SL Uradni list Evropske unije C 301/23

Pritožba, ki jo je 23. septembra 2008 vložila Sviluppo Italia Basilicata SpA zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), z dne 8. julija 2008 v zadevi Sviluppo Italia Basilicata SpA proti Komisiji Evropksih skupnosti, T-176/06

(Zadeva C-414/08 P)

(2008/C 301/37)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnica: Sviluppo Italia Basilicata SpA (zastopniki: F. Sciaudone, R. Sciaudone in A. Neri, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnice:

Sviluppo Italia Basilicata SpA Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje z dne 8. julija 2008 v zadevi T-176/06 (izpodbijana sodba) in zadevo vrne Sodišču prve stopnje, da ponovno odloči o utemeljenosti glede na usmeritve, ki jih bo podalo Sodišče;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in stroškov postopka v zadevi T-176/06.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbo pritožnice, s katero je ta predlagala, naj se Odločba Komisije C(2006) 1706 z dne 20. aprila 2006 (sporna odločba) o znižanju pomoči Evropskega sklada za regionalni razvoj, dodeljene v korist globalnih nepovratnih sredstev za izvedbo podpornih ukrepov malim in srednjim podjetjem, ki delujejo v deželi Bazilikata v Italiji, razglasi za nično in naj se ji povrne škoda, ki ji je zaradi sprejetja te odločbe nastala.

Pritožnica v utemeljitev svojih predlogov navaja, da je Sodišče prve stopnje večkrat napačno uporabilo pravo.

Prvič, pritožnica meni, da je Sodišče prve stopnje s spremembo vrstnega reda obravnavanja tožbenih razlogov, navedenih v tožbi na prvi stopnji, očitno spremenilo pomen in obseg celotne tožbe.

Drugič, pritožnica navaja večkratno napačno uporabo prava v zvezi z razlago in izvajanjem globalnih nepovratnih sredstev, Konvencije in Preglednice št. 19 Odločbe 97/322/ES (1). Pritožnica meni, da Sodišče prve stopnje v zvezi z navedenimi akti ni razumelo dejanske vsebine in cilja ukrepa 2 Globalna nepovratna sredstva. Takšna huda začetna napaka je posledično vplivala na razlago Sodišča prve stopnje v nadaljevanju glede bistvenih pojmov (na primer: „obveznost“, „strošek“, „trajanje“).

Tretjič, pritožnica navaja, da bi moralo Sodišče prve stopnje ugotoviti nezakonitost sporne odločbe, saj je bila sprejeta na podlagi zatrjevane kršitve pogoja („pogoja koristnosti“), ki ne izhaja niti iz odločbe o dodelitvi pomoči niti iz programa globalne pomoči in ustvarja težave pri zagotavljanju pravne varnosti ter preveliko diskrecijsko pravico glede njegovega izvajanja.

Četrtič, pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno razlagalo, in posledično ni uporabilo načel ki jih je Sodišče izoblikovalo v sodbi z dne 21. septembra 2000 v zadevi Mediocurso proti Komisiji, C-462/98 P (2).

Petič, pritožnica navaja kršitev členov 25 in 26 Uredbe 4253/88 (3) v zvezi z obveznostjo nadzora in spremljanja, ki ju mora opraviti Komisija. Ugotovitve Sodišča prve stopnje se nanašajo na neuporabo in nespoštovanje sistema nadzora in spremljanja iz teh določb.

Šestič, pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo načeli varstva zaupanja v pravo in pravne varnosti, ker je tožbene razloge pritožnice zavrnilo na napačni predpostavki, da je pričakovanje, ki ga je ustvarila Komisija (med drugim, z delovanjem Odbora za nadzor), v vsakem primeru v nasprotju z veljavnimi določbami in je brez učinka.

Sedmič, pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje izkrivilo dokaze in kršilo temeljna pravila dokaznega bremena, ker trditev in dokazov pritožnice, ki jih tožena stranka ni prerekala, ni štelo za dokazana dejstva.

Osmič, pritožnica navaja, da Sodišče prve stopnje ni upoštevalo sodne prakse Skupnosti glede uporabe načela sorazmernosti v primerih zmanjšanja pomoči Skupnosti, ker ni upoštevalo okoliščin, ki bi lahko privedle do zmanjšanja finančnega popravka.

V zvezi s pritožbenimi razlogi glede zahtevka za povračilo škode pritožnica navaja predvsem napačno in pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe, v delu, v katerem je bila zavrnjen odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo povzročila Skupnost zaradi nezakonitega ravnanja.

Nazadnje, pritožnica navaja napačno in pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem je bil zavrnjen odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo povzročila Skupnost zaradi zakonitega ravnanja („objektivna odgovornost“).

(1) Odločba Komisije z dne 23. aprila 1997, ki spreminja odločbe o odobritvah okvirnih pomoči Skupnosti, ki so edini programski dokumenti in pobude Skupnosti, ki zadevajo Italijo (UL L 146, str. 11).

(2) Recueil 2000, str. I-7183

(3) Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede koordinacije dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z Evropsko investicijsko banko ter drugimi finančnimi instrumenti iz tujine (UL L 374, str. 1).