ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 104/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obersten Gerichtshof (Avstrija) 17. januarja 2018 – Verein für Konsumenteninformation/Deutsche Bahn AG

(Zadeva C-28/18)

(2018/C 104/28)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Obersten Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Revident in tožeča stranka: Verein für Konsumenteninformation

Tožena stranka: Deutsche Bahn AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 9(2) Uredbe (EU) št. 260/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2012 o uvajanju tehničnih in poslovnih zahtev za kreditne prenose in direktne bremenitve v eurih in o spremembi Uredbe (ES) št. 924/2009 (Uredba SEPA) (1) razlagati tako, da prejemnik plačila ne sme plačila v okviru sheme SEPA za direktne obremenitve pogojevati s prebivališčem plačnika v državi članici, v kateri ima sedež (prebivališče) tudi prejemnik plačila, če je plačilo dopustno tudi na drug način, na primer s kreditno kartico?

(1) UL L 94, str. 22.
1.

Ali je odlok, s katerim organ države članice določi posebno ohranitveno območje v skladu z Direktivo 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (1), torej odlok, ki vsebuje cilje ohranjanja in splošne preventivne ukrepe z regulativno vrednostjo, načrt ali program v smislu Direktive 2001/42/ES o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (2)?
—

Družba Alfamicro meni, da je iz analize in konteksta dopisa Komisije z dne 28. oktobra 2014 razvidno, da je ta dopis upravni akt odločanja, to je upravna odločba. Njegovo besedilo, dejstvo, da temelji na reviziji Računskega sodišča, okoliščina, da je Komisija ugotovitve revizije posplošila na vse ostale sporazume, ki jih je sklenila pritožnica, in nadomestila, ki jih je dodelila Komisija, kažejo na to, da gre za upravno odločbo. Sodba Splošnega sodišča, ki odraža njegovo stališče o tem, da je treba šteti, da je vložena tožba ugotovitvena, in ne tožba zoper upravno odločbo, pomeni resno kršitev pravice pritožnice do obrambe. Družba Alfamicro poleg tega navaja, da je Splošno sodišče resno kršilo načelo enakopravnosti strank in načelo pogodbenega ravnovesja.
Zadeva C-656/17 P: Pritožba, ki jo je Berliner Stadtwerke GmbH vložila 24. novembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. septembra 2017 v zadevi T-402/16, Berliner Stadtwerke GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

Pritožba, ki jo je Berliner Stadtwerke GmbH vložila 24. novembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 20. septembra 2017 v zadevi T-402/16, Berliner Stadtwerke GmbH/Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

(Zadeva C-656/17 P)

Stranki

Pritožnica: Berliner Stadtwerke GmbH (zastopnika: O. Spieker in A. Schönfleisch, Rechtsanwälte)

Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Sodišče Evropske unije (deseti senat) je s sklepom z dne 31. maja 2018 to pritožbo zavrglo kot deloma očitno nedopustno in zavrnilo kot deloma očitno neutemeljeno in sklenilo, da pritožnica nosi svoje stroške.
4.

Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen: na podlagi katere referenčne vrednosti se brezplačno dodelijo pravice do emisije, če naprava, za katero velja obveznost trgovanja z emisijami, izpolnjuje tako pogoje za to, da tvori podnapravo z referenčno vrednostjo za toploto, kot tudi pogoje za to, da tvori podnapravo z emisijami iz proizvodnih procesov? Ali ima dodelitev na podlagi referenčne vrednosti za toploto prednost pred emisijami iz proizvodnih procesov, ali pa ima dodelitev na podlagi emisij iz proizvodnih procesov zaradi načela specialnosti prednost pred referenčno vrednostjo za toploto in referenčno vrednostjo za gorivo?
SL Uradni list Evropske unije C 112/18

Tožba, vložena 21. decembra 2017 – Evropska komisija/Republika Poljska

(Zadeva C-715/17)

(2018/C 112/24)

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: A. Stobiecka-Kuik, G. Wils)

Tožena stranka: Republika Poljska

Predlog tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni v rednih obdobij, in sicer vsaj vsake tri mesece, navedla primernega števila prosilcev, ki se lahko hitro premestijo na njeno ozemlje, od 16. marca 2016 ni izpolnjevala svojih obveznosti na podlagi člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1523 in člena 5(2) Sklepa Sveta (EU) 2015/1601 ter posledično drugih obveznosti v zvezi s premestitvijo iz člena 5, od (4) do (11), obeh zgoraj navedenih sklepov;

— Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Začasni mehanizem za premestitev v nujnih primerih je bil uveden z dvema sklepoma Sveta, sprejetima septembra 2015, in sicer s Sklepom Sveta (EU) 2015/1523 (1) in Sklepom Seta (EU) 2015/1601 (2), v skladu s katerima so države članice zavezane, da premestijo osebe, ki potrebujejo mednarodno zaščito, iz Italije in Grčije.

Sklepa Sveta državam članicam nalagata obveznost, da vsake tri mesece predlagajo kraje za potrebe premestitve, da bi se zagotovilo učinkovito in urejeno delovanje postopka premestitve. Čeprav so skoraj vse ostale države članice storile potrebno za zagotovitev spoštovanja svojih zavez za premestitev, Poljska ni opravila nobene premestitve in od decembra 2015 ni predlagala nobenega kraja, primernega za premestitev.

Komisija je 16. junija 2017 zoper Poljsko začela postopek za ugotavljanje kršitev.

Ker je Komisija menila, da odgovor te države članice ni zadovoljiv, se je odločila, da bo prešla v naslednjo fazo postopka za ugotavljanje kršitev in je Republiki Poljski 26. julija 2017 poslala obrazloženo mnenje.

Ker je Komisija menila, da tudi odgovor na obrazloženo mnenje ni zadovoljiv, je proti Republiki Poljski vložila tožbo pri Sodišču Evropske unije zaradi neizpolnjevanja obveznosti, povezanih s premestitvijo.

(1) Sklep Sveta (EU) 2015/1523 z dne 14. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (UL L 239, str. 146).

(2) Sklep Sveta (EU) 2015/1601 z dne 22. septembra 2015 o uvedbi začasnih ukrepov na področju mednarodne zaščite v korist Italije in Grčije (UL L 248, str. 80).
SL Uradni list Evropske unije C 104/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 28. decembra 2017 – Mohammed Bilali

(Zadeva C-720/17)

(2018/C 104/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Revident: Mohammed Bilali

Nasprotna stranka: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določbe prava Unije, predvsem člen 19(3) Direktive 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 (1) (Direktiva o statusu), nasprotujejo nacionalni določbi države članice, ki se nanaša na možnost preklica statusa subsidiarne zaščite, v skladu s katero se lahko status subsidiarne zaščite prekliče, ne da bi se spremenile dejanske okoliščine, pomembne za priznanje, in sicer le zaradi tega, ker se je spremenila raven seznanjenosti organa s temi okoliščinami, pri čemer za priznanje statusa subsidiarne zaščite nista bila odločilnega pomena niti napačno prikazovanje niti izpuščanje dejstev s strani državljana tretje države ali osebe brez državljanstva?

(1) Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite; UL L 337, str. 9.
SL Uradni list Evropske unije C 42/4

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Avstrija) 10. novembra 2017 – Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn

(Zadeva C-633/17)

(2018/C 042/07)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn

Udeleženci: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land, Mag. Jungwirth u. Mag. Fabian OHG, Mag. Krenn KG, Michael Weber, Gunhild Mayr in Mag. Übermaßer K

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je takšna kombinacija postopkovnega sistema in organizacije sodišč, kakršna je v Avstriji za sodstvo na področju javnega prava vzpostavljena s členoma 133(4) B-VG in 144(1) B-VG v povezavi s členi 41, 42 in 63 VwGG na eni strani oziroma v povezavi s členom 87 VfGG na drugi strani,

torej taka, da je

vselej podana zgolj kasacija, o kateri odloči sodišče zadnje stopnje in pri kateri v končni fazi ne gre za meritorno odločitev o zadevi, temveč za zgolj formalno vrnitev v ponovno odločanje sodišču nižje stopnje, ter v okviru katere se

1.) izpodbijana sodba razveljavi,

2.) sodišču nižje stopnje pa obenem naroči, naj sprejme novo meritorno odločitev o zadevi ob

3.) vezanosti na pravno stališče sodišč zadnje stopnje,

pri čemer je ta vezanost zakonsko določena na splošno, torej zlasti in tudi za take položaje, v katerih ex lege ni zagotovljeno, da sodišča višjih stopenj v postopku, ki z vseh vidikov ustreza zahtevam člena 6(1) EKČP oziroma člena 47 LEUTP (1) (temveč, nasprotno, v postopku, za katerega so značilne zlasti

1.) prepoved navajanja novot,

2.) vezanost na dejansko stanje, ki ga je ugotovilo sodišče nižje stopnje,

3.) nanašanje na dejanski in pravni položaj, upošteven ob sprejetju odločitve sodišča nižje stopnje,

4.) omejenost pristojnosti za presojanje, ki se nanaša le na načelna pravna vprašanja (VwGH) na eni strani oziroma kršitve ustavnih pravic (VfGH) na drugi),

opravijo samostojen in na trenutnem dejanskem stanju temelječ preizkus koherentnosti in sorazmernosti,

v skladu z svobodo ustanavljanja, zagotovljeno s členom 49 PDEU, oziroma svobodo opravljanja storitev, zagotovljeno s členom 56 PDEU?

(1) Listina o temeljnih pravicah Evropske unije.
5.

Ali je treba Direktivo Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (89/665/EGS), zlasti njen člen 1(1) in (3), in Direktivo Sveta 92/13/EGS z dne [25]. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju, zlasti njena člena 1 in 2 – še posebej glede na sodbe, izdane v zadevah Willy Kempter, Pannon GSM in VB Pénzügyi Lízing ter Kühne & Heitz, Kapferer in Impresa Pizzarotti – razlagati tako, da je v skladu z navedenima direktivama in z zahtevo po učinkovitem pravnem varstvu ter načeloma enakovrednosti in učinkovitosti nacionalna zakonodaja oziroma uporaba te zakonodaje, v skladu s katero – kljub temu, da se s sodbo Sodišča Evropske unije, ki je izdana v postopku predhodnega odločanja, preden se izda sodba v postopku na drugi stopnji, poda upoštevna razlaga predpisov prava Unije – sodišče, ki obravnava zadevo, zavrže to zadevo, ker je bila vložena prepozno, nato pa sodišče, ki odloča o obnovi postopka, šteje obnovo postopka za nedopustno?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali se za tako navodilo Secretary of State uporabljajo katere od zahtev iz sodbe Watson ali katere druge zahteve poleg tistih iz EKČP? In če se, kako in v kakšnem obsegu se take zahteve uporabljajo ob upoštevanju bistvene potrebe OVA, da uporabljajo tehnike zbirnega pridobivanja in samodejne obdelave za varovanje nacionalne varnosti, in obsega, v katerem so lahko take zmožnosti, če so sicer skladne z EKČP, bistveno ogrožene z naložitvijo takih zahtev?
1.

Ali člen 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (1) nasprotuje nacionalni določbi iz kolektivne pogodbe ali njeni razlagi, v skladu s katero delavec, čigar nezmožnost za delo zaradi bolezni nastopi med letnim dopustom ali delom tega dopusta, ne glede na njegovo zahtevo ni upravičen do prenosa prvih šestih dni obdobja nezmožnosti za delo, ki sovpadajo z letnim dopustom, če ti karenčni dnevi ne zmanjšajo pravice delavca do štirih tednov letnega dopusta?
1.

Ali člen 16 Uredbe (ES) št. 861/2007 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti pomeni oviro za uporabo nacionalne določbe, v skladu s katero se lahko stroški postopka poravnajo ali se prilagodijo glede na to, ali so stranke v pravdi deloma uspele in deloma niso uspele, kadar je v postopku več zahtevkov ali kadar se zahtevku ugodi zgolj deloma?
5.

Ali ni v nasprotju s pravom Unije in zahtevo po presoji vseh okoliščin v smislu člena 4(1) Direktive 93/13/EGS zakonodaja, kakršna je zakonodaja o hitrem postopku, v katerem naj bi se izdal plačilni nalog (člen 172(1) OSP (zakonik o civilnem postopku) in naslednji), v skladu s katero je mogoče (1) prodajalcu ali ponudniku, z učinki sodbe, priznati pravico do denarne dajatve (2) v okviru hitrega postopka, (3) ki poteka pred upravnim uslužbencem sodišča, (4) samo na podlagi izjav prodajalca ali ponudnika, in to (5) brez pridobivanja dokazov ter v položaju, v katerem (6) potrošnika ne zastopa pravni strokovnjak (7) in njegove obrambe ne more izvesti učinkovito, brez njegovega soglasja, združenje za varstvo potrošnikov, kvalificirano in pooblaščeno za izpolnitev cilja iz člena 7(1) Direktive 93/13/EGS, kakor je bil prenesen s členom 53a(1) in (2) civilnega zakonika?
SL Uradni list Evropske unije C 392/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 28. avgusta 2017 – Stefan Rudigier

(Zadeva C-518/17)

(2017/C 392/21)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagatelj revizije: Stefan Rudigier

Druga stranka: Salzburger Verkehrsverbund GmbH

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali se člen 7(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 (1) o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza uporablja tudi za sklepanje pogodb na podlagi člena 5(1), drugi stavek, te uredbe o izvajanju storitev avtobusnega potniškega prevoza v skladu s postopkom, določenim v direktivah o javnih naročilih (Direktiva 2004/17/ES ali Direktiva 2004/18/ES)?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali kršitev obveznosti, da se najpozneje eno leto pred začetkom postopka razpisa objavijo informacije iz člena 7(2), od (a) do (c), Uredbe (ES) št. 1370/2007, pomeni, da se razpis, ki je bil sicer izveden brez takšne objave eno leto pred začetkom postopka, vendar v skladu z direktivama o javnih naročilih na podlagi člena 5(1), drugi stavek, te uredbe, šteje za nezakonit?

3. Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: Ali predpisi prava Unije o javnem naročanju nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki določa odstopanje od razveljavitve razpisa iz člena 2(1)(b) Direktive 89/665/EGS (2), ki se zaradi neizvedene objave na podlagi člena 7(2) Uredbe št. 1370/2007 šteje za nezakonitega, če nezakonitost ni odločilno vplivala na izid razpisnega postopka, ker se je prizadeti izvajalec lahko pravočasno odzval in konkurenca ni bila prizadeta?

(1) Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (UL 2007, L 315, str. 1).

(2) Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246).
SL Uradni list Evropske unije C 382/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Obersten Gerichtshof (Avstrija) 19. julija 2017 – Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH/EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

(Zadeva C-437/17)

(2017/C 382/34)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Obersten Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

Tožena stranka: EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 45 PDEU in člen 7(1) Uredbe (EU) št. 492/2011 (1) o prostem gibanju delavcev razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku o glavni stvari (člen 3(2), točka 1, v povezavi s členoma 3(3) in 2(1) Urlaubsgesetz, UrlG), v skladu s katero ima delavec s 25 leti delovne dobe, ki pa jih ni dopolnil pri istem avstrijskem delodajalcu, pravico zgolj do pet tednov letnega dopusta, medtem ko ima delavec, ki je 25 let delovne dobe dopolnil pri istem avstrijskem delodajalcu, pravico do šest tednov letnega dopusta.

(1) Uredba (EU) št 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji, UL L 141, str. 1.
2)

ugotovi, da Sodišče lahko vsebinsko odloča o odškodninskih zahtevkih pritožnice, in naj tako a) Evropski uniji, ki jo zastopata Sodišče Evropske unije in Evropska komisija, naloži plačilo odškodnine družbi Guardian Europe za škodo, ki ji je nastala, ker Splošno sodišče ni odločilo v razumnem roku v skladu s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členom 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, in sicer v naslednjih zneskih: (i) oportunitetni stroški/izgubljeni dobiček v višini 1 388 000 EUR; (ii) dodatni stroški garancije v višini 143 675,78 EUR; in (iii) nepremoženjska škoda, izražena kot ustrezen odstotek globe, naložene družbi Guardian z odločbo; b) Evropski uniji, ki jo zastopata Sodišče Evropske unije in Evropska komisija, naloži plačilo odškodnine družbi Guardian za škodo, ki ji je nastala, ker sta Komisija in Splošno sodišče kršila načelo enakega obravnavanja, in sicer v naslednjih zneskih: (i) oportunitetni stroški/izgubljeni dobiček v višini 7 712 000 EUR; in (ii) nepremoženjska škoda, izražena kot ustrezen odstotek globe, naložene družbi Guardian z odločbo; c) določi kompenzacijske obresti na zneske, navedene v točkah (a) (od 27. julija 2010 do razglasitve sodbe Sodišča glede te pritožbe) in (b) (od 19. novembra 2010 do razglasitve sodbe Sodišča glede te pritožbe), po letni stopnji inflacije, ki jo je Eurostat za zadevno obdobje ugotovil v državi članici, v kateri ima ta družba sedež (Luksemburg); d) določi zamudne obresti na zneske, navedene v točkah (a) in (b), od razglasitve sodbe Sodišča glede te pritožbe do popolnega plačila po obrestni stopnji, ki jo je Evropska centralna banka (ECB) določila za svoje operacije glavnega refinanciranja, povečani za dve odstotni točki;
SL Uradni list Evropske unije C 347/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischen Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 14. julija 2017 – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG/Stadt Kempten

(Zadeva C-425/17)

(2017/C 347/08)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bayerischen Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG

Tožena stranka: Stadt Kempten

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 2(8) Direktive 2014/40/EU (1) razlagati tako, da so „izdelki, ki so namenjeni za žvečenje“ samo klasični tobačni izdelki za žvečenje?

2. Ali je treba člen 2(8) Direktive 2014/40/EU razlagati tako, da „izdelki, ki so namenjeni za žvečenje“ pomenijo enako kot „tobak za žvečenje“ v smislu člena 2(6) navedene direktive?

3. Ali se je treba pri odgovoru na vprašanje, ali je tobačni izdelek „namenjen za žvečenje“ v smislu člena 2(8) Direktive 2014/40/EU, opreti na objektivno presojo izdelka, in ne na navedbe proizvajalca ali na dejansko uporabo potrošnikov?

4. Ali je treba člen 2(8) Direktive 2014/40/EU razlagati tako, da je tobačni izdelek namenjen za žvečenje, če je zaradi svoje konsistence in trdnosti objektivno primeren za žvečenje in če se zaradi žvečenja sprostijo njegove sestavine?

5. Ali je treba člen 2(8) Direktive 2014/40/EU razlagati tako, da mora biti za to, da se tobačni izdelek lahko opredeli kot tobačni izdelek „za žvečenje“, izpolnjen dodatni pogoj – ki je tudi zadosten –, da se z lahnim, ponavljajočim se pritiskanjem zob ali jezika na tobačni izdelek sprosti večja količina sestavin tega izdelka, kot če bi ga imeli samo v ustih?

6. Ali pa je za „namen za žvečenje“ potrebno, da se zgolj s tem, ko imamo izdelek v ustih ali ga ližemo, sestavine ne sprostijo?

7. Ali je lahko to, da je tobačni izdelek primeren „za žvečenje“ v smislu člena 2(8) Direktive 2014/40/EU, razvidno tudi iz oblike, v kateri se ponuja, ki ni del obdelanega tobaka, kot je na primer celulozna vrečka?

(1) Direktiva 2014/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES, UL L 127, str. 1.
3.

Če je odgovor na zadnje vprašanje pritrdilen, ali določbe členov 2(2)(a) in 4(4) Direktive nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kot je člen L. 621-2 zakonika o vstopu in prebivanju tujcev ter pravici do azila, ki za državljana tretje države, ki je nezakonito vstopil na nacionalno ozemlje in v zvezi s katerim postopek vračanja, določen s to direktivo, še ni bil končan, določa zaporno kazen?
b)

ali je treba na podlagi Direktive o habitatih v izjavi o vplivih na območje Natura [NIS] opredeliti potencialni vpliv na vse vrste (in ne samo na zavarovane), ki vplivajo na zavarovani habitat in so njegov del, in v njej o njem razpravljati;
SL Uradni list Evropske unije C 309/31

Pritožba, ki jo je Rami Makhlouf vložil 31. julija 2017 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. maja 2017 v zadevi T-410/16, Rami Makhlouf/Svet Evropske unije

(Zadeva C-458/17 P)

(2017/C 309/42)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnik: Rami Makhlouf (zastopnik: E. Ruchat, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija

Predlog

Pritožnik Sodišču predlaga, naj:

— pritožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

posledično

— sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 18. maja 2017 v zadevi T-410/16, Rami Makhlouf/Svet Evropske unije, ECLI:EU:T:2017:349, razveljavi

in

ponovno odloči o zadevi in:

— Sklep (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 (1) in poznejše akte za njegovo izvajanje razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo na pritožnika, ter

— Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker je Splošno sodišče kršilo pravico pritožnika do izjave pred sprejetjem nadaljnjih omejevalnih ukrepov, ki je zagotovljena v členu 41 Listine o temeljnih pravicah;

Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in izkrivljanje dejanskega stanja, ker Splošno sodišče ni upoštevalo člankov, ki jih je pritožnik predložil v utemeljitev ničnostne tožbe, da bi dokazal, da ne podpira sirskega režima;

Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker Splošno sodišče ni razsodilo, da so določbe členov 27 in 28 Sklepa 2013/255/SZVP (2), v skladu s katerimi je pripadnost družini Al-Assad ali družini Makhlouf samostojno merilo, ki upravičuje naložitev kazni, nezakonite, ob tem pa je tudi obrnilo dokazno breme;

Četrti pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in nezadostno obrazložitev, ker je Splošno sodišče presodilo, da je pojem „pomemben poslovnež“ dovolj natančen, da je bilo mogoče pritožnika vpisati na sezname oseb in subjektov, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, in ker ni utemeljilo, zakaj je štelo, da ima pritožnik kakršen koli vpliv na sirski režim.

(1) Sklep Sveta (SZVP) 2016/850 z dne 27. maja 2016 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2016, L 141, str. 125).

(2) Sklep 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2013, L 147, str. 14).