SL Uradni list Evropske unije C 141/45

Tožba, vložena 28. marca 2009 — Ryanair proti Komisiji

(Zadeva T-123/09)

2009/C 141/96

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Ryanair Ltd (Dublin, Irska) (zastopnika: E. Vahida in I-G. Metaxas-Maragkidis, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— V skladu s členoma 230 ES in 231 ES naj se Odločba Evropske komisije z dne 12. novembra 2008 v postopku v zvezi z državno pomočjo C26/2008 (posojilo v višini 300 milijonov EUR družbi Alitalia S.p.A.) razglasi za nično v delu, v katerem z njo pravnemu nasledniku družbe Alitalia ni naloženo vračilo pomoči, Italiji pa je dan dodaten čas za izvršitev odločbe;

— V skladu s členoma 230 ES in 231 ES naj se za nično razglasi Odločba z dne 12. novembra 2008 v postopku v zvezi z državno pomočjo N510/2008 (prodaja sredstev družbe Alitalia S.p.A.);

— Komisiji naj se naloži plačilo njenih stroškov ter stroškov tožeče stranke; in

— naj se sprejme nadaljnje ukrepe, za katere Sodišče meni, da so primerni.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija zakonitost dveh odločb Komisije z dne 12. novembra 2008 v postopkih v zvezi z državno pomočjo C 26/2008 (prej NN 31/08) v zvezi s posojilom 300 milijonov EUR, ki je bilo odobreno družbi Alitalia, notificiranim pod številko C(2008) 6743 (1) in N510/2008 št. C(2008) 6745 konč. v zvezi s postopkom prodaje sredstev družbe Alitalia, v delu, v katerem je v njej ugotovljeno, da ta postopek ni pripeljal do odobritve državne pomoči, če italijanski organi izpolnijo določene zaveze.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja naslednje tožbene razloge:

V zvezi s prvo izpodbijano odločbo tožeča stranka trdi, da je nična v delu, v katerem z njo pravnemu nasledniku družbe Alitalia ni naloženo vračilo pomoči, Italiji pa je dan dodaten čas za izterjavo posojila.

Glede druge izpodbijane odločbe tožeča stranka trdi, da je Komisija zato, ker kljub obstoju resnih težav ni začela formalnega postopka preiskave, sprejela nepopolno in nezadostno odločbo ter kršila postopkovne pravice tožeče stranke iz člena 88(2) ES. Poleg tega tožeča stranka trdi, da Komisija ni bila pristojna za sprejetje pogojne odločbe o neobstoju pomoči zgolj po predhodni preučitvi. Poleg tega tožeča stranka trdi, da Komisija ni preučila vseh upoštevnih elementov ukrepov ter njihovega konteksta. Natančneje, po mnenju tožeče stranke Komisija ni opravila presoje, ali je bila podelitev pomoči določena z italijanskim izrednim upravnim postopkom kot takim ter ali je italijanska vlada spremenila zakonodajo v korist načrta družbe Compagnia Aerea Italiana.

Tožeča stranka poleg tega trdi, da je Komisija storila očitno napako pri presoji, s tem da ni upoštevala možnih alternativ pri prodaji sredstev družbe Alitalia, kot sta sodna likvidacija ali prodaja deležev. Tožeča stranka trdi tudi, da Komisija pri prodaji sredstev družbe Alitalia ni uporabila načela tržno usmerjenega investitorja, zlasti s tem, da ni presodila vpliva na ceno izrecnega pogoja stalnosti storitev in implicitnega pogoja, da je prevzemnik dejavnosti družbe Alitalia prevoza potnikov italijanskega izvora, da ni ugotovila, da je bil postopek prodaje sredstev družbe Alitalia očitno neprimeren in ker ni preučila resnične cene, ki jo je ponudila družba CAI ter ni opredelila meril za določitev tržne cene sredstev družbe Alitalia.

Tožeča stranka poleg tega trdi, da je Komisija napravila napako pri določitvi stranke, ki je dolžna povrniti posojilo, ki bi morala biti družba CAI glede na kontinuiteto med družbo Alitalia in družbo Compagnia Aerea Italiana. Tožeča stranka nazadnje trdi, da je Komisija kršila obveznost obrazložitve.

(1) UL 2009, L 52, str.3.