ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
13

Francoski organi so 19. novembra 2002 Komisiji Evropskih skupnosti poslali „obvestilo“, v katerem je bilo po eni strani opisano trenutno finančno stanje družbe FT in hkrati poudarjeno, da so „operativne zmogljivosti odlične“, po drugi pa je bila izkazana njihova namera za sodelovanje pri dokapitalizaciji družbe FT pod tržnimi pogoji in razložen način njihovega prispevka pri načrtu za finančno reorganizacijo družbe FT. V tem obvestilu so francoski organi med drugim pojasnili: „Da bi se družbi [FT] omogočil nujen manevrski prostor za vstop na trg v najboljših pogojih in v najprimernejšem trenutku, je [francoska] država pripravljena predhodno povečati kapital v obliki delničarskega posojila, ki bo ob izdaji novih vrednostnih papirjev spremenjeno v kapital. Znesek tega posojila bo ustrezal celotnemu ali delnemu znesku bodočega povečanja kapitala, ki ga bo [francoska] država vpisala, in bo lahko znašal do 9 [milijard EUR]. To posojilo bo začasno in njegova sprememba v vrednostne papirje bo obvezna. Izvajalo se bo sproti glede na potrebe družbe [FT]. Poleg tega bo obrestovano v skladu s trenutno veljavnimi tržnimi pogoji, obresti pa bodo vključene v kapital. [Francoska d]ržava namerava za izvedbo svoje udeležbe pri načrtu finančne reorganizacije družbe [FT] uporabiti ERAP, industrijsko in trgovsko javno podjetje [francoske] države, ki bo družbi [FT] dalo delničarsko posojilo in postalo velik delničar družbe [FT], ko bo to posojilo spremenjeno v kapital. Ker bo to podjetje imelo javno udeležbo v družbi [FT] v svoji aktivi, bo imelo v svoji pasivi dolg iz obveznic. Ta izbira podjetja ERAP odraža voljo [francoske] države, da jasno opredeli odobren premoženjski vložek, tako da ga osami v namenski strukturi.“
18

V teh okoliščinah je Commissione tributaria regionale di Roma (regionalno davčno sodišče v Rimu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali sta nacionalna zakonodaja (zlasti člen 19(5) in člen 19a [DPR št. 633/72]) in praksa nacionalne davčne uprave, v skladu s katerima je treba upoštevati strukturo prometa gospodarskega subjekta tudi za ugotavljanje tako imenovanih ‚priložnostnih‘ transakcij brez določitve metode izračuna, ki temelji na strukturi in dejanskem namenu nabav in ki objektivno odraža dejanski delež stroškov, nastalih pri posameznih obdavčenih in neobdavčenih transakcijah davčnega zavezanca, za namene izvajanja pravice do odbitka v nasprotju z razlago členov 168 in od 173 do 175 Direktive 2006/112, ki temelji na načelih sorazmernosti, učinkovitosti in nevtralnosti, kot so določena v pravu Unije?“
35

Glede na prej navedene preudarke je treba na tretje in četrto vprašanje odgovoriti, da je treba člen 6(1) Direktive 2000/78 razlagati tako, da ne nasprotuje davčni ureditvi, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki osebam, ki niso dopolnile 30 let, pod nekaterimi pogoji dopušča, da od svojih obdavčljivih prihodkov v celoti odbijejo izdatke za poklicno usposabljanje, medtem ko je ta pravica do odbitka za osebe, ki so to starost dopolnile, omejena, če je ta ureditev objektivno in razumno utemeljena z legitimnim ciljem politike zaposlovanja in trga dela ter so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je tako v zadevi v glavni stvari.
(34)

Zagotoviti bi bilo treba kontinuiteto med […] [K]onvencijo [z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 1972, L 299, str. 32)], Uredbo (ES) št. 44/2001 [z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42)] in to uredbo ter v ta namen predpisati prehodne določbe. To velja tudi za razlago […] [K]onvencije [z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah] in uredb, ki so jo nadomestile, s strani Sodišča Evropske unije.“
3

V uvodnih izjavah 24 in 25 Uredbe št. 1346/2000 je navedeno: „(24) Avtomatično priznavanje postopkov v primeru insolventnosti, za katere se praviloma uporablja pravo države, v kateri so bili uvedeni, lahko kolidira pravilom drugih držav članic o izvajanju pravnih dejanj. Za zagotovitev zaščite zakonitih [legitimnih] pričakovanj in pravne varnosti v državah članicah, ki niso tiste, v katerih so bili uvedeni postopki v primeru insolventnosti, je treba predvideti številne izjeme od splošnega pravila. (25) Obstaja zlasti potreba po posebni navedbi odstopanja od prava države, v kateri so bili uvedeni postopki v primeru insolventnosti, v primeru stvarnih pravic, ker so te precejšnjega pomena pri odobritvi kreditov. Podlago, veljavnost in učinkovanje takih stvarnih pravic je zato treba praviloma določiti po pravu kraja (lex situs) in nanje ne bi smela vplivati uvedba postopkov v primeru insolventnosti. Imetniku stvarnih pravic mora biti zato še naprej omogočeno dodatno jamstvo pri uveljavljanju izločitvenih in ločitvenih pravic. Kadar za premoženje v eni državi članici veljajo stvarne pravice po pravu kraja, v katerem se nahaja premoženje dolžnika, glavni postopki pa tečejo v drugi državi članici, mora imeti upravitelj v glavnih postopkih možnost zahtevati uvedbo sekundarnih postopkov na območju pristojnosti nastanka stvarnih pravic, če ima dolžnik tam poslovalnico. Če sekundarni postopki niso uvedeni, se presežek od prodaje premoženja, za katero veljajo stvarne pravice, izplača upravitelju v glavnih postopkih.“
13

Z utemeljitvijo, da ji to, da družba Accord daje v promet generično zdravilo, povzroča znatno škodo, za katero je ocenila, da ustreza 50‑odstotnemu zmanjšanju njenega prometa, to je približno 460.000 EUR, je družba Roche v utemeljitev svoje tožbe hkrati vložila tudi predlog za sprejetje zaščitnih ukrepov, ki se je na eni strani nanašal na zaseg vseh zdravil v posesti družbe Accord in na prepoved, da ta tretjim odstopi zdravila z učinkovino kapecitabin, ki so v njeni posesti, in na drugi na prepoved trženja, ponujanja v prodajo, prodaje in promocije z oglaševanjem zdravil s to učinkovino v Estoniji do dokončnosti sodne odločbe, vendar najpozneje do 8. junija 2016.
60

Vendar mora predložitveno sodišče, in ne Sodišče, preveriti, ali je zadevna država članica sprejela vse potrebne določbe, na podlagi katerih lahko zagotavlja pravico do učinkovitega sodnega varstva ob spoštovanju načel učinkovitosti in enakovrednosti (glej v tem smislu zlasti sodbi z dne 15. aprila 2008, Impact, C‑268/06, EU:C:2008:223, točke od 43 do 55, in z dne 23. aprila 2009, Angelidaki in drugi, od C‑378/07 do C‑380/07, EU:C:2009:250, točka 176; in sklepa z dne 12. junija 2008, Vassilakis in drugi, C‑364/07, neobjavljen, EU:C:2008:346, točka 149, in z dne 24. aprila 2009, Koukou, C‑519/08, neobjavljen, EU:C:2009:269, točka 101).
45

Vendar pa ureditev, katere namen ni predpisati sklepanje sporazumov med dobavitelji in trgovci na drobno ali druga ravnanja, kot so določena v členu 101(1) PDEU, temveč, nasprotno, javnim organom podeljuje odgovornost za določitev cen prodaje potrošnikom, ne krši te določbe v povezavi s členom 4(3) PEU (glej v tem smislu sodbo z dne 29. januarja 1985, Cullet in Chambre syndicale des réparateurs automobiles et détaillants de produits pétroliers, 231/83, EU:C:1985:29, točki 17 in 18). Prav tako ne predpisuje ali spodbuja sklepanja protikonkurenčnih sporazumov ureditev, ki določa prepoved, ki zadostuje sama po sebi (glej v tem smislu sodbo z dne 17. novembra 1991, Ohra Schadeverzekeringen, C‑245/91, EU:C:1993:887, točka 11).
4

Člen 3(1) in (2) te direktive določa: „1. Države članice na podlagi svoje institucionalne organiziranosti in ob ustreznem upoštevanju načela subsidiarnosti zagotavljajo, da podjetja plinskega gospodarstva brez poseganja v odstavek 2 delujejo skladno z načeli te direktive z namenom oblikovanja konkurenčnega, zanesljivega in z okoljskega vidika trajnega trga z zemeljskim plinom ter teh podjetij ne diskriminirajo glede njihovih pravic ali obveznosti. 2. Ob doslednem upoštevanju ustreznih določb Pogodbe, zlasti člena [106] Pogodbe, lahko države članice v splošnem gospodarskem interesu naložijo podjetjem, ki delujejo v plinskem sektorju, obveznosti javnih storitev, ki se lahko nanašajo na zanesljivost, vključno z zanesljivostjo oskrbe, na rednost, kakovost in ceno oskrbe in na varovanje okolja, vključno z učinkovito rabo energije, energijo iz obnovljivih virov in varstvom podnebja. Take obveznosti so jasno določene, pregledne, nediskriminatorne in preverljive ter morajo podjetjem plinskega gospodarstva v Skupnosti zagotavljati enak dostop do nacionalnih potrošnikov. V zvezi z zanesljivostjo oskrbe, učinkovito rabo energije/uravnavanjem povpraševanja in za uresničitev okoljskih ciljev ter ciljev za energijo iz obnovljivih virov, navedenih v tem odstavku, lahko države članice uvedejo dolgoročno načrtovanje in pri tem upoštevajo možnost želje tretjih strani za dostop do sistema.“
40

Zato načelo enakega plačila za moške in ženske, ki je določeno v členu 119 Pogodbe ES (postal člen 141 ES) in natančneje opredeljeno z Direktivo 75/117, ne zahteva niti, da se za delavke v času porodniškega dopusta ohrani celotno plačilo, niti ne določa posebnih meril za določitev zneska nadomestila, ki naj se jim plača v tem obdobju, če to nadomestilo ni določeno na taki ravni, da bi se z njim ogrožal cilj porodniškega dopusta. Vendar kadar izračun nadomestila temelji na plači, ki jo je delavka prejemala pred nastopom porodniškega dopusta, morajo biti v njegov znesek zajeta zvišanja plač, do katerih je prišlo od začetka obdobja, ki ga zajemajo referenčne plače, do konca porodniškega dopusta, in to od začetka veljavnosti teh zvišanj (sodba z dne 13. februarja 1996, Gillespie in drugi, C‑342/93, EU:C:1996:46, točka 25).
55

Ti določbi se sicer uporabljata le za kršitve, torej za dejanja, ki so se zgodila po objavi registracije zadevne znamke, in ne za dejanja, ki so se zgodila pred to objavo, kakršna so določena v členu 9(3), drugi stavek, Uredbe št. 207/2009, vendar je mogoče iz tega sklepati – kot je v bistvu navedel generalni pravobranilec v točki 51 sklepnih predlogov – da povračilo, dolgovano iz naslova „ustreznega nadomestila“, ne more biti višje od zmanjšanega nadomestila, določenega v členu 13(2) Direktive 2004/48.
7

Člen 13 navedene uredbe, naslovljen „Izogibanje“, določa: „1. Proti dampinške dajatve, ki se uvedejo na podlagi te uredbe, se lahko razširijo na uvoz podobnih izdelkov, bodisi rahlo spremenjenih ali nespremenjenih, iz tretjih držav; ali na uvoz rahlo spremenjenih podobnih izdelkov iz države, za katero veljajo ukrepi; ali njihovih delov, kadar pride do izogibanja veljavnim ukrepom. Proti dampinške dajatve, ki ne presegajo preostalih proti dampinških dajatev, uvedenih v skladu s členom 9(5), se lahko razširijo na uvoz iz družb, ki uporabljajo individualne dajatve v državah, za katere veljajo ukrepi, kadar pride do izogibanja veljavnim ukrepom. Izogibanje se opredeli kot sprememba v trgovinskih vzorcih med tretjimi državami in [Unijo] ali med posameznimi družbami v državi, kjer veljajo ukrepi, in [Unijo], do katere pride zaradi prakse, postopka ali dejavnosti, za katero ni zadostnega vzroka ali ni gospodarsko upravičena, z izjemo uvedbe dajatve, ter kadar obstajajo dokazi o škodi ali o tem, da se popravljalni učinki dajatve spodkopavajo s cenami in/ali količinami podobnega izdelka, ter kadar obstajajo dokazi o dampingu v zvezi z normalnimi vrednostmi, predhodno ugotovljenimi za podoben izdelek, če je potrebno v skladu z določbami člena 2. Praksa, postopek ali dejavnost iz odstavka 1 vključuje, med drugim, rahlo spremembo zadevnega izdelka, da se vključi v carinske oznake, ki navadno niso predmet ukrepov, pod pogojem, da sprememba ne povzroči spremembe njegovih bistvenih značilnosti; reorganizacijo lastnih prodajnih vzorcev in poti izvoznikov in proizvajalcev v državi, za katero veljajo ukrepi, da bi morebiti izvažali njihove izdelke v [Unijo] preko proizvajalcev, ki uporabljajo individualne stopnje dajatev, ki so nižje od stopenj, ki se uporabljajo za izdelke proizvajalcev; ter, v okoliščinah, prikazanih v odstavku 2, sestavljanje delov s postopkom sestavljanja v [Uniji] ali tretji državi. […] 3. Preiskave se začnejo v skladu s tem členom na pobudo [Evropske] [k]omisije ali na zahtevo države članice ali katere koli zainteresirane stranke na podlagi zadostnih dokazov glede dejavnikov, določenih v odstavku 1. Začnejo se po posvetovanju s Svetovalnim odborom na podlagi uredbe Komisije, ki carinskim organom lahko daje tudi navodila, da uvoz registrirajo v skladu s členom 14(5) ali da zahtevajo jamstva. Preiskave izvaja Komisija, ki ji lahko pomagajo carinski organi, zaključijo pa se v devetih mesecih. Kadar dejstva, kot so dokončno preverjena, utemeljujejo razširitev ukrepov, to stori Svet [Evropske unije], na predlog, ki ga po posvetovanju s Svetovalnim odborom predloži Komisija. Svet sprejme predlog, razen če v roku enega meseca po tem, ko ga je predložila Komisija, z navadno večino glasov ne odloči, da predlog zavrne. Razširitev začne veljati z datumom, na katerega je bila uvedena registracija na podlagi člena 14(5) ali na katerega so bila zahtevana jamstva. Ustrezne postopkovne določbe te uredbe v zvezi z začetki in vodenjem preiskav se uporabljajo v skladu s tem členom. […]“
7

Člen 11 tega okvirnega sklepa, naslovljen „Format in drugi načini organiziranja in olajševanja izmenjave informacij o obsodbah“, določa: „1. Pri posredovanju informacij v skladu s členom 4(2) in (3) posreduje osrednji organ države članice izreka obsodbe naslednje informacije: (a) informacije, ki se vedno posredujejo […] (obvezne informacije): (i) informacije o obsojeni osebi (polno ime, datum rojstva, kraj rojstva […], spol, državljanstvo in – če je ustrezno – prejšnje(-a) ime(-na)); (ii) informacije o vrsti obsodbe (datum obsodbe, naziv sodišča, datum, ko je odločba postala pravnomočna); (iii) informacije o kaznivem dejanju, na podlagi katerega je bila izrečena sodba (datum kaznivega dejanja […], ime in pravna kvalifikacija kaznivega dejanja ter sklicevanje na veljavne pravne določbe), in (iv) informacije o vsebini obsodbe (predvsem kazen in morebitne spremljevalne kazni, varnostne ukrepe ter kasnejše odločbe o spremembi izvrševanja kazni); (b) informacije, ki se posredujejo, če so vneseni v kazensko evidenco (neobvezne informacije): (i) imena staršev obsojene osebe; (ii) referenčna številka obsodbe; (iii) kraj kaznivega dejanja in (iv) prepovedi, ki izhajajo iz obsodbe; (c) informacije, ki se posredujejo, če so osrednjemu organu na voljo (dodatne informacije): (i) matična številka obsojene osebe […]; (ii) prstni odtisi, ki so bili odvzeti tej osebi, in (iii) psevdonim in/ali drugo(-a) ime(-na), če je ustrezno. Poleg tega osrednji organ lahko pošlje katere koli druge informacije o kazenskih obsodbah, če so vnesene v kazensko evidenco. 2. Osrednji organ države članice državljanstva shrani vse vrste informacij, navedenih v točkah (a) in (b) prvega pododstavka odstavka 1, ki jih je prejel v skladu s členom 5(1) za namene nadaljnjega posredovanja v skladu s členom 7. Za isti namen lahko shrani vse vrste informacij, navedene v točki (c) prvega pododstavka odstavka 1 in v drugem pododstavku odstavka 1. 3. […] Po poteku roka iz odstavka 7 osrednji organi držav članic posredujejo tovrstne informacije elektronsko, in sicer v standardiziranem formatu. 4. Format iz odstavka 3 ter vse druge načine organiziranja in olajševanja izmenjave informacij o obsodbah med nacionalnimi organi držav članic določi Svet […] Drugi načini vključujejo: (a) opredelitev vseh načinov, ki olajšujejo razumevanje posredovanih informacij in njihovo avtomatsko prevajanje; […]“
84

V zvezi s tem je treba poudariti, da morajo države članice in posledično njihova sodišča – kot izhaja iz člena 51(1) Listine – spoštovati člen 4 Listine o prepovedi nečloveškega ali ponižujočega ravnanja in kaznovanja, kadar izvajajo pravo Unije, za kar gre, ko odreditveni in izvršitveni pravosodni organ uporabljata nacionalne predpise, sprejete na podlagi Okvirnega sklepa (glej po analogiji sodbi Dereci in drugi, C‑256/11, EU:C:2011:734, točka 72, in Peftiev in drugi, C‑314/13, EU:C:2014:1645, točka 24).
2

Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbami Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd in Invacare International SARL na eni strani ter Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (davčna in carinska uprava, v nadaljevanju: davčna uprava) na drugi, v zvezi s tarifno uvrstitvijo električnih mobilnostnih skuterjev.
Zbi rka odločb sodne pr akse  
Zadeva C-5 5 7 / 1 5  
E v ropska komisija  
proti  
Republiki Malti  
„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2009 /147/ES – Ohranjanje prosto živečih ptic – Ujetje in 
zadrževanje prosto živečih osebkov – Vrste iz družine ščinkavcev – Prepoved – Nacionalna ureditev 
odstopanja – Pristojnost držav članic za dovolitev odstopanja – Pogoji“ 
Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. junija 2018 
1. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 2009 /147 – Izvajanje držav članic – 
Pogoji za odobritev odstopanj od prepovedi, ki so določene v direktivi – Načelo pravne varnosti – 
Natančna in ustrezna obrazložitev 
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2009 /147, člen 9(1) in (2)) 
2. Okolje – Ohranjanje prostoživečih ptic – Direktiva 2009 /147 – Izvajanje držav članic – 
Odstopanja od prepovedi ubijanja ali lovljenja zaščitenih vrst – Pogoji – Sprejemljive oblike 
uporabe določenih ptic v majhnem številu – Pogoji – Ulov v majhnih količinah – Merila 
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2009 /147, člen 9(1)(c)) 
1. Nacionalni zakono dajni okvir in drugi predpisi morajo biti za to, da bi pristojni organi odstopanje iz 
člena 9 Direktive 2009 /147 uporabili na način, ki je v skladu s pravom Unije, zasnovani tako, da 
izvajanje v tej direktivi vsebovanih določb glede odstopanj ustreza načelu pravne varnosti. Zato morajo 
biti v nacionalni ureditvi, ki se uporablja na tem področju, merila za odstopanje določena jasno in 
natančno, organi, ki so pristojni za njihovo uporabo, pa morajo biti s to ureditvijo zavezani 
k njihovemu upoštevanju. Glede izrednega režima, ki ga je treba razlagati strogo, je breme 
dokazovanja glede obstoja zahtevanih pogojev za vsako odstopanje na organu, ki sprejme odločitev; 
države članice morajo zagotoviti, da je vsak poseg v zaščitene vrste dovoljen le na podlagi odločitev, ki 
so natančno in ustrezno obrazložene ter ki navajajo razloge, pogoje in zahteve, določene v členu 2, 
odstavka 9 in 1, Direktive. 
(Glej točko 47.) 
2. Glej besedilo odločbe. 
(Glej točke od 62 do 66, 82 in 92.) 
SL 
ECLI:EU:C:2018 :477 1
Na prvem mestu, kar zadeva doseg sodbe IP Translator, C‑307/10, je treba navesti, da je Sodišče v točki 61 te sodbe presodilo, da mora prijavitelj znamke, ki za določitev proizvodov oziroma storitev, za katere se zahteva varstvo znamke, uporabi vse splošne navedbe naslova posameznega razreda Nicejske klasifikacije – da bi spoštoval zahtevi jasnosti in natančnosti – pojasniti, ali se njegova zahteva za registracijo nanaša na vse proizvode oziroma storitve, naštete na abecednem seznamu zadevnega posameznega razreda, ali le na nekatere od teh proizvodov ali storitev. Če se zahteva nanaša le na nekatere od navedenih proizvodov ali storitev, mora prijavitelj pojasniti, na katere proizvode ali storitve iz navedenega razreda se nanaša.

Sodišče je v točkah 29 in 30 sodbe Brandconcern, C‑577/14 P, navedlo, da je sodba IP Translator določila pojasnila le v zvezi z zahtevami, ki veljajo za nove zahteve za registracijo znamk Evropske unije, in se torej ne nanaša na znamke, ki so bile ob razglasitvi zadnjenavedene sodbe že registrirane. Sodišče je v točki 31 sodbe Brandconcern iz tega izpeljalo, da ni mogoče šteti, da bi Sodišče s sodbo IP Translator nameravalo poseči v pristop, naveden v Obvestilu št. 4/03 v zvezi z znamkami, registriranimi pred razglasitvijo zadnjenavedene sodbe.

Obvestilo št. 2/12 predsednika Urada Evropske unije za intelektualno lastnino ne more poseči v to sodno prakso in s tem zožiti obsega varstva znamk, registriranih pred razglasitvijo sodbe IP Translator za proizvode ali storitve, označene s splošnimi navedbami naslova razreda v smislu Nicejskega aranžmaja, zgolj na proizvode ali storitve, naštete na abecednem seznamu tega razreda, ter onemogočiti, da se to varstvo v skladu z Obvestilom št. 4/03 razteza na vse proizvode ali storitve iz navedenega razreda.

Obseg varstva, zagotovljenega z znamkami, ki so bile registrirane, se namreč ne more spremeniti na podlagi nezavezujočega obvestila, katerega edini namen je prijaviteljem razjasniti prakso Urada.

(Glej točke od 37 do 40.)
Glede besedila Priloge I, oddelek A, točka 1, Direktive 2004/39 je predložitveno sodišče sicer ugotovilo obstoj določenega razhajanja med različnimi jezikovnimi različicami besedne zveze „v zvezi z“, ki bi – odvisno od primera – lahko govorila v prid bolj ali manj neposredne povezave med naročili in enim ali več finančnimi instrumenti iz te določbe, vendar je treba opozoriti na to, da pojem „naročilo“, katerega sprejem in posredovanje sestavljata investicijsko storitev ali dejavnost, ostaja enak v jezikovnih različicah te direktive, ki jih je navedlo predložitveno sodišče, in sicer v španščini, nemščini, angleščini in francoščini. Čeprav ta pojem kot tak ni opredeljen v Direktivi 2004/39, je treba ugotoviti, da besedna zveza „v zvezi z enim ali več finančnimi instrumenti“ samo pojasni za katero vrsto naročila gre, namreč za naročila, ki se nanašajo na nakup ali prodajo takšnih finančnih instrumentov. To razlago pojma „naročilo“ potrjuje sobesedilo, v katerega je uvrščen. Natančneje, razlagati ga je treba ob upoštevanju Priloge I, oddelek A, točka 2, te direktive, v kateri je navedena investicijska storitev, ki zajema „[i]zvajanje naročil v imenu strank“. Investicijska storitev iz Priloge I, oddelek A, točka 2, Direktive 2004/39, ki zajema „[i]zvajanje naročil v imenu strank“, je opredeljena v členu 4(1), točka 5, te direktive kot „delovanje s ciljem sklepanja sporazumov o nakupu ali prodaji enega ali več finančnih instrumentov v imenu stranke“. Iz tega je razvidno, da so naročila, ki so predmet investicijske storitve, navedene v Prilogi I, oddelek A, točka 1, te direktive, naročila za nakup ali prodajo enega ali več finančnih instrumentov.

(Glej točke od 27 do 29, 31, in 32.)