ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je treba člen 2, člen 6(1) in (3) in člen 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji (PEU) v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (Listina) in členom 267 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) razlagati tako, da sodišče zadnje stopnje države članice (Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)), katerega kolegijski sestav sestavljajo osebe, ki so bile na sodniško funkcijo imenovane v nasprotju s temeljnimi pravili prava države članice o imenovanju sodnikov (Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)), ni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, ki zagotavlja učinkovito pravno varstvo posameznikov na področjih, ki jih ureja pravo Unije, ker: (a) je Prezydent Rzeczypospolitej Polskiej (predsednik Republike Poljske) objavil obvestilo o prostih sodniških mestih na vrhovnem sodišču brez predhodnega sopodpisa Prezes Rady Ministrów (predsednik vlade), (b) je postopek pred imenovanjem brez upoštevanja načel preglednosti in pravičnosti izvedel nacionalni organ (Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet)), ki zaradi okoliščin, povezanih z njegovo ustanovitvijo, v delu, v katerem je sestavljen iz sodnikov, in načina njegovega delovanja ne izpolnjuje zahtev, ki jih mora izpolnjevati ustavni organ, ki brani neodvisnost sodišč in nepristranskost sodnikov, (c) so bili akti predsednika Republike Poljske o imenovanju na mesto sodnika Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) vročeni, čeprav je bil sklep Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet), ki vsebuje predlog za imenovanje na sodniško mesto, že prej izpodbijan pred pristojnim nacionalnim sodiščem – Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče), čeprav je Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče) v skladu z nacionalno zakonodajo zadržalo izvajanje tega sklepa, in čeprav je še vedno potekal pritožbeni postopek, po dokončanju katerega je Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče) zaradi nezakonitosti pravnomočno odpravilo izpodbijani sklep Krajowa Rada Sądownictwa (državni sodni svet), s čimer ga je trajno odstranilo iz pravnega reda, s čimer je akt o imenovanju na mesto sodnika vrhovnega sodišča izgubil podlago, ki je, kot se zahteva s členom 179 Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (ustava Republike Poljske), predlog Krajowa Rada Sądownictwa (državni sodni svet) za imenovanje na sodniško mesto?
1.

Ali je treba člen 2, člen 6(1) in (3) ter člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da je neodvisnost sodišča, ki se z že sprejetimi spremembami Zakon za sadebnata vlast (zakon o sodiščih) (DV št. 32/26.04.2022, z začetkom veljavnosti dne 27. julija 2022) ukinja, pri čemer pa morajo sodniki v zadevah, v katerih še ni bilo odločeno in v katerih je že bil opravljen usmerjevalni narok, do ukinitve in tudi po tem še naprej obravnavati zadeve, okrnjena, če je bila ukinitev sodišča utemeljena s tem, da se tako zagotavljata ustavno načelo neodvisnosti sodstva in varstvo ustavnih pravic državljanov, vendar ni bilo ustrezno pojasnjeno, na podlagi katerih dejstev bi bilo mogoče sklepati, da je prišlo do kršitev teh načel?
vi.

ni dovolj upoštevalo besedila, to je slovnice in sintakse, določbe člena 8(4) Uredbe št. 207/2009, konteksta določb pravil 19(2)(d) in 20(1) Uredbe št. 2868/95 (3) glede dokaza starejših pravic, konteksta določb člena 42 Uredbe št. 207/2009 glede dokaza uporabe in zlasti ciljev člena 8(4) Uredbe št. 207/2009, ter bistvenega namena postopka z ugovorom, ki je zaščititi interese imetnikov starejših pravic, da se ohrani bistvena funkcija teh pravic zoper konflikte s kasnejšimi znamkami EU, če bi bile slednje registrirane.
—

ugodi predlogom družbe JCDecaux, podanim na prvi stopnji, in člen 1 Sklepa Evropske komisije C(2019) 4466 final z dne 24. junija 2019 o državni pomoči SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN), ki jo je Belgija izvedla za JCDecaux Belgium Publicité, razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim ugotovljen obstoj nezdružljive državne pomoči družbi JCDecaux, ki ji je bila dodeljena z izvrševanjem pogodbe iz leta 1984, in člene od 2 do 4 v delu, v katerem je z njimi Belgijski državi naloženo, naj od družbe JCDecaux izterja to pomoč;
Ali ima člen 23 Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (1), ki ni bil prenesen v belgijsko pravo, da bi določal izdajo dovoljenja za prebivanje ali priznanje mednarodne zaščite materi otroka, ki mu je bil v Belgiji priznan status begunca in je tja prišel v spremstvu matere, lahko neposredni učinek?

Če je odgovor pritrdilen, ali člen 23 Direktive 2011/95/EU, če ni bil prenesen, materi otroka, ki mu je bil v Belgiji priznan status begunca in je tja prišel v spremstvu matere, daje pravico, da zahteva ugodnosti iz členov od 24 do 35, med drugim dovoljenje za prebivanje, kar bi ji omogočilo, da v Belgiji zakonito prebiva z družino, ali pravico do mednarodne zaščite, tudi če ta mati sama ne izpolnjuje pogojev za to zaščito?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) 13. oktobra 2022 – Rzecznik Praw Dziecka in drugi

(Zadeva C-638/22)

(2022/C 482/14)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: T.C., Rzecznik Praw Dziecka, Prokurator Generalny

Proti: M.C., Prokuratora Prokuratury Okręgowej we Wrocławiu

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 11(3) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243) o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (1), ter člen 22, člen 24, člen 27(6) ter člen 28(1) in (2) Uredbe Sveta (EU) 2019/1111 z dne 25. junija 2019 o pristojnosti, priznavanju in izvrševanju odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok (prenovitev) (2) v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razumeti tako, da nasprotujejo uporabi določbe nacionalnega prava, v skladu s katero se v primerih odvzema osebe, ki spada pod starševsko odgovornost ali skrbništvo, ki se izvajata na podlagi Konvencije o civilnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok, sklenjene v Haagu 25. oktobra 1980, na zahtevo Prokurator Generalny, Rzecznik Praw Dziecka lub Rzecznik Praw Obywatelskich (generalni državni tožilec, varuh otrokovih pravic ali varuh človekovih pravic), vloženo pri Sąd Apelacyjny w Warszawie (pritožbeno sodišče v Varšavi), v roku, ki ne presega dveh tednov od dneva pravnomočnosti odločbe o odvzemu osebe, ki spada pod starševsko odgovornost ali skrbništvo, izvršitev take odločbe po zakonu odloži?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243.

(2) UL 2019, L 178, str. 1.
Pritožba, ki jo je 30. septembra 2022 vložila Grail LLC zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 13. julija 2022 v zadevi T-227/21, Illumina/Komisija

(Zadeva C-625/22 P)

(2022/C 451/15)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Grail LLC (zastopniki: D. Little, Solicitor, J. Ruiz Calzado, J. Jiménez Laiglesia, abogados, A. Giraud, avocat, S. Troch, advocaat)

Druge stranke v postopku: Illumina, Inc., Evropska komisija, Helenska republika, Francoska republika, Kraljevina Nizozemska, Nadzorni organ EFTA

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi;

— razglasi za ničen Sklep Komisije C(2021) 2847 z dne 19. aprila 2021 v zadevi COMP/M.10188 – Illumina/Grail; s tem povezane Sklepe Komisije C(2021) 2848 final, C(2021) 2849 final, C(2021) 2851 final, C(2021) 2854 final in C(2021) 2855 final z dne 19. aprila 2021; ter s tem povezan Sklep Komisije z dne 11. marca 2021, s katerim sta bili družbi Illumina in GRAIL obveščeni, da je Komisija prejela zahtevo za napotitev in katerega pravna posledica v skladu s členom 22(4), drugi pododstavek, je bila, da je bilo družbama Illumina in GRAIL prepovedano, da izvedeta koncentracijo v skladu s členom 7 Uredbe o združitvah (1);

— Komisiji naloži, naj nosi svoje stroške in plača stroške pritožnice, tako tega postopka kot postopka pred Splošnim sodiščem, ter

— sprejme kateri koli drugi ukrep, ki se Sodišču zdi primeren.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Družba GRAIL v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge. Prvi pritožbeni razlog se nanaša na to, da izpodbijana sodba vsebuje pravne napake pri zgodovinski, kontekstualni in teleološki razlagi člena 22 Uredbe o združitvah, ker je bilo ugotovljeno, da lahko države članice v skladu s to določbo vložijo zahtevo za napotitev ne glede na obseg nacionalnega zakona o nadzoru koncentracij. Drugi pritožbeni razlog se nanaša na to, da je Splošno sodišče v sodbi storilo pravne napake, ker, prvič, iz pravilne ugotovitve, da je trajalo „nerazumno dolgo“, da je Komisija vsem državam članicam poslala vabilo v zvezi s koncentracijo, pri kateri gre za pridobitev izključnega nadzora nad družbo GRAIL s strani družbe Illumina, ni izpeljalo nobene pravne posledice, in, drugič, v oceni, na podlagi katere je bilo ugotovljeno, da Komisija v postopku, ki je pripeljal do sprejetja vabila in na koncu do Sklepa Komisije C(2021) 2847, ni kršila pravice strank do obrambe. Nazadnje, tretji pritožbeni razlog se nanaša na pravne napake pri oceni legitimnih pričakovanj in pravne varnosti v izpodbijani sodbi, ki izhajajo iz brezpogojnih in natančnih zagotovil komisarja za konkurenco/izvršnega podpredsednika Komisije glede tega, kdaj in kako bo izvedena ponovna ocena Komisije v zvezi z uporabo člena 22 Uredbe o združitvah.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL 2004 L 24, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 26. avgusta 2022 – Verein für Konsumenteninformation/Sofatutor GmbH

(Zadeva C-565/22)

(2022/C 441/16)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Revident: Verein für Konsumenteninformation

Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Sofatutor GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 9(1) Direktive 2011/83/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov razlagati tako, da ima potrošnik pri „samodejnem podaljšanju“ (člen 6(1)(o) navedene direktive) pogodbe, sklenjene na daljavo, ponovno pravico do odstopa od pogodbe?

(1) Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2011, L 304, str. 64).
Pritožba, ki sta jo LSEGH (Luksemburg) Ltd, London Stock Exchange Group Holdings (Italy) Ltd vložila 25. avgusta 2022 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 8. junija 2022 v združenih zadevah T-363/19 in T-456/19, Združeno kraljestvo in ITV/Komisija

(Zadeva C-564/22 P)

(2022/C 441/15)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: LSEGH (Luksemburg) Ltd, London Stock Exchange Group Holdings (Italy) Ltd (zastopniki: A. von Bonin, Rechtsanwalt, O.W. Brouwer in A. Pliego Selie, advocaten)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, ITV plc

Predlogi

Pritožnici s pritožbo Sodišču predlagata, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo;

— dokončno odloči o zadevi in razglasi za ničen Sklep Komisije (EU) 2019/1352 z dne 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin (1) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep);

— ali podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno razsojanje, da to o sporu odloči v skladu s sodbo Sodišča; in

— Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred Splošnim sodiščem, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici v utemeljitev pritožbe navajata pet pritožbenih razlogov.

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je izkrivilo nacionalno pravo in da ni upoštevalo dokazov, ker je kot referenčni sistem opredelilo pravila Združenega kraljestva o CFC (nadzorovane tuje družbe) iz dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (zakon o obdavčevanju (mednarodne in druge določbe) iz leta 2010, v nadaljevanju: TIOPA) in ne celotni sistem Združenega kraljestva glede obdavčitve dohodkov pravnih oseb, katerega neločljivi del so ta pravila.

Drugi pritožbeni razlog: tudi če bi referenčni sistem bila pravila Združenega kraljestva o CFC, je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri opredelitvi cilja referenčnega sistema, in posledično napačno ugotovilo, da določbe v 5. poglavju pravil Združenega kraljestva o CFC določajo „običajno“ obdavčitev netrgovalnega finančnega dobička, tako da „izjema pri financiranju skupin“ v poglavju 9 dela 9A TIOPA podeljuje „prednost“.

Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo v zvezi z ugotovitvijo selektivne prednosti. Splošno sodišče je zlasti napačno uporabilo pravo s tem, da je nepravilno ugotovilo, da so bili gospodarski subjekti, ki so lahko izkoristili „izjemo pri financiranju skupin“ iz poglavja 9 dela 9A TIOPA, v pravnem in dejanskem položaju, ki je primerljiv z družbami, kar ni bilo tako.

Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člen 263 PDEU in člen 296 PDEU, ker ni preučilo tožbenih razlogov, in je kršilo obveznost obrazložitve, ker je v izpodbijani odločbi obrazložitev Komisije nadomestilo s svojo obrazložitvijo.

Peti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je sklenilo, da „izjema pri financiranju skupin“ iz poglavja 9 dela 9A TIOPA ni upravičena z naravo ali splošno strukturo referenčnega sistema.

(1) UL 2019, L 216, str. 1.
—

Komisiji naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki so nastali pritožnici, intervenientom na prvi stopnji in v okviru te pritožbe (če bodo) pa naloži, da nosijo svoje stroške.
1.

Ali je treba člen 164 Uredbe (EU) št. 1308/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 razlagati tako, da dovoljuje razširitev medpanožnih sporazumov, ki določajo strožja pravila od tistih, ki jih določa ureditev Unije, ne samo na področju „pravil glede proizvodnje“, navedenih v točki (b) tega člena, ampak tudi na vseh drugih področjih, navedenih v točkah (a) in od (c) do (n), v zvezi s katerimi določa, da se lahko zahteva razširitev medpanožnega sporazuma?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 28. junija 2022– Kazenski postopek zoper PT, SD

(Zadeva C-432/22)

(2022/C 408/38)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Spetsializiran nakazatelen sad

Obdolženca v postopku v glavni stvari

PT, SD

Vprašanja za predhodno odločanje

Ali je v primeru, da gre za kazenski postopek, ki se nanaša na obtožbo zaradi kaznivih dejanj, ki spadajo na področje uporabe prava Unije, nacionalni zakon, ki določa, da sodišče, ki zadevo obravnava in ki razpolaga z vsemi dokazi, vsebinsko ne sme preizkusiti sporazuma o priznanju krivde, ki sta ga sklenila državni tožilec in obtožencem, temveč ga mora preizkusiti drugo sodišče, združljiv s členom 19(1), drugi stavek, PEU in členom 47(1) in (2) Listine, če je razlog za to pravilo ta, da nekateri soobtoženci niso sklenili sporazuma,?

Ali je nacionalni zakon, ki določa, da se sporazum o priznanju krivde, s katerim se konča kazenski postopek, odobri le tedaj, ko z njim soglašajo vsi ostali soobtoženci in njihovi zagovorniki, združljiv s členom 5 Okvirnega sklepa 2004/757 (1), členom 4 Okvirnega sklepa 2008/841 (2), členom 19(1), drugi stavek, PEU in členom 52 v povezavi s členom 47 Listine?

Ali iz člena 47(2) Listine izhaja zahteva, da sodišče, potem ko je preizkusilo in odobrilo sporazum o priznanju krivde, zavrne preizkus obtožbe proti drugim soobtožencem, če je o tem sporazumu odločilo tako, da se ni izjavilo niti o njihovem sodelovanju niti o njihovi krivdi?

(1) Okvirni sklep Sveta 2004/757/PNZ z dne 25. oktobra 2004 o opredelitvi minimalnih določb glede elementov kaznivih dejanj in kazni na področju nedovoljenega prometa s prepovedanimi drogami (UL 2004, L 335, str. 8).

(2) Okvirni sklep Sveta 2008/841/PNZ z dne 24. oktobra 2008 o boju proti organiziranemu kriminalu (UL 2008, L 300, str. 42).
2.

Ali določitev datumov obiranja na eni strani in datumov trženja na drugi strani spada pod pravila, ki se lahko določijo z medpanožnim sporazumom in razširijo na podlagi člena 164 Uredbe (EU) št. 1308/2013 z dne 17. decembra 2013, in če je tako, ali določitev takih datumov obiranja in trženja spada pod „pravila glede proizvodnje“ iz točke (b) tega člena ali, kot je bilo prej določeno v Prilogi XVIa k Uredbi Sveta (ES) št. 1234/2007 (2) z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode, pod „pravila trženja“, ki so zdaj navedena v točki (d) istega člena?
1.

Ali v okoliščinah, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, občina, ki na podlagi občinskega statuta od obiskovalcev, ki bivajo v občini (zdraviliški gosti), za zagotavljanje zdraviliških zmogljivosti (na primer zdraviliški park, glavna stavba zdravilišča, poti) pobira „zdraviliško takso“ (v višini določenega zneska na dan bivanja), s tem, ko zdraviliškim gostom proti plačilu zdraviliške takse zagotavlja zdraviliške zmogljivosti, opravlja ekonomsko dejavnost v smislu člena 2(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES (1) tudi, če so zdraviliške zmogljivosti tako in tako vsakomur prosto dostopne (in zato na primer tudi prebivalcem ali drugim osebam, ki niso zavezanci za plačilo zdraviliške takse)?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Judecătoria Lehliu-Gară (Romunija) 29. marca 2022 – kazenski postopek zoper KN, LY, OC, DW

(Zadeva C-230/22)

(2022/C 368/15)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Judecătoria Lehliu-Gară

Stranke v postopku v glavni stvari

Obtoženci: KN, LY, OC, DW

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 2 Pogodbe o Evropski uniji (o spoštovanju načel pravne države in človekovih pravic) v povezavi s členom 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah o pravici do obrambe in členom 49 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah o načelu zakonitosti kaznivih dejanj in kazni nasprotuje temu, da se na nacionalni ravni kot kaznivo dejanje opredeli dejanje, s katerim se krši kateri koli zakon, brez izrecne navedbe zakona ali zakonskih določb, katerih kršitev povzroči kazensko odgovornost?
4.

Ali je treba uvodno izjavo 33, člen 1, člen 3, člen 8 ter člen 2(i) in (j) Direktive razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnim predpisom, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, v skladu s katerimi se osebi naloži obveznost oblikovanja in vzdrževanja zalog proizvoda, ki ga ne uporablja v okviru svoje gospodarske dejavnosti in ki ni povezan s to dejavnostjo, pri čemer je ta obveznost povezana z znatno finančno obremenitvijo (ki praktično pripelje do nezmožnosti izpolnitve), saj ta oseba proizvoda niti nima na voljo niti ni njegova uvoznica in/ali ga ne hrani?
1.

Ali je člen 2 Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2016/278 (1) z dne 26. februarja 2016 mogoče razlagati tako, da se razveljavitev protidampinških dajatev, poleg tega da začne učinkovati za prihodnost od 28. februarja 2016, nanaša tudi na izvoze pritrdilnih elementov, za katere se plačujejo navedene dajatve, ki so bili izvedeni do 27. februarja 2016, vendar je njihova odmera (protidampinških in drugih dajatev) opravljena po 28. februarju 2016 (naknadna izterjava)?
5.

Če zakonodaja, sprejeta za prenos določbe 5 okvirnega sporazuma iz Direktive 1999/70/ES, krši pravo Skupnosti, ker ne predvideva nobene posebne sankcije za zagotavljanje skladnosti s cilji tega predpisa Skupnosti in za odpravo negotove zaposlitve javnih uslužbencev Ali morajo nacionalni pravosodni organi v takem primeru privoliti v spremembo delovnega razmerja za določen čas, ki pomeni zlorabo, v delovno razmerje za nedoločen čas, ki se razlikuje od delovnega razmerja kariernega uradnika, vendar žrtvi zlorabe zagotavlja stabilnost zaposlitve, zato da se prepreči, da bi navedena zloraba ostala nekaznovana in bi spodkopavala cilje določbe 5 okvirnega sporazuma, tudi če ta sprememba ni predvidena v nacionalni zakonodaji, če je bilo to delovno razmerje za določen čas sklenjeno na podlagi javnega natečaja, v katerem so se upoštevala načela enakosti, kvalifikacij in sposobnosti?
2.

Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je prav tako napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 2(1) in člena 17(1) Uredbe št. 1150/2000 v povezavi s členom 217(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (2) z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti in členom 325 PDEU, ki države članice obvezuje, da preprečujejo goljufije in vsa druga nezakonita dejanja, ki škodijo finančnim interesom Unije, ker je razsodilo, da Češka republika ni prepozno ugotovila zadevnih carinskih obveznosti s tem, da ta ugotovitev ni bila izvedena v naslednjih dneh po vrnitvi zastopnice čeških carinskih organov, ki je sodelovala na misiji za pregled, ki jo je vodil Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) v Laosu novembra 2007 (pritožbeni razlog, ki se nanaša na točke od 94 do 126 izpodbijane sodbe). Splošno sodišče je napačno presodilo uporabo pravnega okvira, ker je štelo, da bi moral ta okvir Češki republiki omogočati, da počaka, da OLAF predloži dokaze, zbrane med misijo (in da torej ne izpolni obveznosti po ugotovitvi pravice Unije do lastnih sredstev), v škodo finančnih interesov Unije. Splošno sodišče naj bi moralo pravo Unije, ki se uporabi, razlagati tako, da je bila Češka republika v skladu z načelom skrbnega ravnanja dolžna od urada OLAF takoj po vrnitvi svoje zastopnice z misije za pregled zahtevati dokaze, zbrane med to misijo, na podlagi česar bi lahko ugotovila pravico Unije do lastnih sredstev v naslednjih dneh po vrnitvi češke zastopnice z misije za pregled v Laosu.
[2]

Ali je s tem ciljem združljivo to, da se podeli različna zaščita volkovom glede na to, ali se nahajajo severno ali južno od reke Duero, ob upoštevanju, (i) da se trenutno to razlikovanje z znanstvenega vidika šteje za neustrezno, (ii) da je ocena njihovega stanja ohranjenosti v treh regijah, ki jo poseljujejo v Španiji – alpski, atlantski in sredozemski – za obdobje 2013–2018 neugodna, (iii) da gre za strogo zaščiteno vrsto v praktično vseh državah članicah, in zlasti na Portugalskem, s katero Španija deli regijo, in (iv) sodne prakse Sodišča o naravnem območju razširjenosti in ozemeljskem območju, ki jo je treba upoštevati pri presoji njihovega stanja ohranjenosti, pri čemer je z navedeno direktivo – in nenazadnje določbo njenega člena 2(3) – bolj skladno to, da se brez razlikovanja med deloma severno in južno od reke Duero zadevni volk vključi v prilogi II in IV, tako da se njegov ulov in zakol omogočita le, če ni druge zadovoljive rešitve, skladne s pogoji in zahtevami iz člena 16? Če bi se štelo, da je to razlikovanje utemeljeno,
1.

Ali je treba člen 2(j) in člen 23 Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (1) razlagati tako, da se uporabljata za očeta otrok, ki sta bila rojena v Belgiji in ki jima je bil v tej državi priznan status begunca, čeprav zgoraj navedeni člen 2(j) določa, da so družinski člani upravičenca do mednarodne zaščite, na katere se nanaša Direktiva 2011/95/EU, do tega upravičeni, v primeru, da je družina že obstajala v izvorni državi‘?