ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali so nacionalne določbe člena 32(7a) zakonske uredbe št. 185 z dne 29. novembra 2008, ki je bil dodan z zakonom o spremembi št. 2 z dne 28. januarja 2009 in pozneje spremenjen z zakonom št. 14 z dne 27. februarja 2009, v nasprotju s pravilno uporabo členov 15 in 16 Direktive 2006/123/ES (1), če razen za družbe v večinski javni lasti določajo: ničnost dodelitve storitev obračuna, odmere in pobiranja dajatev in drugih prihodkov lokalnih organov subjektom, ki ne izpolnjujejo zgoraj navedene finančne zahteve, po kateri mora minimalni v celoti vplačani osnovni kapital znašati 10 milijonov EUR; obvezno uskladitev svojega osnovnega kapitala z zgoraj navedenim minimalnim zneskom s strani subjektov, vpisanih v ustrezen register zasebnih subjektov, pooblaščenih za opravljanje dejavnosti obračuna in odmere dajatev ter pobiranja dajatev in drugih prihodkov pokrajin in občin na podlagi člena 53(3) zakonske uredbe št. 446 z dne 15. decembra 1997, kakor je bila spremenjena; prepoved pridobivanja novih koncesij ali udeležbe na javnih razpisih za dodelitev storitev obračuna, odmere in pobiranja dajatev in drugih prihodkov lokalnih organov do izpolnitve prej navedene obveznosti uskladitve osnovnega kapitala?
SL Uradni list Evropske unije C 246/21

Tožba, vložena 16. junija 2010 – Evropska komisija proti Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska

(Zadeva C-301/10)

()

2010/C 246/36

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: S. Pardo Quintillán in A.-A. Gilly, zastopnika)

Tožena stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

Predlog tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da v Whitburnu ter v Becktonu in Crossnessu v Londonu ni zagotovilo ustreznih kanalizacijskih sistemov v skladu s členom 3(1) in (2) ter Prilogo I(A) k Direktivi Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (91/271/EGS) (1) in ustrezne obdelave odpadnih voda v čistilnih napravah v Becktonu, Crossnessu in Mogdenu v Londonu v skladu s členoma 4(1) in (3) in 10 ter Priloge I(B) k Direktivi, ni izpolnilo obveznosti iz teh določb;

— Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Združeno kraljestvo mora v skladu s členom 3(1) in (2) ter Prilogo I(A) k Direktivi Sveta 91/271/EGS najkasneje do 31. decembra 2000 za vse aglomeracije s populacijskim ekvivalentom nad 15 000 zagotoviti kanalizacijske sisteme, ki morajo zadostiti zahtevam iz Priloge I(A) k Direktivi. Združeno kraljestvo mora v skladu s členom 4(1) in (3) ter Prilogo I(B) k tej direktivi tudi zagotoviti, da bo najkasneje do 31. decembra 2000 za vse izpuste iz aglomeracij s populacijskim ekvivalentom večjim od 15 000 komunalna odpadna voda, ki vstopa v kanalizacijske sisteme, pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku, ter zagotoviti, da bodo izpusti iz komunalnih čistilnih naprav izpolnjevali zahteve glede izpustov iz komunalnih čistilnih naprav v sprejemne vode.

Ker ima Združeno kraljestvo na londonskem območju skupen kanalizacijski sistem za komunalne odpadne vode in za deževnico, mora biti ta sistem načrtovan tako, da zagotavlja, da se te vode zbirajo in odvajajo na čiščenje v skladu z zahtevami iz Direktive. Združeno kraljestvo ni zagotovilo, da so kanalizacijski sistemi načrtovani in zgrajeni tako, da se v njih zbira vsa komunalna odpadna voda, ki nastane v aglomeracijah, katerim so namenjeni, in da se to vodo odvaja na čiščenje. Zmogljivost kanalizacijskega sistema bi morala upoštevati naravne podnebne razmere in sezonske spremembe. Združeno kraljestvo je s tem, da v Londonu in Whitburnu ni zagotovilo ustreznih kanalizacijskih sistemov in čistilnih naprav ter da je dovolilo, da se čezmerne količine neobdelane odpadne vode izpustijo v okolje brez obdelave, kršilo zahteve iz Direktive.

(1) UL L 135, str. 40.
SL Uradni list Evropske unije C 246/34

Tožba, vložena 14. julija 2010 – Evropski parlament proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-355/10)

()

2010/C 246/58

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopnika: M. Dean, A. Auersperger Matić, zastopnika)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke

— Sklep Sveta 2010/252/EU (1) z dne 26. aprila 2010 o dopolnitvi Zakonika o schengenskih mejah glede varovanja zunanjih meja na morju v okviru operativnega sodelovanja, ki ga usklajuje Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije naj se razglasi za ničen;

— odredi naj se, da sklep Sveta učinkuje, dokler se ga ne nadomesti;

— Svetu Evropske unije naj se odredi plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Parlament predlaga razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa, ker presega obseg izvedbenih pooblastil iz člena 12(5) Zakonika o schengenskih mejah (2) s tem, da uvaja pravila o „zajetju“, „iskanju in reševanju“ ter „izkrcanju“, za katera ni mogoče šteti, da spadajo pod „varovanje“, kot je opredeljeno v členu 12 Zakonika o schengenskih mejah, in jih ni mogoče obravnavati kot nebistvene elemente, ter da spreminja bistvene elemente Zakonika o schengenskih mejah, za kar pa je pristojen zakonodajalec. Poleg tega izpodbijani sklep spreminja obveznosti držav članic EU v zvezi z operacijami agencije Frontex, ki so določene v Uredbi o ustanovitvi Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (3).

Če bi Sodišče razglasilo izpodbijani sklep za ničen, Parlament meni, da bi bilo zaželeno, da bi Sodišče izvajalo diskrecijsko pravico ter ohranilo učinke izpodbijanega sklepa v skladu s členom 264(2) PDEU, dokler se ga ne nadomesti.

(1) Sklep Sveta z dne 26. aprila 2010 o dopolnitvi Zakonika o schengenskih mejah glede varovanja zunanjih meja na morju v okviru operativnega sodelovanja, ki ga usklajuje Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (UL L 111, str. 20).

(2) Uredba (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (UL L 105, str. 1).

(3) Uredba Sveta (ES) št. 2007/2004 z dne 26. oktobra 2004 o ustanovitvi Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (UL L 349, str 1).
SL Uradni list Evropske unije C 234/29

Pritožba, ki jo je 9. julija 2010 vložila Claro, S.A. zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. aprila 2010 v zadevi Claro, S.A. proti UUNT in Telefónica, S.A., T-225/09

(Zadeva C-349/10 P)

()

2010/C 234/48

Jezik postopka: španščina

Stranke

Pritožnik: Claro, S.A. (zastopnika: E. Armijo Chávarri in A. Castán Pérez Gómez, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in Telefónica, S.A.

Predlog

Vloga s spremljajočimi dokumenti naj se šteje za vloženo in šteje naj se, da je bila pravočasno in v pravilni obliki vložena pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 28. aprila 2010 v zadevi T-225/09 ter naj se po ustrezni obravnavi izda sodba, s katero naj se razveljavi izpodbijana sodba in ugodi predlogom družbe Claro, S.A.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče naj bi napačno razlagalo določbo člena 59 Uredbe o znamki Skupnosti. V pritožbi se navaja, da, v nasprotju z mnenjem Splošnega sodišča (in pred tem odbora za pritožbe), predložitev pisne obrazložitve pritožbe ni pogoj za dopustnost pritožbe, ampak samo pogoj za njeno obravnavo. Navedeno je tudi, da je z navedeno napačno razlago Splošnega sodišča (in pred tem odbora za pritožbe) kršeno načelo funkcionalne kontinuitete med različnimi instancami UUNT iz člena 62(1) Uredbe št. 40/94 (1).

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti

UL 1994 L 11, str. 1.
1.

Ali je treba določbe prava Evropske unije glede avtorske in sorodnih pravic, zlasti določbe člena 2(2), (5) in (6) Direktive 92/100/EGS (1), člena 1(5) Direktive 93/83/EGS (2) in člena 2(1) Direktive 2006/116/ES (3) v povezavi s členom 4 Direktive 92/100/EGS, členom 2 Direktive 93/83/EGS in členi 2, 3 in 5(2)(b) Direktive 2001/29/ES (4), razlagati tako, da pravice izkoriščanja, kot so reprodukcija, pravica radiodifuznega oddajanja po satelitu in druge priobčitve javnosti v obliki dajanja na voljo javnosti, vsekakor pripadajo neposredno na podlagi zakona (originarno) glavnemu režiserju kinematografskega ali avdiovizualnega dela ali dodatnim osebam, ki jih je zakonodajalec države članice določil kot avtorje filma, in ne neposredno (originarno) in izključno filmskemu producentu; ali zakoni držav članic, ki pravice do izkoriščanja avtorskega dela na podlagi zakona neposredno (originarno) in izključno dodelijo filmskemu producentu, nasprotujejo pravu Evropske unije?
SL Uradni list Evropske unije C 234/23

Pritožba, ki jo je 4. junija 2010 vložila PepsiCo, Inc. zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. marca 2010 v zadevi T-9/07: Grupo Promer Mon Graphic SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), PepsiCo, Inc.

(Zadeva C-281/10 P)

()

2010/C 234/38

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: PepsiCo, Inc. (zastopniki: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, V. von Bomhard, odvetniki)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Grupo Promer Mon Graphic SA

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 18. marca 2010 (T-9/07),

— dokončno odloči o sporu tako, da zavrne predloge s prve stopnje oziroma, podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču v ponovno odločanje in

— tožeči stranki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti z obrazložitvijo, da je Splošno sodišče kršilo člen 21(1)(d) Uredbe (ES) št. 6/2002 (1), ker:

(a) ni upoštevalo tega, da je bil oblikovalec pri zasnovi izpodbijanega modela, omejen;

(b) je napačno razlagalo pojem „seznanjenega uporabnika“ in njegovo stopnjo pozornosti;

(c) je uporabilo napačna merila pri presoji „drugačnega celotnega vtisa“;

(d) je opravilo primerjavo med modeli v spisu, ki temeljijo na dejanskih proizvodih, in ne med modeli, kot so bili registrirani;

(e) je primerjava temeljila na izkrivljenih dejstvih.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti

UL L 3, str. 1.
2.

Če je odgovor na navedeno vprašanje pritrdilen, ali je treba člene 1, 2 in 3 Direktive 98/59/ES razlagati tako, da se stečajnega upravitelja ali likvidacijskega upravitelja obravnava kot delodajalca, ki načrtuje kolektivne odpuste in lahko s tega vidika opravi dejanja iz členov 2 in 3 navedene direktive ter izvede odpust (zadeva C-323/08, točke 39, 40 in 41) (1)?
—

Ugotovi naj se, da Helenska Republika s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2007/44/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o spremembah Direktive Sveta 92/49/EGS in direktiv 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES in 2006/48/ES glede postopkovnih pravil in ocenjevalnih meril za skrbno oceno pri pridobitvah in zvišanju deležev v finančnem sektorju, oziroma jih vsaj ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
—

Splošno sodišče je napačno sprejelo, da dejstvo, da UUNT pritožnice ni obvestil o spremembi imetnika prijav znamke Skupnosti in ji tako odvzel možnost dati pripombe na spremembo stranke, ne vodi do resne kršitve pritožničine pravice do poštenega sojenja.
2.

Katere zahteve mora izpolnjevati ureditev o starostni meji v smislu Hessisches Beamtengesetz, da bi bila primerna in ustrezna za uresničevanje zasledovanega cilja? Ali so potrebne natančnejše analize za določitev razmerja med – verjetnim – številom uradnikov, ki bi ob doseženi starostni meji prostovoljno ostali zaposleni, in številom tistih, ki bi ob doseženi starostni meji prejemali polno pokojnino in bi se zato želeli upokojiti? Ali ne bi bilo primerno v zvezi s tem dati prednost prostovoljni upokojitvi pred obvezno, če je z določbami za zmanjšanje pokojnine pri upokojitvi pred dopolnjeno polno starostjo zagotovljeno, da se preprečijo nesorazmerni stroški za pokojninski proračun in s tem povezani stroški zaposlenih? (Prostovoljna upokojitev pred obvezno je primernejša ureditev in dejansko nič manj primerna.) Ali je mogoče šteti za primerno in nujno, da se za uradnike neizpodbitno domneva, da postanejo z dopolnitvijo določene starosti, v tem primeru 65 let, nesposobni za delo in da zato njihovo delovno razmerje samodejno preneha? Ali je primerno, da je nadaljevanje uradnikovega delovnega razmerja, ki je samo po sebi mogoče do dopolnjenega 68. leta, pogojeno izključno s posebnimi interesi javnega delodajalca, neobstoj takih interesov pa obvezno povzroči prenehanje delovnega razmerja brez vsake pravne možnosti za nadaljnjo zaposlitev kot uradnik? Ali ureditev o starostni meji, ki povzroči obvezno prenehanje delovnega razmerja, namesto da bi se v skladu s členom 6(2) Direktive 2000/78/ES omejila na opredelitev pogojev za pridobitev pravice do polne pokojnine, neupravičeno razvrednoti interese starejših ljudi v primerjavi z načeloma ne večvrednimi interesi mlajših ljudi? Če je cilj lažjega zaposlovanja in/ali napredovanja priznan kot legitimni cilj, se postavlja vprašanje, katere podrobnejše dejanske zahteve morajo biti izpolnjene, da bi se dokazalo, do katere mere so dejansko izkoriščene ustrezne možnosti pri vsakem javnem delodajalcu, ki izvaja ureditev o starostni meji, ali pri vseh javnih delodajalcih, za katere velja zakonska ureditev, vključno ali izključno s splošnim trgom dela? Ali je ob upoštevanju danes že prepoznavnih demografsko pogojenih vrzeli na trgu dela, potrebi po strokovnjakih vseh vrst, ki bo nastopila zelo kmalu, torej tudi v javnem sektorju v zvezni državi in v zveznih deželah, primerno in nujno za delo sposobne uradnike, ki želijo svoje delo opravljati še naprej, vendarle prisiliti k prenehanju delovnega razmerja, čeprav se bo kmalu pojavila velika potreba po zaposlenih, ki jo bo mogoče s trgom dela komaj pokriti? Ali so v zvezi s tem potrebni podatki o trgu dela po panogah, ki bi jih bilo treba po potrebi pozneje še zbrati?
2.

Ali so nacionalne določbe, na podlagi katerih morajo delodajalci sestaviti in zagotavljati številne dokumente o osebju v skladu s členi od 157 do 169 programskega zakona z dne 22. decembra 1989 – neupoštevanje navedenih določb se kazenskopravno sankcionira ali pa se lahko izrečejo upravne globe in civilnopravne sankcije – združljive s predpisi prava Skupnosti in z Direktivo Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997, zlasti z določbo 5(1)(a), na podlagi katere morajo države članice v skladu z načelom prepovedi diskriminacije delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom, in delavcev, zaposlenih s polnim delovnim časom, po posvetovanju s socialnimi partnerji v skladu z domačo zakonodajo ali prakso opredeliti in presoditi zakonske ali administrativne ovire, ki lahko omejujejo možnosti za delo s krajšim delovnim časom, in jih, če je primerno, odpraviti?
2.

Ali se urinska drenažna vrečka, ki je izdelana iz plastike in je posebej zasnovana za kateter ter se zato lahko uporablja izključno s katetrom in tudi dejansko se, uvršča v — tarifno številko 9018399030, Poglavje 90, KN, kot „del“ in/ali „pribor“ za kateter (glej opombo 2(b) k Poglavju 90 carinske tarife) ali — tarifno številko 3926 90 99, Poglavje 39, KN, kot plastične mase in proizvodi iz plastičnih mas?
—

Ugotovi naj se, da Republika Avstrija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (1), oziroma jih ni v celoti sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
1.

Ali se Rimska konvencija o pravicah, povezanih z avtorskimi pravicami, z dne 26. oktobra 1961, Sporazum TRIPS (The agreement on Trade related Aspects of Intellectual Property Rights; Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine) in Pogodba SOIL (WIPO – World Intellectual Property Organisation; Svetovna organizacija za intelektualno lastnino) o izvedbah in fonogramih (WPPT; MSOILIF) neposredno uporabljajo v pravu Skupnosti?
SL Uradni list Evropske unije C 100/27

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte Suprema di Cassazione (Italija) 9. februarja 2010 – procedimento penale a carico di Marcello Costa

(Zadeva C-72/10)

2010/C 100/41

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte Suprema di Cassazione

Stranka v postopku v glavni stvari

Marcello Costa

Vprašanje za predhodno odločanje

Kako je treba razlagati člena 43 ES in 49 ES v zvezi s svobodo ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev v sektorju sprejemanja stav za športne dogodke za odločitev, ali navedene določbe Pogodbe prepovedujejo ali dopuščajo nacionalno zakonodajo, ki določa monopolno ureditev v korist države ter sistem koncesij in dovoljenj, ki v okviru omejenega števila koncesij določa: (a) obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je iz sodelovanja nezakonito izključil del gospodarskih subjektov; (b) obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje tržnih položajev, pridobljenih na podlagi postopka, ki je iz sodelovanja nezakonito izključeval del gospodarskih subjektov (kot na primer prepoved, ki velja za nove koncesionarje, odpiranja novih prodajnih mest v bližini obstoječih prodajnih mest oziroma obveznost, da pri tem spoštujejo določeno najkrajšo razdaljo; (c) okoliščine odvzema koncesije in unovčitve zelo visokih varščin, pri čemer med te okoliščine spada tudi neposredno ali posredno opravljanje čezmejnih igralniških dejavnosti, izenačenih s tistimi, ki so predmet koncesije?
—

ugotovi naj se, da Republika Irska, s tem ko zavarovalniške zakonodaje Evropske unije ni v celoti nediskriminatorno uporabljala za vse zavarovalnice, ni izpolnila svojih obveznosti zlasti na podlagi členov 6, 8, 9, 13, 15, 16 in 17 Prve Direktive Sveta z dne 24. junija 1973 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti neposrednega zavarovanja razen življenjskega zavarovanja (73/239/EGS), kot je bila pozneje spremenjena, in členov 22 in 23 Direktive Sveta 92/49/EGS o spremembah Direktiv 73/239/EGS in 88/357/EGS in o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja; in
1.

Ali členi 3(b), 4(2), 5 in 17, drugi odstavek, Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 998/2003/ES (1) z dne 26. maja 2003 o zahtevah v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki se uporabljajo za netrgovske premike hišnih živali in o spremembi Direktive Sveta 92/65/EGS ter členi in priloge k Odločbi Komisije št. 2003/803/ES (2) z dne 26. novembra 2003 o določitvi vzorca potnega lista za premike psov, mačk in belih dihurjev znotraj Skupnosti nasprotujejo temu, da bi nacionalna ureditev potnih listov za mačke in bele dihurje, ki napotuje na vzorec in dodatne pogoje, ki so določeni v zgoraj navedeni Odločbi Komisije z dne 26. novembra 2003, poleg tega določala tudi, da mora vsak potni list vsebovati enotno trinajstmestno številko, sestavljeno iz oznake „BE“, ki je ISO koda Belgije, dvomestne razpoznavne številke izdajatelja in devetmestne zaporedne številke?
SL Uradni list Evropske unije C 100/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Krajský soud v Brně (Češka republika) 11. januarja 2010 – Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA proti Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

(Zadeva C-17/10)

2010/C 100/23

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Krajský soud v Brně (Okrožno sodišče, Brno)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA

Tožena stranka: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (češki urad za varstvo konkurence)

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 81 ES (postal člen 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije) in Uredbo Sveta (ES) št. 1/2003 (1) z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1) razlagati tako, da je treba to zakonodajo uporabljati (v postopkih, začetih po 1. maju 2004) za vse obdobje delovanja kartela, ki se je v Češki republiki začel, preden je ta država pristopila k Evropski uniji (to je pred 1. majem 2004), in nadaljeval ter končal po pristopu Češke republike k Evropski uniji?

2. Ali je treba člen 11(6) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 v povezavi s členom 3(1) in uvodno izjavo 17 te uredbe, s točko 51 Sporočila Komisije o sodelovanju v okviru omrežja nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco (2), z načelom ne bis in idem v skladu s členom 50 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije (3) in s temeljnimi načeli evropskega prava razlagati tako, da če Komisija zaradi kršitev člena 81 ES začne postopke po 1. maju 2004 in v tem primeru sprejme odločbo: (a) so organi držav članic, pristojni za konkurenco, samodejno razrešeni svoje pristojnosti za obravnavanje tega ravnanja od navedenega datuma dalje? (b) so organi držav članic, pristojni za konkurenco, razrešeni svojih pristojnosti, da za to ravnanje uporabijo določbe nacionalnega prava, ki vsebujejo enaka pravila kot člen 81 ES (postal člen 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije)?

(1) UL 2003, L 1, str. 1.

(2) UL 2004, C 101, str. 43.

(3) UL 2007, C 303, str. 1.