Zadeva C-264/08

Država Belgija

proti

Direct Parcel Distribution Belgium NV

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie)

„Carinski zakonik Skupnosti — Carinski dolg — Znesek dajatev — Člena 217 in 221 — Lastna sredstva Skupnosti — Uredba (ES, Euratom) št. 1150/2000 — Člen 6 — Zahteva po vknjižbi zneska dajatve pred sporočitvijo tega dolžniku — Pojem ‚zakonsko dolgovani‘ znesek“

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. januarja 2010 I ‐ 736

Povzetek sodbe

Člen 221(1) Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti je treba razlagati tako, da „vknjižba“ zneska izterjevanih dajatev, ki je v njem navedena, pomeni „vknjižbo“ navedenega zneska, kot jo določa člen 217(1) navedene uredbe. (Glej točko 17 in točko 1 izreka.)

„Vknjižbo“ v smislu člena 217(1) Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti je treba razlikovati od vknjižbe pravic na račune lastnih sredstev iz člena 6 Uredbe št. 1150/2000 o izvajanju Sklepa 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti. Ker člen 217 Uredbe št. 2913/92 ne določa podrobnosti „vknjižbe“ v smislu te določbe in torej niti minimalnih tehničnih ali formalnih zahtev, je treba to vknjižbo, ki se lahko opravi z vnosom zneska v zapisnik o ugotovitvi kršitve carinske zakonodaje, opraviti tako, da se zagotovi, da pristojni carinski organi vnesejo natančen znesek uvoznih ali izvoznih dajatev, ki je posledica carinskega dolga, v računovodske evidence ali kakšne druge ustrezne nosilce podatkov, zlasti da bi bila vknjižba zadevnih zneskov opravljena z gotovostjo tudi glede dolžnika. (Glej točke od 18 do 20, od 22 do 25 in točko 2 izreka.)

Člen 221(1) Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti je treba razlagati tako, da lahko carinski organi dolžniku v skladu z ustreznimi postopki veljavno sporočijo znesek uvoznih ali izvoznih dajatev, ki jih je treba plačati, le če so ta znesek prej vknjižili. Navedeni časovni potek operacij vknjižbe in sporočila o znesku dajatev, je treba namreč spoštovati, da ne bi prišlo do različnega obravnavanja dolžnikov in do škode za usklajeno delovanje carinske unije. Poleg tega države članice niso dolžne sprejeti posebnih postopkovnih pravil glede postopkov, v katerih je treba carinskemu dolžniku sporočiti znesek uvoznih ali izvoznih dajatev, saj se za to sporočilo lahko uporabijo notranja splošna postopkovna pravila, ki zagotavljajo ustrezno obveščenost carinskega dolžnika in mu omogočajo, da si polno obveščen zagotovi obrambo svojih pravic. (Glej točke od 26 do 30 in točko 3 izreka.)

Pravo Skupnosti ne nasprotuje temu, da se nacionalno sodišče v zvezi z izjavo carinskih organov, da je bil znesek uvoznih ali izvoznih dajatev „vknjižen“ v smislu člena 217 Uredbe št. 2913/92, preden je bil ta znesek sporočen dolžniku, opira na domnevo, da je ta resnična, če se spoštujeta načeli učinkovitosti in enakovrednosti. Če ni pravil Skupnosti z določenega področja, mora namreč notranji pravni red vsake države članice določiti pristojna sodišča in natančna procesna pravila v zvezi s tožbami, namenjenimi zaščiti pravic, ki jih imajo posamezniki na podlagi neposrednega učinka prava Skupnosti, če v skladu z načelom enakovrednosti ta pravila niso manj ugodna od tistih, ki se nanašajo na podobne tožbe na podlagi nacionalnega prava, in v skladu z načelom učinkovitosti praktično ne onemogočajo ali čezmerno otežujejo izvrševanja pravic, ki jih priznava pravni red Skupnosti. Te ugotovitve veljajo tudi glede pravil o dokazovanju, zlasti tistih o porazdelitvi dokaznega bremena, ki veljajo za tožbe v sporih v zvezi s kršitvami prava Skupnosti. Zato mora v določeni zadevi nacionalno sodišče – če ugotovi, da lahko dejstvo, da carinski dolžnik nosi dokazno breme, kadar carinski dolg ni vknjižen, onemogoči ali čezmerno oteži predložitev takega dokaza, zlasti ker se to nanaša na podatke, s katerimi dolžnik ne more razpolagati – za zagotovitev spoštovanja načela učinkovitosti uporabiti vsa procesnopravna sredstva, ki jih daje na voljo nacionalno pravo, med katerimi je tudi odreditev potrebnih pripravljalnih ukrepov, skupaj s tem, da ena od strank ali tretji, ki ni stranka v postopku, predloži akt ali listino. (Glej točke od 32 do 36 in točko 4 izreka.)

Člen 221(1) Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti je treba razlagati tako, da morajo carinski organi zadevne države članice, preden dolžniku sporočijo znesek dajatev, ta znesek predhodno vknjižiti, in če znesek ni bil vknjižen v skladu s členom 217(1) te uredbe, ga ti organi – ki vendarle ohranijo možnost, da v skladu s pogoji, določenimi v členu 221(1) te uredbe, in pravili o zastaranju, ki so veljala ob nastanku carinskega dolga, dolžniku ponovno sporočijo ta znesek – ne morejo izterjati. (Glej točke od 37 do 39 in točko 5 izreka.)