46

Svet je v utemeljitev uvrstitve imena tožeče stranke na zadevna seznama predložil dokument WK 1755/2020 INIT, ki vsebuje javno dostopne informacije, in sicer povezave do spletnih mest, članke v medijih in posnetke zaslona, ki izvirajo iz: – spletnega mesta „Aliqtisadi“, obiskanega 24. septembra 2018, na katerem je tožeča stranka predstavljena kot direktor sirsko‑turške gospodarske zbornice, lastnik družbe Sabra Maritime Agency in vlagatelj v turističnem sektorju; tožeča stranka je tam opisana tudi kot eden od 100 najpomembnejših poslovnežev v Siriji, predsednik in ustanovitelj sirske zbornice za pomorsko plovbo in ustanovni partner v družbi Fenicia Tourism Company, v kateri ima 85‑odstotni kapitalski delež; – spletnega mesta „Syriandays“, ki v članku, objavljenem 10. februarja 2015, naslovljenem „Abdelkader Sabra is the President of the Syrian Chamber of Shipping“ (Abdelkader Sabra je predsednik sirske zbornice za pomorsko plovbo), navaja da je imel upravni odbor sirske zbornice za pomorsko plovbo prvi sestanek tretje volilne seje ob prisotnosti sirskega ministra za promet, ta pa je omenil pomembno vlogo te zbornice za državo; v članku so poleg tega navedena imena oseb, ki so bile izvoljene na različne funkcije, med drugim da je bila tožeča stranka izvoljena za predsednika; nazadnje je navedeno, da je bila zbornica ustanovljena z zakonom št. 20 iz leta 2006 in da se odlikuje po podpori sektorju pomorske plovbe; – spletnega mesta „The Syria Report“, obiskanega 31. oktobra 2018, na katerem je navedeno, da je bila družba Fenicia Tourism Company ustanovljena 5. julija 2012 v Tartusu (Sirija) za razvoj projektov na področju hotelirstva, in poleg tega navedeno, da ima tožeča stranka v lasti 85 % delnic te družbe, celoten kapital pa znaša 1 milijon sirskih funtov (SYP) (približno 1313 EUR); – spletnega mesta „The Syria Report“, na katerem je v članku, objavljenem 26. novembra 2012, naslovljenem „Ministry of Tourism Awards New Contract to Manage Arwad Hotel“ (ministrstvo za turizem je oddalo novo naročilo za vodenje hotela Arvad), navedeno, da je sirsko ministrstvo za turizem družbi Fenicia Tourism Company oddalo naročilo za razvoj in vodenje hotela s štirimi zvezdicami na otoku Arvad (Sirija), veljavnost pogodbe je bila določena na 60 let; v članku je navedeno, da bo imel hotel 150 postelj, stroški razvoja pa so ocenjeni na 700 milijonov SYP (približno 919.009 EUR); navedeno je tudi, da tožeča stranka, opisana kot znan vlagatelj iz Tartusa, posluje v več sektorjih, med drugim v sektorju pomorske plovbe in trgovine; – spletnega mesta „The Syria Report“, obiskanega 1. novembra 2018, v skladu s katerim je tožeča stranka generalni direktor družbe Sabra Group, ki vključuje pomorsko agencijo Riamar Shipping, ki ima v lasti šest plovil, zasidranih v pristanišču Tartus; navedeno je tudi, da družba Sabra Group izvaža oljčno olje in zaposluje 250 oseb; – tiskovne agencije Reuters, ki v članku, objavljenem 15. novembra 2013, naslovljenem „Exclusive – [Bashar Al‑]Assad allies profit from Syria’s lucrative food trade“ (Ekskluzivno – zavezniki Basharja Al‑Assada kujejo dobiček iz sirske dobičkonosne trgovine z živili), navaja, da prek navideznih družb in podjetij za pomorsko plovbo nastaja skrivno trgovinsko in logistično omrežje, katerega cilj ni samo pridobivanje živil, ampak tudi ustvarjati velike donose za člane ozkega kroga Basharja Al‑Assada; po navedbah tega članka naj bi bila med temi podjetji tudi družba Yass Marine, registrirana v Tripoliju (Libanon) in v Siriji; v članku je navedeno, da je po podatkih o pomorski plovbi družbe za analizo pomorskih podatkov Winward flota ladij za razsuti tovor družbe Yass Marine izvedla dostave v Siriji v zadnjih nekaj mesecih iz pristanišč v Ukrajini, Rusiji in Libanonu; po podatkih iz navedenega članka naj bi bila tožeča stranka, eden od najpomembnejših pomorskih magnatov v Siriji, vpletena v pomorsko trgovino s temi državami; nazadnje je v članku navedeno, da iz spletnih mest opozicije in poslovnega imenika razvidno, da je tožeča stranka delničar družbe Cham Holding, ki je „sankcionirana“ in povezana z Ramijem Makhloufom; – dnevnika Le Monde, ki v članku, objavljenem 30. maja 2014, naslovljenem „Ces oligarques syriens qui tiennent à bout de bras le régime [de Bashar Al‑]Assad“ (sirski oligarhi, ki podpirajo režim Basharja Al‑Assada), navaja, da je Rami Makhlouf s še tremi osebami, med drugim tožečo stranko, vlagal v uvoz živil, med njimi pšenice, riža, sladkorja in čaja, zoper katere evropski embargo – drugače kot za nafto – ne velja; – spletnega mesta „World Crunch“, ki v članku, objavljenem 3. junija 2014, naslovljenem „The Shady Syrian Oligarchs Who Keep The Regime Afloat“ (sumljivi sirski oligarhi, ki ohranjajo režim nad vodo), v zvezi s tožečo stranko povzema enake informacije, kot so navedene v članku dnevnika Le Monde iz prejšnje alinee; – spletnega mesta „Eqtsad“, na katerem je tožeča stranka v članku, objavljenem 27. januarja 2019, naslovljenem „Abdelkader Sabra, partner of Rami Makhlouf, who is still raising the Turkish flag in the office“ (Abdelkader Sabra, partner Ramija Makhloufa, ki ima v pisarni še vedno turško zastavo), opisana kot nekdo, ki ima korist od politike Basharja Al‑Assada, ki je od leta 2002 „pomembnemu družbenemu razredu“ dopuščal, da vlaga v Sirijo; v članku je navedeno, da je leta 2002 ustanovil pomorsko agencijo Abdul Kader Sabra (v nadaljevanju: družba AKSSA), družbo, ki je nazadnje razpolagala s floto več kot 350 plovil; v članku je navedeno tudi, da je od ustanovitve leta 2006 predsednik sirske zbornice za pomorski promet ter direktor sirsko‑turške gospodarske zbornice in podpredsednik sirsko‑ruske gospodarske zbornice; prav tako je opisana kot eden pomembnih partnerjev Ramija Makhloufa; po navedbah iz navedenega članka dejavnosti v pomorskem sektorju tožeči stranki omogočajo vključevanje v trgovinske odnose z več državami, med njimi zlasti z Italijo, Grčijo, Turčijo in Ciprom; v zvezi s tem je bila tožeča stranka po navedbah iz članka za direktorja sirsko‑turške gospodarske zbornice imenovana zaradi njene pomembne vloge pri razvoju trgovinskih in političnih odnosov s Turčijo; v članku je navedeno tudi, da je tožeča stranka po najboljših močeh vlagala v „Assadov sistem“, zaradi česar je postala pomembna osebnost v več sektorjih; poleg tega je po navedbah članka od leta 2005 svoje dejavnosti širila ter vlagala v nepremičnine in trgovino z živili skupaj z Ramijem Makhloufom; v članku je navedeno tudi, da je postavila tovarno za proizvodnjo oljčnega olja, ki ga je izvažala v velikih količinah, pa tudi tovarno za proizvodnjo zabojnikov iz stekla, plastike in kovine; po navedbah iz članka se je tožeča stranka po revoluciji leta 2011 in sprejetju „sankcij“ proti družbi Cham Holding in poslovnežem iz navedene družbe hitro umaknila iz te družbe in razglašala svojo nedolžnost; članek nadaljuje, da se je od leta 2012 postopoma selila v Libanon in svoje posle vodila od tam, zaradi česar je režim zasegel njene nepremičnine in premičnine, pri čemer jo je obtožil, da je v Sirijo tihotapila blago; to je po navedbah v članku več opazovalcev označilo kot poskus samozaščite, zlasti pred „sankcijami“, pod pogojem da opravlja nekatere storitve za režim z druge lokacije; članek dodaja, da novic o tožeči stranki ni bilo do začetka leta 2018, ko so ona in drugi sirski poslovneži pridobili libanonsko državljanstvo; nazadnje je v članku v zvezi s tem navedeno, na eni strani, da so libanonski mediji začeli kampanjo proti njej, v katero so libanonsko državo obtožili, da je skupaj s poslovneži kovala zarote pri iskanju načinov za izogibanje omejevalnim ukrepom, ki so jim bili naloženi, na drugi strani pa, da je libanonsko državljanstvo pridobila zaradi delovanja s Hezbollahom, ki je segalo od pranja denarja do trgovinskih dobav za stranko, to je dejavnosti, za katere je uporabljala svojo ladijsko floto; – spletnega mesta „The Syria Report“, ki v članku, objavljenem 5. junija 2018, naslovljenem „Dozens of Syrian Investors to be Granted Lebanese Citizenship“ (številnim sirskim vlagateljem se obeta libanonsko državljanstvo), navaja da je tožeča stranka vpliven vlagatelj iz Tartusa, ki posluje v pomorskem sektorju, da imajo poleg tega številni sirski vlagatelji težave pri odpiranju in razpolaganju z bančnimi računi v Libanonu in da bi jim pridobitev libanonske osebne izkaznice pomagala pri obidenju te težave ter bi bilo iz tega razloga mogoče zaprositi zanjo; – spletnega mesta „al Arabiya News“, na katerem je v članku, objavljenem 8. junija 2018, naslovljenem „Lebanese nationality to Syria involved in smuggling… Know it!“ (Libanonsko državljanstvo vpleteno za Sirijo vpleteno v tihotapljenje… Vedite!), omenjena spornost podeljevanja libanonskih državljanstev številnim osebam iz različnih držav, med drugim Sirije; tožeča stranka je po navedbah v tem članku med tistimi, ki so pridobili to državljanstvo z naturalizacijo; opisana je kot nekdo, ki ima „dvomljive“ finančne odnose z režimom Basharja Al‑Assada, še posebej z Ramijem Makhloufom; v zvezi s tem so v članku navedene informacije o partnerstvu med zadnjenavedenim in tožečo stranko, kakor so razvidna iz zgoraj navedenega članka, objavljenega 30. maja 2014 v dnevniku Le Monde; članek opozarja, da je tožeča stranka „pisarniški človek“, ki je bil častni veleposlanik Turčije v Siriji, da je bil leta 2012 tudi direktor sirsko‑turške gospodarske zbornice, in da je bila od ustanovitve podpredsednik sirsko‑ruske gospodarske zbornice; dodaja, da je tožeča stranka predsednik sirske zbornice za pomorsko plovbo, da je delničar družbe Cham Holding, da pa se je zaradi uvrstitve na sezname omejevalnih ukrepov v Uniji in Združenih državah Amerike oddaljil od medijev in deluje, kot da ni več del tega; članek dodaja, da ima družba AKSSA, specializirana pomorska družba za upravljanje in lastništvo ladij, podružnici v Italiji in Grčiji, poleg tega pa ima v lasti družbo OVO (Olive Virgin Oil Company), ki izvaža oljčno olje; v članku je omenjena tudi ena največjih tovarn v regiji, ki proizvaja zabojnike iz stekla, kovine in plastike; po navedbah iz članka je tožeča stranka predsednik Abdelkader Sabra Group s sedežem v obalni regiji Tartus; nazadnje, v članku je navedeno, da so bile nepremičnine in premičnine družbe AKSSA leta 2012 zasežene v skladu s sklepom št. 932 sirskega ministrstva za finance zaradi kršitev uvoznih pravil, ki jih pomeni tihotapljenje blaga v zadevi št. 208 iz leta 2012; v članku je še dodano, da se je tožeča stranka odločila zadevo urediti s poravnavo, tako da je bil zaseg odpravljen po plačilu globe; – spletnega mesta „Asharq Al‑Awsat“, ki v članku, objavljenem 8. junija 2018, naslovljenem « „Exclusive – 4 ,Suspicious‘ Names behind Freezing of Lebanon’s Naturalization Decree“ (Ekskluzivno – 4 imena „osumljenih“, ki stojijo za zamrznitvijo libanonskega odloka o naturalizaciji), navaja podrobnosti o tem, da so libanonske oblasti objavile 400 imen oseb, ki so pridobile libanonsko državljanstvo na podlagi spornega vladnega odloka, in med drugim tožečo stranko navaja kot predsednika sirske zbornice za pomorsko plovbo; – spletnega mesta „Enab Baladi“, na katerem je v članku z dne 10. junija 2018, naslovljenem „The establishment of companies and naturalization… Lebanon ride [Bashar Al‑]Assad to circumvent sanctions“ (ustanavljanje družb in naturalizacija…Libanon pomaga Basharju Al‑Assadu pri izogibanju sankcijam), navedeno, da je med imeni oseb, ki so vključene v libanonski odlok o naturalizaciji, tudi ime tožeče stranke, ki je opisana kot ena od 100 najpomembnejših poslovnežev v Siriji; po navedbah v članku ima v lasti družbo Sabra Maritime Agency ter je direktor sirsko‑turške gospodarske zbornice in „prvi“ predsednik sirske zbornice za pomorsko plovbo; v članku je omejena tudi družba Cham Holding v lasti Ramija Makhloufa, iz katere se je umaknila, potem ko so Združene države Amerike uvedle „sankcije“ proti tej družbi; nazadnje je v članku dodano, da se želijo sirski poslovneži – po navedbah nekega analitika – otresti „sankcij“ proti njim; v zvezi s tem jim pridobitev libanonskega državljanstva po navedbah v članku omogoča odpiranje računov in vplačevanje depozitov v libanonskih bankah; – spletnega mesta „Al Janoubia“, na katerem je v članku, objavljenem 8. junija 2018, naslovljenem „Abdelkader Sabra became Lebanese“ (Abdelkader Sabra je postal Libanonec), podrobneje navedeno, da je ime tožeče stranke nedavno postalo slavno zaradi odloka o naturalizaciji, objavljenega v Libanonu, ter da je blizu predsedniku Basharju Al‑Assadu in pomemben delničar družbe Cham Holding v lasti Ramija Makhloufa; – spletnega mesta Middle East Institute for Research and Strategic Studies (MEIRSS), na katerem je v članku, objavljenem 20. junija 2018, naslovljenem „Lebanese Nationalization Decree: Sanction Evasion & Shady Business?“ (libanonski odlok o naturalizaciji: izogibanje sankcijam in sumljivi posli?), omenjen predsedniški odlok, s katerim je 407 tujcev iz različnih držav pridobilo libanonsko državljanstvo; članek se sklicuje tudi na politično in medijsko spornost, ki je bila ustvarjena s tem odlokom, pojasnjuje, da je bilo več sirskim poslovnežem, ki so blizu predsedniku Basharju Al‑Assadu, podeljeno libanonsko državljanstvo, da je več naturaliziranih posameznikov finančno in politično povezanih s sirskim režimom ter da so pod stalnim nadzorom in zanje veljajo omejevalni ukrepi Unije in Združenih držav Amerike, in tudi, da je tožeča stranka, ki je bilo podeljeno libanonsko državljanstvo, član upravnega odbora družbe Cham Holding, za katero veljajo omejevalni ukrepi Unije in Združenih držav Amerike; nazadnje je v članku navedeno, da je prispevala k ustanovitvi družbe, imenovane Yass Marine Group, v Libanonu, ki je bila v Siriji vpletena v škandal v zvezi s prehransko varnostjo.