ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ker namreč presežek, ki se izvozi, ustreza razliki med proizvodnjo Skupnosti ob upoštevanju kvot A in B ter notranjo porabo, se v to porabo ne more vključiti količin izvoženih proizvodov ne glede na to, ali se za njih izplačajo izvozna nadomestila. Količine izvoženih proizvodov se namreč ne morejo obravnavati kot količine, ki se prodajo za porabo v Skupnosti v smislu člena 15(1)(b) Uredbe št. 1260/2001.

Člen 15(1)(d) Uredbe št. 1260/2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor je treba razlagati tako, da je treba pri določanju predvidene povprečne izgube na tono proizvoda upoštevati vse količine izvoženih proizvodov iz tega člena ne glede na to, ali so bila nadomestila dejansko izplačana.

Predvidena skupna izguba, ki se izračuna tako, da se presežek, ki se izvozi, pomnoži s povprečno izgubo, bi bila namreč previsoko ocenjena, če bi se proizvod lahko obravnavalo kot izvožen pri izračunu presežka, ki se izvozi, ne bi se ga pa ustrezno upoštevalo pri izračunu povprečne izgube, katerega imenovalec je skupna tonaža izvoznih obveznosti, ki jih je treba izpolniti v tekočem tržnem letu. Če se tako ne upošteva večinoma teoretičen primer, ko bi bilo za vsak izvoz izplačano nadomestilo, presega sistem, ki ga je uvedla Komisija, v skladu s katerim se količine, izvožene brez nadomestil, izključi iz izvoznih obveznosti, s tem da se tako v praksi a priori določi znesek skupne izgube, ki je višji od zneska stroškov, povezanih z nadomestili, cilj Uredbe št. 1260/2001 in zlasti pravično financiranje stroškov prodaje presežkov proizvodnje Skupnosti v skladu z načelom samofinanciranja.

Iz navedenega izhaja, da metoda izračuna povprečne izgube na tono sladkorja, v skladu s katero se upoštevajo le količine izvoženih proizvodov, ki so bili dejansko podlaga za izplačilo nadomestil, ni v skladu s členom 15 Uredbe št. 1260/2001. Posledično uredbi št. 1762/2003 in 1775/2004, s katerima so bili za tržni leti 2002/2003 in 2003/2004 določeni zneski proizvodnih dajatev v sektorju sladkorja in v katerih je uporabljena navedena metoda, nista veljavni. Nasprotno pa ni bil v zvezi z Uredbo št. 1837/2002, ki se nanaša na tržno leto 2001/2002, pri njeni preučitvi ugotovljen noben dejavnik, ki bi lahko vplival na njeno veljavnost, ker je bila povprečna izguba izračunana tako, da so se upoštevale vse količine izvoženega sladkorja v obliki predelanih proizvodov ne glede na to, ali so bila za izvoz izplačana nadomestila.

(Glej točke 53, 54, 60, 61, od 63 do 66, 68 in izrek.)
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. marca 2008 – Komisija proti Belgiji

(Zadeva C-227/06)

„Neizpolnitev obveznosti države — Člena 28 ES in 30 ES — Ukrepi z enakovrednim učinkom — Gradbeni proizvodi — Direktiva 89/106/EGS — Neobstoj usklajenih standardov — Nacionalni znaki skladnosti — Domneva skladnosti“

Prosti pretok blaga — Količinske omejitve — Ukrepi z enakovrednim učinkom (člena 28 ES in 30 ES) (Glej točke od 52 do 69 in izrek.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 28 ES in 30 ES – Nacionalna ureditev, ki gospodarskim subjektom, ki v Belgiji želijo tržiti gradbene proizvode, ki so bili zakonito izdelani in/ali trženi v drugi državi članici, nalaga de facto obveznost, da pridobijo belgijske znake skladnosti za trženje teh proizvodov v Belgiji.

Izrek

1. Kraljevina Belgija, s tem da je spodbujala gospodarske subjekte, ki želijo v Belgiji tržiti gradbene proizvode, ki so bili zakonito izdelani in/ali trženi v drugi državi članici, da pridobijo belgijske znake skladnosti, ni izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 30 ES.

2. Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 13. marca 2008 – Komisija proti Belgiji

(Zadeva C-227/06)

„Neizpolnitev obveznosti države — Člena 28 ES in 30 ES — Ukrepi z enakovrednim učinkom — Gradbeni proizvodi — Direktiva 89/106/EGS — Neobstoj usklajenih standardov — Nacionalni znaki skladnosti — Domneva skladnosti“

Prosti pretok blaga — Količinske omejitve — Ukrepi z enakovrednim učinkom (člena 28 ES in 30 ES) (Glej točke od 52 do 69 in izrek.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 28 ES in 30 ES – Nacionalna ureditev, ki gospodarskim subjektom, ki v Belgiji želijo tržiti gradbene proizvode, ki so bili zakonito izdelani in/ali trženi v drugi državi članici, nalaga de facto obveznost, da pridobijo belgijske znake skladnosti za trženje teh proizvodov v Belgiji.

Izrek

1. Kraljevina Belgija, s tem da je spodbujala gospodarske subjekte, ki želijo v Belgiji tržiti gradbene proizvode, ki so bili zakonito izdelani in/ali trženi v drugi državi članici, da pridobijo belgijske znake skladnosti, ni izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 30 ES.
Za izplačilo za preživele osebe se uporablja Direktiva 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu, če je to izplačilo dodeljeno v okviru sistema poklicnega socialnega zavarovanja, ki ga upravlja pokojninski zavod posebne skupine delavcev, če je pravna podlaga tega sistema kolektivna pogodba, katere cilj je oblikovati dodatek k socialnim izplačilom, ki se izplačajo na podlagi splošne nacionalne ureditve, če navedeni sistem financirajo izključno zaposleni in delodajalci zadevnega sektorja, brez vsakršnega javnega financiranja in je v skladu s to kolektivno pogodbo namenjen navedeni skupini delavcev ter če je znesek zadevnega izplačila, določen glede na trajanje zavarovanja delavca, ki je zakonec upravičenca, in glede na znesek vseh prispevkov, ki jih je plačal navedeni delavec.

Tako izplačilo je treba zato opredeliti kot plačilo v smislu člena 141 ES, čemur ne nasprotujeta položaj javnega organa, ki ga ima navedeni pokojninski zavod, in obveznost zavarovanja pri sistemu, iz katere izhaja pravica do zadevnega izplačila za preživele osebe.

(Glej točke od 49 do 51, od 53 do 57 in 61 ter točko 1 izreka.)
V postopku pred upravnim organom v zvezi s ponovno preučitvijo upravne odločbe, ki je postala pravnomočna na podlagi sodbe sodišča, ki je odločalo na zadnji stopnji, pri čemer je ta sodba glede na poznejšo sodno prakso Sodišča temeljila na napačni razlagi prava Skupnosti, pravo Skupnosti ne zahteva, da se je tožeča stranka v postopku v glavni stvari sklicevala na pravo Skupnosti v okviru pravnega sredstva nacionalnega prava, ki ga je vložila zoper to odločbo. Čeprav pravo Skupnosti namreč ne zahteva, da mora upravni organ načeloma odpraviti upravno odločbo, ki je postala pravnomočna, je takemu organu lahko kljub temu zaradi posebnih okoliščin na podlagi načela sodelovanja iz člena 10 ES naloženo, da mora ponovno preučiti pravnomočno upravno odločbo, da bi se upoštevala razlaga ustrezne določbe prava Skupnosti, ki jo je pozneje sprejelo Sodišče. Med pogoji za nastanek obveznosti ponovne preučitve se dejstvo, v skladu s katerim je sodba sodišča, ki je odločalo na zadnji stopnji, s katero je izpodbijana upravna odločba postala pravnomočna, v smislu poznejše sodne prakse Sodišča temeljila na napačni razlagi prava Skupnosti, ki je bila sprejeta, ne da bi bilo Sodišče zaprošeno za sprejetje predhodne odločbe, ne sme razlagati tako, da se morajo stranke pred nacionalnim sodiščem sklicevati na zadevno vprašanje prava Skupnosti. V zvezi s tem zadostuje, da je nacionalno sodišče, ki je odločalo na zadnji stopnji, preučilo navedeno vprašanje prava Skupnosti, katerega razlaga se je ob upoštevanju poznejše sodbe Sodišča izkazala za napačno, ali da bi ga lahko zastavilo po uradni dolžnosti. Čeprav pravo Skupnosti nacionalnim sodiščem namreč ne nalaga, naj po uradni dolžnosti preizkusijo tožbeni razlog kršitve določb Skupnosti, kadar bi s preizkusom tega razloga presegla meje spora, ki so jih določile stranke, morajo ta sodišča po uradni dolžnosti navesti tožbene razloge, ki izhajajo iz zavezujočega predpisa Skupnosti, kadar so po nacionalnem pravu dolžna ali pristojna to storiti v zvezi z zavezujočim nacionalnim predpisom.

(Glej točke od 37 do 39, od 44 do 46 in točko 1 izreka.)
(Glej točko 45 in točko 1 izreka.)

Nacionalno sodišče mora ugotoviti, ali se za namene uporabe davka na dodano vrednost lizinške transakcije, za katere so značilni spodaj našteti elementi, lahko štejejo za zlorabo glede na Šesto direktivo 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih:

— družbi, ki sta sodelovali pri lizingu, sta del iste skupine;

— storitev lizinške družbe je predmet razdelitve, financiranje pa je preneseno na drugo družbo, da bi bilo razdeljeno na storitve kreditiranja, zavarovanja in posredovanja;

— storitev lizinške družbe je tako omejena na storitev dajanja vozila v najem;

— obroki, ki jih plača lizingojemalec, skupaj znašajo le malo več kot nakupna cena stvari;

— ta storitev, obravnavana posamezno, zato ni gospodarsko donosna, tako da gospodarska učinkovitost podjetja ne more biti zagotovljena le s pogodbami, sklenjenimi z lizingojemalci;

— lizinška družba prejme plačilo za lizing le zaradi skupne vsote obrokov, ki jih plača lizingojemalec, in zneskov, ki jih plača druga družba iste skupine.

Nacionalno sodišče mora prav tako presoditi, ali dejstva, ki so mu predložena, določajo obstoj enotne transakcije, ne glede na njeno opredelitev v pogodbi. V tem okviru bo lahko razširilo svojo analizo z iskanjem pokazateljev o obstoju zlorabe. Zato mora najprej preveriti, ali je rezultat davčna ugodnost, katere podelitev naj bi nasprotovala enemu ali več ciljem Šeste direktive, in nato, ali je ta ugodnost bistveni cilj izbrane pogodbene rešitve.

Navedeno sodišče lahko glede prvega merila upošteva, da je pričakovan rezultat pridobitev davčne ugodnosti, povezane z oprostitvijo storitev, prenesenih na družbo, ki je sopogodbenica lizinške družbe, na podlagi člena 13B(a) in (d) Šeste direktive. Tak rezultat se zdi v nasprotju s ciljem člena 11A(1) Šeste direktive, in sicer da je obdavčeno vse, kar pomeni plačilo, ki je bilo ali bo prejeto od naročnika. Ker namreč dajanje vozil v najem v skladu s pogodbami o lizingu pomeni opravljanje storitev v smislu členov 6 in 9 Šeste direktive, se za tako transakcijo navadno plača davek na dodano vrednost, katerega davčno osnovo je treba določiti v skladu s členom 11A(1).

Nacionalno sodišče lahko glede drugega merila pri presoji, ki jo mora izvesti, upošteva popolnoma umetni značaj teh transakcij in tudi pravne, gospodarske in/ali osebne povezave med zadevnimi gospodarskimi subjekti, ker je na podlagi teh elementov mogoče dokazati, da je pridobitev davčne ugodnosti bistveni zasledovani cilj, kljub morebitnemu obstoju drugih gospodarskih ciljev, ki se nanašajo na primer na trženje, organizacijo in garancijo.

(Glej točke 54, 55, od 57 do 63 in točko 2 izreka.)
Dejstvo, da Uredba št. 615/98 o podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za dobro počutje živega goveda med prevozom določa za izplačilo izvoznih nadomestil za živo govedo nekaj pogojev, ki so opredeljeni v ureditvi Skupnosti, ki sledi zanjo značilnim ciljem, ne more biti razlog za neveljavnost navedene uredbe, ker tako sledeni cilji niso samo popolnoma legitimni, temveč iz njih stalno in nespremenjeno izhajajo tudi obveznosti na podlagi prava Skupnosti za vse države članice in institucije pri oblikovanju ter izvajanju skupne kmetijske politike. Direktiva res ne more ustvariti obveznosti za posameznike, vendar se načeloma ne more izključiti možnost uporabe direktive na podlagi izrecne napotitve na njene določbe v uredbi, če se spoštujejo splošna pravna načela in zlasti načelo pravne varnosti.

Poleg tega je cilj splošne napotitve iz navedene Uredbe št. 615/98 na Direktivo 91/628 o zaščiti živali med prevozom, kakor je bila spremenjena z Direktivo 95/29, zagotoviti – za uporabo člena 13(9) Uredbe št. 805/68 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2634/97 – spoštovanje upoštevne določbe navedene direktive glede dobrega počutja živih živali in zlasti zaščite živali med prevozom. Navedena napotitev, ki določa pogoje za dodelitev izplačil, se ne more razlagati tako, da se nanaša na vse določbe Direktive 91/628 in zlasti na tiste, ki niso v zvezi z glavnim ciljem navedene direktive.

(Glej točke od 26 do 29.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo – Oprostitev zakupa in dajanja v najem nepremičnin

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(B)(b))

Summary

Člen 13(B)(b) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da dodelitev pravice do ribolova proti plačilu v obliki zakupne pogodbe, sklenjene za dobo desetih let med lastnikom zemljišča, na katerem so vodne površine, za katere je bila priznana pravica, in imetnikom pravice do ribolova na vodni površini, ki je na javnem dobrem, ne pomeni niti zakupa niti dajanja v najem nepremičnin, ker ta dodelitev ne podeljuje pravice do uporabe zadevne nepremičnine in izključitve vseh drugih oseb od te pravice.

(Glej točko 23 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001 – Pristojnost v zvezi z zavarovanji

(Uredba Sveta št. 44/2001, člena 9(1)(b) in 11(2))

Summary

Napotilo iz člena 11(2) Uredbe št. 44/2001 glede sodne pristojnosti, priznavanja in izvrševanja sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, ki napotuje na člen 9(1)(b) iste uredbe, je treba razlagati tako, da oškodovanec lahko vloži tožbo neposredno proti zavarovalnici pred sodiščem kraja svojega stalnega prebivališča v državi članici, če je taka neposredna tožba dopustna in če ima zavarovalnica sedež na ozemlju države članice. Navedeno napotilo namreč povzroči razširitev področja uporabe pravila pristojnosti sodišča kraja stalnega prebivališča tožnika, določeno v členu 9(1)(b) navedene uredbe, na skupine tožnikov, ki tožijo zavarovalnico, vendar ne na sklenitelja zavarovanja, zavarovanca ali upravičenca iz zavarovalne pogodbe, pri čemer narava neposredne tožbe oškodovanca proti zavarovalnici v nacionalnem pravu nikakor ni upoštevna glede take uporabe. Ta razlaga temelji tudi na cilju Uredbe, da se zagotovi ugodnejše varstvo za šibkejše subjekte, ki jim ga splošna pravila o pristojnosti, določena v Uredbi št. 44/2001, ne omogočajo.

(Glej točke 26, 28, 30, 31 in izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Stanje, ki ga je treba upoštevati

–

Stanje po preteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 8.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Člen 11 Direktive Sveta 96/59/ES z dne 16. septembra 1996 o odstranjevanju polikloriranih bifenilov in polikloriranih terfenilov (PCB/PCT) (UL L 243, str. 31) – Nepriprava in nesporočitev Komisiji v predpisanem roku načrtov, usmeritev in povzetkov popisa, ki jih določa Direktiva.

Izrek

Izrek

1) Republika Malta, s tem da ni sporočila načrtov in usmeritev, ki se zahtevajo v členu 11 Direktive Sveta 96/59/ES z dne 16. septembra 1996 o odstranjevanju polikloriranih bifenilov in polikloriranih terfenilov (PCB/PCT), ni izpolnila obveznosti iz tega člena 11 v povezavi s členom 54 Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija.

2) Republiki Malti se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Mednarodni sporazumi – Pridružitveni sporazum EGS-Turčija – Pridružitveni svet, ustanovljen s Pridružitvenim sporazumom EGS-Turčija – Sklep št. 1/80 – Združitev družine

(Dodatni protokol k Pridružitvenemu sporazumu EGS-Turčija, člen 59; Sklep Pridružitvenega sveta št. 1/80 EGS-Turčija, člena 7, prvi pododstavek, in 14(1)).

2. Mednarodni sporazumi – Pridružitveni sporazum EGS-Turčija – Pridružitveni svet, ustanovljen s Pridružitvenim sporazumom EGS-Turčija – Sklep št. 1/80 – Omejitev pravic zaradi javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja

(Sklep Pridružitvenega sveta št. 1/80 EGS-Turčija, člen 14(1)).

Summary

1. Turški državljan, ki mu je bilo dovoljeno vstopiti na ozemlje države članice zaradi združitve družine, ko je bil otrok, in ki je pridobil pravico do prostega dostopa do katerekoli zaposlitve po svoji izbiri na podlagi člena 7, prvi odstavek, druga alinea, Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 EGS-Turčija, izgubi pravico do prebivanja v državi članici gostiteljici, ki je povezana z omenjeno pravico do prostega dostopa, le v dveh primerih, in sicer:

– če prisotnost omenjenega migranta na ozemlju države članice gostiteljice zaradi njegovega osebnega vedenja pomeni dejansko in resno nevarnost za javni red, javno varnost ali javno zdravje na podlagi člena 14(1) tega sklepa, ali

– če zapusti ozemlje države gostiteljice za daljše obdobje in brez upravičenih razlogov,

čeprav je starejši od 21 let in ga starši ne vzdržujejo več, ampak živi neodvisno v zadevni državi članici, in čeprav več let ni bil na trgu dela zaradi prestajanja naložene nepogojne zaporne kazni v tem obdobju.

Ta razlaga je združljiva z zahtevami člena 59 Dodatnega protokola k Pridružitvenemu sporazumu, v skladu s katerim Turčija ni deležna obravnave, ki je bolj ugodna od tiste, ki jo države članice zagotavljajo druga drugi.

(Glej točko 21 in točko 1 izreka.)

2. Člen 14 Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 EGS-Turčija, ki dovoljuje omejitve pravic, podeljenih s tem sklepom, ki so utemeljene z javnim redom, javno varnostjo in javnim zdravjem, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se izžene turškega državljana, ki je bil večkrat kazensko obsojen, če njegovo ravnanje dejansko in dovolj resno ogroža osnovne interese družbe. Nacionalno sodišče pa je pristojno, da preuči, ali to je tako.

(Glej točko 39 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Gospodarska dejavnost v smislu člena 4 Šeste direktive

(Direktiva Sveta 77/388, člen 4(1) in (4))

Summary

Za namen uporabe člena 4(4), drugi pododstavek, Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih fizična oseba, ki opravlja v imenu in za račun neke družbe, ki je davčna zavezanka, vsa dela v skladu s pogodbo o zaposlitvi, ki jo je sklenila s to družbo, in je poleg tega tudi njen edini družbenik, poslovodja in zaposleni, ni sama davčna zavezanka v smislu člena 4(1) te direktive.

V takem primeru se namreč za fizično osebo ne more šteti, kot da neodvisno opravlja katero koli gospodarsko dejavnost v smislu slednje določbe, ker je med njo in družbo v zvezi z delovnimi pogoji, plačilom in obveznostmi delodajalca treba priznati obstoj odnosa delodajalca in delojemalca v smislu člena 4(4), prvi pododstavek, Šeste direktive.

(Glej točke 18, 19, 21, 32 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Skupna carinska tarifa – Tarifne številke

(Uredba Sveta št. 2658/87, člen 9; Uredba Komisije št. 1223/2002)

Summary

Ker je Komisija piščančje meso, katerega vsebnost soli je znašala od 1,2 do 1,9 mas. odstotka, z Uredbo št. 1223/2002 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo uvrstila pod tarifno podštevilko 0207 14 10, je omejila obseg tarifne številke 0210, kamor v skladu z dodatno opombo 7 k poglavju 2 oddelka I drugega dela kombinirane nomenklature v različici, ki izhaja iz Uredbe št. 1832/2002 o spremembi Priloge I k Uredbi št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, sodijo piščančji kosi brez kosti, zamrznjeni, temeljito in homogeno prežeti s soljo, katerih skupna vsebnost soli je 1,2 mas. odstotka. S tem je prekoračila svoje pooblastilo, ki ji je bilo podeljeno na podlagi člena 9 Uredbe št. 2658/87. Zato je treba Uredbo št. 1223/2002 razglasiti za neveljavno.

(Glej točke od 23 do 25 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Delavci in delavke – Dostop do zaposlitve in delovni pogoji – Enako obravnavanje – Direktiva 76/207 – Varstvo varnosti in zdravja delavcev – Noseče delavke in delavke, ki so pred kratkim rodile ali dojijo – Direktiva 92/85

(direktivi Sveta 76/207, člen 2, in 92/85, člena 8 in 11)

Summary

Člen 2 Direktive Sveta 76/207 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/73, s katerim je prepovedana vsakršna diskriminacija na podlagi spola v zvezi z delovnimi pogoji, tako neposredna kot posredna, ter člena 8 in 11 Direktive 92/85 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo, ki urejata porodniški dopust, nasprotujejo nacionalnim določbam, ki urejajo dopust za nego in varstvo otroka ter noseči delavki – ker ne upoštevajo sprememb zanjo, ki so posledica nosečnosti v omejenem obdobju vsaj štirinajst tednov pred porodom in po njem, in ker jo tako prikrajšajo za pravice, ki se navezujejo na porodniški dopust – ne omogočajo ugoditve njenemu zahtevku za spremembo obdobja dopusta za nego in varstvo otroka, ko uveljavlja svoje pravice do porodniškega dopusta.

(Glej točko 58 in izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev v predhodnem postopku (člen 226 ES) (Glej točko 14.)

2. Akti institucij – Direktive – Izvršitev držav članic (člen 249 ES; direktivi Sveta 75/442, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156, in 91/689) (Glej točke 19, 34, 35 in od 37 do 39.)

3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Stanje, ki ga je treba upoštevati – Stanje ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 25.)

4. Države članice – Obveznosti – Izvršitev direktiv – Neizpolnitev obveznosti –Utemeljitev na podlagi nacionalnega prava – Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 26.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 7 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 (UL L 78, str. 32), in člena 6 Direktive Sveta 91/689/EGS z dne 12. decembra 1991 o nevarnih odpadkih (UL L 377, str. 20) – Obveznost posredovanja načrtov za ravnanje z odpadki.

Izrek

Izrek

1) Italijanska republika s tem, ko ni pripravila:

– načrta za ravnanje z odpadki za provinco Rimini v skladu s členom 7(1) Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991,

– načrtov za ravnanje z odpadki, ki vključujejo primerna mesta in objekte za odstranjevanje odpadkov za deželo Lacij v skladu s členom 7(1), četrta alinea, Direktive Sveta 75/442/EGS, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156,

– načrtov za ravnanje z odpadki za deželo Furlanija-Julijska krajina, pokrajino Apulija in avtonomno provinco Bolzano Južna Tirolska ter za provinco Rimini v skladu s členom 6 Direktive Sveta 91/689/EGS z dne 12. decembra 1991 o nevarnih odpadkih,

ni izpolnila obveznosti iz teh direktiv.

2) Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.