SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

EVGENIJA TANCHEVA,

predstavljeni 30. septembra 2021 ( 1 )

Zadeva C‑283/20

CO,

ME,

GC

in 42 drugih

proti

MJ,

Evropski komisiji,

Evropski službi za zunanje delovanje (ESZD),

Svetu Evropske unije,

EULEX KOSOVO

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče za postopke v francoščini v Bruslju, Belgija)

(Predhodno odločanje – Skupna zunanja in varnostna politika – Skupni ukrep 2008/124/SZVP o misiji Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovem (EULEX KOSOVO) – Pristojnost Sodišča – Osebje mednarodnih misij Evropske unije – Spori v zvezi s pogodbami o zaposlitvi – Mandat vodje misije – Določitev delodajalca mednarodnega osebja)

I. Uvod

1. Ta predlog, ki ga je vložilo Tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče za postopke v francoščini v Bruslju, Belgija), se nanaša na razlago Skupnega ukrepa Sveta 2008/124/SZVP z dne 4. februarja 2008 o misiji Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovem (EULEX KOSOVO) ( 2 ), kakor je bil spremenjen zlasti s Sklepom Sveta 2014/349/SZVP z dne 12. junija 2014. ( 3 ) Kot je opisalo predložitveno sodišče, se obravnavana zadeva umešča v okvir tožb, ki so jih nekdanji in sedanji člani mednarodnega osebja EULEX KOSOVO med drugim vložili na podlagi nepodaljšanja svojih pogodb o zaposlitvi in prerazvrstitve svojih nalog zaradi prestrukturiranja zadevne misije. EULEX KOSOVO je mednarodna misija Evropske unije v okviru skupne zunanje in varnostne politike (SZVP), med osebjem katere je kategorija mednarodnega osebja, to so pogodbeno zaposleni državljani Unije in tretjih držav, vodja misije pa je posameznik, ki ga za določeno obdobje imenuje Svet, da vodi osebje zadevne misije in se usklajuje z drugimi predstavniki Unije na območju operacij, za katere je odgovoren. ( 4 )

2. Težava v obravnavani zadevi izhaja iz dejstva, da se spor iz postopka v glavni stvari nanaša na obdobje, preden je bil Skupni ukrep 2008/124 spremenjen s Sklepom 2014/349, na podlagi katerega lahko misija EULEX KOSOVO sklepa pogodbe, zaposluje osebje in je stranka v sodnem postopku, in se torej nanaša na pogodbe o zaposlitvi, ki so bile sklenjene z vodjo misije in ki jih je podpisal v svojem imenu. Zato se glavno vprašanje pred Sodiščem glasi, ali je na podlagi upoštevnih določb Skupnega ukrepa 2008/124 vodjo misije mogoče šteti za delodajalca mednarodnega osebja, ki je bilo med zadevnim obdobjem v službi misije EULEX KOSOVO, ali pa je treba kot delodajalca obravnavati drug subjekt, v imenu katerega je deloval vodja misije, kot je sama misija EULEX KOSOVO oziroma ena ali več institucij in organov Unije, kot so Svet Evropske unije, Evropska komisija in Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD). V postopku v glavni stvari je to razlikovanje potrebno zaradi določitve tožene stranke, zoper katero naj bi se vložile tožbe.

3. Zato ima Sodišče v obravnavani zadevi priložnost, da razsodi o več novih in morebiti občutljivih vprašanjih, ki se nanašajo na pripisljivost odgovornosti v zvezi s spori iz zaposlitve, ki se nanašajo na mednarodne misije unije, v skladu s pravom Unije. ( 5 ) Sodišče je tudi pozvano, naj pojasni določene vidike sodne prakse, ki se nanašajo na njegovo pristojnost na področju SZVP v tem okviru.

II. Pravni okvir

A. Skupni ukrep 2008/124, preden je bil spremenjen s Sklepom 2014/349

4. Člen 8 Skupnega ukrepa 2008/124, naslovljen „Vodja misije“, določa: „1. Vodja misije prevzame odgovornost za EULEX KOSOVO na območju operacije, ter je odgovoren za poveljevanje in nadzor. […] 3. Vodja misije izdaja navodila celotnemu osebju EULEX KOSOVO, kar v tem primeru zajema tudi podporno enoto v Bruslju, za učinkovito izvajanje EULEX KOSOVO na območju operacije, pri čemer prevzame usklajevanje in vsakodnevno upravljanje misije ter sledi navodilom poveljnika civilne operacije. […] 5. Vodja misije je odgovoren za izvrševanje proračuna EULEX KOSOVO. V ta namen podpiše pogodbo s Komisijo.“

5. Člen 9 Skupnega ukrepa 2008/124, naslovljen „Osebje“, določa: „1. Število in pristojnost osebja EULEX KOSOVO bosta v skladu s cilji iz člena 2, nalogami iz člena 3 in strukturo EULEX KOSOVO iz člena 6. 2. EULEX KOSOVO sestoji predvsem iz osebja, ki ga dodelijo države članice ali institucije EU. Vsaka država članica ali institucija EU krije stroške osebja, ki ga je začasno dodelila, tudi stroške povratnega potovanja do kraja razmestitve, plače, zdravstveno zavarovanje ter nadomestila, razen dnevnih nadomestil, nadomestil za težke razmere in tveganje. 3. EULEX KOSOVO lahko po potrebi pogodbeno zaposluje tudi mednarodno civilno osebje in lokalno osebje, če potrebnih nalog ne more opraviti osebje, ki so ga dodelile države članice. V izrednih in upravičenih primerih, kadar ni na voljo ustreznih prijav iz držav članic, se lahko po potrebi na pogodbeni osnovi zaposlijo državljani sodelujočih tretjih držav. ( 6 ) […]“.

6. Člen 10 Skupnega ukrepa 2008/124, naslovljen „Status EULEX KOSOVO in osebja“, določa: „1. Status EULEX KOSOVO in osebja, tudi ustrezne privilegije, imunitete in dodatna jamstva, potrebna za izvedbo in nemoteno delovanje EULEX KOSOVO, se določi s sporazumom. […] 3. Pogoji zaposlitve ter pravice in obveznosti za mednarodno in lokalno civilno osebje so opredeljeni v pogodbi med vodjo misije in članom osebja.“

7. Člen 16 Skupnega ukrepa 2008/124, naslovljen „Financiranje“, določa: „[…] 4. Vodja misije o dejavnostih, ki se izvajajo v okviru njegove pogodbe, izčrpno poroča Komisiji, ki ga nadzira. […]“.

B. Skupni ukrep 2008/124, potem ko je bil spremenjen s Sklepom 2014/349

8. Skupni ukrep 2008/124 je bil spremenjen zlasti s Sklepom 2014/349, ki je začel veljati 12. junija 2014 v skladu s členom 2 zadevnega sklepa.

9. Člen 8(1a) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2014/349 (v nadaljevanju: Skupni ukrep 2008/124, kakor je bil spremenjen), določa: „Vodja misije je predstavnik misije. Vodja misije lahko članom osebja misije zaupa naloge upravljanja na področju kadrovskih in finančnih zadev, za katere je v celoti odgovoren/odgovorna vodja misije.“

10. Člen 10(3) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, določa: „Pogoji zaposlitve ter pravice in obveznosti mednarodnega in lokalnega osebja se določijo v pogodbah med EULEX KOSOVO in zadevnimi člani osebja.“

11. Člen 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, z naslovom „Pravna ureditev“, določa: „EULEX KOSOVO lahko naroča storitve ali blago, sklepa pogodbe in upravne dogovore, zaposluje osebje, vodi bančne račune, pridobiva sredstva in razpolaga z njimi ter poravnava obveznosti in je lahko stranka v sodnem postopku, kot je potrebno za izvajanje tega skupnega ukrepa.“

12. Člen 16 Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, določa: „[…] 4. EULEX KOSOVO je odgovorna za izvajanje proračuna misije. V ta namen EULEX KOSOVO podpiše sporazum s Komisijo. ( 7 ) 5. EULEX KOSOVO je odgovorna za vse terjatve in obveznosti, ki nastanejo pri opravljanju mandata od 15. junija 2014, z izjemo vseh terjatev, ki se nanašajo na hujše kršitve vodje misije, za katere je odgovoren/odgovorna vodja misije. […]“.

III. Dejansko stanje, postopek in vprašanje za predhodno odločanje

13. Iz predložitvene odločbe izhaja, da so CO, ME, GC in 42 drugih strank (v nadaljevanju: tožeče stranke v postopku v glavni stvari) bili oziroma so še vedno zaposleni v službi misije EULEX KOSOVO kot mednarodno civilno osebje na podlagi pogodb o zaposlitvi za določen čas, ki so bile sklenjene za enega ali več mesecev, vendar največ za eno leto, in so se zaporedoma podaljševale. V teh pogodbah je klavzula, ki do junija 2014 določa pristojnost sodišč v Bruslju, od oktobra 2014 pa Sodišča Evropske unije.

14. MJ je od 1. februarja 2013 do 14. oktobra 2014 opravljal nalogo vodje misije EULEX KOSOVO v skladu s pogoji, določenimi zlasti v pogodbah, ki ju je sklenil s Komisijo 1. februarja in 7. junija 2013.

15. Leta 2012 je bil zaradi prerazvrstitve različnih funkcij, kot navajajo tožeče stranke v postopku v glavni stvari, spremenjen opis njihovih nalog, precej pa se je znižala tudi njihova plača. Tej prerazvrstitvi so sledili trije „valovi“ nepodaljšanja pogodb o zaposlitvi spomladi in poleti 2013, jeseni 2014 in jeseni 2016.

16. Nekatere tožeče stranke v postopku v glavni stvari so 6. avgusta 2013 pri Splošnem sodišču vložile tožbo za razglasitev ničnosti na podlagi člena 263 PDEU proti Komisiji, ESZD in EULEX KOSOVO, s katero so izpodbijale zakonitost odločb o nepodaljšanju njihovih pogodb o zaposlitvi, ki jih je sprejel MJ kot vodja misije. Splošno sodišče je to tožbo s sklepom z dne 30. septembra 2014, Bitiqi in drugi/Komisija in drugi, ( 8 ) zaradi nepristojnosti zavrnilo in razsodilo, da je bilo sporno pravno razmerje pogodbeno in se je zato zanj uporabljala klavzula iz pogodb o zaposlitvi, s katero so bila za pristojna določena sodišča v Bruslju.

17. Tožeče stranke v postopku v glavni stvari so z zahtevki, vloženimi 11. julija, 14. julija in 21. oktobra 2014, začele sodne postopke na Tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče za postopke v francoščini v Bruslju), s katerimi so izpodbijale prerazvrstitev svojih nalog in/ali nepodaljšanje svojih pogodb o zaposlitvi, pa tudi status, ki jim je bil dodeljen, zlasti na področju socialne varnosti, ter zahtevale odškodnino. Prerazvrstitev nalog in prvi val nepodaljšanja pogodb sta se zgodila pred sprejetjem Sklepa 2014/349, izvršil pa ju je MJ kot vodja misije.

18. Na začetku so bile te tožbe vložene proti MJ kot vodji misije, Svetu, Komisiji in ESZD. Te štiri tožene stranke so med drugim zatrjevale, da bi morala misija EULEX KOSOVO, odkar je pridobila pravno osebnost in sposobnost biti stranka v sodnem postopku, v skladu s členom 16(5) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, sama odgovarjati za vse tožbe in obveznosti, ki izhajajo iz izvajanja njenega mandata, in to tako za prihodnje kot za pretekle. Zato so tožeče stranke v postopku v glavni stvari vložile zahtevke, da se misija EULEX KOSOVO pozove k vstopu v pravdo. Vendar predložitveno sodišče preučitve teh zahtevkov ni opravilo skupaj s preučitvijo predhodnih vprašanj o dopustnosti in postopku, ki so bila izpostavljena z zahtevki zoper prve štiri tožene stranke.

19. Predložitveno sodišče je s sodbo z dne 1. junija 2018 odločilo, da bi moral biti MJ kot vodja misije izločen iz postopka v zadevi za obdobje od vključno 12. junija 2014 dalje, ker je bil na ta dan sprejet Sklep 2014/349 in ker MJ v povezavi s tožečimi strankami v postopku v glavni stvari ni več deloval v lastnem imenu, temveč zgolj kot „predstavnik“ misije EULEX KOSOVO, kot določa člen 8(1a) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen. Predložitveno sodišče je tudi odločilo, da bi bilo treba Svet, Komisijo in ESZD za zadevno obdobje izključiti iz postopka v zadevi, ker je EULEX KOSOVO na podlagi Sklepa 2014/349 pridobil pravno osebnost in sposobnost biti stranka v sodnem postopku, dejanja zadevne misije pa so bila izvršena v njenem lastnem imenu. V zvezi z obdobjem pred 12. junijem 2014 pa je predložitveno sodišče odredilo ponovno odprtje postopka, da bi imele stranke možnost izraziti stališča glede obstoja mandata, ki je bil med zadevnim obdobjem domnevno podeljen MJ in njegovim predhodnikom v funkciji vodje misije, ter, po potrebi, glede natančne narave tega mandata in njegovih posledic v povezavi s funkcijo MJ kot vodje misije, Svetom, Komisijo in ESZD.

20. Predložitveno sodišče po seznanitvi s stališči strank dvomi o tem, ali je bil MJ kot vodja misije med obdobjem pred 12. junijem 2014 zgolj zastopnik Evropske unije. Predložitveno sodišče med drugim navaja, da v pogodbah o zaposlitvi, ki so bile z MJ sklenjene pred tem datumom, MJ ni izrecno naveden le v lastnem imenu, temveč tudi kot delodajalec, in da so morale biti v skladu s členom 10(3) Skupnega ukrepa 2008/124 take pogodbe sklenjene z vodjo misije. Predložitveno sodišče tudi poudarja, da je MJ osebno podpisal pogodbe, ki so bile sklenjene s Komisijo na podlagi člena 8(5) Skupnega ukrepa 2008/124, v skladu s katerimi so mu bila dodeljena določena proračunska sredstva za operativne potrebe EULEX KOSOVO, zlasti za pokritje izplačil osebju, in da člen 11(1) pogodbe, podpisane 7. junija 2013 določa, da MJ sklepa pogodbe o zaposlitvi z mednarodnim osebjem osebno in na podlagi pravil, določenih v Sporočilu Komisije C(2009) 9502 z dne 30. novembra 2009 o posebnih pravilih za posebne svetovalce Komisije, pooblaščenih za izvajanje operativnih ukrepov SZVP, in o mednarodnem pogodbenem osebju (v nadaljevanju: sporočilo iz leta 2009), kot je navedeno v spornih pogodbah o zaposlitvi.

21. Predložitveno sodišče ugotavlja, da sodišča Unije še niso obravnavala vprašanja ugotavljanja delodajalca mednarodnega osebja, ki je bilo v službi misije EULEX KOSOVO pred Sklepom 2014/349. Predložitveno sodišče v zvezi s tem navaja dve sodbi nekega drugega senata Tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče za postopke v francoščini v Bruslju) ( 9 ), v katerih je bilo ugotovljeno, da delodajalec mednarodnega osebja, ki je v službi misije EULEX KOSOVO in neke druge mednarodne misije Unije, preden sta ti misiji pridobili pravno osebnost, ni bil vodja misije, temveč je bila to Evropska unija, ki so jo zastopale njene institucije. Po mnenju predložitvenega sodišča je rešitev tega vprašanja v obravnavani zadevi bistvena za odločitev o dopustnosti in vsebini nekaterih trditev, usmerjenih proti MJ kot vodji misije, Svetu, Komisiji in ESZD, v delu, v katerem se nanašajo na obdobje pred 12. junijem 2014.

22. V navedenih okoliščinah je Tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče za postopke v francoščini v Bruslju) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo naslednje vprašanje: „Ali je treba člena 8.3 in 10.3 Skupnega ukrepa Sveta 2008/124/SZVP z dne 4. februarja 2008 o misiji Evropske unije na Kosovem (EULEX KOSOVO) pred njegovo spremembo s Sklepom Sveta 2014/349/SZVP z dne 12. junija 2014, po potrebi v povezavi z vsemi drugimi morebiti upoštevnimi določbami, razlagati tako, da je z njima vodji misije v njegovem lastnem imenu in za njegov lastni račun podeljen status delodajalca mednarodnega civilnega osebja, zaposlenega v službi misije EULEX KOSOVO v obdobju pred 12. junijem 2014, ali, ob upoštevanju zlasti členov 8.5 in 9.3 Skupnega ukrepa 2008/124/SZVP pred njegovo spremembo z dne 12. junija 2014, tako, da je z njima status delodajalca podeljen Evropski uniji in/ali instituciji Evropske unije, kot so Evropska komisija, Evropska služba za zunanje delovanje, Svet Evropske unije ali katera koli druga morebitna institucija, za račun katere bi vodja misije deloval na ta datum na podlagi pooblastila, prenosa pooblastil ali katere koli druge oblike zastopanja, ki jo je treba po potrebi določiti?“

23. Pisna stališča so Sodišču predložili tožeče stranke v postopku v glavni stvari, španska vlada, Svet, Komisija, ESZD in EULEX KOSOVO. Na obravnavi, ki je potekala 16. junija 2021, so navedene stranke podale ustne navedbe.

IV. Povzetek stališč strank

24. Tožeče stranke v postopku v glavni stvari trdijo, da bi bilo treba Skupni ukrep 2008/124 razlagati tako, da status delodajalke podeljuje Evropski uniji, natančneje pa Svetu in Komisiji, tako pred 12. junijem 2014 kot po njem. Po njihovem mnenju je MJ kot vodja misije deloval zgolj kot podpisnik spornih pogodb o zaposlitvi v imenu Evropske unije, ker spada SZVP izključno pod njeno odgovornost, Evropsko unijo pa zastopajo le njene institucije, medtem ko je vsak drugi subjekt izključen. Skupni ukrep 2008/124 podeljuje le ad hoc pooblastila, za katera vodja misije ne odgovarja osebju misije EULEX KOSOVO, temveč Evropski uniji, ob upoštevanju sodbe z dne 5. julija 2018, Jenkinson/Svet in drugi, ( 10 ) pa iz zaporednega prevzemanja funkcije podpisnikov pogodb o zaposlitvi ob vsaki spremembi vodje misije izhaja, da je Evropska unija delodajalka za celotno trajanje zaposlitvenega razmerja.

25. Kot so tožeče stranke v postopku v glavni stvari poudarile na obravnavi, je izpodbijane odločbe mogoče pripisati Komisiji, saj se nanašajo na izvrševanje proračuna misije EURLEX KOSOVO, pri čemer so v njih navedena vprašanja, ki se med drugim nanašajo na plače, nadomestila in pogoje zaposlitve. Te odločbe je mogoče pripisati tudi Svetu, ker je odgovoren za nastanek pravnega okvira in pomanjkljivosti glede statusa mednarodnega osebja, s katerimi se ukvarja vodja misije, ki ga imenuje Svet, ter za sprejetje odločitev o prestrukturiranju, izvedenih na področju operacij. Trditev, da ima člen 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, le deklarativni učinek, ni združljiva s sodbo z dne 12. novembra 2015, Elitaliana/Eulex Kosovo, ( 11 ) v povezavi z besedilom zadevnega skupnega ukrepa, Sporočilom Komisije C(2012) 4052 final z dne 26. junija 2012 o pravilih za finančno upravljanje misij skupne zunanje in varnostne politike (v nadaljevanju: sporočilo iz leta 2012) ter pogodbami med vodjo misije in Komisijo.

26. Španska vlada trdi, da je Evropska unija delovala kot delodajalka pred 12. junijem 2014, čeprav je sporne pogodbe o zaposlitvi sklenil MJ kot vodja misije in se v njih pojavlja izraz „delodajalec“. MJ je deloval kot zastopnik Evropske unije in izvajal naloge, ki so mu bile pravilno zaupane s Skupnim ukrepom 2008/124. Vodja misije v skladu s členoma 8(5) in 16(4) Skupnega ukrepa v zvezi s proračunskimi zadevami deluje pod nadzorom Komisije ter pod političnim in strateškim nadzorom Sveta prek Političnega in varnostnega odbora (v nadaljevanju: PVO) in poveljnika civilne operacije, kar pomeni obstoj učinkovitega nadzora, ki ga Evropska unija izvaja nad vodjo misije, v skladu s členom 8(7) Skupnega ukrepa 2008/124 pa so bile zadevne pogodbe sklenjene ob zastopanju Evropske unije. Kot je španska vlada navedla na obravnavi, je Sklep 2014/349 pomenil pomembno novost v pravnem okviru misije EURLEX KOSOVO, iz člena 16(5) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, pa je mogoče razbrati, da je misija EURLEX KOSOVO odgovorna samo za dejanja, ki so se zgodila 15. junija 2014 ali po njem. Svet in Komisija sta sicer lahko toženi stranki v tej zadevi, vendar je še vedno treba ugotoviti, ali so bila izpodbijana dejanja vodje misije izvršena ob izvajanju prenesenih nalog ene ali druge institucije.

27. Svet trdi, da zaradi dejstva, da se je postopek pred predložitvenim sodiščem začel po sprejetju Sklepa 2014/349, pravni položaj misije EULEX KOSOVO pred 12. junijem 2014 ni pomemben, in da je misija EURLEX KOSOVO vsekakor imela pravno osebnost že pred 12. junijem 2014, zato bi jo bilo treba šteti za edino toženo stranko. Po njegovem mnenju ima člen 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, le deklarativni učinek, morebitno ločevanje pogodbenih obdobij med različne delodajalce pa ni v interesu tožečih strank v postopku v glavni stvari. Ker Svet ni bil stranka v spornih pogodbah o zaposlitvi, ga ni mogoče šteti za toženo stranko, in, kot je poudaril na obravnavi, se je v sodbi z dne 19. julija 2016, H/Svet in drugi, ( 12 ) obravnavalo vprašanje premestitve osebja, obravnavana zadeva pa se nanaša na pogodbeno zaposlitveno razmerje, v katerem Svet ni stranka.

28. Komisija trdi, da je vprašanje za predhodno odločanje hipotetično in zato nedopustno, saj je misija EURLEX KOSOVO pozvana k vstopu v pravdo v vzporednem postopku, vprašanje pa se nanaša na pomen in področje uporabe določbe prava Unije, ki ob vložitvi zahtevkov ni več veljala, saj se nanaša zgolj na obdobje pred 12. junijem 2014. Podredno zatrjuje, da bi bilo treba člen 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, razlagati tako, da je bil pred 12. junijem 2014 delodajalec mednarodnega osebja, ki je bilo v službi misije EURLEX KOSOVO, vodja misije, če pa sposobnost zaposlovanja takega osebja ni odvisna od pravne in poslovne sposobnosti, bi bilo za delodajalko treba šteti misijo EURLEX KOSOVO. Po eni strani, ker je s to določbo misija EURLEX KOSOVO pridobila sposobnost sklepati pogodbe in zaposlovati osebje od 12. junija 2014 dalje, ta misija pred zadevnim datumom ni mogla sklepati zaposlitvenih razmerij in je bil zato vodja misije edina nasprotna stranka v spornih pogodbah o zaposlitvi, kot določa člen 10(3) Skupnega ukrepa 2008/124. Po drugi strani, misija EURLEX KOSOVO je že pred 12. junijem 2014 imela sposobnost zaposlovati osebje v skladu s členom 9(3) Skupnega ukrepa 2008/124, člen 16(5) tega skupnega ukrepa, kakor je bil spremenjen, pa se uporablja za dejanska stanja, nastala pred 15. junijem 2014, če je bila tožba vložena po tem datumu, in je torej treba po tem datumu vsako pritožbo, ki izhaja iz izvrševanja mandata, nasloviti na misijo EURLEX KOSOVO.

29. Komisija trdi, da je ni mogoče šteti za delodajalko, ker je njena vloga omejena na izvrševanje proračuna in ne na upravljanje osebja. Kot je Komisija skladno s sodbo H poudarila na obravnavi, ni vključena v strukturo poveljevanja in ta zadeva ne vključuje nobenih proračunskih odločitev; vodjo misije imenuje Svet, njegov mandat določi Svet, sporočili iz let 2009 in 2012 pa nimata nič skupnega z mednarodnim osebjem in opisujeta pravila, ki jih je v zvezi s tem sprejel Svet.

30. ESZD navaja, da bi bilo treba člene 8, 9 in 10 Skupnega ukrepa 2008/124 razlagati tako, da ima misija EURLEX KOSOVO status delodajalke mednarodnega osebja, ki je v službi te misije. V delu, v katerem se vprašanje za predhodno odločanje nanaša na vodjo misije pred Sklepom 2014/349, je to po mnenju ESZD neupoštevno, ker se je postopek pred predložitvenim sodiščem začel po sprejetju tega sklepa in vodja misije nikakor ni delodajalec. Člen 9(3) Skupnega ukrepa 2008/124 določa, da misija EULEX KOSOVO lahko zaposli osebje, člen 9(1) in (2) ter člen 10(1) Skupnega ukrepa pa se nanašata na osebje misije EULEX KOSOVO. ESZD tako zatrjuje, da je misija EULEX KOSOVO že pred 12. junijem 2014 imela sposobnost zaposlovati osebje in da ima člen 15a tega skupnega ukrepa, kakor je bil spremenjen, zgolj deklarativni učinek. Kot je ESZD poudarila na obravnavi, bi bilo treba pravno osebnost v smislu člena 47 PEU, ki določa, da je Unija pravna oseba, razlikovati od pravne osebnosti institucij Unije in drugih subjektov, da izvajajo naloge, zato ni nikakršnega nasprotja s sodbo Elitaliana, saj neobstoj pravne osebnosti misiji EULEX KOSOVO ne preprečuje, da bi imela pravno sposobnost za zaposlovanje osebja. Dejstvo, da Svet in PVO misijo EULEX KOSOVO politično nadzorujeta in strateško vodita prek poveljnika civilne operacije, ki je del ESZD, in da obstaja povezava s Komisijo prek izvrševanja proračuna, Svetu, Komisiji ali ESZD ne podeljuje statusa delodajalca. Tožeče stranke v postopku v glavni stvari pogodb o zaposlitvi niso sklenile z njimi, v sodbi H pa se je obravnavalo vprašanje premestitve osebja, kar je bilo v določeni meri povezano s političnim nadzorom in strateškim vodstvom, medtem ko pri zaposlovanju in upravljanju z mednarodnim osebjem te povezave ni.

31. Misija EULEX KOSOVO trdi, da bi bilo treba člene 8, 9 in 10 Skupnega ukrepa 2008/124 razlagati tako, da ima misija EULEX KOSOVO status delodajalke mednarodnega osebja v službi te misije. Vodja misije deluje kot zastopnik misije EULEX KOSOVO in kot delodajalec ter izvaja sklepe Sveta, ki se nanašajo na prestrukturiranje misije EULEX KOSOVO, brez pooblastil za odločanje glede prerazvrstitve in ukinjanja delovnih mest. Svet, Komisija in ESZD sicer imajo pomembno vlogo pri razvoju mandata misije EULEX KOSOVO, vendar nimajo nobene pogodbene povezave s tožečimi strankami v postopku v glavni stvari. Dejstvo, da so bile v skladu s členom 10(3) Skupnega ukrepa 2008/124 sporne pogodbe o zaposlitvi sklenjene z MJ kot vodjo misije, ne pomeni, da je MJ delodajalec. To ponazarja sodna praksa sodišč Unije, ( 13 ) ki kot delodajalko navaja misijo EULEX KOSOVO, ne pa zaporednih vodij misij osebno, tudi kadar so bile pogodbe o zaposlitvi sklenjene pred Sklepom 2014/349. Kot je misija EULEX KOSOVO navedla na obravnavi, je ta že imela sposobnost zaposlovati osebje v skladu s členom 9(3)Skupnega ukrepa 2008/124, člen 16(5) tega ukrepa, kakor je bil spremenjen, pa se uporablja za tožbe, ki so bile vložene od 15. junija 2014 dalje, čeprav je dejansko stanje nastalo pred tem datumom, kot je to v obravnavani zadevi.

V. Analiza

32. Predložitveno sodišče želi z vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu izvedeti, ali je treba Skupni ukrep 2008/124, preden je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, razlagati tako, da se za določitev tožene stranke v sporu v postopku v glavni stvari za obdobje pred 12. junijem 2014 šteje, da so bili vodja misije EULEX KOSOVO, misija EULEX KOSOVO, Svet, Komisija ali ESZD delodajalec mednarodnega osebja v službi pri misiji EULEX KOSOVO.

33. Kot je razvidno iz predhodne odločbe, to vprašanje izhaja iz dejstva, da je bila misiji EULEX KOSOVO sposobnost sklepati pogodbe, zaposlovati osebje in biti stranka v sodnem postopku izrecno podeljena s spremembami Skupnega ukrepa 2008/124, ki so bile uvedene s Sklepom 2014/349, natančneje s členom 15a Skupnega ukrepa 2008/124, vstavljenim na podlagi Sklepa 2014/349, ki se uporablja od 12. junija 2014, pred tem datumom pa je vodja misije sklepal pogodbe o zaposlitvi v lastnem imenu in bil odgovoren za izvrševanje proračuna zadevne misije, kot je določal Skupni ukrep 2008/124. Poleg tega so Svet, Komisija in ESZD vključeni v oblikovanje in delovanje misije EULEX KOSOVO ter jih je zato mogoče šteti za odgovorne za dejanja, ki jih vodja misije izvrši v zvezi z zaposlovanjem mednarodnega osebja, če za odgovorno ne bi bilo mogoče šteti same misije EULEX KOSOVO. Kot so navedle tožeče stranke v postopku v glavni stvari, mora predložitveno sodišče za odločitev v obravnavanem sporu ugotoviti, kdo je njihov delodajalec, v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo pa se status delodajalca podeli tistemu subjektu, ki ima pravno osebnost in sposobnost, da na sodišču odgovarja za tožbe v zvezi z zaposlitvenim razmerjem.

34. Za odgovor na vprašanje, postavljeno v obravnavani zadevi, je treba najprej navesti nekaj uvodnih ugotovitev v zvezi z mednarodnimi misijami Unije in misijo EULEX KOSOVO (razdelek A). Potem bom obravnaval pristojnost Sodišča, da izda predhodno odločbo o razlagi Skupnega ukrepa 2008/124 v okoliščinah obravnavane zadeve (razdelek B), in trditve Komisije glede dopustnosti vprašanja za predhodno odločanje (razdelek C) ter v nadaljevanju preučil zadevno vprašanje za predhodno odločanje (razdelek D).

35. Na podlagi te analize sem ugotovil, da je Sodišče pristojno za odločanje v obravnavani zadevi in da je vprašanje za predhodno odločanje dopustno. Ugotavljam tudi, da je treba Skupni ukrep 2008/124, preden je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, razlagati tako, da za obdobje pred 12. junijem 2014 status delodajalke tožečih strank v postopku v glavni stvari podeljuje Komisiji.

A. Uvodne ugotovitve

36. Na področju SZVP pod naslovom V PEU skupna varnostna in obrambna politika (v nadaljevanju: SVOP) ( 14 ) Uniji zagotavlja operativno sposobnost za razmeščanje civilnih in vojaških misij zunaj Unije za izpolnjevanje raznovrstnih nalog, vključno s preprečevanjem konfliktov in ohranjanjem miru. ( 15 ) Kot je bilo navedeno v nedavnih poročilih, take misije pomenijo edinstven instrument v naboru orodij Unije, ki omogoča neposredno ukrepanje za obvladovanje konflikta ali krize, ter so tako del strateškega prizadevanja, da se zagotovi varnost, omogoči državam, da si opomorejo od konflikta, ter zaščiti Unijo in njene državljane prek zunanjega delovanja. ( 16 ) Trenutno poteka 17 misij SVOP – 11 civilnih misij in 6 vojaških misij ali operacij – s približno 5000 udeleženci po vsem svetu. ( 17 )

37. EULEX KOSOVO je misija v okviru SVOP, ki je bila ustanovljena s Skupnim ukrepom 2008/124/SZVP, kakor je bil nazadnje spremenjen s Sklepom 2021/904. Skupni ukrep 2008/124 je bil večkrat podaljšan, sedanji mandat misije EULEX KOSOVO pa traja do 14. junija 2023, kot je navedeno v tem sklepu. Misija EULEX KOSOVO velja za največjo civilno misijo v okviru SVOP doslej. ( 18 ) V skladu s členom 5(1) Skupnega ukrepa 2008/124 je misijo EULEX KOSOVO uvedel Svet, in sicer po odobritvi načrta delovanja (Operation Plan, krajše: OPLAN), ki sta skupaj s konceptom operacij (Concept of Operations, krajše: CONOPS) osnovna dokumenta o načrtovanju za izvajanje mandata misije EULEX KOSOVO. ( 19 )

38. V skladu s členom 2 Skupnega ukrepa 2008/124 ( 20 ) je cilj misije EULEX KOSOVO, da „pomaga institucijam, pravosodnim organom in organom pregona na Kosovu pri doseganju trajnosti in odgovornosti ter pri nadaljnjem razvoju in krepitvi neodvisnega večnarodnega pravosodnega sistema ter večnarodne policije in carine ter zagotavlja, da so te institucije neodvisne od političnih vplivov in upoštevajo mednarodno priznane standarde in evropske najboljše prakse“.

39. V skladu s členom 9 Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen s sklepoma 2010/322 in 2014/349, misija EULEX KOSOVO sestoji iz osebja, ki ga dodelijo države članice in institucije Unije, skupaj z mednarodnim in lokalnim osebjem, ki je zaposleno pogodbeno.

40. Kot določa člen 11 Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2010/322, ima misija EULEX KOSOVO naslednjo strukturo poveljevanja. PVO, ki je posebni odbor Sveta, odgovoren za SZVP, ( 21 ) politično nadzoruje in strateško vodi misijo EULEX KOSOVO pod odgovornostjo Sveta ter visokega predstavnika Evropske unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljevanju: visoki predstavnik). ( 22 ) V okviru SZVP, ki sta jo opredelila Evropski svet in Svet, ( 23 ) visoki predstavnik zagotavlja izvajanje njunih sklepov, vključno s tistimi, ki se nanašajo na misije SVOP, pri tem pa mu pomaga ESZD, ki je diplomatska služba Unije. ( 24 ) PVO ima pooblastilo Sveta, da imenuje vodjo misije, ( 25 ) čigar mandat je časovno omejen, pogosto na eno ali dve leti, skladno z mandatom misije EULEX KOSOVO. ( 26 )

41. Poleg tega je poveljnik civilne operacije odgovoren za poveljevanje in nadzor nad misijo EULEX KOSOVO na strateški ravni, pod političnim nadzorom in strateškim vodstvom PVO ter pod splošno pristojnostjo visokega predstavnika. ( 27 ) Poveljnik civilne operacije je tudi direktor civilne zmogljivosti za načrtovanje in izvajanje operacij, ( 28 ) ki je direktorat ESZD, delujoč kot operativni štab za civilne misije SVOP. ( 29 ) Vodja misije poveljuje misiji EULEX KOSOVO in jo nadzira na območju operacije ter je neposredno odgovoren poveljniku civilne operacije. ( 30 )

B. Pristojnost Sodišča

42. Pristojnost Sodišča za odločanje o obravnavani zadevi med strankami ni sporna. ( 31 ) Vendar lahko Sodišče vprašanje pristojnosti obravnava po uradni dolžnosti. ( 32 ) Ker je bil Skupni ukrep 2008/124 sprejet na podlagi določb Pogodbe, ki se nanašajo na SVZP, ( 33 ) bi bilo nujno proučiti, ali lahko na pristojnost Sodišča, da izda predhodno odločbo o razlagi Skupnega ukrepa 2008/124, morebiti vplivajo pravila, ki omejujejo pristojnost sodišč Unije na področju SZVP na podlagi drugega pododstavka člena 24(1) PEU ter prvega odstavka člena 275 PDEU. Dejansko se zdi, kot je navedla ESZD, da je to prvi primer, v katerem se obravnava predlog za sprejetje predhodne odločbe v zvezi z razlago akta SZVP in ki je v zvezi s tem predložen Sodišču.

43. Spomniti je treba, kot je Sodišče odločilo na podlagi drugega pododstavka člena 24(1) PEU in prvega odstavka člena 275 PDEU, da sodišča Unije načeloma niso pristojna za določbe, ki zadevajo SZVP, in akte, sprejete na podlagi teh določb. Vendar je treba navedena člena, ker uvajata odstopanje od pravila o splošni pristojnosti na podlagi člena 19 PEU, razlagati ozko. ( 34 ) V zvezi s tem je Sodišče poudarilo, da iz člena 2 PEU, ki spada med skupne določbe PEU, in iz člena 21 PEU v zvezi z zunanjim delovanjem Unije, na katerega napotuje člen 23 PEU, ki se nanaša na SZVP, izhaja, da Unija temelji zlasti na vrednoti pravne države. ( 35 ) Čeprav se s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) pristojnost ne more podeliti Sodišču, če jo Pogodbe izključujejo, načelo učinkovitega sodnega varstva, kakor je zapisano v zadevni določbi, skupaj z nalogo, ki je Sodišču podeljena s členom 19(1) PEU, da pri uporabi in razlagi Pogodb zagotovi upoštevanje prava, pomeni, da je treba izključitev pristojnosti Sodišča na področju SZVP razlagati ozko. ( 36 )

44. Obstaja tudi sodna praksa o vprašanjih pristojnosti v zvezi s SZVP, iz katere izhaja, da dejstvo, da je akt SZVP vključen v posebne okoliščine zadeve, ne pomeni nujno, da se uporabljajo omejitve glede pristojnosti Sodišča na podlagi člena 24(1) PEU in člena 275 PDEU. ( 37 ) Ker se navedena sodna praksa delno nanaša na mednarodne misije Unije, je za obravnavano zadevo koristno določiti glavne točke nekaterih sodb.

45. Na primer, začenši s sodbo z dne 24. junija 2014, Parlament/Svet, ( 38 ) je Sodišče v okviru ničnostne tožbe, vložene zoper sklep Sveta o podpisu in sklenitvi mednarodnega sporazuma v zvezi s SZVP, zlasti pa z mednarodnimi misijami Unije, ugotovilo, da je pristojno za preizkus, ali je taka pogodba izpogajana in sklenjena v skladu s postopkom iz člena 218 PDEU, ki je splošen in načeloma namenjen uporabi za vse mednarodne sporazume, vključno s tistimi s področja SZVP.

46. Poleg tega je Sodišče v sodbi Elitaliana ( 39 ) potrdilo pristojnost sodišč Unije za odločanje o ničnostni in odškodninski tožbi, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi javnega naročila za storitve helikopterskega prevoza, ki ga je misija EULEX KOSOVO oddala drugemu ponudniku. Sodišče je ugotovilo, da so se sporni ukrepi, za katere je bila predlagana razglasitev ničnosti zaradi kršitve pravil, ki se uporabljajo za javna naročila Unije, nanašali na oddajo javnega naročila, ki je povzročilo nastanek stroškov v breme proračuna Unije, zato so se za sporno pogodbo uporabljala določila finančne uredbe Unije. ( 40 )

47. Jasno je treba tudi navesti, da je Sodišče v sodbi H ( 41 ) potrdilo pristojnost sodišč Unije za odločanje o ničnostni in odškodninski tožbi, ki jo je članica osebja, ki jo je država članica napotila v drugo mednarodno misijo Unijo, to je v policijsko misijo Evropske unije v Bosni in Hercegovini (European Union Police Mission, krajše: EUPM), vložila v povezavi z odločbami, ki jih je sprejel vodja misije o njeni premestitvi na delovno mesto v regionalnem uradu. Sodišče je odločilo, da so bile izpodbijane odločbe sicer umeščene v okvir SZVP in povezane z operativnim delovanjem na tem področju, a so bile po svojem bistvu vendarle tudi akti o upravljanju osebja tako kot vse podobne odločbe, ki jih sprejemajo institucije Unije pri izvajanju svojih pristojnosti. V navedenih okoliščinah omejitve pristojnosti sodišč Unije na področju SZVP niso preprečevale preizkusa aktov o upravljanju osebja, povezanih s člani osebja, ki so jih napotile države članice, če so sodišča Unije na podlagi člena 270 PDEU pristojna za preizkus takih aktov, kadar se nanašajo na člane osebja, ki so jih napotile institucije Unije. Kadar bi se isti akt o upravljanju osebja v zvezi z operacijami „na terenu“ nanašal tako na člane osebja, ki so ga napotile države članice, kot na člane osebja, ki so ga napotile institucije Unije, pa odločba, sprejeta v zvezi s člani prvonavedenega osebja, ne bi bila združljiva z odločbo, sprejeto v zvezi s člani zadnjenavedenega osebja.

48. Na podlagi tega drži, da so se navedene zadeve nanašale na ničnostne in odškodninske tožbe, vložene na podlagi člena 263 PDEU ter drugega odstavka člena 340 PDEU, in ne na predhodne odločbe o razlagi prava Unije v skladu s členom 267 PDEU. Poleg tega so se okoliščine, na podlagi katerih je bila sprejeta sodba v zadevi H, nanašale na napoteno, in ne pogodbeno, članico osebja mednarodne misije Unije, Sodišče pa si je s sodbo delno prizadevalo izogniti različni obravnavi pri reševanju sporov, ki se nanašajo na osebje, ki ga napotijo države članice in institucije Unije. Kljub temu se mi zdi, da je iz navedene sodbe na splošno mogoče sklepati, da člen 24(1) PEU in člen 275 PDEU ne izključujeta pristojnosti sodišč Unije za odločanje o tožbah v zvezi z upravljanjem osebja mednarodnih misij Unije. Sodišča Unije so, ob upoštevanju sodbe H, dejansko potrdila svojo pristojnost v zvezi z vprašanji upravljanja osebja v okviru ničnostnih in odškodninskih tožb, ki so jih vložili člani pogodbenega osebja agencije Unije na področju SZVP, ( 42 ) skupaj s pogodbeno tožbo na podlagi člena 272 PDEU, ki jo je vložil nekdanji član pogodbenega osebja mednarodne misije Unije. ( 43 )

49. Navedena sodna praksa zato podpira stališče, da člen 24(1) PEU in člen 275 PDEU ne nasprotujeta pristojnosti Sodišča v obravnavani zadevi.

50. Nedvomno drži, da je Sodišče pozvano k razlagi Skupnega ukrepa 2008/124, katerega pravna podlaga spada na področje SZVP. Vendar se vprašanje za predhodno odločanje ne nanaša na izvajanje SZVP, temveč se na splošno nanaša na upravljanje osebja. V tem pogledu je za sklenitev spornih pogodb o zaposlitvi, skupaj z izpodbijanimi odločbami o nepodaljšanju takih pogodb in prerazvrstitvi delovnih mest, mogoče reči, da jih je po njihovem bistvu mogoče obravnavati kot značilne akte upravljanja osebja pri organizaciji človeških virov, ki so v službi pri misiji EULEX KOSOVO. Zato po mojem mnenju iz sodbe H izhaja, da omejitve pristojnosti Sodišča, naložene v skladu s členom 24(1) PEU in členom 275 PDEU, ne izključujejo pristojnosti Sodišča, da v okoliščinah obravnavane zadeve sprejme predhodno odločbo o razlagi Skupnega ukrepa 2008/124. To pa zato, ker je ob upoštevanju člena 19(1) PEU in člena 47 Listine za tožeče stranke v postopku v glavni stvari ogrožena pravica do učinkovitega sodnega varstva.

51. Na podlagi navedenega menim, da je Sodišče pristojno za odločanje v obravnavani zadevi.

C. Dopustnost predloženega vprašanja za predhodno odločanje

52. Komisija trdi, da je predloženo vprašanje za predhodno odločanje nedopustno, ker je hipotetične narave.

53. Menim, da bi bilo treba to trditev zavrniti.

54. Kot je Sodišče dosledno odločalo, je v okviru sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, ki ga določa člen 267 PDEU, le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločitev, pristojno, da ob upoštevanju posebnosti zadeve presodi potrebo po izdaji predhodne odločbe za izrek sodbe in tudi upoštevnost vprašanj, ki jih predloži Sodišču. Zato je Sodišče, če se predložena vprašanja nanašajo na razlago prava Unije, načeloma dolžno odločiti. ( 44 ) Iz tega sledi, da za vprašanja, ki se nanašajo na pravo Unije, velja domneva upoštevnosti. Sodišče lahko odločanje o predlogu nacionalnega sodišča za sprejetje predhodne odločbe zavrne samo, če je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora v postopku v glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, da bi lahko na postavljena vprašanja dalo koristne odgovore. ( 45 )

55. V obravnavani zadevi, kot je navedeno v točkah 20 in 21 teh sklepnih predlogov, je predložitveno sodišče ustrezno predstavilo svoj predlog za sprejetje predhodne odločbe, pri čemer ni navedlo samo razlogov, zaradi katerih se je odločilo zaprositi Sodišče za razlago Skupnega ukrepa 2008/124, temveč tudi utemeljitev, zakaj je ta razlaga potrebna pri odločitvi o sporu v glavni stvari.

56. Poleg tega, v zvezi z ugovori Komisije, da se vprašanje za predhodno odločanje nanaša na določbo prava Unije, ki ob vložitvi zahtevkov na predložitvenem sodišču ni več veljala, to vprašanje zadeva razlago upoštevnih določb Skupnega ukrepa 2008/124, da se ugotovi delodajalec tožečih strank v postopku v glavni stvari pred 12. junijem 2014, kar vključuje presojo o tem, kdaj se te določbe uporabljajo. Ugovor Komisije se tako bolj nanaša na vsebino kot na dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe. ( 46 )

57. V teh okoliščinah bi bilo treba upoštevati, da ni očitno, da zahtevana razlaga ni povezana z dejanskim stanjem ali predmetom spora v postopku v glavni stvari in da postavljena vprašanja niso hipotetična.

58. Na podlagi navedenega menim, da je vprašanje za predhodno odločanje v obravnavani zadevi dopustno.

D. Odgovor na vprašanje za predhodno odločanje

59. Kot je navedeno v točki 32 teh sklepnih predlogov, se vprašanje za predhodne odločanje, predloženo Sodišču, nanaša na ugotovitev osebe ali subjekta, ki je imel status delodajalca v zvezi z mednarodnim osebjem, ki je bilo v službi pri misiji EULEX KOSOVO pred 12. junijem 2014, in ki ga bo tako mogoče šteti za toženo stranko v sporu iz postopka v glavni stvari. Zato bom preučil, prvič, vlogo vodje misije, drugič, vlogo misije EULEX KOSOVO in, tretjič, vlogo Sveta, Komisije in ESZD.

1. Vodja misije

60. Po trditvah Komisije je vodjo misije mogoče obravnavati kot delodajalca tožečih strank v postopku v glavni stvari v obdobju pred 12. junijem 2014, ker ta v spornih pogodbah o zaposlitvi nastopa kot nasprotna stranka in ker misija EULEX KOSOVO pred uvedbo člena 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, ni mogla imeti statusa delodajalke. Tožeče stranke iz postopka v glavni stvari, španska vlada, Svet, ESZD in EULEX KOSOVO so drugačnega mnenja.

61. Na začetku naj navedem, da v nasprotju s trditvami Komisije obstajajo trdni znaki na podlagi upoštevnih določb Skupnega ukrepa 2008/124, da vodja misije ne more veljati za delodajalca tožečih strank v postopku v glavni stvari niti pred 12. junijem 2014 niti po njem.

62. V tem smislu besedilo Skupnega ukrepa 2008/124 vedno znova navaja osebje misije EULEX KOSOVO in ne osebja vodje misije. ( 47 ) Člen 10(3) Skupnega ukrepa 2008/124 je pred svojo spremembo sicer določal, da morajo biti pogodbe o zaposlitvi z mednarodnim in lokalnim osebjem sklenjene z vodjo misije, vendar se ta določba nahaja v členu 10 Skupnega ukrepa, ki se v naslovu in prvem pododstavku sklicuje na misijo EULEX KOSOVO in „[njeno] osebje“.

63. Poleg tega, kot so navedle tožeče stranke iz postopka v glavni stvari, španska vlada in EULEX KOSOVO glede razmerja z mednarodnim osebjem, iz določb Skupnega ukrepa 2008/124 jasno izhaja, da vodja misije ostaja podrejen Svetu in Komisiji.

64. Svet je – ob upoštevanju strukture poveljevanja misije EULEX KOSOVO, kot je predstavljena v točkah 40 in 41 teh sklepnih predlogov – vodja misije pod političnim nadzorom in strateškim vodstvom Sveta, kar ta izvaja prek PVO in poveljnika civilne operacije, vodja misije pa, kot je navedeno v členu 8(3) Skupnega ukrepa 2008/124, izdaja navodila celotnemu osebju EULEX KOSOVO, pri čemer na strateški ravni sledi navodilom poveljnika civilne operacije. Iz člena 12(2) Skupnega ukrepa 2008/124 izhaja, da je PVO, in ne vodja misije, pooblaščen za spreminjanje načrta delovanja (glej točko 37 teh sklepnih predlogov), kar lahko vključuje prestrukturiranje misije EULEX KOSOVO (glede na to, da je osebje misije EULEX KOSOVO v skladu s členom 6(3)(a) Skupnega ukrepa 2008/124 opredeljeno v načrtu delovanja). V okoliščinah obravnavane zadeve se tako zdi, da je bil MJ kot vodja misije pri prerazvrstitvi in ukinitvi delovnih mest zavezan izvajati odločitve o prestrukturiranju misije EULEX KOSOVO in v zvezi s tem ni imel nobene diskrecijske pravice. ( 48 )

65. Podobno, glede Komisije, je vodja misije v skladu s členom 8(5) Skupnega ukrepa 2008/124, preden je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, odgovoren za izvrševanje proračuna misije EULEX KOSOVO in mora v ta namen podpisati pogodbo s Komisijo, v skladu s členom 16(4) Skupnega ukrepa 2008/124, preden je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, pa mora vodja misije Komisiji, ki ga tudi nadzira, celovito poročati o opravljenih dejavnostih v okviru te pogodbe, tudi v zvezi z zaposlovanjem mednarodnega osebja. K temu se bom v analizi vrnil pozneje (glej točke od 88 do 92 teh sklepnih predlogov).

66. Ta razlaga je nadalje podprta z dejstvom, da je vodja misije, kot je navedeno v točki 40 teh sklepnih predlogov, imenovan za določen čas v skladu z mandatom misije EULEX KOSOVO. Zato bi bilo, skladno z navedbami tožečih strank v postopku v glavni stvari in ESZD, protislovno, če bi se vsak zaporedni vodja misije obravnaval kot delodajalec v njegovem lastnem imenu. Sporočilo iz leta 2009 je dejansko predvidelo nadaljnje napredovanje članov mednarodnega osebja ne glede na zaporedna imenovanja vodij misije. ( 49 )

67. Čeprav je sporne pogodbe o zaposlitvi podpisal MJ kot vodja misije, ki je v njih naveden kot „delodajalec“, tega po mojem mnenju ne bi smeli razumeti v smislu, da je treba vodjo misije šteti za delodajalca takega osebja v njegovem lastnem imenu in da je tako osebno odgovoren za sklenjene pogodbe o zaposlitvi. Nasprotno, kot so navedle tožeče stranke iz postopka v glavni stvari, španska vlada in misija EULEX KOSOVO, je za vodjo misije mogoče šteti, da z izvajanjem mandata misije EULEX KOSOVO prek nalog, ki so mu bile zaupane v skladu s Skupnim ukrepom 2008/124, deluje v imenu Evropske unije.

2. Misija EULEX KOSOVO

68. Po trditvah Sveta, ESZD in misije EULEX KOSOVO, podredno skupaj s Komisijo, je misijo EULEX KOSOVO mogoče šteti za delodajalko tožečih strank v postopku v glavni stvari tako pred 12. junijem 2014 kot po njem, ob upoštevanju deklarativnega učinka člena 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, in dejstva, da se za dogodke, ki so nastali pred 15. junijem 2014 uporablja člen 16(5) Skupnega ukrepa, če je tožba vložena po tem datumu, kot velja v obravnavani zadevi (glej točko 17 teh sklepnih predlogov). Tožeče stranke iz postopka v glavni stvari in španska vlada se s tem ne strinjajo.

69. Menim, da na podlagi besedila Skupnega ukrepa 2008/124, njegovega sobesedila in sodne prakse Sodišča, misije EULEX KOSOVO ni mogoče šteti za delodajalko tožečih strank v postopku v glavni stvari za obdobje pred 12. junijem 2014. Najprej bom preučil člen 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, in potem člen 16(5) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen.

70. Najprej, v zvezi s členom 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, je treba navesti, da primerjava določb Skupnega ukrepa 2008/124 pred 12. junijem 2014 in po njem jasno kaže na obstoj različnih delodajalcev mednarodnega osebja v službi pri misiji EULEX KOSOVO. Preden je bil sprejet Sklep 2014/349, so se v skladu s členom 10(3) Skupnega ukrepa 2008/124 pogodbe o zaposlitvi z mednarodnim osebjem sklepale med vodjo misije in člani osebja, vodja misije pa je kot oseba, odgovorna za izvrševanje proračuna misije EULEX KOSOVO, vključno z zaposlovanjem mednarodnega osebja, moral v skladu s členom 8(5) Skupnega ukrepa v ta namen skleniti pogodbo s Komisijo. Nasprotno pa člen 10(3) in člen 16(4) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, po sprejetju Sklepa 2014/349 določata, da je misija EULEX KOSOVO tista, ki z mednarodnim osebjem sklepa pogodbe o zaposlitvi in je odgovorna za izvrševanje proračuna misije EULEX KOSOVO, za kar sklene pogodbo s Komisijo, člen 8(5) tega skupnega ukrepa pa je bil izbrisan.

71. Posledično bi moralo na podlagi navedenih določb veljati, da misija EULEX KOSOVO pred uvedbo člena 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, ki ji podeljuje sposobnost, da med drugim sklepa pogodbe, zaposluje osebje in je stranka v sodnem postopku, ni imela potrebne sposobnosti, da bi imela status delodajalke mednarodnega osebja v službi pri zadevni misiji.

72. Zdi se, da sobesedilo Skupnega ukrepa 2008/124 podpira to razlago. V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 9(3) Skupnega ukrepa 2008/124 sicer določa, da lahko misija EULEX KOSOVO pogodbeno zaposli mednarodno osebje, vendar so bile podobne določbe uveljavljene tudi za enoto Evropske unije za načrtovanje (European Union Planning Team, v nadaljevanju: EUPT KOSOVO), ( 50 ) ki je sodelovala v fazi načrtovanja in priprav za vzpostavitev misije EULEX KOSOVO, ( 51 ) s čimer ji je bilo omogočeno pogodbeno zaposlovanje mednarodnega in lokalnega osebja, pogodbe o zaposlitvi pa je s takim osebjem sklepal vodja EUPT Kosovo. Težko si predstavljam, da bi tako začasno enoto za načrtovanje, ne da bi ji bila izrecno podeljena pravna in poslovna sposobnost, lahko šteli za delodajalko takega osebja in stranko v sodnem postopku.

73. Poleg tega je Komisija v sporočilu iz leta 2012 ( 52 ) navedla, da bi bilo treba misijam SZVP podeliti potrebno pravno osebnost ali vsaj dovolj široko pravno in poslovno sposobnost, da se omogoči izvajanje njihovih mandatov in zagotovi trdna pravna podlaga za take misije, da delujejo znotraj in zunaj Unije, vključno s pravnim statusom pred sodnimi oblastmi. Komisija je napovedala, da namerava Svetu predlagati, naj v zvezi s tem sprejme določbe. Podobno mnenje je v posebnem poročilu o misiji EULEX KOSOVO, sprejetem leta 2012, ( 53 ) izrazilo tudi Evropsko računsko sodišče, ki je misiji EULEX KOSOVO in vsem prihodnjim misijam SZVP priporočilo, naj vključijo take določbe. Kar zadeva misijo EULEX KOSOVO in druge mednarodne misije Unije, ( 54 ) je bilo to izpeljano z uvedbo posebne določbe z naslovom „Pravna ureditev“ v upoštevnem sklepu Sveta, kot določa člen 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen. Iz navedenega je tako mogoče sklepati, da se je to, da se misiji EULEX KOSOVO podeli izrecna pravna in poslovna sposobnost, ki je prej ni imela, štelo za potrebno, zlasti da bi lahko zaposlovala osebje kot delodajalka in se branila v pravnih postopkih.

74. Videti je, da je ta razlaga podprta tudi s sodno prakso Sodišča. Sodišče je zlasti v sodbi Elitaliana ( 55 ) v okviru postopka, začetega pred sprejetjem Sklepa 2014/349, pritrdilo ugotovitvam Splošnega sodišča, da misija EULEX KOSOVO ni imela pravne osebnosti in da ni bilo nobene določbe, na podlagi katere bi lahko bila stranka v sodnem postopku, zaradi česar ji ni bilo mogoče pripisati statusa organa, urada ali agencije v smislu člena 263 PDEU in se je za edino toženo stranko štela Komisija. Zato je Sodišče v navedeni sodbi posebej poudarilo, da misija EULEX KOSOVO ni imela pravne in poslovne sposobnosti, ker ji ta v Skupnem ukrepu 2008/124 ni bila izrecno podeljena, in je na tej podlagi menilo, da misija EULEX KOSOVO ni mogla biti tožena stranka v postopku.

75. Poudariti je treba tudi, da se je sodba H nanašala na misijo EUPM v Bosni in Hercegovini, pri čemer v sklepu Sveta o njeni ustanovitvi ni bilo nobene določbe, ki bi ji podeljevala pravno in poslovno sposobnost. ( 56 ) Sodišče tega vprašanja sicer ni neposredno obravnavalo, vendar je iz dejstva, da zadevni misiji ni bila podeljena izrecna pravna in poslovna sposobnost, mogoče povzeti ugotovitev Sodišča, da je bilo treba izpodbijane ukrepe pripisati eni od institucij Unije, te misije pa ni bilo mogoče šteti za morebitno toženo stranko v postopku.

76. Tudi za sodbo Jenkinson ( 57 ) se mi ne zdi, da bi podpirala drugačno ugotovitev. Navedena sodba se je nanašala na tožbo, ki je načeloma temeljila na členu 272 PDEU glede pogodbene odgovornosti Unije, proti Komisiji, ESZD in misiji EULEX KOSOVO pa jo je vložil nekdanji član mednarodnega osebja nekaterih mednarodnih misij Unije, vključno z misijo EULEX KOSOVO. Ta tožeča stranka je bila v službi pri misiji EULEX KOSOVO zaposlena od 5. aprila 2010 do 14. novembra 2014, vendar je le zadnja pogodba o zaposlitvi, sklenjena za obdobje od 15. oktobra do 14. novembra 2014, vsebovala arbitražno klavzulo, v smislu člena 272 PDEU, ki je sodno pristojnost podeljevala sodiščem Unije. Sodišče se je v sodbi osredotočilo na presojo Splošnega sodišča glede pristojnosti za razsojanje o pogodbenih vidikih te zadeve, in odločilo, da če delovno razmerje temelji na več zaporednih pogodbah o zaposlitvi, dejstvo, da prejšnje pogodbe ne vsebujejo arbitražne klavzule, sodiščem Unije ne more preprečiti, da pri presoji razmerja med strankama ne bi upoštevalo vseh pogodb. Sodišče pa ni obravnavalo ugotovitev Splošnega sodišča glede pravne in poslovne sposobnosti misije EULEX KOSOVO. Zato po mojem mnenju ni videti, da bi bilo obrazložitev Sodišča glede obsega pristojnosti sodišč Unije v skladu s členom 272 PDEU mogoče prenesti na ločeno vprašanje identitete delodajalca, ki v navedeni sodbi ni bilo obravnavano. ( 58 )

77. Na tej podlagi bi bilo treba upoštevati, da člen 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, pomeni, da misija EULEX KOSOVO nima statusa delodajalke v obdobju pred 12. junijem 2014. Nasprotno iz te določbe izhaja, da je v obdobju, ki se je začelo 12. junija 2014, misijo EULEX KOSOVO mogoče šteti za delodajalko mednarodnega osebja v službi pri zadevni misiji in da je tako sama lahko tožena stranka v sporih, ki zadevajo pogodbe o zaposlitvi, sklenjene s takim osebjem. ( 59 )

78. Na drugem mestu, v zvezi s členom 16(5) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, je besedilo zadevne določbe dvoumno glede vprašanja, ali je misija EULEX KOSOVO od 15. junija 2014 dalje odgovorna za vse tožbe in obveznosti, ki izhajajo iz izvrševanja mandata, tudi če so se dejanja zgodila pred tem datumom, ali pa je odgovorna samo za dejanja, ki so se zgodila na zadevni datum oziroma po njem. ( 60 )

79. V tem smislu bi bilo treba poudariti, da člen 16(4) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen in ki je bil vstavljen ob istem času kot člen 16(5) Skupnega ukrepa, določa, da misija EULEX KOSOVO nadomesti vodjo misije kot odgovornega za izvrševanje njenega proračuna. Zato se mi ob branju obeh določb skupaj zdi, da je člen 16(5) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, namenjen potrditvi, da je misija EULEX KOSOVO tista, ki je odgovorna za vse tožbe in obveznosti, ki izhajajo iz njenega izvrševanja proračuna od 15. junija 2014 dalje. Glede dejanj obravnavane zadeve, ki so se zgodila pred navedenim datumom, pa je proračun izvrševal vodja misije. Posledično na podlagi te določbe misije EULEX KOSOVO ni mogoče šteti za delodajalko tožečih strank v postopku v glavni stvari.

3. Svet, Komisija in ESZD

80. Če bi Sodišče sprejelo moj predlog, da niti vodja misije niti misija EULEX KOSOVO nimata statusa delodajalca tožečih strank v postopku v glavni stvari za obdobje pred 12. junijem 2014 in ju tako ni mogoče šteti za toženo stranko v postopku pred predložitvenim sodiščem, je treba preučiti, ali bi moralo veljati, da imajo ta status Svet, Komisija in/ali ESZD.

81. Po trditvah, ki so jih v bistvu predstavile tožeče stranke v postopku v glavni stvari, je v okoliščinah obravnavane zadeve kot delodajalca mogoče šteti tako Svet kot tudi Komisijo. Svet, Komisija, ESZD in EULEX KOSOVO se s tem ne strinjajo.

82. Menim, da na podlagi sodne prakse Sodišče in upoštevnih določb Skupnega ukrepa 2008/124 obstajajo trdni znaki, da ima Komisija status delodajalke tožečih strank v postopku v glavni stvari za obdobje pred 12. junijem 2014.

83. Sodišče je v zvezi s tem v sodbi Elitaliana ( 61 ) ugotovilo, da je bil vodja misije EULEX KOSOVO v Skupnem ukrepu 2008/124, preden je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, sicer opredeljen kot „odgovoren“ za izvrševanje proračuna zadevne misije, je bilo vendarle neizpodbitno dejstvo, da so se njegove pristojnosti na proračunskem in finančnem področju izvajale pod nadzorom in pristojnostjo Komisije. Zato je Sodišče menilo, da je bilo izpodbijane ukrepe v okviru postopka oddaje javnega naročila mogoče pripisati Komisiji.

84. Poleg tega je Sodišče v sodbi H ( 62 ) odločilo, da je bilo v skladu s pogoji sklepa Sveta o EUPM v Bosni in Hercegovini izpodbijane odločbe vodje misije v zvezi s premestitvijo napotenega člana osebja mogoče pripisati Svetu, saj je vodjo misije imenoval PVO, ki je zagotavljal politični nadzor in strateško vodstvo te misije v okviru odgovornosti Sveta, poleg tega je bil vodja misije odgovoren poveljniku civilne operacije, ki je bil pod nadzorom PVO in odgovoren za izvrševanje odločb PVO in Sveta. Nasprotno po mnenju Sodišča teh odločb ni bilo mogoče pripisati Komisiji, ker ta ni bila vključena v strukturo poveljevanja in ker se odločbe niso nanašale na izvrševanja proračuna zadevne misije, za kar je bila potrebna sklenitev pogodbe med vodjo misije in Komisijo.

85. Okoliščine obravnavane zadeve bi bilo treba preučiti ob upoštevanju navedene sodne prakse.

86. Glede ESZD je treba opozoriti, da Sodišču niso bile predložene nobene informacije o tem, da ima ESZD status delodajalke tožečih strank iz postopka v glavni stvari za obdobje pred 12. junijem 2014. Nasprotno, kot je navedla ESZD, je poveljnik civilne operacije sicer del ESZD, vendar ni videti, da bi bila ESZD odgovorna za zadeve v zvezi z zaposlovanjem mednarodnega osebja. Poleg tega je, kot je navedeno v točki 41 teh sklepnih predlogov, poveljnik civilne operacije pod nadzorom Sveta in splošno pristojnostjo visokega predstavnika, ne pa ESZD.

87. Glede Sveta se mi zdi, da ga na podlagi informacij, predloženih Sodišču, ni mogoče šteti za delodajalca tožečih strank v postopku v glavni stvari za obdobje pred 12. junijem 2014. Res je, da ob upoštevanju meril, predstavljenih v sodbi H, v obravnavani zadevi obstajajo elementi, za katere bi lahko veljalo, da kažejo na Svet, zlasti ker imajo lahko odločitve o prestrukturiranju misije EULEX KOSOVO posledice zaradi prestrukturiranja delovnih mest in prekinitve pogodb o zaposlitvi mednarodnega osebja. Vendar se po mojem mnenju okoliščine, ki izhajajo iz sodbe H, razlikujejo od okoliščin v obravnavani zadevi. Zadevna sodba se je predvsem nanašala na vprašanje premestitve člana osebja, napotenega iz države članice, kar se je po navedbah Sveta in ESZD zdelo povezano s političnim nadzorom in strateškim vodstvom misije pod pristojnostjo Sveta in kar je bilo popolnoma nepovezano z izvrševanjem proračuna misije, za kar mora biti sklenjena pogodba med vodjo misije in Komisijo. Nasprotno je v obravnavani zadevi sporno zaposlovanje mednarodnega osebja očitno neposredno povezano z izvrševanjem proračuna misije EULEX KOSOVO in pogodbo, ki je v zvezi s tem sklenjena med vodjo misije in Komisijo, in tako temelji na proračunskih odgovornostih Komisije. Poleg tega je treba poudariti, da Sodišču niso bile predložene nobene informacije glede nalog, ki so jih opravljale tožeče stranke v postopku v glavni stvari, ali druge navedbe, s katerimi bi izpodbijali trditve Sveta, da zaposlovanje mednarodnega osebja v okoliščinah obravnavane zadeve ne spada pod njegovo odgovornost.

88. Glede Komisije je mogoče ugotoviti, da bi ji bilo ob upoštevanju sodb Elitaliana in H na podlagi informacij, predloženih Sodišču, mogoče šteti za delodajalko tožečih strank v postopku v glavni stvari za obdobje pred 12. junijem 2014, ker je zaposlovanje mednarodnega osebja v službi pri misiji EULEX KOSOVO povezano z izvrševanjem proračuna te misije pod nadzorom in pristojnostjo Komisije in ker je bila Komisija očitno odgovorna za določitev posebnih pravil v zvezi s pogodbami o zaposlitvi, sklenjenimi s takim osebjem. ( 63 )

89. Spomniti je treba, da je bil vodja misije v skladu s členom 8(5) in členom 16(4) Skupnega ukrepa 2008/124, preden je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, pod nadzorom in pristojnostjo Komisije v zvezi z izvrševanjem proračuna misije EULEX KOSOVO, vključno z zaposlovanjem mednarodnega osebja, in je v ta namen podpisal pogodbo s Komisijo. Natančneje, Komisija je v skladu s sistemom, ki je temeljil na sporočilu iz leta 2009, vodjo misije pogodbeno zaposlila kot posebnega svetovalca, da bi mu dodelila upravljanje proračuna misije, pogodba pa je določala, da mora vodja misije sklepati pogodbe o zaposlitvi z mednarodnim osebjem „ob uporabi pravil za osebje, zaposleno ali napoteno med posebne svetovalce SZVP, kot je določeno v tem sporočilu“. ( 64 ) V zvezi s tem je sporočilo iz leta 2009 določalo posebna pravila, ki so se zlasti nanašala na pogoje zaposlitve ter pravice in obveznosti mednarodnega osebja, ki morajo biti vključene v pogodbo o zaposlitvi, sklenjeno med vodjo misije in mednarodnim osebjem, kot so pravila o trajanju pogodbe, razvrstitvi delovnih mest in plačni ureditvi, davkih in socialni varnosti. ( 65 )

90. To je v obravnavani zadevi ponazorjeno s pogodbama z dne 1. februarja in 7. junija 2013, ki jih je MJ kot vodja misije sklenil s Komisijo. Zlasti člen 11(1) pogodbe z dne 7. junija 2013 določa, da mora vodja misije z osebjem sklepati pogodbe o zaposlitvi na podlagi pravil, določenih v sporočilu iz leta 2009, člen 11(2) zadevne pogodbe pa določa, da trajanje pogodbe o zaposlitvi na splošno ne more preseči trajanja misije EULEX KOSOVO. Poleg tega je v preambuli pogodbe o zaposlitvi, ki jo je MJ kot vodja misije z eno od tožečih strank v postopku v glavni stvari sklenil pred 12. junijem 2014 in ki je priložena predložitveni odločbi, navedeno, da sporočilo iz leta 2009 „določa pogoje zaposlitve mednarodnega osebja“ in da člena 11(1) pogodbe, sklenjene med Komisijo in MJ kot vodjem misije, temu kot posebnemu svetovalcu „dopušča“, da v lastnem imenu sklepa pogodbe o zaposlitvi. ( 66 )

91. Zato dejstvo, da tožeče stranke v postopku v glavni stvari pogodb o zaposlitvi niso podpisale s Komisijo ali da, kot je navedeno v sporočilu iz leta 2012, ( 67 ) je Svet pristojna institucija Unije za urejanje kadrovskih zadev, ne omaje te analize, saj se zdi, da so bile pogodbe o zaposlitvi, ki jih je MJ kot vodja misije sklenil s tožečimi strankami v postopku v glavni stvari, umeščene v okvir sporočila iz leta 2009 in so temeljile na pravilih, ki so izhajala iz odgovornosti Komisije.

92. Na tej podlagi bi moralo veljati, da je Komisija tista, ki ima status delodajalke mednarodnega osebja, ki je bilo v službi pri misiji EULEX KOSOVO pred 12. junijem 2014, in ki jo bo tako za namene spora v postopku v glavni stvari mogoče obravnavati kot toženo stranko.

VI. Predlog

93. Glede na zgornje preudarke Sodišču predlagam, naj na vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je postavilo Tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče za postopke v francoščini v Bruslju, Belgija), odgovori: Skupni ukrep Sveta 2008/124/SZVP z dne 4. februarja 2008 o misiji Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovu (EULEX KOSOVO), preden je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2014/349/SZVP z dne 12. junija 2014, je treba razlagati tako, da med obdobjem pred 12. junijem 2014 status delodajalke mednarodnega osebja v službi pri misiji EULEX KOSOVO podeljuje Evropski komisiji.

( 1 ) Jezik izvirnika: angleščina.

( 2 ) UL 2008, L 42, str. 92.

( 3 ) UL 2014, L 174, str. 42.

( 4 ) Glej nadaljnje točke od 36 do 41 teh sklepnih predlogov.

( 5 ) V zvezi s tem je treba opozoriti, da pred Splošnim sodiščem poteka več zadev, v katerih se obravnavajo podobne tožbe, ki jih je vložilo mednarodno osebje misije EULEX KOSOVO (glej na primer zadeve BL in BM/Svet in drugi, T‑204/19; QP in drugi/Svet in drugi, T‑183/21; ter RI in drugi/Svet in drugi, T‑190/21), skupaj z drugimi mednarodnimi misijami EU (glej na primer JF/EUCAP Somalia, T‑194/20, ter Stockdale/Svet in drugi, T‑776/20).

( 6 ) Kakor je bilo spremenjeno s Sklepom Sveta 2010/322/SZVP z dne 8. junija 2010 (UL 2010, L 145, str. 13). Člen 9(3) Skupnega ukrepa 2008/124 je prvotno določal: „EULEX KOSOVO lahko po potrebi pogodbeno zaposluje tudi mednarodno in lokalno osebje.

( 7 ) Ta določba je bila pozneje spremenjena s Sklepom Sveta (SZVP) 2021/904 z dne 3. junija 2021 (UL 2021, L 197, str. 114) tako: „Za finančno izvrševanje proračuna misije je odgovorna EULEX KOSOVO, razen za zneske iz odstavka 1 v zvezi s podporo prenesenim sodnim postopkom znotraj države članice. V ta namen EULEX KOSOVO podpiše sporazum s Komisijo“.

( 8 ) T‑410/13, neobjavljen, EU:T:2014:871, zlasti točke od 25 do 28 in 37. Zoper ta sklep ni bila vložena nobena pritožba.

( 9 ) Kot je navedlo predložitveno sodišče, je Tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče za postopke v francoščini v Bruslju) s sodbo z dne 12. decembra 2017 (RG 2015/AB/577) odločilo, da je bila delodajalka mednarodnega osebja, zaposlenega v službi misije EULEX KOSOVO, preden je ta pridobila pravno osebnost na podlagi Sklepa 2014/349, Evropska unija, ki so jo zastopale njene institucije, vodja misije pa je bil zgolj zastopnik. Poleg tega je to sodišče s sodbo z dne 8. januarja 2019 (RG 2016/AB/411) podobno razsodilo v zvezi s Policijsko misijo Evropske unije za palestinska ozemlja (EUPOL COPPS), pri čemer je ugotovilo, da je bila delodajalka Evropska unija, ki jo zastopa Komisija. Glede zadnjenavedene misije glej nadalje opombo 54 teh sklepnih predlogov.

( 10 ) C‑43/17 P, EU:C:2018:531 (v nadaljevanju: sodba Jenkinson).

( 11 ) C‑439/13 P, EU:C:2015:753 (v nadaljevanju: sodba Elitaliana).

( 12 ) C‑455/14 P, EU:C:2016:569 (v nadaljevanju: sodba H).

( 13 ) Misija EULEX KOSOVO se med drugim sklicuje na sodbo z dne 5. julija 2018, Jenkinson.

( 14 ) Glej naslov V, poglavje 2, oddelek 2 PEU (členi od 42 do 46).

( 15 ) Glej člena 42(1) in 43(1) PEU.

( 16 ) Glej v tem smislu ESZD, EU CSDP Missions & Operations for Human Security (Misije in operacije EU na področju SVOP za varnost ljudi), 2019, str. 1. Glej dalje na primer Fiott, D. (ur.), The CSDP in 2020: The EU’s legacy and ambition in security and defence (SVOP v letu 2020: Zapuščina in ambicija EU na področju varnosti in obrambe), Inštitut Evropske unije za varnostne študije, 2020.

( 17 ) Kot je navedeno na spletišču ESZD, ki je na voljo na naslovu https://eeas.europa.eu.

( 18 ) Glej v tem smislu Evropsko računsko sodišče, Posebno poročilo št. 18/2012, Pomoč Evropske unije Kosovu za krepitev pravne države, 2012 (v nadaljevanju: poročilo Računskega sodišča), točka 14. Za podrobnejšo preučitev glej na primer Spernbauer, M., EU Peacebuilding in Kosovo and Afghanistan: Legality and Accountability (Izgradnja miru na Kosovu in v Afganistanu: zakonitost in odgovornost), Martinus Nijhoff, 2014.

( 19 ) Glej v zvezi s tem poročilo Računskega sodišča, navedeno v opombi 18 teh sklepnih predlogov, točka 68.

( 20 ) Ta določba je bila pozneje spremenjena s Sklepom Sveta (SZVP) 2018/856 z dne 8. junija 2018 (UL 2018, L 146, str. 5).

( 21 ) Glej člen 38 PEU.

( 22 ) Glej Skupni ukrep 2008/124, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2010/322, člen 11(2) in člen 12(1).

( 23 ) Glej člen 26 PEU.

( 24 ) Glej zlasti člena 18 in 27 PEU. Glej tudi Sklep Sveta 2010/427/EU z dne 26. julija 2010 o organizaciji in delovanju Evropske službe za zunanje delovanje (UL 2010, L 201, str. 30) in Csernatoni, R.: The Evolving Role of the European External Action Service in Security and Defence, European Foreign Affairs Review, št. 26, 2021, str. 87–100.

( 25 ) Glej Skupni ukrep 2008/124, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2010/322, člen 12(2).

( 26 ) Glej nedavni Sklep Političnega in varnostnega odbora (SZVP) 2021/959 z dne 10. junija 2021 o podaljšanju mandata vodje misije Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovu (UL 2021, L 212, str. 1).

( 27 ) Glej Skupni ukrep 2008/124, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2010/322, člen 7(2) in člen 11(3).

( 28 ) Glej Skupni ukrep 2008/124, člen 7(1).

( 29 ) Glej spletno mesto ESZD, navedeno v opombi 17 teh sklepnih predlogov.

( 30 ) Glej Skupni ukrep Sveta 2008/124, člen 8(1) in člen 11(5).

( 31 ) Svet, Komisija in misija EULEX KOSOVO so na obravnavi pred Sodiščem navedli, ESZD pa v svojih pisnih stališčih, da je Sodišče na podlagi svoje sodne prakse in zlasti sodbe H pristojno za obravnavano zadevo, ker se ta nanaša na vprašanja upravljanja osebja.

( 32 ) Glej v zvezi s tem sodbi z dne 12. novembra 2015, Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, točka 37), in z dne 6. oktobra 2020, Bank Refah Kargaran/Svet (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, točka 25).

( 33 ) Skupni ukrep 2008/124 temelji na nekdanjem členu 14 EU in tretjem odstavku člena 25 EU (zdaj člena 28 in 38 PEU), Sklep 2014/349 pa temelji na členu 28, členu 42(4) in členu 43(2) PEU.

( 34 ) Glej sodbo z dne 6. oktobra 2020, Bank Refah Kargaran/Svet (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, točka 32).

( 35 ) Glej sodbo z dne 6. oktobra 2020, Bank Refah Kargaran/Svet (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, točka 35).

( 36 ) Glej v zvezi s tem sodbo z dne 28. marca 2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, točki 74 in 75).

( 37 ) Glej v zvezi s tem sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Watheleta v zadevi Rosneft (C‑72/15, EU:C:2016:381, točke od 36 do 76), in sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Bobka v zadevi SatCen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:220, točke od 51 do 85). Dalje glej na primer Butler, G., Constitutional Law of the EU’s Common Foreign and Security Policy (Ustavno pravo skupne zunanje in varnostne politike EU), Hart, 2019, str. 145–222.

( 38 ) Glej C‑658/11, EU:C:2014:2025, točke od 69 do 74; glej tudi sodbe z dne 14. junija 2016, Parlament/Svet (C‑263/14, EU:C:2016:435, točka 68); z dne 4. septembra 2018, Komisija/Svet (Sporazum s Kazahstanom) (C‑244/17, EU:C:2018:662, točke od 21 do 23); in z dne 2. septembra 2021, Komisija/Svet (Sporazum z Armenijo) (C‑180/20, EU:C:2021:658, točka 27).

( 39 ) Glej sodbo z dne 12. novembra 2015, Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, točke od 41 do 50).

( 40 ) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 74), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES, Euratom) št. 1081/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 (UL 2010, L 311, str. 9), ki je veljala v času dejanskega stanja. Nadomeščena je bila z Uredbo (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, spremembi uredb (EU) št. 1296/2013, (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1304/2013, (EU) št. 1309/2013, (EU) št. 1316/2013, (EU) št. 223/2014, (EU) št. 283/2014 in Sklepa št. 541/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 (UL 2018, L 193, str. 1).

( 41 ) Glej sodbo z dne 19. julija 2016, H/Svet in drugi (C‑455/14 P, EU:C:2016:569, točke od 39 do 61).

( 42 ) Glej sodbo z dne 25. junija 2020, SatCen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:492, zlasti točko 66). Glej tudi v tem smislu sklep z dne 10. julija 2020, KF/SatCen (T‑619/19, neobjavljen, EU:T:2020:337, točke od 18 do 32) (tekoč pritožbeni postopek v KF/SatCen, C‑464/20 P).

( 43 ) Glej sodbo z dne 12. aprila 2018, PY/EUCAP Sahel Niger (T‑763/16, EU:T:2018:181, točka 53).

( 44 ) Glej na primer sodbo z dne 18. maja 2021, Asociaţia Forumul Judecătorilor din România in drugi (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 in C‑397/19, EU:C:2021:393, točka 115).

( 45 ) Glej na primer sodbo z dne 29. aprila 2021, Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny (C‑383/19, EU:C:2021:337, točka 30).

( 46 ) Glej v zvezi s tem sodbo z dne 17. marca 2021, An tAire Talmhaíochta Bia agus Mara in drugi (C‑64/20, EU:C:2021:207, točka 27).

( 47 ) Glej na primer Skupni ukrep 2008/124, kakor je bil spremenjen s sklepom 2010/322, člen 8(3), člen 9(1) do (3) ter člen 14(5) in (6).

( 48 ) Opozoriti je treba, da na to kažeta dve obvestili, ki ju je vodja misije v imenu EULEX KOSOVO naslovil na nekatere tožeče stranke v postopku v glavni stvari in sta priloženi predložitveni odločbi, v katerih je bilo navedeno, da sta bila prerazvrstitev in ukinitev delovnih mest posledica prestrukturiranja misije EULEX KOSOVO po odobritvi novega načrta delovanja in koncepta operacij.

( 49 ) Glej sporočilo iz leta 2009, navedeno v točki 20 teh sklepnih predlogov, točka 4a, str. 13.

( 50 ) Glej Skupni ukrep Sveta 2006/304/SZVP z dne 10. aprila 2006 o ustanovitvi enote EU za načrtovanje (EUPT Kosovo) v zvezi z morebitno operacijo EU za krizno upravljanje na področju pravne države in morebitnih drugih področjih na Kosovu (UL 2006, L 112, str. 19), zlasti pa člena 4(5) in 11(3).

( 51 ) V zvezi s tem glej Skupni ukrep 2008/124, člen 4.

( 52 ) Glej sporočilo iz leta 2012, navedeno v točki 25 teh sklepnih predlogov, zlasti točke od 3.2 do 3.4 in 4.2.

( 53 ) Glej poročilo Računskega sodišča, navedeno v točki 18 teh sklepnih predlogov, zlasti točke od 92 do 94 in 107 ter priporočilo 4.

( 54 ) Glej na primer Sklep Sveta 2014/447/SZVP z dne 9. julija 2014 o spremembah veljavnosti Sklepa 2013/354/SZVP o Policijski misiji Evropske unije za Palestinska ozemlja (EUPOL COPPS) (UL 2014, L 201, str. 28), člen 11a; in Sklep Sveta (SZVP) 2015/800 z dne 21. maja 2015 o spremembi in podaljšanju Sklepa 2013/233/SZVP o misiji Evropske unije za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja (EUBAM Libya) (UL 2015, L 127, str. 22), člen 12a. Opozoriti je treba, da ima za zdaj take določbe vseh 11 tekočih civilnih misij SZVP. Glej med drugim tudi Sklep Sveta (SZVP) 2017/1869 z dne 16. oktobra 2017 o svetovalni misiji Evropske unije v podporo reformi varnostnega sektorja v Iraku (EUAM Iraq) (UL 2017, L 266, str. 12), člen 13; in Sklep Sveta (SZVP) 2019/2110 z dne 9. decembra 2019 o svetovalni misiji Evropske unije v okviru SVOP v Srednjeafriški republiki (EUAM RCA) (UL 2019, L 318, str. 141), člen 12.

( 55 ) Glej sodbo z dne 12. novembra 2015, Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, zlasti točke 58, 59 in 66). Glej tudi v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca N. Jääskinena v Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:341, točke od 63 do 65), in moje sklepne predloge v SC/Eulex Kosovo (C‑730/18 P, EU:C:2020:176, točka 59).

( 56 ) Glej v zvezi s tem sklep z dne 22. julija 2010, H/Svet in drugi (T‑271/10 R, neobjavljen, EU:T:2010:315, točka 19).

( 57 ) C‑43/17 P, EU:C:2018:531, zlasti točke 15, 34 in od 40 do 51. Zadevo zdaj obravnava Splošno sodišče (Jenkinson/Svet in drugi, T‑602/15 RENV).

( 58 ) V zvezi s tem je treba opozoriti, da je Splošno sodišče v sodni odločbi v zadevi Jenkinson menilo, da misija EULEX KOSOVO ima pravno osebnost in je lahko tožena stranka v sodnem postopku na podlagi člena 15a Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen. Glej sklep z dne 9. novembra 2016, Jenkinson/Svet in drugi (T‑602/15, EU:T:2016:660, točke od 32 do 37).

( 59 ) Glej dalje v zvezi s tem Heliskoski, J., „Responsibility and liability for CSDP operations“ (Pristojnost in odgovornost za operacije SVOP), v Blockmans, S. in Koutrakos, P. (ur.), Research Handbook on the EU’s Common Foreign and Security Policy (Raziskovalni priročnik o skupni zunanji in varnostni politiki EU), Edward Elgar, 2018, str. 132–153, na str. 143–144.

( 60 ) Kot je predložitveno sodišče navedlo v točki 80 svoje sodbe z dne 1. junija 2018, ki je priložena predložitveni odločbi, primerjava različnih jezikovnih različic člena 16(5) skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen, zadev ne pojasni, saj španska, nemška, angleška, francoska, italijanska in nizozemska različica na primer podpirajo eno ali drugo razlago.

( 61 ) C‑439/13 P, EU:C:2015:753, zlasti točke od 62 do 66.

( 62 ) C‑455/14 P, EU:C:2016:569, točke od 65 do 68.

( 63 ) Kot so navedle tožeče stranke v postopku v glavni stvari, je treba v zvezi s tem opozoriti na odločbo evropskega varuha človekovih pravic, s katero je ta končal preiskavo na lastno pobudo v zadevi OI/12/2010/(BEH)MMN z dne 30. avgusta 2013, ki se je nanašala na Svet, Komisijo in visokega predstavnika/ESZD ter je bila sprožena zaradi negotovosti, ki so izhajale iz institucionalne sestave mednarodnih misij Unije glede vprašanja, katera institucija ali organ Unije je pristojen za odpravo morebitnih nepravilnosti pri upravljanju. Varuh je v tej odločbi ob upoštevanju predloga visokega predstavnika ugotovil, da se bo pri prihodnjih pritožbah glede vprašanj izvrševanja proračuna v civilnih misijah obrnil na Komisijo, glede drugih trditev o nepravilnostih v zvezi z misijam SVOP pa na visokega predstavnika/ESZD.

( 64 ) Glej sporočilo iz leta 2009, navedeno v točki 20 teh sklepnih predlogov, točka 3b, str. 6.

( 65 ) Glej sporočilo iz leta 2009, navedeno v točki 20 teh sklepnih predlogov, točki 4 in 4a, str. 10–15.

( 66 ) Opozoriti je treba, da je v obvestilu, ki ga je vodja misije naslovil na eno od tožečih strank v postopku v glavni stvari in ki je priloženo predložitveni odločbi, navedeno: „Po navodilih Evropske komisije […] je bila v skladu s [sporočilom iz leta 2009] opravljena revizija sistemizacije vseh delovnih mest in ustreznih opisov del in nalog.“

( 67 ) Glej sporočilo iz leta 2012, navedeno v točki 25 teh sklepnih predlogov, zlasti točki 3.3 in 4.4. V tem smislu glej tudi Sklepe Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o vzpostavitvi pakta o civilnih vidikih SVOP, dok. 14305/18, 19. november 2018, oddelek ii, točka 10(b), str. 7 (kjer je med zavezami Sveta in držav članic navedena revizija zaposlitvenega statusa mednarodnega pogodbenega osebja civilnih misij SVOP).