Določbo 5(1) okvirnega sporazuma o delu za določen čas iz Priloge k Direktivi Sveta 1999/70 o okvirnem sporazumu, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da bi država članica sprejela nacionalno zakonodajo, katere edini namen je prenos Direktive 1999/70, tako da bi se njene določbe uporabile v javnem sektorju, in ki predvideva izvajanje ukrepov za preprečevanje zlorab veriženja pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, naštetih v odstavku 1, točke od (a) do (c), te določbe, če v nacionalnem pravu že obstaja – kar pa mora preveriti predložitveno sodišče – „ustrezen pravni ukrep“ v smislu navedene določbe, če navedena zakonodaja, prvič, ne vpliva na dejansko preprečevanje zlorab pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij za določen čas, kot izhaja iz navedenega ustreznega pravnega ukrepa, in, drugič, če spoštuje pravo Skupnosti ter predvsem določbo 8(3) navedenega sporazuma.

Določbo 5(1), točka (a), okvirnega sporazuma o delu za določen čas iz Priloge k Direktivi Sveta 1999/70 o okvirnem sporazumu, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi organi zadevne države članice uporabili nacionalno zakonodajo, tako da bi se obnovitev zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju štela za utemeljeno z „objektivnimi razlogi“ v smislu navedene določbe zgolj zato, ker te pogodbe temeljijo na zakonitih določbah, ki omogočajo obnovitev pogodb za zadovoljevanje začasnih potreb, medtem ko so v resnici te potrebe stalne in trajne. Nasprotno, ta določba ne velja za sklenitev prve ali edine pogodbe o zaposlitvi ali delovnega razmerja za določen čas.

Vprašanje obstoja „zniževanja“ v smislu določbe 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas iz Priloge k Direktivi Sveta 1999/70 o okvirnem sporazumu, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba proučiti glede na vse določbe nacionalnega prava države članice v zvezi z varstvom delavcev na področju pogodb o zaposlitvi za določen čas. Zato je treba navedeno določbo razlagati tako, da je treba v njej omenjeno „zniževanje“ proučiti ne le glede na raven varstva, ki velja za delavce, zaposlene za določen čas, kot izhaja iz „ustreznega pravnega ukrepa“ v smislu določbe 5(1) tega sporazuma, ampak tudi glede na splošno raven varstva, ki je v zadevni državi članici veljala za delavce, ki so sklenili zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas, in za delavce, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas.

Določbo 8(3) okvirnega sporazuma o delu za določen čas iz Priloge k Direktivi Sveta 1999/70 o okvirnem sporazumu, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki – drugače od prejšnjega predpisa nacionalnega prava – prvič, ne določa več, da se ob zlorabi zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju te spremenijo v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas ali pa to spremembo podredi kumulativnim in omejevalnim pogojem, in, drugič, določa, da delavci, ki so sklenili prvo ali edino pogodbo o zaposlitvi za določen čas, niso več upravičeni do varstva na podlagi ukrepov, ki jih določa navedeni sporazum, če se te spremembe – kar mora preveriti predložitveno sodišče – nanašajo na omejeno kategorijo delavcev, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi za določen čas, oziroma so izravnane s sprejetjem ukrepov za preprečevanje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas v smislu določbe 5(1) navedenega sporazuma.

Vendar izvajanje tega okvirnega sporazuma z nacionalno zakonodajo ne sme povzročiti zmanjšanja varstva, ki je prej veljalo v nacionalnem pravnem redu za delavce, zaposlene za določen čas, na nižjo raven od določene z minimalnimi varstvenimi določbami v okvirnem sporazumu. Zlasti upoštevanje določbe 5(1) okvirnega sporazuma zahteva, da taka zakonodaja v zvezi z zlorabo veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas določa dejanske in zavezujoče ukrepe za preprečevanje take zlorabe ter dovolj dejanske in odvračalne sankcije, da zagotovijo polni učinek teh preventivnih ukrepov. Predložitveno sodišče mora torej preveriti, ali so ti pogoji izpolnjeni.

(Glej točki 177, 178 in točko 4 izreka.)