SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

DÁMASA RUIZ-JARABOJA COLOMERJA,

predstavljeni 6. junija 20061( )

Zadeva C-339/05

Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

proti

Land Tirol

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesgerichta Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht (Avstrija))

„Sporazum s Švico o prostem gibanju oseb – Pristojnost Sodišča – Neposredni učinek načela prepovedi diskriminacije glede delovnih pogojev – Upoštevanje, v Avstriji, delovne dobe, ki se je pred začetkom veljavnosti Sporazuma zaključila v Švici“

I – Uvod

1. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht (socialno in delovno sodišče v Innsbrucku) je Sodišču v skladu s členom 234 ES predložilo vprašanje za predhodno odločanje v zvezi z razlago člena 9(1) Priloge I k Sporazumu o prostem gibanju oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani, podpisanemu 21. junija 1999 v Luxembourgu.( )

2. Predložitveno sodišče s tem vprašanjem sprašuje, ali je treba obdobja zaposlitve, ki so se v Švici zaključila pred začetkom veljavnosti tega sporazuma, upoštevati pri določitvi delovne dobe trenutne poklicne dejavnosti, ki se opravlja v Avstriji.

3. Za odgovor na to vprašanje je treba ugotoviti pristojnosti Sodišča v zvezi s Sporazumom, preučiti neposredni učinek ene izmed njegovih določb ter določiti njegovo časovno veljavnost.

II – Pravni okvir

A – Sporazumi med Skupnostjo in Švicarsko konfederacijo

4. Kljub tesnim zgodovinskim, kulturnim in gospodarskim povezavam med Evropsko skupnostjo in Švico se je šele po Sporazumu o prosti trgovini iz leta 1972 ( ) začelo tiho zavezništvo, ki so ga nekoliko okrepili sporazumi o znanstvenem sodelovanju( ) in o prometu čez Alpe.( )

5. Zaradi političnih, finančnih in socialnih zahtev so bili 21. junija 1999 sklenjeni sporazumi na sedmih področjih:( ) znanstveno in tehnološko sodelovanje, letalski promet, cestni in železniški prevoz potnikov in blaga, trgovina s kmetijskimi proizvodi, vzajemno priznavanje na področju ugotavljanja skladnosti, javna naročila in prosti pretok oseb.

6. Gre za sporazume treh vrst: integracija (zračni promet), sodelovanje (znanstveno in tehnološko sodelovanje) in liberalizacija (druga področja), v zadnjem primeru sporazumi temeljijo na načelu enakovrednosti pravnih sistemov podpisnic.( )

7. Ti sporazumi so začeli veljati 1. junija 2002.( )

B – Sporazum o prostem gibanju oseb

8. Od drugih sporazumov se Sporazum o prostem gibanju oseb razlikuje po tem, da so ga morale države članice glede na omejene pristojnosti Skupnosti na tem področju, skleniti same,( ) tako da ga je mogoče opredeliti kot „mešani sporazum“.( )

9. V skladu s členom 1(d) je namen tega sporazuma „odobriti enake življenjske, zaposlitvene in delovne pogoje“ državljanom Skupnosti in švicarskim državljanom.

10. Člen 2 daje prevladujoč pomen načelu enakega obravnavanja, saj določa, da „državljani pogodbenic, ki zakonito prebivajo na ozemlju druge pogodbenice, ne smejo biti pri uporabi določb iz prilog I, II in III k temu sporazumu in v skladu z njimi na noben način predmet diskriminacije na podlagi državljanstva“.( )

11. V zvezi s tem člen 7 določa, da „pogodbenice v skladu s Prilogo I sprejmejo določbe za uveljavljanje naslednjih pravic v zvezi s prostim pretokom oseb:

a) pravica do enake obravnave z državljani pri dostopu do gospodarske dejavnosti in njenem izvajanju ter pri življenjskih, zaposlitvenih in delovnih pogojih;

[…]“

12. Člen 16 izrecno napotuje na pravo Skupnosti in določa:

„1. Za doseganje ciljev tega sporazuma pogodbenice sprejmejo vse ukrepe, ki so potrebni, da se v njihovih medsebojnih odnosih zagotovi uporabljanje pravic in obveznosti, ki so enakovredne tistim iz pravnih aktov Evropske skupnosti, na katere se sklicujejo.

2. Če izvajanje tega sporazuma vključuje pojme prava Skupnosti, se upošteva ustrezna sodna praksa Sodišča Evropskih skupnosti pred datumom podpisa Sporazuma. O sodni praksi po tem datumu se obvesti Švico. Skupni odbor( ) za zagotavljanje pravilnega delovanja Sporazuma na zahtevo ene od pogodbenic opredeli posledice takšne sodne prakse.“

13. To določbo je treba dopolniti s „skupno izjavo o uporabi Sporazuma“, ki je v sklepni listini navedenega sporazuma, v skladu s katero morajo pogodbenice zagotoviti, da se lahko švicarski državljani sklicujejo na acquis communautaire v skladu s pogoji sporazuma.

14. Poleg tega ima Sporazum tri priloge,( ) ki se nanašajo na prosti pretok oseb (Priloga I), koordinacijo sistemov socialne varnosti (Priloga II) in vzajemno priznavanje poklicnih kvalifikacij (Priloga III).

15. Natančneje, Priloga I vsebuje splošne določbe (členi od 1 do 5) in posebne določbe za zaposlene osebe (členi od 6 do 11), samozaposlene osebe (členi od 12 do 17), opravljanje storitev (členi od 17 do 23), osebe, ki ne opravljajo gospodarske dejavnosti (člen 24) in za nakup nepremičnin (člen 25); Priloga I vsebuje tudi prehodne določbe oziroma določbe za razvoj Sporazuma (členi od 26 do 34).

16. Člen 9 Priloge I določa pravila glede „enakega obravnavanja“ zaposlenih oseb:

„1. Zaposlena oseba z državljanstvom pogodbenice na ozemlju druge pogodbenice zaradi svojega državljanstva ne sme biti deležna drugačnega obravnavanja kot domače zaposlene osebe v zvezi z zaposlitvenimi in delovnimi pogoji, predvsem glede plačila, odpusta ali glede vrnitve na delovno mesto ali ponovne zaposlitve, če bi postala brezposelna.

[…]

4. Vsaka klavzula kolektivnega ali individualnega sporazuma ali katerega koli drugega kolektivnega dogovora glede dostopa do zaposlitve, glede zaposlitve, plačila in drugih pogojev zaposlitve in odpovedi, je avtomatično nična, če omogoča ali dovoljuje neenake pogoje za tuje zaposlene osebe, ki so državljani pogodbenic.

[…]“

C – Avstrijska zakonodaja

17. Republika Avstrija in dežela Tirolska sta v okviru svojih pristojnosti Sporazum o prostem gibanju oseb s Švico prenesli v zakon o pogodbenih uslužbencih (Vertragsbedienstetengesetz, v nadaljevanju: VBG),( ) zakon o plačah (Gehaltsgesetz, v nadaljevanju: GHG)( ) in zakon dežele Tirolske o pogodbenih uslužbencih (Tiroler Landes- Vertragsbedienstetengesetz, v nadaljevanju: L-VGB).( )

18. V skladu s členom 26(2)(f), točka 3, VBG se mora za določitev datuma napredovanja delavcev v celoti upoštevati obdobje zaposlitve ali poučevanja „[…] po 1. juniju 2002 v švicarski instituciji“, primerljivi z avstrijskimi institucijami.

19. Isto pravilo je določeno v členu 12(2)(f), točka 3, GHG in členu 41(8), točka 3, L-VGB.

III – Dejansko stanje, spor v glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje

20. Mnogo zaposlenih v deželi Tirolski je delalo v švicarskem zdravstvenem sektorju, vendar se obdobja zaposlitve pred 1. junijem 2002 niso upoštevala pri določitvi njihovih datumov napredovanja na trenutnih delovnih mestih, kar se je odražalo v njihovih plačah. Tako je W. Kostner več kot dvaindvajset let delala kot medicinska sestra operacijskega bloka v kantonski bolnišnici St. Gallen; C. Bieri-Spori devet let in pol kot medicinska sestra v različnih javnih bolnišnicah te države; in A. Lawatsch skoraj dve leti kot medicinska sestra negovalka v bolnišnici Oberengadin v Samedanu.

21. Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols (centralni svet delavcev bolnišnic dežele Tirolske) je 28. februarja 2005 pri Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht vložil tožbo za ugotovitev polnega priznanja vseh obdobij zaposlitve v Švici, pri čemer je navedel tri zgoraj opisane primere.

22. Landesgericht Innsbruck je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:

„Ali mora država članica ali eden izmed regionalnih ali lokalnih organov države članice pri izračunu plače pogodbenih javnih uslužbencev brez časovne omejitve upoštevati obdobja zaposlitve v določenih institucijah v Švici, ki so primerljive z institucijami iz člena 41(2) Tiroler Landesvertragsbedienstetengesetz (oziroma iz člena 26(2) Vertragsbedienstetengesetz 1948), ali je treba Sporazum o prostem pretoku oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani (UL 2002, L 114/6), zlasti člen 9(1) Priloge I k temu Sporazumu, razlagati tako, da je treba upoštevati le obdobja zaposlitve pogodbenih javnih uslužbencev v Švici po začetku veljavnosti tega Sporazuma, torej po 1. juniju 2002?“

IV – Postopek pred Sodiščem

23. Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols, italijanska vlada in Komisija so v roku, določenem v členu 23 Statuta Sodišča, vložili pisna stališča.

24. Po zaključku pisnega dela nobena izmed strank ni zahtevala ustne obravnave, zato je bilo mogoče po sestanku 25. aprila 2006 sestaviti te sklepne predloge.

V – Preučitev vprašanja za predhodno odločanje

25. V tem postopku ni sporno, da obdobja zaposlitve, ki jih je državljan Skupnosti zaključil v Švici po začetku veljavnosti Sporazuma s to državo, veljajo za namen izračuna delovne dobe glede dejavnosti, ki jo je ta državljan Skupnosti nato zaključil v državi članici.

26. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht sprašuje, ali je treba v skladu s členom 9 Priloge I k Sporazumu uporabiti isti pristop za prejšnja obdobja zaposlitve.

27. V tem okviru, čeprav se predložitveni sklep nanaša le na časovni vidik določbe, je treba najprej preveriti, ali je Sodišče pristojno za razlago te določbe, in če je odgovor pritrdilen, preučiti, ali ima določba neposredni učinek.

A – Pristojnost Sodišča za odgovor na vprašanje za predhodno odločanje

28. Uvodna, vendar pomembna ugotovitev izhaja iz dejstva, da so Sporazum o prostem gibanju oseb, kot sem že pojasnil, sklenile Skupnost( ) in države članice, saj Sporazum vsebuje določena področja, ki ne sodijo v pristojnost Skupnosti.

29. Sodišče je v sodbi z dne 30. septembra 1987 v zadevi Demirel( ) potrdilo svojo pristojnost glede razlage določb mešanih sporazumov, ki se nanašajo na pristojnosti na podlagi primarnega prava, saj te tvorijo sestavni del pravnega reda Skupnosti.( ) Ob pomanjkanju posebne določbe naj bi bil podlaga za to pristojnost člen 220 ES( ), ki določa, da je Sodišče zadolženo za zagotavljanje spoštovanja prava Skupnosti.

30. Člen 9 Priloge I k Sporazumu o prostem gibanju oseb vsebuje načelo enakega obravnavanja zaposlenih oseb, s čimer izraža zavezanost na področju Skupnosti, tako da je Sodišče pristojno za razlago, če se določba nanaša na prosto gibanje delavcev.( )

31. Poleg tega vzpostavitev posebnega institucionalnega okvira – skupnega odbora – ne preprečuje posredovanja Sodišča, ker v skladu s sodno prakso, ki izhaja iz sodbe z dne 26. oktobra 1982 v zadevi Kupferberg( ), naloge tega odbora, ki je odgovoren za „upravljanje in pravilno uporabo Sporazuma“( ) ter za reševanje sporov glede uporabe navedenega sporazuma, ( ) ostanejo nespremenjene, če sodišče ene izmed pogodbenic v sporu uporabi brezpogojno in natančno določbo ali postavi vprašanje za predhodno odločanje.( )

B – Neposredni učinek člena 9 Priloge I k Sporazumu

32. Ob ugotovitvi, da je Sodišče dolžno odgovoriti na vprašanje za predhodno odločanje avstrijskega sodišča, je treba ugotoviti, ali se je mogoče pred sodišči držav članic sklicevati na načelo prepovedi diskriminacije, kot je zapisano v členu 9 Priloge I k Sporazumu, glede zaposlitvenih in delovnih pogojev.( )

33. Sodišče je v zgoraj navedeni sodbi Demirel, ki sodi v ustaljeno sodno prakso, odločilo, da je „določba sporazuma, ki ga Skupnost sklene s tretjimi državami, neposredno uporabljiva, če ob upoštevanju njenega besedila, predmeta in narave vsebuje jasno in natančno opredeljeno obveznost in za njeno izvedbo ali učinkovanje ni potreben noben nadaljnji akt“.( )

34. To pravilo širi merila, ki urejajo notranje akte Skupnosti, na mednarodne sporazume,( ) čeprav z dodatno zahtevo, ker je treba v skladu s členom 31 Dunajske konvencije o pogodbenem pravu z dne 23. maja 1969( ) upoštevati tudi „besedilo“, „predmet“ in „naravo“ pogodbe, kar daje tem primerom poseben značaj.( )

35. Iz razlage Sporazuma s Švico izhaja, da je njegov namen prepovedati diskriminacijo na podlagi državljanstva med državljani Skupnosti in švicarskimi državljani, zlasti glede življenjskih, zaposlitvenih in delovnih pogojev (člena 1(d) in 2), ker podpisnicam nalaga, naj na zadevnih področjih uredijo pravico do enakega obravnavanja v zvezi s prostim gibanjem oseb (člen 7(a)).

36. Člen 9 Priloge I določa to načelo za zaposlene osebe, pri čemer prepoveduje drugačno obravnavanje na podlagi državljanstva na področju „zaposlitvenih in delovnih pogojev, zlasti glede plačila, odpovedi delovnega razmerja in glede vrnitve na delovno mesto ali ponovne zaposlitve“ (odstavek 1), in določa, da je vsaka zakonodaja, ki vsebuje ali odobrava klavzule v nasprotju s tem pravilom, nična (odstavek 2).

37. Zato navedeni člen vzpostavlja jasno obveznost, ki ne potrebuje dodatnih ukrepov, ker stranke pri razvoju navedenih področij nimajo diskrecijske pravice, ampak morajo prepovedati vsakršno diskriminacijo na podlagi državljanstva; gre za načelo, ki ne sme biti predmet kakršnih koli pogojev ali omejitev.

38. Iz zgoraj navedenega izhaja, da člen 9 Priloge k Sporazumu izključuje vsakršno diskriminacijo, s tem da državljanom Skupnosti in švicarskim državljanom daje pravice, katerih neposredno zaščito morajo zagotavljati sodišča Evropske unije.

39. Ne smemo pozabiti, da je Sodišče večkrat potrdilo neposredni učinek določb, vsebovanih v sporazumih s tretjimi državami, ki s podobnim besedilom, kakršen je Sporazum s Švico, prepovedujejo diskriminacijo zaposlenih. Tako je Sodišče v okviru mešanih sporazumov( ) v zgoraj navedeni sodbi Pokrzeptowicz-Meyer( ) potrdilo neposredni učinek člena 37(1), prva alinea, Pridružitvenega sporazuma s Poljsko( ), ki določa, da „obravnavanje poljskih delavcev, ki so zakonito zaposleni na ozemlju države članice, v primerjavi z lastnimi državljani, ne sme biti podvrženo diskriminaciji na podlagi državljanstva glede njihovih delovnih pogojev, plačila in odpovedi delovnega razmerja“ (točke od 19 do 30). Sodišče je v sodbi z dne 12. aprila 2005 v zadevi Simutenkov( ) neposredni učinek priznalo tudi členu 23(1) mešanega sporazuma o partnerstvu in sodelovanju z Rusijo( ), ki je podoben zgoraj navedeni določbi Sporazuma s Poljsko (točke od 20 do 29).

40. Poleg tega je cilj Sporazuma s Švico enak cilju iz člena 39 ES, ki zagotavlja prosto gibanje delavcev znotraj Skupnosti z odpravo „vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva delavcev držav članic v zvezi z zaposlitvijo, plačilom in drugimi delovnimi in zaposlitvenimi pogoji“. Poleg tega je besedilo člena 9(1) in (4) Priloge I k Sporazumu v bistvu enako členu 7(1) in (4) Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti.( )

41. Ta podobnost med zgoraj navedenimi določbami je utemeljena, prvič, v kratki preambuli k Sporazumu o prostem gibanju oseb, ker so se njegove podpisnice odločile, da bodo vzajemno spoštovale prosto gibanje oseb „na podlagi določb, ki se uporabljajo v Evropski skupnosti“, in, drugič, v členu 16 tega sporazuma, ki vsebuje dve „napotili na pravo Skupnosti“, da bi se na podlagi njegovih „pravnih aktov“ in njegove „sodne prakse“ dosegli zasledovani cilji.

42. V teh okoliščinah je treba preveriti, ali je mogoče sodno prakso Sodišča glede neposrednega učinka člena 39 ES( ) in neposrednega učinka uredb uporabiti glede člena 9(1) in (4) Priloge I k Sporazumu.( )

43. Sodišče je v sodbi z dne 1. julija 1993 v zadevi Metalsa( ) odločilo, da je razširitev razlage določbe Pogodbe EGS na podobno sestavljeno določbo, vključeno v Sporazum med Skupnostjo in tretjimi državami, odvisna od cilja, ki ga zasleduje vsaka določba v svojem lastnem okviru, pri čemer je „primerjava med cilji in okvirom sporazuma in Pogodbe velikega pomena“.

44. Kot sem že poudaril, imajo določbe Sporazuma s Švico in določbe Pogodbe ES isti cilj, namreč odpravo diskriminacije pri zaposlitvi na podlagi državljanstva z namenom zaščite prostega gibanja delavcev v zadevnih državah.

45. Zato menim, da ni razloga, da se sodna praksa Sodišča glede neposrednega učinka člena 39 ES in člena 7(1) in (4) Uredbe št. 1612/68 ne bi uporabila glede člena 9 Priloge I k Sporazumu s Švico.( )

C – Časovni obseg načela enakega obravnavanja

1. Uvod

46. „Ves svet misli, da si lastimo prostor, katerega časovne razsežnosti stalno rastejo, in ta univerzalnost me lahko le veseli, ker je to resnica, ki jo vsak domneva in sem jo moral razjasniti“.( )

47. Sporazum o prostem gibanju oseb in njegova Priloga I vsebujeta prehodne določbe, a nobena izmed teh določb se ne nanaša na načelo enakih delovnih pogojev.

48. Tako člen 10 Sporazuma določa: a) da lahko Švica pet let po uveljavitvi Sporazuma za prebivanje, ki je daljše od štirih mesecev, ohrani količinske omejitve glede dostopa do opravljanja gospodarske dejavnosti (odstavek 1); b) da lahko pogodbenice za največ dve leti ohranijo prednostni nadzor nad delavci, ki so vključeni v redni trg delovne sile (odstavek 2); c) da Švica prav tako v prvih petih letih lahko v skladu z določenimi posebnimi pravili v svoji skupni kvoti rezervira določeno minimalno število novih dovoljenj za prebivanje delavcev iz Skupnosti (odstavek 3), (odstavek 4); d) da se take omejitve ne uporabljajo za zaposlene osebe, ki imajo ob začetku veljavnosti tega sporazuma dovoljenje za opravljanje gospodarske dejavnosti na ozemlju pogodbenic, ali imetnike dovoljenj za prebivanje, ker te osebe uživajo določene pravice od začetka (odstavek 5), in e) da se za obmejne delavce ne smejo uporabljati nobene količinske omejitve (odstavek 7).( )

49. Prehodne določbe Priloge I se nanašajo na: a) omejitve pri dostopu do zaposlitve v javni upravi (člen 26); b) prebivališče, pravico do vrnitve, in geografsko ter poklicno mobilnost zaposlenih oseb (členi 27, 29 in 30), ter samozaposlenih oseb (členi 31, 33 in 34), ter c) na zaposlene (člen 28) in samozaposlene obmejne delavce (člen 32).

50. Posledično zadevne določbe ne vsebujejo nobenih posebnih pokazateljev, ki bi vodili k odgovoru na vprašanje, ki ga je postavilo Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht.

2. Predlagana rešitev

51. Da bi odgovorili na postavljeno vprašanje, je treba preučiti tako neposredni učinek člena 9 Priloge I k Sporazumu kot tudi dve splošni načeli: načelo, da iz sporazuma za stranke izhajajo obveznosti le od njegovega začetka veljavnosti –tempus regit actum,( ) – ko postane sestavni del pravnega reda Skupnosti( ), in načelo, da je, čeprav volja strank pomeni element razlage – „subjektivna teorija“( ), pomembna celovita presoja( ), v okviru katere je treba pretehtati teleološke in sistematične vidike.

52. Glede na ta merila je treba na vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, odgovoriti pritrdilno, da je treba obdobja zaposlitve, zaključena v Švici pred začetkom veljavnosti Sporazuma, upoštevati v Avstriji pri napredovanju za primerljive dejavnosti, ki se jih nato opravlja v tej državi. Ta rešitev je utemeljena s številnimi argumenti.

53. Prvič, v skladu z ustaljeno sodno prakso neupoštevanje predhodnih obdobij zaposlitve, ki so bila zaključena v javni upravi druge države članice, pomeni neupravičeno posredno diskriminacijo.( )

54. Drugič, glede vprašanja učinka načela prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva danes, torej glede uporabe novega pravila v trenutnem delovnem razmerju, ne da bi pri tem upoštevali hipotetično spoštovanje pravic, domnevno pridobljenih v preteklosti, od trenutka, ko je Sporazum začel veljati, se je načelo enakega obravnavanja glede delovnih pogojev v celoti uporabljalo za še nezaključena pravna razmerja.

55. Tretjič, da bi se državljanom držav članic in Švice omogočil lažji dostop do dejavnosti in njihovega opravljanja ter do opravljanja storitev, člen 9 Sporazuma z napotilom na Prilogo III ureja vzajemno priznavanje diplom, certifikatov in drugih dokazil, ampak tega priznavanja ne pogojuje z dejstvom, da je bila diploma izdana šele po začetku veljavnosti tega sporazuma. Ta pristop je prav tako pomemben z vidika obdobij, ki so bila že zaključena.( )

56. Četrtič, če v obravnavani zadevi Sodišče predlagane metode izračuna ne bi upoštevalo, bi bile osebe, ki so delale v Švici in ki so od 1. junija 2002 iskale zaposlitev na ozemlju Skupnosti, v slabšem položaju od oseb, ki so delale v državah članicah. Delovna doba predhodne primerljive zaposlitve bi bila v korist le zadnjenavedenim, pri čemer bi prve odvračala od izvrševanja pravice do prostega gibanja.

57. Obstaja druga utemeljitev, s katero so podkrepljene prejšnje trditve in ki zahteva podrobnejšo analizo, ker Sporazum s Švico zajema vključitev acquis communautaire,( ) za kar gre tudi pri vstopu države v Skupnost.

58. Ta podobnost omogoča analogno uporabo sodne prakse glede časovne veljavnosti določb Skupnosti v novih državah članicah, kar potrjuje moje mnenje.

59. V sodbi z dne 2. oktobra 1997 v zadevi Saldaña in MTS( ) je Sodišče presojalo, ali člen 6(1) Pogodbe ES nasprotuje temu, da država članica zahteva plačilo cautio judicatum solvi od osebe, ki ni nima niti sredstev niti prebivališča v Avstriji in je vložila tožbo zoper podjetje s sedežem v tej državi članici, čeprav taka zahteva ne velja za njene državljane, ki so v istem položaju in je tožnik hkrati državljan druge države članice in tretje države. Vendar je Sodišče, ker so dejstva nastala pred pristopom Avstrije k Skupnosti, analiziralo časovno veljavnost navedene določbe in glede na dejstvo, da Akt o pristopu v zvezi s tem ni vseboval nobenih posebnih pogojev, odločilo, da je „takoj uporabna“ in obvezna za Republiko Avstrijo od datuma njenega pristopa k Evropski uniji, vključno s „prihodnjimi učinki položajev, nastalih pred [navedenim] pristopom“ (točka 14).

60. Poleg tega je Sodišče v navedeni sodbi Österreichischer Gewerkschaftsbund( ), ki se glede dejanskih in pravnih vprašanj ne razlikuje od tistih v sporu v glavni stvari, obravnavalo položaj, v katerem so se v Avstriji z namenom izračuna plačila učiteljev, obdobja zaposlitve v drugi državi članici upoštevala v celoti le, kadar je bilo to v javnem interesu in z odobritvijo pristojnih organov, medtem ko obdobja zaposlitve, zaključena v Avstriji, niso bila predmet teh formalnosti, in odločilo, da je bilo to v nasprotju s pravom Skupnosti (točka 51 zgoraj navedene sodbe Österreichischer Gewerkschaftsbund). Poleg tega je Sodišče pri preučevanju, ali so taka obdobja vključevala obdobja pred pristopom Avstrije k Evropski uniji, odločilo, da „je treba obdobja zaposlitve v določenih institucijah v drugih državah članicah, ki so primerljive z avstrijskimi institucijami iz člena 26(2) VBG, upoštevati brez časovne omejitve“ (točka 56 zgoraj navedene sodbe Österreichischer Gewerkschaftsbund ).

VI – Predlog

61. Glede na zgoraj navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanje za predhodno odločanje, ki mu ga je postavilo Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht, odgovori:

„Člen 9 Priloge I k Sporazumu o prostem gibanju oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani zahteva, da se obdobja zaposlitev, ki so bila pred začetkom veljavnosti navedenega sporazuma zaključena v Švici, upoštevajo pri napredovanju v okviru primerljive poklicne dejavnosti, ki se nato opravlja v eni izmed držav članic Skupnosti.“