ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

ESAE – Pogodba – Področje uporabe

(člen 31 AE; Direktiva Sveta 89/618, člen 5)

Summary

Glede na to, da v Pogodbi ESAE ni nobene izjeme, ki določa pogoje, v skladu s katerimi bi bile države članice pooblaščene, da se sklicujejo na temeljne interese nacionalne obrambe, vojaške dejavnosti ne spadajo na področje uporabe katerekoli določbe Pogodbe ESAE.

Ker področje uporabe določb sekundarne zakonodaje ne more prekoračiti področja uporabe njihove pravne podlage, sicer so te določbe nične, neuporaba člena 31 AE, ki je podlaga za direktivo 89/618 o obveščanju prebivalstva o ukrepih zdravstvenega varstva, ki jih je treba sprejeti, in o pravilih ravnanja v primeru radiološkega izrednega dogodka, nujno vključuje tudi neuporabo te direktive za te dejavnosti.

Če bi se v primeru popravila vojaške podmornice na jedrski pogon, v katerem ni sporno, da je vir jedrske energije vojaškega izvora, sprejelo, da za države članice vseeno velja obveznost iz člena 5 Direktive, naj prebivalstvo, za katero je verjetno, da bo prizadeto ob izrednem radiološkem dogodku, obvestijo o ukrepih zdravstvenega varstva, bi to pomenilo, da bi določbam Pogodbe ESAE o varovanju zdravja, zlasti iz člena 31 AE, priznali področje uporabe, ki je drugačno od tistega, ki ga imajo druge določbe te pogodbe.

(Glej točke 19, 23, 24, 27 in 29.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(b))

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Ločena obravnava različnih razlogov za zavrnitev

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(b) in (c))

Summary

1. Pri tridimenzionalnih znamkah, ki so embalaža proizvodov, kot so zapakirane tekočine, v gospodarskem prometu iz razlogov, povezanih z naravo proizvoda, le znamka, ki se občutno razlikuje od standarda ali navad v sektorju, in zaradi tega dejstva izpolnjuje bistveno nalogo označbe izvora, tudi razlikovalni učinek v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti.

V zvezi s tem ni treba sistematično opisati sektorja, v katerem se primerjajo proizvodi, za katere se zahteva registracija. Ne da se izključiti, da na potrošnike nekega proizvoda, glede njihovega zaznavanja znamke, ki ta proizvod označuje, morebiti vplivajo načini trženja drugih proizvodov, ki jih ti prav tako uživajo. Tako bi bilo mogoče glede na naravo zadevnih proizvodov in prijavljene znamke pri presoji, ali ima znamka razlikovalni učinek, upoštevati širši sektor.

Po drugi strani razmejevanje sektorja, v katerem se izvaja primerjava, pomeni presojanje dejstev.

(Glej točke 29, 31, 32 in 35.)

2. Vsak od razlogov za zavrnitev, ki so našteti v členu 7(1) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, je neodvisen od drugih in zahteva ločen preizkus. Poleg tega je treba razlagati omenjene razloge za zavrnitev v smislu splošnega interesa, ki je podlaga za vsakega od njih. Splošni interes, ki se upošteva med preizkusom vsakega od teh razlogov za zavrnitev, lahko oziroma mora odražati različne preudarke glede na zadevni razlog za zavrnitev.

Pojem splošnega interesa, ki je podlaga za člen 7(1)(b) te uredbe, je očitno enak bistveni nalogi znamke, in sicer zagotoviti potrošniku ali končnemu uporabniku prepoznavanje izvora proizvoda ali storitve, ki ju znamka označuje, in mu omogočiti brez verjetnosti zmede razlikovanje tega proizvoda ali storitev od tistih, ki izvirajo od drugod.

Po drugi strani merilo, po katerem se znamke, ki se v gospodarskem prometu navadno uporabljajo za označevanje zadevnih proizvodov in storitev, ne morejo registrirati kot znamke in je upoštevno v okviru člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94, ni tisto, po katerem je treba razlagati točko (b) istega člena. Vendar pa je v okviru točke (b) tega odstavka upoštevna ugotovitev, da se prijavljena znamka že splošno uporablja v Skupnosti za kategorijo proizvodov ali storitev in tako ni neobičajna v smislu, da bi povprečen potrošnik samo po sebi zaznaval kot označbo posebnega trgovskega izvora proizvoda ali storitve te kategorije.

(Glej točke od 59 do 61, 63, 66 in 67.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Mednarodni sporazumi – Sporazumi, ki jih sklene Skupnost – Sporazum o pridružitvi med EGS in Madžarsko

(Sporazum o pridružitvi med ES in Madžarsko, protokol št. 4, členi 31(2), 32 in 33)

2. Mednarodni sporazumi – Sporazumi, ki jih sklene Skupnost – Sporazum o pridružitvi med EGS in Madžarsko

(Sporazum o pridružitvi med ES in Madžarsko, protokol št. 4, člen 33)

Summary

1. Člena 31(2) in 32 protokola št. 4 Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Madžarsko na drugi strani, kot je bil spremenjen z Odločbo št. 3/96 Pridružitvenega odbora med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Madžarsko na drugi strani je treba razlagati tako, da morajo carinski organi države uvoznice upoštevati sodne odločbe, sprejete v državi izvoznici v postopkih proti izidom preverjanja veljavnosti potrdil o prometu blaga, ki so jih izvedli carinski organi države izvoznice, če so bili obveščeni o obstoju teh postopkov in vsebini teh odločb, in to neodvisno od dejstva, da je bila veljavnost potrdil o prometu preverjena na zahtevo carinskih organov države uvoznice.

Nepredložitev Pridružitvenemu odboru v skladu s členom 33 protokola št. 4 ne more upravičevati kršenja sistema sodelovanja in spoštovanja pristojnosti iz Sporazuma o pridružitvi.

(Glej točke 32, 52 in 54 ter točki 1 in 3 izreka.)

2. Polni učinek odprave carinskih dajatev, predvidene z Evropskim sporazumom o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Madžarsko na drugi strani, kot je bil spremenjen s Sklepom št. 3/96 Pridružitvenega odbora med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Madžarsko na drugi strani, nasprotuje upravnim odločbam, ki nalagajo plačilo carinskih dajatev, skupaj s taksami in globami, ki jih sprejmejo carinski organi države uvoznice, preden bi jim bil posredovan dokončen izid postopkov, uvedenih zoper ugotovitve naknadnega preverjanja, in ko odločbe organov države izvoznice, ki prvotno izda potrdilo o prometu blaga EUR.1, niso bile preklicane ali razglašene za nične.

Nepredložitev Pridružitvenemu odboru v skladu s členom 33 protokola št. 4 tega sporazuma na to razlago ne vpliva.

(Glej točke 43, 52 in 54 ter točki 2 in 3 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil storitev v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju – Direktivi 92/50 in 93/98 – Oddaja naročil – Ekonomsko najugodnejša ponudba – Komisija za oddajo javnega naročila, ki uvede ponderacijo podelementov merila za oddajo, ki so določeni v razpisni dokumentaciji – Dopustnost – Pogoji

(direktivi Sveta 92/50, člen 36, in 93/38, člen 34)

Summary

Člen 36 Direktive 92/50 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev in člen 34 Direktive 93/38 o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju je treba razlagati tako, da pravo Skupnosti ne nasprotuje temu, da komisija za oddajo javnega naročila pripiše določeno pomembnost vnaprej določenim podelementom merila za oddajo, in sicer tako, da med njimi porazdeli število točk, ki jih je za to merilo naročnik določil pri sestavljanju razpisne dokumentacije ali obvestila o naročilu, pod pogojem, da tak sklep:

– ne spreminja meril za oddajo javnega naročila, ki so določena v razpisni dokumentaciji ali v obvestilu o naročilu;

– ne vsebuje elementov, ki bi, če bi bili znani ob pripravi ponudb, lahko vplivali na to pripravo;

– ni bil sprejet ob upoštevanju elementov, ki bi lahko diskriminatorno učinkovali na enega od ponudnikov.

(Glej točko 32 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Živila – Uredba št. 2065/2003 – Arome dima – Pravna podlaga – Člen 95 ES – Ukrepi za približevanje – Polje proste presoje – Področje, ki zahteva oceno varnosti živil – Zahteva po tem, da se pri izbiri tehnike harmonizacije zagotovi visoka raven varovanja zdravja ljudi

(člen 95 ES; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 2065/2003)

2. Približevanje zakonodaj – Živila – Uredba št. 2065/2003 – Arome dima – Pravna podlaga – Člen 95 ES – Usklajevanje v več fazah – Priprava seznama proizvodov, ki so dovoljeni v celi Skupnosti – Pogoji

(člen 95 ES; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 2065/2003)

Summary

1. Z izrazom „ukrepi za približevanje“ iz člena 95 ES so avtorji Pogodbe želeli zakonodajalcu Skupnosti pustiti, odvisno od splošnih in posebnih okoliščin področja, ki ga je treba uskladiti, diskrecijo pri tehniki usklajevanja, ki je najprimernejša za dosego želenega cilja, predvsem na področjih, za katera so značilne kompleksne tehnične posebnosti.

Ta diskrecija se lahko uporabi zlasti za to, da bi se izbrala najprimernejša tehnika usklajevanja, kadar nameravano približevanje zahteva fizikalne, kemijske ali biološke analize in upoštevanje znanstvenih izsledkov na zadevnem področju. Navedene presoje, ki se nanašajo na varnost proizvodov, v bistvu izpolnjujejo cilj, ki ga zakonodajalcu Skupnosti predpisuje člen 95(3) ES, to je visoko raven varstva zdravja.

Zato Uredba št. 2065/2003 o aromah dima, ki se uporabljajo ali so namenjene uporabi v ali na živilih, predstavlja primeren usklajevalni ukrep, saj področje usklajevanja zahteva take presoje glede varnosti proizvodov.

(Glej točke 45, 46 in 52.)

2. Kadar zakonodajalec Skupnosti predvidi usklajevanje v več fazah, zlasti v primeru, ko to vključuje določitev seznama dovoljenih proizvodov za celotno Skupnost in izključitev vseh drugih proizvodov, morata biti izpolnjena dva pogoja. Prvič, v temeljnem aktu mora določiti bistvene elemente usklajevalnega ukrepa, za katerega gre. Drugič, mehanizem za izvedbo navedenih elementov mora biti zasnovan tako, da pelje k usklajevanju v smislu člena 95 ES. Tako je, kadar zakonodajalec Skupnosti določi podrobna pravila, po katerih morajo biti sprejete odločitve v vsaki fazi takega postopka izdaje dovoljenja, in določi in natančno uokviri pooblastila, ki jih ima Komisija kot organ, ki je pristojen za sprejetje končne odločitve.

Uredba št. 2065/2003 o aromah dima, ki se uporabljajo ali so namenjene uporabi v ali na živilih, izpolnjuje navedena dva pogoja in jo je zato mogoče šteti za usklajevalni ukrep v smislu člena 95 ES. Za posledico namreč nima postranskega usklajevanja razmer na notranjem trgu, ampak se nanaša na približevanje zakonov in drugih predpisov držav članic na področju arom dima.

(Glej točke od 47 do 49, 58, 59 in 64.)
Keywords

Summary



Keywords

Konvencija o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb – Izključne pristojnosti – Spori „na področju najema nepremičnin“ – Pojem – Pravica do uporabe nepremičnine na podlagi časovnega zakupa na podlagi pogodbe o članstvu v klubu – Izključitev

(Konvencija z dne 27. septembra 1968, člen 16(1)(a))

Summary

Člen 16(1)(a) Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kot je bila spremenjena s konvencijami o pristopu iz let 1978, 1982 in 1989, je treba razlagati tako, da se ne uporablja za pogodbo o članstvu v klubu, ki v zameno za pravico iz naslova članstva, ki je prevladujoči element skupne cene, članu omogoča pridobitev pravice do uporabe nepremičnine na podlagi časovnega zakupa, označene samo z njeno vrsto in lokacijo, ter določa včlanitev članov v organizacijo, ki omogoča izmenjavo njihove pravice do uporabe.

(Glej točko 28 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Pavšalna ureditev za kmete – Področje uporabe – Transakcije, ki niso niti dobava kmetijskih proizvodov niti kmetijske storitve – Izključitev – Kmetijske storitve – Pojem – Dajanje lovišč v najem – Izključitev

(Direktiva Sveta 77/388, člen 25)

Summary

Člen 25 Šeste direktive 77/388, na podlagi katerega lahko države članice za kmete, za katere bi uporaba splošne ureditve davka na dodano vrednost ali poenostavljene ureditve iz člena 24 povzročila težave, uporabijo pavšalno ureditev, je treba razlagati tako, da se ta uporablja samo za dobavo kmetijskih proizvodov in kmetijskih storitev, kot so opredeljene v odstavku 2 člena 25, in da za druge transakcije, ki jih opravi kmet pavšalist, velja splošna ureditev iz te direktive.

V zvezi s tem je treba člen 25(2), peta alinea, Direktive v povezavi s prilogo B k njej razlagati tako, da dajanje lovišč v najem s strani kmeta pavšalista ni kmetijska storitev v smislu te direktive. Najprej, dajanje lovišč v najem ni urejeno v teh določbah in poleg tega ne izpolnjuje pogojev, ki jih te določajo. Dalje, skupna pavšalna ureditev je izjema od splošne ureditve Šeste direktive in jo je mogoče uporabiti samo, kolikor je to potrebno za doseganje njenega cilja. Nazadnje, razlaga pojma „kmetijske storitve“, in sicer da zajema dajanje v najem, kot je dajanje v najem lovišč, ki navadno ni del kmetijske proizvodnje in ne obsega opreme, ki se navadno uporablja v kmetijskih, gozdarskih ali ribiških podjetjih, ne bi bila skladna niti z naravo niti s ciljem te ureditve.

(Glej točke 21, 26, 27, 29 in 31 ter točki 1 in 2 izreka.)
Člen 6, točka 1, Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kakor je bila nazadnje spremenjena s Konvencijo z dne 29. novembra 1996 zaradi pristopa Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske, je treba razlagati tako, da se ne uporablja v pravdah zaradi kršitve evropskega patenta proti več družbam s sedežem v različnih državah pogodbenicah za dejanja, ki naj bi bila storjena na ozemlju ene ali več teh držav, tudi če bi navedene družbe, ki pripadajo isti skupini, ravnale enako ali podobno v skladu s skupno politiko, ki naj bi jo oblikovala le ena od njih.
9

V Angliji je temeljni pravni instrument na področju urejanja prostora zakon o urejanju mest in podeželja iz leta 1990 (Town and Country Planning Act 1990, v nadaljevanju: Town and Country Planning Act), ki predpisuje splošna pravila tako glede izdaje soglasij na področju urbanističnega urejanja kot tudi glede njihove spremembe ali odvzema. Ta zakon podrobneje določa odlok o urejanju mest in podeželja iz leta 1995 (Town and Country Planning (General Development Procedure) Order 1995, v nadaljevanju: General Development Procedure Order) in predpis o urejanju mest in podeželja – presoja vplivov na okolje iz leta 1988 (Town and Country Planning (Assessment of Environmental Effects) Regulations 1988, v nadaljevanju: Assessment of Environmental Effects Regulations).
Komisija mora v okviru postopka zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES dokazati obstoj zatrjevane neizpolnitve obveznosti tako, da Sodišču predloži elemente, ki so potrebni za to, da to preveri obstoj navedene neizpolnitve obveznosti, ne da bi se pri tem smela opreti na kakršno koli domnevo.

Natančneje, glede Direktive 85/337 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot je bila spremenjena, mora Komisija predložiti vsaj nekaj dokazov o vplivih, ki jih bo sporni projekt verjetno imel na okolje.

Kadar pristojni organ potrdi nujnost presoje, mora Komisija poskusiti bolj utemeljiti svoje navedbe in izpodbiti navedbe tožene države članice s poglobljenim pregledom dokazov, ki jih je slednja predložila ali s pridobitvijo, predložitvijo, preizkusom in analitičnim prikazom otipljivih in konkretnih dokazov, na podlagi katerih Sodišče lahko presodi, ali so pristojni organi dejansko prekoračili meje polja proste presoje.

(Glej točke 77, 78, 85 in 93.)
Zadeva C-539/03

Roche Nederland BV in drugi

proti

Fredericku Primusu in Miltonu Goldenbergu

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden)

„Bruseljska konvencija — Člen 6, točka 1 — Več toženih strank — Krajevna pristojnost sodišča po sedežu ene od toženih strank — Tožba zaradi kršitve evropskega patenta — Tožene osebe s sedeži v različnih državah pogodbenicah — Kršitve, storjene v več državah pogodbenicah“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Légerja, predstavljeni 8. decembra 2005 I - 6537

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 13. julija 2006 I - 6569

Povzetek sodbe

Konvencija o pristojnosti in izvrševanju odločb – Posebne pristojnosti – Več toženih strank

(Konvencija z dne 27. septembra 1968, člen 6, točka 1)

Člen 6, točka 1, Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, kakor je bila nazadnje spremenjena s Konvencijo z dne 29. novembra 1996 zaradi pristopa Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske, je treba razlagati tako, da se ne uporablja v pravdah zaradi kršitve evropskega patenta proti več družbam s sedežem v različnih državah pogodbenicah za dejanja, ki naj bi bila storjena na ozemlju ene ali več teh držav, tudi če bi navedene družbe, ki pripadajo isti skupini, ravnale enako ali podobno v skladu s skupno politiko, ki naj bi jo oblikovala le ena od njih. Ob tem, da niti dejanja kršitve, ki se očitajo različnim toženim strankam, niti nacionalni predpisi, glede na katere se ta dejanja presojajo, niso enaki, namreč ne obstaja tveganje, da bi bile odločbe, izdane na podlagi tožb zaradi kršitve evropskega patenta, vloženih v različnih državah pogodbenicah, nezdružljive, ker do morebitnih neskladij med sodnimi odločbami, ki bi jih izdala obravnavana sodišča, ne bi prišlo v okviru istega dejanskega stanja.

Iz tega sledi, da medsebojne zveze, ki mora biti podana za uporabo člena 6, točka 1, Bruseljske konvencije, med takimi tožbami ni.

(Glej točke 20, 25, 27, 28, 31, 33, 35, 41 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta – Direktiva 89/48

(Direktiva Sveta 89/48)

2. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta – Direktiva 89/48

(člena 39 ES in 43 ES; Direktiva Sveta 89/48, člen 4(1))

Summary

1. Direktiva 89/48 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, ne nasprotuje temu, da kadar imetnik diplome, pridobljene v državi članici, vloži vlogo za dovoljenje za dostop do reguliranega poklica v drugi državi članici, organi te države tej vlogi pod določenimi pogoji delno ugodijo s tem, da omejijo obseg dovoljenja samo na dejavnosti, za katere ta diploma omogoča dostop v državi članici, kjer je bila pridobljena.

(Glej točko 26 in točko 1 izreka.)

2. Člena 39 ES in 43 ES ne nasprotujeta temu, da kadar imetnik diplome, pridobljene v državi članici, vloži vlogo za dovoljenje za dostop do reguliranega poklica v drugi državi članici, ta država članica ne dopušča delnega dostopa do poklica, omejenega na opravljanje ene ali več dejavnosti, ki jih zajema ta poklic, kadar je mogoče pomanjkljivosti, ki jih ima izobraževanje in usposabljanje zadevne osebe v primerjavi s tistim, ki se zahteva v državi članici gostiteljici, dejansko odpraviti z uporabo izravnalnih ukrepov, ki so določeni v členu 4(1) Direktive 89/48 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta.

Nasprotno pa člena 39 ES in 43 ES nasprotujeta temu, da omenjena država članica takega delnega dostopa ne dopušča, kadar ga predlaga zadevna oseba in so razlike med področji dejavnosti tako velike, da bi bilo treba dejansko opraviti celotno izobraževanje in usposabljanje, razen če bi bila zavrnitev takega delnega priznavanja utemeljena z nujnimi razlogi v splošnem interesu, ki so primerni za doseganje zaželenega cilja in ne presežejo okvirov, potrebnih za njegovo doseganje.

(Glej točki 27 in 39 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Dobava blaga – Opravljanje storitev

(Direktiva Sveta 77/388, členi 2, točka 1, 4(1) in (2), 5(1) in 6(1))

Summary

Transakcije so dobave blaga ali storitev in gospodarska dejavnost v smislu člena 2, točka 1, člena 4(1) in (2), člena 5(1) in člena 6(1) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kot je bila spremenjena z Direktivo 95/7, kadar izpolnijo objektivna merila, na katerih temeljijo ti pojmi, celo če se opravijo z edinim ciljem pridobiti davčno ugodnost, pri čemer pa ne sledijo nobenemu gospodarskemu cilju.

Pojmi davčnega zavezanca in gospodarskih dejavnosti ter dobave blaga in opravljanja storitev, ki opredeljujejo obdavčljive transakcije na podlagi Šeste direktive, so namreč objektivni in se uporabljajo neodvisno od namenov in rezultatov zadevnih transakcij. V zvezi s tem bi bila obveznost davčne uprave, da izvede preiskavo za ugotovitev namena davčnega zavezanca, v nasprotju s cilji skupnega sistema davka na dodano vrednost, zagotoviti pravno varnost in olajšati uporabo davka na dodano vrednost, tako da se, razen v izjemnih primerih, upošteva objektivnost zadevne transakcije.

Čeprav ta zgoraj navedena objektivna merila nedvomno niso izpolnjena ob davčni utaji, na primer lažnih davčnih obračunih ali izstavitvi nepravilnih računov, pa kljub temu velja, da pri ugotovitvi, ali je zadevna transakcija dobava blaga ali storitev in gospodarska dejavnost, ni upoštevno, ali je bila zadevna transakcija izvedena z edinim ciljem pridobiti davčno ugodnost.

(Glej točke od 47 do 49, 51 in 53 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom – Sektorska prepoved prometa tovornjakov nad 7,5 tone, ki prevažajo določeno blago – Nedopustnost – Utemeljitev – Varstvo okolja

(člena 28 ES in 29 ES)

Summary

Obveznosti iz členov 28 ES in 29 ES ne izpolni država članica, ki z namenom, da na zadevnem območju zagotovi kakovost zunanjega zraka, sprejme zakonodajo, ki tovornjakom nad 7,5 ton, ki prevažajo določeno blago, prepoveduje vožnjo na cestnem odseku prvega reda, ki je del ene izmed glavnih kopenskih povezav med določenimi državami članicami.

Takšna prepoved ovira prosti pretok blaga in zlasti njegov prosti tranzit in predstavlja ukrep z enakim učinkom, kot ga imajo količinske omejitve, ki je nezdružljiv z obveznostmi po pravu Skupnosti, ki izhajajo iz členov 28 ES in 29 ES, razen če ni objektivno utemeljen.

Podobnih ukrepov ni mogoče utemeljiti z nujnimi okoljevarstvenimi zahtevami, če ni prepričljivo ugotovljeno, da je njihov cilj mogoče doseči z drugimi ukrepi, ki manj omejujejo prosti pretok.

(Glej točke 66, 69, 71, 87, 89, 95 in izrek.)