Pritožba, ki jo je ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg 
Sàrl vložila 30. septembra 2011 zoper sodbo Splošnega 
sodiš ča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 v združenih 
zadevah T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, 
T-150/07 in T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in 
drugi proti Evropski komisiji  
(Zadeva C-504/11 P)  
(2011/C 347/32)  
Jezik postopka: nemš čina 
Stranki  
Pritožnica:  ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl (zastopnik: 
T. Schaper, odvetnik)  
Druga stranka v postopku:  Evropska komisija  
Predlogi  
— Sodba Splošnega sodiš ča (osmi senat) z dne 13. julija 2011 
v združenih zadevah T-144/07, T-147/07, T-148/07, 
T-149/07, T-150/07 in T-154/07 (ThyssenKrupp Liften 
Ascenseurs in drugi proti Evropski komisiji) naj se v celoti 
razveljavi v delu, v katerem je z njo zavrnjena tožba in v 
katerem se ta sodba nanaša na pritožnico;  
— podredno, naj se primerno nadalje zmanjša globa, ki je bila 
pritožnici naložena v členu 2 izpodbijane odlo čbe Evropske 
komisije z dne 21. februarja 2007;  
— še bolj podredno, naj se zadeva vrne Splošnemu sodiš ču v 
ponovno odlo čanje;  
— naj se Evropski komisiji naloži pla čilo stroškov postopka.  
Pritožbeni razlogi in bistvene trditve  
Pritožnica s to pritožbo izpodbija sodbo Splošnega sodiš ča 
(osmi senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi T-148/08 in drugih 
(ThyssenKrupp Liften Ascenseurs in drugi proti Evropski komi ­
siji) v delu, v katerem je s to sodbo zavrnjena tožba z dne 7. 
maja 2007 zoper odlo čbo Evropske komisije C(2007) 512 
kon č. z dne 21. februarja 2007 (zadeva COMP/E-1/38.823 – 
Dvigala in teko če stopnice), in v katerem se ta sodba nanaša na 
pritožnico.  Pritožnica se s skupno tremi pritožbenimi razlogi sklicuje na 
nepristojnost Komisije, bistveno kršitev postopka, kršitev 
Pogodbe ES oziroma Pogodbe DEU in kršitve pravnih norm, 
ki jih je treba uporabiti za izvajanje teh pogodb, in na zlorabo 
pooblastil in kršitev temeljnih pravic.  
Prvi č, pritožnica navaja, da je Splošno sodiš če napa čno upora ­
bilo pravo s tem, ko je potrdilo pristojnost Komisije za uvedbo 
postopka. Meni, da bi moralo Splošno sodiš če odlo čbo Komisije 
razglasiti za ni čno, ker naj ne bi bilo mogo če uporabiti člena 
101 PDEU (prej člena 81 ES), saj naj o čitane lokalne kršitve ne 
bi imele čezmejnega vpliva. Tudi če bi Splošno sodiš če ugoto ­
vilo, da se uporabi člen 101 PDEU, bi moralo upoštevati, da je 
pristojnost Komisije v skladu z Obvestilom Komisije o sodelo ­
vanju v mreži organov, pristojnih za konkurenco, vsekakor v 
nasprotju s sistemom vzporednih pristojnosti, uvedenim z 
Uredbo št. 1/2003 (  1 ). Nazadnje naj Splošno sodiš če ne bi 
upoštevalo, da pomeni dejstvo, da je Komisija naknadno uvedla 
postopek, kršitev na čela pravne varnosti in zakonitosti na 
podro čju kazni.  
Drugi č, pritožnica navaja, da je Splošno sodiš če napa čno upora ­
bilo pravo s tem, da je potrdilo odlo čbo Komisije v delu, v 
katerem je bilo na podlagi prometa skupine ThyssenKrupp 
AG odlo čeno, da je pritožnica solidarno odgovorna. Ta sodba 
naj bi tako kršila člen 23 Uredbe št. 1/2003, na čelo pravne 
države, kakor se odraža z na čelom  nulla poena sine lege , na čelo 
sorazmernosti kazni, na čelo in dubio pro reo  in na čelo krivdne 
odgovornosti. V sodbi naj bi bilo napa čno uporabljeno pravo v 
delu, v katerem temelji na domnevi, da odvisna družba skupaj z 
mati čno družbo (in drugimi družbami v skupini) tvorita gospo ­
darsko enoto, kar naj bi utemeljevalo njuno solidarno odgovor ­
nost. Poleg tega in ne glede na to naj bi bila sodba v nasprotju z 
na čelom krivdne odgovornosti, ker je bilo pritožnici skupaj z 
mati čno družbo globa naložena solidarno. Podredno, pritožnica 
trdi, da je Splošno sodiš če potrdilo solidarno odgovornost, 
čeprav ni bila ugotovljena porazdelitev odgovornosti v notra ­
njem razmerju.  
Tretji č, pritožnica trdi, da je Splošno sodiš če v sodbi kršilo svojo 
široko obveznost nadzora, ki jo ima v skladu s pravom, ker naj 
ne bi ustrezno upoštevalo nesorazmernosti dolo čitve osnovnega 
zneska in odvra čilnega faktorja ter sodelovanja pritožnice, ki ga 
je Komisija ocenila za nezadostno, s čimer na bi tako kršilo 
temeljno pravico do poštenega sojenja in ravnalo v nasprotju z 
zagotavljanjem sodnega varstva, ki jo ta vsebuje.  
( 1 ) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju 
pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v 
slovenš čini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).SL C 347/22 Uradni list Evropske unije 26.11.2011