ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
39

V skladu s sodno prakso je tako namen pravila o skladnosti med predlogom in pritožbo preprečiti, da bi uradnik ali uslužbenec nekatere ali celo vse očitke uveljavil šele v sodnem postopku, zaradi česar bi bila možnost zunajsodnega reševanja spora bistveno zmanjšana. V teh okoliščinah OPSP, ki očitkov in želja zainteresirane osebe ne more dovolj natančno poznati (zgoraj navedena sodba Schwiering proti Računskemu sodišču, točka 11, in sodba Splošnega sodišča z dne 12. marca 1996 v zadevi Weir proti Komisiji, T-361/94, RecFP, str. I-A-121 in II-381, točka 27), ne more ugoditi njenim zahtevam, če gre za tak primer, ali predlagati sporazumne rešitve spora in se tako izogniti predložitvi spora sodišču.
133

V skladu z zahtevami, določenimi s to sodno prakso, pa člen 21(2) in (3) Sklepa 2011/782, člen 27(2) in (3) Sklepa 2012/739, člen 30(2) in (3) Sklepa 2013/255 ter člen 32(2) in (3) Uredbe št. 36/2012 določajo, da Svet o svojem sklepu, vključno z razlogi za uvrstitev na seznam, obvesti zadevno osebo bodisi neposredno, če je njen naslov znan, bodisi z objavo obvestila, s čimer ji omogoči, da predloži pripombe. Če so predložene pripombe ali novi tehtni dokazi, Svet pregleda svoj sklep in o tem ustrezno obvesti zadevno fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ.
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki MAGNEXT in MAGNET 4 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 20, 30, 36 in 42.)
5.

Skupna trgovinska politika — Zaščita pred dampingom — Vračilo protidampinških dajatev — Izračun dejanske stopnje dampinga — Določitev izvozne cene — Uporaba konstruirane izvozne cene — Prilagoditve — Razlaga glede na protidampinški sporazum GATT iz leta 1994 — Neodštetje plačanih protidampinških dajatev — Izjema — Stroga razlaga (Sporazum o izvajanju člena VI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (Protidampinški sporazum iz leta 1994), člena 2.4 in 9.3.3; Uredba Sveta št. 384/96, člena 2(9), drugi pododstavek, in 11(10), kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1225/2009) (Glej točke 81, 82, od 86 do 88, 94 in 95.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka CLEANIC Kindii in besedna znamka CLINIQUE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 25, 26, 46, 65, 67 in 69.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka The English Cut — Besedna znamka in figurativni znamki El Corte Inglés (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 28, 29, 33.)
2.

Institucije Evropske unije — Pravica javnosti do dostopa do dokumentov — Uredba št. 1049/2001 — Predmet — Izjeme od pravice dostopa do dokumentov — Restriktivna razlaga in uporaba (člen 1, drugi odstavek, PEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, uvodne izjave 1, 2, 4 in 11, člena 1 in 4) (Glej točke od 21 do 23 in 25.)
Sodba Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 14. julija 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik proti UUNT – Viavita (VIAVITA)

(Zadeva T‑204/12)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti VIAVITA — Prejšnja nacionalna besedna znamka VILA VITA PARC in prejšnja figurativna znamka VILA VITA — Neobstoj resne in dejanske uporabe prejšnjih znamk — Člen 42(2) in (3) ter člen 15(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009“

Znamka Skupnosti — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Uporaba znamke v obliki, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega značaja znamke — Predmet in stvarno področje uporabe člena 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a)) (Glej točke od 23 do 25.)

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 1. marca 2012 (zadeva R 419/2011‑1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Vila Vita Hotel und Touristik GmbH in Viavita.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki GEPRAL in DELPRAL (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 19, 35 in 40.)
1.

Konkurenca — Pravila Unije — Naslovniki — Podjetja — Pojem — Opravljanje gospodarske dejavnosti — Storitve odstranjevanja živalskih trupel in klavničnih odpadkov in ohranitev rezervnih zmogljivosti za primer izbruhov nalezljivih bolezni — Neizvrševanje prerogativ javne oblasti — Vključitev (člen 5 PEU; členi 3(1) PDEU, 14 PDEU, 106(2) PDEU, 107 PDEU, 108 PDEU, 109 PDEU in 168 PDEU; Sporočilo Komisije 2001/C 17/04, točka 22) (Glej točke od 49 do 53, 56, 59, 62, 66, 67, 70, 73, 76, 84, 85, 88 in 219.)
4.

Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg — Omejevalni ukrepi proti Iranu — Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo — Obveznost natančne opredelitve dejavnosti sodelovanja in podpore, ki jih vodi naslovnik za račun subjektov, ki sodelujejo pri širjenju — Neobstoj kršitve obveznosti obrazložitve (člen 296 PDEU; uredbi Sveta št. 961/2010, člen 16(2)(a), in št. 267/12, člen 23(2)(a) in (e); Sklep Sveta 2010/413/PESC, člena 20(1)(b) in 24(2) in (3)) (Glej točke 39, 40, od 42 do 44 in 48.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativni znamki ABSACKER of Germany in ABSACKER (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 27 do 29, 47, 49, 50.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka FREEVOLUTION TM — Figurativna znamka free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX in besedni znamki FREE in FREE MOBILE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b) in (2)) (Glej točke 22, 23 in od 53 do 55.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativni znamki ancotel. in ACOTEL (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 37, od 40 do 42, 46 in od 55 do 57.)
9.

Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg — Zamrznitev sredstev in ukrepi s področja vstopa nekaterih oseb in subjektov, ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo — Obveznost sporočitve posamičnih in specifičnih razlogov ter pravne podlage sprejetih odločb — Razlog, ki se nanaša na pojem navidezne družbe in ki zainteresiranim osebam ne omogoča, da bi razumele, kaj se jim očita, in sodišču, da opravi nadzor (člen 296 PDEU; sklepi Sveta 2010/413/SZVP, člena 19(1)(b) in 20(1)(b), 2011/783/SZVP in 2013/270/SZVP; uredbe Sveta št. 961/2010, člen 16(2), št. 1245/2011 in št. 267/2012, člen 23(2)) (Glej točke od 61 do 64 in 220.)
5.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativni znamki R (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 27, 43 in od 50 do 55.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Podvajanje področja uporabe motivov, navedenih pod b) in c) člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točki 18 in 19.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Besedna znamka ECO PRO (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 23 do 32 in 34.)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Besedna znamka sestavljena iz več delov – Upoštevanje splošnega dojemanja kombinacije s strani zadevne javnosti (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točko 24.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 18. januarja 2012 (zadeva R 1418/2011-4), ki se nanaša na mednarodno registracijo, ki označuje Evropsko skupnost, besednega znaka ECO PRO.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Bayerische Motoren Werke AG se naloži plačilo stroškov.
5.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka MOL Blue Card in besedne znamke BLUE, BLUE BBVA in TARJETA BLUE BBVA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točki 31 in 62.)
Zadeva T‑509/12

Advance Magazine Publishers, Inc.

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava besedne znamke Skupnosti TEEN VOGUE — Prejšnja nacionalna besedna znamka VOGUE — Dopustnost — Opredelitev predlogov — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Enakost ali podobnost proizvodov — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 — Delna zavrnitev registracije“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 27. februarja 2014

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedni znamki TEEN VOGUE in VOGUE

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost zadevnih proizvodov ali storitev – Dopolnilnost proizvodov – Oblačila, obutev, pokrivala in nogavice

V skladu s členom 64(1), drugi stavek, Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti lahko odbor za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), potem ko razveljavi odločbo, ki se je izpodbijala pred njim, izvršuje katero koli pooblastilo oddelka UUNT, ki je izdal to odločbo, v tem primeru torej odloči o ugovoru in ga zavrne. Zato ta ukrep sodi med tiste, ki jih lahko Splošno sodišče sprejme na podlagi svojega reformatoričnega pooblastila iz člena 65(3) Uredbe št. 207/2009. (Glej točko 15.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točki 23 in 24.)

Za presojo podobnosti med zadevnimi proizvodi ali storitvami v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti je treba upoštevati vse upoštevne dejavnike, ki opredeljujejo odnos med njimi. Natančneje, ti dejavniki vključujejo zlasti naravo, namen in uporabo teh proizvodov ter tudi to, ali gre za konkurenčne ali dopolnjujoče se proizvode. Mogoče je upoštevati tudi druge dejavnike, kot so na primer distribucijski kanali zadevnih proizvodov. Kar zadeva podobnost med oblačili na splošno in obutvenimi izdelki, dovolj tesna zveza med zadevnimi nameni teh proizvodov, ki je razvidna predvsem iz dejstva, da spadajo v isti razred proizvodov v okviru Nicejskega aranžmaja, in konkretno možnostjo, da jih lahko proizvajajo isti gospodarski subjekti ali se prodajajo skupaj, dovoljuje zaključek, da lahko upoštevna javnost te proizvode povezuje. Ta ugotovitev velja še toliko bolj v primeru nogavičarskih izdelkov. Končno, oblačila, obutev in pokrivala iz razreda 25 služijo istemu namenu, saj so izdelani za pokrivanje, skrivanje, varovanje in okrasitev človeškega telesa. (Glej točke 28, 32 in 33.)
Cilj člena 3(6) in (7) Uredbe št. 1225/2009 je torej zagotoviti, da institucije Unije ločijo med škodo, ki je bila povzročena z dampinškim uvozom, in škodo, ki so jo povzročili drugi dejavniki. Če institucije ne ločijo med učinki različnih dejavnikov škode, ne morejo utemeljeno sklepati, da je dampinški uvoz povzročil škodo industriji Unije. Dalje morajo institucije pri določitvi škode med drugim preučiti, ali je škoda, ki jo nameravajo uporabiti, nastala zaradi ravnanja proizvajalcev Unije.

Pojem industrije Unije je vsebovan v členu 4(1)(a) osnovne protidampinške uredbe št. 1225/2009. Vključitev v opredelitev industrije Unije proizvajalca, ki je sam uvoznik proizvoda, za katerega se trdi, da je bil predmet dampinškega uvoza, pa ne pomeni samodejno, da se njegov uvoz ne sme več obravnavati kot „drug dejavnik“ v smislu člena 3(7) navedene uredbe. To, da gre za škodo, ki je bila samopovzročena, kar bi lahko bilo posledica dejstva, da je proizvajalec Unije kupil proizvode, ki so predmet dampinga in ki izvirajo iz držav, na katere se nanaša protidampinška preiskava, pa je „drug dejavnik“, ki ga morajo institucije upoštevati pri analizi škode. Vendar niti iz Uredbe št. 1225/2009 niti iz sodne prakse ne izhaja, da uvoza proizvodov proizvajalca iz Unije, ki so predmet dampinga in ki izvirajo iz držav, na katere se nanaša protidampinška preiskava, pri analizi škode nikoli ni mogoče upoštevati.

(Glej točki 65 in 67.)
Sodni nadzor nad zakonitostjo akta, s katerim so bili proti subjektu sprejeti omejevalni ukrepi, vsebuje presojo dejstev in okoliščin, navedenih v njegovo utemeljitev, ter preverjanje dokazov in informacij, na katerih temelji ta presoja.

To zakonitost je mogoče presojati le na podlagi dejanskih in pravnih elementov, na osnovi katerih je bil sklep sprejet, in ne na podlagi podatkov, ki jih je institucija izvedela po sprejetju tega sklepa, in četudi je bila mnenja, da bi ti elementi lahko veljavno upravičili sprejetje navedenega sklepa. Sodišče Unije namreč ne more spremeniti obrazložitve, na kateri temelji ta sklep.

(Glej točki 18 in 29.)
212

Poleg tega je v zadevah, v katerih sta bili izdani sodba z dne 9. junija 2011, Comitato Venezia vuole vivere in drugi/Komisija (C‑71/09 P, C‑73/09 P in C‑76/09 P, EU:C:2011:368), in sodba z dne 28. novembra 2008, Hotel Cipriani in drugi/Komisija (T‑254/00, T‑270/00 in T‑277/00, EU:T:2008:537), na katero se tožeči stranki prav tako sklicujeta, šlo za navajanje kršitve načela prepovedi diskriminacije, ker je Komisija, kar zadeva shemo pomoči, preučila posamični položaj nekaterih podjetij, občinskih podjetij, ne da bi enako ravnala v zvezi z zasebnimi podjetji, ki so bila v podobnem položaju. Tožeči stranki pa ne navajata kršitve načela prepovedi diskriminacije, ki bi se nanašala na to, da je bil položaj nekaterih podjetij obravnavan posamično. Zato rešitev, ki jo je uporabilo Splošno sodišče (ter ki jo je Sodišče potrdilo v točkah 128 in 160 sodbe), in sicer, da Komisija, ki ni imela natančnih podatkov o tožečih podjetjih in sektorju, v katerem so dejavna, na podlagi prepovedi diskriminacije ni bila dolžna odstopiti od svojega pristopa, ki temelji na preučitvi zadevne sheme pomoči glede na njegove splošne značilnosti, niti preučiti njihovega posamičnega položaja, v obravnavani zadevi ni upoštevna.
Kar zadeva članek P. Otera, je treba ugotoviti, da so bili drugi avtorji v komentarjih, ki so bili po njegovi objavi objavljenih v reviji Analytical Chemistry, zelo kritični do presoj iz tega članka. Ti avtorji so zlasti kritizirali znanstveno kakovost ocen, ki so jih opravili P. Otero in drugi avtorji zadevnega članka. Predvsem so menili, da:

„[P]reskusi in opazovanja, opisani v tem dokumentu, ne upravičujejo tega, da se postavlja pod vprašaj utemeljenost ali zanesljivost metode [LC‑]MS/MS kot referenčne metode za varstvo potrošnikov […] Ugotavljamo, da je celotna objava, kar zadeva ‚pomisleke‘ in ‚predlagane referenčne metode‘, brezpredmetna, saj so se avtorji sklicevali na napačno metodo. Žal to pomeni tudi, da objava temelji na napačni predpostavki […] Ta dokument kaže slabo razumevanje bistvenih dejavnikov za uspešno uporabo metode LC‑MS[/MS] na splošno in nekatere težave glede posebnih kompetenc pri obravnavi vseh treh toksinov. Dokazali smo težave pri izvedbi preskusov in poročanju o njih, vključno z morebitno navzkrižno kontaminacijo zaradi injektorja in nezadostnega zagotavljanja kakovosti/nadzora kakovosti. Zato se posamezne ugotovitve, ki izhajajo iz njihovih podatkov, štejejo za neveljavne.“
26

Sodišče je v zvezi s predlogi, ki so bili podani podredno in so se nanašali na delno razveljavitev zgoraj v točki 11 navedene sodbe Total in Elf Aquitaine (EU:T:2011:250), sklenilo: „78 Trditve [pritožnic] je treba zavrniti kot očitno neutemeljene, ker z njimi ni mogoče ovreči sklepa Splošnega sodišča […], v skladu s katerim dejstvo, da je družba Arkema zapustila skupino [pritožnic] po zadevnem obdobju kršitve, vendar pred sprejetjem odločbe [o metakrilatih], ne more vplivati na uporabo množitelja za druge družbe te skupine, med katerimi sta med drugim pritožnici. Splošno sodišče je do tega sklepa prišlo zato, ker prodaja družbe Arkema, katere promet je leta 2005 znašal približno 5,7 milijarde EUR, ni mogla povzročiti takega znatnega zmanjšanja prometa skupine [pritožnic], ki ga je Komisija upoštevala za določitev množitelja 3, in sicer približno 143 milijarde EUR v istem letu, da bi bil ta množitelj neupravičen v zvezi s [pritožnicama]. […] 81 […] ugotoviti je treba, da trditve pritožnic v zvezi s kršitvijo ,nedeljivosti globe‘ in potrebo, da se v njuno korist razširi rešitev, ki jo je Splošno sodišče sprejelo v [sodbi Arkema], izhajajo iz tega, da pritožnici napačno razumeta tako materialno pravo kot procesno pravo. 82 Namreč, na eni strani, ker je cilj množitelja zaradi odvračalnega učinka zagotoviti, da glede na velikost in finančno zmogljivost zadevnega podjetja sankcija ne postane zanemarljiva, je jasno, da je ta cilj po prodaji družbe Arkema ostal veljaven tako za pritožnici kot za družbo Arkema. Ker pa je bila zadnjenavedena družba veliko manjša od pritožnic in ker ob sprejetju odločbe [o metakrilatih] ni bila več del skupine [pritožnic], se velikost te skupine ni mogla upoštevati za določitev množitelja zaradi odvračalnega učinka za potrebe izračuna globe, naložene družbi Arkema. Ta objektivna razlika med družbo Arkema in pritožnicama je vsekakor upravičila uporabo drugačnega množitelja za pritožnici. 83 Na drugi strani, v obravnavanem primeru ni nobenega razloga, ki bi utemeljeval razširitev pravnomočnosti sodbe [Arkema] na pritožnici. Množitelja, uporabljena za pritožnici in družbo Arkema, sta namreč različna. Zgolj okoliščina, da so te družbe morale plačati globo, za katero so bile [solidarno] odgovorne, ne more biti element, ki utemeljuje razširitev pravnomočnosti. V zvezi s tem je dovolj navesti, da je – kot je Komisija pojasnila v dopisu z dne 8. julija 2011 […] – ob znižanju globe, naložene družbi Arkema na podlagi [sodbe Arkema], znesek globe, naložen pritožnicama, ostal nespremenjen […]“
81

Drugič, na eni strani – kot pravilno navaja Komisija – so bili povzetki del C. S. in J. S. narejeni 8. februarja 2008, to je po zaključku projekta. A čeprav navedbe tožeče stranke, da je bilo v revizijskem poročilu ugotovljeno, da dokazi o sodelovanju navedenih sodelavcev niso bili zadostni, res lahko upravičijo predložitev novih dokazov po zaključku projekta, pa – v nasprotju z navedbami tožeče stranke – ni mogoče upravičiti njihovega poznejšega nastanka, in sicer dve leti po navedenem zaključku. Na drugi strani se ti povzetki del omejujejo le na povzemanje seznama publikacij, navedenih zgoraj v točki 80, pri tem pa je dodano, da naj bi C. S. in J. S. pri projektu sodelovala kot strokovnjaka. A poleg tega, da – kot je bilo navedeno zgoraj v točki 80 – ni bilo dokazano, da so te publikacije nastale med trajanjem projekta, takšen seznam in navedba sodelovanja C. S. in J. S. kot strokovnjakov zaradi splošne narave in neobstoja vsakršnega pojasnila, kako naj bi ti osebi sodelovali pri projektu, in vsakršnega konkretnega dokaza o njunem sodelovanju, nista zadostna.
3

Člen 1 Sklepa 2011/172 določa: „1. Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti, s katerimi razpolagajo ali jih nadzorujejo osebe, za katere je ugotovljeno, da so odgovorne [v angleški različici je: ‚having been identified as responsible‘] za [protipravno prilastitev] državnih sredstev Egipta in z njimi povezane fizične ali pravne osebe ali subjekti, navedeni v Prilogi. 2. Neposredno ali posredno dajanje kakršnih koli sredstev ali gospodarskih virov na voljo ali v korist fizičnim ali pravnim osebam ali subjektom, navedenim v Prilogi, je prepovedano. 3. Pristojni organi države članice lahko pod ustreznimi pogoji dovolijo sprostitev določenih zamrznjenih sredstev ali gospodarskih virov ali razpolaganje z njimi, ko ugotovijo, da so ta sredstva ali gospodarski viri: (a) potrebni za osnovne potrebe fizičnih oseb, navedenih v Prilogi, in njihovih vzdrževanih družinskih članov, vključno s plačili za živila, najemnine ali hipoteke, zdravila in zdravljenje, davke, zavarovalne premije in pristojbine za storitve javnih gospodarskih služb; (b) namenjeni izključno za plačilo razumnih strokovnih honorarjev in povračilo nastalih izdatkov, povezanih z zagotavljanjem pravnih storitev; (c) namenjeni izključno za plačilo pristojbin ali stroškov storitev za redno ohranjanje ali vzdrževanje zamrznjenih sredstev ali gospodarskih virov ali (d) nujni za kritje izrednih stroškov […]. 4. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko pristojni organi države članice dovolijo sprostitev nekaterih zamrznjenih sredstev ali gospodarskih virov, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (a) zadevna sredstva ali gospodarski viri so predmet sodnega, upravnega ali arbitražnega zasega, izvedenega pred datumom uvrstitve fizične ali pravne osebe ali subjekta iz odstavka 1 na seznam iz Priloge, ali pravne, upravne ali arbitražne sodbe, izdane pred tem datumom; (b) zadevna sredstva ali gospodarski viri so namenjeni izključno poravnavi terjatev, zavarovanih s takšnim zasegom ali v takšni sodbi priznanih kot veljavne, v mejah, določenih z veljavno zakonodajo in predpisi, ki urejajo pravice oseb s takimi terjatvami; (c) zaseg ali sodba nista v korist osebam ali subjektom, navedenim v Prilogi, ter (d) priznanje zasega ali sodbe ni v nasprotju z javnim redom zadevne države članice. […] 5. Odstavek 1 ne preprečuje uvrščeni fizični ali pravni osebi ali subjektu, da plača zapadlo plačilo po pogodbi, ki je bila sklenjena pred uvrstitvijo zadevne osebe ali subjekta na seznam iz Priloge, pod pogojem, da je ustrezna država članica odločila, da oseba ali subjekt iz odstavka 1 plačila ne prejme neposredno ali posredno. 6. Odstavek 2 se ne uporablja za pripise na zamrznjenih računih iz naslova: (a) obresti ali drugih dohodkov na te račune ali (b) zapadlih plačil po pogodbah, sporazumih ali obveznostih, ki so bil[i] sklenjeni ali so nastali pred datumom, ko so se za te račune začeli uporabljati ukrepi iz odstavkov 1 in 2, pod pogojem, da se za takšne obresti, druge dohodke in plačila še naprej uporabljajo ukrepi iz odstavka 1.“