ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 171/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Združeno kraljestvo) 6. marca 2015 – Secretary of State for the Home Department/NA

(Zadeva C-115/15)

(2015/C 171/24)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Secretary of State for the Home Department

Tožena stranka: NA

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali mora biti nekdanji zakonec državljana Unije, ki je državljan tretje države, sposoben dokazati, da je njegov nekdanji zakonec ob njuni razvezi zakonske zveze v državi članici gostiteljici uresničeval pravice iz Pogodbe, da ohrani pravico do prebivanja na podlagi člena 13(2) Direktive 2004/38/ES (1)?

2. Ali ima državljan EU pravico iz prava EU do prebivanja v državi članici gostiteljici na podlagi členov 20 PDEU in 21 PDEU v okoliščinah, v katerih je edina država v EU, v kateri ima državljan pravico prebivati, njegova država državljanstva, vendar je pristojno sodišče ugotovilo, da bi odstranitev državljana iz države članice gostiteljice v njegovo državo državljanstva pomenila kršitev njegovih pravic na podlagi člena 8 EKČP ali člena 7 Listine EU o temeljnih pravicah?

3. Če je državljan iz drugega vprašanja (zgoraj) otrok, ali ima starš, ki ima izključno skrbništvo nad tem otrokom, izvedeno pravico do prebivanja v državi članici gostiteljici, če bi otrok moral spremljati starša ob njegovi odstranitvi iz države članice gostiteljice?

4. Ali ima otrok pravico do prebivanja v državi članici gostiteljici v skladu s členom 12 Uredbe (EGS) št. 1612/68/EGS (2) (zdaj člen 10 Uredbe (EU) št. 492/2011 (3)), če je njegov starš, ki je državljan Unije in je bil zaposlen v državi članici gostiteljici, odšel iz države članice gostiteljice, preden se je otrok v njej vključil v izobraževanje?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC; UL L 158, str. 77.

(2) Uredba Sveta št. 1612/68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti; UL L 257, str. 2.

(3) Uredba (EU) št 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji; UL L 141, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 138/35

Pritožba, ki jo je Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH vložila 11. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 11. decembra 2014 v zadevi T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland/Evropska komisija

(Zadeva C-60/15 P)

(2015/C 138/48)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (zastopnika: S. Altenschmidt in P.-A. Schütter, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

— Pritožnica Sodišču predlaga, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 11. decembra 2014 v zadevi T-476/12.

— Pritožnica dalje navaja, naj se ugodi prvostopenjski zahtevi iz ničnostne tožbe, da se sklep Komisije z dne 13. januarja 2013 (GestDem št. 3273/2012) razglasi za ničen.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica meni, da Splošno sodišče ni upoštevalo zahtev iz Uredbe (ES) št. 1367/2006 (1) za obstoj razlogov za zavrnitev odobritve prostega dostopa do informacij okoljskega značaja. Razloge za zavrnitev iz člena 4(3) in 4(5) Uredbe (ES) št. 1049/2001 (2) naj v nasprotju z navodilom člena 6(1) Uredbe (ES) 1367/2006 ne bi razlagalo ozko. Splošno sodišče naj prav tako ne bi ustrezno upoštevalo javnega interesa za dostop do informacij okoljskega značaja. Izpodbijana sodba prav tako ni v skladu z Aarhuško konvencijo o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ki jo je odobrila Unija.

(1) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13).

(2) Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43).
II —

Kršitev člena 27 Uredbe št. 1/2003 (1) zaradi opustitve predhodne vročitve novega „obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah“ – Kršitev načela legitimnih pričakovanj – Očitno izkrivljanje dejstev in dokazov, ki je razvidno iz spisa – Kršitev pravice do obrambe – Pomanjkljiva obrazložitev – Kršitev pravice do zaslišanja pred pooblaščencem za zaslišanje.
1.

Ali besedna zveza „razumni in sorazmerni pravni stroški in drugi izdatki“ v členu 14 Direktive o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (1) nasprotuje belgijskim predpisom, ki sodiščem omogočajo upoštevanje točno določenih posebnosti zadeve in glede stroškov za pomoč odvetnika določajo sistem raznolikih pavšalnih tarif?
1.

Ali druga direktiva o pravu družb (1) v vseh okoliščinah, vključno z okoliščinami v tej zadevi, prepoveduje izdajo odredbe v skladu s členom 9 Credit Institutions (Stabilisation) Act iz leta 2010, na podlagi mnenja ministra, da je ta potrebna, če so učinki take odredbe povečanje kapitala družbe brez soglasja skupščine; dodelitev novih delnic, ne da bi bile prednostno ponujene obstoječim delničarjem, brez soglasja skupščine; znižanje nominalne vrednosti delnic družbe brez soglasja skupščine in, v ta namen, sprememba akta družbe o ustanovitvi in njenega statuta brez soglasja skupščine?
—

sicer naj, podredno, izpodbijano sodbo razveljavi in jo nadomesti s sodbo, s katero naj se Sklep razglasi za ničen v delu, v katerem je državna pomoč v obliki garancije razglašena za nezakonito in nezdružljivo za obdobje od 5. decembra 2008 in 5. junija 2009;
SL Uradni list Evropske unije C 89/13

Pritožba, ki jo je Kraljevina Španija vložila 22. januarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 13. novembra 2014 v zadevi T-481/11, Španija/Komisija

(Zadeva C-26/15 P)

(2015/C 089/14)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, agent)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Ugodi naj se tej tožbi in razveljavi sodbo Splošnega sodišča, izrečeno 13. novembra 2014 v zadevi Španija/Komisija;

— za razglasitev ničnosti določbe Priloge I, del 2, del B, točka D, peta alinea, Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 (1) z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave;

— nasprotni stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Nepravilna uporaba prava glede obsega obveznosti obrazložitve. Razlogi, na katere se opira Splošno sodišče, niso v skladu z zahtevo jasnosti in neobstoja dvoumnosti, ki jo mora spoštovati obrazložitev uredbe, da le-ta izpolnjuje zahteve iz člena 296 PDEU. Splošno sodišče dejansko zapolnjuje nepopolnosti v obrazložitvi izpodbijane uredbe ter obrazložitev izpodbijanega akta nadomešča s svojo.

Nepravilna uporaba prava glede načela enakega obravnavanja. Razlogi, ki jih v zvezi s tem podaja Splošno sodišče, ne temeljijo na merilih, ki omogočajo primerjavo. Splošno sodišče svoje razlogovanje utemeljuje na domnevno splošno znanem dejstvu, ki pa ni podprto z dejanskim ali znanstvenim dejstvom, in sicer na razliki med sadjem z debelo lupino in sadjem s tanko lupino ter uvrstitvijo agrumov v prvo skupino.

Nepravilna uporaba prava glede sodnega nadzora načela sorazmernosti. Pri nadzoru, ki ga Splošno sodišče opravlja nad sorazmernostjo omejitve trgovine blaga, naložene s strani institucije, je treba upoštevati diskrecijsko pravico, ki jo ima Komisija. Vendar pa Splošno sodišče svojega sodnega nadzora ni opravilo v skladu s sodno prakso Tetra Laval (2). Po eni strani ni skrbno preverilo upoštevnosti in primernosti elementov, na katerih temelji izpodbijana odločba glede razlogov, ki upravičujejo omejitev. Po drugi strani ni pravilno preučilo sklepov, do katerih je mogoče priti na podlagi teh elementov, tako da omejitev presega to, kar je nujno za dosego želenega cilja.

(1) UL L 157, str. 1.

(2) Sodba z dne 15. februarja 2005, Komisija/Tetra Laval (C-12/03 P, EU:C:2005:87), točka 39.
1.

Ali se lahko socialna varnost, pravice otrok ter načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije, ki so v pravu Unije zagotovljeni s členom 6 Pogodbe o Evropski uniji, členi 20, 21(1), 24(1) in (2), 34 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členoma 3(1)(b) in 4 Uredbe (ES) št. 883/2004 (1) o koordinaciji sistemov socialne varnosti, razlagajo tako, da nasprotujejo nacionalnim določbam, ki brez objektivnega in prepričljivega razloga omejujejo znesek otroškega dodatka glede na datuma rojstva otroka in ne glede na datum spočetja, čeprav se spočeti otrok šteje za obstoječega, če se rodi živ in je sposoben živeti?
3

Ali mora nacionalno sodišče, ki obravnava zahtevek zaradi kršitve zasebne pogodbe, ki naj bi nastala zaradi kršitve pogojev glede primernosti za prodajo ali primernosti za uporabo (ki se po zakonu implicira za pogodbo, sklenjeno med strankama, pri čemer tega pogoja nista spremenili ali razveljavili), kar zadeva proizvod, izdelan v skladu s standardom EN13242:2002, domnevati, da je proizvod primerne kakovosti za prodajo in primeren za namen, in če mora, ali je mogoče tako predpostavko ovreči le z dokazom neskladnosti s standardom EN13242:2002 s preskusi, izvedenimi v skladu s preskusi in protokoli, na katere se odkazuje v standardu EN13242:2002 in ki so izvedeni ob dobavi proizvoda?
—

ugotovitev, da Kraljevina Belgija s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh potrebnih ukrepov, da bi od upravičencev izterjala državne pomoči, ki so bile v členu 1(3) in (4) Sklepa Komisije z dne 27. julija 2011 o državni pomoči, ki jo je Belgija izvedla za financiranje testiranja na transmisivno spongiformno encefalopatijo (TSE) pri govedu (2011/678/EU) (1), razglašene za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom, in s tem, da Komisije v predpisanem roku ni obvestila o sprejetih ukrepih za uskladitev s tem sklepom, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 288, četrti odstavek, PDEU in na podlagi členov 2, 3 in 4 navedenega sklepa;
2.

Ali člen 198 10o WIB92 v različici, veljavni za davčni leti 2000 in 2001, pomeni določbo za preprečevanje davčnih utaj in zlorab v smislu člena 1(2) Direktive Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (Direktiva 90/435/EGS) (1), in če je tako, ali v tem primeru člen 198 10o WIB92 presega merilo, potrebno za preprečevanje takšnih davčnih utaj in zlorab, če določa, da se obresti ne štejejo kot povečani poslovni stroški do določenega zneska, ki ustreza znesku odbitnih dividend v skladu s členi od 202 do 204, pri čemer je te dividende kot delnice prejelo podjetje, ki teh delnic ne poseduje neprekinjeno vsaj eno leto v času njihovega prenosa in se ne razlikuje glede na to, ali so navedeni stroški obresti povezani s (financiranjem) udeležbe, na katero se nanašajo izvzete dividende, ali ne?
2.

Ali je treba tarifno številko 2206 KN razlagati tako, da je treba pijačo z vsebnostjo alkohola 14 vol. %, ki je bila izdelana iz osnove, opisane v zgornjem prvem vprašanju, ki so ji bili dodani sladkor, arome, barvila in snovi za izboljšanje okusa ter zgoščevalci in konzervansi in ne vsebuje destiliranega alkohola, uvrstiti pod to tarifno številko? Če je odgovor na to vprašanje nikalen: Ali je treba tarifno številko 2208 KN razlagati tako, da je treba tako pijačo uvrstiti pod to tarifno številko?
1.

Ali je Uredba (ES) št. 1472/2006 (1) nična v delu, v katerem se nanaša na družbi Golden Star Co. Ltd. s sedežem v Vietnamu in General Shoes Ltd. s sedežem v Ljudski republiki Kitajski, ker je v nasprotju s členoma 2(7)(b) in 9(5) Uredbe Sveta (EG) št. 384/96 (2) (v nadaljevanju: osnovna uredba), saj Komisija ni obravnavala zahtev navedenih proizvajalcev izvoznikov za tržnogospodarsko obravnavo in za individualno obravnavo?
SL Uradni list Evropske unije C 46/32

Pritožba, ki jo je Dansk Automat Brancheforening vložila 5. decembra 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Evropska komisija

(Zadeva C-563/14 P)

(2015/C 046/38)

Jezik postopka: danščina

Stranke

Pritožnica: Dansk Automat Brancheforening (zastopniki: K. Dyekjær, T. Høg in J. Flodgaard, odvetniki)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Danska, Republika Malta, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

Predlogi

1. Sodba Splošnega sodišče z dne 26. septembra 2014 v zadevi T-601/11 naj se razveljavi;

2. ugotovi naj se, da je tožba v zadevi T-601/11 dopustna;

3. zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču v odločanje, da se o tožbenih razlogih, ki jih je tožeča stranka (zdaj pritožnica) navedla na prvi stopnji, odloči po vsebini;

4. Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in pred Sodiščem – podredno naj se intervenentkam naloži plačilo stroškov postopka pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Primarni pritožbeni razlog se nanaša na to, da naj bi Splošno sodišče s tem, da je tožbo pritožnice zavrglo kot nedopustno, napačno razlagalo in/ali napačno uporabilo merila, določena v členu 263, četrti odstavek, PDEU v zvezi z vlaganjem tožb zoper sklepe, ki jih Komisija sprejme na podlagi člena 107(3)(c) PDEU.

Zlasti naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pojem „posamičnega nanašanja“ iz člena 263(4) PDEU, ker naj ga ne bi razlagalo v skladu s sodno prakso Sodišča in naj bi ga zato napačno uporabilo. V zvezi s tem naj bi Splošno sodišče: (1) napačno ugotovilo, da se ukrep ne more posamično nanašati na posamezne članice pritožnice, ki je združenje, saj se nanaša tudi na tretje osebe; (2) napačno ugotovilo, da so navedene članice navedle samo, da so konkurentke upravičenkam do pomoči; (3) zaradi česar naj napačno ne bi upoštevalo konkretnih izračunov, ki so jih predložile članice pritožnice in kaj naj bi kazali, da bi pomoč neizogibno imela neugodne vplive na njihov položaj na trgu; (4) poleg napake, navedene v točki (1), napačno ne upoštevalo, da neugodni vplivi ukrepa niso enaki za vse gospodarske subjekte; (5) napačno domnevalo, da morajo članice pritožnice dokazati, da je že prišlo do izgube dohodka, da bi lahko imele procesno upravičenje; (6) napačno ne upoštevalo neugodnih učinkov na podlagi drugih, nepodkrepljenih razlogov za te učinke in (7) ne upoštevalo tega, da bi bilo treba pogoje za vložitev tožbe omiliti, saj naj odločitev Komisije, da na podlagi člena pomoč 107(3)(c) dovoli, ne bi bila upravno vsebinsko preizkušena.

Poleg tega naj bi Splošno sodišče (8) napačno uporabilo pojem „predpis, ki ne potrebuje izvedbenih ukrepov“ s tem, da je napačno ugotovilo, da izpodbijani sklep potrebuje izvedbene ukrepe, in (9) napačno pritožnici naložilo plačilo stroškov intervenientk.
1.

Ali je treba člena 12 in 13 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (v nadaljevanju: Direktiva) razlagati tako, da v teh določbah določen pojem „neto stroški“ zagotavljanja te storitve izključuje to, da se v znesek izračunanih neto stroškov te storitve všteje „zmerni dobiček“ izvajalca?
1.

Ali člen 43 španskega Ley de Enjuiciamiento Civil, ki sodišču prepoveduje, da strankam predlaga morebitno prekinitev civilnega postopka, kadar je drugo sodišče v predhodno odločanje Sodišču Evropske unije predložilo vprašanje, pomeni jasno omejitev določb člena 7 Direktive [93/13/EGS] (1) glede obveznosti držav članic, da zagotavljajo, da v interesu potrošnikov in konkurenčnih prodajalcev in ponudnikov obstajajo ustrezni in učinkoviti ukrepi za prenehanje uporabe nepoštenih pogojev v pogodbah, ki jih s potrošniki sklenejo prodajalci ali ponudniki?
SL Uradni list Evropske unije C 26/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie van België (Belgija) 10. novembra 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert/država Belgija

(Zadeva C-499/14)

(2015/C 026/16)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van Cassatie van België

Stranke v postopku v glavni stvari

Vložnika kasacijske pritožbe: VAD BVBA in Johannes Josephus Maria van Aert

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: država Belgija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba proizvode, pripravljene v kompletih za prodajo na drobno, ki se carinskemu organu prijavijo v ločenih paketih, ker je to upravičeno, pri katerih pa je očitno, da sodijo skupaj in so namenjeni temu, da se v trgovini na drobno ponudijo v prodajo kot enota, tudi tedaj šteti za proizvode, pripravljene v kompletih za prodajo na drobno, v smislu pravila 3(b) splošnih pravil za razlago kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 (1) z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1214/2007 (2) z dne 20. septembra 2007, če se proizvodi po prijavi in z namenom trženja v trgovini na drobno zapakirajo skupaj?

(1) UL L 256, str. 1.

(2) UL L 286, str. 1.
3.

Ali je nacionalna ureditev v smislu prvega in drugega vprašanja skladna z načelom enakosti in prepovedjo diskriminacije, ki sta opredeljena med drugim v členu 12 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti ter v členu 3(1) in (4) tedaj veljavne Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (1)?
Tožba, vložena 30. oktobra 2014 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija

(Zadeva C-482/14)

(2015/C 016/27)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: W. Mölls, J. Hottiaux in T. Maxian Rusche)

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj ugotovi:

1. Zvezna republika Nemčija s tem, da je dovolila, da se lahko javna sredstva, ki so bila izplačana za obratovanje železniške infrastrukture, prenesejo v korist prometnih storitev, ni izpolnila obveznosti iz člena 6(1) Direktive 2012/34/EU (1) (člen 6(1) Direktive 91/440/EGS).

2. Zvezna republika Nemčija s tem, da ni zagotovila upoštevanja prepovedi prenosa javnih sredstev, izplačanih za obratovanje železniške infrastrukture, v korist prometnih storitev, ki se lahko preverja z vrsto računovodstva, ni izpolnila obveznosti iz člena 6(4) Direktive 2012/34/EU (člen 6(1) Direktive 91/440/EGS).

3. Zvezna republika Nemčija s tem, da ni zagotovila, da se lahko sredstva za infrastrukturo uporabijo le za financiranje delovanja upravljavca infrastrukture, ni izpolnila obveznosti iz člena 31(1) Direktive 2012/34/EU (člen 7(1) Direktive 2001/14/ES).

4. Zvezna republika Nemčija s tem, da ni zagotovila, da javna sredstva, plačana za storitve potniškega prometa, niso ločeno prikazana v ustreznih računih, ni izpolnila obveznosti iz člena 6(3) Direktive 2012/34/EU (člen 9(4) Direktive 91/440/EGS) in člena 6(1) v povezavi s točko 5 Priloge k Uredbi (ES) št. 1370/2007 (2).

5. Zvezna republika Nemčija nosi stroške postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja:

Nemčija priznava, da je lahko skupina Deutsche Bahn zahvaljujoč dogovorom o delitvi dobička uporabila prihodke upravljavca železniške infrastrukture v obliki nadomestila za infrastrukturo in javnih sredstev za druge namene in ne za upravljanje infrastrukture. Ta sredstva bi se lahko uporabila zlasti za namene storitev prevoza. To pa naj bi bilo v nasprotju s členoma 6(1) in 31(1) Direktive 2012/34/EU.

Poleg tega naj bi računovodski sistem upravljavca infrastrukture ne bi dovoljeval nadzora nad prepovedjo prenosa javnih sredstev na prometne storitve. Nemčija to dovoljuje, kar je v nasprotju s členom 6(4) Direktive 2012/34/EU.

Nazadnje, Nemčija ne zagotavlja, da so javna sredstva za izvajanje javnih storitev potniškega prometa ločeno izkazana v ustreznih računih. To naj bi bilo v nasprotju s členom 6(3) Direktive 2012/34/EU in členom 6(1) v povezavi s točko 5 Priloge k Uredbi (ES) št. 1370/2007.

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2012/34/EU z dne 21. novembra 2012 o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja, UL L 343, str. 32.

(2) Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 107/70, UL L 315, str. 1.
1.

Ali ob upoštevanju člena 25 Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (1) naročnik v razpisni dokumentaciji lahko določi, da mora ponudnik najmanj 25 % del, ki so predmet naročila, opraviti z lastnimi sredstvi?
1.

Ali je treba člen 49 PDEU in naslednje, ter člen 56 PDEU in naslednje, v skladu z razlago Sodišča Evropske unije v sodbi z dne 16. februarja 2012 v združenih zadevah C-72/10 in C-77/10, razlagati tako, da nasprotujejo izvedbi razpisa za oddajo koncesije s krajšo veljavnostjo, kot pri prej dodeljenih koncesijah, čeprav je bil razpis izveden izrecno s ciljem, da se ublažijo posledice, ki so nastale zaradi nezakonite izključitve določenih gospodarskih subjektov pri prejšnjih razpisih?
SL Uradni list Evropske unije C 448/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Bucureşti (Romunija) 24. septembra 2014 – SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

(Zadeva C-439/14)

(2014/C 448/09)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Bucureşti

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: SC Star Storage SA

Tožena stranka: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe iz člena 1(1), tretji pododstavek, in (3) Direktive 89/665 (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66 (2), razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, v kateri je dostop do pritožbenih postopkov zoper odločbe naročnikov pogojen z obveznostjo predhodnega pologa „varščine dobrega ravnanja“, kakršna je določena v členu 271a in členu 271b (Ordonanța de urgență a Guvernului (uredba-zakon)) št. 34/2006?

(1) Direktiva Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246)

(2) Direktiva 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL L 335, str. 31).