ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Člen 132(1)(m) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nima neposrednega učinka, tako da se, če zakonodaja države članice, s katero je ta določba prenesena, določa oprostitev davka na dodano vrednost le za omejeno število storitev, ki so tesno povezane s športom ali telesno vzgojo, neprofitna organizacija na navedeno določbo pred nacionalnimi sodišči ne more neposredno sklicevati, da bi dosegla oprostitev drugih storitev, ki so tesno povezane s športom ali telesno vzgojo in ki jih ta organizacija zagotavlja posameznikom, ki se ukvarjajo s temi dejavnostmi, ter za katere ta zakonodaja ne določa oprostitve.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. januarja 2021 – Zvezna republika Nemčija/Esso Raffinage, Evropska agencija za kemikalije, Francoska republika, Kraljevina Nizozemska

(Zadeva C-471/18 P) (1)

(Pritožba - Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij - Uredba (ES) št. 1907/2006 (REACH) - Člena 5 in 6 - Splošna obveznost registriranja kemikalij - Člena 41 in 42 - Evalvacija registracijske dokumentacije in preverjanje skladnosti informacij, ki so jih predložili registracijski zavezanci - Izjava o neskladnosti - Izpodbojni akt - Pravni interes - Procesno upravičenje - Pristojnosti Evropske agencije za kemikalije (ECHA) in nacionalnih organov - Obveznost ECHA, da preveri skladnost dodatnih informacij, ki so jih registracijski zavezanci predložili na njeno zahtevo - Pristojnost ECHA sprejeti odločitev v zvezi s tem - Člen 1 - Cilj varovanja zdravja ljudi in okolja - Člena 13 in 25 - Testiranje na živalih - Spodbujanje alternativnih metod)

(2021/C 79/02)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: sprva T. Henze in D. Klebs, nato pa D. Klebs in J. Möller, agenti)

Druge stranke v postopku: Esso Raffinage (zastopniki: sprva H. Estreicher, Rechtsanwalt, in N. Navin-Jones, solicitor, nato H. Estreicher, Rechtsanwalt, A. Kołtunowska, adwokat, K. Merten-Lentz, avocate, in N. Navin-Jones, solicitor, nazadnje pa H. Estreicher, Rechtsanwalt, A. Kołtunowska, adwokat, in K. Merten-Lentz, avocate), Evropska agencija za kemikalije (ECHA) (zastopniki: W. Broere, C. Jacquet in M. Heikkilä, agenti), Francoska republika (zastopniki: sprva D. Colas, J. Traband in A. L. Desjonquères, nato pa E. Leclerc, J. Traband, W. Zemamta in A.-L. Desjonquères, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastopnika: M. K. Bulterman in M. L. Noort, agenta)

Intervenienti v podporo Esso Raffinage: European Coalition to End Animal Experiments (zastopnik: T. David, solicitor), Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium, Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw (zastopnika: sprva E. Vermulst, advocaat, nato P. Kugel, advocaat)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Zvezna republika Nemčija nosi svoje stroške, naloži pa se ji tudi plačilo stroškov, ki so nastali družbi Esso Raffinage in Evropski agenciji za kemikalije (ECHA).

3. Francoska republika, Kraljevina Nizozemska ter organizacije European Coalition to End Animal Experiments, Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium in Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw nosijo svoje stroške.

(1) UL C 399, 5.11.2018.
1.

Določbe člena 20 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti v povezavi z določbami člena 26 Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti glede na člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da: — zdravstveno varstvo, prejeto v državi članici, ki ni tista, v kateri ima zavarovana oseba stalno prebivališče, le na njeno željo, ker po njenem mnenju to varstvo ali enako učinkovito varstvo ni bilo na voljo v državi članici stalnega prebivališča v medicinsko razumnem roku, spada v pojem „načrtovano zdravljenje“ v smislu teh določb, tako da mora za to varstvo v skladu s pogoji, določenimi v Uredbi št. 883/2004, načeloma pristojni nosilec države članice stalnega prebivališča izdati odobritev; — zavarovana oseba, ki je prejela načrtovano zdravljenje v državi članici, ki ni država članica njenega stalnega prebivališča, ne da bi zato zaprosila za odobritev pristojnega nosilca v skladu s členom 20(1) te uredbe, ima pod pogoji, določenimi v navedeni uredbi, pravico do povračila stroškov tega zdravljenja, če — prvič, je bila ta oseba med datumom, ko se je prijavila za zdravniški pregled in morebitno zdravljenje v drugi državi članici, in datumom, ko ji je bilo nudeno zadevno varstvo v tej državi članici, v katero se je morala napotiti, iz razlogov, povezanih z njenim zdravstvenim stanjem ali nujnostjo, da prejme to varstvo, v položaju, ko zanjo ni bilo mogoče, da pri pristojnem nosilcu zaprosi za to odobritev ali da bi čakala na odločitev tega nosilca glede njenega zahtevka, in — drugič, so drugi pogoji za kritje storitev v naravi na podlagi člena 20(2), drugi stavek, te uredbe sicer izpolnjeni. Predložitveno sodišče mora v zvezi s tem opraviti potrebne preveritve.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 28. oktobra 2020 – Pirelli & C. SpA/Evropska komisija, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

(Zadeva C-611/18 P) (1)

(Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Evropski trg električnih kablov - Razdelitev trga v okviru projektov - Uredba (ES) št. 1/2003 - Člen 23(2) - Pooblastila Evropske komisije na področju glob - Pripis odgovornosti za kršitev - Domneva dejanskega izvajanja odločilnega vpliva - Obveznost obrazložitve - Temeljne pravice - Beneficium ordinis seu excussionis - Neomejena sodna pristojnost)

(2020/C 433/05)

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Pritožnica: Pirelli & C. SpA (zastopnika: M. Siragusa in G. Rizza, avvocati)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija (zastopniki: L. Malferrari, P. Rossi, C. Sjödin in T. Vecchi, agenti), Prysmian Cavi e Sistemi Srl (zastopniki: sprva C. Tesauro in L. Armati, avvocati, nato V. Roppo in P. Canepa, avvocati)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbi Pirelli & C. SpA poleg svojih stroškov nosi stroške Evropske komisije.

3. Družba Prysmian Cavi e Sistemi Srl nosi svoje stroške.

(1) UL C 408, 12.11.2018.
1.

Romunija s tem, da do izteka roka, določenega v obrazloženem mnenju z dne 8. decembra 2017, ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo (EU) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta in Direktive Komisije 2006/70/ES, ter torej s tem, da teh zakonov in drugih predpisov ni sporočila Evropski komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 67 Direktive 2015/849.
1.

Direktivo Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba, zlasti ob upoštevanju člena 3(1) in (4) ter člena 5(2)(a) te direktive, razlagati tako, da v primeru prenosa podjetja, ki je predmet postopka zaradi insolventnosti, ki ga izvede njegov stečajni upravitelj, ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakor se razlaga v nacionalni sodni praksi in v skladu s katero ob nastopu dogodka, ki daje pravico do starostne pokojnine iz naslova dodatnega poklicnega pokojninskega zavarovanja in do katerega pride po začetku postopka zaradi insolventnosti, pridobitelj ne odgovarja za pričakovane pravice delavca do te starostne pokojnine, ki so bile pridobljene iz naslova delovnih dob pred začetkom postopka zaradi insolventnosti, pod pogojem, da so glede dela zneska, za katerega pridobitelj ne odgovarja, ukrepi, sprejeti zaradi varstva interesov delavcev, na ravni, ki je vsaj enakovredna ravni varstva, ki se zahteva s členom 8 Direktive 2008/94/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 25. junija 2020 – Francoska republika/Evropski parlament

(Zadeva C-92/18) (1)

(Ničnostna tožba - Pravo institucij - Protokol o določitvi sedežev institucij ter nekaterih organov, uradov, agencij in služb Evropske unije - Evropski parlament - Pojem „proračunsko zasedanje“, ki poteka v Strasbourgu (Francija) - Člen 314 PDEU - Izvajanje proračunske pristojnosti med dodatnim plenarnim zasedanjem v Bruslju (Belgija))

(2020/C 279/02)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeča stranka: Francoska republika (zastopniki: sprva E. de Moustier, A. L. Desjonquères, J. L. Carré, F. Alabrune, D. Colas in B. Fodda, nato E. de Moustier, A. L. Desjonquères, A. Daly in J. L. Carré, agenti)

Tožena stranka: Evropski parlament (zastopniki: R. Crowe, U. Rösslein in S. Lucente, agenti)

Intervenientka v podporo tožeče stranke: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopniki: sprva D. Holderer, C. Schiltz in T. Uri, nato C. Schiltz in T. Uri, agenti)

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Francoska republika poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške Evropskega parlamenta.

3. Veliko vojvodstvo Luksemburg nosi svoje stroške.

(1) UL C 44, 4.2.2019.
C 240/3

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poljska) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

(Zadeva C-547/18) (1)

(Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 44 - Izvedbena uredba (EU) št. 282/2011 - Člen 11(1) - Opravljanje storitev - Kraj, ki je davčno upoštevna navezna okoliščina - Pojem „stalna poslovna enota“ - Zavezanec za DDV - Hčerinska družba družbe iz tretje države, ki je v državi članici)

(2020/C 240/04)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

Tožena stranka: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

Izrek

Člen 44 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2008/8/ES z dne 12. februarja 2008, ter člen 11(1) in člen 22(1) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 282/2011 z dne 15. marca 2011 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2006/112 je treba razlagati tako, da izvajalec storitev tega, da na ozemlju države članice obstaja stalna poslovna enota družbe s sedežem v tretji državi, ne more sklepati že zgolj iz tega, da ima ta družba na tem ozemlju hčerinsko družbo, in da temu izvajalcu za tako presojo ni treba opraviti poizvedb o pogodbenih razmerjih med tema subjektoma.

(1) UL C 44, 4.2.2019.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 4. junija 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Bonn – Nemčija) – Thomas Leonhard/DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

(Zadeva C-301/18) (1)

(Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Direktiva 2002/65/ES - Kreditna pogodba, sklenjena na daljavo - Pravica do odstopa - Posledice - Člen 7(4) - Vračilo prejetih plačil - Plačilo denarnega nadomestila za koristi - Obveznost ponudnika - Izključitev)

(2020/C 262/02)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Bonn

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Thomas Leonhard

Tožena stranka: DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

Izrek

Člen 7(4) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES je treba razlagati tako, da ima potrošnik, kadar uveljavlja pravico do odstopa od kreditne pogodbe, sklenjene na daljavo s ponudnikom, pravico, da od tega ponudnika, ob upoštevanju zneskov, ki jih mora sam plačati temu ponudniku pod pogoji iz člena 7(1) in (3) te direktive, prejme vračilo glavnice in obresti, plačanih na podlagi te pogodbe, ne pa nadomestila za koristi, pridobljene zaradi uporabe te glavnice in teh obresti.

(1) UL C 285, 13.8.2018.
Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 19. marca 2020 – ClientEarth/Evropska komisija

(Zadeva C-612/18 P) (1)

(Pritožba - Dostop do dokumentov institucij - Uredba (ES) št. 1049/2001 - Člen 4(1)(a), tretja alinea, in (6) - Izjeme od pravice do dostopa - Varstvo javnega interesa, kar zadeva mednarodne odnose - Dokumenti, ki jih je pripravila pravna služba Evropske komisije v zvezi z mehanizmom reševanja sporov med vlagatelji in državami ter sistemom sodišč za naložbe v trgovinskih sporazumih Evropske unije - Zavrnitev dostopa do dela dokumentov)

(2020/C 222/12)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: ClientEarth (zastopniki: O. W. Brouwer in E. M. Raedts, advocaten, ter N. Frey, solicitor)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: J. Baquero Cruz, F. Clotuche-Duvieusart in C. Ehrbar, agenti)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. ClientEarth poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Evropske komisije.

(1) UL C 93, 11.3.2019.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 2. aprila 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad Sofia-grad – Bolgarija) – „GVC Services (Bulgaria)“ EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

(Zadeva C-458/18) (1)

(Predhodno odločanje - Skupni sistem obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic - Direktiva 2011/96/EU - Člen 2(a)(i) in (iii) ter Priloga I, del A(ab) in del B, zadnja alinea - Pojma, družbe „ustanovljene v skladu z zakonodajo Združenega kraljestva“ in „corporation tax v Združenem kraljestvu“ - Družbe, registrirane v Gibraltarju, ki so tam zavezane za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb)

(2020/C 222/08)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Administrativen sad Sofia-grad

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka:„GVC Services (Bulgaria)“ EOOD

Tožena stranka: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

Izrek

Člen 2(a)(i) in (iii) Direktive Sveta 2011/96/EU z dne 30. novembra 2011 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic v povezavi s Prilogo I, del A(ab) in del B, zadnja alinea, k tej direktivi je treba razlagati tako, da se pojma „družbe, ustanovljene v skladu z zakonodajo Združenega kraljestva“ in „corporation tax v Združenem kraljestvu“, navedena v teh določbah, ne nanašata na družbe, ustanovljene v Gibraltarju, ki so tam zavezane za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb.

(1) UL C 341, 24.9.2018.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. januarja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell'Economia e delle Finanze

(Zadeva C-395/18) (1)

(Predhodno odločanje - Oddaja javnih naročil blaga, gradenj ali storitev - Direktiva 2014/24/EU - Člen 18(2) - Člen 57(4) - Neobvezni razlogi za izključitev - Razlog za izključitev, ki se nanaša na podizvajalca, navedenega v ponudbi gospodarskega subjekta - Neizpolnitev obveznosti podizvajalca na področju okoljskega, socialnega in delovnega prava - Nacionalna ureditev, ki določa samodejno izključitev gospodarskega subjekta za tako neizpolnitev)

(2020/C 137/13)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

Tožena stranka: Consip SpA, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Ob udeležbi: E-VIA SpA

Izrek

Člen 57(4)(a) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero ima naročnik možnost ali celo obveznost, da gospodarski subjekt, ki je predložil ponudbo za sodelovanje v postopku oddaje javnega naročila, izključi, če je ugotovljen razlog za izključitev iz te določbe glede enega od podizvajalcev, navedenih v ponudbi tega subjekta. Nasprotno pa ta določba v povezavi s členom 57(6) te direktive in načelo sorazmernosti nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki določa samodejnost take izključitve.

(1) UL C 301, 27.8.2018.
3.

Družbi Burlington Fashion GmbH in Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) se naloži, da krijeta svoje stroške in po enakih delih plačata stroške, ki so družbi Tulliallan Burlington Ltd nastali v postopku na prvi stopnji v zadevah od T-120/16 do T-123/16 in v pritožbenem postopku.
1.

Člen 12 Šeste direktive Sveta z dne 17. decembra 1982 o delitvi delniških družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe (82/891/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/63/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007, v povezavi s členoma 21 in 22 navedene direktive 82/891, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da po izvedeni delitvi upniki razdeljene družbe, katerih zahtevki so starejšega datuma kot ta delitev in ki niso uveljavljali instrumentov varstva upnikov, ki so na podlagi tega člena 12 določeni v nacionalni ureditvi, lahko vložijo actio pauliana za razglasitev, da ta delitev za njih ne učinkuje, in sprožijo postopke izvršbe ali zavarovanja premoženja, ki je bilo preneseno na novoustanovljeno družbo.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 27. februarja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeitsgericht Cottbus – Nemčija) – Reiner Grafe, Jürgen Pohle/Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH, OSL Bus GmbH

(Zadeva C-298/18) (1)

(Predhodno odločanje - Direktiva 2001/23/ES - Člen 1(1) - Prenos podjetja - Ohranitev pravic delavcev - Upravljanje avtobusnih linijskih prevozov - Prevzem osebja - Neprevzem poslovnih sredstev - Razlogi)

(2020/C 137/06)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Arbeitsgericht Cottbus – Kammern Senftenberg

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Reiner Grafe, Jürgen Pohle

Toženi stranki: Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH, OSL Bus GmbH

Izrek

Člen 1(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da kadar gospodarska enota po postopku oddaje javnega naročila prevzame dejavnost, za katere opravljanje so potrebna pomembna poslovna sredstva, to, da ta enota zaradi pravnih, okoljskih in tehničnih omejitev, ki jih je določil javni naročnik, ne prevzame teh sredstev, katerih lastnik je gospodarska enota, ki je to dejavnost opravljala predhodno, ne pomeni nujno oviro, da se ta prevzem dejavnosti opredeli za prenos podjetja, če druge okoliščine, kot sta prevzem bistvenega dela zaposlenih in neprekinjeno nadaljevanje navedene dejavnosti, omogočajo ugotoviti ohranitev identitete zadevne gospodarske enote, kar mora presoditi predložitveno sodišče.

(1) UL C 276, 6.8.2018.
C 68/7

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – GRDF SA/Eni Gas & Power France SA, Direct énergie, Commission de régulation de l’énergie, Procureur général près la cour d'appel de Paris

(Zadeva C-236/18) (1)

(Predhodno odločanje - Skupna pravila notranjega trga z zemeljskim plinom - Direktiva 2009/73/ES - Člen 41(11) - Reševanje sporov glede obveznosti, ki so naložene operaterju sistema - Časovni učinki odločb organa za poravnavo sporov - Pravna varnost - Legitimno pričakovanje)

(2020/C 68/03)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: GRDF SA

Tožene stranke: Eni Gas & Power France SA, Direct énergie, Commission de régulation de l’énergie, Procureur général près la cour d'appel de Paris

Izrek

Direktivo 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se učinki odločbe regulativnega organa, ki deluje kot organ za poravnavo sporov iz člena 41(11) te direktive, raztezajo na položaj strank v sporu, ki mu je predložen, kot je med tema strankama obstajal pred nastankom tega spora, zlasti s tem, da se v zvezi s pogodbo o prenosu zemeljskega plina eni od strank navedenega spora naloži, naj to pogodbo uskladi s pravom Unije za celotno pogodbeno obdobje.

(1) UL C 190, 4.6.2018.
1.

Določbo 4, točka 1, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki niti za delavce, ki so zaposleni za določen čas kot nadomestni uslužbenci, niti za karierne uradnike, ki so zaposleni v okviru delovnega razmerja za nedoločen čas, ne določa plačila nobene odpravnine ob prenehanju delovnega razmerja, čeprav plačilo take odpravnine ob odpovedi njihove pogodbe o zaposlitvi iz objektivnega razloga določa za pogodbene uslužbence, zaposlene za nedoločen čas.
1.

Člen 8 Direktive 2008/94/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca je treba razlagati tako, da se uporablja za položaj, v katerem delodajalec, ki prejemke iz naslova poklicnega pokojninskega zavarovanja zagotavlja prek medpodjetniškega sklada, zaradi plačilne nesposobnosti ne more jamčiti za izravnave izgub, ki izhajajo iz znižanja zneska navedenih prejemkov, ki jih izplačuje ta medpodjetniški sklad, pri čemer je to znižanje odobril zvezni urad za nadzor finančnih storitev, ki nad navedenim skladom izvaja bonitetni nadzor.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 19. decembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Nemčija) – Deutsche Umwelthilfe eV/Freistaat Bayern

(Zadeva C-752/18) (1)

(Predhodno odločanje - Okolje - Člen 6, člen 47, prvi odstavek, in člen 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Direktiva 2008/50/ES - Onesnaževanje zraka - Kakovost zunanjega zraka - Načrt za kakovost zraka - Mejne vrednosti dušikovega dioksida - Obveznost sprejetja ustreznih ukrepov za zagotovitev minimalnega obdobja prekoračitve - Obveznost nacionalnih sodišč, da sprejmejo vse potrebne ukrepe - Zavrnitev deželne vlade, da bi ravnala v skladu s sodno odredbo - Uklonilni zapor, predviden proti visokim političnim predstavnikom ali visokim funkcionarjem zadevne regije - Učinkovito sodno varstvo - Pravica do osebne svobode - Pravna podlaga - Sorazmernost)

(2020/C 61/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Predlagatelj (stranka, ki zahteva izvršitev): Deutsche Umwelthilfe eV

Nasprotna stranka (stranka, zoper katero se zahteva izvršitev): Freistaat Bayern

Izrek

Pravo Unije, zlasti člen 47, prvi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, je treba razlagati tako, da mora v okoliščinah, v katerih je nacionalni organ vztrajno zavračal, da bi ravnal v skladu s sodno odločbo, s katero mu je odrejena izvršitev jasne, natančne in nepogojne obveznosti, ki izhaja iz tega prava, zlasti iz Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo, pristojno nacionalno sodišče izreči uklonilni zapor proti nosilcem funkcije, ki spada v okvir izvrševanja javne oblasti, če v določbah nacionalnega prava obstaja pravna podlaga za sprejetje takega zapora, ki je pri svoji uporabi dovolj dostopna, natančna in predvidljiva, in če omejitev pravice do svobode, zajamčene s členom 6 Listine o temeljnih pravicah, do katere bi prišlo zaradi izreka take sankcije, spoštuje druge pogoje, ki jih v zvezi s tem določa člen 52(1) te listine. Po drugi strani pa pravo Unije tega sodišča ne pooblašča, da uporabi tak ukrep, če v nacionalnem pravu ni take pravne podlage.

(1) UL C 54, 11.2.2019.