V okviru postopka nadzora nad državnimi pomočmi iz člena 88 ES je treba razlikovati med fazo predhodne preučitve pomoči iz odstavka 3 tega člena, katerega edini cilj je omogočiti Komisiji, da oblikuje prvo mnenje o opredelitvi zadevnega ukrepa kot države pomoči in o delni ali popolni združljivosti zadevne pomoči, in formalno fazo preiskave iz odstavka 2 istega člena. Pogodba ES le v okviru zadnje, ki Komisiji omogoči, da se v celoti seznani z vsemi podatki zadeve, to hkrati obvezuje, da mora pozvati zadevne stranke k predložitvi pripomb. V skladu s členom 4(4) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 88 ES mora Komisija začeti postopek iz člena 88(2) ES, če na podlagi prve preučitve ni mogla rešiti vseh težav v zvezi z vprašanjem, ali državni ukrep, ki ga preverja, pomeni državno pomoč v smislu člena 87(1) ES, vsaj če Komisija med prvo preučitvijo ni mogla priti do ugotovitve, da je zadevni ukrep, čeprav bi pomenil državno pomoč, v vsakem primeru združljiv s skupnim trgom.

Spoštovanje pravice do obrambe v postopku predhodne preučitve zahteva, da mora biti zadevni državi članici omogočeno, da učinkovito predstavi svoje stališče o podatkih, na katere Komisija opira presojo. Kljub temu lahko kršitev pravice do obrambe v tej fazi povzroči ničnost končne odločbe le, če bi postopek lahko pripeljal do drugačnega rezultata, če te nepravilnosti ne bi bilo. Dokazno breme glede tega ima zadevna država članica, saj pomenijo vse kršitve pravice do obrambe kršitev procesnega prava, za katero se zahteva, da se mora zainteresirana stranka sklicevati na negativni učinek te kršitve na svoje subjektivne pravice.

Načelo kontradiktornosti, ki je temeljno načelo prava Skupnosti in sestavni del pravice do obrambe, zahteva, naj se zadevni stranki v upravnem postopku da možnost, da ustrezno predstavi svoje stališče o resničnosti in upoštevnosti zatrjevanih dejstev, očitkov in okoliščin, ki jih Komisija navaja v podporo svoji trditvi o obstoju kršitve Pogodbe ES. V skladu s členom 6(1) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 88 ES „odločba o začetku formalnega postopka preiskave vsebuje povzetek bistvenih dejanskih in pravnih vprašanj, vključuje predhodno oceno Komisije o značaju pomoči predlaganega ukrepa in izpostavi dvome o njegovi združljivosti s skupnim trgom“. Ta odločba o začetku postopka mora zainteresiranim strankam omogočiti učinkovito sodelovanje pri formalnem postopku preiskave, v katerem bodo imele možnost uveljavljati svoje trditve. V ta namen je dovolj, da so stranke seznanjene z razlogovanjem, na podlagi katerega je Komisija začasno sklenila, da bi zadevni ukrep lahko pomenil novo pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom.

Obseg obveznosti obrazložitve je odvisen od narave zadevnega akta in okoliščin, v katerih je bil ta sprejet. Obrazložitev mora jasno in nedvoumno izražati razlogovanje institucije, ki je akt sprejela, tako da se sodiščem Skupnosti omogoči izvajanje nadzora zakonitosti in da se zainteresirane osebe lahko seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa, zato da lahko zaščitijo svoje pravice in preverijo, ali je odločba utemeljena ali ne. Ni treba, da se v obrazložitvi podrobno navedejo vse upoštevne dejanske in pravne okoliščine, ker se vprašanje, ali obrazložitev izpolnjuje zahteve iz člena 253 ES, ne presoja le glede na besedilo tega člena, ampak tudi glede na njegov okvir in vsa pravna pravila, ki urejajo zadevno področje. Komisija zlasti ni dolžna zavzeti stališča do vseh trditev, ki so jih pred njo navajale zadevne osebe. Zadošča, da navede dejstva in pravne ugotovitve, ki so bistvenega pomena za odločbo.

Poleg tega lahko Komisija pri programu pomoči preuči le splošne značilnosti zadevnega programa in ni dolžna obravnavati vsakega posameznega primera uporabe, da bi preverila, ali ta program vsebuje elemente pomoči.

Čeprav mora Komisija v obrazložitvi svoje odločbe navesti vsaj okoliščine, v katerih je bila pomoč dodeljena, kadar te omogočajo, da se dokaže, da bi pomoč lahko prizadela trgovino med državami članicami in da izkrivlja ali da bi lahko izkrivljala konkurenco, ji ni treba izvesti ekonomske analize resničnega stanja zadevnih trgov, tržnega deleža podjetij, ki so upravičena do pomoči, položaja konkurenčnih podjetij in trgovinskih tokov med državami članicami. Če pomoč ni bila podeljena zakonito, se od Komisije prav tako ne zahteva, da mora prikazati dejanski učinek pomoči na konkurenco in trgovino med državami članicami. Takšna zahteva bi namreč dajala prednost državam članicam, ki izplačajo nezakonite pomoči, v škodo tistih, ki priglasijo pomoči med načrtovanjem.

(Glej točke 68, 69, 87 in 158.)