ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Dejstvo, da je uradnik očitno in priznano uspešen, ne izključuje možnosti, da so drugi uradniki v okviru primerjave delovne uspešnosti kandidatov za napredovanje uspešnejši.

V zvezi s tem uprava, s tem ko se je oprla na ocenjevalna poročila uradnikov, ki so napredovali, in menila, da so bili ti uradniki uspešnejši od zadevne osebe, ni storila očitne napake pri presoji, to je napake, ki jo je mogoče zlahka opaziti in jasno odkriti.

Enako je mogoče sklepati tudi v zvezi s preudarkom o merilu uporabe jezikov, v skladu s katerim znanje angleščine in francoščine običajno zadostuje za funkcionalne potrebe organa Unije in je zato koristnost znanja drugih jezikov drugotnega pomena.

Kar zadeva odgovornosti zadevne osebe na njenih različnih funkcijah, ta ni dokazala, da preudarek uprave, v skladu s katerim so te odgovornosti na ravni odgovornosti, ki jih običajno izvajajo uradniki v istem nazivu, in jih zato ni mogoče presojati kot posebej pomembne za napredovanje, vsebuje očitno napako pri presoji.

(Glej točke od 43 do 46.)

Sodišče: sodba Cubero Vermurie/Komisija, C-446/00 P, EU:C:2001:703, točka 21;

Sodišče prve stopnje: sodba Morello/Komisija, T-164/00, EU:T:2002:312, točka 100;

Sodišče za uslužbence: sodba Trentea/FRA, F-112/10, EU:F:2012:179, točka 104.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(tretji senat)

z dne 26. marca 2015

DO

proti

Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge (ESMA)

„Javni uslužbenci — Uslužbenci ESMA — Začasni uslužbenec — Nepodaljšanje pogodbe — Ocenjevalno poročilo — Pozna sestava ocenjevalnega poročila — Nedoslednost splošnih in posebnih ocen“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, s katero DO Sodišču za uslužbence predlaga, prvič, naj razglasi ničnost sklepa Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA) z dne 13. avgusta 2013 o nepodaljšanju pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke kot začasnega uslužbenca, ki se je iztekla 15. februarja 2014, ter ocenjevalnih poročil za leti 2011 in 2012, ter drugič, naj naloži ESMA plačilo odškodnine za povračilo za nepremoženjsko škodo, ki naj bi jo utrpela.

Odločitev:

Tožba se zavrne. DO nosi svoje stroške in naloži se ji plačilo stroškov, ki jih je priglasil Evropski organ za vrednostne papirje in trge.

Povzetek

Uradniki – Ocenjevanje – Ocenjevalno poročilo – Sodni nadzor – Meje

(Kadrovski predpisi, člen 43)

Sodišče Unije ne more, razen v primeru dejanske zmote, očitne napake pri presoji ali zlorabe pooblastil, nadzirati utemeljenosti ocene uprave o poklicnih sposobnostih uradnika, saj ta vsebuje kompleksne vrednostne sodbe, ki jih že zaradi njihove narave ni mogoče objektivno preveriti.

Še zlasti pa Sodišče za uslužbence s svojo presojo ne more nadomestiti presoje oseb, odgovornih za oceno dela ocenjevane osebe, saj ima uprava široko diskrecijsko pravico pri ocenjevanju dela svojih uradnikov.

(Glej točko 64.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: sodba Cwik/Komisija, T‑96/04, EU:T:2005:376, točka 41 in navedena sodna praksa;

Sodišče za uslužbence: sodba Nastvogel/Svet, F‑4/10, EU:F:2011:134, točka 32.
Sodišče za uslužbence: sodbi Fernández Ortiz/Komisija, F 1/06, EU:F:2007:25 , točka 56, in Notarnicola/Računsko sodišče, F 85/08, EU:F:2009:94 , točke 33 in od 42 do 46.

Pravica do obrambe je temeljno načelo prava Unije. Iz tega načela izhaja, da je zadevni osebi pred izdajo odločbe, ki nanjo negativno vpliva, omogočeno, da učinkovito predstavi svoje stališče glede resničnosti in upoštevnosti dejstev in okoliščin, na podlagi katerih je bila ta odločba sprejeta. To načelo je izraženo v členu 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki daje vsaki osebi pravico do izjave pred sprejetjem kakršnega koli posamičnega ukrepa, ki jo prizadene.

Na področju odpovedi delovnega razmerja začasnemu uslužbencu po koncu poskusne dobe se načelo spoštovanja pravice do obrambe izvaja s členom 14, tretji odstavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, ki določa, da začasni uslužbenec – za katerega se najmanj mesec pred iztekom poskusnega dela pripravi poročilo o njegovi sposobnosti za opravljanje nalog, ki izhajajo iz njegovega delovnega mesta, pa tudi o njegovi učinkovitosti in obnašanju pri delu – dobi to poročilo in ima pravico predložiti pisne pripombe.

(Glej točke od 55 do 57.)

Napotitev na:

Sodišče: sodba Komisija/De Bry, C 344/05 P, EU:C:2006:710, točka 37;

Splošno sodišče Evropske unije: sodba L/Parlament, T 317/10 P, EU:T:2013:413, točka 81;

Sodišče za uslužbence: sodbi Sapara/Eurojust, F 61/06, EU:F:2008:98, točka 149, in CH/Parlament, F 129/12, EU:F:2013:203, točka 33.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(drugi senat)

z dne 18. septembra 2014

Maria Concetta Cerafogli

proti

Evropski centralni banki (ECB)

„Javni uslužbenci — Osebje ECB — Dostop osebja ECB do dokumentov v zvezi z delovnim razmerjem — Predpisi, ki se uporabljajo za zahtevke osebja ECB — Predhodni postopek — Pravilo o skladnosti — Ugovor nezakonitosti, ki je prvič uveljavljan v tožbi — Dopustnost — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Posvetovanje z odborom uslužbencev za sprejetje predpisov, ki se uporabljajo za zahtevke osebja ECB do dostopa do dokumentov v zvezi z delovnim razmerjem“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 36.2 Protokola o statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, priloženega Pogodbi EU in PDEU, po kateri M. C. Cerafogli v bistvu predlaga razveljavitev odločbe Evropske centralne banke, s katero ji je bil zavrnjen dostop do nekaterih dokumentov in povračilo nepremoženjske škode, ki naj bi jo utrpela zaradi te odločbe.

Odločitev:

Odločba z dne 21. junija 2011, s katero je namestnik generalnega direktorja generalne direkcije „Kadrovska služba, proračun in organizacija“ pri Evropski centralni banki delno zavrnil zahtevo za dostop do nekaterih dokumentov, ki jo je M. C. Cerafogli vložila 20. maja 2011, se razglasi za nično. Evropski centralni banki se naloži, da M. C. Cerafogli plača 1000 EUR. V preostalem se pritožba zavrne. Evropski centralni banki se naloži plačilo njenih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila M. C. Cerafogli.

Povzetek

Pritožbe uradnikov – Uslužbenci Evropske centralne banke – Posebna pritožba – Skladnost med posebno pritožbo in tožbo – Istovetnost predmeta in vzroka – Ugovor nezakonitosti, ki je prvič uveljavljan v tožbi – Dopustnost (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; člena 90 in 91 Kadrovskih predpisov za uradnike; Pogoji za zaposlitev osebja Evropske centralne banke, člen 41; Pravila za zaposlene v Evropski centralni banki, člen 8.1) Uradniki – Uslužbenci Evropske centralne banke – Zastopanje – Odbor uslužbencev – Obveznost posvetovanja – Obseg – Predpisi, ki se uporabljajo pri zahtevkih osebja za dostop do dokumentov v zvezi z delovnim razmerjem – Vključitev (Pogoji za zaposlitev v Evropski centralni banki, člena 48 in 49)
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Pritožbe uradnikov – Tožba, vložena zoper odločbo o nepripustitvi k preizkusom natečaja – Možnost sklicevanja na nepravilnost poteka natečaja

(Kadrovski predpisi, člena 90(2) in 91)

2. Uradniki – Natečaj – Potek splošnega natečaja – Neobstoj možnosti, da kandidat spremeni vrsto tipkovnice med predhodnim preizkusom – Kršitev načela enakega obravnavanja – Neobstoj

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 1(d) in 27, prvi odstavek)

1. Tožeča stranka ima glede na zapletenost postopka zaposlovanja, ki je sestavljen iz vrste zelo tesno povezanih odločitev, pravico, da se sklicuje na nepravilnosti med natečajem v okviru tožbe zoper poznejšo posamično odločbo, kot je odločba o nepripustitvi k ocenjevalnim preizkusom.

(Glej točko 15.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: 21. marec 2013, Taghani proti Komisiji, F‑93/11, točka 38.

2. Načelo enake obravnave kot splošno načelo prava Unije zahteva, da se primerljivi položaji ne obravnavajo različno in da se različni položaji ne obravnavajo enako, razen če je tako obravnavanje objektivno utemeljeno. Prav tako je podana kršitev načela enakega obravnavanja, ki se uporablja za pravo javnih uslužbencev Unije, kadar se kategoriji oseb v službi Unije, katerih dejanska in pravna položaja se bistveno ne razlikujeta, obravnavata različno in če tako obravnavanje ni objektivno upravičeno.

Dejstvo, da je kandidat splošnega natečaja za sestavo rezervnega seznama za zaposlovanje pravnikov lingvistov za bolgarščino pred natečajem uporabljal fonetično tipkovnico namesto tipkovnice BDS in da se ni navadil na tipkovnico BDS, medtem ko je bil obveščen, da se bo ta tipkovnica uporabljala za preizkuse, je kandidatova osebna okoliščina, ki ne more pomeniti razlike, ki lahko povzroči kršitev načela enakega obravnavanja.

Glede na široko diskrecijsko pravico komisije v zvezi z vsebino in podrobnimi pogoji za izvajanje preizkusov na natečaju, sta enako obravnavanje vseh kandidatov in njihova izključna uporaba tipkovnice BDS utemeljena z naravo in ciljem natečaja, pri čemer gre za specializiran natečaj, namenjen izbiri določenega števila visoko usposobljenih pravnikov lingvistov za Sodišče, kjer vsi bolgarski pravniki lingvisti uporabljajo standardizirano tipkovnico BDS.

(Glej točke 26, 31, 35 in 36.)

Napotitev na:

Sodišče: 16. december 2008, Arcelor Atlantique et Lorraine in drugi, C‑127/07, točka 23;

Sodišče prve stopnje: 5. april 2005, Hendrickx proti Svetu, T‑376/03, točka 33;

Sodišče za uslužbence: 25. februar 2010, Pleijte proti Komisiji, F‑91/08, točka 36; 28. marec 2012, Marsili proti Komisiji, F‑19/10, točka 20 in navedena sodna praksa.
Za odločbo uprave, sprejeto kot ukrep za izvršitev ničnostne sodbe in omejeno na to, da se zadevni kandidat obvesti o odločitvi, da se zanj ponovno odpre postopek natečaja in sestavi komisija natečaja v skladu z načeli iz ničnostne sodbe, ki kandidata ne zavezuje k opravljanju novih preskusov, ni mogoče šteti, da ustvarja zavezujoče pravne učinke, ki lahko neposredno in takoj vplivajo na njegove interese, tako da taka odločba ni akt, ki posega v položaj.

(glej točki 32 in 33)
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(prvi senat)

z dne 20. novembra 2012

Zadeva F‑10/11

Dorina Maria Ghiba

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Notranji natečaj – Nepripustitev k udeležbi na natečaju – Pogoji za upravičenost – Pojem služb, povezanih s Komisijo“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katerim D. M. Ghiba predlaga razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije za notranji natečaj COM/INT/EU2/10/AST 3, s katero je bila zavrnjena njena prijava, ker naj ne bi izpolnjevala nekaterih zahtevanih pogojev za upravičenost.

Odločitev: Tožba se zavrne. Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija. Svet nosi svoje stroške.

Povzetek

Uradniki – Natečaj – Notranji natečaji – Pogoji za pripustitev – Pripadnost osebju Komisije ali z njo povezane službe – Kandidat, ki je zaposlen pri izvajalski agenciji – Izključitev

(člen 308 ES; Uredba Sveta št. 58/2003, uvodna izjava 19 ter členi 9(1) in (5), 11(6) in 18)

Izvajalske agencije, kot je Izvajalska agencija za raziskave, ni mogoče šteti za službo, povezano s Komisijo. Zato kandidata, ki je pogodbeni uslužbenec Izvajalske agencije za raziskave, na notranjem natečaju Komisije ni mogoče šteti za člana osebja Komisije ali z njo povezanih služb.

Pristojnost Komisije za to, da ustanavlja in organizira svoje službe, namreč ne zajema izvajalskih agencij. Drži sicer, da ji je zakonodajalec Unije na podlagi člena 308 ES podelil pristojnost ustanovitve izvajalskih agencij kot ločenih pravnih subjektov. Vendar člen 9(1) Uredbe (ES) št. 58/2003 o statutu izvajalskih agencij, pooblaščenih za izvajanje nekaterih nalog pri upravljanju programov Skupnosti, določa, da pripravljalni odbor izvajalske agencije sprejme svoj poslovnik. Čeprav Komisija zagotavlja in organizira svoje službe, pa, nasprotno, na podlagi odstavka 5 zgoraj navedenega člena 9 o organizaciji služb izvajalske agencije odloči pripravljalni odbor te agencije.

V zvezi s tem je z uvodno izjavo 19 Uredbe št. 58/2003 vzpostavljeno jasno razlikovanje med službami Komisije na eni strani in izvajalskimi agencijami na drugi. Dalje, kar zadeva osebje izvajalske agencije, iz člena 11(6) zadevne uredbe izhaja, da je za sklepanje pogodb o zaposlitvi s tem osebjem na podlagi Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije pooblaščen direktor te agencije. Nazadnje, iz člena 18 te uredbe še izhaja, da osebje izvajalske agencije med drugim sestavljajo začasni in drugi uslužbenci, ki jih neposredno zaposli agencija.

(Glej točke 34, od 36 do 40, 43 in 44.)

Napotitev na:

Sodišče Evropske unije: 21. oktober 2010, Agapiou Joséphidès proti Komisiji in EACEA, T‑439/08, točki 35 in 43.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(tretji senat)

z dne 13. aprila 2011

Zadeva F-29/09 REV

Giorgio Lebedef in Trevor Jones

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Revizija sodbe – Novo dejstvo – Neobstoj – Nedopustnost“

Predmet: Zahteva G. Lebedefa in T. Jonesa za revizijo sodbe Sodišča za uslužbence z dne 30. septembra 2010 v zadevi Lebedef in Jones proti Komisiji (F-29/09).

Odločitev: Zahteva za revizijo se zavrže kot nedopustna. Tožeči stranki nosita vse stroške. Svet Evropske unije, intervenient v podporo predlogom Komisije, nosi svoje stroške.

Povzetek

1. Postopek – Revizija sodbe – Pogoji dopustnosti zahteve – Novo dejstvo – Pojem

(Statut Sodišča, člen 44)

2. Postopek – Revizija sodbe – Pogoji dopustnosti zahteve – Novo dejstvo – Dokazno breme

(Statut Sodišča, člen 44, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 119(2))

1. Iz člena 44, prvi odstavek, Statuta Sodišča izhaja, da mora zahteva za revizijo temeljiti na odkritju enega ali več dejstev iz obdobja pred izrekom zadevne sodbe, ki pa jih Sodišče za uslužbence in stranka, ki zahteva revizijo, nista poznala in lahko odločilno vplivajo na vsebino sodbe. V skladu z drugim odstavkom navedenega člena lahko sodišče, ki mu je zadeva predložena, zadevo vsebinsko preuči le, če ugotovi obstoj novega dejstva, zanj prizna značilnosti, na podlagi katerih je mogoče začeti revizijski postopek, in zato razglasi dopustnost zahteve.

(Glej točko 22.)

2. Stranka, ki vloži zahtevo za revizijo sodbe Sodišča za uslužbence, mora v skladu s členom 44, prvi odstavek, Statuta Sodišča in členom 119(2) Poslovnika Sodišča za uslužbence dokazati, da je dejstva, ki so se pojavila pred izrekom sodbe in s katerimi je mogoče po njenih navedbah utemeljiti revizijo sodbe, odkrila šele po njenem izreku.

(Glej točko 24.)
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

z dne 18. junija 2009

Zadeva F-43/08

David Spee

proti

Evropskemu policijskemu uradu (Europol)

„Javni uslužbenci – Uslužbenci Europola – Prosto delovno mesto – Izbirni postopek“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 40(3) Konvencije na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji o ustanovitvi Evropskega policijskega urada (Konvencija o Europolu) in člena 93(1) Kadrovskih predpisov Europola, s katero D. Spee predlaga razglasitev ničnosti odločbe direktorja Europola z dne 7. januarja 2008 o zavrnitvi njegove pritožbe in odločb z dne 20. junija 2007 in 6. julija 2007, ki sta bili njena podlaga, v zvezi s ponovnim začetkom izbirnega postopka za delovno mesto glavnega administratorja, ki je bilo 25. julija 2006 razglašeno za prosto.

Odločitev: Tožba se zavrne. Tožeči stranki se naložijo vsi stroški.

Povzetek

Uradniki – Uslužbenci Europola – Zaposlovanje – Kandidat, ki ga je izbirna komisija sprejela, ne da bi izpolnjeval pogoje iz obvestila o prostem delovnem mestu

Čeprav direktor Evropskega policijskega urada (Europol) v skladu z načelom neodvisnosti natečajnih izbirnih komisij ni pristojen za razglasitev ničnosti ali za spremembo odločbe izbirne komisije, mora izločiti vsakega kandidata, ki ne izpolnjuje zahtev iz obvestila o prostem delovnem mestu, ker upravo veže vsak od pogojev, ki si jih je naložila v navedenem obvestilu. Zato ni mogoče, da bi direktorja vezale odločbe navedene izbirne komisije, katerih nezakonitost bi lahko povzročila, da ne bi bile zakonite niti njegove odločbe. Zato lahko direktor po seznanitvi s tem, da izbrani kandidat ni izpolnjeval zahtev iz obvestila o prostem delovnem mestu, odloči, da se začne nov izbirni postopek.

(Glej točke 45, 46 in 48.)

Napotitev na:

Sodišče: 23. oktober 1986, Schwiering proti Računskemu sodišču, 142/85, Recueil, str. 3177, točke od 19 do 21; 23. oktober 1986, Hoyer in Neumann proti Računskemu sodišču, 322/85 in 323/85, Recueil, str. 3215, točke od 12 do 14; 18. marec 1993, Parlament proti Frederiksnu, C-35/92 P, Recueil, str. I-991, točki 15 in 16;

Sodišče prve stopnje: 21. maj 1996, Kaps proti Sodišču, T-153/95, RecFP, str. I-A-233 in II-663, točka 78; 16. december 1999, Cendrowicz proti Komisiji, T-143/98, RecFP, str. I-A-273 in II-1341, točka 39; 4. julij 2006, Tzirani proti Komisiji, T-45/04, ZOdl. JU, str. I-A-2-145 in II-A-2-681, točka 46.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(tretji senat)

z dne 4. maja 2010

Zadeva F-100/08

Alessandro Petrilli

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Uradniki – Pokojnine – Pojem prebivališča – Stalno prebivališče – Dokazila“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero A. Petrilli predlaga zlasti razglasitev ničnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanja, z dne 16. septembra 2008 o zavrnitvi njegove pritožbe, vložene na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije zoper odločbo Urada za upravljanje in izplačevanje posameznih dajatev z dne 18. aprila 2008, s katero je bilo zavrnjeno, da se kot kraj njegovega stalnega prebivališča določi Italija in se za njegovo pokojnino uporabi korekcijski koeficient Italije.

Odločitev: Tožba se zavrne. Tožeča stranka nosi vse stroške.

Povzetek

Uradniki – Pokojnine – Korekcijski koeficient

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 82)

Pojem stalnega prebivališča v smislu člena 82 Kadrovskih predpisov v različici, ki je veljala do 30. aprila 2004 in določa uporabo korekcijskega koeficienta, določenega za državo, v kateri prejemnik pokojnine dokazano stalno prebiva, se nanaša na kraj, v katerem je nekdanji uradnik dejansko določil trajno ali običajno središče interesov z željo, da bi ta kraj postal stalne narave in za katerega se šteje, da bo v njem imel stroške. Poleg tega izraz stalno prebivališče pomeni – ne glede na goli količinski podatek o času, ki ga je oseba preživela na območju ene ali druge države – poleg fizičnega dejstva, da ostane v nekem kraju, tudi namen, da se navedenemu dejstvu podeli neprekinjenost, ki izhaja iz življenjskih navad in poteka običajnih družbenih odnosov. Navedeni pojem stalnega prebivališča velja za javne uslužbence Skupnosti in se ne ujema nujno z nacionalnimi pomeni navedenega izraza.

(Glej točko 32.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 4. junij 2003, Del Vaglio proti Komisiji, T-124/01 in T-320/01, RecFP, str. I-A-157 in II-767, točka 70 in navedena sodna praksa, ter točki 71 in 72; 12. september 2005, Dionyssopoulou proti Svetu, T-320/04, neobjavljena v ZOdl., točka 39; 27. september 2006, Kontouli proti Svetu, T-416/04, ZOdl. JU, str. I-A-2-181 in II-A-2-897, točka 71;

Sodišče za uslužbence: 8. april 2008, Bordini proti Komisiji, F-134/06, ZOdl. JU, str. I-A-1-87 in II-A-1-435.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Uradniki – Pravno sredstvo – Pravni interes – Tožba za razglasitev ničnosti ocenjevalnega poročila – Uradnik, prerazporejen v drugo institucijo – Neupoštevanje navedenega poročila s strani te druge institucije

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 43)

2. Uradniki – Ocenjevanje – Ocenjevalno poročilo – Obveznost seznanitve zadevnega uradnika z dokumentom, v katerem so določeni cilji njegove službe

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 43)

1. Ocenjevalno poročilo uradnika je neodvisno od njegove prihodnje uporabnosti pisni in formalni dokaz o kakovosti dela zadevne osebe. Taka ocena ni le opis nalog, opravljenih v zadevnem obdobju, temveč tudi presoja osebnih odlik, ki jih je ocenjena oseba prikazala v poklicnem življenju. Tako je vsak uradnik upravičen zahtevati pravično in ustrezno oceno svojega dela. Zato je treba uradniku v skladu s pravico do učinkovitega sodnega varstva vsekakor priznati pravico do izpodbijanja ocenjevalnega poročila, ki se nanaša nanj, bodisi zaradi njegove vsebine bodisi zato, ker ni bilo pripravljeno v skladu s pravili, ki jih določajo Kadrovski predpisi.

Tako prerazporeditev uradnika iz ene institucije v drugo, neupoštevanje ocenjevalnih poročil, ki jih je pripravila prva institucija, s strani druge institucije in napredovanje uradnika v okviru druge institucije niso elementi, zaradi katerih bi uradnik izgubil pravni interes za ukrepanje zoper končno ocenjevalno poročilo, ki ga je pripravila prva institucija.

(Glej točki 46 in 47.)

Napotitev na:

Sodišče: 22. december 2008, Gordon proti Komisiji, C‑198/07 P, ZOdl., str. I‑10701, točki 44 in 45.

2. Iz členov od 10 do 12 splošnih določb za izvajanje člena 43 Kadrovskih predpisov, ki jih je sprejel Parlament, izhaja, da mora ta institucija med ocenjevalnim razgovorom vsakega od svojih uradnikov ali uslužbencev seznaniti z dokumentom, v katerem so podrobno navedeni cilji, ki so za prihodnje leto dodeljeni njegovi direkciji, enoti ali službi. Ta dokument je bistven pri presoji storitev uradnika ali uslužbenca naslednje leto in pri sestavi njegovega ocenjevalnega poročila. Poleg tega mora uprava pripraviti dokument, v katerem so podrobneje pojasnjeni cilji, ki so uradniku ali uslužbencu osebno določeni, če uradnik ali uslužbenec med ocenjevalnim razgovorom to zahteva.

Za uradnika je treba šteti, da je bil seznanjen s cilji za prihodnje leto, če je vodja enote na splošnem sestanku opredelil splošne cilje direkcije, posebne cilje svoje enote ali službe ter individualne cilje različnih uradnikov, in če je bil poleg tega predložen in obravnavan načrt, v katerem so za vsakega uradnika ali uslužbenca opredeljeni naloge in cilji za naslednje leto. Čeprav so v takem primeru v tem načrtu glede na njegovo vsebino in standardnost uporabljenih formulacij naštete predvsem naloge, ki jih je treba izpolniti, bolj kot so določeni cilji, je z njim vseeno zadevnim uradnikom ali uslužbencem dana vrsta smernic in ciljev, ki jih je treba doseči, zato se ta načrt lahko šteje za predstavitev ciljev v smislu splošnih izvedbenih določb.

(Glej točki 64 in 66.)
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Uradniki – Začasni uslužbenci – Odpravnina – Povezava s pravico do starostne pokojnine

(Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga VIII, člena 11(1) in 12)

2. Uradniki – Začasni uslužbenci – Odpravnina – Izračun

1. Čeprav odpravnina kot taka nima značilnosti starostne pokojnine, je iz člena 12 Priloge VIII k prejšnjim kadrovskim predpisom razvidno, da je odpravnina namenjena uradnikom ali uslužbencem, ki so zaradi mesečnih prispevkov, odbitih od njihove plače, potencialno dobili pravice do starostne pokojnine, vendar jim starostne pokojnine Skupnosti ni mogoče dejansko izplačati, ker so bili zaposleni manj kot deset let, niti zanje ni mogoče uporabiti določb člena 11(1) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom v različici, veljavni do 30. aprila 2004. Poleg tega se znesek, izplačan na podlagi člena 12(b) Priloge VIII k istim kadrovskim predpisom, ki je ena od dveh sestavin odpravnine začasnih uslužbencev, izplača na podlagi vsote zneskov, ki so bili navedenim uslužbencem kot pokojninski prispevki odtegnjeni od osnovne plače in katerim se prištejejo 3,5-odstotne letne obresti. Zato ni mogoče dopustiti, da se odpravnini odvzame vsaka povezava s pravico do starostne pokojnine.

(Glej točke od 51 do 56.)

2. Samo dejstvo, da se odpravnina izplača kot nadomestilo uslužbencem, ki so potencialno dobili pravice do starostne pokojnine, vendar jim te dejansko ni mogoče izplačati, ne pomeni nujno, da mora vsota take odpravnine ustrezati aktuarskemu ekvivalentu njihovih potencialnih pravic do starostne pokojnine.

(Glej točko 60.)