Na področju konkurence začne zastaranje v skladu s členom 25(2) Uredbe št. 1/2003 teči na dan, ko je bila kršitev storjena. Pri trajajočih ali ponavljajočih se kršitvah pa začne zastaranje teči na dan, ko kršitev preneha.

V zvezi s tem se mora v večini primerov na obstoj protikonkurenčnega ravnanja ali sporazuma sklepati iz več naključij in indicev, ki upoštevani skupaj ob neobstoju druge dosledne razlage pomenijo dokaz o kršitvi pravil o konkurenci. Taki indici in naključja lahko, če se presojajo kot celota, razkrijejo ne le obstoj protikonkurenčnih ravnanj ali sporazumov, ampak tudi trajanje trajajočega protikonkurenčnega ravnanja in obdobje uporabe sporazuma, sklenjenega v nasprotju s pravili o konkurenci.

Poleg tega je takšna kršitev lahko tudi posledica niza dejanj ali celo trajajočega ravnanja, in ne le ločenega dejanja. Te razlage ni mogoče izpodbijati, ker lahko eden ali več znakov te vrste dejanj ali nadaljevanega ravnanja sam oziroma sami po sebi in obravnavani izolirano predstavljajo kršitev navedene določbe. Kadar se različna dejanja zaradi istega cilja, ki izkrivlja konkurenco na skupnem trgu, uvrščajo v enoten načrt, lahko Komisija naloži odgovornost za ta dejanja glede na sodelovanje pri kršitvi kot celoti.

V zvezi z neobstojem dokaza glede obstoja sporazuma v nekih določenih obdobjih ali vsaj glede tega, da je neko podjetje ta sporazum izvajalo v danem obdobju, to, da dokaz o kršitvi ni bil predložen za neka določena obdobja, ne preprečuje, da bi se kršitev štela za podano v širšem časovnem okviru kot ta obdobja, če ta ugotovitev temelji na objektivnih in skladnih indicih. V okviru kršitve, ki traja več let, tudi to, da se zunanji pokazatelji omejevalnega sporazuma pojavljajo v različnih časovnih obdobjih, ki so lahko bolj ali manj časovno oddaljena, ne vpliva na obstoj tega omejevalnega sporazuma, če različni ukrepi, ki so del te kršitve, sledijo samo enemu cilju in se umeščajo v okvir enotne in trajajoče kršitve. V zvezi s tem je za presojo, ali je kršitev enotna, upoštevnih več meril, in sicer enakost ciljev zadevnih ravnanj, enakost zadevnih proizvodov in storitev, enakost podjetij, ki so sodelovala pri kršitvi in enak način njene izvedbe. Poleg tega sta dejstvi, da gre za iste fizične osebe, ki zastopajo podjetja, in da se zadevna ravnanja izvajajo na istem ozemlju, prav tako elementa, ki ju je mogoče upoštevati pri tej presoji.

Tako lahko Komisija v zvezi s trajajočo kršitvijo domneva, da kršitev – ali sodelovanje podjetja pri kršitvi – ni bila prekinjena, čeprav nima dokazov o kršitvi za določena obdobja, če različna ravnanja, ki so del te kršitve, uresničujejo samo en cilj in se umeščajo v okvir enotne in trajajoče kršitve, pri čemer mora taka ugotovitev temeljiti na objektivnih in skladnih indicih, ki dokazujejo obstoj celovitega načrta. Kadar so ti pogoji izpolnjeni, pojem trajajoče kršitve Komisiji tako omogoča, da naloži globo za celotno upoštevano obdobje kršitve in določi dan, ko začne teči zastaralni rok, to je dan, ko je trajajoča kršitev prenehala. Vendar lahko podjetja, ki so obtožena sklenitve tajnega dogovora, poskusijo to domnevo ovreči z navajanjem indicev ali dokazov o tem, da, nasprotno, kršitve – ali njihovega sodelovanja pri kršitvi – v teh obdobjih ni bilo.

Poleg tega se pojem ponavljajoče se kršitve razlikuje od pojma trajajoče kršitve, saj to razlikovanje potrjuje uporaba veznika „ali“ v členu 25(2) Uredbe št. 1/2003.

Če se lahko šteje, da je bila udeležba podjetja pri kršitvi prekinjena in da je bilo podjetje pri kršitvi udeleženo pred to prekinitvijo in po njej, je to kršitev mogoče opredeliti kot ponavljajočo se, če tako kot pri trajajoči kršitvi obstaja enoten cilj, ki mu je podjetje sledilo pred prekinitvijo in po njej, kar je mogoče sklepati iz enakosti ciljev zadevnih ravnanj, zadevnih proizvodov, podjetij, ki so sodelovala pri tajnem dogovoru, glavnih načinov njegovega izvajanja, vpletenih fizičnih oseb, ki so delovale v imenu podjetij, in nazadnje geografskega področja uporabe navedenih ravnanj. Kršitev je v takem primeru enotna in ponavljajoča se, in čeprav lahko Komisija naloži globo za celotno obdobje kršitve, tega ne more storiti za obdobje, v katerem je bila kršitev prekinjena. Tako se različna obdobja kršitve, v katerih naj bi bilo udeleženo isto podjetje, vendar glede katerih ni mogoče dokazati skupnega cilja, ne morejo opredeliti kot enotna kršitev – trajajoča ali ponavljajoča se – in pomenijo ločene kršitve.

(Glej točke od 56 do 63, 83, 88 in 89.)