50

Komisija je v zvezi z davčno olajšavo, do katere je bila družba EDF upravičena leta 1997, ugotovila naslednje: „84. Ker je zakon [št. 97-1026] družbo EDF določil za lastnico RAG od 1956 dalje, je treba preveriti, če ta zakon ne vključuje prenosa lastnine [lastništva] RAG. 85. Po informacijah, ki so jih predložili francoski organi oblasti, se lahko družbo EDF upravičeno smatra kot lastnico RAG od prvega razpisa [specifikacij] v 1956 dalje. Ta zaključek temelji na naslednjih elementih: značilnostih različnih tipov koncesijskih pogodb po francoskem pravu, posebnih značilnostih originalne koncesije družbi EDF, ki ni vsebovala natančne klavzule o retrocesiji [vrnitvi], postopku nakupa zadevnih sredstev, za katera je družba EDF morala plačati dajatev, podobno odškodnini za razlastitev, pogojih financiranja vzdrževanja in razvoja RAG na stroške družbe EDF. Zaradi tega je Komisija mnenja, da ‚pojasnilo‘ o lastništvu RAG, ki ga je izvedel zakon [št. 97-1026], samo po sebi ne vsebuje elementa državne pomoči. 86. Od sedaj naprej pa je potrebno preučiti, če je zakon [št. 97-1026] povlekel vse davčne posledice tega ‚pojasnila‘, in če, pod predpostavko, da ni bilo tako, ni bilo ugodnosti davčne narave v korist družbe EDF. 87. V obdobju 1987–1996 je družba EDF v okviru meje, do katere se ne plača davka, oblikovala rezervacije za prenovo RAG. Glede na zakon [št. 97-1026], ki postavlja družbo EDF za lastnico RAG od 1956 dalje, so te rezervacije postale neopredmetene [brezpredmetne] in so torej morale biti prerazporejene po ostalih bilančnih postavkah. 88. Pismo ministra za gospodarstvo, ki ugotavlja davčne posledice prestrukturiranja bilance družbe EDF kaže, da so francoski organi oblasti neuporabljene rezervacije za prenovo RAG obdavčili z davkom od dohodkov pravnih oseb po stopnji 41,66%, ki se je uporabljala v 1997. 89. Nasprotno pa, v skladu s členom 4 zakona [št. 97-1026], je bil del teh zalog, dajatev [pravice] koncedenta, ki odgovarja operacijam že realizirane prenove, prerazporejen v dotacije v kapital[…] v višini 14,119 milijard FRF brez obdavčitve z davkom od dohodkov pravnih oseb. Francoski organi oblasti sami prepoznavajo nezakonit karakter te operacije. V uradnem zapisu Generalne davčne direkcije z dne 9. aprila 2002, poslanem Komisiji, francoski organi oblasti navajajo, da ‚dajatve koncedentu, ki se tičejo RAG, predstavljajo neupravičen dolg, ki ga je vgradnja [vključitev] v kapital osvobodila davka na neupravičen način‘, ter da ‚bi ta rezerva morala biti pred vključitvijo v kapital prenesena iz pasive [obveznosti] ustanove, kjer je bila po pomoti, v račun neto situacije [premoženja], ter bi tako povzročila pozitivno spremembo neto aktive [sredstev], obdavčene po členu 38-2‘ Splošnega davčnega zakonika. Ugotavljajo, da ‚je gospodarska korist pri tako pridobljenih davkih [tako pridobljeni davčni ugodnosti] [v 1997 s strani družbe EDF] lahko ocenjena na 5,88 milijard frankov (14,119 × 41,66%)‘, ali 888,89 milijonov EUR. 90. Komisija po eni strani ugotavlja, da morajo biti popravki napak, skladno z mnenjem [CNC], knjiženi v rezultatu računovodskega leta [izidu poslovnega leta], v teku katerega so bile napake ugotovljene. Po drugi strani pa, če bi bile neuporabljene rezervacije, ki so bile v znesku 38,5 milijard FRF oblikovane v okviru meje, do katere se ne plača davka, obdavčene z davkom od dohodkov pravnih oseb po stopnji 41,66% v letu 1997, je Komisija mnenja, da ni objektivnega razloga, da ne bi bili obdavčili še drugega dela rezervacij, oblikovanih v okviru meje, do katere se ne plača davka. 91. Komisija je mnenja, da bi morale biti dajatve koncedentu obdavčene istočasno in po isti stopnji, kot ostale računovodske rezervacije, oblikovane v okviru meje, do katere se ne plača davka. To pomeni, da bi moralo biti 14,119 milijard FRF terjatev koncedenta prištetih k 38,5 milijardam FRF neuporabljenih rezervacij, da bi bile obdavčene po stopnji 41,66%, ob prestrukturiranju bilance družbe EDF s strani francoskih organov oblasti. S tem, da ni plačala celotnega davka od dohodkov pravnih oseb ob prestrukturiranju svoje bilance, je družba EDF prihranila 888,89 milijonov EUR. 92. Komisija je mnenja, da je pomoč nakazana v letu 1997, ker je bil znesek 14,119 milijard FRF na ta datum dolg do države, vpisan v bilanco kot terjatev koncedenta, ki ga je država prepustila [odpisala] z zakonom [št. 97-1026]. 93. Francoski organi oblasti zatrjujejo, da družba EDF ne bi bila zmožna plačevati davka od dohodkov pravnih oseb od 1987 do 1996, tudi če ne bi bilo premikov v rezervacije za prenovo RAG, in to zaradi prenosa davčne izgube. Komisija je mnenja, da ta argument ni primeren, ker davčne ugodnosti datirajo iz leta 1997, in ne iz predhodnih let. Poleg tega Komisija ugotavlja, da bi v odsotnosti teh premikov v rezervacije prenosi davčnih izgub v obdobju od 1987 do 1996 postopoma izginili, in bi bil torej v 1997 znesek davka, ki ga je družba EDF dolgovala, znatno višji. 94. Francoski organi oblasti prav tako ocenjujejo, da, če bi se ustvarjanje rezervacij za prenovo RAG izkazalo za gospodarsko korist, se bi le-ta morala smatrati izničena s povečanjem davka od dohodkov pravnih oseb, ki je bil plačan v 1997. Komisija tega argumenta ne more zavrniti [lahko ta argument samo zavrne]. Kot ga je prikazala Komisija in kot ga navajajo tudi sami francoski organi oblasti v svojem uradnem zapisu z dne 9. aprila 2002, če bi bile neuporabljene rezervacije za prenovo normalno obdavčene, bi bile dajatve koncedentu prerazporejene v rezervacije v kapitalu brez obdavčitve dohodkov pravnih oseb. Davek, ki ga je družba EDF plačala v 1997, je torej nižji od normalnega. 95. Francoski organi oblasti sicer trdijo, da ima računovodska reforma v 1997 enako vrednost kot dopolniln[i] premik v kapital v znesku, ki je enak delni oprostitvi davka. Šlo bi torej za njihov del investicije, in ne za pomoč. Prav tako trdijo, da je v obdobju 1987–1996 družba EDF državi v celoti nakazala višjo vsoto od davka od dohodkov pravnih oseb, kot bi ga plačala komercialna družba, ki ni ustvarila rezervacij za prenovo RAG in ki bi svojemu delničarju nakazala dividendo v višini 37,5% neto izida po plačilu davka. 96. Komisija lahko take argumente samo zavrže in opozori, da se načelo privatnega investitorja lahko obdrži le v okviru izvajanja gospodarskih dejavnosti, in ne v okviru izvajanja zakonskih pooblastil. Javni organ oblasti ne more uporabiti argumenta morebitnih gospodarskih koristi, ki bi jo lahko izvlekel v vlogi lastnika podjetja, da bi lahko upravičil pomoč, dodeljeno na diskreditoren način s pomočjo predpravic [posebnih pravic], s katerimi razpolaga kot davčni organ oblasti nasproti temu istemu podjetju. 97. Kajti, če država članica lahko poleg izvajanja svoje vloge javnega organa oblasti deluje kot delničar, ne more mešati svoje vloge države, ki izvaja javna pooblastila[,] z vlogo države delničarke. Če bi države članice pooblastili, da uporabljajo svoje posebne pravice javnega organa oblasti pri svojih investicijah v podjetjih, ki so aktivna na trgih, odprtih za konkurenco, bi zakonodaji Skupnosti odvzele vsak koristen učinek na področju državne pomoči. Poleg tega, če bi bila Pogodba ES na temelju svojega člena 295 nevtralna v pogledu lastništva kapitala, ne bi manjkalo veliko, da bi morala biti javna podjetja podrejena enakim pravilom, kot privatna podjetja. Sicer ne bi bilo več enakega obravnavanja med javnimi in privatnimi podjetji, če bi država v korist podjetij, katerih delničarka je, uporabljala svoje posebne pravice javnega organa oblasti. 98. Francoski organi oblasti zatrjujejo, da je stopnja davka od dohodkov pravnih oseb, ki bi se bila morala uporabiti pri prestrukturiranju bilance družbe EDF, stopnja iz leta 1996 in ne iz leta 1997. Kot je navedla že pred tem, Komisija opozarja, na eni strani, da [CNC] smatra, da morajo biti računovodske napake popravljene v teku obračunskega obdobja, v katerem so bile ugotovljene. Ker so rezervacije za prenovo RAG po zakonu [št. 97-1026] postale brezpredmetne, morajo biti torej prerazporejene prav v teku obračunskega obdobja 1997, in torej obdavčene po stopnji davka od dohodkov pravnih oseb, ki se je uporabljala v teku tega obračunskega obdobja. Po drugi strani pa Komisija ugotavlja, da so francoski organi oblasti sami uporabili stopnjo davka od dohodkov pravnih oseb iz leta 1997 za del rezervacij, ki je bil obdavčen. 99. Neporavnano plačilo družbe EDF za 888,89 milijonov EUR davka v letu 1997 torej predstavlja gospodarsko korist za združenje [skupino]. Družba EDF bi lahko uporabila vsoto, enakovredno dolžnemu plačilu za davek za okrepitev svojega lastnega kapitala brez iskanja zunanjih finančnih virov. Ugodnost je neizogibno selektivna, ker neplačan davek od dohodkov pravnih oseb za del računovodskih rezervacij predstavlja izjemo pri davčnemu obravnavanju, ki se normalno izvaja pri taki operaciji. Dejstvo, da je ugodnost odstopljena družbi EDF s specifičnim zakonskim aktom, zakon [št. 97-1026], potrjuje njen enkraten in čezmeren karakter. […] 154. Na osnovi prejšnjih razmišljanj Komisija meni, da pomoč v preučevanju predstavlja pomoč pri obratovanju [pomoč za tekoče poslovanje], katere učinek je bil okrepiti konkurenčen položaj družbe EDF v primerjavi s konkurenti. Pomoč je torej neskladna s skupnim trgom. 155. Komisija na koncu meni, da se v nasprotju s trditvami francoskih organov oblasti v tem posebnem primeru predpisana pravila [pravilo o zastaranju] ne izvaja[…]. Zagotovo je družba EDF ustvarila računovodske rezervacije v okviru meje, do katere se ne plača davek, od 1987 do 1996. Vendar pa je potrebno opozoriti, po eni strani, da po mnenju [CNC], da morajo biti popravki napak, ki se celo po svoji naravi nanašajo na [knjiženje] pretekle operacije [preteklih transakcij], obračunani [knjiženi] v rezultatu [izidu] poslovnega leta, v katerem so napake ugotovljene, in po drugi strani, da zakon, ki določa, da morajo biti dajatve koncedentu prerazporejene v premike v kapital brez obdavčitve dohodkov pravnih oseb, datira z dne 10. novembra 1997. Davčna olajšava datira torej iz 1997 in predpis [zastaranje] se ne izvaja [uporablja] v primeru nove pomoči, nakazane na ta datum.“