ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 424/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Arbeits- und Sozialgericht Wien (Avstrija) 3. oktobra 2017 – BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs-u. Abfertigungskasse/Gradbeništvo Korana d.o.o.

(Zadeva C-579/17)

(2017/C 424/34)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Arbeits- und Sozialgericht Wien

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs-u. Abfertigungskasse

Tožena stranka: Gradbeništvo Korana d.o.o.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1 Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da so postopki, v katerih Bauarbeiter-Urlaubs- und Abfertigungskasse (sklad za dopuste in odpravnine delavcev v gradbenem sektorju, v nadaljevanju: BUAK) proti delodajalcem uveljavlja zahtevke iz naslova plačila dodatkov za delavce, ki dela običajno ne opravljajo v Avstriji in so napoteni na delo v Avstrijo, ali za agencijske delavce, posredovane v Avstrijo, ali proti delodajalcem, ki nimajo sedeža v Avstriji, uveljavlja zahtevke iz naslova zaposlitve delavcev, ki delo običajno opravljajo v Avstriji, „civilne in gospodarske zadeve“, v katerih je treba uporabiti navedeno uredbo, kljub temu, da se ti zahtevki BUAK iz naslova plačila dodatkov sicer nanašajo na zasebnopravna delovna razmerja in so namenjeni kritju zasebnopravnih, iz delovnih razmerij z delodajalci izhajajočih zahtevkov delavcev v zvezi z dopustom in nadomestilom za dopust, vendar

— tako višina zahtevkov, ki jih imajo delavci iz naslova nadomestila za dopust do BUAK, kakor tudi višina zahtevkov, ki jih ima BUAK iz naslova plačila dodatkov v razmerju do delodajalcev, nista določeni s pogodbo ali s kolektivno pogodbo, ampak z uredbo zveznega ministra,

— dodatki, ki jih delodajalci dolgujejo BUAK, niso namenjeni le kritju stroškov nadomestil za dopust delavcev, ampak tudi kritju administrativnih stroškov BUAK, in

— ima BUAK pri uveljavljanju in uresničevanju svojih zahtevkov iz naslova takih dodatkov na podlagi zakona širša pooblastila kakor pa zasebnik, ker — morajo delodajalci – sicer jim grozi plačilo denarne kazni – BUAK ob nastopu določenih dogodkov sporočiti podatke ter jim tudi periodično vsak mesec posredovati podatke, pri čemer morajo uporabljati komunikacijske poti, ki jih je vzpostavil BUAK, sodelovati pri nadzornih ukrepih BUAK oziroma jih dopuščati, omogočiti vpogled v plačno, poslovno in drugo dokumentacijo ter BUAK posredovati informacije, in — je BUAK v primeru, ko delodajalci kršijo obveznost sporočanja podatkov, na podlagi lastnih poizvedb upravičen izračunati znesek dodatkov, ki ga dolgujejo delodajalci, pri čemer v tem primeru zahtevek BUAK iz naslova plačila dodatkov v znesku, ki ga je izračunal BUAK, nastane ne glede na dejanske razmere napotitve oziroma zaposlitve?

(1) UL 2012, L 351, str 1
—

Ali je Uredba Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 (1) o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske neveljavna zaradi dejstva, da sta se Komisija in Svet – po navedbah pritožbenega organa STO – oprla na proces, v katerem sta v opredelitev zadevne gospodarske panoge Unije vključila le proizvajalce, ki so bili pripravljeni biti del vzorca in inšpekcijsko pregledani, kar je imelo za posledico samoizbirni proces znotraj zadevne gospodarske panoge, to pa je povzročilo veliko tveganje izkrivljanja preiskave in rezultata?
SL Uradni list Evropske unije C 402/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg (Nemčija) 11. septembra 2017 – Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth/Thomson Airways Ltd.

(Zadeva C-532/17)

(2017/C 402/14)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Hamburg

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke in nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

Tožena stranka in pritožnica: Thomson Airways Ltd.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je izraz „dejanski letalski prevoznik“ iz Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) treba razlagati tako, da letalski prevoznik, ki v okviru tako imenovanega „wet lease“ drugemu prevozniku da v zakup letalo s posadko za v pogodbi določeno število letov, za posamezen let pa ne nosi glavne operativne odgovornosti in je na potnikovi potrditvi rezervacije navedeno: „ki ga opravlja […]“ ravno ta prevoznik, šteje za dejanskega letalskega prevoznika v smislu te uredbe?

(1) UL L 46, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 374/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Italija) 10. avgusta 2017 – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

(Zadeva C-486/17)

(2017/C 374/22)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Olympus Italia Srl

Tožena stranka: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali skupnostni načeli varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti, skupaj z načeli prostega pretoka blaga, pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev iz Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), pa tudi načela, izhajajoča iz te pogodbe, kot so enako obravnavanje, nediskriminacija, vzajemno priznavanje, sorazmernost in preglednost, navedena v Direktivi št. 2014/24/EU (1), nasprotujejo uporabi nacionalne zakonodaje, kakršna je italijanska, ki izhaja iz členov 95(10), in 83(9), zakonske uredbe št. 50/2016, v skladu s katero se podjetje, ki predloži ponudbo, vsekakor izključi, če v ekonomskih ponudbah v okviru postopka za oddajo naročil javnih gradenj ločeno ne navede stroškov za varnost pri delu, tudi če obveznost ločene navedbe ni bila določena v priloženem vzorcu za sestavo predloženih ponudb, čeprav so v ponudbi dejansko vsebinsko upoštevani minimalni stroški za varnost pri delu?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 65 Direktive 2006/112/ES razlagati tako, da se za namen obdavčitve predplačilo, ki ga je prejel davčni zavezanec, ki opravlja turistične storitve, in za katero velja posebna ureditev obdavčenja za potovalne agencije v skladu s členi od 306 do 310 Direktive 2006/112/ES, zmanjša za stroške iz člena 308 Direktive 2006/112/ES, ki jih je davčni zavezanec dejansko imel do prejema predplačila?
1.

Ali je zvezek TIR, ki ga je potrdil carinski organ namembne države, glede na ureditev tega dokumenta za carinski tranzit, določeno s Priročnikom o tranzitu za postopek TIR št. TAXUD/1873/2007, ki ga je pripravil Odbor za carinski zakonik – Oddelek za tranzit v okviru Generalnega direktorata za obdavčenje in carinsko unijo Evropske komisije, v skladu z Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) dokazilo za izvoz blaga, ki se je prevažalo, za oprostitev DDV za transakcije in storitve prevoza, ki so povezane z izvozom blaga?
1.2.

Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 17 Direktive 2000/78/ES in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki preprečuje, da bi se, v skladu z razlago členov 9 in 16 Direktive 2000/78 v sodbi Sodišča Evropske unije z dne 11. novembra 2014 v zadevi Schmitzer (C 530/13), plačni položaj zaposlenih uradnikov s sklicevanjem na člen 2 Direktive 2000/78 določil pred prehodom v nov plačni sistem, tako da se ustrezne pravne podlage z začetkom veljavnosti njihovega zgodovinskega izvornega zakona razveljavijo z učinkom za nazaj, in zlasti ni mogoče upoštevati pretekle delovne dobe pred 18. rojstnim dnem?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali mora tisti, ki je vložil zahtevek za enotno plačilo na površino in plačilo za kmetijske prakse, ki ugodno vplivajo na podnebje in okolje, v skladu s členom 72(1)(a), členom 91(1) in (2), členom 93(1) in členom 94 Uredbe št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ter členom 4(1)(b), (c) in (e) Uredbe št. 1307/2013 (3) Evropskega parlamenta in Sveta upoštevati zahteve v zvezi z dobrim kmetijskim in okoljskim stanjem zemljišč na celotnem kmetijskem gospodarstvu – zato da se izogne upravni kazni – ali pa samo na kmetijski površini, za katero je vložil zahtevek za plačilo?
4.

Četrtič, Splošno sodišče naj ne bi presodilo pravnega učinka prenosa pravice do imena, in sicer da odsvojitelj (to je imetnik znamke Evropske unije) s prenosom izgubi pravico, da poda ali zavrne soglasje za uporabo imena (to je znamke Evropske unije), zaradi česar po datumu prenosa v skladu s pravom Unije ni več soglasja.
3.

Ali se za pogodbo ali pravno razmerje, na podlagi katerega priznana družba za gradnjo socialnih stanovanj oddaja socialno stanovanje v najem potrošniku, uporablja Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah, in ali se takšna družba za gradnjo stanovanj, ki oddaja socialno stanovanje potrošniku po najemnini, ki je na eni strani odvisna od tržne vrednosti, ki jo je ta družba sama določila, in na drugi strani od dohodkov in družinske strukture najemnika, za namene navedenega oddajanja v najem, šteje za prodajalca ali ponudnika v smislu te direktive?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali lahko priznanje tožeče stranke kot organizacije s podobnim namenom v smislu člena 132(1)(i) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost izhaja iz zakonskih določb o izpitu za učitelja vožnje in o izdaji dovoljenja za učitelja vožnje in dovoljenja za šolo vožnje v Gesetz über das Fahrlehrerwesen z dne 25. avgusta 1969 (Bundesgesetzblatt I 1969, 1336), kakor je bil nazadnje spremenjen z zakonom z dne 28. novembra 2016 (Bundesgesetzblatt I 2016, 2722) (Fahrlehrergesetz, zakon o učiteljih vožnje), in iz splošnega interesa po usposabljanju kandidatov za voznike motornih vozil, da postanejo zanesljivi, odgovorni in okoljsko ozaveščeni prometni udeleženci?
1.

Ali je treba oddelek II, poglavje IV, točki 5 in 8, Priloge III k Uredbi (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora (1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 45, str. 14) razlagati tako, da na trupu perutnine po odstranitvi notranjih organov in čiščenju ne sme biti več nobene vidne kontaminacije?
—

ugotovi, da Irska s tem, da ni zagotovila, da se vode iz skupnega kanalizacijskega sistema za komunalne odpadne vode in za deževnico v 14 aglomeracijah zbirajo in odvajajo na čiščenje v skladu z zahtevami Direktive Sveta 91/271/EGS o čiščenju komunalne odpadne vode (1), ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 3(1) in (2) Direktive Sveta 91/271/EGS ter Priloge 1(A) in opombe 1 k tej direktivi;
1.

Ali se Direktiva Sveta 1999/37/ES z dne 29. aprila 1999 o dokumentih za registracijo vozil (1) uporablja za motorna vozila, ki so obstajala že pred 29. aprilom 2009, torej od takrat, ko morajo države članice uporabljati zakone in upravne predpise za prenos Direktive 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (2)?
1.

Ali se določba 4(1) okvirnega sporazuma, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (1), lahko uporabi za dodatek za horizontalno napredovanje, ki ga zahteva tožeča stranka, ker gre za pogoj zaposlitve, ali gre, nasprotno, za koncept finančnega nadomestila, z značilnostmi, ki so navedene v tem sklepu, in izpolnjuje subjektivni pogoj prejemnika, pridobljen na podlagi dela, ki ga je izvajal več let v skladu s kriteriji stopnjujoče se kompleksnosti, odgovornosti, stabilnosti, specializacije in profesionalnosti?
1.

Ali je treba člene 2(1)(c), 64(1), 66(a) in 73 Direktive 2006/112/ES (1) razlagati tako, da davek na dodano vrednost dolguje operater telekomunikacijskih storitev (televizija, internet, mobilno in fiksno omrežje), ki svojim uporabnikom – če iz razloga, ki ga je mogoče pripisati uporabniku, pogodba z obveznostjo vezanosti za določeno obdobje (obdobje zvestobe) preneha veljati pred potekom takega obdobja – zaračuna vnaprej določen znesek, ki ustreza vrednosti osnovnega mesečnega plačila, ki ga uporabnik dolguje v skladu s pogodbo, pomnožen s številom mesečnih plačil, ki preostanejo do konca obdobja zvestobe, pri čemer operater ob izdaji računa za zadevni znesek in neodvisno od dejanskega pobiranja že preneha opravljati storitve, če: a. je pogodbeni cilj zaračunanega zneska uporabnika odvrniti od neupoštevanja obdobja zvestobe, h kateremu se je zavezal, in povrnitev škode, ki jo je operater utrpel zaradi neupoštevanja obdobja zvestobe – v bistvu zaradi izgube dobička, ki bi ga dosegel, če bi pogodba ostala veljavna do konca obdobja, zaradi nižjih pogodbeno dogovorjenih cen, zaradi nudenja opreme ali drugih ponudb, brezplačno ali po nižjih cenah, ali zaradi stroškov oglaševanja in pridobivanja uporabnikov; b. sklenjene pogodbe z obdobjem zvestobe za oglaševalce vsebujejo višje nadomestilo kot pogodbe brez obdobja zvestobe, pri čemer se nadomestilo v obeh primerih (to je v pogodbah z in brez obdobja zvestobe) izračuna na podlagi zneska mesečnih plačil, določenega v sklenjenih pogodbah; c. se zaračunani znesek lahko v nacionalnem pravu opredeli kot določilo o pogodbeni kazni.
SL Uradni list Evropske unije C 256/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 29. maja 2017 – Geocycle Bulgaria EOOD/Direktor na direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

(Zadeva C-314/17)

(2017/C 256/13)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Varhoven administrativen sad

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: Geocycle Bulgaria EOOD

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Direktor na direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sta kršeni načeli davčne nevtralnosti in učinkovitosti skupnega sistema davka na dodano vrednost v skladu z določbami Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, če se v primeru, kakršen je obravnavani v postopku v glavni stvari, ista dobava z DDV obdavči dvakrat, enkrat v skladu s splošnimi pravili tako, da dobavitelj izkaže davek na prodajnem računu, drugič pa tako, da se ga odmeri pridobitelju z odločbo o odmeri davka v skladu s postopkom Reverse-Charge (obrnjena davčna obveznost), pri čemer je pravica do odbitka vstopnega davka v praksi zavrnjena in v nacionalnem pravu ni možnosti, da se po koncu postopka davčnega nadzora popravi DDV, ki je izkazan na računu dobavitelja?

(1) UL 2006, L 347, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 239/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 13. aprila 2017 – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria poslovna enota družbe ING-DiBa AG

(Zadeva C-191/17)

(2017/C 239/29)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte

Tožena stranka: ING-DiBa Direktbank Austria poslovna enota družbe ING-DiBa AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 4, točka 14, Direktive 2007/64/ES (1) o plačilnih storitvah na notranjem trgu (Direktiva o plačilnih storitvah) razlagati tako, da tudi spletni varčevalni račun, s katerim vsakokratna stranka (z dnevno zapadlostjo in brez posebnega sodelovanja banke) z uporabo telebančništva izvršuje pologe na in dvige z referenčnega računa (tekočega računa v Avstriji), ki se vodi v njenem imenu, spada v pojem „plačilnega računa“ (člen 4, točka 14) in s tem na področje uporabe direktive?

(1) Direktiva 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES, UL L 319, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 213/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione tributaria provinciale di Roma (Italija) 10. marca 2017 – Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

(Zadeva C-125/17)

(2017/C 213/21)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione tributaria provinciale di Roma

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Luigi Bisignani

Tožena stranka: genzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 64 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), v povezavi s predhodnim členom 63 in naslednjim členom 65, ter Direktivo Sveta 2011/16/EU (1) z dne 15. februarja 2011, v delu, v katerem dopuščajo, da se v nacionalnih zakonodajah ohranijo od 31. decembra 1993 veljavne omejitve pretoka kapitala iz tretjih držav ali namenjenega vanje, da bi se preprečile morebitne izgube dohodkov držav članic in da bi se pridobila dokazila za nepravilnost ali nezakonitost transakcij, za katere se zdi, da so v nasprotju z davčno zakonodajo ali da jo kršijo, pri čemer so v tej zakonodaji, na podlagi načel subsidiarnosti in sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji, različno obravnavani davčni zavezanci, ki niso v enakem položaju glede na kraj prebivališča ali kraj, v katerem je naložen njihov kapital, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v kateri je v skladu s točkama (c) in (d) člena 9, prvi odstavek, zakona št. 97 z dne 6. avgusta 2013 (evropski zakon 2013) – vsaj v skladu z razlago, ki sta jo predlagali obe stranki – dokončno odpravljen (in ne preoblikovan) dejanski stan davčnega prekrška, določen in kaznovan s členoma 4 in 5 uredbe-zakona št. 167 z dne 28. junija 1990, preoblikovane s spremembami v zakon št. 227 z dne 4. avgusta 1990, pri čemer ni razlikovanja v okviru različnih primerov pretoka kapitala med državami članicami Unije ter med njimi in državami ali ozemlji z ugodnejšo davčno ureditvijo?

(1) Direktiva Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja in razveljavitvi Direktive 77/799/EGS (UL L 64, str. 1).
—

Naj se v skladu s členom 258 Pogodbe o delovanje Evropske unije ugotovi, da Kraljevina Španija s tem, da je določila minimalno število vozil za pridobitev dovoljenje za opravljanje javnega prevoza, ni izpolnila obveznosti iz členov 3 in 5(b) Uredbe (ES) no 1071/2009 o dostopu do poklica prevoznika;
SL Uradni list Evropske unije C 202/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Szczecinie (Poljska) 28. februarja 2017 – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

(Zadeva C-106/17)

(2017/C 202/13)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Okręgowy w Szczecinie

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Paweł Hofsoe

Tožena stranka: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba sklic v členu 13(2) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) na člen 11(1)(b) te uredbe razlagati tako, da fizična oseba, ki se med drugim poklicno ukvarja z uveljavljanjem odškodninskih zahtevkov proti zavarovalnicam, s sklicevanjem na to, da je terjatev pogodbeno pridobila od neposrednega oškodovanca, tožbo zaradi te terjatve proti zavarovatelju odgovornosti povzročitelja prometne nesreče, ki ima sedež v državi članici, ki ni država članica stalnega prebivališča oškodovanca, lahko vloži na sodišče države članice stalnega prebivališča oškodovanca?

(1) UL L 351, 2012, str. 1
—

katerega edini namen je določiti razmejitev geografskega območja, na katerem se lahko izvede urbanistični načrt, če se na podlagi tega načrta, ki mora imeti določen cilj – v obravnavanem primeru se mora nanašati na spremembo namembnosti in razvoj mestnih funkcij, za izvedbo katerega je treba zgraditi, spremeniti, razširiti, odstraniti ali zgraditi cestni nadvoz in nadvoz nad javnimi območji – določi območje, tako da se mu torej načeloma ugodi, vendar je treba zanj izdati še dovoljenje, za katero je potrebna presoja vplivov; in
2.

Ali bi bilo treba člen 4(1) in (5) Direktive 2002/47 sistematično razlagati tako, da je z njim dajalcu zavarovanja dana pravica zahtevati, da mora uporabnik zavarovanja (banka) najprej doseči poplačilo svoje terjatve, zavarovane s finančnim zavarovanjem (denar na računu banke in pravica zahtevati ta denar), z uporabo finančnega zavarovanja, in s tem uporabniku finančnega zavarovanja naložena obveznost, da ugodi taki zahtevi kljub začetku postopka svojega prenehanja?
1.

Ali je treba, če država članica po začetku veljavnosti Direktive 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 (1) najprej ni sprejela nobene določbe o uvedbi trošarine na porabo električne energije, temveč je ohranila prej uveden posredni davek na to porabo in lokalne dajatve: — o združljivosti zadevnega davka z Direktivo 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 (2) in z direktivo z dne 27. oktobra 2003 presojati glede na pogoje iz člena 3(2) direktive z dne 25. februarja 1992 za obstoj „drugega posrednega davka“, in sicer da imajo davki enega ali več posebnih namenov in da se spoštujejo določena pravila o obdavčitvi, ki se uporabljajo za trošarino ali davek na dodano vrednost? — Ali je ohranitev „drugega posrednega davka“ mogoča samo ob usklajeni trošarini in, nazadnje, ali se lahko v tem primeru zadevni prispevek šteje za tako trošarino, o združljivosti katere z navedenim direktivama bi bilo torej treba presojati glede na celoto pravil o uskladitvi, ki jih določata?
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen ali je treba v skladu s členom 2(4), drugi pododstavek, v povezavi z odstavkom 3(a) in točko (b)(i) ter odstavkom 1 Direktive 98/59/ES predstavništvo delavcev obvestiti tudi o tem, kateri poslovni ali drugi razlogi so obvladujoče podjetje napeljali k odločitvam, ki so delodajalca privedle do tega, da namerava izvesti kolektivne odpuste?