ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 37/31

Sodba Splošnega sodišča z dne 17. decembra 2009 – Solvay proti Komisiji

(Zadeva T-57/01) (1)

(„Konkurenca - Zloraba prevladujočega položaja - Trg sode v Skupnosti (z izjemo Združenega kraljestva in Irske) - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 82 ES - Sporazumi o nabavi za izredno dolgo obdobje - Popust za zvestobo - Zastaranje pooblastila Komisije za naložitev glob ali sankcij - Razumen rok - Bistvene določbe postopka - Upoštevni geografski trg - Obstoj prevladujočega položaja - Zloraba prevladujočega položaja - Pravica dostopa do spisa - Globa - Teža in trajanje kršitve - Obteževalne okoliščine - Ponovitev kršitve - Olajševalne okoliščine“)

2010/C 37/38

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Solvay SA (Bruselj, Belgija) (zastopniki: L. Simont, P. A. Foriers, G. Block, F. Louis in A. Vallery, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Oliver in J. Currall, zastopnika, skupaj z N. Coutrelis, odvetnik)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/6/ES z dne 13. decembra 2000 v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 [ES] (zadeva COMP/33.133 – C: Natrijev karbonat – Solvay) (UL 2003, L 10, str. 10), in podredno, predlog za odpravo ali zmanjšanje globe, naložene tožeči stranki.

Izrek

1. Globa, ki se naloži družbi Solvay SA v členu 2 Odločbe Komisije 2003/6/ES z dne 13. decembra 2000 v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 [ES] (zadeva COMP/33.133 – C: Natrijev karbonat – Solvay), znaša 19 milijonov EUR.

2. Tožba se v preostalem zavrne.

3. Tožeča stranka nosi svoje stroške in 95 % stroškov Evropske komisije.

4. Komisija nosi 5 % svojih stroškov.

(1) UL C 161, 2.6.2001.
Tožba, vložena 17. septembra 2022 – ClientEarth/Komisija

(Zadeva T-579/22)

(2023/C 45/25)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: ClientEarth AISBL (Bruselj, Belgija) (zastopnik: T. Johnston, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska Komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep Komisije iz dopisa z dne 6. julija 2022 (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), s katerim je Komisija zavrnila predlog za notranjo revizijo z dne 3. februarja 2022, ki ga je tožeča stranka vložila na podlagi člena 10 Aarhuške uredbe (1) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2021/2139 z dne 4. junija 2021 (2) v skladu z Uredbo (EU) 2020/852 (3) (v nadaljevanju: Uredba o taksonomiji) razglasi za ničen;

— toženi stranki naloži, naj tožeči stranki plača stroške tega postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge

1. Prvi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu je večkrat napačno uporabljeno pravo glede obsega pristojnosti Komisije, ker Komisija pri pripravi Delegirane uredbe ni upoštevala več bistvenih elementov Uredbe o taksonomiji.

2. Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje dve očitni napaki pri presoji znanstvenega dokaza glede izgorevanja gozdne biomase za energetske namene.

3. Tretji tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje več očitnih napak pri presoji glede proizvodnje organskih kemikalij.

4. Četrti tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje tudi več očitnih napak pri presoji glede proizvodnje bioplastike.

(1) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).

(2) Delegirana uredba z dne 4. junija o dopolnitvi Uredbe (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta z določitvijo tehničnih meril za pregled za določitev pogojev, pod katerimi se šteje, da gospodarska dejavnost bistveno prispeva k blažitvi podnebnih sprememb ali prilagajanju podnebnim spremembam, ter za ugotavljanje, ali ta gospodarska dejavnost ne škoduje bistveno kateremu od drugih okoljskih ciljev (UL 2021 L 442, str. 1).

(3) Uredba (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2020 o vzpostavitvi okvira za spodbujanje trajnostnih naložb ter spremembi Uredbe (EU) 2019/2088 (UL 2020, L 198, str. 13).
—

ugotovi, da je tožena stranka ravnala nezakonito po členu 9(4) Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 (1), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU, Euratom) 2020/2223 (2), ker tožečim strankam ni poslala ustrezno podrobnih in jasnih izjav o dejstvih, na podlagi katerih bi se pojasnilo, ali in kako so tožeče stranke po mnenju urada OLAF škodile interesom Evropske unije, in ker tožečim strankam ni dala dodatne priložnosti, da se izrečejo o takšnih izjavah o dejstvih; ter
C 24/60

Tožba, vložena 14. novembra 2022 – Piamark/Komisija

(Zadeva T-715/22)

(2023/C 24/83)

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Piamark, Lda (Zona Franca da Madeira) (Funchal, Portugalska) (zastopnika: P. Vidal Matos in F. Lança Martins, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijani sklep razglasi za ničen v celoti;

— Evropski komisiji naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper Sklep Komisije (EU) 2022/1414 z dne 4. decembra 2020 o shemi pomoči SA.21259 (2018/C) (ex-2018/NN), ki jo je izvajala Portugalska v okviru ureditve Zona Franca da Madeira (ZFM) – Režim III (notificirano pod dokumentarno številko C(2020) 8550) navaja pet tožbenih razlogov.

Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba prava zaradi napačne opredelitve referenčnega sistema ob nespoštovanju suverenosti Portugalske republike za določitev meril dostopa do Režima III Zona Franca da Madeira (prosta cona Madeira) in meril za izvajanje teh zahtev v nasprotju s členom 4(2) PEU ter členoma 107(1) in 263 PDEU.

Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava pri presoji izpolnjevanja zahtev, ki so upoštevne za pravilno izvajanje Režima III proste cone Madeira, ker je Portugalska republika za ta namen sprejela merila v skladu s členom 107(1) PDEU.

Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba prava zaradi neizpolnitve dolžnosti obrazložitve izpodbijanega sklepa, saj ni bilo dokazano, da lahko Režim III proste cone Madeira vpliva na trgovino med državami članicami in izkrivlja konkurenco, v nasprotju s členi 107(1), 263 in 297, drugi odstavek, PDEU.

Četrti tožbeni razlog: napačna uporaba prava zaradi kršitve načel pravne gotovosti in varnosti, ki sta določena v členu 16(1) Uredbe Sveta št. 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

Peti tožbeni razlog: napačna uporaba prava zaradi kršitve pravice do zasebne lastnine, določene v členu 1 Protokola št. 1 h Konvenciji o varstvu človekovih pravic.
4.

Četrti tožbeni razlog: napaka v zvezi z dejanskimi in pravnimi domnevami izpodbijanega sklepa, ker se pojem „dejavnost, ki se je dejansko in fizično izvajala na Madeiri“ iz sklepov C(2007) 3037 final in C (2013) 4043 final v izpodbijanem sklepu razlaga ozko.
—

v preostalem sklep ENVP razglasi za ničen, ker tožeči stranki z njim niso zagotovljena zadostna jamstva, saj ni določen noben rok za izvršitev, nobena denarna kazen, niti nobena ustrezna sankcija za Europol, s čimer je tožeči stranki dejansko odvzeta pravica dostopa in pravica do učinkovitega pravnega sredstva v smislu členov 8 in 47 Listine;
1.

Prvi tožbeni razlog: očitno napačna uporaba prava in očitna napaka pri presoji v zvezi z obsegom dostopa tožeče stranke do pravice do revizije v skladu z Aarhuško uredbo, ker je Svet ugotovil, da so razlogi tožeče stranke, da Svet ni bil pristojen in je pri sprejemanju uredbe o spremembi TAC zlorabil pooblastila, nedopustni, ker ne spadajo na področje uporabe člena 10 Aarhuške uredbe.
Tožba, vložena 16. septembra 2022 – Fédération environnement durable in drugi/Komisija

(Zadeva T-583/22)

(2022/C 472/50)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Fédération environnement durable (Pariz, Francija), Bundesinitiative Vernunftkraft eV (Berlin, Nemčija), Vent de Colère! – Fédération nationale (Peyraud, Francija), Vent de Raison – Wind met Redelijkheid (VdR-WmR) (Petit-Roeulx, Belgija) (zastopnik: M. Le Berre, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi ničnost sklepa Evropske komisije z dne 7. julija 2022 (fisma.b.2(2022) 5340198, Ares (2022)4952619 – 07/07/2022), s katerim je bila zavrnjena zahteva za notranji pregled Delegirane uredbe Komisije (EU) 2021/2139; (1)

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev členov od 6 do 8 Aarhuške konvencije (2), členov 9 in 10(2) Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 (3), in členov 10(4), 11(4) ter 20(2) Uredbe (EU) 2020/852 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2020 (4) pri pripravi Delegirane uredbe.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 37 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 191 PDEU in člena 19(1)(f) Uredbe 2020/852 ter členov 10(3)(a), 19(1)(a) in (j) ter 19(3) Uredbe 2020/852 v zvezi s ciljem blažitve podnebnih sprememb.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 10(2) Uredbe 1367/2006 v zvezi s ciljem prilagajanja podnebnim spremembam.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 17(1)(d) Uredbe 2020/852 in člena 10(2) Uredbe 1367/2006 v zvezi z zahtevo, da se ne škoduje bistveno.

5. Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve.

(1) Delegirana uredba Komisije (EU) 2021/2139 z dne 4. junija 2021 o dopolnitvi Uredbe (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta z določitvijo tehničnih meril za pregled za določitev pogojev, pod katerimi se šteje, da gospodarska dejavnost bistveno prispeva k blažitvi podnebnih sprememb ali prilagajanju podnebnim spremembam, ter za ugotavljanje, ali ta gospodarska dejavnost ne škoduje bistveno kateremu od drugih okoljskih ciljev (UL 2021, L 442, str. 1).

(2) Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah z dne 25. junija 1998 (UL 2005, L 124, str. 4).

(3) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).

(4) Uredba (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2020 o vzpostavitvi okvira za spodbujanje trajnostnih naložb ter spremembi Uredbe (EU) 2019/2088 (UL 2020, L 198, str. 13).
1.

Prvi tožbeni razlog: očitno napačna uporaba prava in očitna napačna presoja v zvezi z obsegom dostopa tožeče stranke pravice do revizije v skladu z Aarhuško uredbo, ker je Svet: — zavrnil revizije začasnih TAC, ki so jih pozneje nadomestili končni TAC EU/Združeno kraljestvo, čeprav tožečo stranko še vedno zanima njihova revizija; in — ugotovil, da so razlogi tožeče stranke, da Svet ni bil pristojen in je pri sprejemanju uredbe TAC zlorabil pooblastila, nedopustni, ker ne spadajo na področje uporabe člena 10 Aarhuške uredbe.
1.

Prvi tožbeni razlog: izpodbijan sklep je nezakonit tako iz postopkovnega kot vsebinskega vidika zaradi teh specifičnih pomanjkljivosti izpodbijanega sklepa: — Z izpodbijanim sklepom se krši člen 22(6) SRMR in člen 28(2) SRMR (1), ker (a) stroški niso razumni stroški, ki so dejansko nastali v zvezi z uporabo instrumentov ali pooblastil za reševanje; (b) EOR ni sprejel ustrezne odločitve glede načina povračila stroškov s strani EOR, pri čemer bi moral stroške naložiti instituciji v postopku reševanja in s tem posredno kupcu; (c) člen 28(2) SRMR EOR pooblašča zgolj, da daje navodila nacionalnim organom za reševanje glede vidikov izvajanja sheme za reševanje, medtem ko so stroški, na katere se nanaša izpodbijani sklep, stroški, povezani s postopkom, ki vodi do odločitve o reševanju; in (d) SRMR ne pooblašča EOR, da lahko pridobiti pravno ali drugo mnenje na stroške nadzorovanega subjekta ali njegovih delničarjev. — Vključitev zunanjih svetovalcev krši člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki določa, da ima vsakdo pravico, da njegove zadeve obravnavajo institucije, organi, uradi in agencije Unije in ne zunanji svetovalci. — Stroški, naloženi tožeči stranki z izpodbijanim sklepom, bi bili vsekakor kriti z rednimi prispevki vsake nadzorovane institucije za upravne odhodke EOR. — Iz specifičnih pravil, s katerimi je povračilo stroškov v zvezi s pravnim svetovanjem dovoljeno v določenih okoliščinah, e contrario izhaja, da takih stroškov na splošno ni mogoče povrniti. — Stroški niso dejansko nastali in niso razumni. — Nekateri stroški se nanašajo na vprašanja slovenskega prava. Samo nacionalni organi in sodišča so pristojni za razlago in uporabo slovenskega prava. — Nekateri stroški se nanašajo na vprašanja sankcioniranja, za kar EOR tudi ni pristojen.
—

Odbor za pritožbe je kršil člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta in člen 27 Direktive (EU) 2015/2436 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2015 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (1), ker ni upošteval dejstva, da so bile prejšnje znamke certifikacijske znamke, ne individualne znamke;
1.

Prvi tožbeni razlog: v odločbi tožene stranke, da ne izvrši točk izreka (1) in (2) sodbe z dne 16. decembra 2020 v zadevi T-187/18, VP/Cedefop in posledično, da tožeči stranki ne podaljša pogodbe o zaposlitvi, je prišlo do kršitve obveznosti iz člena 266 PDEU, da se uskladi s sodbo z dne 16. decembra 2020 v zadevi T-187/18 in očitne napake pri presoji.
2.

Drugi tožbeni razlog: malomarnost Enotnega odbora za reševanje in Evropske komisije pri sprejemanju in odobritvi sheme za reševanje družbe Banco Popular Español, S.A., ne da bi nadzorovala in preverila, v skladu z evropskimi predpisi, ali so bili izpolnjene zahteve in osnovni pogoji za uporabo navedenega mehanizma za reševanje, po odobritvi pa nista spoštovala evropskih predpisov o postopku reševanja niti pravic imetnikov delnic in/ali deležev navedene družbe.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da tožeča stranka zatrjuje, da je Komisija kršila člen 52 Uredbe 1306/2013 (2) in člena 28 in 29 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 809/2014 z dne 17. julija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom, ukrepi za razvoj podeželja in navzkrižno skladnostjo (3), ker je Komisija storila napako pri presoji s tem, da je ugotovila obstoj sistemskih pomanjkljivosti pri izvedbi navzkrižnega nadzora v zvezi s kakovostjo posodobitve LPIS, kar šteje za osnovno pomanjkljivost. Namreč, prvič, kakovost posodobitve LPIS je mogoče oceniti le glede na podatkovno bazo zemljišč kot celote, drugič, izbira zemljišč, ki jo je opravila Komisija za namene preiskave, je bila preveč omejena, da bi bilo mogoče dokazati sistemsko pomanjkljivost, in tretjič, ugotovitve Komisije glede števila zemljišč, pri katerih je ugotovljena pomanjkljivost, in nepravilna stopnja – ki je očitno služila kot osnova za presojo Komisije, v skladu s katero so podane sistemske pomanjkljivosti pri posodobitvi LPIS – ni pravilna.
—

v skladu s subrogacijo v korist tožeče stranke plačilo vseh zneskov, ki jih EU od 9. avgusta 2017 dolguje na podlagi členov 3.01, 3.02 in 4.01 Electricity Distribution Project Loan Agreement (sporazum o posojilu za projekt elektro distribucije), št. 20868 (v nadaljevanju: sporazum o posojilu) in ki zajemajo: — 1 984 763,43 CHF in 22 856 655,23, znesek, ki ga tožeči stranki dolguje na dan 30. junija 2022, in sicer glavnico v znesku 1 716 822,98 CHF in 18 655 393,62 EUR, obresti v znesku 51 915,64 CHF in 1 040 629,74 EUR in pogodbene zamudne obresti (natekle od datuma zapadlosti do 30. junija 2022) v znesku 216 024,81 CHF in 3 160 631,87 EUR. — nadaljnje pogodbene zamudne obresti po letni obrestni meri, ki ustreza seštevku (i) 2,5 % (250 bazičnih točk) in (ii) obrestni meri, ki se plača na podlagi člena 3.01, do plačila.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 2.3, 3.3, 3.4 in 3.6 Priloge X k upravnim predpisom, kršitev člena 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členi 2.3, 3.3, 3.4 in 3.6 upravnih določb, očitna napaka pri presoji, kršitev obveznosti skrbnega ravnanja in zloraba prava.
—

Kršitev člena 59(1)(a) v povezavi s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
—

Sklep ECB ECB-SSM-2022-EN-4 QLF-2020-0037 z dne 22. marca 2022 o ugovoru zoper pridobitev kvalificiranih deležev in prekoračitev 50 % kapitala in glasovalnih pravic, ki je bil vročen istega dne, razglasi za ničen ex tunc;
Tožba, vložena 5. julija 2022 – Dexia Crédit Local/EOR

(Zadeva T-411/22)

(2022/C 311/28)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Dexia Crédit Local (Pariz, Francija) (zastopnika: H. Gilliams in J.-M. Gollier, odvetnika)

Tožena stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi ničnost sklepa Enotnega odbora za reševanje z dne 11. aprila 2022 o izračunu predhodnih prispevkov v enotni sklad za reševanje za leto 2022 z referenčno številko SRB/ES/2022/18;

— Enotnemu odboru za reševanje naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 69(2) Uredbe št. 806/2014 (1) s sprejetim sklepom, ker je z njim določena ciljna raven za leto 2022 na osmino 1,6 % kritih vlog v državah članicah, ki sodelujejo v ESR.

2. Drugi tožbeni razlog: nezakonitost Delegirane uredbe št. 2015/63 (2): — zaradi kršitve načela sorazmernosti, ker izračun predhodnih prispevkov v ESR, prvič, ne ustreza ciljem Uredbe št. 806/2014, drugič, ker se z njim ne upošteva, da je tožeča stranka kreditna institucija pod upravljanjem likvidacijske mase, ki ima državno poroštvo in za katero načeloma ne bo nikoli uveljavljan ESR, ter tretjič, ker se z njim draži njeno urejeno reševanje; — zaradi kršitve načela enakega obravnavanja, ker se z njo enako obravnavajo institucije pod upravljanjem likvidacijske mase, ki jim je priznano državno poroštvo, in delujoče institucije.

3. Tretji tožbeni razlog: podredno, EOR je kršil načeli sorazmernosti in enakega obravnavanja iz enakih razlogov, kot so navedeni v drugem tožbenem razlogu, ker s tem, da je EOR za tožečo stranko uporabil določbe Delegirane uredbe št. 2015/63 brez prilagoditve, ni spoštoval teh načel.

4. Četrti tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage za člene 5, 69 in 70 Uredbe št. 806/2014, ker so bili sprejeti na podlagi člena 114 PDEU, čeprav ne gre za približevanje zakonodaje.

5. Peti tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage za člene 5, 69 in 70 Uredbe št. 806/2014, ker so bili sprejeti na podlagi člena 114 PDEU, čeprav gre za davčne določbe.

(1) Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 255, str. 1).

(2) Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).
—

Tožeča stranka poleg tega trdi, da je Komisija kršila zgoraj navedene določbe in obveznost obrazložitve, saj so utemeljitve, ki jih je podala glede opredelitve SLA kot merila za izbor, napačne in nezadostne.
—

izpodbijano odločbo razveljavi in odredi nadaljnji preizkus znamke Evropske unije št.o 18 354 287 BECAUSE THERE IS NO PLANET B, prijavljene za razlikovanje proizvodov iz razredov 3, 16, 18 in 21; ter
2.

Drugi tožbeni razlog: dovolj resna kršitev načel skrbnega ravnanja, dobrega upravljanja, obveznosti obrazložitve in načelo prepovedi diskriminacije ter samovoljnost pri postopku odločanja. Glede tega tožeče stranke navajajo, da pogoji za reševanje banke BPE niso bili izpolnjeni, da neodvisna, razumna in realna ocena sredstev in obveznosti banke BPE ni bila zagotovljena ter da je ukrep za reševanje diskriminatoren in samovoljen.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva tožeče stranke.
2.

Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji, kršitev dokaznega bremena, kršitev meril za uvrstitev na seznam, določenih v členu 1(1)(a) in (e) ter v členu 2(1)(a) in (g) Sklepa Sveta 2014/145/SZVP z dne 17. marca 2014 ter v členu 3(1)(a) in (g) Uredbe Sveta (EU) št. 269/2014 z dne 17. marca 2014, ki se oba nanašata na omejevalne ukrepe v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine.
3.

Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila načeli dobrega upravljanja in pravne varnosti ter je napačno uporabila člen 4(1)(f) in člen 16(1)(c) in (2)(d) Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013, ker je prvi in tretji tožeči stranki naložila nepreklicne zaveze za plačilo na individualni ravni. Prvi in tretji tožeči stranki je bila odobrena opustitev uporabe v skladu s členom 7(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 (2) in sta torej izvzeti iz bonitetne kapitalske zadeve na individualni ravni.
Tožba, vložena 14. aprila 2022 – Rimini Street/EUIPO – (OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT)

(Zadeva T-204/22)

(2022/C 222/62)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Rimini Street, Inc. (Las Vegas, Nevada, Združene države) (zastopnik: E. Ratjen, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Podatki o postopku pred EUIPO

Sporna znamka: mednarodna registracija znamke OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT, v kateri je imenovana Evropska unija – prijava št. 1 559 651

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 14. februarja 2022 v zadevi R 1389/2021-4

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlog
3.

Tretji tožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker je bil določbam prava Unije, s katerimi je urejena uporaba nepreklicnih zavez za plačilo, odvzet polni učinek. Po mnenju tožeče stranke to, da je ECB svojo analizo oprla na načelne preudarke, ki lahko pripeljejo zgolj do zahteve po celotnem odštetju nepreklicnih zavez za plačilo od osnovnih lastnih sredstev iz kategorije 1, povzroči, da besedila prava Unije, ki kreditnim ustanovam dovoljujejo uporabo nepreklicnih zavez za plačilo za izpolnitev dela svojih obveznosti do skladov za reševanje in sistemov jamstva za vloge, izgubijo polni učinek.
—

razglasi ničnost sklepa, ki ga je Evropska komisija sprejela v okviru javnega razpisa, objavljenega pod referenčno številko TAXUD/2019/OP/0006, naslovljenega „Razvoj CCN – specifikacija, razvoj, vzdrževanje in podpora na 3. ravni za platforme IT TAXUD – Sklop A: storitve razvoj za platformo CCN/CSI“ ter sporočenega 20. decembra 2021, in s katerim je Komisija potrdila, da je zavrnila ponudbo konzorcija, ki ga sestavljata tožeči stranki, in da je naročilo oddala konkurenčnemu konzorciju;