s tem ne daje potrebnih elementov za obrambo samo proti ugotovitvi kršitve, ampak tudi proti naložitvi globe.

Iz tega sledi, da se pravice obrambe zadevnih podjetij glede določitve zneska glob pred Komisijo zagotavljajo z možnostjo podajanja pripomb glede trajanja, teže in predvidljivosti protikonkurenčnosti kršitve.

(Glej točke 359, 361 in 362.)

15. Ker obravnava tožbenih razlogov podjetja zoper zakonitost odločbe Komisije, s katero mu je naložena globa zaradi kršitve pravil Skupnosti o konkurenci, ni pokazala nobene nezakonitosti, Sodišču prve stopnje ni treba uporabiti svoje neomejene pristojnosti, da zmanjša znesek navedene globe.

(Glej točko 382.)