Zbi rka odločb sodne pr akse  
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA  
JEANA RICHARDA DE LA TOURA,  
predstavljeni 8. oktobra 2020 1  
Zadeva C-2 2 1 / 1 9  
AV  
ob udeležbi  
Pomorski Wydział Zamiejscowy Departamentu Do Spraw Pr zestępc zości Zorganizowanej  
i Korupcji Prokuratury Krajowej  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgow y w Gdańsku (regionalno sodišče 
v Gdansku, Poljska)) 
„Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep  
2008 /909/PNZ – Člen 8, od (2) do (4), člen 17(1) in člen 19 – Upoštevanje v postopku za izdajo sodbe,  
s katero se izreče enotna kazen, obsodbe, ki je bila izrečena v drugi državi članici in katere izvršitev je  
bila prenesena v državo članico, v kateri bo izdana ta sodba – Okvirni sklep 2008 /675/PNZ –  
Področje uporabe – Člen 3(3) – Vpliv upoštevanja prejšnjih obsodb na te obsodbe“  
I. Uvod 
1. Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(3) Okvirnega sklepa Sveta 
2008 /675/PNZ z dne 24. julija 2008 o upoštevanju obsodb med državami članicami Evropske unije 
v novem kazenskem postopku 2 ter na člen 8, od (2) do (4), člen 17(1) in člen 19 Okvirnega sklepa 
Sveta 2008 /909/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb 
v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, 
za namen njihovega izvrševanja v Evropski uniji 3, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 
2009 /299/PNZ z dne 26. februarja 2009 4. 
2. Ta predlog je bil vložen v okviru postopka pred Sąd Okręgow y w Gdańsku (regionalno sodišče 
v Gdansku, Poljska), v katerem naj bi to sodišče v zvezi z osebo AV izdalo sodbo, s katero bo izrečena 
enotna kazen, v kateri se bo med drugim upoštevala kazen odvzema prostosti, ki jo je izreklo sodišče 
druge države članice in se izvršuje na Poljskem . 
3. Postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, omogoča izrek enotne kazni na podlagi 
več kazni, izrečenih v več obsodilnih sodbah. Kadar take sodbe izdajo sodišča različnih držav članic, se 
ob izvajanju postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, postavljajo vprašanja o njegovi 
združljivosti z okvirnima sklepoma 2008 /675 in 2008 /909. 
1 Jezik izvirnika: francoščina.  
2 UL 2008 , L 220, str. 32.  
3 UL 2008 , L 327, str. 27.  
4 UL 2009 , L 81, str. 24, v nadaljevanju: Okvirni sklep 2008 /909.  
SL 
ECLI:EU:C:2020 :815 1 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
4. Ta zadeva Sodišču ponuja priložnost, da pojasni povezavo med pravili, določenimi v teh okvirnih 
sklepih. Natančneje, ugotoviti bo treba, ali se prejšnja obsodba, izrečena v državi članici, lahko upošteva 
v okviru postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari, če 
je bila izvršitev te prejšnje obsodbe prenesena v državo članico, v kateri mora biti izdana sodba, 
s katero se izreče enotna kazen. 
5. V teh sklepnih predlogih bom Sodišču predlagal, naj odloči, da je treba člen 3(3) Okvirnega sklepa 
2008 /675 glede na uvodno izjavo 14 tega sklepa razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje temu, da 
sodiščedržave članice v novem kazenskem postopku, ki vključuje postopek za izdajo sodbe, s katero 
se izreče enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari, upošteva prejšnjo obsodbo, ki jo je izreklo 
sodišče druge države članice in katere izvršitev je bila prenesena v državo članico, v kateri poteka ta 
postopek, v skladu s pravili iz Okvirnega sklepa 2008 /909. Sodišče, pred katerim poteka postopek za 
izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, se mora vseeno po preučitvi vsakega primera posebej 
glede na konkretni položaj prepričati, da tak postopek ne posega v prejšnje obsodbe ali kakršne koli 
odločitve, povezane z njihovim izvrševanjem v državi, v kateri poteka navedeni postopek, niti jih ne 
razveljavlja ali revidira . Izvajanje postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, zlasti ne 
sme privesti do tega, da se izreče enotna kazen, ki je nižja od prvotne kazni, ki izhaja iz obsodilne 
sodbe, ki jo je izdalo sodišče druge države članice, ali da se odpravijo učinki te sodbe. 
6. Sodišču bom predlagal tudi, naj odloči, da je treba člen 8, člen 17(1) in člen 19 Okvirnega sklepa 
2008 /909 razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da država članica izvaja postopek za izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari, pod pogojem, da se v tem postopku 
upošteva načelna obveznost, ki jo ima pristojni organ države članice izvršiteljice, da prizna sodbo, ki 
mu je bila posredovana, in da izvrši kazensko sankcijo v dolžini in obliki, ki ustrezata dolžini in obliki 
sankcije, določenima v sodbi, ki jo je izdala država članica izdajateljica. Dolžina ali oblika prvotne 
obsodbe, ki je predmet postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, bi se pred izdajo 
navedene sodbe glede na okoliščine lahko prilagodili le v strogih mejah, določenih v členu 8, od (2) 
do (4), tega okvirnega sklepa. 
II. Pravni okvir 
A. Pravo Unije 
1. Okvirni sklep 2008 /675 
7. V uvodnih izjavah 2, 3, 6, 7 in 14 Okvirnega sklepa 2008 /675 je navedeno: 
„(2) Svet je 29. novembra 2000 v skladu s sklepi Evropskega sveta iz Tampe reja sprejel program 
ukrepov za izvajanje načela o vzajemnem priznavanju odločb v kazenskih zadevah […], ki 
predvideva ,sprejetje enega ali več instrumentov o uvedbi načela, da mora biti sodišču v eni 
državi članici pri oceni kazenske evidence storilca, ugotavljanju povratništva ter določitvi vrste 
kazni in načina njene izvršitve omogočeno upoštevati pravnomočne kazenske sodbe, ki so jih 
izrekla sodišča v drugih državah članicah‘. 
(3) Namen tega okvirnega sklepa je državam članicam naložiti minimalno obveznost upoštevanja 
obsodb, izrečenih v drugih državah članicah. […] 
[…] 
ECLI:EU:C:2020 :815 2 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
(6) V nasprotju z drugimi instrumenti namen tega okvirnega sklepa ni izvrševanje sodnih odločb, 
izdanih v eni državi članici, v drugi državi članici, marveč naj bi z njim omogočili, da bi prejšnje 
obsodbe, izrečene v določeni državi članic[i] lahko učinkovale v drugi državi članici, in sicer do 
tiste mere, do katere takšen učinek prejšnjih nacionalnih obsodb predvideva nacionalna 
zakono daja. 
Tako ta okvirni sklep ne nalaga obveznosti upoštevanja prejšnjih obsodb v primerih, ko na primer 
informacije, pridobljene na podlagi veljavnih instrumentov, ne zadostujejo, ko nacionalna obsodba 
zaradi dejanja, za katero je bila izrečena prejšnja obsodba, ne bi bila mogoča, ali pa ko prej 
izrečene kazni zadevni nacionalni pravni sistem ne pozna. 
(7) Učinki obsodbe, izrečene v drugi državi članici, bi morali biti enakovredni učinkom nacionalnih 
odločb, ne glede na to ali gre za predhodni postopek kazenskega postopka, sojenje ali izvršitev 
kazni. 
[…] 
(14) Poseganje v sodbo ali njeno izvršitev zajema med drugim primere, ko se v skladu z nacionalno 
zakono dajo druge države članice s prejšnjo sodbo izrečena kazen prevzame ali vključi v drugo 
kazen, ki jo je nato treba dejansko izvršiti, in sicer do tiste mere, do katere prva kazen še ni bila 
izvršena ali njena izvršitev ni bila prenesena v drugo državo članico[.]“ 
8. V skladu s členom 1(1) Okvirnega sklepa 2008 /675 je njegov „[n]amen […] opredeliti pogoje, pod 
katerimi se v kazenskem postopku proti določeni osebi v državi članici upoštevajo prejšnje obsodbe, 
izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugih državah članicah“. 
9. Člen 3 tega okvirnega sklepa, naslovljen „Upoštevanje obsodbe, izrečene v drugi državi članici, 
v novem kazenskem postopku“, določa: 
„1. Vsaka država članica poskrbi, da se v skladu z nacionalnim pravom v kazenskem postopku proti 
določeni osebi upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugih 
državah članicah, v zvezi s katerimi so bile v skladu z veljavnimi instrumenti o vzajemni pravni 
pomoči ali izmenjavi informacij iz kazenske evidence pridobljene informacije, kolikor se upoštevajo 
prejšnje nacionalne obsodbe in so priznani enakovredni pravni učinki, kot jih priznavajo prejšnjim 
nacionalnim obsodbam. 
2. Odstavek 1 se uporablja v predhodnem postopku, med sojenjem in pri izvršitvi sodbe, zlasti v zvezi 
z veljavnimi postopkovnimi pravili, vključno s tistimi o začasnem pridržanju, opredelitvi kaznivega 
dejanja, vrsti in višini kazni in pravili, ki urejajo izvršitev odločbe. 
3. Zupoštevanjem prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, kot določa odstavek 1, se ne 
posega v prejšnje obsodbe ali kakršne koli odločitve, povezane z njihovim izvrševanjem v državi, 
v kateri poteka nov postopek, niti se jih ne razveljavlja ali revidira . 
4. V skladu z odstavkom 3 se odstavek 1 v primeru, da je bila prejšnja obsodba nacionalna obsodba 
države članice, v kateri poteka nov postopek, ne uporablja, če bi se z upoštevanjem prejšnje obsodbe 
v skladu z nacionalno zakono dajo te države članice posegalo v prejšnjo obsodbo ali kakršno koli 
odločitev, povezano z njenim izvrševanjem, ali pa bi se jo razveljavilo ali revidira lo. 
5. Če je kaznivo dejanje, ki je predmet novega postopka, storjeno pred izrekom in popolno izvršitvijo 
prejšnje obsodbe, odstavka 1 in 2 s svojim učinkom držav članic ne obvezujeta uporabljati nacionalnih 
pravil o izrekanju kazni, katerih učinek, če bi bila uporabljena kot taka za tuje obsodbe, bi bil ta, da bi 
sodnika omejevala pri izrekanju kazni v novem postopku. 
ECLI:EU:C:2020 :815 3 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
Vendar države članice poskrbijo, da njihova sodišča takšne primere [v takšnih primerih] prejšnjih 
obsodb [prejšnje obsodbe], izrečenih [izrečene] v drugih državah članicah, sicer lahko upoštevajo [, 
lahko upoštevajo na drug način].“ 
2. Okvirni sklep 2008 /909 
10. Člen 1 Okvirnega sklepa 2008 /909 določa: 
„V tem okvirnem sklepu: 
(a) ‚sodba‘ pomeni pravnomočno odločbo ali nalog sodišča države izdajateljice, s katerim je izrečena 
kazenska sankcija za fizično osebo; 
(b) ‚kazenska sankcija‘ pomeni vsakršno zaporno kazen ali ukrep odvzema prostosti, izrečen za 
določen ali nedoločen čas na podlagi kazenskega postopka zaradi kaznivega dejanja; 
(c) ‚država izdajateljica‘ pomeni državo članico, v kateri je bila izdana sodba; 
(d) ‚država izvršiteljica‘ pomeni državo članico, kateri je bila sodba posredovana zaradi njenega 
priznanja in izvršitve.“ 
11. Člen 3 Okvirnega sklepa 2008 /909 določa: 
„1. Namen tega okvirnega sklepa je določiti pravila, na podlagi katerih država članica v luči zaradi lažje 
socialne rehabilitacije obsojene osebe prizna sodbo in izvrši kazensko sankcijo. 
[…] 
3. Ta okvirni sklep se uporablja le za priznavanje sodb in izvrševanje kazenskih sankcij v smislu tega 
okvirnega sklepa. […]“ 
12. Člen 8 Okvirnega sklepa 2008 /909, naslovljen „Priznanje sodbe in izvršitev kazenske sankcije“, 
določa: 
„1. Pristojni organ v državi izvršiteljici v skladu s postopkom iz člena 5 prizna sodbo, posredovano 
v skladu s členom 4, in nemudoma sprejme vse potrebne ukrepe za izvršitev kazenske sankcije, razen 
če se odloči, da se bo skliceval na enega od razlogov za nepriznanje in neizvršitev iz člena 9. 
2. Kadar kazenska sankcija zaradi trajanja ni združljiva s pravom države izvršiteljice, se lahko pristojni 
organ države izvršiteljice odloči, da bo kazensko sankcijo prilagodil le, čeje tavišja od najvišje kazni, ki 
je po nacionalnem pravu te države določena za podobna kazniva dejanja Prilagojena kazenska sankcija 
ne sme biti nižja od najvišje kazni, ki je po pravu države izvršiteljice določena za podobna kazniva 
dejanja. 
3. Kadar kazenska sankcija po svoji naravi ni združljiva s pravom države izvršiteljice, jo lahko pristojni 
organ države izvršiteljice prilagodi glede na kazen ali ukrep, ki je po njenem pravu predviden za 
podobna kazniva dejanja. Takšna kazen ali ukrep mora čim bolj ustrezati kazenski sankciji, ki je bila 
izrečena v državi izdajateljici; tako se kazen ne sme spremeni[ti] v denarno kazen. 
4. Prilagojena kazenska sankcija po svoji naravi ali trajanju ne sme biti strožja od kazenske sankcije, ki 
jo je izrekla država izdajateljica.“ 
ECLI:EU:C:2020 :815 4 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
13. Člen 17 tega okvirnega sklepa, naslovljen „Pravo, ki ureja izvrševanje“, v odstavku 1 določa: 
„Izvrševanje kazenske sankcije ureja pravo države izvršiteljice. Samo organi države izvršiteljice so ob 
upoštevanju odstavkov 2 in 3 pristojni za odločanje o postopkih za izvrševanje in sprejemanje vseh 
s tem povezanih ukrepov, vključno z razlogi za predčasni ali pogojni odpust.“ 
14. Člen 19 navedenega okvirnega sklepa, naslovljen „Amnestija, pomilostitev in ponovni pregled 
sodbe“, določa: 
„1. Amnestijo ali pomilostitev lahko podeli država izdajateljica in tudi država izvršiteljica. 
2. Samo država izdajateljica lahko odloča o zahtevah za ponovni pregled sodbe, s katero je bila izrečena 
kazenska sankcija, ki naj bi se izvršila na podlagi tega okvirnega sklepa.“ 
B. Poljsko pravo 
15. Člen 85(4) ustawa – Kodeks karny (zakon o kazenskem zakoniku) 5 z dne 6. junija 1997 v različici, 
ki se uporablja za spor o glavni stvari, določa: 
„Pri izreku enotne kazni se ne upoštevajo kazni, izrečene s sodbami iz člena 114a.“ 
16. Člen 114a kazenskega zakonika določa: 
„1. Za obsodbo se šteje tudi pravnomočna odločba o obsodbi zaradi storitve kaznivega dejanja, ki jo 
vdržavi članici Evropske unije izda sodišče, pristojno za kazenske zadeve, razen če v skladu s poljskim 
kazenskim zakono m dejanje ne pomeni kaznivega dejanja ali se storilec ne kaznuje ali če je bila 
izrečena kazen, ki je poljski zakon ne pozna. 
2. Če sodišče iz odstavka 1 izda obsodbo v zadevah v zvezi z: 
(1) uporabo novega kazenskega zakona, ki je začel veljati po izdaji obsodbe, 
(2) izbrisom obsodbe, 
– se uporabi zakon, ki velja v kraju obsodbe. […] 
3. Določba iz odstavka (1) se ne uporabi, če podatki, pridobljeni iz kazenske evidence ali od sodišča 
države članice Evropske unije, ne zadostujejo za ugotovitev obsodbe ali če se lahko izrečena kazen 
vdržavi, v kateri je prišlo do obsodbe, odpusti.“ 
III. Dejansko stanje v sporu o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
17. Iz predložitvene odločbe izhaja, da je bila oseba AV obsojena s štirimi posamičnimi sodbami, od 
katerih so tri izdala poljska sodišča, eno pa nemško sodišče. 
18. Oseba AV je 31. julija 2018 pri predložitvenem sodišču vložila predlog, naj se v zvezi z njo izda 
sodba, s katero bo izrečena enotna kazen. Po navedbah tega sodišča sta izvršljivi dve obsodbi, in sicer 
na eni strani obsodba na kazen, ki jo je Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu, 
Nemčija) izreklo s sodbo z dne 15. februarja 2017 in ki jo mora oseba AV prestajati od 1. septembra 
2016 do 29. novembra 2021 , in na drugi strani obsodba na kazen, ki jo je predložitveno sodišče izreklo 
5 Dz. U. št. 88, pozicija 553, v nadaljevanju: kazenski zakonik. 
ECLI:EU:C:2020 :815 5 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
s sodbo z dne 24. februarja 2010 in ki jo mora oseba AV prestajati od 29. novembra 2021 do 30. marca 
2030 . Sodba Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu) je bila s sklepom predložitvenega 
sodišča z dne 12. januarja 2018 priznana za izvršitev na Poljskem . To sodišče pojasnjuje, da je bila 
v tem sklepu pravna kvalifikacija dejanj opredeljena v skladu s poljskim pravom, da je bilo navedeno, 
da je enotna kazen v višini petih let in treh mesecev odvzema prostosti izvršljiva, in da gre za kazen, 
ki je po dolžini enaka kazni, izrečeni s sodbo Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu). 
19. Oseba AV je v predlogu za izrek sodbe, s katero bo izrečena enotna kazen, trdila, da ker je bila 
sodba Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu) priznana za izvršitev na Poljskem , so 
pogoji za izdajo sodbe, s katero bo izrečena enotna kazen, izpolnjeni in da bi bilo treba to sodbo izdati 
ob upoštevanju načela absolutne absorpcije. 
20. Oseba AV je v podporo predlogu poudarila obstoj sodbe, s katero je bila izrečena enotna kazen in 
ki jo je predložitveno sodišče izdalo 29. januarja 2014 in v kateri je obsodbo, ki je bila izrečena s sodbo 
Landgericht Göttingen (deželno sodišče v Göttingenu, Nemčija) z dne 13. marca 2012 , priznano za 
izvršitev na Poljskem , združilo z obsodbo, izrečeno s sodbo predložitvenega sodišča. To je pojasnilo, 
da je ta sodba, s katero je bila izrečena enotna kazen, postala pravnomočna. 
21. Glede na te elemente predložitveno sodišče navaja, da se spopada z vprašanjem, ali upoštevne 
določbe okvirnih sklepov 2008 /675 in 2008 /909 nasprotujejo temu, da se v na Poljskem izdani sodbi, 
s katero se izreče enotna kazen, lahko upoštevajo obsodbe, izrečene v tejdržavi članici, in obsodbe, 
izrečene v drugi državi članici, ki so priznane za njihovo izvršitev na Poljskem . 
22. Predložitveno sodišče poleg tega pojasnjuje, da se v skladu s členom 85(4) kazenskega zakonika 
v povezavi s členom 114a tega zakonika v poljskem pravu v sodbi, s katero se izreče enotna kazen, ne 
upoštevajo obsodbe, ki jih v drugi državi članici izda sodišče, pristojno za kazenske zadeve. 
23. Glede postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, predviden v poljskem pravu, 
predložitveno sodišče pojasnjuje, da je sodba, s katero se konča ta postopek, na meji med meritorno 
sodbo in izvršitvijo kazni ter da so v njej upoštevane obsodbe, izrečene v sodbah, ki so postale 
pravnomočne, da bi se „popravila“ pravna reakcija na storjena kazniva dejanja, ki bi lahko bila 
predmet enega samega postopka, in tako „racionalizirale kazni“, ne da bi sodba, s katero se izreče 
enotna kazen, pomenila poseganje v zadevne posamične sodbe. Sodba, s katero se izreče enotna kazen, 
zlasti ne posega v ugotovitev krivde storilca danega kaznivega dejanja, kot je navedena v meritorni 
sodbi. 
24. Po mnenju predložitvenega sodišča bi se s tem, da bi se v okviru sodbe, s katero se izreče enotna 
kazen, upoštevale na eni strani obsodbe, ki so bile izrečene v eni državi članici in so priznane za 
izvršitev v drugi državi članici, in na drugi strani obsodbe, izrečene v tej državi članici, omogočila 
presoja celotne kaznive dejavnosti osebe, v zvezi s katero je bilo izrečenih več obsodb. To naj bi 
prispevalo k ustvarjanju „skupnega območja pravice“. 
25. Poleg tega, ker je sodba, izrečena v eni državi članici, priznana za izvršitev v drugi državi članici 
v skladu z določbami Okvirnega sklepa 2008 /909, bi bilo treba po mnenju predložitvenega sodišča 
šteti, da ta sodba postane podlaga za vse odločbe v zvezi s postopkom in izvršitvijo, ki jih morajo 
izdati sodišča dr žave članice, v kateri mora biti izvršena. Sodba, priznana za izvršitev v drugi državi 
članici, naj bi tako postala del pravnega reda te države članice in naj bi morala biti izvršena v skladu 
z njegovimi določbami, kar naj bi sicer jasno izhajalo iz člena 17(1) Okvirnega sklepa 2008 /909. 
26. Nazadnje, po mnenju predložitvenega sodišča bi nezmožnost izdaje sodbe, s katero se izreče enotna 
kazen, v kateri bi se upoštevale obsodbe, izrečene v eni državi članici in priznane za izvršitev v drugi 
državi članici, pomenila, da bi bil državljan, ki je bil večkrat obsojen v eni sami državi članici, 
v ugodnejšem položaju kot državljan, ki je bil obsojen v različnih državah članicah. Torej bi bilo treba 
na ravni Unije zagotoviti enako obravnavanje državljanov, ki so v podobnem položaju. 
ECLI:EU:C:2020 :815 6 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
27. V teh okoliščinah je Sąd Okręgow y w Gdańsku (regionalno sodišče v Gdansku, Poljska) prekinilo 
odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali je treba člen 3(3) Okvirnega sklepa [2008 /675], ki določa, da se ‚[z] upoštevanjem prejšnjih 
obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, kot določa odstavek 1, […] ne posega v prejšnje 
obsodbe ali kakršne koli odločitve, povezane z njihovim izvrševanjem v državi, v kateri poteka nov 
postopek, niti se jih ne razveljavlja ali revidira ‘, razlagati tako, da se za poseganje [v te obsodbe] 
v smislu te določbe šteje ne le to, da se s sodbo, s katero se izreče enotna kazen, upošteva kazen, 
izrečena s sodbo, sprejeto v državi članici […], temve č tudi to, da se s to sodbo taka kazen, ki je 
bila prevzeta v izvršitev v drugi državi članici […], skupaj s sodbo, ki je bila izdana v tej državi, 
upošteva v okviru sodbe, s katero se izreče enotna kazen? 
2. Ali je glede na določbe Okvirnega sklepa [2008 /909], ki se nanašajo na načela postopka eksekvature, 
opredeljena v členu 8, od (2) do (4), in členu 19[…], ki določa[,] da ‚[a]mnestijo ali pomilostitev 
lahko podeli država izdajateljica in tudi država izvršiteljica‘ (odstavek 1) in da lahko ‚[s]amo država 
izdajateljica […] odloča o zahtevah za ponovni pregled sodbe, s katero je bila izrečena kazenska 
sankcija, ki naj bi se izvršila na podlagi tega okvirnega sklepa‘ (odstavek 2), ter členu 17(1), [prvi] 
stavek, ki določa, da ‚[i]zvrševanje kazenske sankcije ureja pravo države izvršiteljice‘, mogoče 
sprejeti sodbo, s katero se izreče enotna kazen, s katero bi se kazni, izrečene s sodbo, sprejeto 
vdržavi članici […], ki je bila prevzeta v izvršitev v drugi državi članici […], skupaj s sodbo, ki je 
bila izdana v tej državi, upoštevale v okviru sodbe, s katero se izreče enotna kazen?“ 
28. Poljska, češka, španska in madžarska vlada ter Evropska komisija so vložile pisna stališča. Poljska, 
češka in španska vlada ter Komisija so v predpisanem roku odgovorile na vprašanja, ki jih je za pisni 
odgovor postavilo Sodišče. 
IV. Analiza 
29. Predložitveno sodišče poziva Sodišče k razlagi člena 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675 na eni strani 
ter člena 8, od (2) do (4), člena 17(1), prvi stavek, in člena 19 Okvirnega sklepa 2008 /909 na drugi 
strani. 
30. To sodišče želi v bistvu izvedeti, ali je treba te določbe razlagati tako, da nasprotujejo temu, da 
sodiščedržave članice, v kateri mora biti v skladu z Okvirnim sklepom 2008 /909 izvršena kazen 
odvzema prostosti, ki jo je izreklo sodišče druge države članice, izda sodbo, s katero se izreče enotna 
kazen, v kateri se upoštevajo kazni, ki so jih izrekla sodišča teh dveh držav članic. 
31. Predložitveno sodišče želi dobiti pojasnila o razlagi navedenih določb, pri čemer pojasnjuje, da 
člen 85(4) kazenskega zakonika v povezavi s členom 114a istega zakonika izključuje izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, če se v njej upošteva obsodba, ki jo je izreklo sodišče druge države 
članice. 
32. Pred odločitvijo o tem, ali mora sodiščedržave članice, ki odloča o predlogu za združitev kazni, 
upoštevati prejšnjo obsodbo, izrečeno v drugi državi članici, je treba predstaviti nekaj pripomb o tej 
vrsti postopka. 
ECLI:EU:C:2020 :815 7 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
A. Uvodne ugotovitve o združitvi kazni 
33. Namen združitve kazni, ki ima na Poljskem obliko postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče 
enotna kazen, se na splošno uporablja v primeru realnega steka kaznivih dejanj. Realni stek kaznivih 
dejanj zajema položaj, v katerem oseba stori več kaznivih dejanj, ki niso ločena s pravnomočno 
obsodbo. Zadevni osebi je mogoče soditi za ta različna dejanja v okviru ločenih postopkov, ki lahko 
glede na okoliščine potekajo pred sodišči različnih držav članic. Z združitvijo kazni je tako mogoče 
zagotoviti enotnost obravnave primera, ko se o kaznivih dejanjih v steku odloča v istem postopku, in 
primera, ko se o njih odločaločeno. 
34. Z združitvijo prvotnih kazni se naloži enotna kazen, katere obseg ustreza prvotni kazni, določeni za 
kaznivo dejanje, za katero se naloži najvišja kazen, ki bo tako „absorbirala“ prvotne kazni, ki so 
določene za druga kazniva dejanja in se obravnavajo, kot da so vključene v najvišjo kazen. Obsojena 
oseba bo prestala le to kazen. Gre za pravno fikcijo, na podlagi katere je mogoče sklepati, da so vse 
kazni tako izvršene hkrati in vzporedno. Z združitvijo kazni se je zato mogoče izogniti preprosti 
kumulaciji prvotnih kazni oziroma dejanski kumulaciji, s katero se naložijo vse kazni, povezane 
z vsakim od kaznivih dejanj v steku, ki se tako izvršijo ločeno in kumulativno. Ta združitev se lahko 
izreče, ko se več kaznivih dejanj preganja v okviru enega samega postopka, in sicer z obsodilno sodbo, 
ali v okviru ločenih postopkov, in sicer v postopku za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen. 
35. Ker se izogiba matematičnemu seštevanju, je združitev kazni mehanizem, s katerim je mogoče 
skrajšati dolžino kazni, ki jih bo oseba, ki je storila več kaznivih dejanj v steku in ki je bila posledično 
obsojena večkrat, morala nazadnje prestati. Ta mehanizem tako popravlja učinke, ki jih lahko ima 
kumulacija kazni in ki so potencialno v nasprotju z načelom sorazmernosti. Temelji na ideji, da bi bila 
povsem matematična kumulacija v nasprotju z eno od glavnih funkcij kazni v sodobnem represivnem 
sistemu, to je spodbujati ponovno vključevanje obsojenih oseb v družbo. Pri tem gre za izvajanje 
načela individualizacije kazni, ki v nasprotju z zgolj matematično kumulacijo izrečenih kazni omogoča, 
da se upoštevajo obnašanje in osebnost obsojene osebe ter njen materialni, družinski in družbeni 
položaj. 6 
36. Torej je lahko nujno, da se negativni učinki kumulacije popravijo v fazi izvršitve kazni. Kazenska 
sodišča morajo v zvezi s tem ohraniti polje proste presoje, da bi se v okviru izvršitve kazni, ki so bile 
izrečene v ločenih postopkih, doseglo ravnotežje med učinkovitim pregonom in ciljem ponovnega 
vključevanja obsojenih oseb v družbo. V tej fazi ne gre več za presojo, ali je obdolžena oseba kriva ali 
ne storitve kaznivega dejanja, in če je odgovor pritrdilen, kakšna kazen bi bila primerna za očitano 
ravnanje. V okviru postopka za združitev kazni, ki nastopi v fazi izvršitve teh kazni na ozemlju ene 
same države članice, je dolžnost sodišča, da določi skupno kazen, ki ne ovira zahteve po učinkovitem 
pregonu in s potrebno individualizacijo upošteva hkrati načelo sorazmernosti kazni in funkcijo 
ponovnega vključevanja v družbo, ki jo ima kazen. Sodišče ima tako na voljo določen manevrski 
prostor, ker mora določiti obseg enotne kazni. V zvezi s tem je njegova presoja lahko odvisna od 
različnih meril, med katerimi so okoliščine zadeve, ki so privedle do različnih obsodb, osebnost 
storilca ter narava, število in teža kaznivih dejanj. 
6 Glej v zvezi s tem sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :386), v katerih navaja, da se 
„[m]atematično seštevanje vseh zagroženih kazni za storjena dejanja v nekem obdobju, v katerem ni bilo nobenega opozorila niti obravnave, […] 
najpogosteje lahko zdi nesorazmerno glede na prestopnikovo osebnost in okoliščine izvršitve dejanj ter torej nepravično. Nepravična kazen bo 
prej izzvala odpor, torej povratek kot popravek. S tem je utemeljena pristojnost sodišča pri ovrednotenju potrebne individualizacije in pri 
združevanju določenih sankcij za storjena kazniva dejanja v določenem obdobju prestopnikovega življenja v skladu z omejitvami, ki jih določa 
zakon“ (točka 49). 
ECLI:EU:C:2020 :815 8 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
37. Kadar nacionalno pravo določa postopek za združitev kazni, mora sodišče svojo dolžnost ne glede 
na to, ali so bili kazenski postopki izvedeni v eni sami državi članici ali v več državah članicah, izpolniti 
v skladu s pravili in v mejah, ki so določeni v Okvirnem sklepu 2008 /675. Sodišče, ki odloča o predlogu 
za združitev kazni, mora torej upoštevati posebno zahtevo, določeno v členu 3(3) tega okvirnega sklepa, 
in sicer, da na obsodilno sodbo, izdano v drugi državi članici, ne sme vplivati sodba, ki jo mora izdati to 
sodišče. 
B. Postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen 
38. Izrek enotne kazni je pravna tehnika, ki se v poljskem pravnem redu uporablja za obravnavo 
položaja, v katerem se realno stekajo kazniva dejanja in davčne kršitve. 
39. Enotna kazen ima obliko posebne kazni, izrečene po sodbah, ki se nanašajo na krivdo osebe za več 
kaznivih dejanj in na kazni, izrečene za vsako od teh kaznivih dejanj (prvotne kazni). Sodišče, ki odloča 
o predlogu, jo določi glede na prvotne kazni. Za izrek enotne kazni velja pogoj, da so zadevne prvotne 
kazni izvršljive in še niso bile izvršene v celoti. Posledično kazni, ki je bila že v celoti izvršena, ni 
mogoče dodati drugim kaznim za namene izreka enotne kazni. 
40. Sodišče, ki odloča o predlogu, mora presoditi obseg enotne kazni v mejah, določenih v nacionalni 
zakono daji, in glede na okoliščine, kot so med drugim zdravstveno stanje in obnašanje zadevne osebe 
ter bližina med kaznivimi dejanji na materialni, časovni in osebni ravni. 
41. Kadar je bilo za več kaznivih dejanj izvedenih več postopkov, se enotna kazen lahko izreče v okviru 
novega postopka, ki se konča s sodbo, s katero se izreče enotna kazen, na podlagi prvotnih kazni, ki so 
bile izrečene z različnimi obsodilnimi sodbami. Ta postopek je utemeljen s tem, da storilec več kaznivih 
dejanj, ki so predmet več postopkov, ne bi smel biti v manj ugodnem položaju kot storilec, o čigar 
kaznivih dejanjih se odloča v okviru enega samega postopka. Z izdajo sodbe, s katero se izreče enotna 
kazen, je zato mogoče ponovno vzpostaviti enako obravnavanje teh dveh položajev. Poleg tega se 
predmet sodbe, s katero se izreče enotna kazen, nanaša le na določitev enotne kazni, in ne na krivdo 
osebe. 
42. Ta zadeva se nanaša na položaj, v katerem se postopek za izdajo sodbe, s katero bo izrečena enotna 
kazen, nanaša na kazni, ki sta bili izrečeni ena pred poljskim sodiščem in druga pred sodiščem druge 
države članice. Kot pa sem navedel zgoraj, se zdi, da uporaba člena 85(4) v povezavi s členom 114a 
kazenskega zakonika izključuje možnost uporabe določb o enotni kazni za sodbe, ki jih izdajo sodišča 
drugih držav članic. Iz tega sledi, da bi na podlagi zgolj poljskega prava prvotne kazni, ki so jih izrekla 
sodišča drugih držav članic, morale biti izvršene kumulativno s kaznimi, ki so jih izrekla poljska 
sodišča. Le na podlagi poljskega prava se oseba, ki je bila obsojena v drugi državi članici in v zvezi 
s katero je izvršitev kazni prenesena na Poljsko v skladu z Okvirnim sklepom 2008 /909, torej ne more 
sklicevati na nacionalna pravila o sodbi, s katero se izreče enotna kazen, in izreku enotne kazni, temve č 
mora to kazen prestati kumulativno s kaznimi, ki so bile v zvezi z njo izrečene na Poljskem , ne pa 
hkrati v obliki enotne kazni. 
43. Bistvo vprašanj, ki ju je postavilo predložitveno sodišče, je to, ali je pristop, ki se tako uporablja 
v poljskem pravu, združljiv s pravili, ki so določena tako v Okvirnem sklepu 2008 /675 kot v Okvirnem 
sklepu 2008 /909. Natančneje, kako je treba, kadar je izvršitev obsodbe, ki jo je izreklo sodišče druge 
države članice, prenesena v državo članico, v kateri poteka postopek za izdajo sodbe, s katero bo 
izrečena enotna kazen, povezati pravila, ki so določena v Okvirnem sklepu 2008 /675 in Okvirnem 
sklepu 2008 /909? Ali mora sodišče, ki mora odločiti v postopku za izdajo sodbe, s katero bo izrečena 
enotna kazen, na podlagi prava Unije upoštevati obsodbo, izrečeno v drugi državi članici, za določitev 
enotne kazni, kot bi storilo, čebi šlo za nacionalno obsodbo? 
ECLI:EU:C:2020 :815 9 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
44. Spomniti moram, da je bilo v okviru postopka za izdajo sodbe, s katero bo izrečena enotna kazen, 
v katerem odloča predložitveno sodišče, ugotovljeno, da je bila sodba, ki jo je 15. februarja 2017 izdalo 
Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu) in s katero je bila osebi AV naložena kazen 
odvzema prostosti, priznana za namene izvršitve na Poljskem s sklepom predložitvenega sodišča z dne 
12. januarja 2018 in se v tej državi izvršuje do 29. novembra 2021 . Postopek za izdajo sodbe, s katero 
bo izrečena enotna kazen, v kateri bo upoštevana ta obsodba, se je na predlog osebe AV začel 
31. julija 2018 . Izvršljiva je tudi obsodba, ki jo je predložitveno sodišče izreklo s sodbo z dne 
24. februarja 2010 in ki jo mora oseba AV prestati od 29. novembra 2021 do 30. marca 2030 . Poleg 
tega to sodišče navaja, da je leta 2014 že izdalo sodbo, s katero je bila izrečena enotna kazen, v kateri 
se je med drugim upoštevala kazen odvzema prostosti, ki jo je izreklo drugo nemško sodiščein se 
izvršuje na Poljskem . Ta sodba, s katero je bila izrečena enotna kazen, je medtem postala 
pravnomočna. 
45. Kot sem navedel zgoraj, predložitveno sodišče v zvezi s postopkom za izdajo sodbe, s katero se 
izreče enotna kazen, predvidenim v poljskem pravu, pojasnjuje, da je sodba, s katero se končata 
postopek, na meji med meritorno sodbo in izvršitvijo kazni ter da se z njo upoštevajo kazni, izrečene 
v sodbah, ki so postale pravnomočne, da bi se „popravila“ pravna reakcija na storjena kazniva dejanja, 
ki bi lahko bila predmet enega samega postopka, in tako „racionalizirale kazni“, ne da bi sodba, 
s katero se izreče enotna kazen, pomenila poseganje v zadevne posamične sodbe. Po mnenju 
predložitvenega sodišča sodba, s katero se izreče enotna kazen, zlasti ne posega v ugotovitev krivde 
storilca danega kaznivega dejanja, kot je bila določena v meritorni sodbi. 
46. V zvezi s tem iz sodbe z dne 10. avgusta 2017 , Zdziaszek 7, izhaja, da postopek za izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, ne vpliva na razglasitev krivde iz prejšnjih odločb, zaradi česar je ta 
razglasitev pravnomočna. 8 Po mnenju Sodišča se s tako sodbo spreminja obseg naložene ali naloženih 
kazni. 9 Torej je treba tak postopek, ki se nanaša na določitev višine kazni odvzema prostosti, ločiti od 
ukrepov, ki se nanašajo na podrobna pravila za izvršitev teh kazni. 10 
47. Sodišče je poudarilo tudi, da tak postopek, v katerem se zlasti ena ali več kazni, ki so bile 
predhodno izrečene proti zadevni osebi, spremeni v novo enotno kazen, nujno privede do izida, ki je 
ugodnejši za to osebo. Po več obsodbah, ob katerih je bila za vsako od njih naložena kazen, se namreč 
lahko izrečene kazni združijo v enotno kazen, katere obseg je manjšiod seštevka posameznih kazni, 
izrečenih s posameznimi prejšnjimi odločbami. 11 Sodba, s katero se izreče enotna kazen, določena 
v poljskem pravu, naj bi presegla „povsem formalne in računske operacije“ in pristojnemu sodišču 
priznavala polje proste presoje za določitev enotne kazni. 12 
48. Poudarjam, da je postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, v pristojnosti držav 
članic. Vendar morajo te države članice, kot izhaja iz ustaljene sodne prakse Sodišča, to pristojnost 
izvrševati ob spoštovanju prava Unije. 13 Zato morajo države članice, ki se odločijo, da bodo 
v nacionalni zakono daji predvidele tak postopek, spoštovati pravo Unije, zlasti instrumente, sprejete na 
področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah, kot sta okvirna sklepa 2008 /675 in 2008 /909. 
Zaradi samega bistva območja svobode, varnosti in pravice obstaja dvom o združljivosti zakono daje 
države članice – ki bi omejevala upoštevanje prejšnjih obsodb v okviru postopka za izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, le na obsodbe, ki jih izrečejo sodiščatedržave članice – s pravom 
Unije. 
7C-271/17 PPU , EU:C:2017 :629.  
8 Sodba z dne 10. avgusta 2017 , Zdziaszek (C-271/17 PPU , EU:C:2017 :629, točka 84).  
9 Sodba z dne 10. avgusta 2017 , Zdziaszek (C-271/17 PPU , EU:C:2017 :629, točka 85).  
10 Idem.  
11 Sodba z dne 10. avgusta 2017 , Zdziaszek (C-271/17 PPU , EU:C:2017 :629, točka 86).  
12 Sodba z dne 10. avgusta 2017 , Zdziaszek (C-271/17 PPU , EU:C:2017 :629, točka 88).  
13 Glej v tem smislu zlasti sodbo z dne 24. novembra 1998 , Bickel in Franz (C-274/96, EU:C:1998 :563, točka 17). Glej tudi sodbo z dne 2. aprila  
2020 , Ruska Federacija (C-897/19 PPU , EU:C:2020 :262, točka 48 in navedena sodna praksa). 
ECLI:EU:C:2020 :815 10 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
C. Uporaba Okvirnega sklepa 2008 /675 
49. Okvirni sklep 2008 /675, kakor izhaja iz njegovega člena 1(1) in člena 3(1), določa minimalno 
obveznost, ki državam članicam nalaga, da upoštevajo obsodbe, izrečene v drugih državah članicah, da 
bi se jim priznali učinki, ki so enakovredni tistim, ki se priznavajo prejšnjim nacionalnim obsodbam na 
podlagi nacionalnega prava. Cilj je omogočiti presojo kazenske evidence zadevne osebe v primeru 
novega kazenskega postopka, ki se proti njej začne zaradi drugih dejanj. 
50. Okvirni sklep 2008 /675 res ni namenjen izvrševanju sodnih odločb, izdanih v eni državi članici, 
v drugi državi članici, kot je navedeno v njegovi uvodni izjavi 6. 
51. Ob tem je jasno, da se prejšnje obsodbe lahko upoštevajo v fazi njihove izvršitve. 
52. To izhaja iz sodbe z dne 21. septembra 2017 , Beshkov 14. 
53. V zadevi, v kateri je bila izdana ta sodba, je Sodišče odločilo, da je treba Okvirni sklep 2008 /675 
razlagati tako, da se uporablja za nacionalni postopek za naložitev enotne prostostne kazni zaradi 
izvršitve ob upoštevanju kazni, ki jo je osebi naložilo nacionalno sodišče, in kazni, naložene v okviru 
predhodne obsodbe, ki jo je sodišče druge države članice izreklo isti osebi zaradi drugih dejanj. 15 
54. Sodišče je v podporo tej ugotovitvi najprej poudarilo, da člen 1(1) tega okvirnega sklepa določa, da 
je njegov namen opredeliti pogoje, pod katerimi se v kazenskem postopku proti določeni osebi v državi 
članici upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugih državah 
članicah. 16 
55. Vtanamenjes členom 3(1) navedenega okvirnega sklepa ob upoštevanju njegove uvodne izjave 5 
državam članicam naloženo, da morajo poskrbeti, da se v tem kazenskem postopku prejšnje obsodbe, 
izrečene v drugi državi članici, v zvezi s katerimi so bile v skladu z veljavnimi instrumenti o vzajemni 
pravni pomoči ali izmenjavi informacij iz kazenske evidence pridobljene informacije, prvič, upoštevajo 
toliko, kolikor se v skladu z nacionalnim pravom upoštevajo prejšnje nacionalne obsodbe, in drugič, 
da se jim priznajo enakovredni učinki, kot se priznavajo prejšnjim nacionalnim obsodbam, tako glede 
dejanskih učinkov kot glede procesnih in materialnih pravnih učinkov. 17 
56. Sodišče je nato ugotovilo, da člen 3(2) Okvirnega sklepa 2008 /675 določa, da ta obveznost velja 
v fazi pred kazenskim postopkom, med kazenskim postopkom in pri izvršitvi obsodbe, zlasti v zvezi 
z veljavnimi postopkovnimi pravili, vključno s tistimi o opredelitvi kaznivega dejanja, vrsti in višini 
kazni, in pravili, ki urejajo izvršitev odločbe. Tako je v uvodnih izjavah 2 in 7 tega okvirnega sklepa 
navedeno, da mora biti nacionalnemu sodišču omogočeno upoštevati obsodbe, izrečene v drugih 
državah članicah, med drugim pri določitvi načina izvršitve kazni, in da bi morali biti učinki te 
obsodbe enakovredni učinkom nacionalnih odločb v teh posameznih fazah postopka. 18 
57. Sodišče je nazadnje iz tega sklepalo, da se Okvirni sklep 2008 /675 ne uporablja samo za postopke, 
vezane na določanje in ugotavljanje krivde obtoženca, temve č tudi na postopke v zvezi z izvrševanjem 
kazni, pri katerih je treba upoštevati kazen, naloženo z obsodilno odločbo, ki je bila pred tem izrečena 
v drugi državi članici. Sodišče je v zvezi s tem ugotovilo, da v obravnavani zadevi postopek za naložitev 
enotne kazni, ki ga je sprožil Trayan Beshkov, spada v to drugo kategorijo, zaradi česar spada na 
področje uporabe tega okvirnega sklepa. 19 
14 C-171/16, v nadaljevanju: sodba Beshkov, EU:C:2017 :710.  
15 Glej sodbo Beshkov (točka 29).  
16 Glej sodbo Beshkov (točka 25).  
17 Glej sodbo Beshkov (točka 26).  
18 Glej sodbo Beshkov (točka 27).  
19 Glej sodbo Beshkov (točka 28).  
ECLI:EU:C:2020 :815 11 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
58. Iz zgoraj navedenega med drugim izhaja, da se ta okvirni sklep načeloma nanaša na položaje, 
v katerih se je začel nov kazenski postopek proti osebi, ki je bila predhodno obsojena v drugi državi 
članici. Ta pojem „nov kazenski postopek“ zajema predhodni kazenski postopek, kazenski postopek in 
izvršitev kazni. 20 
59. Za namene uporabe Okvirnega sklepa 2008 /675 in po zgledu tega, kar je Sodišče odločilo v sodbi 
Beshkov, je treba poudariti, da se enotna kazen v okviru postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče 
enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari, določi v fazi izvrševanja obsodb, tako da se ta okvirni 
sklep uporablja pri izvajanju tega postopka. V okviru tega nacionalnega postopka, katerega predmet je 
določitev obsega skupne kazni odvzema prostosti za namene izvršitve, se postavlja vprašanje, ali se 
mora upoštevati kazen, naložena z obsodilno sodbo, ki je bila predhodno izdana v drugi državi članici. 
60. Poleg tega, čeprav v skladu z njegovo uvodno izjavo 6 „namen [O]kvirnega sklepa [2008 /675] ni 
izvrševanje sodnih odločb, izdanih v eni državi članici, v drugi državi članici“, v tem okvirnem sklepu 
ne najdem nobene navedbe, v skladu s katero upoštevanje obsodb, izrečenih v drugih državah 
članicah, s strani sodišč države članice ne bi veljalo za obsodbo, katere izvršitev je bila prenesena v to 
državo članico v skladu z Okvirnim sklepom 2008 /909. Če bi zakono dajalec Unije želel ta položaj 
izključiti s področja uporabe Okvirnega sklepa 2008 /675, bi to namreč izrecno navedel. V uvodni 
izjavi 14 tega okvirnega sklepa, h kateri se bom vrnil v nadaljevanju, pa je nasprotno izražen namen 
tega zakono dajalca, da na področje uporabe navedenega okvirnega sklepa vključi položaj, v katerem se 
izvršitev obsodbe prenese v državo članico, ki ni država članica, v kateri je bila obsodba izrečena. 
61. Ker je uporaba Okvirnega sklepa 2008 /675 za postopek, kot je ta v sporu o glavni stvari, po mojem 
mnenju dokazana, je treba zdaj preveriti, ali ta okvirni sklep nasprotuje temu, da se v okviru postopka 
za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, začetega na Poljskem , upošteva prejšnja obsodba, ki je 
bila izrečena v drugi državi članici in katere izvršitev je bila prenesena na Poljsko, ali, nasprotno, 
zahteva, da se ta obsodba upošteva. 
D. Združljivost postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, z Okvirnim sklepom 
2008 /675 
62. V uvodni izjavi 2 Okvirnega sklepa 2008 /675 je navedeno, da je njegov namen izvajanje načela 
o vzajemnem priznavanju sodb in sodnih odločb na kazenskem področju, določenega v členu 82(1) 
PDEU, ki nadomešča člen 31 EU, na podlagi katerega je bil sprejet ta okvirni sklep. Kot je navedeno 
v njegovi uvodni izjavi 3, je „[n]amen tega okvirnega sklepa […]državam članicam naložiti minimalno 
obveznost upoštevanja obsodb, izrečenih v drugih državah članicah“. 
63. Čeje v več državah članicah potekalo več kazenskih postopkov proti isti osebi zaradi različnih 
dejanj, je eno od temeljnih načel Okvirnega sklepa 2008 /675 v skladu z njegovo uvodno izjavo 8 
„preprečiti, da se zadevna oseba obravnava manj ugodno, kakor če bi bila prejšnja obsodba nacionalna 
obsodba“. 
64. V ta namen je v tem okvirnem sklepu določeno načelo, da se v državi članici, v kateri poteka nov 
kazenski postopek, upošteva obsodba, izrečena v drugi državi članici, ob upoštevanju načela 
enakovrednosti. Vendar cilj navedenega okvirnega sklepa ni uskladiti posledic, ki jih različne 
nacionalne zakono daje predvidevajo v zvezi z obstojem prejšnjih obsodb. 
65. Zakono dajalec Unije je ob sprejetju Okvirnega sklepa 2008 /675 izhajal iz ugotovitve, izražene 
v uvodni izjavi 4, da „[m]edtem ko nekatere države članice obsodbam, izrečenim v drugih državah 
članicah, priznavajo učinek, druge upoštevajo le obsodbe, izrečene na svojih sodiščih“. 
20 Glej sodbo z dne 5. julija 2018 , Lada (C-390/16, EU:C:2018 :532, točka 30). 
ECLI:EU:C:2020 :815 12 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
66. Zato je v uvodni izjavi 5 tega okvirnega sklepa navedeno: „Treba bi bilo uveljaviti načelo, po 
katerem bi države članice obsodbam, izrečenim v drugih državah članicah, morale priznati učinke, 
enakovredne tistim, ki jih priznavajo obsodbam, izrečenim v skladu z nacionalno zakono dajo na 
njihovih sodiščih, in sicer ne glede na to, ali te učinke nacionalna zakono daja obravnava kot dejansko 
stanje ali kot učinke postopkovnega ali materialnega prava. […]“. Sodišče, ki mora odločiti v okviru 
novega kazenskega postopka, mora torej na podlagi Okvirnega sklepa 2008 /675 odločbi, ki jo izda 
sodišče druge države članice, priznati učinke, ki so „enakovredni učinkom nacionalnih odločb“,into 
tudi med „izvršit[vijo] kazni“. 21 
67. Ta okvirni sklep tako določanačelo izenačevanja obsodb, ki jih izrečejo sodišča dr žave članice, 
v kateri poteka nov kazenski postopek – v obravnavani zadevi postopek za izdajo sodbe, s katero se 
izreče enotna kazen – z obsodbami, ki jih izrečejo sodišča druge države članice. To načelo 
izenačevanja tem obsodbam zagotavlja enake pravne učinke, kot izhajajo iz nacionalnih obsodb. 
Sodišče, ki odloča v okviru novega kazenskega postopka, mora prejšnjo odločbo, ki jo je izdalo sodišče 
druge države članice, tako načeloma upoštevati enako, kot bi upoštevalo odločbo, ki jo je izdalo sodišče 
države članice, v kateri je, da bi ji zagotovilo učinke, ki se z zakono m priznavajo kazenski evidenci 
obsojene osebe. 
68. Kot je generalni pravobranilec Y. Bot poudaril v sklepnih predlogih, ki jih je predstavil v zadevi 
Beshkov 22, je ta zahteva „jasno povezana z uresničevanjem območja svobode, varnosti in pravice in 
s tem z vzajemnim priznavanjem, ki ne zahteva le upoštevanja tuje odločbe, temve č tudi njeno 
spoštovanje“. 23 Okvirni sklep 2008 /675 tako po mnenju Sodišča prispeva h „krepitvi vzajemnega 
zaupanja v evropskem območju pravice, saj spodbuja pravosodno kulturo, ki temelji na načelu 
upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici“. 24 
69. Na prvi pogled se zdi, da je poljska zakono daja v nasprotju s tako izraženo voljo zakono dajalca 
Unije in načelom vzajemnega priznavanja. Vendar je treba preveriti, ali je v okviru postopka v glavni 
stvari izključitev upoštevanja obsodb, ki so jih izrekla sodišča drugih držav članic, skladna s pravili, 
določenimi v Okvirnem sklepu 2008 /675. 
70. Zakono dajalec Unije je v členu 3, od (3) do (5), tega okvirnega sklepa določil meje obveznosti 
upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici, v novem kazenskem postopku v skladu 
značelom enakovrednosti. 
71. Zlasti člen 3(3) navedenega okvirnega sklepa določa, da se „[z] upoštevanjem prejšnjih obsodb, 
izrečenih v drugih državah članicah, kot določa odstavek 1, […] ne posega v prejšnje obsodbe ali 
kakršne koli odločitve, povezane z njihovim izvrševanjem v državi, v kateri poteka nov postopek, niti 
se jih ne razveljavlja ali revidira “. Ta določba tako vsebuje pridržek, na podlagi katerega upoštevanje 
obsodilnih sodb, izdanih v drugi državi članici, ne sme posegati v take odločbe. V njej je izražena 
potreba po ohranjanju pravnomočnosti tujih odločb. 
21 Glej uvodno izjavo 7 Okvirnega sklepa 2008 /675.  
22 C-171/16, EU:C:2017 :386.  
23 Sklepni predlogi generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :386, točka 54) in sklepni predlogi generalnega  
pravobranilca Y. Bota v zadevi Lada (C-390/16, EU:C:2018 :65, točka 77). 
24 Glej sodbo z dne 5. julija 2018 , Lada (C-390/16, EU:C:2018 :532, točka 36). 
ECLI:EU:C:2020 :815 13 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
72. Kadar torej nacionalno sodišče v okviru novega kazenskega postopka upošteva prejšnjo tujo 
odločbo, je nikakor ne sme spremeniti. V skladu s tem načelom neposeganja sodišče, ki znova odloča, 
ne more spremeniti tega, kar je odločilo sodišče druge države članice. To sodišče, ki znova odloča, 
mora prejšnji tuji odločbi zgolj dodati posledice, ki bi bile priznane prejšnji nacionalni odločbi, 
v skladu z načelom enakovrednosti. 25 Skratka, obsodilne sodbe, ki so bile izdane predhodno v drugih 
državah članicah, se morajo upoštevati take, kot so bile izdane. 26 
73. Na podlagi tega načela neposeganja je Sodišče v sodbi Beshkov odločilo, da je treba „člen 3(3) 
Okvirnega sklepa 2008 /675 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa, da lahko 
nacionalno sodišče, ki mu je zaradi izvršitve predložena zahteva za naložitev enotne prostostne kazni, 
pri kateri se upošteva zlasti kazen, ki je bila naložena v predhodni obsodilni odločbi, ki jo je izdalo 
sodišče druge države članice, v ta namen spremeni način izvršitve zadnjenavedene kazni“. 27 
74. Sodišče je zlasti menilo, da „nacionalno sodišče na podlagi tega okvirnega sklepa ne more revidira ti 
in spreminjati načina izvršitve obsodilne odločbe, ki je bila predhodno izrečena v drugi državi članici in 
že izvršena, zlasti s preklicem pogojne obsodbe v zvezi s kaznijo, izrečeno s to odločbo, in z njenim 
preoblikovanjem v zaporno kazen. Prav tako ne more na tej podlagi odrediti nove izvršitve tako 
spremenjene kazni“. 28 
75. Poleg tega je Sodišče v sodbi z dne 5. julija 2018 , Lada 29, pojasnilo, da „[č]eprav torej Okvirni sklep 
2008 /675 nasprotuje reviziji[…], ki lahko povzroči novo opredelitev kaznivega dejanja in spremem bo 
kazni, ki je bila izrečena v drugi državi članici, je treba ugotoviti, da ta okvirni sklep ne preprečuje 
tega, da država članica, v kateri poteka nov kazenski postopek, lahko natančno določinačine 
upoštevanja obsodb, ki so bile predhodno izrečene v tej drugi državi članici, pri čemer je edini namen 
te natančne določitve ugotovitev, ali za te obsodbe lahko veljajo enaki pravni učinki, kot jih imajo 
prejšnje nacionalne obsodbe v skladu z nacionalnim pravom“. 30 Po mnenju Sodišča „sprejetje odločbe, 
ki ima enake pravne učinke kot prejšnja obsodba, ki je bila izrečena v drugi državi članici, kakršna je ta 
iz uvodne izjave 13 Okvirnega sklepa 2008 /675, zahteva, da se vsak primer preuči posebej glede na 
konkretni položaj. Ta možnost ne more upravičiti izvedbe posebnega postopka priznanja glede 
obsodb, ki so bile izrečene v drugi državi članici, ki je na eni strani nujen za upoštevanje teh obsodb 
v novem kazenskem postopku ter ki lahko na drugi strani pripelje do ponovne opredelitve storjenega 
kaznivega dejanja in naložene kazni.“ 31 
76. Po tem pojasnilu menim, da v nasprotju s tem, kar trdita poljska in češka vlada, člen 3(3) 
Okvirnega sklepa 2008 /675 ne nasprotuje vsakem u izvajanju postopka za izdajo sodbe, s katero se 
izreče enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari. Poleg tega bi bilo namreč treba, da bi bilo tako, 
dokazati, da bi upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici, v takih okoliščinah 
„posega[lo] v prejšnje obsodbe ali kakršne koli odločitve, povezane z njihovim izvrševanjem“. 
Ugotavljam sicer, da Sodišče v sodbi Beshkov ni odločilo, da člen 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675 kot 
tak nasprotuje zadevnemu nacionalnemu postopku, ampak le, če bi njegovo izvajanje v okoliščinah 
zadeve, v kateri je bila izdana ta sodba, poseglo v celovitost tuje obsodbe s preklicem pogojne 
obsodbe, izrečene s to obsodbo. 
25 Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :386, točki 55 in 56).  
26 Glej sodbo Beshkov (točki 37 in 44) in sodbo z dne 5. julija 2018 , Lada (C-390/16, EU:C:2018 :532, točka 39).  
27 Glej sodbo Beshkov (točka 47).  
28 Glej sodbo Beshkov (točka 46).  
29 C-390/16, EU:C:2018 :532.  
30 Glej sodbo z dne 5. julija 2018 , Lada (C-390/16, EU:C:2018 :532, točka 40).  
31 Glej sodbo z dne 5. julija 2018 , Lada (C-390/16, EU:C:2018 :532, točka 45).  
ECLI:EU:C:2020 :815 14 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
77. Pojasniti je treba, da je treba člen 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675 razlagati v povezavi z uvodno 
izjavo 14 tega okvirnega sklepa, v skladu s katero „[p]oseganje v sodbo ali njeno izvršitev zajema med 
drugim primere, ko se v skladu z nacionalno zakono dajo druge države članice s prejšnjo sodbo 
izrečena kazen prevzame ali vključi v drugo kazen, ki jo je nato treba dejansko izvršiti, in sicer do tiste 
mere, do katere prva kazen še ni bila izvršena ali njena izvršitev ni bila prenesena v drugo državo 
članico“. 
78. Kot je Komisija navedla v pisnem odgovoru na vprašanja Sodišča, menim, da razlaga člena 3(3) 
Okvirnega sklepa 2008 /675 v povezavi z uvodno izjavo 14 tega okvirnega sklepa ne izključuje 
kategorično upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v tujini, v nacionalnih postopkih za naložitev 
enotnih kazni, temve č zahteva, da se posamično preveri, ali bi naložitev enotne kazni pomenila 
poseganje v prejšnjo sodbo ali njeno izvršitev v zadevnem primeru. 
79. Kot Komisija pravilno poudarja v pisnem odgovoru na vprašanja Sodišča, je uvodna izjava 14 
Okvirnega sklepa 2008 /675 upoštevna z dveh vidikov. Prvič, potrjuje, da primeri, v katerih se naloži 
enotna kazen, kot taki niso izključeni s področja uporabe tega okvirnega sklepa. Drugič, iz te uvodne 
izjave je mogoče sklepati, da izrek enotne kazni lahko vpliva na prejšnjo obsodbo ali na njeno izvršitev 
v dveh primerih, in sicer kadar prva obsodba še ni bila izvršena ali kadar izvršitev prve obsodbe ni bila 
prenesena v drugo državo članico. Če bi bilo namreč treba še prestati kazen v drugi državi članici, bi 
odločba, s katero se združijo kazni, vplivala na izvršitev prejšnje obsodbe, ki jo je izreklo sodiščete 
druge države članice. 
80. Nasprotno pa načeloma ni vplivanja na prejšnjo obsodbo ali njeno izvršitev, kadar je bila ta 
obsodba že izvršena. V tem položaju namreč ni vpliva na pravico države članice, v kateri je bila 
izrečena obsodba, da izvrši kazen, ki so jo izrekla njena sodišča, pod pogoji, določenimi v njenem 
nacionalnem pravu, niti kadar mora druga država članica v primeru novega kazenskega postopka 
upoštevati to obsodbo pri izvajanju svoje sodne pristojnosti. 
81. Če ne bi bilo pogoja, da je morala biti obsodba, izrečena v državi članici, v celoti izvršena, bi 
združitev kazni, odrejena v drugi državi članici, lahko za organe in sodišča dr žave, v kateri je bila 
izrečena obsodba, veljala pri izvršitvi kazni, izrečenih v tej državi, in torej posegala v pravico te države, 
da na svojem ozemlju zagotovi izvršitev kazni, ki so jih izrekla njena nacionalna sodišča. Združitev 
kazni bi torej vplivala na izvršitev takih kazni, čemur člen 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675 v povezavi 
z uvodno izjavo 14 tega okvirnega sklepa nasprotuje. 
82. Ob tem tudi v primeru, da je bila obsodba, ki je bila predhodno izrečena v državi članici, že 
izvršena, sodišče druge države članice pri upoštevanju take obsodilne sodbe „ne more revidira ti in 
spreminjati načina izvršitve“ te sodbe. 32 Domneva o neobstoju vpliva na prejšnjo obsodbo ali njeno 
izvršitev se torej lahko ovrže, če se zaradi upoštevanja te obsodbe v konkretnem primeru pod vprašaj 
postavi to, kar je bilo odločeno v prvi državi članici. 
83. Iz istih razlogov, kot prevladujejo v primeru upoštevanja že izvršene prejšnje obsodbe, vplivanja na 
prejšnjo obsodbo ali njeno izvršitev načeloma ni v primeru, da je bila izvršitev te obsodbe prenesena iz 
države, v kateri je bila obsodba izrečena, v drugo državo članico v skladu s pravili iz Okvirnega sklepa 
2008 /909. V tem primeru se je namreč prva država članica odločila prenesti izvršitev obsodbe v drugo 
državo članico, ker se je v skladu z določbami člena 4(2) tega okvirnega sklepa prepričala, da bo 
izvršitev obsodbe v drugi državi članici „olajšala socialno rehabilitacijo obsojene osebe“. Ker je država 
članica, v kateri je bila izrečena obsodba, privolila v prenos izvršitve kazni, ni kršena njena pravica, da 
na svojem ozemlju pod pogoji, določenimi v njenem nacionalnem pravu, zagotovi izvršitev obsodilne 
sodbe, ki so jo izdala njena nacionalna sodišča. 
32 Glej sodbo Beshkov (točka 46). Nacionalno sodišče druge države članice tako ne more preklicati pogojne obsodbe, ki je bila naložena skupaj 
s kaznijo, naloženo z obsodilno sodbo, ki je bila predhodno izdana v drugi državi članici in že izvršena, tako da jo preoblikuje v zaporno kazen. 
ECLI:EU:C:2020 :815 15 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
84. Iz člena 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675 glede na uvodno izjavo 14 tega sklepa sklepam, da čeje 
bila prejšnja obsodba že izvršena ali če je bila njena izvršitev prenesena v državo članico, katere 
sodišče namerava izdati sodbo, s katero se izreče enotna kazen, določitev te enotne kazni sama po sebi 
ne more vplivati na tako prejšnjo obsodbo ali njeno izvršitev. Zato iz člena 3(3) tega okvirnega sklepa 
ni mogoče sklepati, da je nacionalnemu sodišču, ki odloča v okviru novega kazenskega postopka, 
načeloma prepovedano, da izda sodbo, s katero se izreče enotna kazen, v kateri se upošteva prejšnja 
obsodba, ki jo je izreklo sodišče druge države članice. 
85. Po upoštevanju te premise sprejetje odločbe, s katero se prejšnji obsodbi, ki je bila izrečena v drugi 
državi članici, lahko priznajo enaki pravni učinki, kot se priznavajo prejšnji obsodbi, ki jo je izreklo 
sodiščedržave članice, v kateri mora biti sprejeta ta odločba, kakršna je ta iz uvodne izjave 13 
Okvirnega sklepa 2008 /675, zahteva, da se vsak primer preuči posebej glede na konkretni položaj. 33 
86. Ker mora sodišče, ki znova odloča, v skladu z nacionalnim pravom in načelom enakovrednosti iz 
člena 3(1) tega okvirnega sklepa ugotoviti, kakšno enotno kazen bi bilo treba sprejeti na podlagi 
obsodb, izrečenih v več državah članicah, mora preveriti, ali bi izrek take enotne kazni lahko vplival ali 
ne na prejšnjo obsodbo, izrečeno v drugi državi članici. To mora preučiti za vsak primer posebej, da bi 
se upoštevalo načelo neposeganja, določeno v členu 3(3) navedenega okvirnega sklepa. 
87. V položaju, kot je ta v sporu o glavni stvari, se mi ne zdi, da bi postopek za izrek enotne kazni 
vplival na izvršitev prvotne kazni, izrečene v Nemčiji. 
88. Naj v zvezi s tem spomnim, da je bila sodba Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu) 
z dne 15. februarja 2017 , kot izhaja iz predložitvene odločbe, s sklepom Sąd Okręgow y w Gdańsku 
(regionalno sodišče v Gdansku) z dne 12. januarja 2018 prevzeta v izvršitev na Poljskem . V tem sklepu 
je bila opredeljena pravna kvalifikacija dejanj v skladu s poljskim pravom in bilo navedeno, da je enotna 
kazen v višini petih let in treh mesecev odvzema prostosti izvršljiva. Gre za kazen, ki je po dolžini 
enaka kazni, izrečeni s sodbo Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu). 
89. Torej bo na Poljskem izvršena kazen odvzema prostosti, kot je bila izrečena s sodbo Landgericht 
Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu). Kot je pojasnilo predložitveno sodišče, se s predlogom za 
izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, predlaga, naj se sodba, ki upošteva kazen v višini 
petih let in treh mesecev odvzema prostosti, izda v skladu z načelom absolutne absorpcije. Taka 
absorpcija ne vpliva na sodbo, ki jo je izdalo Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu), saj 
mora biti naložena kazen v celoti izvršena na Poljskem . Okoliščina, da bo ta kazen izvršena vzporedno 
z drugo kaznijo, ki jo je naložilo poljsko sodišče, kot taka ne vpliva na vsebino in učinkovitost sodbe, ki 
jo je izdalo Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu). 
90. Izdaja sodbe, s katero se izreče enotna kazen in v kateri se upoštevata kazen, ki jo je Sąd Okręgow y 
w Gdańsku (regionalno sodišče v Gdansku) izreklo 24. februarja 2010 , in kazen, ki jo je izreklo 
Landgericht Lüneburg (deželno sodišče v Lüneburgu), ker absorbira zadnjenavedeno kazen, ne da bi 
posegala vanjo, torej po mojem mnenju ni v nasprotju s pravili, določenimi v Okvirnem sklepu 
2008 /675. 
91. Ob tem postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen – da bi bil združljiv 
s členom 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675 – ne sme povzročiti odprave prejšnje obsodbe, da bi se 
ohranila njen obstoj in celovitost. Združitev kazni namreč ne sme povzročiti, da se združenim kaznim 
odvzamejo njihov lasten obstoj, avtonomija in pravne posledice, ampak mora biti njena posledica 
odločitev, da se bodo te kazni izvršile hkrati z najvišjo kaznijo. Iz tega sledi, da če je kazen, ki 
absorbira druge kazni, odpravljena, mora biti še vedno mogoče absorbirano kazen izvršiti tako, kot je 
bila izrečena. 
33 Glej sodbo z dne 5. julija 2018 , Lada (C-390/16, EU:C:2018 :532, točka 45). 
ECLI:EU:C:2020 :815 16 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
92. Skratka, da bi bil postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, združljiv s členom 3(3) 
Okvirnega sklepa 2008 /675, mora spoštovati celovitost tuje odločbe in ohraniti suverenost sodišča, kijo 
je izdalo, ne da bi se posegalo v pravnomočnost take tuje odločbe. 34 V zvezi s tem bi sodba, s katero se 
izreče enotna kazen, vplivala na obsodilno sodbo, ki jo je izdalo sodišče druge države članice, če bi bila 
izrečena enotna kazen, ki bi bila krajša od prvotne kazni, ki izhaja iz take sodbe, kar bi bilo v nasprotju 
s to določbo. 35 
93. Češka vlada trdi, da izdaja sodbe, s katero se izreče enotna kazen, v kateri se upošteva prejšnja 
obsodba, naložena v drugi državi članici, nujno pomeni akt, ki vpliva na tako obsodbo. Po mnenju te 
države članice taka sodba namreč v osnovi pomeni razveljavitev prvotne odločbe, odpravo učinkov, ki 
izhajajo iz prejšnje obsodbe, in njihovo absorpcijo v novo naloženi enotni kazni. 
94. Podobno poljska vlada navaja, da je bistvo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, to, da se 
z njenim sprejetjem razveljavijo sodbe, ki so združene v okviru te sodbe, s katero se izreče enotna 
kazen. Po mnenju te države članice to pomeni, da obsodilne sodbe, ki so tako združene v okviru 
sodbe, s katero se izreče enotna kazen, prenehajo obstajati v pravnem redu, kar naj bi bilo izrecno 
prepovedano s členom 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675. 
95. Ob teh trditvah mora predložitveno sodišče preveriti, ali izdaja sodbe, s katero se izreče enotna 
kazen, povzroči razveljavitev prejšnje obsodbe v smislu člena 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675. 
96. Iz navedenega sklepam, da je treba člen 3(3) Okvirnega sklepa 2008 /675 v povezavi z uvodno 
izjavo 14 tega sklepa razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje temu, da sodiščedržave članice 
v novem kazenskem postopku, ki vključuje postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, 
kot je ta v sporu o glavni stvari, upošteva prejšnjo obsodbo, ki jo je izreklo sodišče druge države 
članice in katere izvršitev je bila prenesena v državo članico, v kateri poteka ta postopek, v skladu 
s pravili iz Okvirnega sklepa 2008 /909. Sodišče, pred katerim poteka postopek za izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, se mora vseeno po preučitvi vsakega primera posebej glede na 
konkretni položaj prepričati, da tak postopek ne posega v prejšnje obsodbe ali kakršne koli odločitve, 
povezane z njihovim izvrševanjem v državi, v kateri poteka nov postopek, niti jih ne razveljavlja ali 
revidira . Izvajanje postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, zlasti ne sme privesti do 
tega, da se izreče enotna kazen, ki je nižja od prvotne kazni, ki izhaja iz obsodilne sodbe, ki jo je 
izdalo sodišče druge države članice, ali da se odpravijo učinki te sodbe. 
97. Združljivost izvajanja takega postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, s pravom 
Unije v okoliščinah, kot se obravnavajo v tej zadevi – in sicer v okviru prenosa izvršitve obsodbe 
vdržavo članico, ki ni država članica, v kateri je bila obsodba izrečena – vseeno predpostavlja, da je 
treba preveriti, ali ni ta postopek v nasprotju s pravili, določenimi v Okvirnem sklepu 2008 /909. Zlasti 
se je treba prepričati, da se upoštevajo pogoji in omejitve za prilagoditev take obsodbe, ki so določeni 
v tem okvirnem sklepu. 
E. Združljivost postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, z Okvirnim sklepom 
2008 /909 
98. V tem delu bom moral preveriti, ali Okvirni sklep 2008 /909 ne vsebuje omejitev za izvajanje 
postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari. 
34 Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :386, točka 70). 
35 Ker je pregon nekaterih kaznivih dejanj glede na posamezne države članice bolj ali manj strog, postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče 
enotna kazen, ne sme pripeljati do tega, da bi kazenska politika države članice, v kateri poteka ta postopek, nadomestila kazensko politiko 
države članice, v kateri je bila izrečena prejšnja obsodba. 
ECLI:EU:C:2020 :815 17 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
99. Ker gre v sporu o glavni stvari za prenos izvršitve obsodbe, izrečene v drugi državi članici, v državo 
članico, ki se izvede v skladu s tem okvirnim sklepom, je treba namreč preveriti, ali je postopek za 
izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, združljiv s pravili iz navedenega okvirnega sklepa. Na to 
se sicer nanaša drugo vprašanje za predhodno odločanje. 
100. V Okvirnem sklepu 2008 /909 ne najdem nobene navedbe, da bi bilo izvajanje postopka za izdajo 
sodbe, s katero se izreče enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari, v državi izvršiteljici izključeno 
za namene izvršitve kazni, izrečene v državi, v kateri je bila izrečena obsodba. Prav nasprotno, ker so 
pravila iz tega okvirnega sklepa upoštevana in pravo države izvršiteljice to predvideva za nacionalne 
obsodbe, se mora ob prenosu izvršitve kazni, izrečene v drugi državi članici, v to državo članico 
v celoti izpolniti obveznost upoštevanja te kazni v okviru postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče 
enotna kazen, v državi izvršiteljici. 
101. Drugače kot Okvirni sklep 2008 /675, ki ni namenjen izvrševanju sodnih odločb, izdanih v eni 
državi članici, v drugi državi članici, kot je navedeno v njegovi uvodni izjavi 6, Okvirni sklep 2008 /909 
določa, da se pristojnost za izvršitev kazni, izrečene v eni državi članici, prenese v drugo državo članico. 
102. Namen tega okvirnega sklepa je, kot je navedeno v njegovi uvodni izjavi 2, izvajanje načela 
vzajemnega priznavanja sodb in sodnih odločb na kazenskem področju. Na podlagi tega načela ima 
odločba, ki jo pravosodni organ sprejme v skladu s pravom svoje države članice, poln in neposreden 
učinek v vsej Uniji, tako da morajo pristojni organi vsake druge države članice pomagati pri izvršitvi 
odločbe, kot če bi jo izdal pravosodni organ njihove države. 
103. V zvezi s tem je iz člena 3(1) navedenega okvirnega sklepa razvidno, da določa pravila, na podlagi 
katerih država članica zaradi lažjega ponovnega vključevanja obsojene osebe v družbo prizna sodbo in 
izvrši kazensko sankcijo, ki jo je izreklo sodišče druge države članice. 
104. S tega vidika, kot določa člen 8(1) Okvirnega sklepa 2008 /909, pristojni organ v državi izvršiteljici 
prizna sodbo, ki ji jo je posredoval pristojni organ države izdajateljice, in nemudoma sprejme vse 
potrebne ukrepe za izvršitev kazenske sankcije, katere dolžina in oblika ustrezata dolžini in obliki, 
določenima v sodbi, ki jo je izdala država izdajateljica. 36 Načelo vzajemnega priznavanja torej 
načeloma nasprotuje temu, da izvršitveni pravosodni organ prilagodi kazensko sankcijo, ki jo je izrekel 
odreditveni pravosodni organ, tudi če bi bilo treba z uporabo prava izvršitvene države izreči kazen, ki je 
po trajanju ali naravi drugačna. Kot je Komisija ugotovila v svojem poročilu o izvajanju Okvirnega 
sklepa 2008 /909, „ker okvirni sklepi temeljijo na medsebojnem zaupanju v pravne sisteme drugih držav 
članic, je treba spoštovati odločbo sodnika v državi izdajateljici in načeloma ne bi smelo priti do 
spremem be ali prilagoditve te odločbe“. 37 
105. Vendar to pravilo ni absolutno. Člen 8, od (2) do (4), Okvirnega sklepa 2008 /909 namreč določa 
stroge pogoje za to, da pristojni organ države izvršiteljice prilagodi obsodbo, izrečenov državi 
izdajateljici. Ti pogoji so edine izjeme od načelne obveznosti, ki jo ima ta organ na podlagi člena 8(1) 
tega okvirnega sklepa. 38 
36 Glej v tem smislu sodbi z dne 8. novembra 2016 , Ognyanov (C-554/14, EU:C:2016 :835, točka 36), in z dne 11. januarja 2017 , Grundza 
(C-289/15, EU:C:2017 :4, točka 42). 
37 Poročilo Komisije Evropskem u parlamentu in Svetu z dne 5. februarja 2014 o izvajanju okvirnih sklepov 2008 /909/PNZ, 2008 /947/PNZ 
in 2009 /829/PNZ s strani držav članic, in sicer o vzajemnem priznavanju sodnih odločb, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki 
vključujejo odvzem prostosti, o pogojnih odločbah in alternativnih sankcijah ter o nadzornih ukrepih kot alternativi začasnemu priporu 
(COM(2014 ) 57 final, str. 7). 
38 Kot Komisija navaja v poročilu, navedenem v prejšnji opombi, je „[p]omem bno […] najti pravo ravnotežje med spoštovanjem prvotno izrečene 
kazni in pravno tradicijo držav članic, tako da ne pride do konfliktov, ki lahko negativno vplivajo na delovanje okvirnih sklepov“ (str. 7). 
ECLI:EU:C:2020 :815 18 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
106. Člen 8(2) Okvirnega sklepa 2008 /909 pristojnemu organu države izvršiteljice pod nekaterimi 
pogoji zlasti omogoča, da prilagodi kazensko sankcijo, ki je bila izrečena v državi izdajateljici, če 
trajanje te sankcije ni združljivo s pravom države izvršiteljice. Ta organ se namreč lahko odloči, da bo 
tako kazensko sankcijo prilagodil, le čeje tavišja od najvišje kazni, ki je po nacionalnem pravu te 
države določena za podobna kazniva dejanja, kot je kaznivo dejanje, za katero je bila oseba obsojena. 
Prilagojena kazenska sankcija ne sme biti nižja od najvišje kazni, ki je po pravu države izvršiteljice 
določena za podobna kazniva dejanja. Poleg tega v primeru, da kazenska sankcija, izrečena v državi 
izdajateljici, po svoji naravi ni združljiva s pravom države izvršiteljice, člen 8(3) tega okvirnega sklepa 
pristojnemu organu te države izvršiteljice omogoča tudi, da jo prilagodi glede na kazen ali ukrep, ki je 
po njenem pravu določen za podobna kazniva dejanja, pod pogojem, da prilagojena sankcija čim bolj 
ustreza sankciji, izrečeni v državi izdajateljici. Ta kazen se ne sme spremeniti v denarno kazen. 
Člen 8(4) navedenega okvirnega sklepa vsekakor določa, da prilagojena kazenska sankcija po svoji 
naravi ali trajanju ne sme biti strožja od kazenske sankcije, ki jo je izrekla država izdajateljica. 
Nazadnje, v skladu s členom 12(1) in členom 21(e) Okvirnega sklepa 2008 /909 mora biti vsaka 
odločitev o prilagoditvi kazenske sankcije, sprejeta v skladu s členom 8(2) in (3) tega sklepa, pisno 
sporočena pristojnemu organu države izdajateljice. 
107. V obravnavani zadevi, kot sem navedel zgoraj, bo na Poljskem izvršena kazen petih let in 
treh mesecev odvzema prostosti, kot jo je v sodbi izreklo Landgericht Lüneburg (deželno sodišče 
v Lüneburgu). Iz spisa, predloženega Sodišču, ni razvidno, da mora biti obsodba, izrečena v tej sodbi, 
prilagojena v skladu s členom 8(2) ali (3) Okvirnega sklepa 2008 /909, da bi lahko bila izvršena na 
Poljskem . 
108. Po mojem mnenju izdaje sodbe, s katero se izreče enotna kazen, ni mogoče enačiti s tem, da 
pristojni organ države izvršiteljice „prilagodi“ obsodbo, izrečeno v državi izdajateljici, v smislu člena 8, 
od (2) do (4), Okvirnega sklepa 2008 /909. „Prilagoditev“ v smislu te določbe ima namreč zelo natančen 
cilj, ki je omogočanje izvršitve te obsodbe na ozemlju države izvršiteljice, tako da postane združljiva 
z nacionalnim pravom zadnjenavedene države. Nasprotno ima postopek za izdajo sodbe, s katero se 
izreče enotna kazen, v okoliščinah, kot so te v sporu o glavni stvari, povsem drug cilj, in sicer 
ugotavljanje, ali bodo za namene izvršitve več obsodb, ki so rezultat ločenih postopkov, te obsodbe 
izvršene kumulativno ali hkrati, ob zagotavljanju spoštovanja načel sorazmernosti in individualizacije 
kazni v fazi izvršitve te kazni. 
109. Zato ni mogoče trditi, da se iz tega, da člen 8 Okvirnega sklepa 2008 /909 ne vsebuje izjeme 
v zvezi z izvajanjem postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, kot je ta v sporu 
o glavni stvari, sklepa, da bi bilo izvajanje takega postopka v nasprotju s to določbo. 
110. Ob tem se za izvajanje postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, v položaju, ko je 
izvršitev obsodbe prenesena v drugo državo članico v skladu z določbami tega okvirnega sklepa, 
zahteva spoštovanje „načelne obveznosti, da [pristojni organ države izvršiteljice] prizna sodbo, ki mu 
je bila posredovana, in da izvrši kazensko sankcijo v dolžini in obliki, ki ustreza dolžini in obliki 
sankcije, določenima v sodbi, ki jo je izdala država izdajateljica“. 39 Zato bi lahko bili glede na 
okoliščine dolžina ali oblika prvotne obsodbe, ki je predmet postopka za izdajo sodbe, s katero se 
izreče enotna kazen, prilagojeni le v strogih mejah, določenih v členu 8, od (2) do (4), navedenega 
okvirnega sklepa. V zvezi s tem poudarjam, da tudi če to ni predmet postopka za izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, je pred izdajo take sodbe mogoče, da morata biti dolžina ali oblika 
prvotne obsodbe, izrečene v drugi državi članici, prilagojeni v skladu s členom 8, od (2) do (4), tega 
okvirnega sklepa, da bi lahko bili dejansko izvršeni v državi izvršiteljici. V takem položaju bo morala 
biti obsodba, ki je bila predmet take prilagoditve, nato po koncu postopka za izdajo sodbe, s katero se 
izreče enotna kazen, izvršena hkrati in vzporedno z drugo obsodbo v okviru enotne kazni. 
39 Glej sodbo z dne 8. novembra 2016 , Ognyanov (C-554/14, EU:C:2016 :835, točka 36). 
ECLI:EU:C:2020 :815 19 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
111. Zdi se mi, da člen 17 Okvirnega sklepa 2008 /909 ne vpliva na združljivost postopka za izdajo 
sodbe, s katero se izreče enotna kazen, s tem okvirnim sklepom. Ta člen, katerega odstavek 1 določa, 
da izvrševanje kazenske sankcije ureja pravo države izvršiteljice, namreč vzpostavlja načela, ki se 
uporabljajo pri izvrševanju kazenskih sankcij po tem, ko je bil obsojenec predan pristojnemu organu te 
države. 40 Gre za ukrepe, s katerimi se omogoči zagotovitev materialne izvršitve kazni in ponovnega 
vključevanja obsojene osebe v družbo. 41 Kot sem navedel zgoraj in kot izhaja iz sodbe z dne 
10. avgusta 2017 , Zdziaszek 42, je treba te ukrepe, ki se nanašajo na postopke za izvrševanje kazni, 
razlikovati od ukrepov, ki se s tem, da spreminjajo obseg naložene ali naloženih kazni, nanašajo na 
določitev višine kazni. Ker postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, spada 
v zadnjenavedeno kategorijo, se člen 17 Okvirnega sklepa 2008 /909, ki določa ukrepe v zvezi 
s postopki za izvrševanje kazni, nanj ne nanaša. Glede tega okoliščina, da se postopek za izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, izvaja v fazi izvrševanja kazni, ne spreminja samega predmeta tega 
postopka, v katerem se ponovno določivišina kazni odvzema prostosti, ki so bile predhodno 
izrečene. 43 
112. Zdi se mi, da tudi člen 19 Okvirnega sklepa 2008 /909 ne vpliva na združljivost postopka za izdajo 
sodbe, s katero se izreče enotna kazen, s tem okvirnim sklepom. Iz člena 19(1) navedenega okvirnega 
sklepa namreč izhaja, da lahko „[a]mnestijo ali pomilostitev […] podeli država izdajateljica in tudi 
država izvršiteljica“. Z amnestijo in pomilostitvijo pa se konča izvrševanje kazni, 44 kar ni niti predmet 
niti cilj postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen. Poleg tega iz člena 19(2) Okvirnega 
sklepa 2008 /909, ki določa, da „[s]amo država izdajateljica lahko odloča o zahtevah za ponovni pregled 
sodbe, s katero je bila izrečena kazenska sankcija, ki naj bi se izvršila na podlagi tega okvirnega sklepa“, 
izhaja, da država izvršiteljica ne more niti odločiti se, da bo ponovno pregledala tako sodbo, niti sprejeti 
ukrepov, ki bi lahko preprečili ponovni pregled te sodbe v državi izdajateljici. Tudi v tem primeru ni 
niti predmet niti posledica postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, to, da se opravi 
ponovni pregled odločbe, ki je privedla do obsodbe, ki je upoštevana v okviru takega postopka. Zato 
po mojem mnenju iz člena 19 navedenega okvirnega sklepa ni mogoče po analogiji izpeljati nobenega 
spoznanja glede združljivosti postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, s tem okvirnim 
sklepom. 
113. Iz zgornjih preudarkov sklepam, da je treba člen 8, člen 17(1) in člen 19 Okvirnega sklepa 
2008 /909 po mojem mnenju razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da država članica izvaja postopek 
za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, kot je ta v sporu o glavni stvari, pod pogojem, da se 
v tem postopku upošteva načelna obveznost, ki jo ima pristojni organ države izvršiteljice, da prizna 
sodbo, ki mu je bila posredovana, in da izvrši kazensko sankcijo v dolžini in obliki, ki ustrezata dolžini 
in obliki sankcije, določenima v sodbi, ki jo je izdala država izdajateljica. Dolžina ali oblika prvotne 
obsodbe, ki je predmet postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, bi se pred izdajo 
navedene sodbe glede na okoliščine lahko prilagodili le v strogih mejah, določenih v členu 8, od (2) 
do (4), tega okvirnega sklepa. 
40 Glej sodbo z dne 8. novembra 2016 , Ognyanov (C-554/14, EU:C:2016 :835, točka 39). 
41 Generalni pravobranilec Y. Bot je v točki 72 sklepnih predlogov v zadevi Ognyanov (C-554/14, EU:C:2016 :319) pojasnil, da morajo v tem okviru 
pristojni sodni organi določiti postopke v zvezi s potekom kazni in njeno ureditvijo, tako da na primer odločijo o izvrševanju kazni 
z opravljanjem dela zunaj zavoda za prestajanje kazni zapora, dovoljenjih za izhod, prestajanju kazni v zavodu odprtega tipa, razdelitvi in 
odložitvi izvršitve kazni, ukrepih predčasnega ali pogojnega odpusta zapornika oziroma elektronskem nadzoru. Navedel je tudi, da pravo 
izvrševanja kazni poleg tega vključuje ukrepe, ki so lahko sprejeti po odpustu obsojene osebe, na primer varstveno nadzorstvo oziroma 
vključitev zadevne osebe v programe rehabilitacije, ali pa ukrepe plačila odškodnine žrtvam. 
42 C-271/17 PPU , EU:C:2017 :629. 
43 Sodba z dne 10. avgusta 2017 , Zdziaszek (C-271/17 PPU , EU:C:2017 :629, točka 90). 
44 Glej v zvezi s tem člen 21(f) Okvirnega sklepa 2008 /909, v katerem je omenjena „morebitn[a] odločit[ev], da se kazenska sankcija ne izvrši iz 
razlogov iz člena 19(1) [tega okvirnega sklepa]“. 
ECLI:EU:C:2020 :815 20 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
114. Ob koncu teh preudarkov o okvirnih sklepih 2008 /675 in 2008 /909 ugotavljam, da ob upoštevanju 
zgoraj navedenih pogojev in omejitev ta okvirna sklepa načeloma ne nasprotujeta temu, da se v državi 
članici izvaja postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, ko je v to državo članico 
prenesena izvršitev obsodbe, izrečene v drugi državi članici. 
115. Nasprotna rešitev, kot sta pravilno navedla predložitveno sodišče in madžarska vlada, bi 
povzročila neutemeljeno različno obravnavanje oseb, ki so bile obsojene na več kazni v eni sami državi 
članici, in oseb, ki so bile na več kazni obsojene v več državah članicah, kadar se v obeh primerih kazni 
izvršujejo v isti državi članici. 
116. Osebe, ki so na Poljskem obsojene na kazni odvzema prostosti, bi namreč lahko bile upravičene 
do postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, medtem ko bi za osebe, ki so bile na 
take kazni obsojene ne le na Poljskem , ampak tudi v drugih državah članicah, veljalo pravilo preproste 
kumulacije kazni. 
117. Izključitev uporabe načel sorazmernosti in individualizacije kazni le na podlagi kraja, v katerem je 
bila izdana sodba, se mi zdi v nasprotju z oblikovanjem območja svobode, varnosti in pravice, ki temelji 
na načelu vzajemnega priznavanja in zaupanja med državami članicami. 
118. Nasprotno pa je, ker poljsko pravo določa postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna 
kazen, izvajanje takega postopka, da bi se v enotni kazni upoštevala tudi obsodba, izrečena v drugi 
državi članici, v celoti skladno s cilji, ki jih uresničujeta okvirna sklepa 2008 /675 in 2008 /909. To, da 
sodišče, ki znova odloča v okviru postopka za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, izvaja 
svoje polje proste presoje, namreč vodi k boljši individualizaciji kazni v fazi njenega izvrševanja, saj 
združuje hkrati upoštevanje kazenske evidence obsojene osebe in funkcijo ponovnega vključevanja 
v družbo, ki jo ima kazen. V protislovju s tema ciljema in načelom vzajemnega priznavanja bi bilo, če 
obsojene osebe, ki za spodbujanje njihovega ponovnega vključevanja v družbo kazen prestajajo v svoji 
državi porekla, ne bi mogle biti upravičene do postopka, ki omogoča hkratno in vzporedno izvrševanje 
več kazni, le zato, ker so te kazni izrekla kazenska sodiščaveč držav članic. 
119. Kadar so zaščitni ukrepi za izvajanje teh dveh okvirnih sklepov upoštevani, in sicer spoštovanje 
celovitosti tuje sodbe in ohranjanje suverenosti sodišča, ki jo je izreklo, 45 je torej treba dati prednost 
rešitvi, ki sodobni funkciji kazni zagotavlja polni učinek, pri čemer se v fazi izvrševanja te kazni 
upošteva kazenska evidenca obsojene osebe, tako da se zagotovi učinkovit pregon ob hkratnem 
spoštovanju načela sorazmernosti in načela individualizacije kazni. 
120. Kot sem že navedel, se zdi, da iz elementov, ki jih ima na voljo Sodišče, izhaja, da poljsko pravo 
ovira upoštevanje obsodbe, izrečene v drugi državi članici, v okviru postopka za izdajo sodbe, s katero 
se izreče enotna kazen. Če bi predložitveno sodišče potrdilo to ugotovitev, mora to oviro nevtralizirati, 
tako da upošteva pojasnila, ki jih je Sodišče navedlo v sodbi z dne 24. junija 2019 , Popławski 46, se pravi 
da naredi vse, kar je v njegovi pristojnosti, da svoje nacionalno pravo razlaga v skladu s tem, kar 
zahtevajo pravila iz okvirnih sklepov 2008 /675 in 2008 /909. 
45 Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :386, točka 70). 
46 C-573/17, EU:C:2019 :530. 
ECLI:EU:C:2020 :815 21 
SKLEPNI PREDLOGI J. RICHARDA DE LA TOURA – ZADEVA C-221/19  
AV (SODBA, S KATERO SE IZREČE ENOTNA KAZEN)  
V. Predlog 
121. Glede na vse zgornje preudarke Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju 
je postavilo Sąd Okręgow y w Gdańsku (regionalno sodišče v Gdansku, Poljska), odgovori: 
1. Člen 3(3) Okvirnega sklepa Sveta 2008 /675/PNZ z dne 24. julija 2008 o upoštevanju obsodb med 
državami članicami Evropske unije v novem kazenskem postopku v povezavi z uvodno izjavo 14 
tega sklepa je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje temu, da sodiščedržave članice 
v novem kazenskem postopku, ki vključuje postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna 
kazen, kot je ta v postopku v glavni stvari, upošteva prejšnjo obsodbo, ki jo je izreklo sodišče druge 
države članice in katere izvršitev je bila prenesena v državo članico, v kateri poteka ta postopek, 
v skladu s pravili iz Okvirnega sklepa Sveta 2008 /909/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi 
načela vzajemnega priznavanja sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali 
ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, za namen njihovega izvrševanja v Evropski uniji, kakor je 
bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009 /299/PNZ z dne 26. februarja 2009 . Sodišče, pred 
katerim poteka postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, se mora vseeno po 
preučitvi vsakega primera posebej glede na konkretni položaj prepričati, da tak postopek ne posega 
v prejšnje obsodbe ali kakršne koli odločitve, povezane z njihovim izvrševanjem v državi, v kateri 
poteka navedeni postopek, niti jih ne razveljavlja ali revidira . Izvajanje postopka za izdajo sodbe, 
s katero se izreče enotna kazen, zlasti ne sme privesti do tega, da se izreče enotna kazen, ki je 
nižja od prvotne kazni, ki izhaja iz obsodilne sodbe, ki jo je izdalo sodišče druge države članice, ali 
da se odpravijo učinki te sodbe. 
2. Člen 8, člen 17(1) in člen 19 Okvirnega sklepa 2008 /909, kakor je bil spremenjen z Okvirnim 
sklepom 2009 /299, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da država članica izvaja 
postopek za izdajo sodbe, s katero se izreče enotna kazen, kot je ta v postopku v glavni stvari, pod 
pogojem, da se v tem postopku upošteva načelna obveznost, ki jo ima pristojni organ države članice 
izvršiteljice, da prizna sodbo, ki mu je bila posredovana, in da izvrši kazensko sankcijo v dolžini in 
obliki, ki ustrezata dolžini in obliki sankcije, določenima v sodbi, ki jo je izdala država članica 
izdajateljica. Dolžina ali oblika prvotne obsodbe, ki je predmet postopka za izdajo sodbe, s katero 
se izreče enotna kazen, bi se pred izdajo navedene sodbe glede na okoliščine lahko prilagodili le 
v strogih mejah, določenih v tem členu 8, od (2) do (4). 
ECLI:EU:C:2020 :815 22