ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ali je treba člen 5 v povezavi s členom 7 Uredbe št. 261/2004 ob upoštevanju sodbe Sodišča Evropske unije v zadevi Sturgeon in drugi (2) razlagati tako, da ima potnik – če se dejanski letalski prevoznik ne more razbremeniti odgovornosti v smislu člena 5(3) Uredbe št. 261/2004 – pravico do odškodnine, kadar — ima let v končnem namembnem kraju najmanj triurno zamudo; — je bilo mogoče že pred vkrcanjem na let ugotoviti, da bo let v svoj končni namembni kraj prispel z najmanj triurno zamudo, in — potnika ni pri vkrcanju na ta let? Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen:
1.

Ali je treba za odobritev oprostitve DDV za prevozne dejavnosti in storitve v zvezi z uvozom blaga člen 86(1)(b) in (2) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) razlagati tako, da je treba pri uvozu (na primer, ko carinski organ pripravi skupno uvozno deklaracijo z dodelitvijo številke MRN/Master Reference Number) v osnovo za izračun carinske vrednosti vedno vključiti prevozno ceno do prvega namembnega kraja blaga na ozemlju države članice uvoza? Ali številka MRN, v zvezi s katero ni mogoče ugotoviti nobenega utemeljenega znaka goljufije, implicitno pomeni dokaz, da so bili v davčno osnovo na carini vključeni vsi stroški iz člena 86(1)(a) in (b)?
1.

Ali so fizične osebe, ki so etažni lastniki večstanovanjske stavbe v etažni lastnini, v pravnih razmerjih, ki jih sklenejo zaradi upravljanja in vzdrževanja skupnih delov te večstanovanjske stavbe, „potrošniki“ (v smislu člena 2(b) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah in člena 2, točka 1, Direktive 2011/83/EU (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011)?
Vprašanji za predhodno odločanje
1.Ali je prepove d iz člena 2.1 deželnega zakona Furlanije – Julijske krajine št. 5/2011, ki uvaja ukrepe soobstoja, kate rih 
posledica je prepoved gojenja sorte koruze MON 810 na ozemlju dežele Furlanija – Julijska krajina, skladna ali pa 
v nasprotju s celotno sistematik o Direktive 2001/18/ES (1), tudi ob upošt evanju Uredbe (ES) št. 1829/2003 (2) in zahtev 
iz Priporočila Komisi je 2[010]/C200/01 (3)?
2.Ali lahk o ta prepove d pomeni tudi ukrep z enakim učink om in je zato v nasprotju s členi 34, 35 in 36 PDEU?
(1) Direktiva 2001/18/ES Evropskeg a parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namer nem sproščanju gensk o spremenjenih 
organizmo v v okolje in razvelja vitvi Direktive Sveta 90/220/EGS (UL 2001, L 106, str. 1).
(2) Uredba (ES) št. 1829/2003 Evropskeg a Parlamenta In Sveta z dne 22. sept embra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi 
(UL 2003, L 268, str. 1).
(3) Priporočilo Komisije z dne 13. julija 2010 o smer nicah za razvoj nacionalnih ukrepov soobst oja za preprečevanje nenamer ne 
prisotnosti GSO v konvencionalnih in ekoloških pridelkih (UL 2010, C 200, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landger icht Köln (Nemčija) 22. febr uarja 
2021 – Deutsche Lufthansa AG/NB
(Zadeva C-108/21)
(2021/C 391/04)
Jezik postopk a: nemščina
Predložitv eno sodišče
Landg ericht Köln
Stranki v postopku v glavni stvar i
Tožeča stranka: Deutsc he Lufthansa AG
Tožena stranka: NB
Vprašanje za predhodno odločanje
Ali gre pri stavk i lastnih dela vcev letalske ga prev oznika, h kate ri pozove sindikat, za izredne razmere v smislu člena 5(3) 
Uredbe (ES) št. 261/2004 (1)?
Zadeva je bila s sklepom predsednika Sodišča z dne 17. juni ja 2021 izbr isana iz vpisnika Sodišča. 
(1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskeg a parlamenta in Sveta z dne 11. febru arja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odšk odnine in 
pomoči potnik om v primer ih zavrn itve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razvelja vitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, 
posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landger icht Köln (Nemčija) 5. marca 2021 – 
Deutsche Lufthansa AG/ED
(Zadeva C-140/21)
(2021/C 391/05)
Jezik postopk a: nemščina
Predložitv eno sodišče
Landg ericht Köln
Stranki v postopku v glavni stvar i
Tožeča stranka: Deutsc he Lufthansa AG
Tožena stranka: ED27.9.2021 SL Uradni list Evropske unije C 391/3
(a)

Ali mora nacionalno sodišče v skladu z načelom primarnosti prava Unije na področju pristojnosti prava Unije, zlasti v okviru ureditve potrošniških kreditov in potrošniških pogodb, „po uradni dolžnosti“ presojati, ali je s pravom Unije skladna sodna praksa španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče), kot hierarhično višjega sodišča, v zvezi z razlago in uporabo zakona z dne 23. julija 1908 o ničnosti pogodb o oderuških posojilih kot nacionalnega predpisa v delu, v katerem se navedena sodna praksa nanaša ne samo na neveljavnost sklenjene pogodbe, ampak tudi na opredelitev „glavnega predmeta“ pogodbe o potrošniškem kreditu v obliki revolving kredita in na ustreznost razmerja „kakovost/cena“ opravljene storitve, ali pa je – kot je razglasilo Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) – navedena dolžnost presoje skladnosti s pravom Unije in njegovimi direktivami pogojena z zahtevkom tožeče stranke oziroma mu je podrejena (načelo dispozitivnosti); tako da je treba, če se kot „edina ali glavna“ tožba uveljavlja ničnost potrošniškega kredita zaradi „oderuštva“ kot tožba, ki izhaja iz nacionalnega predpisa, šteti, da primarnost prava Unije in področje, ki je usklajeno na ravni prava Unije, „nista upoštevna“, čeprav se sodna praksa španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v zvezi z razlago in uporabo navedenega zakona o oderuštvu nanaša na opredelitev glavnega predmeta in ustreznosti razmerja kakovost/cena potrošniškega kredita, kar je predmet zadeve, o kateri mora odločiti nacionalno sodišče?
5.

Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 12(4) zgoraj navedene Direktive 2014/24/EU razlagati tako, da omogoča, da se brez predhodnega razpisa naloge pomoči nosilcu projekta, pravnih storitev in okolja dodelijo javnemu naročniku, v obravnavani zadevi medobčinski zadrugi, ker te naloge spadajo v okvir sodelovanja med dvema drugima javnima naročnikoma, v obravnavani zadevi občino in družbo za gradnjo stanovanj, ki opravlja storitev javne službe, ker ni sporno, da občina izvaja „skupni in house“ nadzor nad medobčinsko zadrugo, in ker sta občina in družba za gradnjo stanovanj, ki opravlja storitev javne službe, članici medobčinske zadruge v sektorju dejavnosti „razvoja in vodenja projektov ter osrednjega nabavnega organa“ njene dejavnosti, na katero se nanašajo ravno naloge, ki ji jih želita dodeliti, pri čemer te naloge ustrezajo dejavnostim, ki jih na trgu izvajajo projektne pisarne, specializirane za zasnovo, uresničevanje in izvajanje projektov?
1.

Kako je treba – ob upoštevanju ciljev Uredbe št. 805/2004 (1), med drugim cilja pospešiti in poenostaviti izvrševanje sodb držav članic in učinkovito zaščititi pravico do poštenega sojenja – razlagati izraz „izjemni pogoji“ iz člena 23(c) Uredbe št. 805/2004? Kakšno diskrecijsko pravico imajo pristojni organi države članice izvršbe za razlago izraza „izjemni pogoji“?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 4. junija 2021 – Kazenski postopek

(Zadeva C-350/21)

(2021/C 338/16)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Spetsializiran nakazatelen sad

Predlagateljica

Spetsializirana prokuratura

Vprašanji za predhodno odločanje

Ali je nacionalni zakon (člen 251b(1) Zakon za elektronnite saobshtenia (zakon o elektronskih komunikacijah)), ki za boj proti hujšim kaznivim dejanjem določa splošno in neselektivno hrambo vseh podatkov o prometu (podatkov o prometu in podatkov o lokaciji uporabnikov elektronskih komunikacijskih sredstev) za obdobje šestih mesecev, skladen s členom 15(1) v povezavi s členom 5(1) in uvodno izjavo 11 Direktive 2002/58/ES (1), v kolikor so v nacionalnem zakonu predvidena določena jamstva?

Ali je nacionalni zakon (člen 159a Nakazatelno-protsesualen kodeks (zakonik o kazenskem postopku)), ki dostopa do podatkov o prometu ne omejuje na to, kar je nujno potrebno, in za osebe, za katere imajo organi kazenskega pregona dostop do podatkov o prometu, ne določa pravice, da so o tem obveščene, če to ne ovira kazenskega postopka, oziroma ne določa pravnega sredstva zoper neupravičen dostop, v skladu s členom 15(1) v povezavi s členom 5(1) in uvodno izjavo 11 Direktive 2002/58/ES?

(1) Direktiva 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 514).
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen in je izdajatelj računa v skladu s členom 203 Direktive o DDV dolžan plačati DDV: (a) Ali se lahko opusti popravek računov v razmerju do prejemnikov storitev, če je po eni strani izključena nevarnost neplačila davka in po drugi strani popravek računov dejansko ni mogoč? (b) Ali popravku DDV nasprotuje okoliščina, da so končni potrošniki plačali davek v okviru kupnine in je zato davčni zavezanec zaradi popravka DDV obogaten?
4.

Ali so lahko v takem primeru tudi — mladoletnost uporabnika za personalizacijo vsebin in trženja, izboljševanje proizvoda, varnost omrežja in netrženjska komunikacija z uporabnikom, — zagotavljanje meritev, analitičnih podatkov in drugih poslovnih storitev za oglaševalce, razvijalce in druge partnerje, da lahko ti ocenijo in izboljšajo svoje storitve, — zagotavljanje trženjske komunikacije z uporabnikom, da lahko podjetje izboljša svoje proizvode in izvaja neposredno trženje, — raziskave in inovacije za družbeno korist, da se izboljša stanje tehnike oziroma znanstveno razumevanje pomembnih družbenih tem ter pozitivno vpliva na družbo in svet, — informiranje organov kazenskega pregona in izvršilnih organov ter odgovarjanje na poizvedbe, ki temeljijo na neki pravni podlagi, zaradi preprečevanja, odkrivanja in pregona kaznivih dejanj, nezakonite uporabe, kršitev pogojev za uporabo storitev in pravilnikov ter drugih škodljivih načinov vedenja, zakoniti interesi v smislu člena 6(1)(f) GDPR, če podjetje v navedene namene z uporabnikovim računom pri Facebook.com povezuje in uporablja podatke, zbrane iz drugih koncernovih storitev ter s tretjih spletnih mest in aplikacij, prek vanje vključenih vmesnikov, kot je „Facebook Business Tools“, ali prek piškotkov oziroma podobnih tehnologij za shranjevanje, nameščenih na računalniku ali mobilni terminalni opremi internetnega uporabnika?
3.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba načelo odgovornosti na podlagi člena 5(2) in člena 24 v povezavi z uvodno izjavo 74 Uredbe (EU) 2016/679 razlagati tako, da v tožbenem postopku na podlagi člena 82(1) Uredbe (EU) 2016/679 dokazno breme za to, da so sprejeti tehnični in organizacijski ukrepi na podlagi člena 32 Uredbe ustrezni, nosi upravljavec? Ali je mogoče pridobitev izvedenskega mnenja šteti za potreben in zadosten dokaz za ugotovitev, ali so bili tehnični in organizacijski ukrepi, ki jih je sprejel upravljavec, v primeru, kot je obravnavani, ustrezni, če sta nepooblaščen dostop do in nepooblaščeno razkritje osebnih podatkov posledica „hekerskega napada“?
Pritožba, ki so jo 17. maja 2021 vložili Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl in Aquind SAS zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. marca 2021 v zadevi T-885/19, Aquind in drugi/Komisija

(Zadeva C-310/21 P)

(2021/C 320/25)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS (zastopniki: S. Goldberg, E. White, C. Davis, Solicitors)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Zvezna republika Nemčija, Kraljevina Španija, Francoska republika

Predlog

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— izpodbijani sklep razveljavi;

— ugotovi, da je tožba na prvi stopnji utemeljena in za nično razglasi Delegirano uredbo Komisije (EU) 2020/389 (1) v delu, v katerem se nanaša na pritožnice, in

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka s pritožbo in postopka pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice trdijo, da bi bilo treba šteti, da je Delegirana uredba Komisije (EU) 2020/389 postala dokončen akt na dan, ko je bila sprejeta, in ne dan, ko je začela veljati, kar je bilo odvisno od tega, ali bosta Parlament ali Svet nasprotovala. Zato naj bi bilo to uredbo mogoče izpodbijati že pred dnem njene objave. Tožeče stranke tako menijo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo sodbo prakso Sodišča v zvezi z akti, ki jih ni mogoče izpodbijati.

(1) Delegirana uredba Komisije (EU) 2020/389 z dne 31. oktobra 2019 o spremembi Uredbe (EU) št. 347/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s seznamom projektov skupnega interesa Unije (UL 2020, L 74, str. 1).
1.

Ali je treba člen 29 Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL 2013, L 180 (1)) razlagati tako, da začne rok za predajo, ki teče, iz člena 29(1) in (2), ponovno teči, ko tujec – potem ko je oviral predajo s strani države članice, tako da je pobegnil – vloži novo prošnjo za mednarodno zaščito v drugi (v obravnavani zadevi tretji) državi članici?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg) 10. maja 2021 – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA/Navitours SARL

(Zadeva C-294/21)

(2021/C 297/26)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Stranke v postopku v glavni stvari

Vložnici kasacijske pritožbe: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA

Nasprotna stranka: Navitours SARL

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se člen 2(1) Direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (1) (77/388/EGS), ki določa, da je „[p]redmet davka na dodano vrednost […] naslednje: 1. dobava blaga ali storitev, ki jo davčni zavezanec, ki deluje kot tak, opravi na ozemlju države za plačilo“,

in/ali člen 9(2)(b) Direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), ki določa, da, je kraj opravljenih prevoznih storitev kraj, kjer se opravi prevoz, pri čemer se upošteva prevožena razdalja‘,

uporablja(-ta) in povzroči(-ta) obdavčitev storitev prevoza oseb, ki jih opravlja ponudnik s sedežem v Luksemburgu, z DDV v Luksemburgu, kadar se te storitve opravljajo v kondominiju, kot je kondominij, ki je s pogodbo med Velikim vojvodstvom Luksemburg in Zvezno republiko Nemčijo o določitvi skupne meje med državama ter izmenjavo pisem, podpisanih v Luksemburgu 19. decembra 1984, opredeljen kot skupno ozemlje pod skupno suverenostjo Velikega vojvodstva Luksemburg in Zvezne republike Nemčije ter v zvezi s katerim na področju pobiranja DDV za prevozne storitve ne obstaja sporazum med državama, kot to določa člen 5(1) pogodbe med Velikim vojvodstvom Luksemburg in Zvezno republiko Nemčijo o določitvi skupne meje med državama z dne 19. decembra 1984, v katerem je navedeno, da „Pogodbenici urejata vprašanja v zvezi s pravom, ki se uporablja na skupnem ozemlju pod skupno suverenostjo, z dodatnim dogovorom“?

(1) UL 1977, L 145, str. 1.
Ali je treba člen 27 Uredbe (EU) št. 604/2013, v povezavi s členom 18(1)(a) oziroma s členom 18(2)(b), (c) in (d) ter členom 20(5) Uredbe Dublin III, razlagati tako, da je treba določiti različne pritožbene razloge in različne očitke, ki se uveljavljajo v okviru pritožbe, ter različne vidike kršitev pravice do obveščenosti in osebnega razgovora v smislu členov 4 in 5 Uredbe (EU) št. 604/2013?

V primeru pritrdilnega odgovora na drugo vprašanje: Ali je treba člena 4 in 5 Uredbe (EU) št. 604/2013 razlagati tako, da jamstva glede obveščenosti, navedena v teh členih, veljajo samo v primeru, določenem v členu 18(1)(a), ne pa tudi v postopku ponovnega sprejema, oziroma jih je treba razlagati tako, da v tem zadnjem postopku velja vsaj pravica do obveščenosti glede prenehanja obveznosti iz člena 19 ali glede sistemskih pomanjkljivosti v zvezi z azilnim postopkom in pogoji za sprejem prosilcev, ki bi lahko povzročile nevarnost nečloveškega ali ponižujočega ravnanja v smislu člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, iz člena 3(2)?
1.

Ali je treba Prilogo A, odstavek 20.309, točka (h), k Uredbi (EU) št. 549/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o Evropskem sistemu nacionalnih in regionalnih računov v Evropski uniji (1) razlagati tako, da se predpisi, v skladu s katerimi državna uprava, pristojna na področju dejavnosti izobraževanja: — odobri programe šolanja, — ureja tako strukturo šolanja kot tudi prednostne in posebne naloge, organizira nadzor nad pogoji vpisa in izključitve učencev, odločitvami razrednih svetov in finančno udeležbo, organizira združevanje šolskih zavodov znotraj strukturiranih mrež ter zahteva pripravo izobraževalnih in pedagoških načrtov in načrtov zavoda, pa tudi oddajo poročila o dejavnostih; — organizira nadzor in inšpekcijo, ki se nanašata predvsem na poučevane panoge, raven šolanja in uporabo jezikovnih zakonov, kar ne vključuje pedagoških metod, ter — nalaga najmanjše število učencev na razred, usmeritev, stopnjo ali druge podkategorije, če ni na ministrski ravni določeno odstopanje, obravnavajo kot tako „čezmerni“ v smislu te določbe, da dejansko narekujejo ali zavezujejo splošno politiko ali program enot z zadevnega področja dejavnosti?
4.

Ali je treba v primeru, če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, šteti, da je ustrezna pravna podlaga za presojo ravnanja trgovca, ki v razmerju s potrošnikom uporablja nerazumljive in nejasne splošne pogodbene pogoje, Direktiva 93/13 (2), in ali je treba v zvezi s tem zahtevo iz člena 5 te direktive, da mora biti pogoj sestavljen v jasnem in razumljivem jeziku, razlagati tako, da v pogodbah o zavarovanju, vezanem na zavarovalni kapitalski sklad, ki se sklenejo s potrošniki, to zahtevo izpolnjuje pogodbeni pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili posamično, v katerem raven naložbenega tveganja med trajanjem zavarovalne pogodbe ni izrecno opredeljena, temveč je zgolj omenjeno, da v primeru odstopa od zavarovalne pogodbe pred iztekom obdobja zavarovanja obstaja možnost izgube dela plačane prve premije in tekočih premij?
1.

Ali je treba člen 3(1)(a) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (v nadaljevanju: Direktiva o poklicnih kvalifikacijah), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/55/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013, razlagati tako, da je treba za reguliran poklic šteti poklic, pri katerem so zahteve glede poklicne usposobljenosti po eni strani določene v uredbi, ki jo izda minister za izobraževanje države članice, je vsebina pedagoških sposobnosti, ki se zahtevajo od vzgojitelja predšolskih otrok, določena v poklicnem standardu in je zadevna država članica poklic vzgojitelja predšolskih otrok dala vpisati v podatkovno zbirko reguliranih poklicev, ki jo vodi Komisija, pri katerem pa se po drugi strani na podlagi besedila uredbe o zahtevah glede poklicne usposobljenosti za ta poklic delodajalcu priznava prosti preudarek pri presoji izpolnjevanja zahtev glede poklicne usposobljenosti, zlasti zahteve glede pedagoških sposobnosti, način dokazovanja obstoja pedagoških sposobnosti pa ni določen niti v zadevni uredbi niti v drugih zakonih, uredbah ali drugih predpisih?
C 278/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberlandesgericht Stuttgart (Nemčija) 26. marca 2021 – Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA/PQ

(Zadeva C-190/21)

(2021/C 278/36)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Stuttgart

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožena stranka in pritožnica: Paypal (Europe) Sàrl et Cie, SCA

Tožeča stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku: PQ

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba zahtevek, ki se ob ločeni obravnavi in avtonomni razlagi šteje za deliktnega, opredeliti kot pogodbeni zahtevek v skladu s členom 7, točka 1, Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) že, če je deliktni zahtevek na nek način v konkurenci s pogodbenim zahtevkom, ne da bi bil obstoj deliktnega zahtevka odvisen od razlage pogodbe?

2. Če je odgovor na vprašanje 1 nikalen: kje je treba lokalizirati kraj nastanka škode v smislu člena 7, točka 2, Uredbe Bruselj Ia, če ponudnik plačilnih storitev nakaže elektronski denar z računa stranke na prevzemni račun igralniške družbe pri istem ponudniku plačilnih storitev in je v sodelovanju ponudnika plačilnih storitev pri plačilih v korist igralniške družbe mogoče prepoznati nedovoljeno ravnanje:

2.1 Na sedežu ponudnika plačilnih storitev kot kraju transakcije z elektronskim denarjem?

2.2 Na kraju, na katerem zaradi transakcije (vsaj v primeru zakonite transakcije) nastane pravica ponudnika plačilnih storitev, da zahteva povračilo stroškov od stranke, ki je naročila plačilo?

2.3 Na kraju prebivališča stranke, ki je naročila plačilo?

2.4 Na kraju, kjer je odprt bančni račun stranke, na katerega lahko ponudnik plačilnih storitev poseže na podlagi dovoljenja za direktno bremenitev, da bi napolnil račun elektronskega denarja?

2.5 Na kraju, kjer se denar, ki ga ponudnik plačilnih storitev prenese na stavni račun igralca pri igralniški družbi, izgubi v igri na srečo, torej na sedežu igralniške družbe?

2.6 Na kraju, kjer se stranka udeleži prepovedane igre na srečo (če je kraj igre na srečo hkrati tudi prebivališče stranke)?

2.7 Na nobenem od teh krajev?

2.8 Če je odgovor na vprašanje 2.2 pritrdilen in je odločilen kraj, kjer zaradi transakcije nastane zahtevek ponudnika plačilnih storitev za povračilo stroškov do stranke: Kje nastane zahtevek za povračilo stroškov proti stranki, ki naroči plačilo? Ali se lahko za lokalizacijo te obveznosti uporabi kraj izpolnitve okvirne pogodbe o plačilnih storitvah ali dolžnikovo prebivališče?

(1) Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).
1.

Ali je uporaba točke 2.27 seznama I, priloženega k zakoniku o DDV, ki se razlaga tako, da zajema popravilo in vzdrževanje dvigal, ki ju je opravilo podjetje, navedeno v zgoraj povzetem dejanskem stanju, in da vodi do uporabe nižje stopnje DDV, v skladu s pravom Evropske unije, zlasti s Prilogo IV k [Šesti] direktivi o DDV (1)?
3.

Ali rok iz člena 75(1) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike zavezuje države članice, da preverjanje pogojev za upravičenost do podpore opravijo pred iztekom tega roka, in ali je mogoče to preverjanje nadaljevati le izjemoma?