Zadeva C-416/10

Jozef Križan in drugi

proti

Slovenská inšpekcia životného prostredia

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky)

„Člen 267 PDEU — Razglasitev ničnosti sodne odločbe — Vrnitev zadeve zadevnemu sodišču — Obveznost uskladitve z razveljavitveno odločbo — Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Možnost — Okolje — Aarhuška konvencija — Direktiva 85/337/EGS — Direktiva 96/61/ES — Udeležba javnosti pri odločanju — Gradnja odlagališča odpadkov — Vloga za izdajo dovoljenja — Poslovna skrivnost — Nerazkritje dokumenta javnosti — Učinek na veljavnost odločbe o soglasju za odlagališče — Odprava pomanjkljivosti — Presoja vplivov projekta na okolje — Končno mnenje pred pristopom države članice v Unijo — Časovna veljavnost Direktive 85/337 — Pravno sredstvo — Začasni ukrepi — Odložitev izvršitve — Razveljavitev izpodbijane odločbe — Lastninska pravica — Poseganje“

Povzetek – Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. januarja 2013

Okolje – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Direktiva 96/61 – Pravica do pritožbe zoper odločbo o odobritvi – Možnost pri nacionalnem sodišču ali pristojnem organu zahtevati sprejetje začasnih ukrepov

Okolje – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Direktiva 96/61 – Udeležba javnosti pri odločanju – Obveznost zagotovitve dostopa do upoštevnih podatkov – Odprava neutemeljene zavrnitve dostopa do teh podatkov – Pogoji

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/4, člen 4(2), prvi pododstavek, (d), in (4); Direktiva Sveta 96/61, člen 15(4))

Okolje – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Direktiva 96/61 – Udeležba javnosti pri odločanju – Obveznost zagotovitve dostopa do upoštevnih podatkov – Meje – Razlogi, s katerimi se lahko utemelji zavrnitev posredovanja informacij o okolju – Lokacija obrata, ki se uvršča na področje uporabe Direktive – Zaupnost poslovnih ali industrijskih informacij – Obseg

Okolje – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Direktiva 96/61 – Udeležba javnosti pri odločanju – Postopek odobritve lokacije obrata – Obveznost zagotovitve do upoštevnih podatkov – Obseg

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Pogoji – Vprašanja, ki so v zvezi z dejanskim stanjem ali predmetom spora – Vprašanja glede razlage določb prava Unije, ki so brez neposrednega učinka – Jasnost nacionalnih določb, ki se uporabijo – Nevplivanje

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 53 do 56 in od 58 do 60.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 64 do 66.)

Člen 267 PDEU je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče, zoper odločitve katerega po nacionalnem pravu ni pravnega sredstva v smislu tretjega pododstavka tega člena, Sodišču po uradni dolžnosti predložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe, tudi če samo ponovno odloča o zadevi po razveljavitvi svoje prvostopenjske odločbe s strani ustavnega sodišča zadevne države članice in tudi, če mu pravilo nacionalnega prava nalaga, da mora pri razrešitvi spora slediti pravni presoji hierarhično višjega sodišča. Obstoj nacionalne procesne določbe ne more vzbuditi pomislekov o možnosti, ki jo imajo nacionalna sodišča, da Sodišču predložijo predlog za sprejetje predhodne odločbe, kadar kot v postopku v glavni stvari dvomijo glede razlage prava Unije. Pravilo nacionalnega prava, v skladu s katerim presoja hierarhično višjega sodišča zavezuje drugo nacionalno sodišče, ne more temu odvzeti možnosti, da Sodišču postavi vprašanje za predhodno odločanje o razlagi prava Unije glede takšne pravne presoje. Biti mora namreč svobodno, da Sodišču predloži vprašanja, o katerih dvomi, zlasti če meni, da bi lahko na podlagi pravne presoje, opravljene na višji stopnji, izdalo sodbo, ki bi bila v nasprotju s pravom Unije. (Glej točke 67, 68, 73 in točko 1 izreka.)

Možnost vložiti pravno sredstvo pri ustavnem sodišču zadevne države članice proti odločbam nacionalnega sodišča, ki so omejene na preizkus morebitnih kršitev pravic in svoboščin, ki so zagotovljene z nacionalno ustavo ali mednarodnim sporazumom, ne more pomeniti, da se to nacionalno sodišče šteje za sodišče, zoper odločitev katerega po nacionalnem pravu ni pravnega sredstva v smislu člena 267, tretji odstavek, PDEU. Takšno sodišče je dolžno Sodišču predložiti vprašanje za predhodno odločanje, če ugotovi, da se bistvo spora nanaša na vprašanje, ki ga je treba razrešiti ob upoštevanju prvega odstavka člena 267 PDEU. (Glej točko 72.)

Direktivo 96/61 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, kakor je bila spremenjena z Uredbo 166/2006, je treba razlagati tako, da nalaga, da ima zadevna javnost dostop do lokacijske odločbe, če vsebuje upoštevne podatke v smislu Priloge V k Direktivi 96/61 in to od začetka postopka izdaje dovoljenja za zadevni obrat. (Glej točki 79 in 91 ter točko 2 izreka.)

Direktivo 96/61 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, kakor je bila spremenjena z Uredbo 166/2006, je treba razlagati tako, da pristojnim nacionalnim organom ne dovoljuje, da javnosti v celoti oziroma delno zavrnejo dostop do takšne odločbe, s katero upravni organ na podlagi veljavnih lokacijskih predpisov dovoli gradnjo odlagališča odpadkov, ki spada na področje uporabe te direktive, s sklicevanjem na varstvo poslovne in industrijske tajnosti, ki jo določa nacionalno pravo ali pravo Unije, zato da bi zavarovali legitimne gospodarske interese, zlasti ob upoštevanju pomena umestitve ene ali druge dejavnosti iz Direktive 96/61. Tudi če ni izključeno, da lahko nekateri elementi, ki se pojavljajo v obrazložitvi lokacijske odločbe, vsebujejo komercialne in industrijske zaupne podatke, se ni mogoče sklicevati na zaupnost teh podatkov ob kršitvi člena 4(4) Direktive 2003/4 o dostopu javnosti do informacij o okolju, za zavrnitev vsakršnega, tudi delnega dostopa javnosti do lokacijske odločbe o gradnji obrata v postopku o glavni stvari. (Glej točke 82, 83, 91 in točko 2 izreka.)

Direktiva 96/61 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 166/2006, ki se razlaga ob upoštevanju člena 6 Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuške konvencije), ne nasprotuje temu, da neupravičena zavrnitev zagotovitve dostopa zadevne javnosti do lokacijske odločbe, ki vsebuje upoštevne podatke v smislu Priloge V k Direktivi med upravnim postopkom na prvi stopnji, ne bi mogla biti odpravljena med upravnim postopkom na drugi stopnji, če so na voljo še vse možnosti in rešitve in če odprava nepravilnosti v tej fazi postopka še dovoljuje zadevni javnosti, da učinkovito vpliva na postopek odločanja. (Glej točke 79, od 86 do 91 in točko 2 izreka.)

Načelo, da je za projekte, ki bi lahko precej vplivali na okolje, treba opraviti okoljsko presojo, se ne uporablja, če je bila uradna zahteva za odobritev projekta vložena pred iztekom roka za prenos Direktive 85/337 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje. Kadar nacionalni postopek, ki nosilcu projekta dovoljuje začetek del za izvedbo projekta, zajema več zaporednih faz in kadar je soglasje za izvedbo v smislu Direktive 85/337 lahko sestavljeno iz več ločenih odločb, je v tem primeru kot datum uradne vložitve vloge za izdajo dovoljenja za izvedbo projekta treba določiti dan, ko je nosilec projekta vložil vlogo, ki se nanaša na začetek prve faze postopka. (Glej točki 94 in 103.)

Člen 15a te Direktive 96/61 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja je treba razlagati tako, da morajo imeti člani zadevne javnosti možnost, da v okviru pravnega sredstva, predvidenega v tej določbi, zahtevajo, da sodišče ali neodvisni in nepristranski organ, določen z zakonom odredi začasne ukrepe, ki so takšni, da začasno odložijo uporabo dovoljenja v smislu člena 4 te direktive do dokončne odločitve o tej zadevi. (Glej točko 110 in točko 3 izreka.)