SL Uradni list Evropske unije C 260/5

Pritožba, ki jo je 27. junija 2008 vložil Landtag Schleswig-Holstein zoper sklep Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 3. aprila 2008 v zadevi T-236/06, Landtag Schleswig-Holstein proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva C-281/08 P)

(2008/C 260/06)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnik: Landtag Schleswig-Holstein (zastopnika: S. Laskowski, Privatdozentin, in J. Caspar, profesor)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnika

— Pritožnik predlaga, naj se pritožba razglasi za dopustno in utemeljeno;

— naj se sklep Sodišča prve stopnje z dne 3. aprila 2008 razglasi za ničen;

— naj se predlogom tožeče stranke na prvi stopnji ugodi in naj se tožbo v zadevi T-236/06 razglasi za dopustno in utemeljeno;

— podredno, naj se zadeva vrne Sodišču prve stopnje, da dopusti prvotno tožbo in da se dotedanji postopek nadaljuje;

— naj se odloči o stroških in naj se plačilo vseh stroškov, nastalih v obravnavanem postopku, naloži Komisiji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Sodišče prve stopnje je ničnostno tožbo pritožnika zoper Komisijo Evropskih skupnosti zavrglo kot nedopustno, ker pritožnik ni pravna oseba v smislu člena 230, četrti odstavek, PES. Ničnostna tožba je bila vložena zoper odločbi Komisije z dne 10. marca in 23. junija 2006, s katerima je bil pritožniku zavrnjen dostop do dokumenta SEC(2005) 420, ki vsebuje pravno presojo predloga okvirnega sklepa v obravnavi pred Svetom o hrambi podatkov za namene preprečevanja, preiskav, odkrivanja in preganjanja kaznivih dejanj, vključno s terorizmom.

Pritožnik utemeljuje svojo pritožbo zoper izpodbijani sklep Sodišča prve stopnje z dvema pritožbenima razlogoma.

Prvič, Sodišče prve stopnje naj bi kršilo pravico izjaviti se. Namen te pravice, ki je izraz jamstva za pravičen postopek in učinkovito pravno varstvo, je med drugim preprečiti, da bi morda na sodno odločbo vplivale navedbe, o katerih se stranke niso mogle izjaviti. Tako naj bi preprečili nepričakovano odločitev. Da bi se izognili nepričakovani sodbi, bi moralo Sodišče prve stopnje pritožniku dati možnost izjaviti se.

Drugič, Sodišče prve stopnje naj bi kršilo pravo Skupnosti, s tem da naj bi napačno razlagalo pogoj „pravna oseba“ za uporabo člena 230, četrti odstavek, PES in da naj bi v nasprotju s pravom zanikalo lastnost pravne osebe in tako tudi sposobnost pritožnika biti stranka.

Sodišče prve stopnje je to utemeljilo s tem, da predsednik deželnega zbora Landtag Schleswig-Holstein v okviru svojih pristojnosti za zastopanje pred sodiščem ne zastopa pritožnika, ampak „neposredno deželo“, zaradi česar pritožnik nima pravne sposobnosti in zato tudi ne sposobnosti biti stranka pred sodišči Skupnosti. Iz tega naj bi izhajalo, da bi Sodišče prve stopnje tožbo obravnavalo kot dopustno, če bi bila v njej namesto pritožnika navedena „Land Schleswig-Holstein“. To naziranje naj bi bilo pravno napačno, saj naj ne bi bilo v skladu z ustavo dežele Schleswig-Holstein, prav tako pa naj bi šlo po mnenju pritožnika za nepričakovano sodbo, s katero mu ni bilo treba računati. Sklep Sodišča prve stopnje naj bi bil pravno napačen, ker to prvič ni priznalo, da je deželni zbor v skladu z ustavo dežele Schleswig-Holstein „vrhovni organ oblikovanja politične volje, ki ga izvoli ljudstvo dežele Schleswig-Holstein“, in ker drugič ni ugotovilo, da zastopa predsednik deželnega zbora deželni zbor v celoti v ustavnopravnih sporih, ki se nanj nanašajo. Pojem „dežela (Land)“ naj bi bil pravno vseobsegajoč in nespecifičen ter naj bi se lahko glede na okvir ureditve nanašal na deželno vlado in na deželni zbor.