ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Tožba, ki jo vloži združenje podjetij, ki je sodelovalo v postopku sprejemanja akta – Dopustnost – Pogoji

(Člen 230(4) ES)

2. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Tožba, ki jo vložijo subjekti, ki jih izpodbijana uredba še zlasti zadeva – Nedopustnost

(Člen 230(4) ES)

Summary

1. Ničnostne tožbe, ki jih vložijo združenja podjetij – kadar taka združenja sodelujejo v postopku sprejemanja izpodbijanega akta –, se lahko sprejme kot dopustne v najmanj treh vrstah položajev: kadar pravna določba združenju izrecno priznava niz procesnih pravic; kadar je združenje samo individualizirano zaradi vpliva na njegove interese kot združenje, zlasti zato, ker je bila z aktom, katerega ničnost se zahteva, prizadeta njegova pogajalska vloga; ali kadar združenje zastopa interese podjetij, ki sama imajo procesno upravičenje.

V tem pogledu lahko vpliv na pogajalski položaj nekega združenja, ki je sodelovalo v postopku sprejemanja izpodbijanega akta, vpliva na njegove posebne interese samo, če je njegov pogajalski položaj jasno zamejen in tesno povezan s samim predmetom akta, ki ga sprejema. Tako samo posredovanje informacij s strani združenja institucijam Skupnosti in zadevnim nacionalnim organom med zakonodajnim postopkom, ki je privedel do sprejetja izpodbijanega akta, ne zadošča kot dokaz za to, da ta lahko vpliva na jasno zamejen pogajalski položaj združenja.

(Glej točke 44, 47, 49.)

2. Večja gospodarska prizadetost nekaterih subjektov od drugih s strani uredbe ne zadošča za ugotovitev, da jih ta akt posamično zadeva v smislu člena 230, četrti odstavek, ES. Poleg tega niti niso posamično prizadeti, če morajo prenehati opravljati samostojno gospodarsko dejavnost, ki jo opravljajo v skladu z dovoljenjem, ki ga je izdal nacionalni organ.

(Glej točki 53 in 54.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Postopek – Stroški – Odmera – Stroški, ki se lahko povrnejo

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b) in 102(2))

2. Postopek – Stroški – Odmera – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati

3. Postopek – Stroški – Odmera – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati

Summary

1. Iz člena 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje izhaja, da so stroški, ki se lahko povrnejo, omejeni prvič na tiste, ki jih imajo stranke zaradi postopka pred sodiščem Skupnosti, in drugič na tiste, ki so nujni za ta namen. Stroški za pot v Luxembourg zaradi vložitve vlog pa ne morejo šteti za nujne, ker je zakonodajalec Skupnosti v členu 102(2) Poslovnika za ta namen določil roke zaradi oddaljenosti in ker obstajajo druga varna in očitno cenejša sredstva za prenos dokumentov do sodišča Skupnosti.

(Glej točke 42, 79 in 80.)

2. Če ni tarifnih določb Skupnosti, mora Sodišče prve stopnje prosto presoditi podatke zadeve, upoštevajoč predmet in naravo spora, njegovo pomembnost za pravo Skupnosti, zahtevnost zadeve, obseg dela, ki so ga zaradi sodnega postopka morali opraviti zastopniki in svetovalci, ter ekonomske interese, ki jih predstavlja spor za stranke.

V postopku, ki se nanaša na neizpolnitev pogojev v zvezi z dodelitvijo finančne pomoči in ki se nanaša tudi na vmešavanje Komisije pred in med izvajanjem subvencioniranega projekta tožeče stranke, nujnost, da se prikažejo natančne okoliščine tega vmešavanja in da se poglobljeno analizirajo njihove posledice za izid spora, v določeni meri pomeni posebne težave, zaradi katerih se ta zadeva razlikuje od drugih, ki se nanašajo na neizpolnjevanje pogojev v zvezi z dodelitvijo finančne pomoči.

Glede na to je spor na določen način nov in zato do določene mere pomemben za pravo Skupnosti, ker se je jasno določilo, da se ob vmešavanju Komisije v izvedbo subvencioniranega projekta, za katerega ta institucija zatrjuje, da je podana krivdna neizpolnitev, dokazno breme razdeli med stranki v sporu.

(Glej točke 45 in od 53 do 56.)

3. Sodišče Skupnosti je v zvezi s presojo obsega dela, ki ga je bilo treba opraviti zaradi sodnega postopka, pristojno, da upošteva delo, ki je bilo objektivno potrebno za celoten sodni postopek. Vendar je treba, ob tem da so tožeči stranki njeni odvetniki že pomagali v predhodnem postopku, upoštevati tudi dejstvo, da so bili ti odvetniki seznanjeni z upoštevnimi deli spora, kar jim je olajšalo delo in skrajšalo čas potrebnih priprav za sodni postopek. Nasprotno pa se pri presoji stroškov, ki se lahko povrnejo, ne sme upoštevati pomoč odvetnikov v predhodnem postopku, če je dokazano, da ta pomoč za sodni postopek ni v nobenem pogledu upoštevna.

(Glej točki 59 in 60.)
112

Komisija je v utemeljitev svoje ugotovitve o obstoju zadostne likvidnosti najprej v točki 90(a) obrazložitve izpodbijanega sklepa navedla, da je bilo stanje denarnih sredstev skupine CCPL v letih 2018 in 2019 znatno ter je znašalo 18,6 milijona EUR oziroma 22,8 milijona EUR. V točki 90(b) obrazložitve navedenega sklepa je Komisija navedla, da je povprečno stanje denarnih sredstev navedene skupine v obdobju 2014–2018, in sicer približno 11,6 % povprečnega letnega prometa te skupine, dober indic, na podlagi katerega je mogoče sklepati, da raven likvidnosti zadostuje za izpolnjevanje kratkoročnih obveznosti in izdatkov, zagotavljanje neprekinjenega poslovanja in preprečevanje začasne nezadostne likvidnosti. V točki 90(c) obrazložitve tega sklepa je Komisija navedla, da je mogoče enako sklepati na podlagi razmerja med stanjem denarnih sredstev in prodajo. V točki 90(d) obrazložitve istega sklepa je Komisija navedla, da je malo verjetno, da bi plačilo globe iz denarnih sredstev, ki so na voljo na ravni skupine, ogrozilo gospodarsko sposobnost preživetja obeh glavnih operativnih družb iz skupine, saj so denarna sredstva večinoma v lasti holdingov zadevne skupine, ki dejansko nimajo zaposlenih in ustvarjajo zelo majhen promet. V točki 90(e) obrazložitve izpodbijanega sklepa je Komisija poudarila, da družba CCPL v svojih pripombah in odgovorih ni navedla nobene posebne potrebe po likvidnosti za soočenje s težavami, ki izhajajo iz pandemije covida-19, niti za izvajanje načrta prestrukturiranja za obdobje 2020–2023. Nazadnje, v točki 90(f) obrazložitve izpodbijanega sklepa je Komisija navedla, da je od družbe CCPL sicer izrecno zahtevala, naj predloži pripombe o sposobnosti te skupine, da zbere finančna sredstva za plačilo glob, vendar družba CCPL ni niti odgovorila niti navedla, zakaj za to plačilo ne more uporabiti razpoložljivih denarnih sredstev na ravni skupine. V tem okviru je Komisija dodala, da je treba upoštevati tudi znesek 5.942.084 EUR, ki ga je Komisija družbi CCPL vrnila 7. oktobra 2019 na podlagi sodbe z dne 11. julija 2019, CCPL in drugi/Komisija (T‑522/15, neobjavljena, EU:T:2019:500).
97

Drugič, kot je navedeno v točki 2.3 izpodbijanega sporočila in v pisanjih Komisije, so med nalogami ter strateškimi in operativnimi cilji ECMJ, opisanimi v členu 1 statuta ECMJ, izvajanje jezikovnih politik, spodbujanje inovativnih pristopov pri učenju in poučevanju „modernih“ jezikov, učenje in poučevanje navedenih jezikov, spodbujanje dialoga in izmenjav, zagotavljanje podpore raziskovalnim projektom ter zbiranje in razširjanje dobrih praks na področju učenja in poučevanja teh jezikov. Nič pa ne kaže na to, da te naloge in ti cilji vsaj v določeni meri ne bi mogli prispevati h krepitvi zavedanja o pomembnosti vseh „modernih“ jezikov zadevnih držav, vključno z regionalnimi oziroma manjšinskimi jeziki, in k spodbujanju raznolikosti, čeprav le jezikovne in kulturne, kar sta cilja, ki jima sledi predlog 3, kot je bil prijavljen.
Prav tako te ugotovitve ne more spremeniti dejstvo, da je izpodbijana znamka, kakor se uporablja, prekrita z različnimi živimi barvami, čeprav je bila registrirana brez barve. V zvezi s tem je treba opozoriti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso velja, da so barve, čeprav lahko posredujejo določene miselne povezave in vzbujajo občutke, po značilnostih le malo primerne za sporočanje natančnih informacij. To pa še toliko manj, ker se zaradi svoje privlačnosti običajno in pretežno uporabljajo v oglasih in pri trženju proizvodov in storitev, ne da bi prenašale kakršno koli natančno sporočilo, tudi ne glede proizvodov, kakršni se obravnavajo v postopku v glavni stvari. K temu je treba dodati, da so te različne barve, ki so resda žive, pravzaprav nepomembne in se spreminjajo glede na predložene primere izpodbijane znamke, kakor se uporablja. Same po sebi niso tako posebne, da bi si jih zapomnili v zvezi z zadevnimi proizvodi. Bolj se razumejo kot elementi v izključno estetske ali predstavitvene namene, in ne kot označba trgovskega izvora proizvodov (glej v tem smislu sodbo z dne 23. oktobra 2017, Galletas Gullón/EUIPO – O2 Holdings (Oblika paketa piškotov), T‑418/16, neobjavljena, EU:T:2017:746, točka 33 in navedena sodna praksa)
5

Komisija je z dopisom z dne 4. maja 2018 Francoski republiki sporočila rezultate zgoraj navedene preiskave v skladu s členom 34(2) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 908/2014 z dne 6. avgusta 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s plačilnimi agencijami in drugimi organi, finančnim upravljanjem, potrjevanjem obračunov, pravili o kontrolah, varščinami in preglednostjo (UL 2014, L 255, str. 59). Komisija je v tem obvestilu z dne 4. maja 2018 ugotovila, da se pogoji za upravičenost do ukrepa 24 niso spremenili v primerjavi s tistimi, ki so veljali za leti zahtevka 2015 in 2016, saj so bile mešanice stročnic s travami še vedno med površinami, upravičenimi do vezane podpore. Komisija je zato francoske organe obvestila, da so po njenem mnenju plačila, izvršena na podlagi ukrepa 24 od leta zahtevka 2017, nepravilna in niso upravičena do financiranja Unije. Poleg tega je francoske organe pozvala, naj predložijo oceno tveganja za EKJS za leto zahtevka 2017 in spremenijo pogoje za upravičenost do ukrepa 24.
2.

Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Omejevalni ukrepi proti Siriji – Prepoved vstopa in prehoda ter zamrznitev sredstev v Siriji delujočim vodilnim poslovnežem – Sklep, sprejet v okoliščinah, ki so zadevni osebi znane in ki ji omogočajo, da razume obseg ukrepa, sprejetega proti njej – Dopustnost sumarne obrazložitve (Člen 296 PDEU; Sklep Sveta 2013/255/PESC, kakor je bil spremenjen s sklepoma (SZVP) 2015/1836 in (SZVP) 2021/855, člena 27(2)(a) in 28(2)(a) ter Priloga I; Uredbi Sveta št. 36/2012 in 2021/848, Priloga II) (Glej točke od 59 do 64 in od 70 do 73.)
4.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativna znamka LES BORDES in figurativna znamka, ki vsebuje podobo, sestavljeno med drugim iz jelenje glave (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člen 8(1)(b)) (Glej točke 43, 52, 60, 72 in 80.)
3.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Absolutni razlogi za ničnost – Prijavitelj, ki ob vložitvi prijave znamke ni v dobri veri – Merila presoje – Nujnost dokazati obstoj verjetnosti zmede glede nasprotujočih si znamk – Izključitev (Uredba Sveta št. 207/2009, členi 8(1)(a) in (b), (2) ter (5), 52(1)(b) in 53(1)(a)) (Glej točki 29 in 30.)
4.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve – Besedna znamka Stahlwerkstatt (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 21 do 26.)
3.

Pritožbe uradnikov – Ugovor nezakonitosti – Akti, katerih nezakonitost se lahko uveljavlja – Splošni akt, na katerem temelji izpodbijana odločba – Nujnost neposredne pravne povezave med izpodbijanim aktom in splošnim aktom, katerega nezakonitost se uveljavlja – Učinek nezakonitega splošnega akta (člen 277 PDEU; Kadrovski predpisi Evropske investicijske banke, člen 41) (Glej točke od 24 do 28 in od 30 do 32.)
3.

Pritožbe uradnikov – Predhodna upravna pritožba – Skladnost med pritožbo in tožbo – Istovetnost predmeta in podlage – Razlogi in trditve, ki v pritožbi niso navedeni, vendar se z njimi izpodbija utemeljenost obrazložitve, navedene v odgovoru na pritožbo – Dopustnost (Kadrovski predpisi, člena 90 in 91) (Glej točke 70, 72 in 73.)
2.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Figurativna znamka FIS in besedna znamka IFIS (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 21, 22, 25, 26, 37, 44, 45, 52, 59, 66, od 68 do 70, 77, 78 in 82.)
6.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Prekrivanje področij uporabe razlogov iz točk (b) in (c) člena 7(1) Uredbe 2017/1001 (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točko 50.)
5.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Absolutni razlogi za ničnost – Prekrivanje področij uporabe razlogov iz točk (b) in (c) člena 7(1) Uredbe št. 40/94 (Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točko 46.)
Sodba Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 6. aprila 2022 – Saure/Komisija

(Zadeva T‑506/21) ( 1 )

„Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Pogodbe, ki jih je Komisija sklenila v imenu držav članic za dobavo cepiv proti covidu-19 – Elektronska vabila na zasedanja usmerjevalnega odbora – Delna zavrnitev dostopa – Izjema, ki se nanaša na varstvo zasebnosti in integritete posameznika – Neobstoj nujnosti prenosa osebnih podatkov za konkreten namen v javnem interesu – Člen 9(1)(b) Uredbe (EU) 2018/1725“

Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo zasebnosti in integritete posameznika – Celovita uporaba določb Uredbe 2018/1725 – Obveznost, da prosilec dokaže potrebnost prenosa zadevnih osebnih podatkov – Obseg

(Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(1)(b), in 2018/1725, člen 9(1)(b))

(Glej točke od 21 do 26 in 41.)

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Hansu-Wilhelmu Saureju se naloži plačilo stroškov.

( 1 ) UL C 412, 11.10.2021.
3.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Besedna znamka Testa Rossa in figurativna znamka TESTA ROSSA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 21, 22, 38, od 45 do 47, 53, 56 in 57.)
5.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedni znamki APIAL in APIRETAL (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 8(1)(b)) (Glej točke 29, 35, 42 in 43.)
1.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Presoja razlikovalnega učinka – Znak, ki sovpada z videzom označenega proizvoda (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b)) (Glej točke 11, 12 in od 17 do 21.)
1.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Pojem – Merila presoje (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 20 do 23.)
1.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Absolutni razlogi za ničnost – Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve – Presoja opisnosti znaka – Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1)(c) in 52(1)(a)) (Glej točki 20 in 50.)
42

V zvezi s tem je res, da ima EIB na podlagi člena 308 PDEU funkcionalno in institucionalno avtonomijo in zlasti, da z izključitvijo uporabe člena 336 PDEU – ki daje Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije pristojnost za sprejetje določb Kadrovskih predpisov in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev institucij Unije – statut EIB tej daje funkcionalno avtonomijo za določitev ureditve, ki se uporablja za člane njenega osebja. EIB se je pri izvajanju te pristojnosti tako odločila za pogodbeno ureditev namesto za ureditev iz Kadrovskih predpisov, tako da je izključeno, da bi se določbe Kadrovskih predpisov kot take lahko uporabljale za delovna razmerja med EIB in njenim osebjem (glej v tem smislu sodbi z dne 10. julija 2003, Komisija/EIB, C‑15/00, EU:C:2003:396, točka 101, in z dne 16. decembra 2004, De Nicola/EIB, T‑120/01 in T‑300/01, EU:T:2004:367, točka 57 in navedena sodna praksa).
54

Na prvem mestu, v zvezi z besedilom člena 30(5)(g) Sklepa ECB/2016/2 je treba opozoriti, da so besedila prava Unije sestavljena v več jezikih in da so različne jezikovne različice enako verodostojne, tako da razlaga določbe prava Unije zajema primerjavo jezikovnih različic (sodbi z dne 6. oktobra 1982, Cilfit in drugi, 283/81, EU:C:1982:335, točka 18, in z dne 6. oktobra 2005, Sumitomo Chemical in Sumika Fine Chemicals/Komisija, T‑22/02 in T‑23/02, EU:T:2005:349, točka 42).
107

Zato se, če so pogoji iz člena 107(3)(b) PDEU izpolnjeni, kar v obravnavani zadevi pomeni, da se zadevna država članica res sooča z resno motnjo v svojem gospodarstvu in da so ukrepi pomoči, sprejeti za odpravljanje te motnje, na eni strani potrebni za to ter na drugi primerni in sorazmerni, domneva, da so navedeni ukrepi sprejeti v interesu Unije, tako da se s to določbo v nasprotju s členom 107(3)(c) PDEU ne zahteva, da Komisija opravi tehtanje pozitivnih učinkov pomoči in njenih negativnih učinkov na trgovinske pogoje in na ohranjanje neizkrivljene konkurence. Povedano drugače, tako tehtanje v okviru člena 107(3)(b) PDEU ne bi imelo smisla, ker se domneva, da je rezultat tega tehtanja pozitiven. To, da država članica odpravi resno motnjo v svojem gospodarstvu, lahko namreč Uniji na splošno in zlasti notranjemu trgu le koristi (sodba z dne 17. februarja 2021, Ryanair/Komisija, T‑238/20, predmet pritožbe, EU:T:2021:91, točka 68).
105

V zvezi s tem je treba opozoriti, da so bili vsi mednarodni pogodbeni uslužbenci misije EUCAP Somalia z državljanstvom Združenega kraljestva ne glede na naloge, ki so jih opravljali, z obvestilom z dne 18. januarja 2020 obveščeni, da njihove pogodbe o zaposlitvi ne bodo podaljšane in da bodo prenehale, kot je bilo v njih določeno, in sicer 31. januarja 2020. V tem obvestilu je vodja misije najprej menil, da bo Združeno kraljestvo postalo tretja država od 1. februarja 2020 in da je v skladu s Sklepom 2012/389 zaposlovanje državljanov tretjih držav kot mednarodnih pogodbenih uslužbencev dovoljeno le izjemoma, če ni mogoče izbrati drugega kandidata, ki je državljan države članice. Dalje, navedel je, da Sporazum o izstopu Združenega kraljestva določa prehodno obdobje, v katerem bi lahko Unija in ta država sklenili okvirni sporazum o sodelovanju glede sodelovanja državljanov te države v misijah, ki spadajo na področje SZVP, verjetno po obdobju pogajanj. Nazadnje, zadevne uslužbence je obvestil, da so bili kandidati za njihova delovna mesta izbrani.
134

V zvezi s tem je bilo razsojeno, da je namen sistema odobritve, ki ga določa člen 17 Kadrovskih predpisov, upravi omogočiti, da se prepriča, da razkritje informacij, s katerimi je uradnik seznanjen pri opravljanju svojih službenih dolžnosti, ne škodi interesom Unije, zlasti z vplivanjem na njeno delovanje in ugled. Namen sistema odobritve, vzpostavljenega s členom 17 Kadrovskih predpisov, je torej upravi omogočiti, da pravočasno zagotovi, da uradniki svoje vedenje prilagodijo tako, da upoštevajo interese institucij in obveznosti, ki jih imajo na podlagi člena 339 PDEU. Namen tega sistema je torej zlasti ohraniti zaupanje, ki mora obstajati med institucijami in njihovimi uslužbenci. Njegovo izvajanje terja tehtanje različnih prisotnih interesov, da bi se ugotovilo, kateri od interesov Unije ali interes javnosti za prejetje informacij prevlada (glej v tem smislu sodbo z dne 20. januarja 2011, Strack/Komisija, F‑132/07, EU:F:2011:4, točki 71 in 72). Tako je namen člena 17 Kadrovskih predpisov zlasti opozoriti na obveznost, ki jo ima uradnik zaradi spoštovanja poklicne tajnosti, in med drugim nalaga obveznost, da zaprosi za odobritev za razkritje informacij, ki so po svoji naravi zajete s poklicno tajnostjo.
152

Opomina, ki ga je izdala Komisija in ki se nanaša na zneske, dolgovane na podlagi sporazuma o nepovratnih sredstvih, namreč ni mogoče opredeliti kot dokončen akt, zoper katerega je mogoče vložiti ničnostno tožbo, ker vsebuje podatke o obrestih, ki bodo začele teči, če ugotovljena terjatev ne bo plačana do roka, o možnosti izterjave s pobotom ali z unovčitvijo predhodno zagotovljenega poroštva, pa tudi o možnosti prisilne izvršbe in vpisom v zbirko podatkov, ki je dostopen odredbodajalcem proračuna Unije, tudi če so ti podatki navedeni tako, da dajejo vtis, da je opomin, ki jih vsebuje, dokončni akt Komisije. Taki podatki bi v vsakem primeru in po svoji naravi lahko bili samo pripravljalni za akt Komisije, ki se nanaša na izvršbo ugotovljene terjatve, ker Komisija v opominu ne sprejme stališča o sredstvih, ki jih namerava uporabiti za izterjavo navedene terjatve, povečane za zamudne obresti od končnega datuma plačila, določenega v tem opominu. Enako velja za podatke o možnih načinih izterjave (glej v tem smislu sklep z dne 20. aprila 2016, Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia/Komisija, T‑819/14, EU:T:2016:256, točke 46, 47, 49 in 52).
60

V teh okoliščinah se Komisija – glede na to, da sta konzorcij tožečih strank in izbrani ponudnik edina oddala ponudbo za sklop A in da je torej obstajala le ena podlaga za primerjavo, in sicer cena ponudbe tožečih strank, na podlagi katere bi bilo mogoče ugotoviti, ali obstaja indic, da je bilo mogoče ceno izbrane ponudbe šteti za neobičajno nizko – ni mogla omejiti na ugotovitev, da je bila izbrana ponudba v skladu s tržnimi pogoji držav, iz katerih naj bi izvajalci in njihovi podizvajalci opravljali zadevne storitve. Glede na to, da je bilo merilo cene odločilno pri razvrstitvi ponudb in glede na to, da je bila cena izbrane ponudbe edina relativna prednost, ki je bila zanjo značilna, bi namreč morala Komisija, da bi ustrezno odgovorila na zahtevo tožečih strank, predložiti vsaj informacije, ki se nanašajo na odstotek, ki ustreza deležu naročila, ki naj bi se izvedel s podizvajalcem, pa tudi države, iz katerih naj bi bile zadevne storitve opravljene, kot je to Komisija storila v odgovoru na tožbo in na obravnavi, kar bi tožečima strankama omogočilo, da bi bolje razumeli, zakaj je prišlo do razlike med cenami obeh ponudb. Takšne informacije naj bi tožečima strankama tudi omogočile, da bi razpolagali z dovolj elementi, da bi se seznanili z razlogi, iz katerih je Komisija ugotovila, da se izbrana ponudba ne zdi neobičajno nizka, in zato morda izpodbijali utemeljenost te presoje.