1
2
3
4
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
2—
3—
4—
ECLI:EU:C:2013 :764 1SKLEPNI PR EDLOGI GENERALNEGA PR AVOBRANILCA
NIILA JÄÄS KINENA,
predstavljeni 21. novembra 2013  
Jezik izvirnika: francoščina.Zadeva C-3 6 0 / 1 2
Coty Germany GmbH, prej Coty Prestige Lancaster Group GmbH,
proti
First Note P erfumes NV
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki g a je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija))
„Mednarodna sodna pristojnost v civilnih zadevah — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 93(5) — 
Pristojnost na področju kršitev znamke S kupnosti — Uredba (ES) št. 44/2001 — Člen 5, točka 3 — 
Pristojnost v zadevah v zvezi z delikti — Dejanje, ki g a tožena stranka stori v drugi državi članici in 
pomeni pomoč pri kr šitvi ali deliktu, storjenem n a ozemlju dr žave članice, v kateri je sedež sodišča, 
ki odloča“
I – Uvod
1. Bundesgerichtshof (Nemčija) s predlogom za sprejetje predhodne odločbe Sodišče sprašuje, ali je 
mogoče me dnarodno s odno p ristojnost sodišča dr žave č lanice opreti samo na to, da j e domnevno 
nezakonita dejanja, ki j ih je storila tretja oseba, mogoče pripisati toženi stranki, ki n aj bi bila pri teh 
dejanjih posredno u deležena v drugi državi članici, kot če bi delovala tudi n a območju pristojnosti 
sodišča, ki o dloča.
2. Prvič, to vp rašanje se popolnoma na no vo postavlja v okviru ra zlage pravila o pristojnosti iz 
člena 93(5) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki S kupnosti 
UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146 ( v nadaljevanju: Uredba o znamki Skupnosti). v zvezi 
z domnevnim posrednim prispevkom tožene stranke h kršitvam, ki j ih je storila tretja oseba.
3. Drugič, ker se ta predlog za sprejetje predhodne odločbe nanaša na člen 5, točka 3, Uredbe Sveta 
(ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb 
v civilnih in gospodarskih zadevah 
UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42 (v nadaljevanju: Uredba Bruselj I)., spada me d no vejše zadeve, ki z adevajo m orebitno d opustnost 
navezovanja na delikte tretjih oseb za ugotovitev o bstoja sodne pristojnosti, predvidene v tej določbi 
Glej sodbi z dne 16. maja 2013 v zadevi Melzer (C-228/11) in z dne 3. oktobra 2013 v zadevi Pinckney (C-170/12) ter še nerešeno z adevo Hi 
Hotel HCF (C-387/12).. 
Analiza tega vidika z adeve ra zkriva napetost me d dvema usmeritvama sodne prakse, saj ena da je 
prednost ožji razlagi te določbe ko t druga, kar b o Sodišče moralo upoštevati.
5
6
7
5—
6—
7—
2 ECLI:EU:C:2013 :764SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
4. Poleg tega sta vprašanji, ki j u je postavilo predložitveno s odišče, me dsebojno p ovezani, ker je namen 
prvega predvsem u gotoviti, v kolikšnem o bsegu – o b predpostavki, da j e predlagana ra zširitev 
pristojnosti v okviru člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I dopustna – je to razlago m ogoče prenesti na 
člen 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti. Torej bo treba preučiti tudi m orebitne povezave me d tema 
uredbama.
5. Konkretno, ta predlog za sprejetje predhodne odločbe je bil vložen zaradi t ožbe, ki j o je pri 
nemškem s odišču nemška dr užba vložila proti belgijski dr užbi, ker naj bi bila ta udeležena pri kr šitvi 
znamke S kupnosti, katere imetnica je prvonavedena družba, in naj bi prispevala k dejanjem n elojalne 
konkurence, usmerjenim zoper to nemško dr užbo. Sodišču se v teh okoliščinah zastavlja vp rašanje, ali 
lahko p ristojnost nemških sodišč temelji na tem, da j e tožena stranka, ki j e delovala v Belgiji, 
domnevno p omagala pri n ezakonitih dejanjih, ki j ih je v Nemčiji storil nemški p odjetnik, zoper 
katerega pa pri sodišču ni bila vložena tožba.
II – Spor o glavni stvari, vprašanji za predhodno odločanje in postopek p red S odiščem
6. Družba Coty Germany GmbH 
Prej Coty Prestige Lancaster Group GmbH. (v nadaljevanju: družba Coty Germany) proizvaja in di stribuira 
parfume i n ko zmetične izdelke v Nemčiji. M ed dr ugim t rži ženski p arfum v steklenički, ki j e 
oblikovana po tridimenzionalni znamki Skupnosti, za katero ima pravice na podlagi registracije.
7. Družba First Note Perfumes N.V. (v nadaljevanju: družba First Note Perfumes) se v Belgiji ukvarja 
z veleprodajo parfumov. Januarja 2007 j e enega od izdelkov iz svojega ka taloga prodala Stefanu 
P. Warenhandlu (v nadaljevanju: Stefan P.), ki j e imel poslovni sedež v Nemčiji. Predložitveno s odišče 
pojasnjuje, da s o bile naročene stekleničke ženskega parfuma dobavljene v Belgiji. Po navedbah dr užbe 
Coty Germany je Stefan P. avgusta 2007 t e izdelke p rodal naprej na nemškem o zemlju.
8. Ker je dr užba C oty G ermany me nila, da di stribucija parfuma v steklenički, podobni znamki 
Skupnosti, katere imetnica je, pomeni kršitev znamke, nedopustno p rimerjalno o glaševanje in nelojalno 
posnemanje, je pri nemškem s odišču vložila tožbo le proti družbi First Note Perfumes 
Iz spisa je razvidno, da j e družba Coty Germany potrdila, da j e s Stefanom P. sklenila zunajsodni sporazum, v skladu s katerim bo postopek 
zoper njega ustavljen, če bo prenehal z očitanimi ravnanji, v nasprotnem p rimeru pa mu grozijo ka zenske sankcije, pri čemer je pojasnjeno, 
da je nemško sodišče, ki o dloča o sporu, Stefana P. zaslišalo ko t pričo v postopku p roti družbi First Note Perfumes. in predlagala, 
naj se ji naloži, prvič, predložitev p odatkov o njenem d obavitelju ter, drugič, povrnitev vse škode, ki j o 
je in jo bo tožeča stranka u trpela zaradi di stribucije tega izdelka v Nemčiji, in stroškov, nastalih pred 
sodnim postopkom.
9. Ker je bilo zavrženje teh predlogov v prvostopenjskem p ostopku p otrjeno v pritožbenem p ostopku 
zaradi n eobstoja me dnarodne sodne pristojnosti nemških sodišč, je dr užba Coty Germany vložila 
revizijo pri Bundesgerichtshof. Sklicevala se je na kršitev zadevne znamke S kupnosti in uporabo praks, 
ki pomenijo nelojalno kon kurenco.
10. Bundesgerichtshof glede znamke S kupnosti navaja, da j e me dnarodna sodna pristojnost nemških 
sodišč v skladu s členom 93(5) Uredbe o znamki S kupnosti 
Člen 93 n avedene uredbe je naslovljen „Mednarodna sodna pristojnost“. Odstavek 5 tega člena me d dr ugim določa, da s e „[p]ostopek v zvezi 
s tožbami in zahtevki iz člena 92 [med ka terimi so tožbe zaradi kr šitve] […] lahko z ačne tudi pred sodiščem dr žave članice, v kateri je bilo 
izvršeno a li je grozila nevarnost, da b o izvršeno d ejanje kršitve“. odvisna od tega, ali je dr užba Coty 
Germany utemeljeno trdila, da j e edina tožena stranka storila kršitev v Nemčiji.
8
9 10
11 12
8—
9—
10—
11—
12—
ECLI:EU:C:2013 :764 3SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
11. Družba First Note Perfumes je bila lahko p ri takem d ejanju na nemškem o zemlju udeležena samo 
zaradi p rodaje spornih stekleničk parfuma Stefanu P. v Belgiji, ta pa naj bi nato v Nemčiji kršil znamko 
v smislu člena 9(1), drugi stavek, točka (b), navedene uredbe 
Ta določba opredeljuje me je „izključne pravice“, ki j o ima imetnik znamke.. Družba Coty Germany je v zvezi s tem 
trdila, da j e družba First Note Perfumes prispevala k domnevni kršitvi njenih pravic v Nemčiji, saj je 
vedela, da n amerava njen nemški ku pec izdelke, kupljene v Belgiji, prodajati naprej, in m u je tako 
pomagala, zato pa je tudi odgovorna za del kršitve.
12. Kar z adeva trditve dr užbe Coty G ermany, ki t emeljijo na kr šitvi nemškega prava o nelojalni 
konkurenci 
Nelojalno p rimerjalno o glaševanje v smislu člena 6(1) in (2), točka 6, nemškega zakona o nelojalni kon kurenci (Gesetz gegen den unlauteren 
Wettbewerb) in nelojalno p osnemanje v smislu člena 4(9)(a) in (b) navedenega zakona., naj bi člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I 
Navedena določba določa pravilo o posebni pristojnosti, v skladu s katero je „v zadevah v zvezi z delikti ali kvazidelikti“ „[o]seba s stalnim 
prebivališčem v državi članici […] lahko tožena v drugi državi članici“ „pred sodišči kra ja, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek“. lahko u temeljeval pristojnost nemških sodišč za 
odločanje o tožbi, vloženi proti družbi First Note Perfumes, na podlagi kra ja, v katerem j e prišlo do 
škodnega dogodka. Vp rašanja predložitvenega sodišča v zvezi z Uredbo o znamki Skupnosti se torej 
smiselno p ostavljajo tudi v teh okoliščinah.
13. Bundesgerichtshof je s sklepom, vloženim 31. julija 2012 , prekinilo o dločanje in S odišču 
v predhodno o dločanje predložilo ti vprašanji:
„1.Ali je treba člen 93(5) Uredbe [o znamki Skupnosti] razlagati tako, da j e bilo dejanje kr šitve 
izvršeno v državi članici (država članica A) v smislu člena 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti, če 
dejanje v drugi državi članici (država članica B) pomeni udeležbo pri kr šitvi, storjeni v prvi 
državi članici (država članica A)?
2. Ali je treba člen 5, točka 3, Uredbe [Bruselj I] razlagati tako, da j e do škodnega dogodka p rišlo 
v državi članici (država članica A), če je bil delikt, ki j e predmet postopka a li zaradi ka terega je 
mogoče uveljavljati zahtevke, storjen v drugi dr žavi članici (država članica B) in pomeni 
udeležbo pri deliktu (glavno d ejanje), izvršenem v prvi državi članici (država članica A)?“
14. Sodišče je prejelo pisna stališča dr užb Coty Germany in First Note Perfumes, vlade Združenega 
kraljestva, švicarske v lade ter Evropske ko misije. Na obravnavi 19. septembra 2013 s o bile zastopane 
stranki v glavni stvari, nemška vlada i n Komisija.
III – Analiza
A – Uvodne ugotovitve
15. Najprej moram p ojasniti, da s e zato, ker so bila dejanja, ki s o predmet spora o glavni stvari, 
storjena leta 2007 , ratione temporis uporabljajo samo določbe Uredbe o znamki Skupnosti in Uredbe 
Bruselj I, kot so navedene v vprašanjih za predhodno o dločanje, z izključitvijo enakovrednih določb, ki 
izhajajo iz uredb (ES) št. 207/2009  
Uredba Sveta (ES) z dne 26. februarja 2009 o znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1), ki j e začela veljati 13. aprila 2009 . in (EU) št. 1215 /2012  
Uredba (EU) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih 
in gospodarskih zadevah (prenovitev) (UL L 351, str. 1). V skladu s členom 81 s e ta uredba uporablja od 10. januarja 2015 , razen 
členov 75 in 76., s katerimi sta bili spremenjeni 
prvonavedeni uredbi. Sicer pa določbe, ki s o upoštevne v tej zadevi, niso bile spremenjene tako, da b i 
to vp livalo na njihovo vsebino.
13
14
15
13—
14—
15—
4 ECLI:EU:C:2013 :764SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
16. Dodati moram, da j e temelj obeh vp rašanj, ki j u je postavilo predložitveno s odišče, ustaljena sodna 
praksa Sodišča, ki i zhaja iz sodbe Bier, tako imenovane „Mines de Potasse d’Alsace“ 
Sodba z dne 30. novembra 1976 ( 21/76, Recueil, str. 1735 ).. Iz te sodbe 
izhaja, da s e glede pristojnosti v zadevah v zvezi z delikti izraz „kraj, kjer je nastal škodni dogodek“ iz 
člena 5, točka 3, Bruseljske kon vencije 
Konvencija o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, podpisana v Bruslju 27. septembra 
1968 ( UL 1972 , L 299, str. 32), kakor je bila spremenjena z zaporednimi kon vencijami o pristopu no vih dr žav članic k tej kon venciji (v 
nadaljevanju: Bruseljska kon vencija). nanaša hkrati na kra j vzročnega dogodka, zaradi ka terega je 
nastala škoda, in kra j, v katerem j e ta škoda n astala, tako da j e tožena stranka lahko p o izbiri tožeče 
stranke tožena pred sodiščem e nega ali drugega kra ja.
17. Čeprav ta opcija gotovo ve lja tudi za člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I, ki j e nadomestila navedeno 
konvencijo 
Prenos sodne prakse iz zgoraj navedene sodbe Mines de Potasse d’Alsace je utemeljen z enakovrednostjo zadevnih določb (glej zlasti sodbo 
z dne 25. oktobra 2012 v zadevi Folien Fischer in Fofitec (C-133/11, točki 31 in 32))., obstaja dvom, ki s e odraža v drugem vp rašanju, glede možnosti razširitve te opcije, tako 
da b i vključevala navezno o koliščino, povezano z dejanji, ki j ih je storila netožena oseba, zlasti z vidika 
kraja nastanka š kode. Predložitveno s odišče s prvim vp rašanjem n ajprej Sodišče sprašuje, ali je 
navedeno s odno p rakso mogoče uporabiti po analogiji za člen 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti ali pa 
je treba to določbo ra zlagati avtonomno t er, v vsakem p rimeru, ali iz tega lahko i zhaja sodna 
pristojnost za vsako s odišče, ki o dloča o tožbi zaradi kr šitve v primeru, ka kršen se obravnava 
v postopku v glavni stvari.
B – Razlaga člena 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti
– Uvodne ugotovitve
18. Predložitveno s odišče s prvim vp rašanjem v bistvu sprašuje Sodišče, ali je treba člen 93(5) Uredbe 
o znamki S kupnosti razlagati tako, da j e na podlagi kra ja dejanja kr šitve z namke S kupnosti, ki s e 
pripisuje enemu od domnevnih storilcev te kršitve, ki n i stranka v postopku, mogoče določiti sodno 
pristojnost za drugega domnevnega storilca navedene kršitve, ki p a ni deloval na območju pristojnosti 
sodišča, ki o dloča o sporu.
19. Konkretneje, Bundesgerichtshof se sprašuje, ali je bila v obravnavanem p rimeru kr šitev v smislu 
navedenega člena storjena v Nemčiji, ker je prodaja spornih stekleničk parfuma s strani družbe First 
Note Perfumes Stefanu P., čeprav je bila opravljena v Belgiji, prispevala h kršitvi znamke S kupnosti, 
katere imetnica je družba Coty Germany, ki j o je Stefan P. storil v Nemčiji, tako da s o nemška sodišča 
pristojna za družbo First Note Perfumes.
20. Predložitveno s odišče in dr užba Coty Germany sta na to vp rašanje odgovorila pritrdilno, me dtem 
ko s ta dr užba First Note Perfumes in K omisija odgovorili nikalno. Nemška v lada j e trdila, da 
člen 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti ne določa pristojnosti sodišč na podlagi kra ja izida kr šitve, 
temve č omogoča podelitev p ristojnosti, če je bilo ve č oseb zavestno u deleženih pri čezmejni kršitvi 
znamke S kupnosti. Vlada Z druženega kra ljestva in švicarska vlada gl ede tega nista podali stališč.
21. Predložitveno s odišče v podporo svoji analizi izhaja iz načela, da b i morala za opredelitev kra ja, kjer 
je bilo izvršeno d ejanje kršitve, v smislu člena 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti, za ugotovitev, ali je 
sodišče dr žave č lanice pristojno, uporabiti ista me rila, kot se uporabljajo za opredelitev kra ja, kjer je 
prišlo do škodnega dogodka, v smislu člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I.
22. Vseeno me nim, da i z ra zlogov, ki j ih bom p redstavil v nadaljevanju, take a nalogije ni mogoče 
sprejeti. Zato bi bilo treba po mojem m nenju prvo od teh določb razlagati kot pravilo, ki j e ločeno o d 
drugega.
16 17
18
19
20 21
22 23
24
16—
17—
18—
19—
20—
21—
22—
23—
24—
ECLI:EU:C:2013 :764 5SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
– Izključitev p renosa sodne prakse o razlagi člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I
23. Predložitveno s odišče me ni, da j e v skladu s sodno p rakso, ki i zhaja iz zgoraj navedene sodbe 
Mines de Potasse d’Alsace odgovor na vp rašanje, v kateri dr žavi članici je bilo izvršeno d omnevno 
dejanje kršitve v smislu člena 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti, odvisen od kra ja vzročnega dogodka, 
zaradi ka terega je nastala škoda, 
„Handlungsort“ v nemščini ali kra j delovanja. in kra ja, kjer je ta škoda n astala 
„Erfolgsort“ v nemščini ali kra j nastanka škode.. Trdi, da j e ta razlaga, ki p o 
analogiji izhaja iz alternativne uporabe teh pojmov, ki j e dopuščena v okviru člena 5, točka 3, Uredbe 
Bruselj I, večinoma sprejeta me d pravnimi strokovnjaki 
Glej zlasti nemško s odno p rakso in doktrino, ki j o navajata Magnus, U. in P. Mankowski, European Comm entaries on Private International 
Law, Brussels I Regulation, 2. izdaja, Sellier, München 2012 , str. 247, opomba 1380 . in tudi skladna s smislom in ciljem o beh 
določb.
24. Če bi sodišče me nilo, da s ta upoštevni obe navezni okoliščini, bi bilo treba za uporabo navedenega 
člena nato preučiti, ali je v tej zadevi eno o d njiju mogoče šteti za ugotovljeno, kar z adeva družbo First 
Note Perfumes, kar b i pomenilo, da j e dejanja kršitve, ki j ih je v Nemčiji storil domnevni glavni storilec, 
to je Stefan P., mogoče pripisati tej družbi, v delu, v katerem j e bila pri njih posredno u deležena. Iz tega 
bi bilo mogoče sklepati, da s o nemška sodišča pristojna za odločanje o družbi First Note Perfumes, tudi 
če zoper Stefana P. ni bila vložena tožba.
25. Vendar p o m ojem m nenju ve č ar gumentov govori proti temu, da b i bilo člena 93(5) Uredbe 
o znamki Skupnosti mogoče razlagati na podlagi sodne prakse, ki s e nanaša na člen 5, točka 3, Uredbe 
Bruselj I.
26. Prvič, opozarjam, da j e povezava obeh aktov izrecno p redvidena v Uredbi o znamki Skupnosti, tako 
da č len 90(1) te uredbe, katerega vsebina je napovedana v bolj jedrnati obliki v petnajsti uvodni izjavi, 
določa načelo uporabe Bruseljske kon vencije v primeru tožbe v zvezi z znamko S kupnosti, kar ve lja 
tudi za Uredbo Bruselj I. 
V skladu s členom 68(2) Uredbe Bruselj I.27. Vseeno o bstajata dve izjemi od tega načela. Predvsem č len 90(2)(a) Uredbe o znamki Skupnosti 
izključuje uporabo člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I za postopke gl ede tožb in zahtevkov iz člena 92 
prvonavedene uredbe 
Tožbe, za katere imajo sodišča za znamke S kupnosti izključno s tvarno p ristojnost na podlagi tega člena 92., in sicer zlasti glede „vseh [tožb] glede kr šitve“ 
Opazno j e določeno p rotislovje, saj se s členom 90 U redbe o znamki S kupnosti najprej uvaja načelno s klicevanje na pravila o sodni 
pristojnosti „splošnega prava“, ki i zhajajo iz Uredbe Bruselj I, nato pa se z dolgim seznamom iz člena 92 s področja uporabe te uredbe 
izključi večina tožb, ki b i v praksi lahko n astale v zvezi z znamkami Skupnosti (Gastinel, E., La marque comm unautaire, LGDJ, Pariz 1998 , 
str. 203, št. 395).. Ob upoštevanju te izjeme 
člen 93 U redbe o znamki Skupnosti določa več sodnih pristojnosti, ki s e uporabljajo „zaporedoma“ ter 
so značilne za področje, na ka tero se nanaša ta določba, in so včasih precej oddaljene od pristojnosti, 
predvidenih v Uredbi Bruselj I 
Odstavek 1 člena 93 d oloča načelno p ristojnost sodišč države članice, v kateri ima tožena stranka stalno p rebivališče ali podjetje, po zgledu 
člena 2 Uredbe Bruselj I. Odstavek 2 je, nasprotno, popolna no vost v primerjavi z navedeno u redbo, saj določa, da s o sodišča države članice, 
v kateri ima tožeča stranka stalno p rebivališče, pristojna, kadar t ožena stranka n ima niti stalnega prebivališča niti podjetja v Evropski uniji. 
Odstavek 3 določa podredno p ristojnost sodišč dr žave č lanice, v kateri ima Urad z a usklajevanje na no tranjem t rgu (znamke in m odeli) 
(UUN T) s edež, ki j e v Alicanteju (Španija). Odstavek 4 omogoča odstopanje od teh pravil o pristojnosti z izrecnim ali tihim sporazumom 
o pristojnosti, kot v Uredbi Bruselj I., zlasti v odstavku 5 navedenega člena 
Vsebina te določbe je povzeta v opombi 7 teh sklepnih predlogov.. Poudarjam, da i zrecna 
potrditev 
V členu 90(2)(a) Uredbe o znamki Skupnosti., da s e člen 5, točka 3, Bruseljske kon vencije ne uporablja za tožbe zaradi kr šitev znamke – 
namesto njega se uporablja člen 93(5) Uredbe o znamki S kupnosti, ki d oloča posebno p ravilo 
o pristojnosti na tem p odročju – po mojem m nenju preprečuje skupno ra zlago obeh določb.
25
26
27
28
29
30
31
32
33
25—
26—
27—
28—
29—
30—
31—
32—
33—
6 ECLI:EU:C:2013 :764SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
28. Drugič, v nasprotju s stališčem p redložitvenega sodišča me nim, da p osebnosti zadnjenavedene 
določbe ni mogoče zanikati, zlasti ob upoštevanju njenega nastanka. Glede tega iz pripravljalnega 
gradiva izhaja, da s o se v postopku p riprave o snutka u redbe o znamki S kupnosti, še preden se je 
začela zakono dajna faza v pravem p omenu besede, upoštevala pravila o pristojnosti iz Bruseljske 
konvencije in sodne prakse Sodišča o njihovi razlagi. 
Glej zlasti „Memorandum on th e creation o f an EE C trade m ark“, ki g a je Komisija sprejela 6. julija 1976 ( SEC(76) 2462 , str. 36, 
točki 155 in 156). D elovna skupina za znamko S kupnosti pri 
Komisiji je opozorila, da s e ta pravila zdijo nezadostna za reševanje posebnih težav, ki j ih povzroča 
kršenje pravic, ki i zhajajo iz take enotne pravice, v več državah članicah. N avedena skupina je predvsem 
menila, da j e treba glede na posebnost znamke S kupnosti spremeniti pravilo, ki i zhaja iz člena 5, 
točka 3, navedene kon vencije. 
Glej delovni dokument Komisije iz oktobra 1979 z naslovom „The need for a European trade mark System. Compe tence of the European 
Community to create on e“ (III/D/1294 /79-EN). D odati moram, da v sebina posebne sodne pristojnosti iz člena 93(5) 
Uredbe o znamki S kupnosti 
Že v prvem p redlogu uredbe, predstavljenem 25. novembra 1980 ( COM(80) 635 f inal), je bila upoštevana povezava s krajem, kjer je bilo 
izvršeno d ejanje kr šitve, pri čemer je treba pojasniti, da j e bila ta pozneje ra zširjena na primere, ko g rozi nevarnost, da b o to dejanje 
izvršeno. Enako ve lja za omejitev p ristojnosti, ki i z tega izhaja, na dejanja, ki s o bila domnevno izvršena na ozemlju dr žave članice, katere 
sodišča so tako d oločena. n i bila nikoli postavljena pod vp rašaj kljub ve č spremem bam t e 
uredbe 
Zaporedne s premem be t ega a kta, ka terih s eznam j e n a s pletnem me stu UUN T 
(http://oami.europa.eu/ows/rw/pages/CTM/legalReferences/originalRegulations.en.do), niso vp livale n a to d oločbo, ra zen kar z adeva 
preštevilčenje..
29. Tretjič, okoliščine potrjujejo tezo, da s o avtorji Uredbe o znamki S kupnosti želeli uvesti 
razlikovanje me d to določbo in določbo, ki j e obstajala v Bruseljski kon venciji. Primerjava z akti, 
sprejetimi na sosednjih področjih, d okazuje, da s e je zakono dajalec Skupnosti zavestno o dločil za 
odmik od sodne pristojnosti iz člena 5, točka 3, navedene kon vencije, za kar s e je odločil tudi v drugih 
aktih o intelektualni lastnini 
Glej na primer člen 82(5) Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 13, zvezek 27, str. 142), ki p ovzema pravila o pristojnosti iz člena 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti., od tega pa je, nasprotno, odstopil v Uredbi (ES) št. 2100 /94 
o žlahtniteljskih pravicah 
Člen 101(3) Uredbe Sveta št. 2100 /94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 3, zvezek 16, str. 390) določa, da j e „[p]ostopke v zvezi s spori gl ede zahtevkov zaradi kr šitve […] mogoče prenesti na sodišča po 
kraju, kjer se je škodljivi dogodek zgodil“, po zgledu člena 5, točka 3, Bruseljske kon vencije.. Tega protislovja ni mogoče omejiti na tipkarsko n apako, na kar n amiguje 
predložitveno s odišče. Po m ojem m nenju je še toliko b olj zgovorno, da s e je zadnjenavedeni akt 
pripravljal in bil sprejet po Uredbi o znamki Skupnosti.
30. Četrtič, me nim, da ve č razlogov, iz katerih je Sodišče sprejelo razlikovanje me d kra jem d elovanja in 
krajem n astanka škode, ki ve lja za člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I, ni mogoče prenesti na člen 93(5) 
Uredbe o znamki Skupnosti zaradi š tevilnih razlik glede vsebine teh določb.
31. Po eni strani je pojem kra ja, kjer je bilo izvršeno d ejanje kršitve, ožji od pojma kra ja, kjer je prišlo 
do škodnega dogodka. 
Sodišče je poudarilo, da „člen 5, točka 3, [Bruseljske] kon vencije zaradi i zčrpne formulacije zajema zelo ra zlične vrste odgovornosti“ 
(točka 18 zgoraj navedene sodbe Mines de Potasse d’Alsace). Po dr ugi strani besedišče, uporabljeno v navedenem č lenu 93(5), namiguje na 
dejavno ra vnanje, ki j e pomem bnejše, če se nanaša na kra j delovanja ko t pa kra j nastanka š kode, 
medtem ko s e zdi, da j e bila široka ra zlaga člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I mogoča zaradi 
nevtralnejše terminologije, uporabljene v zadnjenavedenem č lenu. 
Glej v tem s mislu Tritton, G., Intellectual Property in Eu rope, Sweet & M axwell, London 2002 , str. 1025 , odstavki 13–101. N azadnje, poudarjam, da s e obseg 
pristojnosti, ki j o podeljuje prva ali druga izmed teh določb, razlikuje z več vidikov 
Člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I podeljuje širšo pristojnost ko t člen 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti, ki p ristojnost sodišč omejuje na 
dejanja, ki s o se izvršila na ozemlju dr žave č lanice, v kateri ima sedež to sodišče (glej tudi člen 94(2) zadnjenavedene uredbe). Prvi akt 
določa posebno p ristojnost, ko i menuje posebno s odišče, me dtem ko s e dr ugi na splošno s klicuje na ustrezno „[sodišče] države č lanice“. 
Poleg tega prvi akt v nasprotju z drugim ne vključuje pristojnosti za toženo s tranko, ki i ma stalno p rebivališče zunaj Unije., kar š e zmanjšuje 
upoštevnost povezave me d njima.
34
35
34—
35—
ECLI:EU:C:2013 :764 7SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
32. Po m ojem m nenju je mogoče iz posebnosti besedila navedenega člena 93(5) 
Glej predvsem F awcett, J. in P. Torremans, Intellectual Property and Private International Law, Oxford U niversity Press, Oxford 1998 , 
str. 330; Huet, A., „La marque communautaire: la compé tence des juridictions des États mem bres pour connaître de sa validité et de sa 
contrefaçon (Règlement CE no 40/94 d u Conseil du 20 d écembre 1993 )“, v: JDI, 1994 , 3, str. 635., če jih pogledamo 
z vidika o koliščin, v katerih je bil akt p ripravljen, sklepati, da n e ustvarja pristojnosti glede na kra j 
nastanka š kode. Uporabo sodne prakse iz zgoraj navedene sodbe M ines de Potasse d’Alsace po 
analogiji za to določbo je torej treba izključiti.
33. Predložitveno s odišče vseeno me ni, da č len 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti, ki z odstopanjem o d 
odstavkov od 1 do 4 tega člena 93 u vaja pristojnost kra ja, kjer je bilo izvršeno d ejanje kršitve, izhaja iz 
istih premislekov ko t člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I. Glede tega se sklicuje na obstoj posebno tesne 
zveze me d sporom in sodišči v kraju, kjer je prišlo do škodnega dogodka, ta zveza pa upravičuje 
podelitev p ristojnosti tem s odiščem z aradi u činkovitega izvajanja sodne oblasti in načela procesne 
ekono mije.
34. Glede na ta argument bi bilo lahko n azadnje sporno š e eno vp rašanje. Gre za to, ali bi bilo treba – 
čeprav razlaga po analogiji ni mogoča – temeljna načela pri ra zlagi Uredbe Bruselj I vseeno u porabiti 
pri ra zlagi člena 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti, tudi če v njej niso omenjena. Med temi načeli so 
zahteve, ki s e nanašajo na tesno z vezo me d sporom in sodiščem, ki o dloča o njem, učinkovito 
izvajanje sodne oblasti in procesno e kono mijo, pa tudi na predvidljivost pravil o pristojnosti in pravno 
varnost.
35. Glede tega opozarjam, da t e različne zahteve i zhajajo predvsem i z razlagalnih načel, ki j ih je Sodišče 
določilo v okviru sodne prakse o Bruseljski kon venciji in nato o Uredbi Bruselj I, v kateri so nekatere 
izrecno o menjene 
Cilja, ki s e nanašata na „predvidljiv[ost]“ pravil o pristojnosti in potrebo po „ustreznosti sodnega varstva“ ter nista navedena v Bruseljski 
konvenciji, sta omenjena v uvodnih izjavah 11 in 12 n avedene uredbe.. Te zahteve s o posledica pogojev, ki i mplicitno i zhajajo iz določb, ki j ih je 
analiziralo Sodišče, ter splošnih premislekov in razuma. Ta univerzalna načela naj bi bilo torej mogoče 
uporabiti za drug akt, č e niti vsebina niti cilj zadevnega pravila o pristojnosti tega ne prepovedujeta.
36. Pojasniti moram, da n i mogoče trditi, da b i neenotna razlaga določb teh aktov lahko p ovzročila 
pomanjkljivo predvidljivost ali pravno v arnost, saj bi z mešanjem t eh aktov zanikali, da s o pravila 
o pristojnosti iz Uredbe o znamki Skupnosti nekakšen lex specialis v primerjavi s pravili iz Uredbe 
Bruselj I. Odločitve zakono dajalca Skupnosti v tem dr ugem p ravnem o kviru je treba upoštevati.
37. Zato Sodišču predlagam, naj avtonomno ra zlaga člen 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti, pri čemer 
naj upošteva zgoraj omenjene zahteve, če ta uredba to omogoča, da b i odgovorilo na prvo vp rašanje za 
predhodno o dločanje.
– Presoja morebitne razširitve p ristojnosti na podlagi kra ja nastanka š kode, ki j o je povzročila tudi 
tretja oseba, ki n i tožena stranka
38. Sodišče je zaprošeno, naj odloči o možnosti potrditve pristojnosti na podlagi navezne okoliščine, po 
kateri bi člen 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti omogočal, da s e zoper osebo pri sodišču vloži tožba 
samo zato, ker je bila v neki dr žavi članici posredno u deležena pri domnevni glavni kršitvi, ki j o je 
v drugi državi članici storila tretja oseba, ki n i tožena stranka v postopku, začetem p red sodišči te 
druge države članice.
36
37 38
39
40
41
42
36—
37—
38—
39—
40—
41—
42—
8 ECLI:EU:C:2013 :764SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
39. Po m ojem m nenju iz člena 94(2) Uredbe o znamki S kupnosti izhaja, da p ravilo o pristojnosti, 
določeno v členu 93(5) te uredbe, temelji na načelu teritorialnosti, ki j e tu mišljeno o zko. 
M. Desantes Real v zvezi s tem p oudarja, da n avedeni člen 93(5) zahteva največje spoštovanje načela teritorialnosti, ker se delikt običajno 
zgodi le v eni državi članici in ke r je treba razdeliti tožbe, če je bil storjen v več državah („La marca comunitaria y el Derecho internacional 
privado“, v: Marca y Diseño Comunitarios, Arazandi, Pamplona 1996 , str. 225). Določeno je 
namreč, da j e sodišče, ki j e pristojno n a podlagi tega načela, „pristojno le za dejanja, ki s o bila izvršena 
ali za katera grozi nevarnost, da s e bodo izvršila na območju dr žave članice, kjer se to sodišče nahaja“, 
medtem ko l ahko s odišča, katerih pristojnost temelji na enem o d dr ugih štirih odstavkov navedenega 
člena 93, odločajo tudi o dejanjih kršitve, ki s o bila izvršena zunaj nacionalnega ozemlja.
40. Poleg tega je mogoče iz pripravljalnega gradiva za Uredbo o znamki Skupnosti sklepati, da j e treba 
posebno s odno p ristojnost, ki i zhaja iz člena 93(5), razlagati ozko. Ta pristop je potreben iz razlogov, ki 
so povezani s tem a ktom ter se nanašajo na težavo pri združevanju enotne narave v arstva, ki j o 
podeljuje znamka S kupnosti 
Druga uvodna izjava navedene uredbe poudarja, da z namka S kupnosti uživa enotno v arstvo in učinkuje na ravni Unije., in nevarnosti kršitev v več kra jih na ozemlju Unije 
V tem s mislu je Komisija na strani 31 d elovnega dokumenta o osnutku u redbe o znamki Skupnosti (zgoraj v opombi 26 n avedeno d elo) 
navedla, da „[t]he system i nstituted by th e Judgments Convention f ails, however, to solve th e special problems which ari se where one 
Community trade mark can be infringed in several Member States“ (moj poudarek).. Družba First Note 
Perfumes, nemška v lada i n Komisija pravilno p oudarjajo, da b i se lahko v primeru kr šitve z namke 
Skupnosti vsaka dr žava članica v praksi štela za kra j, kjer se je zgodila kršitev, ker varovana pravica 
učinkuje na celotnem o zemlju Unije.
41. Dodati moram, da s i je zakono dajalec prvotno z amislil enotno s odišče 
Glej stran 36, točka 156, mem oranduma, navedenega v opombi 25 teh sklepnih predlogov. in da s e zdi, da j e bila 
podelitev p ristojnosti nacionalnim sodiščem, ki j e bila nazadnje izbrana, kompromis. To govori v prid 
razlagi, ki o mejuje ra zširitev s pora o tej enotni pravici intelektualne lastnine. Cilj preprečiti izdajo 
nasprotujočih si sodnih odločb je sicer izrecno o menjen v preambuli Uredbe o znamki Skupnosti. 
V skladu s petnajsto uvodno izjavo „morajo odločitve o […] kršitvi znamk Skupnosti učinkovati in pokrivati celotno p odročje Skupnosti, saj 
je to edini način p reprečevanja nedoslednih o dločitev s odišč in U rada t er zagotavljanja, da e notna narava znamk Skupnosti ni 
razvrednotena“. Glej tudi šestnajsto uvodno izjavo.42. Med cilji te uredbe, ki s o ra zvidni iz pripravljalnega gradiva 
Glej stran 76 p redloga uredbe, navedenega v opombi 27 teh sklepnih predlogov., je tudi p reprečevanje izbiranja 
pristojnosti (tako imenovani „forum shopping“). To govori tudi proti široki ra zlagi, po ka teri bi bilo 
mogoče tožiti osebo, ki j e osumljena udeležbe pri dejanju kršitve v katerem ko li kra ju, ki b i bil povezan 
z nezakonito dejavnostjo druge osebe, zoper katero pa tožba pri sodišču ni vložena.
43. Nazadnje, vprašati se je treba, ali bi temeljna načela, ki j ih je Sodišče opredelilo pri ra zlagi Uredbe 
Bruselj I 
Navedena v točki 34 teh sklepnih predlogov., upravičila nasprotno ra zlago člena 93(5) Uredbe o znamki Skupnosti. Po m ojem m nenju 
v tem p rimeru ne sme b iti tako z aradi z goraj opisanih posebnosti te sodne pristojnosti. Zdi se, da j e 
zakono dajalec v okviru varstva enotne pravice intelektualne lastnine, ki j o predstavlja znamka 
Skupnosti, opredelil prednostne naloge, ki s o povezane predvsem z združitvijo spora p red sodišči 
samo ene dr žave č lanice, in sicer tiste, v kateri je bilo dejanje kr šitve izvršeno a li v kateri grozi 
nevarnost, da b o izvršeno.
44. Torej me nim, da j e treba na prvo vp rašanje za predhodno o dločanje odgovoriti, da z a to, da s e 
domnevno d ejanje kr šitve š teje za izvršeno v državi članici v smislu člena 93(5) Uredbe o znamki 
Skupnosti in je tako lahko p odlaga za pristojnost sodišč te države članice, ni dovolj, da j e bila tožena 
stranka p osredno, z dejanjem, storjenim v drugi državi članici, udeležena pri kr šitvi pravic iz znamke 
Skupnosti, ki j o je v prvi državi članici storila tretja oseba, zoper katero tožba pri sodišču ni vložena.
43
44
45
46
47
48
43—
44—
45—
46—
47—
48—
ECLI:EU:C:2013 :764 9SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
C – Razlaga člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I
– Uvodne ugotovitve
45. Pri dr ugem vp rašanju gre za to, ali je treba člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I razlagati tako, da 
omogoča določitev sodne pristojnosti za enega od domnevnih povzročiteljev zatrjevane škode, čeprav 
ta tožena stranka n i delovala na območju pristojnosti sodišča, ki o dloča o sporu, če je bil delikt, ki s e 
navaja proti njej, storjen v drugi državi članici in zajema udeležbo pri „glavnem d ejanju“ 
V skladu z opredelitvijo, ki j o je uporabilo predložitveno s odišče., ki ga je 
v državi članici, v kateri ima sedež navedeno s odišče, storil drug domnevni storilec.
46. V zvezi s tem s o predložitveno s odišče, družba Coty Germany ter nemška in švicarska v lada 
naklonjeni dopustitvi take s odne pristojnosti, ki t emelji na povezavi z dejanji tretje osebe. Vlada 
Združenega kra ljestva je bila natančnejša, saj je predlagala, da s e za to m ožnost določijo podrobne 
zahteve, in sicer da s e dopušča samo, če obstaja dovolj jasna in neposredna povezava me d domnevnim 
nezakonitim d ejanjem, storjenim v državi članici, v kateri ima sedež sodišče, ki o dloča o sporu, in 
dejavnostmi tožene stranke v drugi državi članici. Družba First Note Perfumes in Komisija pa sta se 
izrekli proti tej možnosti.
– Nauki sodne prakse
47. Najprej je treba opozoriti, da j e treba vse določbe Uredbe Bruselj I razlagati avtonomno o b 
upoštevanju njenega sistema in ciljev. 
Glej zlasti zgoraj navedeni sodbi Melzer (točka 22 in navedena sodna praksa) in Pinckney (točka 23).48. V skladu z uvodno i zjavo 11 n avedene uredbe morajo biti „[p]ravila o pristojnosti [iz navedene 
uredbe] čim bolj predvidljiva in […] temeljiti na načelu, da s e pristojnost praviloma določa po stalnem 
prebivališču toženca, pri čemer m ora t aka p ristojnost ve dno o bstajati, razen v nekaterih točno 
opredeljenih primerih, v katerih je zaradi p redmeta pravde ali avtonomije strank upravičena dr uga 
navezna okoliščina“.
49. Tako j e le z odstopanjem o d temeljnega načela, določenega v členu 2(1) Uredbe Bruselj I, 
o dodelitvi splošne pristojnosti sodiščem dr žave članice, na ozemlju ka tere ima tožena stranka stalno 
prebivališče, v poglavju II, oddelek 2, te uredbe določeno n ekaj posebnih pristojnosti, me d ka terimi je 
pristojnost iz člena 5, točka 3, navedene uredbe 
Zgoraj navedeni sodbi Melzer (točka 23) in Pinckney (točka 24)..
50. Kar zadeva zlasti pravilo o pristojnosti iz navedenega člena 5, točka 3, je Sodišče že odločilo, da t o 
temelji na obstoju posebno t esne zveze me d sporom in sodišči kra ja, kjer je prišlo do škodnega 
dogodka a li kjer grozi škodni dogodek, kar u pravičuje podelitev p ristojnosti tem s odiščem z aradi 
učinkovitega izvajanja sodne oblasti in n ačela procesne ekono mije, 
Zgoraj navedeni sodbi Melzer (točka 26 in navedena sodna praksa) in Pinckney (točka 27). v skladu z usmeritvijo, 
predstavljeno v uvodni izjavi 12 U redbe Bruselj I. Opredelitev kra ja vzročnega dogodka m ora namreč 
omogočati določitev p ristojnosti sodišča, ki j e o bjektivno n ajprimernejše za p resojo, ali so 
predpostavke o dgovornosti tožene stranke izpolnjene. 
Zgoraj navedeni sodbi Melzer (točka 28 in navedena sodna praksa) in Pinckney (točka 28).51. To določbo je treba ko t pravilo o posebni pristojnosti, ki i ma takó n aravo odstopanja, razlagati 
ozko, zato razlaga zunaj primerov, ki j ih izrecno d oloča, ni dopustna, 
Zgoraj navedeni sodbi Melzer (točka 24 in navedena sodna praksa) in Pinckney (točka 25). ke r obrnitve splošnega pravila 
o pristojnosti sodišč kra ja stalnega prebivališča tožene stranke n i mogoče sprejeti.
49
50
49—
50—
10 ECLI:EU:C:2013 :764SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
52. V skladu z ustaljeno s odno p rakso, ki i zhaja iz zgoraj navedene sodbe Mines de Potasse d’Alsace, se 
izraz „kraj, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek“, iz člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I nanaša tako 
na kra j, kjer je nastala škoda, kot tudi na kra j vzročnega dogodka, zaradi ka terega je ta škoda n astala. 
Zgoraj navedeni sodbi Melzer (točka 25 in navedena sodna praksa) in Pinckney (točka 26).53. Sodišče pa je delno ž e nikalno o dgovorilo na drugo vp rašanje, postavljeno v tej zadevi, kar z adeva 
eno o d dveh naveznih okoliščin, in sicer kraj vzročnega dogodka, glede ka terega je bila m ožnost 
pristojnosti, ki t emelji samo na pripisovanju na podlagi sostorilstva, izključena. Iz zgoraj navedene 
sodbe M elzer namreč izhaja, da j e treba „člen 5, točka 3, Uredbe [Bruselj I] razlagati tako, da n e 
omogoča določitve sodne pristojnosti na podlagi kra ja škodnega dogodka, ki s e pripisuje enemu od 
domnevnih povzročiteljev škode, ki n i stranka v sporu, za drugega domnevnega povzročitelja navedene 
škode, ki n i deloval na območju pristojnosti sodišča, ki o dloča o zadevi“.
54. Res je, da s e predložitveno s odišče, s tem ko s e sklicuje na pojem „kraj, kjer je prišlo do škodnega 
dogodka“, v drugem vp rašanju sklicuje tako n a kra j vzročnega dogodka ko t na kra j nastanka š kode. 
Glede na dejanske o koliščine v sporu o glavni stvari b i pristojnost nemških sodišč v resnici lahko 
temeljila na enem a li drugem o d teh me ril ob upoštevanju, da j e proti družbi First Note Perfumes 
mogoče upoštevati dejanja, ki j ih je v Nemčiji storil Stefan P.
55. Vendar j e treba spomniti, da t o sodišče ni moglo upoštevati zgoraj navedene sodbe Melzer, ker je 
bila izdana po vložitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe. Ne glede na splošno f ormulacijo 
postavljenega vp rašanja bodo moje ugotovitve v nadaljevanju omejene na sodno p ristojnost, povezano 
s krajem, kjer je nastala škoda 
Tudi v zadevi Pinckney se je postavljalo vp rašanje, ali se sodišče lahko ra zglasi za pristojno n a podlagi nastanka š kode (zgoraj navedena 
sodba Pinckney, točka 29), vendar v okoliščinah, ki s e razlikujejo od okoliščin tega spora o glavni stvari, ker je šlo za kršitev m aterialnih 
avtorskih pravic, ki j e bila storjena prek spletnega me sta, dostopnega tudi z območja pristojnosti sodišča, ki j e odločalo, na ka terem s o bile 
te pravice predmet varstva., ker je Sodišče dr ugi vidik težave, ki s e postavlja v tej zadevi, že 
obravnavalo v okviru zadeve M elzer.
56. Sodišče se je o navezni okoliščini, ki i zhaja iz kra ja nastanka škode, izreklo tudi v še no vejši sodbi, 
ki zadeva posebno p odročje, in sicer delikt kr šitve avtorskih pravic. V skladu z zgoraj navedeno s odbo 
Pinckney „je treba člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I razlagati tako, da j e ob domnevni kršitvi 
materialnih avtorskih pravic, ki j ih zagotavlja država članica sodišča, ki o dloča, to sodišče pristojno z a 
odločanje o tožbi za ugotovitev o dgovornosti, ki j o avtor dela vloži proti družbi s sedežem v drugi 
državi članici, ki j e v tej državi reproducirala navedeno d elo z materialnim no silcem, ki g a nato 
prodajata dr užbi s sedežema v tretji državi članici prek spletnega me sta, dostopnega tudi z območja 
sodišča, ki o dloča. To sodišče je pristojno s amo za odločanje o škodi, ki j e nastala na ozemlju dr žave 
članice, ki j i pripada.“ Tudi iz tega bo treba izpeljati sklepe, ker je prenos te rešitve m ogoč v okviru te 
zadeve.
– Presoja morebitne razširitve p ristojnosti na podlagi kra ja nastanka š kode, ki j o je povzročila tudi 
neodvisna tretja stranka
57. Z dr ugim vp rašanjem z a predhodno o dločanje, ko t je preoblikovano z aradi u poštevanja zgoraj 
navedene sodne prakse, je Sodišče v bistvu zaprošeno, naj odloči, ali je treba člen 5, točka 3, Uredbe 
Bruselj I razlagati tako, da j e na podlagi kra ja nastanka škode, ki n aj bi jo povzročil eden od domnevnih 
povzročiteljev, mogoče določiti sodno p ristojnost za dr ugega domnevnega povzročitelja navedene 
škode, ki p a ni deloval na območju pristojnosti sodišča, ki o dloča.
58. Poudariti je treba, da j e ob upoštevanju načela avtonomne razlage določb Uredbe Bruselj I treba 
jasno ra zlikovati me d, po eni strani, pogoji za uveljavljanje deliktne odgovornosti, ki s o predmet 
vsebinske p resoje zadeve z vidika zakono daje, ki s e uporablja za spor, ter, po drugi strani, prostorskimi 
naveznimi okoliščinami, ki s o upoštevne pri določitvi sodne pristojnosti z vidika p ojmov, uporabljenih
51
52
53 54
55
56
57
58
51—
52—
53—
54—
55—
56—
57—
58—
ECLI:EU:C:2013 :764 11SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
 v navedeni uredbi. V skladu s sodno p rakso Sodišča 
Sodišče je tako s talno u poštevalo, da s o pristojna samo sodišča kra ja neposredne škode, tudi če bi bilo posredno š kodo mogoče povrniti na 
podlagi zakono daje dr žave sodišča, ki o dloča, ali prava, ki s e uporablja za vsebinsko p aresojo zadeve. Glej v zvezi s povrnitvijo posredno 
nastale škode sodbo z dne 11. januarja 1990 v zadevi Dumez France in Tracoba (C-220/88, Recueil, str. I-49), v zvezi s škodo, nastalo zaradi 
prvotne škode, ki j o je žrtev u trpela v drugi državi članici, pa glej sodbo z dne 19. septembra 1995 v zadevi Marinari ( C-364/93, Recueil, 
str. I-2719 , točke o d 16 d o 19). ti skupini predpisov nista vedno p ovezani, tako 
da p o m ojem m nenju – za to, da s e sodišče ra zglasi za pristojno n a podlagi člena 5, točka 3, te 
uredbe, zlasti na podlagi kra ja škodnega dogodka – ne more zadostovati, da p ravo, ki s e uporablja, ali 
pravo dr žave s odišča, pred ka terim p oteka p ostopek, d ovoljuje povrnitev š kode določene vrste ali 
v skladu s posebnimi pravili, kot je pravilo, da s e toženi stranki pripišejo dejanja, ki j ih je storila tretja 
oseba, ki n aj bi ji ta tožena stranka p omagala, kot je nameravalo storiti predložitveno s odišče.
59. Če bi bilo treba tak pristop sprejeti v zvezi s pojmom kra ja nastanka š kode v smislu člena 5, 
točka 3, Uredbe Bruselj I, bi Sodišče naletelo na potrebo po določitvi količinskega in/ali kakovostnega 
„praga“ pripisovanja odgovornosti, nad ka terim bi bila v primeru ve č storilcev d elikta zoper enega od 
njih lahko a li ne vložena tožba pri sodišču kra ja nastanka š kode, ki b i me d dr ugim n astala zaradi 
njegovega dejanja. Ta posebna težava se v zgoraj navedeni sodbi Melzer ni pojavljala, ker je šlo za kra j 
dejanja, zaradi ka terega je nastala škoda, saj je dejanje vsakega od storilcev, ki s o delovali v različnih 
državah članicah, m ogoče lažje kra jevno d oločiti v takem p rimeru ko t pa v primeru kra ja nastanka 
škode. Čeprav dejanske o koliščine v tem s poru o glavni stvari o mogočajo očitno ra zlikovanje me d 
glavno in podredno o dgovornostjo 
Predložitveno s odišče z opredelitvijo „udeležbe pri [glavnem d ejanju]“ pojasnjuje, da s e obravnava položaj, ko š koda n astane posredno z aradi 
dejanj tožene stranke, neposredno p a zaradi d ejanj tretje osebe, ki s e šteje za glavnega storilca., ne smem o spregledati, da b i se druge kon figuracije lahko izkazale 
za zapletenejše tako n a ko ličinski 
Vprašati bi se bilo treba, ali bi moralo biti stališče Sodišča enako v primeru popolne soudeležbe, to je, ko b i bili osebi enakovredno u deleženi 
pri dejanju, in v primeru, ko b i bila posameznika u deležena neposredno, vendar b i bil njun delež različen. ko t na kakovostni ravni 
Če bi se domnevalo, da č len 5, točka 3, Uredbe Bruselj I v nekaterih primerih omogoča, da j e pred sodiščem dr žave članice kra ja nastanka 
škode tožena ka tera ko li od oseb, ki s o bile domnevno u deležene pri storitvi zatrjevanega delikta, bi Sodišče moralo ponuditi natančno 
opredelitev n arave odgovornosti, ki d ovoljuje tako p ristojnost na podlagi navezne okoliščine..
60. V zvezi z zadnjo točko m oram spomniti, da v lada Z druženega kra ljestva predlaga, naj bo dopustitev 
predvidene sodne pristojnosti odvisna od me rila, ki s e nanaša na obstoj „dovolj jasne in neposredne 
povezave“ me d dejavnostmi tožene stranke v prvi državi članici in domnevnim nezakonitim dejanjem, 
ki g a tretja oseba stori v državi članici, v kateri ima sedež sodišče, ki o dloča, nato pa predlaga 
konkretno u porabo glede na okoliščine spora o glavni stvari. 
Ta vlada p ojasnjuje, da gl ede na dejansko s tanje v postopku v glavni stvari t o me rilo predpostavlja, da t ožeča stranka lahko d okaže, da j e 
tožena stranka, ko j e izdelke p rodala zadevni tretji osebi v državi članici, dejansko ve dela ali bi lahko ra zumno p redvidela, da b o neposredna 
posledica te prodaje zatrjevano n ezakonito dejanje, ki g a je ta tretja oseba storila v drugi državi članici. Ve ndar b i razumevanje težave s tega 
vidika z ahtevalo določitev m aterialnih me ril, ki j ih je težko o predeliti, 
Poleg me rila, ki g a predlaga Združeno kra ljestvo, bi bilo mogoče uporabiti druga me rila, kot na primer predvidljivost škode in kra ja njenega 
nastanka ali obstoj namena pri toženi stranki, ko j e prispevala k izvršitvi zatrjevanega nezakonitega dejanja. pri tem p a obstaja nevarnost, 
da b i bilo treba vsekakor opraviti dejansko, zapleteno i n dolgotrajno p resojo, ki b i bila blizu 
vsebinskem u odločanju o sporu. Po mojem m nenju bi bilo to v nasprotju s ciljem U redbe Bruselj I, ki 
je opredeliti pravila o pristojnosti, ki s o hkrati skupna vsem dr žavam č lanicam in predvidljiva za 
stranke v sporu 
Cilj pravne varnosti, ki v ključuje predvidljivost pristojnega sodišča, je bil upoštevan v zgoraj navedeni sodbi Melzer (točka 35) in je 
poudarjen v uvodni izjavi 16 no ve ra zličice Uredbe Bruselj I, ki i zhaja iz Uredbe št. 1215 /2012 . ter jih je torej mogoče uporabiti zanesljivo in hitro.
61. Poleg tega se mi zdi upravičen strah, da b i tako š iroka ra zlaga člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I, 
kot jo navaja dr užba Coty Germany, povzročila posplošitev forum a ctoris in tako s podbujala forum 
shopping. Kot pa je poudarilo Sodišče, 
Glej glede Bruseljske kon vencije že zgoraj navedeni sodbi Dumez France in Tracoba (točka 19) ter Marinari (točka 13). se je zakono dajalec Unije z upoštevanjem s plošne pristojnosti 
sodišč kra ja stalnega prebivališča tožene stranke in jasno z avrnitvijo pristojnosti sodišč kra ja stalnega
59
60
61
62
63
59—
60—
61—
62—
63—
12 ECLI:EU:C:2013 :764SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
 prebivališča tožeče stranke o dločil za načelo, ki o mogoča čim m anj izjem. Poleg tega povečanje števila 
pristojnih sodišč pomeni ve čje tveganje izdaje nezdružljivih sodnih o dločb, ki s i jih U redba 
Bruselj I prizadeva preprečiti 
V skladu z uvodno izjavo 15 te uredbe je „[v] interesu ustreznega sodnega varstva […] treba čimbolj zmanjšati možnost sočasnih postopkov 
in zagotoviti, da v dveh dr žavah članicah niso izdane nezdružljive sodne odločbe“., pri čemer je treba opozoriti, da me dsebojno p riznavanje sodnih odločb 
v takem p rimeru ni mogoče. 
Člen 34, točka 3, te uredbe določa, da j e nezdružljivost sodne odločbe z drugo razlog za zavrnitev p riznanja zunaj države članice, v kateri je 
bila ta sodna odločba izdana.62. V tem p rimeru po m ojem m nenju m anjka u temeljitev t ega odstopanja, ki t emelji na obstoju 
posebno tesne zveze me d sporom in sodišči kra ja, kjer je prišlo do škodnega dogodka. Če bi bilo treba 
pristojnost nemških sodišč sprejeti le na podlagi povezave z dejanji, ki j ih je v Nemčiji storila tretja 
oseba, ki n aj bi bila storilec zatrjevanega glavnega dejanja, bi to namreč privedlo do rezultata, ki n i 
skladen z navedeno u temeljitvijo. Konkretno, ta sodišča bi morala presojati odgovornost tožene 
stranke, ki j e domnevno p rispevala k temu deliktu z dejanji, ki s o bila storjena samo v drugi državi 
članici.
63. Bojimo se lahko, da b i taka široka ra zlaga spodbudila sporne strategije, po ka terih bi se domnevna 
žrtev o dločila, da b o najbolj plačilno s posobno n asprotno s tranko t ožila pred sodiščem, na ka terega 
območju pristojnosti je ena od naveznih okoliščin, povezanih z dejavnostjo dr uge osebe, ki j e bila 
udeležena pri nastanku z atrjevane škode. S tem b i tožeča stranka lahko z lahka o bšla me hanizem, ki j e 
v členu 6, točka 1, Uredbe Bruselj I 
V skladu z navedenim členom 6, točka 1, je oseba lahko tožena „če je ena od ve č toženih oseb, tudi pred sodiščem kra ja, kjer ima ena od 
njih stalno p rebivališče, če so tožbeni zahtevki me d seboj tako tesno p ovezani, da j ih je smotrno o bravnavati in o njih odločati skupaj, da b i 
se s tem i zognili tveganju nezdružljivosti sodnih odločb, ki b i lahko b ile posledica ločenih postopkov“. vzpostavljen posebej za okrepitev ve čstranskega spora in 
preprečitev izdaje nezdružljivih sodnih odločb v tem p rimeru. 
Družba First Note Perfumes in Komisija poudarjata, da b i lahko n emška sodišča svojo pristojnost zlahka o prla na člen 6, točka 1, Uredbe 
Bruselj I, če bi bil Stefan P. tožen skupaj s toženo s tranko. N e smem o spregledati splošnega 
tveganja takega ravnanja, tudi če se v tej zadevi zdi, da j e razlog, iz ka terega tožeča stranka n i tožila 
tretje osebe, ki j e domnevno s torila glavno d ejanje, povezan s sklenitvijo zunajsodnega sporazuma 
s slednjo. 
Glej opombo 6 teh sklepnih predlogov.64. Tako s e zdi, da kra j nastanka š kode, ki j e nastala zaradi p rostovoljnih dejanj drugih oseb, in ne 
tožene stranke, v domnevni vzročni verigi sam po sebi ne sme p ovzročiti sodne pristojnosti za toženo 
stranko, zlasti ker obseg te ve rige ni jasno o predeljen in bi bil torej lahko n eskončen. Povedano 
drugače, člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I po mojem m nenju ne bi smel omogočiti, da s e zoper osebo, 
ki je domnevno o dgovorna za zatrjevani delikt, v loži tožba pri sodišču s sedežem v državi članici, 
v kateri nima stalnega prebivališča, samo zato, ker naj bi drug zatrjevani delikt, ki g a je storila tretja 
oseba, zoper katero ni vložena tožba, povzročil škodo v tej državi članici in ke r naj bi dejanje tožene 
stranke o mogočilo dejanja, ki s e jih je ta tretja oseba pozneje odločila storiti.
65. Zdi se, da t o stališče sledi ra zlagi, ki j o je Sodišče uporabilo v zgoraj navedeni sodbi Melzer, katere 
vsebino b i bilo po m ojem m nenju m ogoče posplošiti, tako da n i mogoče sprejeti razširitve s odne 
pristojnosti za enega od domnevnih povzročiteljev škode, ki n i storil delikta na območju pristojnosti 
sodišča, ki o dloča, niti na podlagi delovanja, pripisanega dr ugemu domnevnemu storilcu, zoper 
katerega tožba pri sodišču ni bila vložena, niti na podlagi kra ja nastanka škode, ki j e nastala zaradi t ega 
vzroka. Po mojem m nenju bi bilo namreč bolje upoštevati, da m ora obstajati zadostna vzročna zveza 
glede edine tožene stranke, da s e sodišče lahko ra zglasi za pristojno.
64
65
66
67
68 69
64—
65—
66—
67—
68—
69—
ECLI:EU:C:2013 :764 13SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
66. Ne glede na te okoliščine ne smem p ozabiti na ugotovitev, da l ahko – ra zen če me nimo, da j e 
stališče, ki g a je Sodišče pred kra tkim sprejelo v zgoraj navedeni sodbi Pinckney 
Glej izrek sodbe, naveden v točki 56 teh sklepnih predlogov., značilno z a poseben 
primer, ki j e bil obravnavan 
V točki 30 t e sodbe je pojasnjeno, da b i Sodišče moralo „konkretno o predeliti okoliščine, v katerih za potrebe člena 5, točka 3, Uredbe 
[Bruselj I] škoda, ki i zhaja iz domnevne kršitve m aterialnih avtorskih pravic, nastane ali obstaja nevarnost, da n astane, v državi članici, ki n i 
tista, v kateri je tožena stranka reproducirala avtorjevo delo z materialnim no silcem, ki s e nato prodaja prek spletnega mesta, dostopnega tudi 
z območja sodišča, ki odloča“ (moj poudarek). – obrazložitev v navedeni sodbi v tej zadevi privede do rešitve, ki b o 
v nasprotju z rešitvijo, ki b i lahko izhajala iz zgoraj navedene sodbe Melzer.
67. Sodišče je namreč v sodbi Pinckney razsodilo, „da je glede domnevne kršitve m aterialne avtorske 
pravice za odločanje o tožbi v zadevah v zvezi z delikti ali kvazidelikti že določena pristojnost sodišča, 
ki odloča, ker država članica, na oz emlju katere je to sodišče, varuje materialne pravice, na katere se 
sklicuje tožeča stranka, in ke r grozi nastanek domnevne škode n a območju sodišča, ki odloča“ 
Glej točko 43 n avedene sodbe, moj poudarek..
68. Če bi bilo treba sprejeti razširitev n a druge vrste deliktov, 
Pri tem j e treba spomniti, da s e kra j nastanka škode v smislu člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I vseeno lahko s preminja glede na naravo 
domnevno kr šene pravice (zgoraj navedena sodba Pinckney, točka 32). bi lahko ta logika p o mojem m nenju 
privedla do tega, da j e sodišče pristojno n a podlagi kra ja nastanka škode, če je – ko t v sporu o glavni 
stvari – ta škoda p osledica dejstva, da „grozi“ nevarnost, da b o sporno b lago da no n a voljo potrošnikom 
v državi članici, v kateri ima sedež to sodišče, in je tako d ejanje ka znovano n a podlagi odškodninske 
odgovornosti v skladu z lex fori. Z vidika z goraj navedene sodbe Pinckney se zdi, da o koliščina, da j e 
domnevno n ezakonito dejanje sicer imelo učinke n a območju pristojnosti sodišča, ki o dloča, vendar 
zaradi d ejanj neodvisne tretje osebe, ki j e delovala zunaj države č lanice sodišča in dr žave č lanice 
tožeče stranke ter zoper njo pri sodišču ni bila vložena tožba, ni upoštevna.
69. Ker je dejansko s tanje, ki j e vzrok spora v tej zadevi, podobno d ejanskem u stanju v zadevi 
Pinckney 
Gre za domnevno n ezakonito dejanje, ki g a je tožena stranka storila v drugi državi članici, vendar j e učinkovalo v državi članici sodišča, ki 
odloča, zaradi n eodvisnih dejanj druge osebe., me dtem ko s e ra zlike me d tema zadevama ne zdijo odločilne, 
V zgoraj navedeni sodbi Pinckney je bilo ugotovljeno, da j e tretja oseba prodajala zgoščenke p rek spletnega me sta, dostopnega v državi 
članici sodišča, ki o dloča o zadevi, vendar s e zdi, da b i bilo to sodišče pristojno t udi, in celo a fortiori, če bi se to blago prodajalo, kot 
v obravnavanem p rimeru, v trgovini v tej državi članici. V navedeni zadevi se je zadevni delikt n anašal na avtorske p ravice, zaščitene 
z veljavno n acionalno z akono dajo, me dtem ko s e trditve v tej zadevi nanašajo na znamko S kupnosti, varovano n a celotnem o zemlju Unije, 
in na nelojalno kon kurenco, vendar s e zdi, da t e razlike n imajo no benega vp liva, ker se člen 5, točka 3, Uredbe Bruselj I uporablja za vse 
vrste deliktov. se zdi težko n ajti 
argumente, s katerimi bi lahko o dstopili od tako z ačrtane poti za opredelitev kra ja nastanka š kode 
v smislu člena 5, točka 3, Uredbe Bruselj I.
70. Zato me nim, da m ora Sodišče, če bi se odločilo slediti širokem u pristopu, ki g a je izbralo v zgoraj 
navedeni sodbi Pinckney, pritrdilno o dgovoriti na dr ugo vp rašanje za predhodno o dločanje, kot bom 
zapisal spodaj. Vendar b om zaradi i zčrpnosti podredno z apisal tudi predlog nikalnega odgovora, če bi 
Sodišče nasprotno me nilo, da j e stališče v navedeni sodbi značilno z a položaj, obravnavan v okviru 
zadeve, v kateri je bila sodba izdana.
IV – Predlog
71. Glede na zgornje ugotovitve S odišču predlagam, naj na vp rašanji za predhodno o dločanje, ki j u je 
postavilo Bundesgerichtshof (Nemčija), odgovori tako:
1. Člen 93(5) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti je treba 
razlagati tako, da s odišče, pristojno z a kra j kršitve znamke S kupnosti, ki n aj bi jo storil eden od 
storilcev te kršitve, ni pristojno z a drugega domnevnega storilca navedene kršitve, ki n i deloval 
na območju pristojnosti tega sodišča.
14 ECLI:EU:C:2013 :764SKLEPNIPREDLOGIN.JÄÄS KINENA–ZADEVAC-360/12
COTYGERMANY
2. Člen 5, točka 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in 
priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati 
tako, da j e sodišče, pristojno z a kra j nastanka škode, ki n aj bi jo povzročil eden od povzročiteljev 
te škode, pristojno t udi za dr ugega domnevnega povzročitelja navedene škode, ki n i deloval na 
območju pristojnosti tega sodišča.
Podredno:
Člen 5, točka 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in 
priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati 
tako, da z a domnevnega povzročitelja navedene škode, ki n i deloval na območju pristojnosti 
sodišča, ki o dloča o zadevi, to sodišče ni pristojno n iti na podlagi kra ja vzroka n astanka škode, 
kjer je deloval drugi od domnevnih povzročiteljev te škode, niti na podlagi kra ja nastanka te 
škode.