ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 17. decembra 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – G. M. A./État belge

(Zadeva C-710/19) (1)

(Predhodno odločanje - Prosto gibanje oseb - Člen 45 PDEU - Državljanstvo Unije - Direktiva 2004/38/ES - Pravica do prebivanja za več kot tri mesece - Člen 14(4)(b) - Iskalci zaposlitve - Razumni rok, da se iskalec zaposlitve seznani s prostimi delovnimi mesti, ki bi mu lahko ustrezala, in da stori, kar mu omogoča, da se zaposli - Zahteve, ki jih država gostiteljica naloži iskalcu zaposlitve do poteka tega roka - Pogoji pravice do prebivanja - Obveznost še naprej iskati zaposlitev in imeti resnično možnost za zaposlitev)

(2021/C 62/07)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: G. M. A.

Tožena stranka: État belge

Izrek

Člen 45 PDEU in člen 14(4)(b) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC je treba razlagati tako, da mora država članica gostiteljica državljanu Unije priznati razumen rok, ki začne teči, ko se ta državljan Unije prijavi kot iskalec zaposlitve, da se mu omogoči, da se seznani s prostimi delovnimi mesti, ki bi mu lahko ustrezala, in da stori, kar je potrebno, da se zaposli.

Pred iztekom tega roka lahko država članica gostiteljica od iskalca zaposlitve zahteva, da predloži dokazilo, da išče zaposlitev. Šele po izteku navedenega roka lahko ta država članica od iskalca zaposlitve zahteva, da dokaže ne le, da še naprej išče zaposlitev, ampak tudi, da ima resnično možnost, da se zaposli.

(1) UL C 399, 25.11.2019.
1.

Zvezna republika Nemčija – s tem, da je zavrnila zahteve za vračilo davka na dodano vrednost (DDV), ki so bile vložene pred 30. septembrom koledarskega leta, ki sledi obdobju izplačila, katerim pa niso priložene kopije računov ali uvoznih dokumentov, ki jih zahteva zakonodaja države članice vračila na podlagi člena 10 Direktive Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici brez predhodnega poziva tožečih strank k temu, da dopolnijo svoje zahteve tako, da po tem datumu predložijo kopije ali ustrezne informacije, ki omogočajo obravnavo teh zahtev, ob kršitvi načela nevtralnosti DDV in polnega učinka pravice do vračila DDV davčnih zavezancev, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, – ni izpolnila obveznosti na podlagi členov 170 in 171 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2008/8/ES z dne 12. februarja 2008 in člena 5 Direktive 2008/9.
1.

Člena 3 in 6 Uredbe Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis je treba razlagati tako, da se lahko podjetje, ki mu namerava država članica njegovega sedeža dodeliti pomoč de minimis, zaradi katere bi se, ker obstajajo prejšnje pomoči, skupni znesek dodeljenih pomoči dvignil nad zgornjo mejo 200 000 EUR v katerem koli obdobju treh poslovnih let, določeno v členu 3(2) Uredbe št. 1407/2013, do dodelitve te pomoči odloči za zmanjšanje zaprošenega financiranja ali za odpoved (v celoti ali delno) prejšnjim že prejetim pomočem, zato da ne preseže te zgornje meje.
1.

Republika Avstrija s tem, da je za „pristojni organ“ za namene Direktive 2007/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o izdaji spričeval strojevodjem, ki upravljajo lokomotive in vlake na železniškem omrežju Skupnosti, imenovala organ, ki ni varnostni organ iz člena 16 Direktive 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici), ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 3(a) Direktive 2007/59.
2.

Člen 1(1) in člen 5 Direktive Sveta 2011/16/EU, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/107, je treba razlagati tako, da je treba šteti, da se odločba – s katero pristojni organ države članice osebi, ki ima informacije, naloži, naj mu predloži te informacije, da bi ugodil zaprosilu za izmenjavo informacij, ki mu ga je poslal pristojni organ druge države članice – skupaj s tem zaprosilom nanaša na informacije, ki niso očitno brez vsakršne verjetne pomembnosti, ker je v njej opredeljena istovetnost osebe, ki ima zadevne informacije, istovetnost davčnega zavezanca, v zvezi s katerim poteka preiskava, v okviru katere je bilo poslano zaprosilo za izmenjavo informacij, in obdobje, ki ga ta preiskava zadeva, ter ker se nanaša na pogodbe, račune in plačila, ki so, čeprav niso natančno opredeljeni, omejeni z merili, prvič, da jih je sklenila ali opravila oseba, ki ima informacije, drugič, da so bili sklenjeni ali opravljeni v obdobju, ki ga ta preiskava zadeva, in tretjič, da so povezani z zadevnim davčnim zavezancem.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. oktobra 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Steiermark – Nemčija) – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“/Landeshauptmann von Steiermark

(Zadeva C-629/19) (1)

(Predhodno odločanje - Okolje - Odpadki - Direktiva 2008/98/ES - Člen 2(2)(a), člen 3, točka 1, in člen 6(1) - Odpadne vode - Blato iz čistilnih naprav - Področje uporabe - Pojem „odpadek“ - Prenehanje statusa odpadka - Predelava ali recikliranje)

(2020/C 423/18)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“

Tožena stranka: Landeshauptmann von Steiermark

Izrek

Člen 2(2)(a), člen 3, točka 1, in člen 6(1) Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv je treba razlagati tako, da je treba za blato iz čistilne naprave, proizvedeno med skupnim čiščenjem industrijskih, hišnih ali komunalnih odpadnih voda v čistilni napravi, ki se sežiga v sežigalnici ostankov zaradi energetske predelave s proizvodnjo pare, šteti, da ne gre za odpadek, če so pogoji iz člena 6(1) Direktive 2008/98 izpolnjeni že pred njegovim sežigom. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali gre v postopku v glavni stvari za tak primer.

(1) UL C 399, 25.11.2019.
Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 1. oktobra 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/X

(Zadeva C-331/19) (1)

(Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Člen 98 - Možnost držav članic, da za nekatere dobave blaga in opravljanje storitev uporabljajo nižjo stopnjo DDV - Točka 1 Priloge III - Pojma „živila za prehrano ljudi“ in „proizvodi, ki se običajno uporabljajo kot dodatki ali nadomestki živil“ - Afrodizični proizvodi)

(2020/C 399/20)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Staatssecretaris van Financiën

Tožena stranka: X

Izrek

Pojma „živila za prehrano ljudi“ in „proizvodi, ki se običajno uporabljajo kot dodatki ali nadomestki živil“ iz točke 1 Priloge III k Direktivi Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da se nanašata na vse proizvode, ki vsebujejo hranila za gradnjo, energijo in uravnavanje človeškega organizma, ki so potrebna za ohranjanje, delovanje in razvoj tega organizma, in ki se zaužijejo, da se vanj vnesejo ta hranila.

(1) UL C 255, 29.7.2019.
C 414/11

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 8. oktobra 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Cluj – Romunija) – Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(Zadeva C-558/19) (1)

(Predhodno odločanje - Člena 49 in 63 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Prosti pretok kapitala - Določitev obdavčljivega dohodka družb - Povezane osebe - Izjemna ugodnost, ki jo podružnica rezidentka dodeli družbi nerezidentki - Popravek obdavčljivega dohodka podružnice družbe nerezidentke - Neobstoj popravka obdavčljivega dohodka v primeru enake ugodnosti, ki jo podružnica dodeli družbi rezidentki - Načelo proste konkurence - Omejitev svobode ustanavljanja - Upravičenost - Enakomerna porazdelitev davčne pristojnosti med državami članicami - Sorazmernost)

(2020/C 414/13)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Tribunalul Cluj

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj

Tožena stranka: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Izrek

Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero je mogoče prenos sredstev, ki ga podružnica rezidentka opravi v korist svoje matične družbe s sedežem v drugi državi članici, opredeliti kot „transakcijo, ki ustvarja dohodke“, zaradi česar je treba uporabiti pravila o transfernih cenah, za enako transakcijo med podružnico in matično družbo, ki imata sedeža v isti državi članici, pa take opredelitve ne bi bilo mogoče uporabiti in se ta pravila ne bi uporabila.

(1) UL C 372, 4.11.2019.
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 10. septembra 2020 – Hamas/Svet Evropske unije, Evropska komisija

(Zadeva C-386/19 P) (1)

(Pritožba - Skupna zunanja in varnostna politika - Boj proti terorizmu - Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom - Zamrznitev sredstev - Skupno stališče 2001/931/SZVP - Člen 1(4) in (6) - Uredba (ES) št. 2580/2001 - Člen 2(3) - Ohranitev organizacije na seznamu oseb, skupin in subjektov, vpletenih v teroristična dejanja - Pogoji - Pristojni organ, ki je enakovreden pravosodnemu organu - Obsodba - Nadaljnji obstoj tveganja vpletenosti v teroristične dejavnosti - Obveznost obrazložitve - Pravica do obrambe - Pravica do učinkovitega sodnega varstva)

(2020/C 390/15)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnik: Hamas (zastopnik: L. Glock, avocate)

Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: B. Driessen in S. Van Overmeire, agenta) in Evropska komisija (zastopniki: sprva F. Castillo de la Torre, L. Baumgart, J. Roberti di Sarsina, C. Zadra in A. Tizzano, nato F. Castillo de la Torre, L. Baumgart in J. Roberti di Sarsina, agenti)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Hamas nosi svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije ter Evropske komisije.

(1) UL C 220, 1.7.2019.
1.

Člen 1(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da predlog za izdajo začasne odredbe, vložen pri sodišču države članice, v okviru katerega se mednarodna organizacija – da bi dosegla razveljavitev zavarovanja z rubežem, ki je bilo izvršeno v državi članici, ki ni država sodišča, pred katerim poteka ta postopek, in prepoved ponovne izvedbe takega rubeža na podlagi istih dejstev – sklicuje na svojo imuniteto pred izvršbo ter ki je sprožen vzporedno s temeljnim postopkom, katerega predmet je zatrjevana terjatev zaradi neplačila goriva, dobavljenega za potrebe mirovne operacije, ki jo izvaja ta organizacija, spada v okvir pojma „civilne in gospodarske zadeve“, če se ta predlog ne uveljavlja na podlagi pooblastil javne oblasti v smislu prava Unije, o čemer mora presoditi predložitveno sodišče.
1.

Irska s tem, da ni ustanovila preiskovalnega telesa, ki bi bilo organizacijsko in pri odločanju neodvisno od katere koli strani, katere interesi bi lahko bili v navzkrižju z nalogo, ki mu je bila zaupana, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 8(1) Direktive 2009/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o določitvi temeljnih načel za preiskovanje nesreč v sektorju pomorskega prometa in o spremembi Direktive Sveta 1999/35/ES in Direktive 2002/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta.
Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 11. junija 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administratīvā rajona tiesa – Latvija) – „KOB“ SIA/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

(Zadeva C-206/19) (1)

(Predhodno odločanje - Člena 49 in 63 PDEU - Svoboda ustanavljanja in prosti pretok kapitala - Direktiva 2006/123/ES - Pridobitve kmetijskih zemljišč v Latviji za njihovo obdelovanje - Sistem predhodnega dovoljenja za pravne osebe - Posebni pogoji, ki se uporabljajo samo za pravne osebe, ki jih nadzirajo ali jih zastopajo državljani druge države članice - Zahtevi po prebivališču in znanju uradnega jezika Republike Latvije - Neposredna diskriminacija na podlagi državljanstva)

(2020/C 271/20)

Jezik postopka: latvijščina

Predložitveno sodišče

Administratīvā rajona tiesa

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka:„KOB“ SIA

Tožena stranka: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

Izrek

Člene 9, 10 in 14 Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu je treba razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, ki glede pravice pravne osebe, katere družbenik oziroma družbeniki, ki imajo skupaj več kot polovico kapitala z glasovalno pravico v družbi, in osebe s pravico zastopanja te družbe so državljani drugih držav članic, do pridobitve lastninske pravice na kmetijskem zemljišču na ozemlju te države članice določa pogoj, da ti družbeniki in zastopniki predložijo, prvič, potrdilo o prijavi prebivališča v navedeni državi članici, in drugič, dokument, ki potrjuje njihovo znanje uradnega jezika te države članice, ki jim omogoča, da se pogovarjajo vsaj o vsakodnevnih temah in temah iz poklicnega življenja.

(1) UL C 155, 6.5.2019.
C 279/7

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 2. julija 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – WM/Stadt Frankfurt am Main

(Zadeva C-18/19) (1)

(Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Direktiva 2008/115/ES - Skupni standardi in postopki v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav - Pogoji pridržanja - Člen 16(1) - Pridržanje v zaporu z namenom odstranitve - Državljan tretje države, ki predstavlja resno grožnjo javnemu redu ali javni varnosti)

(2020/C 279/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: WM

Tožena stranka: Stadt Frankfurt am Main

Izrek

Člen 16(1) Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dopušča pridržanje nezakonito prebivajočega državljana tretje države z namenom odstranitve v zaporu, ločeno od navadnih zapornikov, ker ta državljan pomeni resnično, sedanjo in dovolj resno grožnjo, ki prizadene temeljni interes družbe ali notranjo oziroma zunanjo varnost zadevne države članice.

(1) UL C 112, 25.3.2019.
1.

Republika Bolgarija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi zagotovila organizacijsko neodvisnost preiskovalnega organa v razmerju do upravljavca železniške infrastrukture, ki ga nadzoruje minister za promet, informacijske tehnologije in komunikacije, ter neodvisnost tega organa v razmerju do tega upravljavca glede dostopa do sredstev, ki so potrebna za izvajanje njegovih nalog, ni izpolnila obveznosti iz člena 21(1) in (2) Direktive 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici).
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. maja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – kazenski postopek Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

(Zadeva C-17/19) (1)

(Predhodno odločanje - Delavci migranti - Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Zakonodaja, ki se uporablja - Člen 14, točki 1(a) in 2(b) - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 12(1) - Člen 13(1)(a) - Napoteni delavci - Delavci, ki delo opravljajo v dveh ali več državah članicah - Uredba (EGS) št. 574/72 - Člen 11(1)(a) - Člen 12a, točki 2(a) in 4(a) - Uredba (ES) št. 987/2009 - Člen 19(2) - Potrdili E 101 in A 1 - Zavezujoč učinek - Obseg - Socialna varnost - Delovno pravo)

(2020/C 240/21)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranke v kazenskem postopku v glavni stvari

Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

Izrek

Člen 11(1)(a) in člen 12a, točki 2(a) in 4(a), Uredbe Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 647/2005 z dne 13. aprila 2005, ter člen 19(2) Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti je treba razlagati tako, da potrdilo E 101, ki ga pristojni nosilec države članice na podlagi člena 14, točka 1(a), ali člena 14, točka 2(b), Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, izda delavcem, ki opravljajo delo na ozemlju druge države članice, in potrdilo A 1, ki ga ta nosilec takim delavcem izda na podlagi člena 12(1) ali člena 13(1) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 465/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012, sodišča zadnjenavedene države članice zavezujeta le na področju socialne varnosti.

(1) UL C 103, 18.3.2019.
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 27. februarja 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy w Poznaniu – Poljska) – Corporis sp. z o.o./Gefion Insurance A/S

(Zadeva C-25/19) (1)

(Predhodno odločanje - Direktiva 2009/138/ES - Zastopanje zavarovalnice za neživljenjska zavarovanja - Predstavnik s sedežem na nacionalnem ozemlju - Vročanje pisanj - Sprejem začetnega procesnega akta - Uredba (ES) št. 1393/2007 - Neuporaba)

(2020/C 137/29)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Corporis sp. z o.o.

Tožena stranka: Gefion Insurance A/S

Izrek

Člen 152(1) Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) v povezavi z njenim členom 151 in uvodno izjavo 8 Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 je treba razlagati tako, da imenovanje predstavnika v državi članici gostiteljici s strani zavarovalnice za neživljenjska zavarovanja vključuje tudi pooblastilo tega predstavnika za sprejem začetnega procesnega akta v zvezi z odškodnino za prometno nesrečo.

(1) UL C 164, 13.5.2019.
C 215/17

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. marca 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Riigikohus – Estonija) – Kazenski postopek zoper A. P.

(Zadeva C-2/19) (1)

(Predhodno odločanje - Okvirni sklep 2008/947/PNZ - Vzajemno priznavanje sodb in pogojnih odločb - Področje uporabe - Sodba, s katero je izrečena pogojna kazen zapora - Spremljevalni ukrep - Obveznost nestoritve novega kaznivega dejanja - Pravno določena obveznost)

(2020/C 215/19)

Jezik postopka: estonščina

Predložitveno sodišče

Riigikohus

Stranka v kazenskem postopku v glavni stvari

A. P.

Izrek

Člen 1(2) Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb in pogojnih odločb zaradi zagotavljanja nadzorstva nad spremljevalnimi ukrepi in alternativnimi sankcijami, v povezavi z njegovim členom 4(1)(d), je treba razlagati tako, da priznanje sodbe, s katero je bila izrečena kazen zapora in katere izvršitev je bila odložena pod edinim pogojem spoštovanja zakonske obveznosti nestoritve novega kaznivega dejanja med preizkusno dobo, spada na področje uporabe tega okvirnega sklepa, če ta zakonska obveznost izhaja iz te sodbe ali pogojne odločbe, izdane na podlagi te sodbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 93, 11.3.2019.
2.

Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU je treba razlagati tako, da nasprotuje določbam, s katerimi je bilo spremenjeno stanje nacionalnega prava in na podlagi katerih: — po eni strani, ne glede na to, da je kandidat za delovno mesto sodnika na sodišču, kakršno je Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska), vložil tožbo zoper sklep organa, kot je Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet, Poljska), da ne bo izbral njegove kandidature, ampak da predsedniku Republike Poljske predloži kandidaturo drugih kandidatov, je ta sklep pravnomočen v delu, v katerem so z njim predlagani ti drugi kandidati, tako da ta tožba ni ovira za imenovanje teh kandidatov s strani predsednika Republike Poljske in morebitna razglasitev ničnosti navedenega sklepa v delu, v katerem z njim tožeča stranka ni bila predlagana za imenovanje, ne more privesti do nove presoje položaja zadnjenavedene za morebitno dodelitev zadevnega delovnega mesta, in, — po drugi strani, takšna tožba ne more temeljiti na tožbenem razlogu, da se je pri odločanju o predložitvi predloga za imenovanje upoštevala nepravilna ocena glede tega, ali kandidati izpolnjujejo merila, če se izkaže – kar mora presoditi predložitveno sodišče na podlagi vseh upoštevnih elementov – da bi te določbe pri pravnih subjektih lahko ustvarile legitimne dvome v zvezi z zavarovanostjo sodnikov, ki so bili tako imenovani s strani predsednika Republike Poljske, na podlagi sklepov organa, kakršen je Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet), pred zunanjimi dejavniki in zlasti pred posrednimi in neposrednimi vplivi zakonodajne in izvršilne oblasti, in v zvezi z njihovo nevtralnostjo v razmerju do nasprotujočih si interesov, in tako lahko privedejo do vtisa, da ti sodniki niso neodvisni in nepristranski, kar bi lahko omajalo zaupanje, ki ga mora v demokratični družbi in v pravni državi pri pravnih subjektih zbujati pravosodje. V primeru dokazane kršitve člena 19(1), drugi pododstavek, PEU je treba načelo primarnosti prava Unije razlagati tako, da se z njim predložitvenemu sodišču nalaga, da zavrne uporabo zadevnih določb in uporabi prej veljavne nacionalne določbe, pri čemer samo izvede sodni nadzor, določen s temi določbami.