ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Ali je treba razlagati pogoj nepravilnega prehoda po členu 13(1) Uredbe št. 604/2013 uredbe samostojno in avtonomno, ali pa v povezavi z 2. točko 3. člena Direktive 2008/115 o vračanju in s členom 5 Zakonika o schengenskih mejah, ki definirajo nezakonit prehod meje in je takšno razlago treba uporabiti pri členu 13(1) Uredbe št. 604/2013?
3.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri presoji dokazov oziroma očitnega izkrivljenja dokazov in kršilo obveznost neomejenega sodnega nadzora in pravice do učinkovitega sodnega varstva ter obveznost obrazložitve.
1.

Ali je treba zgoraj navedene določbe člena 8 Direktive 90/434/EGS (1) z dne 23. julija 1990 razlagati tako, da pri operaciji zamenjave vrednostnih papirjev, ki spada na področje uporabe navedene direktive, prepovedujejo sistem odloga obdavčenja, ki določa, da se – z odstopanjem od pravila, po katerem dogodek, s katerim se ustvari kapitalski dobiček, nastane v letu, ko je ta dobiček ustvarjen – kapitalski dobiček od zamenjave potrdi in določi ob operaciji zamenjave vrednostnih papirjev in se obdavči v letu, v katerem nastane dogodek, s katerim se konča odlog obdavčenja in ki je lahko med drugim prenos vrednostnih papirjev ob zamenjavi?
1.

Ali je izključeno, da ima izrek in nato izvršitev kazni zapora za posledico, da se štejejo integracijske vezi državljana Unije, ki je kot triletni otrok vstopil v državo članico gostiteljico, kot pretrgane, kar ima za posledico, da ni podano nepretrgano prebivanje desetih let v smislu člena 28(3)(a) Direktive 2004/38 (1), zaradi česar ni upravičen do varstva pred izgonom na podlagi člena 28(3)(a) Direktive 2004/38, če je državljan Unije po vstopu v starosti treh let svoje celotno dosedanje življenje preživel v tej državi članici gostiteljici, nima več nobenih vezi z državo članico svojega državljanstva, in je kaznivo dejanje, zaradi katerega mu je bila izrečena kazen zapora, ki jo sedaj prestaja, storil šele po 20 letih bivanja?
2.

Napačna uporaba prava, ki se odraža v kršitvi postopkovnih pravil, ki vplivajo na interese pritožnika na naslednji način: — Neobstoj posebne pisne vloge ne krši pravice nasprotne stranke in ne otežuje dela Splošnega sodišča; — Splošno sodišče ni upoštevalo jezika postopka, ker bolgarska različica Poslovnika ne zahteva nujno, da je treba predložiti ločeno pisno vlogo. — Kršitev načela kontradiktornosti iz člena 64 Poslovnika, ker Splošno sodišče pritožniku ni dalo priložnosti, da bi se sam seznanil s sklepom Sveta ali drugimi jezikovnimi različicami Poslovnika, da bi imel možnost svoj zahtevek pripraviti v skladu z jezikovnim znanjem in pričakovanji Splošnega sodišča. — Splošno sodišče ni izpolnilo svojih obveznosti v povezavi s členom 86(4) Poslovnika, na podlagi katerih je treba dati možnost in po potrebi tudi dodaten rok za predložitev prepisa Sklepa Sveta (GASP) 2015/837 z dne 28. maja 2015, ki upravičuje spremembo tožbe. — Splošno sodišče je kršilo člen 87(2) Poslovnika, ker v svojem predhodnem poročilu ni v celoti preučilo dejanskega stanja zadeve.
1.

Ali je pravico do ustanavljanja za samozaposlene osebe, kot je opredeljena v členih 1 in 4 sporazuma z dne 21. junija 1999 in členu 12 Priloge I k temu sporazumu, mogoče obravnavati kot enakovredno svobodi ustanavljanja, ki je osebam, ki opravljajo samozaposlitveno dejavnost, zagotovljena s členom 43 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki je postal člen 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali se je treba pri uporabi Uredbe (EU) št. 1259/2010 [v okviru preizkusa] njenega člena 10 v primeru zasebnih razvez (1) opreti in abstracto na primerjavo, iz katere je razvidno, da pravo, ki se uporablja na podlagi člena 8, sicer tudi drugemu zakoncu daje možnosti za razvezo zakonske zveze, vendar za njo, zaradi spola tega zakonca, veljajo drugi procesnopravni in materialni pogoji kot v primeru prvega zakonca, ali (2) je veljavnost te določbe odvisna od tega, ali je uporaba tujega predpisa, ki je diskriminatoren in abstracto, diskriminatorna tudi v posameznem, konkretnem primeru?
1.

Ali je treba člen 67(2) PDEU ter člena 20 in 21 Uredbe št. 562/2006 o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah; v nadaljevanju: ZSM) (1), ali siceršnje določbe Evropske unije razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni določbi, ki policijske organe zadevne države članice pooblašča, da lahko na območju do 30 km od državne meje te države članice z državami pogodbenicami Konvencije o izvajanju schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 (Konvencija o izvajanju schengenskega sporazuma) zaradi preprečitve ali zaustavitve nedovoljenega vstopa na državno ozemlje te države članice ali zaradi preprečitve določenih kaznivih dejanj, ki so usmerjena proti varnosti meje ali opravljanju nalog nadzora meje ali ki so storjena v povezavi s prestopom meje, neko stvar neodvisno od obnašanja osebe, ki jo ima pri sebi, in obstoja posebnih okoliščin preiščejo, ne da bi bil v skladu s členom 23 in naslednjimi ZSM začasno ponovno uveden nadzor na zadevnih notranjih mejah?
4.

Ali je skladno z Direktivo 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES, Uredbo (ES) št. 714/2009 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003 (3), Uredbo [Komisije] (EU) 2015/1222 (4) [z dne 24. julija 2015] o določitvi smernic za dodeljevanje zmogljivosti in upravljanje prezasedenosti [in] Uredbo (EU) št. 1227/2011 (5) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o celovitosti in preglednosti veleprodajnega energetskega trga, da se omeji število oseb, ki jim je za določeno področje podeljena licenca za prenos električne energije?
1.

Ali je treba določbe člena 8 Direktive z dne 23. julija 1990 (1) razlagati tako, da pri operaciji zamenjave vrednostnih papirjev, ki spada na področje uporabe navedene direktive, prepovedujejo mehanizem obdavčenja, ki določa, da se – z odstopanjem od pravila, po katerem dogodek, s katerim se ustvari kapitalski dobiček, nastane v letu, ko je ta dobiček ustvarjen – kapitalski dobiček od zamenjave potrdi in določi ob operaciji zamenjave vrednostnih papirjev in se obdavči v letu, v katerem nastane dogodek, s katerim se konča odlog obdavčenja in ki je lahko med drugim prenos vrednostnih papirjev ob zamenjavi?
—

Naložitev plačila sodnih stroškov ter drugih stroškov in izdatkov, ki so jih pritožnice priglasile v začetnem postopku in v tem pritožbenem postopku, EUIPO.
1.

Ali je treba člen 1(1) Direktive 2003/49/ES (1) v povezavi s členom 1(4) navedene direktive razlagati tako, da je družba rezidentka države članice, zajeta v členu 3 Direktive, v okoliščinah, kot so v tej zadevi, in prejme obresti od hčerinske družbe v drugi državi članici, „upravičena lastnica“ navedenih obresti za namene Direktive? 1.1 Ali je treba pojem „upravičeni lastnik“ iz člena 1(1) Direktive 2003/49/ES v povezavi s členom 1(4) navedene direktive razlagati v skladu z ustreznim pojmom v členu 11 vzorčne konvencije OECD o davku iz leta 1977? 1.2 Če je odgovor na vprašanje iz točke 1.1 pritrdilen, ali bi bilo treba pojem razlagati le glede na komentar k členu 11 vzorčne konvencije o davku iz leta 1977 (odstavek 8) oziroma ali je poznejše komentarje mogoče vključiti v razlago, vključno z dodatki iz leta 2003 v zvezi z „obvodnimi podjetji“ (odstavek 8.1, zdaj odstavek 10.1) in dodatki iz leta 2014 v zvezi s „pogodbenimi in zakonskimi obveznostmi“ (odstavek 10.2)? 1.3 Če je v razlago mogoče vključiti komentarje iz leta 2003, kaj to pomeni pri presoji, ali se lahko družba šteje, da ni „upravičena lastnica“ za namene Direktive 2003/49/ES, če se zadevne obresti vknjižijo na glavno poslovno enoto in je imel prejemnik pogodbene in zakonske obveznosti, da obresti prenese na drugo osebo, ter je država, če je oseba, ki je plačala obresti, rezidentka, večino oseb štela za „upravičene lastnice“ obresti in so rezidentke v drugih državah članicah ali državah, s katerimi je Danska sklenila konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, tako da na podlagi nacionalnega prava ne bi bilo podlage za odtegnitev davka na viru, če bi te osebe bile posojilodajalci in bi s tem neposredno prejele obresti? 1.4 Kaj za presojo vprašanja pomeni, da je treba prejemnika obresti šteti za „upravičenega lastnika“ za namene Direktive, če predložitveno sodišče po presoji dejanskega stanja sklene, da prejemnik, ki ni imel pogodbenih in zakonskih obveznosti, da prejete obresti prenese na drugo osebo, ni imel „popolne“ pravice do „uporabe in koriščenja“ obresti, kot je navedeno v komentarjih iz leta 2014 k vzorčni konvenciji o davku iz leta 1977?
3.

Ali je treba člen 183 Direktive 2006/112 in načelo učinkovitosti razlagati tako, da je zahtevek za plačilo obresti, povezan z davki, ki so bili zadržani ali niso bili dodeljeni v nasprotju s pravom Unije, subjektivna pravica, ki izhaja neposredno iz samega prava Unije, tako da dokaz kršitve prava Unije in nevračila davka zadostuje za uveljavljanje pravice do obresti pred sodišči in drugimi organi držav članic?
1.

a) Ali so izročitve med državo članico in tretjo državo tema, ki ne glede na posamezni primer nikoli ne spada na stvarno področje uporabe Pogodb, tako da prepoved diskriminacije na podlagi prava EU iz člena 18, prvi odstavek, PDEU ob (dobesedni) uporabi ustavnopravne določbe (v obravnavanem primeru: člen 16(2), prvi stavek, GG), na podlagi katere so prepovedane samo izročitve lastnih državljanov tretjim državam, ni upoštevna? b) Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: Ali je treba na prvo vprašanje odgovoriti drugače, če gre za izročitev med državo članico in Združenimi državami Amerike na podlagi sporazuma o izročitvi, ki sta ga sklenili Evropska unija in Združene države Amerike?
3.

Napačna predstavitev in izkrivljanje tožbe in dokazov v zvezi z delom ponudbe, ki se je nanašal na dodatne naloge; napačna razlaga parametrov, ki zadevajo pojem neobičajno nizka ponudba ter pravice strank postopka do preveritve ugotovljene anomalije; kršitev pravil o javnem naročanju; napačna predstavitev in izkrivljanje dokazov pritožnice.
—

zadevo vrne v odločanje Splošnemu sodišču, da to obravnava drugi in v delu, v katerem je to potrebno, tretji in četrti tožbeni razlog, naveden na prvi stopnji; in
1.

Ali člena 2 ter 6(1) in (3) Direktive 2012/13/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 nasprotujeta nacionalni zakonodaji države članice, po kateri mora obdolženec v kazenskem postopku, ki v tej državi članici nima prebivališča, za vročitev kaznovalnega naloga, ki je bil izdan zoper njega, določiti pooblaščenca za vročitve, čeprav obdolženec zaradi tega nima na voljo celotnega roka, predpisanega za vložitev ugovora zoper kaznovalni nalog, in tudi nima naslova, na katerega bi mu bilo mogoče vročiti kaznovalni nalog, in mu določitev pooblaščenca za vročitve z navedbo njegovega imena in naslova omogoča, da pooblaščenca za vročitve seznani, kam se mu lahko pošlje kaznovalni nalog s potrdilom o vročitvi?
1.

Ali je treba, glede na to, da so „programi podpore“, opredeljeni v členu 2(k) Direktive 2009/28/ES, in, med njimi, davčne spodbude, ki obsegajo davčne olajšave ali oprostitve in vračilo davkov, določeni kot instrumenti, namenjeni doseganju ciljev kar zadeva porabo električne energije iz obnovljivih virov, ki so določeni v omenjeni Direktivi 2009/28/ES, šteti, da so omenjene spodbude ali ukrepi obvezni in zavezujejo države članice ter imajo neposredni učinke, tako da se nanje prizadeti posamezniki lahko sklicujejo ali jih uveljavljajo pred vsemi državnimi, sodnimi in upravnimi instancami?
—

Sodbo Splošnega sodišča z dne 4. februarja 2016 v zadevi T-287/11, v obliki izreka, naj se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena tožba (izrek, točki 2 in 3) in pri čemer se ohranijo predlogi, podani na prvi stopnji, da se za ničnega razglasi sklep nasprotne stranke v pritožbenem postopku 2011/527/EU: Sklep Komisije z dne 26. januarja 2011 o državni pomoči C 7/10 (ex CP 250/09 in NN 5/10), „KStG, Sanierungsklausel“ (1);
1.

Kakšna je narava aktov Evropske komisije za izvajanje njenih pristojnosti iz uredb št. 2052/88 (1), 4253/1988 (2) in 4256/1988 (3) in, natančneje, ali [so] ti akti Komisije javnopravni akti in je vsekakor mogoče na njihovi podlagi začeti vsebinske upravne spore, zlasti če je predmet zasega pri tretjih osebah, ki ga je odredila Evropska komisija, zasebna terjatev, če prvotni predlog, za ugoditev kateremu se izvede prisilna izvršba, izhaja iz javnopravnega razmerja, nastalega na podlagi zgoraj navedenih aktov Evropske komisije[,] ali zasebnopravni akti, na podlagi katerih je mogoče začeti zasebne spore?
C 211/31

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Düsseldorf (Nemčija) 25. marca 2016 – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG

(Zadeva C-172/16)

(2016/C 211/40)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Düsseldorf

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer

Tožena stranka: Swiss International Air Lines AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu z dne 21. 6. 1999, kakor je bil spremenjen s Sklepom št. 2/2010 Odbora Skupnosti in Švice za zračni promet z dne 26. 11. 2010, razlagati tako, da Uredba (ES) št. 261/2004 (1) v skladu s svojim členom 3(1)(a) velja tudi za potnike, ki nameravajo vzleteti z letališča v tretji državi in pristati na letališčih v Švici?

(1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL L 46, str. 1).
1.

Ali je treba člena 102 in 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije razlagati tako, da je eno in isto ravnanje državnega podjetja mogoče hkrati presojati z vidika obstoja državne pomoči (kot morebitna dodelitev državne pomoči stranki ali trgovinskemu partnerju) in z vidika zlorabe prevladujočega položaja (uporaba diskriminatornih cen)?
5.

Komisija meni, da ni sporno, da odlagališče v Temploniju še vedno ne deluje pravilno in da so bile nekatere nepravilnosti sicer opravljene, vendar so nekatere še vedno podane, zato zaradi nenehnega spreminjanja ni mogoče ustvariti izčrpnega seznama. Ne glede na natančno število kršitev je po mnenju Komisije vsekakor očitno (in tega grški organi ne izpodbijajo), da delovanje odlagališča ni v skladu z določbami zgoraj navedenih direktiv. Čeprav so bile pri preverjanju na kraju samem večkrat zaporedoma ugotovljene večje nepravilnosti odlagališča, grški organi še vedno dopuščajo njegovo obratovanje.
SL Uradni list Evropske unije C 191/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Mons (Belgija) 4. marca 2016 – Christian Ferenschild/JPC Motor SA

(Zadeva C-133/16)

(2016/C 191/14)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Mons

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Christian Ferenschild

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: JPC Motor SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena [5(1)] v povezavi s členom [7(1), drugi pododstavek] Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij (1) razlagati tako, da nasprotujejo določbi nacionalnega prava, razlagani tako, da se lahko v zvezi z rabljenim blagom zastaralni rok za vložitev tožbe potrošnika izteče pred koncem dveh let od dobave neskladnega blaga, če sta se prodajalec in potrošnik dogovorila za manj kot dveletni garancijski rok?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 223.
2.

Ali je mogoče pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, stanovanja ter komunikacij, določeno s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in pravico do varstva osebnih podatkov, določeno s členom 8 navedene listine – v primeru zatrjevane kršitve pravice do varstva osebnih podatkov, ki se na ravni Evropske unije izvaja zlasti z navedeno Direktivo 95/46/ES, zlasti — glede na obveznost držav članic, da zagotovijo pravico do zasebnega življenja v zvezi z obdelavo osebnih podatkov (člen [1](1)), in — glede na pristojnost držav članic, da določijo obdelavo osebnih podatkov, kadar je to potrebno za izvajanje naloge, ki se opravlja v javnem interesu [člen 7(e)] ali zaradi zakonitih interesov, za katere si prizadeva upravljavec ali tretja stranka ali stranke, ki so jim osebni podatki posredovani, — pa tudi ob upoštevanju izrednih pristojnosti države članice, [da omeji obseg obveznosti in pravic] [člen 13(1)(e) in (f)], če taka omejitev pomeni potrebni ukrep za zaščito pomembnega gospodarskega ali finančnega interesa države članice ali Evropske unije, vključno z denarnimi, proračunskimi in davčnimi zadevami – razlagati tako, da država članica ne more brez privolitve zadevne osebe sestavljati seznamov osebnih podatkov za davčno upravo ali da je pridobivanje osebnih podatkov, s katerimi razpolaga javni organ z namenom boja proti davčni goljufiji, tvegano samo po sebi?
—

ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da ni za vsa pristanišča v deželi Nordrhein-Westfalen zagotovila, da se opredelijo meje pristanišča, odobrijo ocene varnosti in varnostni načrti ter da se potrdi uradnik za varnost v pristanišču, ni izpolnila obveznosti iz členov 2(3), 6, 7 in 9 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/65/ES z dne 26. oktobra 2005 o krepitvi varnosti v pristaniščih; (1)
(a)

Ali ureditev, ki sprejeta v prostorskem načrtu in kakršna je navedena v točki 8, spada pod pojem „zahteva“ v smislu člena 4, točka 7, in člena 14, točka 5, Direktive o storitvah, in ne pod pojem „sistem dovoljenj“ v smislu člena 4, točka 6, in členov 9 in 10 Direktive o storitvah?
—

Razglasi naj se ničnost Sklepa Komisije 2014/489/EU (1) z dne 19. junija 2013 o državni pomoči SA.28599 (C 23/2010) (Ex NN 36/2010, Ex CP 163/2009) Kraljevine Španije za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih (zunaj avtonomne skupnosti Kastilja in Manča).
—

ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, da ni v celoti prenesla členov 4(1), (3)(b) in (4)(d), (f) in (h), 6(2) in 7(2)(b) Direktive 2006/126/ES, (1) ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 346/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) 30. julija 2015 – kazenski postopek zoper U (*1)

(Zadeva C-420/15)

(2015/C 346/10)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Stranka v postopku v glavni stvari

U (*1)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sta člena 2 in 3 kraljeve uredbe z dne 20. julija 2001 o registraciji vozil v nasprotju s členi 18, 20, 45, 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ker morajo biti za vožnjo v Belgiji – pa čeprav le za prečkanje države – vozila, ki pripadajo prebivalcu države članice Evropske unije, ki ni Belgija, in so registrirana v tej drugi državi članici, registrirana v Belgiji, če ima oseba prebivališče tudi v Belgiji?

(*1) Informacija je bila izbrisana v okviru varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov.
1.

Ali je treba pojasnjevalne opombe Komisije k tarifni podštevilki 8525 80 30 in k tarifnima podštevilkama 8525 80 91 in 8525 80 99 kombinirane nomenklature razlagati tako, da gre za „en sam posnetek v trajanju najmanj 30 minut“ tudi tedaj, če se zaporedje slik v načinu „video record“ snema več kot 30 minut, vendar se shrani v ločenih datotekah v trajanju manj kot 30 minut in mora uporabnik pri predvajanju vsako datoteko v trajanju manj kot 30 minut posebej odpreti, pri čemer pa obstaja možnost, da se zaporedja slik v teh datotekah na računalniku s pomočjo programske opreme, ki jo zagotavlja GoPro, med seboj združijo in se tako na računalniku shranijo v eni datoteki kot en video posnetek, ki traja več kot 30 minut?
1.

Ali člen 4 Direktive 2000/60/ES (1) o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (v nadaljevanju: Okvirna direktiva o vodah) ali Okvirna direktiva o vodah kot takšna okoljski organizaciji v postopku, v katerem ni treba opraviti presoje vplivov na okolje v skladu z Direktivo 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (v nadaljevanju: Direktiva PVO), priznavata pravice, za varstvo katerih ima dostop do upravnih ali sodnih postopkov v skladu s členom 9(3) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ki je bila s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 odobrena v imenu Evropske skupnosti (v nadaljevanju: Aarhuška konvencija)? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
1.

Ali Direktiva 2002/46/ES (1) ter načeli Skupnosti o prostem pretoku blaga in vzajemnem priznavanju nasprotujejo sprejetju nacionalnega predpisa, kot je uredba z dne 9. maja 2006, ki zavrača vsakršen postopek vzajemnega priznavanja v zvezi s prehranskimi dopolnili na osnovi vitaminov in mineralov s poreklom iz druge države članice, tako da za proizvode, ki se zakonito tržijo v drugi državi članici in katerih osnova so hranila, [katerih vrednosti presegajo mejne vrednosti, določene] z uredbo z dne 9. maja 2006, izključuje izvajanje poenostavljenega postopka?
SL Uradni list Evropske unije C 98/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative d'appel de Douai (Francija) 21. decembra 2015 – Wenceslas de Lobkowicz/Ministère des Finances et des Comptes publics

(Zadeva C-690/15)

(2016/C 098/27)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour administrative d'appel de Douai

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Wenceslas de Lobkowicz

Nasprotna stranka v postopku: Ministère des Finances et des Comptes publics

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo prava Unije nasprotuje temu, da je uradnik Evropske komisije zavezan za plačilo splošnega socialnega prispevka, socialne dajatve in dodatnega prispevka na to dajatev po stopnjah 0,3 % in 1,1 % od dohodkov od nepremičnin, ki jih je prejel v državi članici Evropske unije?
3.

V primeru, da je treba v tej zadevi Listino uporabiti, ali pravica do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča iz člena 47 Listine pomeni – če člen 52(1) Listine ne dopušča omejitve – da mora imeti pristojno nacionalno sodišče neomejeno sodno pristojnost in da lahko tako, vsaj prek ugovora nezakonitosti preizkusi veljavnost zahteve za predložitev podatkov, ki jo je izdal pristojni organ države članice v okviru izvajanja zaprosila za izmenjavo informacij, ki ga je pristojni organ druge države članice predložil, med drugim, na podlagi Direktive 2011/16, in sicer v okviru tožbe ki jo vloži tretja oseba, pri kateri se podatki nahajajo, ki je naslovnik te zahteve za predložitev podatkov, in s katero se izpodbija odločba o naložitvi globe, ki je bila tej osebi naložena, ker ni spoštovala svoje obveznosti sodelovanja pri izvajanju tega zaprosila?
1.

Ali člen 4 Direktive Sveta 85/374/EGS z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (1) na področju odgovornosti farmacevtskih laboratorijev za cepiva, ki jih proizvajajo, nasprotuje načinu dokazovanja, v skladu s katerim lahko sodišče, ki odloča o glavni stvari, pri izvajanju svoje suverene diskrecijske pravice, oceni, da so dejstva, na katera se sklicuje pritožnik, resne, natančne in dosledne domneve, ki dokazujejo napako v cepivu in obstoj vzročne zveze med napako in boleznijo, ne glede na to, da z medicinskimi raziskavami ni bila ugotovljena zveza med cepljenjem in nastankom bolezni?
2.

Tožeča stranka navaja kršitev splošnih načel enakosti, svobode ustanavljanja, prostega gibanja delavcev, svobode opravljanja storitev, načela sorazmernosti, členov 14, 15, 16, 20, 21, 51 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, členov 45, 49, 51, 56 in 57 Pogodbe o delovanju Evropske unije, pravice do vzgoje in izobraževanja ter napačno uporabo prava in prekoračitev pooblastil.