ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 366/15

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 27. septembra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Združeno kraljestvo) – Field Fisher Waterhouse LLP proti Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Zadeva C-392/11) (1)

(DDV - Oprostitev dajanja nepremičnin v najem - Dajanje poslovnih prostorov v najem - Storitve, ki so povezane s tem dajanjem v najem - Opredelitev transakcije za namene DDV - Transakcija, ki obsega eno storitev ali več samostojnih storitev)

2012/C 366/24

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Field Fisher Waterhouse LLP

Tožena stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe - First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Razlaga Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Oprostitve za druge dejavnosti – Obseg oprostitve DDV za dajanje nepremičnin v najem – Vključitev stroškov za določene storitve obratovanja in vzdrževanja stavbe in skupnih prostorov – Opredelitev transakcije, za namene DDV, kot enotna storitev ali kot samostojne storitve – Razlaga sodbe Sodišča z dne 11. junija 2009 v zadevi RLRE Tellmer Property (C-572/07)

Izrek

Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da so lahko dajanje nepremičnin v najem in storitve, ki so povezane s tem dajanjem v najem, kakršne so podane v postopku v glavni stvari, z vidika DDV enotna storitev. V zvezi s tem je možnost najemodajalca po najemni pogodbi, da jo prekine, če najemnica ne plača stroškov vzdrževanja, dejavnik, ki govori v prid obstoju enotne storitve, čeprav ta ni nujno odločilni dejavnik za presojo obstoja take storitve. Nasprotno, okoliščina, da bi storitve, kakršne se obravnavajo v postopku v glavni stvari, načeloma lahko opravila tretja oseba, ne dopušča ugotovitve, da te storitve v okoliščinah postopka v glavni stvari ne morejo pomeniti enotne storitve. Predložitveno sodišče mora ugotoviti, ali so glede na elemente razlage, ki jih je Sodišče podalo v tej sodbi, in ob upoštevanju posebnih okoliščin navedene zadeve zadevne transakcije toliko medsebojno povezane, da jih je treba šteti za enotno storitev dajanja nepremičnine v najem.

(1) UL C 282, 24.9.2011.
1.

Storitev premoženjskega upravljanja vrednostnih papirjev, kakršna je ta v sporu o glavni stvari, to je storitev, pri kateri davčni zavezanec proti plačilu po lastni presoji odloča o nakupu in prodaji vrednostnih papirjev in svoje odločitve uresničuje z nakupom in prodajo vrednostnih papirjev, je sestavljena iz dveh elementov, ki sta tako tesno povezana, da objektivno sestavljata eno samo gospodarsko storitev.
1.

Člen 9(1)(a) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite je treba razlagati tako, da: — ni vsak poseg v pravico do verske svobode, ki pomeni kršitev člena 10(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, „dejanje preganjanja“ v smislu navedene določbe te direktive; — je lahko obstoj dejanja preganjanja posledica posega v zunanji izraz navedene svobode in — morajo pristojni organi za presojo, ali je poseg v pravico do verske svobode, ki pomeni kršitev člena 10(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, lahko „dejanje preganjanja“, ob upoštevanju osebnih okoliščin zadevne osebe preveriti, ali ji zaradi uresničevanja te svobode v izvorni državi resno grozi preganjanje, nečloveško ali ponižujoče ravnanje ali kaznovanje s strani enega od subjektov iz člena 6 Direktive 2004/83.
SL Uradni list Evropske unije C 287/12

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. julija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Riigikohus – Estonija) – AS Pimix v likvidaciji proti Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus, Põllumajandusministeerium

(Zadeva C-146/11) (1)

(Pristop novih držav članic - Določitev dajatev na presežne zaloge kmetijskih proizvodov - Napotitev v določbi nacionalnega prava na določbo uredbe Unije, ki v Uradnem listu Evropske unije ni bila pravilno objavljena v jeziku zadevne države članice)

2012/C 287/19

Jezik postopka: estonščina

Predložitveno sodišče

Riigikohus

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: AS Pimix v likvidaciji

Toženi stranki: Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus, Põllumajandusministeerium

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Riigikohus – Razlaga členov 288, odstavek 2, PDEU in 297(1) PDEU ter Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 474) ter sodb Sodišča v zadevah C-161/06, C-560/07 in C-140/08 – Pristop novih držav članic – Določitev dajatve na presežne zaloge kmetijskih proizvodov – Napotitev v določbi nacionalnega prava na določbo uredbe Evropske unije, ki v Uradnem listu Evropske unije ni bila pravilno objavljena v jeziku zadevne države članice na dan, določen za določitev presežne zaloge – Uporaba ali neuporaba uredbe v smislu sodne prakse Sodišča

Izrek

Člen 58 Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se v Estoniji zoper posameznike uporabljajo določbe Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške, ki 1. maja 2004 niso bile niti objavljene v Uradnem listu Evropske unije v estonskem jeziku niti ponovno opredeljene v nacionalnem pravu te države članice, čeprav so se posamezniki z njimi lahko seznanili drugače.

(1) UL C 160, 25.5.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 227/5

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation – Francija) – Auto 24 SARL proti Jaguar Land Rover France SAS

(Zadeva C-158/11) (1)

(Konkurenca - Člen 101 PDEU - Motorna vozila - Uredba (ES) št. 1400/2002 - Skupinske izjeme - Sistem selektivne distribucije - Pojem „določena merila“, ki se nanašajo na sistem količinske selektivne distribucije - Neodobritev zahtevka za distributerja novih motornih vozil - Neobstoj določnih, objektivnih, sorazmernih in nediskriminatornih izbirnih količinskih meril)

2012/C 227/07

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Auto 24 SARL

Tožena stranka: Jaguar Land Rover France SAS

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de Cassation – Razlaga člena 1(1)(f) Uredbe Komisije (ES) št. 1400/2002 z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj na področju motornih vozil (UL L 203, str. 30) – Sistem selektivne distribucije – Zavrnitev zahtevka za distributerja novih motornih vozil znamke Land Rover – Pojem „določena merila“ v okviru količinske selektivne distribucije iz člena 1(1)(f) – Neobstoj določnih, objektivnih, sorazmernih in nediskriminatornih izbirnih količinskih meril

Izrek

Pojem „določena merila“ iz člena 1(1)(f) Uredbe Komisije (ES) št. 1400/2002 z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj na področju motornih vozil je treba razlagati tako, da gre za sistem količinske selektivne distribucije v smislu te uredbe, katerega natančna vsebina merila se lahko preveri. Zato da bi bil deležen izjeme na podlagi te uredbe, ni potrebno, da tak sistem temelji na merilih, ki so objektivno utemeljena in se uporabijo enotno in nerazločevalno glede na vse kandidate za pooblastitev.

(1) UL C 179, 18.6.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 258/6

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 28. junija 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein – Nemčija) – Georges Erny proti Daimler AG – Werk Wörth

(Zadeva C-172/11) (1)

(Prosto gibanje delavcev - Člen 45 PDEU - Uredba (EGS) št. 1612/68 - Člen 7(4) - Načelo prepovedi diskriminacije - Znesek povečanja plačila, izplačan delavcem, ki so v sistemu dela s krajšim delovnim časom pred upokojitvijo - Delovni migranti, ki so davčni zavezanci za dohodnino v državi članici prebivališča - Fiktivno upoštevanje davka na plače države članice zaposlitve)

2012/C 258/09

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Georges Erny

Tožena stranka: Daimler AG – Werk Wörth

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein, Auswärtige Kammern Landau – Razlaga člena45 PDEU in člena 7(4) Uredbe Sveta št. 1612/68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti (UL L 257, str. 2) – Povečanje plače delavcem, ki spadajo v sistem zaposlitve s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja – Manj ugodno obravnavanje delavcev migrantov, ki so zavezani plačilu dohodnine le v državi prebivanja, zaradi upoštevanja dohodnine, ki bi jo teoretično bilo treba plačati v državi zaposlitve, pri izračunu zneska tega povečanja.

Izrek

Člen 45 PDEU in člen 7(4) Uredbe Sveta št. 1612/68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti nasprotujeta določbam kolektivnih in individualnih pogodb, ki določajo, da je treba znesek povečanja plačila, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki ga delodajalec izplača v okviru sistema zaposlitve s krajšim delovnim časom zaradi postopnega upokojevanja, izračunati tako, da se davek na plače, ki se plačuje v državi članici zaposlitve, navidezno odbije ob določitvi osnove za izračun tega zneska povečanja, čeprav so v skladu s konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja mezde, plače in drugi podobni prejemki, izplačani delavcem, ki nimajo prebivališča v državi članici zaposlitve, obdavčljivi v državi članici, v kateri imajo ti delavci prebivališče. V skladu z omenjenim členom 7(4) so take določbe nične. Člen 45 PDEU in določbe Uredbe št. 1612/68 prepuščajo državam članicam in socialnim partnerjem, da izberejo med različnimi rešitvami, primernimi za doseganje cilja, ki mu te določbe sledijo.

(1) UL C 226, 30.7.2011.
SL Uradni list Evropske unije C 133/9

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe) – Alfred Strigl – Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11) proti Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

(Združeni zadevi C-90/11 in C-91/11) (1)

(Znamke - Direktiva 2008/95/ES - Razlogi za zavrnitev ali neveljavnost - Besedni izrazi, ki jih sestavljata kombinacija besed in zaporedje črk, enakih začetnim črkam teh besed - Razlikovalni učinek - Opisnost - Merila presoje)

2012/C 133/15

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundespatentgericht

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Alfred Strigl – Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)

Tožena stranka: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Bundespatentgericht – Razlaga člena 3(1)(b) in (c) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (Kodificirana različica) (UL L 299, str. 25) – Razlikovalni učinek besedne znamke, sestavljene iz kombinacije opisne besedne zveze in neopisnega zaporedja črk, ki so enake kot začetne črke besed iz besedne zveze

Izrek

Člen 3(1)(b) in (c) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da se uporablja za besedno znamko, ki jo sestavljata kombinacija opisne besedne zveze in zaporedja črk, ki samo po sebi ni opisno, če javnost to zaporedje črk dojema kot okrajšavo navedene besedne zveze, ker je sestavljeno iz začetnih črk vseh besed te besedne zveze, in je tako treba zadevno znamko kot celoto razumeti kot kombinacijo opisnih označb ali okrajšav, ki je zato brez razlikovalnega učinka.

(1) UL C 173, 11.6.2011.
1.

Republika Avstrija s tem, da ni predložila dovoljenj v skladu s členoma 6 in 8 Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja, na novo preučila in po potrebi posodobila obstoječa dovoljenja in poskrbela, da vsi obstoječi obrati delujejo v skladu za zahtevami iz členov 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter 15(2) te direktive, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) navedene direktive.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic proti Bundesministerium für Inneres

(Zadeva C-256/11) (1)

(Državljanstvo Unije - Pravica do prebivanja državljanov tretjih držav, družinskih članov državljanov Unije - Zavrnitev na podlagi neuresničevanja pravice državljana do prostega gibanja - Morebitno drugačno obravnavanje v primerjavi z državljani Unije, ki so uresničevali pravico do prostega gibanja - Pridružitveni sporazum EGS-Turčija - Člen 13 Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta - Člen 41 Dodatnega protokola - Klavzule „standstill“)

(2012/C 25/33)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožniki: Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic

Tožena stranka: Bundesministerium für Inneres

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Verwaltungsgerichtshof – Razlaga člena 20 PDEU, člena 41(1) Dodatnega protokola, podpisanega 23. novembra 1970, ki je sestavni del Sporazuma o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo (UL 1972, L 293, str. 4) in člena 13 Sklepa Pridružitvenega sklepa št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve – Državljanstvo Unije – Pravica državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega prebivanja na ozemlju države članice – Primer, ko državljan Unije prebiva v državi članici, katere državljan je – Pogoji za podelitev dovoljenja za prebivanje družinskim članom, ki so državljani tretjih držav

Izrek

1. Pravo Unije, zlasti njegove določbe v zvezi z državljanstvom Unije, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da država članica državljanu tretje države zavrne prebivanje na njenem ozemlju, kadar ta državljan tretje države želi prebivati z družinskim članom, ki je državljan Unije s stalnim prebivališčem v tej državi članici, katere državljan je, in ki ni nikoli uresničeval pravice do prostega gibanja, če taka zavrnitev ne pripelje do preprečitve dejanskega uživanja bistvene vsebine pravic, podeljenih zaradi statusa državljana Unije, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

2. Člen 41(1) Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju in je bil v imenu Skupnosti sklenjen, odobren in potrjen z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972, je treba razlagati tako, da je treba sprejetje nove ureditve, ki je bolj omejevalna od predhodne, pri čemer je bila s to omiljena prejšnja ureditev v zvezi s pogoji za uresničevanje svobode ustanavljanja turških državljanov, veljavna ob začetku veljavnosti tega protokola na ozemlju zadevne države članice, obravnavati kot „novo omejitev“ v smislu te določbe.

(1) UL C 219, 23.7.2011.
1.

Helenska republika s tem, da do 22. decembra 2009 ni pripravila načrtov upravljanja povodij, tako za vodna območja, ki v celoti ležijo na njenem ozemlju, kot za mednarodna vodna območja, in do 22. marca 2010 Komisiji ni poslala kopije načrtov upravljanja povodij, ni izpolnila obveznosti iz členov 13, od (1) do (3) in (6), ter 15(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike. Poleg tega, ker Helenska republika do 22. decembra 2008 ni začela postopka obveščanja in javnega posvetovanja glede načrtov upravljanja povodij, je kršila obveznosti iz člena 14(1)(c) navedene direktive.
SL Uradni list Evropske unije C 186/8

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. aprila 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Corte di Appello di Trento – Italija) – v kazenskem postopku proti Hassenu El Dridiju alias Karimu Soufiju

(Zadeva C-61/11 PPU) (1)

(Območje svobode, varnosti in pravice - Direktiva 2008/115/ES - Vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav - Člena 15 in 16 - Nacionalna zakonodaja, ki določa zaporno kazen za nezakonito prebivajoče državljane tretjih držav, ki se ne ravnajo v skladu z odredbo o zapustitvi ozemlja države članice - Združljivost)

2011/C 186/14

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte di Appello di Trento

Stranka v postopku v glavni stvari

Hassen El Dridi alias Karim Soufi

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Corte di Appello di Trento – Razlaga členov 15 in 16 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 348, str. 98) – Vračanje državljanov tretjih držav, ki nezakonito prebivajo – Pogoji za pridržanje z namenom odstranitve – Neposredna uporaba – Nacionalna zakonodaja, ki določa zaporno kazen od enega do štirih let za državljana tretje države, ki po vročitvi odredbe o odstranitvi še naprej nezakonito prebiva na državnem ozemlju

Izrek

Direktivo 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, zlasti njena člena 15 in 16, je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, kot je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, ki predvideva zaporno kazen za nezakonito prebivajočega državljana tretje države samo zaradi dejstva, ker ta brez utemeljenega razloga ostaja na ozemlju te države in tako krši odredbo o zapustitvi tega ozemlja v predpisanem roku.

(1) UL C 113, 9.4.2011.
1.

Republika Poljska s tem, da ni sprejela ukrepov, potrebnih za zagotovitev, da med zainteresiranimi subjekti ni diskriminacije glede dostopa do dejavnosti iskanja, raziskovanja in izkoriščanja ogljikovodikov in da se dovoljenja za opravljanje teh dejavnosti izdajo na podlagi postopka, v katerem lahko vsi zainteresirani subjekti predložijo vloge, na podlagi meril, objavljenih v Uradnem listu Evropske unije pred začetkom roka za oddajo navedenih vlog, ni izpolnila obveznosti iz členov 2(2) in 5, točki 1 in 2, Direktive 94/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o pogojih za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov.
2.

Pravo Unije ne ureja razmerij med Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki je bila podpisana v Rimu 4. novembra 1950, in pravnimi redi držav članic in tudi ne določa posledic, ki jih mora izpeljati nacionalno sodišče, kadar je podano nasprotje med nacionalnim pravnim pravilom in pravicami, ki jih zagotavlja ta konvencija. Pravo Unije nasprotuje sodni praksi, ki obveznost nacionalnega sodišča, da ne uporabi nobene določbe, ki je v nasprotju s temeljno pravico, ki jo zagotavlja Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, pogojuje s tem, da je to nasprotje jasno razvidno iz besedila Listine ali z njo povezane sodne prakse, saj nacionalnemu sodišču odvzema pristojnosti, da bi celovito, po potrebi ob sodelovanju s Sodiščem, preizkusilo združljivost te določbe s to listino.
SL Uradni list Evropske unije C 379/5

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 18. oktobra 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Upravno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Pelati d.o.o. proti Republiki Sloveniji

(Zadeva C-603/10) (1)

(Približevanje zakonodaj - Direktiva 90/434/EGS - Skupni sistem obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic - Člen 11(1)(a) - Nacionalna zakonodaja, po kateri je priznanje davčnih ugodnosti odvisno od pridobitve dovoljenja - Vloga za izdajo dovoljenja, ki jo je treba vložiti najmanj 30 dni pred predvideno transakcijo)

2012/C 379/08

Jezik postopka: slovenščina

Predložitveno sodišče

Upravno sodišče Republike Slovenije

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Pelati d.o.o.

Tožena stranka: Republika Slovenija

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Upravno sodišče Republike Slovenije – Razlaga Direktive Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic (90/434/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 142) – Člen 11(1)(a) – Davčne ugodnosti v zvezi z delitvijo – Nacionalna zakonodaja, ki določa rok za vložitev vlog za priznanje navedenih ugodnosti – Nepriznanje davčnih ugodnosti zaradi zamude roka – Skladnost zavrnitve z zadevno direktivo

Izrek

Člen 11(1)(a) Direktive Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic (90/434/EGS) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki za priznanje davčnih ugodnosti, ki v skladu z določbami navedene direktive veljajo za transakcijo delitve, določa pogoj, da mora biti vloga v zvezi s to transakcijo vložena v določenem roku. Vendar mora predložitveno sodišče ugotoviti, ali so izvedbene določbe glede tega roka, še zlasti določitev njegovega začetka, dovolj natančne, jasne in predvidljive, da se lahko davčni zavezanci seznanijo s svojimi pravicami, in se prepričati, da je tem mogoče priznati davčne ugodnosti, določene s to direktivo.

(1) UL C 80, 12.3.2011.
4.

Tožba, ki jo je družba Agrofert Holding a.s. vložila pri Splošnem sodišču Evropske unije zaradi razglasitve ničnosti Odločbe Komisije D(2007) 1360 z dne 13. februarja 2007 o zavrnitvi dostopa do dokumentov zadeve COMP/M.3543 v zvezi s koncentracijo družb Polski Koncern Naftowy Orlen SA in Unipetrol, ki so bili izmenjani med Komisijo in priglasiteljicama ter med Komisijo in tretjimi strankami, se zavrne.