ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Ekonomsko-socialna kohezija – Strukturni posegi – Financiranje Skupnosti – Dodelitev finančne pomoči

(Uredba Sveta št. 4253/88, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2082/93, člen 21(3), drugi pododstavek)

Summary

Člen 21(3), drugi pododstavek, Uredbe št. 4253/88 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede usklajevanja dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z Evropsko investicijsko banko ter drugimi finančnimi instrumenti, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2082/93, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni davčni zakonodaji, ki subvencije strukturnih skladov Skupnosti upošteva pri določitvi obdavčljivega dohodka. Odbitki in zadržanja izplačil, ki zmanjšujejo znesek subvencij Skupnosti, ki ga je prejemnik prejel, in ki niso v neposredni in bistveni zvezi s temi subvencijami, ne ovirajo učinkovite uporabe mehanizma iz Uredbe št. 4253/88.

Poleg tega razlik med prejemniki iz strukturnih skladov, ki obstajajo zaradi različnih stopenj obdavčenja zneska pomoči Skupnosti v državah članicah, ni mogoče šteti za kršitev načela enakega obravnavanja. Da bi bilo to tako, bi moral biti položaj prejemnikov pomoči Skupnosti primerljiv. Ta položaj pa ni primerljiv, ker slednji take pomoči prejemajo v socialno-ekonomskem kontekstu vsake države članice in ker zaradi neuskladitve Skupnosti glede določanja obdavčljivega dohodka na tem področju še naprej obstajajo objektivne razlike med ureditvami držav članic, kar neizogibno povzroča razlike med temi prejemniki.

(Glej točke od 18 do 21 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Okolje – Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje – Direktiva 85/337

(Direktiva Sveta 85/337, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/11, člena 2(1) in 4(1), ter priloga I)

2. Okolje – Odpadki – Sežiganje – Direktiva 2000/76

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/76, člen 12(1))

Summary

1. Država članica ne izpolni obveznosti iz členov 2(1) in 4(1) Direktive 85/337 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/11, če z uporabo nacionalne zakonodaje, ki je iz postopka presoje vplivov na okolje, določenega z navedenima členoma 2(1) in 4(1), izvzela projekte za predelavo nevarnih in nenevarnih odpadkov z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan iz priloge I k tej direktivi, če so predmet poenostavljenega postopka v smislu člena 11 Direktive 75/442 o odpadkih, pred pridobitvijo soglasja za gradnjo, sežigalnice odpadkov, ki spada v kategorijo obratov za odstranjevanje nenevarnih odpadkov s sežiganjem ali kemično obdelavo z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan, določeno v točki 10 Priloge I k Direktivi 85/337, ne predloži v postopek presoje vplivov na okolje iz členov od 5 do 10 navedene Direktive 85/337.

(Glej točke od 50 do 53 in točko 1 izreka.)

2. Država članica, ki priglasitve začetka delovanja sežigalnice, ki jo je v smislu direktive mogoče izenačiti z vlogo za novo dovoljenje, ne da na vpogled javnosti na enem ali več mestih, dostopnih za javnost, in v ustrezno dolgem času, da bi bilo mogoče podati stališča, preden pristojni organ sprejme odločbo, in ne da na razpolago javnosti odločb v zvezi s to priglasitvijo skupaj s kopijo soglasja, ne izpolni obveznosti iz člena 12(1) Direktive 2000/76 o sežiganju odpadkov.

(Glej točko 64 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom – Pojem

(člen 28 ES; Direktiva Sveta 1999/37, člena 2(b) in 4)

2. Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom

(člena 28 ES in 30 ES)

Summary

1. Nacionalni predpisi – ki pred registracijo vozila zahtevajo njegovo identifikacijo in ki zahtevajo, da se v skladu s členoma 2(b) in 4 Direktive 1999/37 ta identifikacija ob uvozu vozila, predhodno registriranega v drugi državi članici, opravi s potrdilom o registraciji, ki ga izda navedena država članica, pri čemer je vozilo treba pokazati, da se pri pregledu lahko preveri, ali je vozilo dejansko na ozemlju države članice uvoznice in ali ustreza podatkom, navedenim v potrdilu o registraciji, ki ga je izdala druga država članica – ne morejo neposredno ali posredno, dejansko ali morebitno ovirati trgovine znotraj Skupnosti. Ker gre namreč pri tem postopku za preprosto upravno formalnost, ki ne vzpostavlja nobenega dodatnega pregleda, ampak je del obravnavanja vloge za registracijo in poteka ustreznega postopka, podrobna pravila pregleda ne morejo imeti nikakršnih odvračalnih učinkov na uvoz vozila v to državo članico oziroma tak uvoz zaradi tega pregleda ne more biti manj zanimiv.

(Glej točke od 53 do 55, 58 in 63.)

2. Država članica, s tem da pred registracijo vozil v tej državi članici splošno in sistematično zahteva pregled splošnega stanja za vsa vozila, starejša od treh let, ki so bila predhodno registrirana v drugih državah članicah, pri čemer ne upošteva morebitnih tehničnih pregledov, ki so jih že opravile druge države članice, ne izpolni obveznosti iz členov 28 ES in 30 ES. Takega pregleda, ki lahko določene zadevne osebe odvrne od tega, da bi v državo članico uvozile vozila, starejša od treh let, ki so bila predhodno registrirana v drugih državah članicah, namreč ni mogoče upravičiti z razlogom zagotavljanja prometne varnosti in varstva okolja, če zadevna država članica konkretno ne dokaže sorazmernosti – glede na želeni cilj – zadevne omejitve prostega pretoka blaga.

(Glej točke 73, 74, 77, 78, 80 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Nepogodbena odgovornost – Pogoji

(člen 288, drugi odstavek, ES; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 91(b))

Summary

Dejstvo, da se stroški postopkov pred evropskim varuhom človekovih pravic ne morejo povrniti na podlagi člena 91(b) Poslovnika Sodišča prve stopnje, je glede tega, ali so ti stroški lahko predmet odškodnine na podlagi člena 288, drugi odstavek, ES, načeloma brez pomena. Člen 91 se lahko uporabi le za stroške postopka pred Sodiščem prve stopnje, in ne v predhodni fazi. Za pravico do povračila stroškov postopka in pravico do odškodnine torej načeloma veljajo drugačni pogoji in sta druga od druge neodvisni.

Za vzročno zvezo, ki se zahteva, tako Poslovnik Sodišča kot Poslovnik Sodišča prve stopnje določata, da se stroški postopka, ki jih priglasijo stranke, povrnejo le, če so bili nujno potrebni, da se postopek konča. Za vzročno zvezo, ki se zahteva v okviru člena 288, drugi odstavek, ES, pa se nasprotno zahteva, da je škoda neposredna posledica zadevnega nedopustnega ravnanja.

Pritožba pred evropskim varuhom človekovih pravic pa je odvisna od proste odločitve zadevnih oseb. Tako se stroškov, ki jih je po svoji odločitvi imel pritožnik, ne more obravnavati kot škoda, ki jo mora nositi zadevna institucija.

(Glej točke 22, 23 in 27.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Evropska unija – Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Protokol o vključitvi schengenskega pravnega reda – Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma – Načelo ,ne bis in idem‘

(Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma, člen 54)

2. Evropska unija – Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Protokol o vključitvi schengenskega pravnega reda – Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma – Načelo ,ne bis in idem‘

(Konvencija o izvajanju Schengenskega sporazuma, člena 58 in 71)

Summary

1. Člen 54 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma je treba razlagati tako, da:

– je upoštevno merilo za uporabo omenjenega člena merilo istovetnosti dejanj v smislu obstoja celote med seboj neločljivo povezanih dejanj, ne glede na pravno kvalifikacijo teh dejanj ali pravno zavarovani interes;

– se različna dejanja, ki zajemajo med drugim po eni strani hrambo denarnih zneskov, ki izvirajo iz trgovanja s prepovedanimi drogami, v državi pogodbenici in po drugi strani razpečevanje tako pridobljenega denarja po menjalnicah v drugi državi pogodbenici, ne morejo šteti kot „ista dejanja“ v smislu tega člena le zaradi tega, ker pristojni nacionalni organ ugotovi, da ta dejanja povezuje isti naklep za storitev kaznivega dejanja;

– ta nacionalni organ mora presoditi, ali je stopnja istovetnosti in povezanosti med vsemi primerljivimi okoliščinami taka, da je mogoče glede na zgoraj navedeno upoštevno merilo ugotoviti, da gre za „ista dejanja“ v smislu tega člena 54.

(Glej točko 36 in izrek.)

2. Iz člena 58 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (KISS) izhaja, da pogodbenice lahko uporabijo širše nacionalne določbe o načelu ne bis in idem glede sodb, izrečenih v tujini. Vendar ta člen državi pogodbenici nikakor ne dopušča, da opusti sojenje o kaznivem dejanju, povezanem s prepovedanimi drogami ob kršitvi svojih obveznosti, ki izhajajo iz člena 71 KISS, branega v povezavi s členom 36 Enotne konvencije o mamilih, podpisane v New Yorku 30. marca 1961 v okviru Združenih narodov, le zato ker je bil storilec že obsojen v drugi državi pogodbenici zaradi drugih kaznivih dejanj, pri katerih gre za isti naklep za storitev kaznivega dejanja. Te določbe pa, nasprotno, ne nasprotujejo temu, da v nacionalnem pravu pristojni organi, ki odločajo o drugem postopku, pri določitvi kazni upoštevajo morebitne sankcije, ki so bile že izrečene v prvem postopku.

(Glej točke od 33 do 35.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Omejitve

(člen 234 ES)

2. Pravo Skupnosti – Tožba – Nacionalna postopkovna pravila

(Direktiva Sveta 85/511, kot je bila spremenjena z Direktivo 90/423, člena 11 in 13)

Summary

1. Upoštevnost vprašanj v zvezi z razlago prava Skupnosti, ki jih je zastavilo nacionalno sodišče v normativnem in dejanskem okviru, ki ga opredeli v okviru lastne odgovornosti in katerega pravilnosti Sodišče ne preizkuša, se domneva. Zavrnitev predloga nacionalnega sodišča je mogoča, samo če je očitno, da zahtevana razlaga prava Skupnosti nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora v postopku v glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo pravnih in dejanskih elementov, ki so potrebni za to, da bi lahko na zastavljena vprašanja dalo uporabne odgovore. Navedene domneve upoštevnosti ni mogoče zavrniti zgolj z okoliščino, da ena od strank v sporu o glavni stvari izpodbija določena dejstva, katerih pravilnosti Sodišče ne preverja in od katerih je odvisna opredelitev predmeta tega spora.

(Glej točki 22 in 23.)

2. Pravo Skupnosti nacionalnemu sodišču v postopku, ki se nanaša na zakonitost upravnega akta glede na razloge kršitve členov 11 in 13 Direktive 85/511 o uvedbi ukrepov Skupnosti za obvladovanje slinavke in parkljevke, kot je bila spremenjena z Direktivo 90/423, ne nalaga, naj po uradni dolžnosti preizkusi razlog kršitve določb skupnostne ureditve, ker načeli enakovrednosti in učinkovitosti tega ne zahtevata.

Prvič, glede načela enakovrednosti, navedene določbe direktive ne določajo niti pogojev, v katerih bi se lahko začeli postopki na področju obvladovanja slinavke in parkljevke, niti organov, ki so v njihovem okviru pristojni za določitev obsega pravic in obveznosti posameznikov, tako da jih ni mogoče šteti za enakovredne nacionalnim pravilom javnega reda, ki so podlaga za nacionalne postopke, ker opredeljujejo pogoje, na podlagi katerih se slednji lahko začnejo, in organe, ki so v njihovem okviru pristojni za določitev obsega pravic in obveznosti posameznikov. Drugič, načelo učinkovitosti ne nasprotuje nacionalni določbi, ki nacionalnim sodiščem preprečuje, da bi po uradni dolžnosti preizkusili razlog kršitve določb Skupnosti, kadar bi jih preizkus tega razloga zavezoval, da se odpovejo predpisani pasivnosti tako, da bi prekoračila meje spora, kot so ga razmejile stranke, ter se oprla na druga dejstva in okoliščine, kot jih je za podlago zahteve navedla stranka postopka, ki ima interes, da se uporabijo. V takem postopku načelo učinkovitosti ne pomeni obveznosti za nacionalna sodišča, da po uradni dolžnosti preizkusijo razlog, na podlagi skupnostne določbe, neodvisno od njegovega pomena za pravni red Skupnosti, kadar imajo stranke dejansko možnost pri nacionalnemu sodišču navajati razlog, ki temelji na pravu Skupnosti.

(Glej točke od 29 do 31, 36, 41, 42 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Medicinski pripomočki – Direktiva 93/42

(Direktiva Sveta 93/42, kot je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta št. 1882/2003)

2. Približevanje zakonodaj – Medicinski pripomočki – Direktiva 93/42

(Direktiva Sveta 93/42, kot je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta št. 1882/2003)

Summary

1. Načelo enakega obravnavanja in obveznost preglednosti naročniku, ki je sprožil postopek javnega razpisa za dobavo javni bolnišnici in natančno določil, da morajo biti ti skladni z Evropsko farmakopejo in nositi oznako CE, preprečujeta, da zaradi varstva javnega zdravja neposredno in zunaj okvirov zaščitnega postopka iz členov 8 in 18 Direktive 93/42 o medicinskih pripomočkih, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1882/2003, zavrne ponujene materiale, če ti izpolnjujejo zahtevane tehnične pogoje. Če naročnik meni, da ti materiali lahko ogrozijo javno zdravje, mora zaradi izvedbe navedenega zaščitnega postopka o tem obvestiti pristojni nacionalni organ.

(Glej točko 55 in točko 1 izreka.)

2. Naročnik, ki je zadevo predložil pristojnemu nacionalnemu organu zaradi izvedbe zaščitnega postopka iz členov 8 in 18 Direktive 93/42 o medicinskih pripomočkih, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1882/2003, glede medicinskih pripomočkov, ki nosijo oznako CE, mora zadržati postopek javnega razpisa do izida tega zaščitnega postopka, pri čemer je njegov izid za naročnika zavezujoč. Če izvedba takega zaščitnega postopka povzroči zamudo, ki lahko ogroža delovanje javne bolnišnice in s tem javno zdravje, lahko naročnik, ob upoštevanju načela sorazmernosti, sprejme vse potrebne začasne ukrepe, ki mu omogočajo, da si priskrbi materiale, potrebne za ustrezno delovanje te bolnišnice.

(Glej točko 62 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Prepoved – Skupinske izjeme – Sporazumi v avtomobilskem sektorju – Uredba št. 1400/2002 – Sporazum, v katerem je določena izrecna razvezna klavzula

(člen 81(3) ES; Uredba Komisije št. 1400/2002, člena 2(1) in 3(6))

Summary

Nobena določba Uredbe št. 1400/2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj na področju motornih vozil ne prepoveduje strankam sporazuma s področja uporabe te uredbe, da v korist dobavitelja določijo izrecno razvezno klavzulo, na podlagi katere je sporazum odpovedan po samem pravu in brez predhodnega obvestila, če distributer ne izpolni ene od pogodbenih obveznosti, ki so navedene v tej klavzuli, zaradi česar se veljavnost take klavzule načeloma ne presoja po tej uredbi, temveč samo po nacionalnem pravu.

Če dobavitelj odpove sporazum o distribuciji motornih vozil na podlagi izrecne razvezne klavzule, spoštovanje pogojev za uporabo izjem po skupinah, ki so določene v Uredbi št. 1400/2002, ne zahteva samo, da ta dobavitelj pisno navede razloge te odpovedi, ampak tudi to, da lahko neodvisni izvedenec, arbiter ali nacionalno sodišče, na katere se je distributer upravičen obrniti na podlagi člena 3(6) te uredbe za izpodbijanje veljavnosti te odpovedi, opravi učinkovit nadzor nad razlogi zanjo.

Ob neobstoju pravil Skupnosti glede vprašanja, ali mora neodvisni izvedenec, arbiter ali nacionalno sodišče posredovati pred odpovedjo oziroma ali je treba njene učinke odložiti do odločitve o veljavnosti take odpovedi, je treba, ob tem da nobena določba Uredbe št. 1400/2002 ne vsebuje take zahteve, v pravnem sistemu vsake države članice določiti pristojna sodišča in procesna pravila v zvezi s tožbami, namenjenimi zaščiti pravic, ki jih imajo posamezniki neposredno na podlagi prava Skupnosti, če ta pravila niso manj ugodna od tistih, ki se nanašajo na podobne tožbe na podlagi nacionalnega prava (načelo enakovrednosti) in če dejansko ne omogočijo ali zelo otežijo uresničevanja pravic, ki jih daje pravni red Skupnosti (načelo učinkovitosti).

Zato je treba člen 3(6) Uredbe št. 1400/2002 razlagati tako, da zgolj dejstvo, da sporazum s področja uporabe te uredbe določa izrecno razvezno klavzulo, na podlagi katere je lahko tak sporazum odpovedan po samem pravu in brez predhodnega obvestila dobavitelja, če distributer ne izpolni ene od pogodbenih obveznosti, ki so navedene v tej klavzuli, ne povzroči tega, da izjeme po skupinah, ki so določene v členu 2(1) te uredbe, ne veljajo za ta sporazum.

(Glej točke 27, 28, 30, 34, 37 in izrek.)
1.

Italijanska republika s tem, da ni sprejela ukrepov za zagotovitev, da bi od 31. decembra 1998 za odpadne vode iz aglomeracije, ki jo sestavljajo različne občine province Varese, ki ležijo v porečju reke Olone, veljali strožji postopki čiščenja, kot so sekundarni ali primerljivi postopki čiščenja, ki so določeni v členu 4 Direktive Sveta 91/271/CEE z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(2) in (5) te direktive.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Države članice

–

Obveznosti

–

Izvrševanje direktiv

–

Neizpodbijana neizpolnitev (člen 226 ES) (Glej točko 5.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Neopravljen prenos Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES v predpisanem roku (UL L 275, str. 32)

Izrek

Izrek

1) Republika Finska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES – kar zadeva območje Åland –, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2) Republiki Finski se naloži plačilo stroškov.
Predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES je določen z obrazloženim mnenjem Komisije, tako da mora tožba temeljiti na enakih dejstvih in razlogih kot to mnenje. Ta zahteva pa nikakor ne more v vsakem primeru nalagati popolne skladnosti med očitki, navedenimi v izreku obrazloženega mnenja, in tožbenimi predlogi, če predmet spora, kakršen je bil opredeljen v obrazloženem mnenju, ni bil razširjen ali spremenjen. Sodišče je zlasti menilo, da se predmet spora lahko razširi na dejstva, ki so nastala po obrazloženem mnenju, če so iste vrste in pomenijo enako ravnanje kot dejstva, na katera se nanaša navedeno mnenje.

(Glej točke od 10 do 12.)
Zadeva C-281/05

Montex Holdings Ltd

proti

Diesel SpA

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof)

„Blagovne znamke — Direktiva 89/104/EGS — Pravica imetnika znamke, da prepove tranzit blaga z enakim znakom čez ozemlje države članice, v kateri ta znamka uživa varstvo — Nezakonita izdelava — Pridružena država“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura, predstavljeni 4. julija 2006 I - 10883

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. novembra 2006 I - 10897

Povzetek sodbe

Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 89/104 – Pravice iz znamke – Proizvodi, označeni z znamko, ki so pod režimom zunanjega tranzita – Znamka, ki je predmet varstva v državi članici tranzita, ne pa v namembni državi članici

(Direktiva Sveta 89/104, člen 5(1) in (3))

Člen 5(1) in (3) Prve direktive 89/104 o blagovnih znamkah je treba razlagati tako, da lahko imetnik znamke prepove tranzit skozi državo članico, v kateri je ta znamka varovana, proizvodov, ki so označeni z znamko in so v postopku zunanjega tranzita v drugo državo članico, v kateri to varstvo ne obstaja, samo če dokaže, da so ti proizvodi predmet ravnanja tretjega, medtem ko je blago v postopku zunanjega tranzita, in to nujno vodi do trženja blaga v tej tranzitni državi članici.

V zvezi s tem načeloma ni pomembno, da blago, namenjeno v državo članico, izvira iz pridružene države ali tretje države ali da je bilo izdelano v državi izvora zakonito oziroma ob kršitvi tam veljavne pravice imetnika iz znamke.

(Glej točke 23, 26, 27, 41 in točki 1, 2 izreka.)
Zadeva C-154/05

J. J. Kersbergen-Lap in D. Dams-Schipper

proti

Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank te Amsterdam)

„Socialna varnost delavcev migrantov — Uredba (EGS) št. 1408/71 — Člena 4(2a) in 10a ter Priloga IIa — Posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki — Nizozemske dajatve za mlade invalidne osebe — Nezmožnost plačevanja v tujino“

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 6. julija 2006 I - 6251

Povzetek sodbe

Socialna varnost delavcev migrantov – Posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki

(Uredba Sveta št. 1408/71, člena 4(2a) in 10(a) ter Priloga IIa)

Dajatev na podlagi nizozemskega zakona o zavarovanju za primer nezmožnosti za delo mladih invalidov (Wet arbeidsongeschiktheids verzekering zelfstandigen), ki je naveden v Prilogi IIa Uredbe št. 1408/71, kakor je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 307/1999, je treba šteti za posebno dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki v smislu člena 4(2a) Uredbe št. 1408/71, ker pomeni nadomestni prejemek, namenjen osebam, ki ne izpolnjujejo zavarovalnih pogojev, da bi prejeli invalidsko dajatev v smislu člena 4(1)(b) te uredbe, in ima značilnosti socialne pomoči, ki je upravičena z ekonomskimi in socialnimi razlogi, in ker njena dodelitev ni pogojena s tem, da je imel upravičenec tudi pravico do druge dajatve socialne varnosti, za katero se plačujejo prispevki. Iz tega sledi, da se mora uporabiti izključno določba za uskladitev iz člena 10a te uredbe, in zato navedena dajatev ne more biti izplačana tistim, ki dejansko ne bivajo na ozemlju države, v kateri je določena.

(Glej točke 31, 34, 37, 38, 44 in izrek.)