SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE

JULIANE KOKOTT,

predstavljeni 12. marca 2015 ( 1 )

Zadeva C‑83/14

ČEZ Razpredelenie Bulgarija AD

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad (Bolgarija))

„Direktiva Sveta 2000/43/ES — Načelo enakega obravnavanja oseb, ne glede na raso ali narodnost — Posredna diskriminacija — Pavšalna in kolektivna narava ukrepa — Stigmatizirajoč učinek — Oseba, ki ni član diskriminirane etnične skupine, vendar je sodiskriminirana (‚discrimination par association‘, ‚discrimination par ricochet‘) — Mestne četrti, v katerih večinoma živijo pripadniki romske skupnosti — Namestitev električnih števcev na višini, nedostopni za potrošnike — Utemeljitev — Boj proti goljufijam in zlorabam — Direktivi 2006/32/ES in 2009/72/ES — Možnost odčitavanja individualne porabe električne energije posameznega končnega uporabnika“

I – Uvod

1. Včasih so v razpravah o problemih diskriminacije v ospredju posamezne zgodbe posameznikov. V tem primeru ni tako, saj je tema prepoved diskriminacije na podlagi narodnosti, kot izhaja iz prava Unije. Sicer ta primer ne nazadnje izhaja iz pritožbe posameznika, vendar je v središču pozornosti pavšalni in kolektivni značaj ukrepov, ki vplivajo na celotno skupino prebivalstva in lahko stigmatizirajo vse člane te skupine ter njihovo socialno okolje.

2. Natančneje, gre za prevladujočo prakso v bolgarskem mestu Dupnica – vendar ne samo tam – kjer so električni števci pri končnih uporabnikih v pretežno romskih četrtih nameščeni na višini približno 6 metrov in so tako nedostopni za normalno opravljanje pregledov, medtem ko so enaki električni števci drugod nameščeni na višini približno 1,70 metra in s tem dostopni uporabnikom. Ta praksa je utemeljena zaradi velikega števila neupravičenih posegov v električne števce in nezakonitih priklopov na električno omrežje, ki se najpogosteje pojavljajo v „romskih mestnih četrtih“.

3. V sklepnih predlogih v zadevi Belov ( 2 ) sem se prvič izčrpno ukvarjala s to problematiko in o tem razpravljala v luči prepovedi diskriminacije na podlagi narodnosti, kot izhaja iz prava Unije. Pri tem sem izpostavila tudi kontekst socialnega izključevanja Romov in izjemno neugodne družbene in gospodarske razmere, v katerih živi ta skupina prebivalstva v mnogih krajih v Evropi.

4. Ta primer daje priložnost za izboljšanje nekdanjih preudarkov v nekaterih točkah. Po eni strani to velja za razlikovanje med neposredno in posredno diskriminacijo na podlagi narodnosti. Po drugi strani pa je treba preučiti, ali so lahko osebe, ki niso članice prikrajšane etnične skupine, zaradi te opisane prakse „sodiskriminirane“ in v kolikšni meri (v francoščini: „discrimination par association“ ali tudi „discrimination par ricochet“). Poleg tega gre – kot je šlo nekoč v zadevi Belov – za možnosti utemeljitve kolektivnega ukrepanja s stigmatizirajočim značajem.

5. Težave v pristojnosti ali dopustnosti kot v primeru Belov ( 3 ) se v obravnavanem primeru ne pojavljajo, ker je tokrat predložitvena bolgarska služba povsem nesporno sodišče v smislu člena 267 PDEU.

II – Pravni okvir

A – Pravo Unije

6. Pravni okvir Unije v tem primeru sta člen 21 Listine o temeljnih pravicah in Direktiva 2000/43/ES. ( 4 ) Poleg tega je treba napotiti še na direktivi 2006/32/ES ( 5 ) in 2009/72/ES ( 6 ), ki vsebujeta pravila o notranjem trgu z električno energijo oziroma o učinkoviti rabi končne energije.

1. Direktiva o rasni enakosti (2000/43/ES)

7. Namen navedene direktive je v skladu z njenim členom 1 „določiti okvir za boj proti diskriminaciji na podlagi rase ali narodnosti, da bi v državah članicah uveljavili načelo enakega obravnavanja.“

8. Člen 2 Direktive 2000/43 vsebuje med drugim te opredelitve pojmov: „1. V tej direktivi ‚načelo enakega obravnavanja‘ pomeni, da ne sme biti nobene neposredne ali posredne diskriminacije na podlagi rase ali narodnosti. 2. V odstavku 1: (a) se za neposredno diskriminacijo šteje, če se ena oseba obravnava manj ugodno, kakor se obravnava, se je obravnavala ali pa bi se obravnavala druga oseba v primerljivem položaju na podlagi rase ali narodnosti; (b) se za posredno diskriminacijo šteje, če bi na videz nevtralna določba, merilo ali praksa postavila osebe neke rase ali narodnosti v posebno neugoden položaj v primerjavi z drugimi osebami, razen če to določbo, merilo ali prakso objektivno upravičuje zakonit cilj in če so sredstva za doseganje tega cilja ustrezna in nujna. 3. Nadlegovanje se šteje za diskriminacijo v smislu odstavka 1, če pride do nezaželenega ravnanja, povezanega z raso ali narodnostjo, katerega namen ali posledica je kratenje dostojanstva osebe in ustvarjanje zastrašujočega, sovražnega, ponižujočega, sramotilnega ali žaljivega okolja. V tem smislu se pojem nadlegovanje lahko opredeli v skladu z nacionalno zakonodajo in prakso držav članic. […]“

9. Člen 3 Direktive 2000/43 tako določa področje njene uporabe: „1. Ta direktiva se uporablja v okviru pristojnosti, dodeljenih Skupnosti, za vse osebe v javnem in zasebnem sektorju, vključno z javnimi organi, v zvezi […] (h) z dostopom do dobrin in storitev, ki so na voljo javnosti, vključno s stanovanji, in preskrba z njimi. […]“

10. V členu 8(1) Direktive 2000/43 je v zvezi z dokaznim bremenom določeno: „Države članice skladno s svojimi nacionalnimi pravosodnimi sistemi sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da mora toženec dokazati, da ni bilo kršeno načelo enakega obravnavanja, če osebe, ki menijo, da jim je bila storjena krivica, ker ni bilo uporabljeno načelo enakega obravnavanja, na sodišču ali pri drugem pristojnem organu predstavijo dejstva, na podlagi katerih se lahko domneva, da je prišlo do neposredne ali posredne diskriminacije.“

11. Opozoriti je treba še na uvodno izjavo 16 Direktive 2000/43: „Pomembno je zaščititi vse fizične osebe pred diskriminacijo na podlagi rase ali narodnosti. Države članice bi morale tam, kjer je to primerno, in v skladu s svojo nacionalno tradicijo in prakso predvideti tudi zaščito za pravne osebe, če so izpostavljene diskriminaciji na podlagi rase ali narodnosti svojih članov.“

2. Direktive o notranjem trgu z električno energijo in učinkovitosti rabe končne energije

12. Namen Direktive 2006/32 je povečanje učinkovitosti rabe končne energije v državah članicah z različnimi ukrepi, med katerimi so ukrepi za izboljšanje energetske učinkovitosti za končne potrošnike. V uvodni izjavi 29 te direktive je med drugim ta formulacija: „Da bi lahko končni porabniki sprejemali bolj informirane odločitve v zvezi z njihovo porabo energije, bi jim bilo treba zagotoviti primerno količino informacij o tem in druge ustrezne informacije […]. […] Poleg tega bi bilo treba potrošnike na dejaven način spodbujati k rednemu odčitavanju svojih števcev.“

13. Poleg tega je bilo v členu 13(1) Direktive 2006/32 določeno: „Države članice zagotovijo, v mejah tehnične izvedljivosti, finančne sprejemljivosti in sorazmerno z morebitnimi prihranki energije, da imajo končni odjemalci električne energije, zemeljskega plina, daljinskega ogrevanja in/ali hlajenja in tople sanitarne vode na voljo individualne števce po konkurenčnih cenah, ki natančno prikazujejo dejansko količino porabljene energije končnega odjemalca in podajo dejanski čas njene porabe. […]“

14. Direktiva 2009/72 določa skupna pravila za proizvodnjo, prenos, distribucijo in dobavo električne energije ter pravila glede organiziranja in delovanja elektroenergetskega sektorja. V skladu s členom 3(7) te direktive države članice sprejmejo „ustrezne ukrepe, da zaščitijo končne odjemalce“, ki, vsaj kar zadeva gospodinjske odjemalce, vključujejo ukrepe, navedene v Prilogi I k tej direktivi.

15. V skladu s prvim odstavkom Priloge I k Direktivi 2009/72, naslovljene Ukrepi za varstvo potrošnikov „je namen ukrepov iz člena 3 [Direktive] zagotoviti odjemalcem, […] (h) da so jim na voljo podatki o njihovi porabi […]; [in] (i) da so ustrezno obveščeni o dejanski porabi električne energije in stroških, in sicer dovolj pogosto, da lahko sami uravnavajo svojo porabo električne energije. […] Upoštevati je treba stroškovno učinkovitost takšnih ukrepov. Te storitve odjemalcem ni mogoče dodatno zaračunati; […]“

B – Bolgarsko pravo

16. Pri izvajanju vrste pravnih aktov Evropske unije, zlasti Direktive 2000/43, je bil v Bolgariji sprejet zakon za zaščito pred diskriminacijo ( 7 ) (ZZD), katerega člen 4 določa naslednje: „1. Prepovedana je vsaka neposredna ali posredna diskriminacija na podlagi spola, rase, nacionalnosti, etnične pripadnosti, človeškega genoma, državljanstva, izvora, vere, izobrazbe, prepričanj, politične pripadnosti, osebnega ali družbenega položaja, invalidnosti, starosti, spolne usmerjenosti, družinskega statusa, premoženjskega stanja ali katere koli druge značilnosti, ki je določena z zakonom ali mednarodno pogodbo, katere pogodbenica je Republika Bolgarija. 2. Neposredna diskriminacija je vsakršno manj ugodno obravnavanje posameznika na podlagi značilnosti iz odstavka 1, v primerjavi s tem, kako je obravnavan, je bil obravnavan ali bi bil obravnavan drug posameznik v primerljivih ali podobnih okoliščinah. 3. Posredna diskriminacija je postavitev posameznika v manj ugoden položaj na podlagi značilnosti iz odstavka 1 glede na druge posameznike na podlagi določbe, merila ali prakse, ki se zdi nevtralna, razen če je ta določba, merilo ali praksa utemeljena z zakonitim ciljem ter je ukrep, uporabljen za dosego tega cilja, primeren in nujen.“

17. V členu 1 dopolnilnih določb k ZZD je poleg tega navedeno: „V smislu tega zakona pomeni […] 7. ‚neugodno obravnavanje‘: vsakršno ravnanje ali opustitev, ki neposredno ali posredno vpliva na pravice ali zakonite interese; 8. ‚na podlagi lastnosti iz člena 4(1)‘: na podlagi dejanskega sedanjega ali preteklega ali domnevnega obstoja ene ali več teh lastnosti pri diskriminirani osebi ali pri osebi, s katero je povezana ali glede katere bi se lahko domnevalo, da je povezana z njo, če je ta povezava razlog za diskriminacijo; […]“

18. Poleg tega se predlog za sprejetje predhodne odločbe nanaša na druge nacionalne predpise iz ZZD in Zakona o energetiki ( 8 ) (ZE), katerega ponazoritev je tukaj izpuščena.

III – Dejansko stanje in postopek v glavni stvari

A – Dejansko stanje

19. Anelia Georgieva Nikolova je v bolgarskem mestu Dupnica zaposlena kot samostojna trgovka. V mestni četrti „Gizdova Mahala“ je imetnica trgovine z živili in uporabnica električne energije, ki ji jo dobavlja podjetje ČEZ Razpredelenie Bulgarija. ( 9 )

20. Mestna četrt „Gizdova Mahala“ je znana kot največja romska četrt v mestu Dupnica. Prebivalci te mestne četrti sodijo predvsem v etnično skupino Romov, kar pa za A. G. Nikolovo ne velja. ( 10 )

21. V letih 1999 in 2000 so bili v omenjeni četrti na mestu, ki ni dostopno potrošnikom, in sicer na betonskih električnih drogovih električnega omrežja, ki je napeljano po zraku, na višini približno 6 metrov, nameščeni električni števci za vse sedanje odjemalce ČEZ. ( 11 ) Nesporno je, da se ta praksa ( 12 ) uporablja le v mestih četrtih s pretežnim deležem romskega prebivalstva in se tam uporablja za vse stranke, ne glede na to, ali so pripadniki te etnične skupine ali ne. Utemeljena je z velikim številom nedovoljenih vplivov na električne števce in s pogostim pojavom nepooblaščenih povezav do električnega omrežja v teh mestih četrtih. Zunaj takih četrti so električni števci za vse potrošnike – vključno s tistimi, ki pripadajo etnični skupini Romov – nameščeni prosto dostopno na višini do 1,70 metra, običajno v potrošnikovem stanovanju, na pročelju stavbe ali na ogradi.

22. Da bi se tudi pri električnih števcih, nameščenih na večji višini, porabnikom omogočilo vsaj posredno preverjanje števcev, se je družba ČEZ v svojih splošnih pogojih poslovanja zavezala, da na pisno zahtevo porabnika v roku treh dni brezplačno zagotovi posebno vozilo z dvigalom, s katerim lahko delavec družbe ČEZ odčita električni števec. Te ponudbe pa do zdaj ni izkoristil noben porabnik. Kot drugo možnost lahko porabnik na svoje stroške naroči namestitev kontrolnih električnih števcev v svojem stanovanju. V teh mestnih četrtih porabniki nimajo nobene druge možnosti preverjanja.

23. V skladu s predlogom se v medijih poroča o novi vrsti električnih števcev z možnostjo daljinskega odčitavanja, ki lahko podjetjem električne energije javijo tudi poskuse manipulacije.

B – Postopek v glavni stvari

24. Dne 5. decembra 2008 se je A. G. Nikolova pritožila pri bolgarski Komisiji za zaščito pred diskriminacijo ( 13 ) (KZD) zaradi diskriminatornega značaja sporne prakse ČEZ. V svoji pritožbi je navedla „neposredno diskriminacijo“ zaradi njene „narodnosti“. ( 14 ) Poleg tega je navedla, da so bili računi za porabljeno električno energijo v primerjavi z njihovo dejansko porabo previsoki, ter izrazila prepričanje, da ČEZ kot osnovo uporablja vrednost prekomerne porabe, da tako nadomesti druge izgube na prizadetem območju. Končno je A. G. Nikolova poudarila, da ji namestitev električnega števca izven dosega običajnega pregleda onemogoča odčitavanje in s tem nadzor nad svojimi računi za porabljeno električno energijo.

25. Do nedovoljenih vplivov ali nepooblaščenih povezav v primeru A. G. Nikolove glede na tehnično mnenje, ki ga je naročilo sodišče, ni prišlo.

26. Z odločbo z dne 6. aprila 2010 je KZD ugotovila, da gre pri sporni praksi za „posredno diskriminacijo“ zaradi lastnosti „narodnost“, ki ne more biti utemeljena. Na podlagi zahteve ČEZ je bila odločba pri Varhoven administrativen sad ( 15 ) s sodbo z dne 19. maja 2011 razveljavljena, zlasti zato, ker ni bilo ugotovljeno, v primerjavi s katero drugo narodnostjo je bila diskriminirana. Sodišče je zadevo vrnilo KZD v ponovno odločanje.

27. KZD je z odločbo z dne 30. maja 2012 ponovno odločilo v primeru in ugotovilo „neposredno diskriminacijo“ na podlagi njenega „osebnega položaja“. Kot obrazložitev je KZD navedlo, da je ČEZ A. G. Nikolovo zaradi kraja njenega podjetja obravnaval manj ugodno od svojih drugih strank, pri katerih so električni števci nameščeni na mestih, na katerih je mogoče vizualno preverjanje. KZD je ČEZ naložilo, naj odpravi kršitev, naj A. G. Nikolovo enako obravnava in naj v prihodnosti ne izvaja takšnih diskriminatornih praks.

28. Zoper to odločbo je ČEZ znova vložilo pritožbo, o kateri sedaj odloča Administrativen sad Sofia-grad, ( 16 ) ki je predložitveno sodišče. V postopku v glavni stvari je ČEZ podprla bolgarska Državna komisija za reguliranje voda in energije ( 17 ) (DKEVR).

29. Predložitveno sodišče meni, da v tem primeru ne gre niti za „narodnost“ niti za „osebni položaj“, temveč za „varovano lastnost ‚etnična pripadnost‘“. Sodišče se nagiba k mnenju, da je A. G. Nikolova neposredno diskriminirana na podlagi etničnih razlogov. Pripadnost A. G. Nikolove etnični skupini Romov je podana po mnenju sodišča glede na dejstvo, da se sama „istoveti“ z Romi iz svoje mestne četrti.

IV – Predlog za sprejetje predhodne odločbe in postopek pred Sodiščem

30. S sklepom z dne 5. februarja 2014, ki je na Sodišče prispel 17. februarja 2014, je Administrativen sad Sofia-grad Sodišču predložilo nič manj kot deset obširnih vprašanj za predhodno odločanje, ki se glasijo: 1. Ali je treba izraz „narodnost“ iz Direktive Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost in Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da zajema strnjeno skupino bolgarskih državljanov romskega izvora, kakršni so ti, ki živijo v mestni četrti „Gizdova mahala“ v mestu Dupnica? 2. Ali je pojem „primerljiv položaj“ v smislu člena 2(2)(a) Direktive 2000/43 mogoče uporabiti v obravnavanem dejanskem stanju, v katerem so instrumenti za komercialno meritev v romskih mestnih četrtih nameščeni na višini od 6 do 7 metrov, medtem ko so v drugih mestnih četrtih, v katerih ni strnjenega romskega prebivalstva, običajno nameščeni na višini pod 2 metroma? 3. Ali je treba člen 2(2)(a) Direktive 2000/43 razlagati tako, da je namestitev instrumentov za komercialno meritev v romskih mestnih četrtih na višini od 6 do 7 metrov manj ugodno obravnavanje prebivalstva romske narodnosti v primerjavi s prebivalstvom druge narodnosti? 4. Če gre za manj ugodno obravnavanje, ali je potem treba navedeno določbo razlagati tako, da to obravnavanje pri dejanskem stanju postopka v glavni stvari v celoti ali deloma temelji na okoliščini, da se nanaša na etnično skupino Romov? 5. Ali je na podlagi Direktive 2000/43 dopustna nacionalna določba, kakršna je člen 1(7) dopolnilnih določb k Zakon za zaštita ot diskriminacija (zakon za zaščito pred diskriminacijo), v skladu s katero je vsakršno ravnanje ali opustitev, ki neposredno ali posredno vpliva na pravice ali zakonite interese, „manj ugodno obravnavanje“? 6. Ali je mogoče pojem „na videz nevtralna praksa“ v smislu člena 2(2)(b) Direktive 2000/43 uporabiti za prakso ČEZ Razpredelenie Bulgarija AD, v skladu s katero ta namešča instrumente za komercialno meritev na višini od 6 do 7 metrov? Kako je treba razlagati izraz „na videz“ – v smislu, da je praksa očitno nevtralna, ali v smislu, da se zdi nevtralna samo na prvi pogled, to je navidezno nevtralna? 7. Ali je za obstoj posredne diskriminacije v smislu člena 2(2)(b) Direktive 2000/43 potrebno, da nevtralna praksa postavi osebe na podlagi njihove rase ali nacionalnosti v posebno neugoden položaj, ali pa zadostuje, da ta praksa vpliva samo na osebe določene narodnosti? Ali je v povezavi s tem na podlagi člena 2(2)(b) Direktive 2000/43 dopustna nacionalna določba, kakršna je člen 4(3) ZZD, v skladu s katero gre za posredno diskriminacijo, če se oseba postavi v manj ugoden položaj zaradi lastnosti v skladu z odstavkom 1 (vključno z etnično pripadnostjo)? 8. Kako je treba razlagati izraz „postaviti v posebno neugoden položaj“ v smislu člena 2(2)(b) Direktive 2000/43? Ali ustreza izrazu „se obravnava manj ugodno“, uporabljenemu v členu 2(2)(a) Direktive 2000/43, ali pa obsega samo posebno velike, očitne in težke primere neenakega obravnavanja? Ali je praksa, opisana v obravnavanem primeru, posebno neugoden položaj? V primeru, da ne gre za posebno velik, očiten in težak primer postavljanja v manj ugoden položaj: ali to zadostuje, da bi se zanikala posredna diskriminacija (ne da bi preverili, ali je vsakokratna praksa upravičena, ustrezna in nujna glede na doseganje zakonitega cilja)? 9. Ali so na podlagi člena 2(2)(a) in (b) Direktive 2000/43 dopustni nacionalni predpisi, kakršen je člen 4(2) in (3) ZZD, ki za to, da bi bila podana neposredna diskriminacija, zahtevajo „manj ugodno obravnavanje“ in za to, da bi bila podana posredna diskriminacija, „postavitev v manj ugoden položaj“, ne da bi, kakor je to v navedeni direktivi, razlikovali na podlagi teže vsakokratnega neugodnega obravnavanja? 10. Ali je treba člen 2(2)(b) Direktive 2000/43 razlagati tako, da je navedena praksa ČEZ Razpredelenie Bulgarija AD glede zagotavljanja varnosti električnega omrežja in evidentiranja porabe električne energije v skladu s predpisi objektivno upravičena? Ali je ta praksa ustrezna tudi ob upoštevanju dolžnosti tožene stranke, da potrošnikom omogoči prost dostop do električnega števca? Ali je ta praksa nujna, če so iz objav v medijih znana druga tehnično in finančno dostopna sredstva za zagotavljanje varnosti instrumentov za komercialne meritve?

31. V pisnem postopku pred Sodiščem so svoja stališča podali ČEZ, A. G. Nikolova, KZD, bolgarska vlada in Evropska komisija. Z izjemo KZD so se iste stranke udeležile tudi obravnave z dne 13. januarja 2015.

V – Presoja

32. Dejansko stanje v postopku v glavni stvari so na podlagi najrazličnejših stališč, zlasti glede na – v nacionalnem pravu prepovedano – diskriminacijo na podlagi „narodnosti“ in „osebnega položaja“ preučili zadevni nacionalni organi in sodišča. Z vidika prava Unije se postavlja vprašanje, ali takšna sporna praksa, kot je ta v postopku v glavni stvari, pomeni diskriminacijo na podlagi narodnosti v smislu Direktive 2000/43. V končni fazi pa je namen predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je Sodišču predložil Administrativen sad Sofia-grad, pojasniti to vprašanje.

33. Smiselno je, da se obsežen seznam vprašanj nacionalnega sodišča tematsko razvrsti in pri tem razlikuje med področjem uporabe prepovedi diskriminacije (glej spodaj, oddelek A), pojmom diskriminacije (glej spodaj, oddelek B) ter razlogi za morebitno utemeljitev sporne prakse (glej na koncu, oddelek C).

A – Področje uporabe prepovedi diskriminacije na podlagi narodnosti

34. Na prvem mestu je treba razmisliti, ali dejansko stanje, kot je to iz postopka v glavni stvari, spada na področje uporabe prepovedi diskriminacije na podlagi narodnosti v skladu z Direktivo 2000/43.

35. Kot predložitveno sodišče priznava, temu problemu ni posvetilo posebnega vprašanja, razen nekoliko kriptičnega sklicevanja na „strnjeno skupino bolgarskih državljanov romskega izvora“ v prvem vprašanju. Vendar pa iz obrazložitve predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da predložitveno sodišče pričakuje jasno mnenje o tem, ali prepoved diskriminacije zajema takšno prakso, kot je ta v postopku v glavni stvari.

1. Dejansko področje uporabe

36. ČEZ kot edina stranka v postopku meni, da sporna praksa vsekakor ne spada v okvir dejanskega področja uporabe Direktive 2000/43.

37. Ta argument, na katerega se je podjetje pred tem že opiralo v zadevi Belov, je napačen.

38. Kot del dostopa do dobrin in storitev, ki so na voljo javnosti, se oskrba z električno energijo povsem nesporno uvršča na področja, ki v skladu s členom 3(1)(h) Direktive 2000/43 prepovedujejo diskriminacijo na podlagi rase ali narodnosti.

39. Kot sem o tem že podrobno pojasnila v zadevi Belov, ( 18 ) ne gre za vprašanje nediskriminatorne oskrbe z električno energijo, čeprav splošni pogoji, pod katerimi so potrošniki oskrbovani z električno energijo, niso oblikovani nediskriminatorno. Omogočanje uporabe električnih števcev je del teh splošnih pogojev, pod katerimi ČEZ oskrbuje svoje stranke z električno energijo.

40. Poleg tega spada urejanje notranjega trga električne energije, vključno z obveščanjem končnih uporabnikov o njihovi porabi električne energije preko električnih števcev, na področja, za katere je pristojen zakonodajalec Unije. Začetni pogoj v členu 3(1) Direktive 2000/43, v skladu s katerim se ta direktiva uporablja samo v okviru pristojnosti, dodeljenih Skupnosti, je s tem tudi izpolnjen. ( 19 )

41. Zato sporna praksa spada na dejansko področje uporabe Direktive 2000/43.

2. Osebno področje uporabe

42. Veliko bolj zanimivo kot dejansko področje uporabe je v obravnavanem primeru osebno področje uporabe Direktive 2000/43, ki ga obravnavam spodaj. Tega problema se predložitveno sodišče dotika v svojem prvem vprašanju za predhodno odločanje, ki se nanaša na „strnjeno skupino bolgarskih državljanov romskega izvora“ in poleg tega navaja, da imajo Romi v Bolgariji status etnične manjšine.

43. Z evropskega vidika je treba opozoriti, da so Romi priznani kot posebna etnična skupina, ki zahteva tudi posebno varstvo. V tem smislu se je ne nazadnje izreklo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice (ESČP). ( 20 ) Pristojnost tega sodišča je treba upoštevati pri razlagi in uporabi prepovedi diskriminacije v skladu s pravom Unije na podlagi rase in narodnosti, kot je danes priznana v primarnem pravu v členu 21 Listine o temeljnih pravicah. ( 21 )

44. Zgolj z ugotovitvijo, da so Romi samostojna etnična skupina, na vprašanje glede osebnega področja uporabe Direktive 2000/43 v tem primeru ni mogoče zadovoljivo odgovoriti. Razpravljati je treba, ali in v kolikšni meri se lahko oseba v položaju A. G. Nikolove v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, sklicuje na prepoved diskriminacije na podlagi narodnosti.

a) Ali se lahko pritožnico šteje za Rominjo?

45. Izhodišče razmislekov mora biti, da imajo vsi člani etnične skupine na podlagi prava Unije pravico do zaščite pred kakršno koli diskriminacijo na podlagi narodnosti.

46. Za primer A. G. Nikolove, ki je s svojo pritožbo začela postopek v glavni stvari, pa je značilna posebnost, da je pritožnica pred Sodiščem izrecno izjavila, da ne pripada etnični skupini Romov.

47. Če je v izključni pristojnosti predložitvenega sodišča, da oceni dejansko stanje in nato uporabi pravo – vključno s pravom Unije – je naloga Sodišča, da predložitvenemu sodišču predloži vse ustrezne informacije, ki mu bodo olajšale rešitev postopka v glavni stvari. ( 22 )

48. V zvezi s tem je treba poudariti, da iz vedenja A. G. Nikolove v postopku v glavni stvari in zlasti iz pritožbe etnične diskriminacije ni mogoče prenagljeno sklepati, da jo je mogoče šteti k etnični skupini Romov.

49. Sicer je mogoče, da se A. G. Nikolova „istoveti“ z Romi iz četrti Gizdova Mahala, vendar je tako kot vsi drugi prebivalci te četrti prizadeta s sporno prakso in trpi zaradi njenega stigmatizirajočega učinka. To pa ne pomeni nujno, da bi se A. G. Nikolova sama štela za pripadnico Romov. Namesto tega A. G. Nikolova v postopku v glavni stvari ne počne nič drugega, kot da se pred pristojnimi nacionalnimi organi brani pred to prakso, zaradi katere so prizadeti tudi Romi v četrti Gizdova Mahala. Na podlagi tega pa ni mogoče sklepati o njeni narodnosti.

50. Za presojo vprašanja je pomembna in ne nazadnje ključna samoopredelitev zadevne osebe, ali se jo uvršča med pripadnike zadevne etnične skupine ali ne. ( 23 )

51. S pridržkom na ugotovitve predložitvenega sodišča lahko zato v nadaljevanju – ob upoštevanju lastnih navedb A. G. Nikolove pred našim sodiščem – izhajam iz tega, da se A. G. Nikolove ne uvršča v etnično skupino Romov.

b) Ali se lahko pritožnico šteje za „sodiskriminirano“?

52. Zgolj dejstvo, da pritožnica, kot kaže, ne spada v etnično skupino Romov, ne izključuje možnosti, da se lahko sklicuje na prepoved diskriminacije na podlagi narodnosti v dejanskem stanju, kot je ta postopek v glavni stvari.

53. Poudariti je namreč treba, da niti člen 21 Listine o temeljnih pravicah niti številne jezikovne različice Direktive 2000/43 ne omejujejo uporabe načela enakega obravnavanja oseb, ki so diskriminirane zaradi „svoje“ (v smislu: svoje lastne) rase ali narodnosti. ( 24 ) Namesto tega so ustrezne določbe prava Unije oblikovane na splošno in prepovedujejo vsakršno diskriminacijo „ne glede na“ raso ali narodnost.

54. Ta majhna, vendar precizna razlika v formulaciji pa ni naključje. To je bistvenega pomena za razlago in uporabo prepovedi diskriminacije, katere področje uporabe ni mogoče opredeliti ozko. ( 25 ) Ta odprta formulacija v skladu s splošnim ciljem določitve okvira za boj proti diskriminaciji (člen 1 Direktive 2000/43) omogoča, da se lahko na prepoved diskriminacije sklicujejo tudi tiste osebe, ki so zgolj „sodiskriminirane“.

55. Zaščito pred to posebno obliko diskriminacije, ki je v francoščini spretno označena z izrazom „discrimination par association“ ali „discrimination par ricochet“, je Sodišče v povezavi z invalidnostjo že enkrat priznalo – v sodbi Coleman. ( 26 )

56. Nauke sodbe Coleman je mogoče brez težav uporabiti v obravnavanem primeru, čeprav je bila takrat obravnavana Direktiva 2000/78 ( 27 ) in ne njej sorodna Direktiva 2000/43. Kajti ti dve sestrski direktivi se vsebinsko ujemata v ključnih točkah in sta navsezadnje izraz načela enakosti, ki je eno od splošnih načel prava Unije, priznano s členom 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. ( 28 )

57. „Sodiskriminiran“ je na prvem mestu tisti, ki ima tesne osebne odnose z nosilcem značilnosti, določenih v členu 21 Listine o temeljnih pravicah in protidiskriminacijskih direktivah. V zadevi Coleman je bila to delavka, ki je bila izpostavljena sovražnosti na delovnem mestu zaradi invalidnosti svojega sina. ( 29 )

58. Vendar pa obstoj take osebne vezi nikakor ni edina predstavljiva navezna točka, da je lahko oseba „sodiskriminirana“. Namesto tega je lahko „sodiskriminiran“ značaj imanenten glede na zadevni ukrep, zlasti takrat, če je ta ukrep zaradi pavšalnega in kolektivnega značaja primeren, da ne določi samo nosilca značilnosti, določenih v členu 21 Listine o temeljnih pravicah in protidiskriminacijskih direktivah, temveč obsega tudi druge ljudi – tako rekoč kot „kolateralna škoda“.

59. Predstavljajte si, da želi skupina šestih ljudi v restavraciji skupaj jesti kosilo in da zaradi barve kože ene od teh oseb ne dobi mize. Očitno je, da pri tem rasističnem dogodku ni bila diskriminirana le primarno zadevna oseba, ampak je bilo „sodiskriminiranih“ tudi ostalih pet oseb. Kajti zaradi omenjenega rasističnega motiva nobeden od njih v restavraciji ne bo postrežen. Pri tem ni nobene bistvene razlike, ali so to člani družine, skupina prijateljev ali poslovnežev, ki se lahko ob tej priložnosti srečajo prvič.

60. V obravnavani zadevi gre za zelo podobno situacijo: sporna praksa ČEZ je na pavšalni in kolektivni način naravnana proti vsem osebam, ki jih to podjetje v četrti Gizdova Mahala oskrbuje z električno energijo. Če se v nadaljevanju izkaže, da gre pri tej praksi za diskriminacijo Romov, ki živijo v tej četrti, ( 30 ) je pavšalni in kolektivni značaj te prakse posledica, da so samodejno „sodiskriminirani“ tudi ljudje, ki niso Romi. Zaradi stigmatizirajočega učinka teh pavšalnih in kolektivnih ukrepov morajo sami prav tako trpeti kot Romi. Tudi oni so tako izpostavljeni ponižujočemu bivanjskemu okolju, ki je zaznamovano z diskriminacijo, h kateremu prispeva sporna praksa. ( 31 )

61. Posledično se lahko A. G. Nikolova kot pritožnica v postopku v glavni stvari sklicuje na prepoved diskriminacije na podlagi narodnosti, tudi če ne pripada etnični skupini Romov. ( 32 )

c) Ali se lahko pritožnica v svoji vlogi trgovke sklicuje na prepoved diskriminacije?

62. Na koncu je še treba preučiti, ali je lahko pritožba A. G. Nikolove glede prepovedi diskriminacije neuspešna zato, ker vse kaže na to, da v četrti Gizdova Mahala ne živi, temveč je le lastnica trgovine z živili.

63. Čeprav niti predložitveno sodišče niti zadevne stranke temu dejstvu ne pripisujejo večjega pomena, velja poudariti, da varstvo temeljnih pravic družb ne sega nujno tako daleč kot varstvo temeljnih pravic posameznikov.

64. Vendarle pa je povsem mogoče, da se lahko tudi ljudje, ki so dejavni v svojem podjetju, sklicujejo na prepoved diskriminacije na podlagi narodnosti. Niti v členu 21 Listine o temeljnih pravicah niti v Direktivi 2000/43 ni mogoče najti določila ali celo namiga na to, da bi bilo treba proti diskriminaciji zaščititi le posameznike brez morebitnega gospodarskega delovanja.

65. Nasprotno pa je očitno, da so tudi gospodarsko aktivne osebe v mnogih pogledih izpostavljene nevarnosti, da zaradi določenih osebnih lastnosti – predvsem zaradi značilnosti, določenih v členu 21 Listine o temeljnih pravicah in protidiskriminacijskih direktivah – postanejo žrtve diskriminacije. Ustrezno temu velja prepoved diskriminacije, kot je opredeljeno v Direktivi 2000/43, izrecno tudi pri zaposlovanju in poklicu, kar dokazuje tudi definicija svojega področja uporabe v členu 3(1)(a) do (d) te direktive. Tudi pravne osebe lahko po potrebi koristijo zaščito pred diskriminacijo. ( 33 )

66. V obravnavanem primeru je treba poudariti tudi, da pritožnica upravlja svojo trgovino z živili v četrti Gizdova Mahala kot samostojna trgovka. Ob upoštevanju dejanskih ugotovitev predložitvenega sodišča je torej treba predpostaviti, da je A. G. Nikolova redno osebno prisotna v trgovini, tam dela in je zato v svoji vlogi gospodarsko aktivne fizične osebe podobno izpostavljena sporni praksi – tudi njenemu učinku stigmatizacije – kot ljudje, ki stanujejo in živijo v tej četrti.

67. Na podlagi tega okoliščina, da je pritožnica zaradi sporne prakse prizadeta zgolj v vlogi samostojne podjetnice, ne more izključiti uporabe prepovedi diskriminacije v obravnavanem primeru.

3. Vmesni predlog

68. Glede na vse navedeno torej dejansko stanje, kot je v postopku v glavni stvari, spada na področje uporabe prepovedi diskriminacije na podlagi narodnosti v skladu z Direktivo 2000/43.

B – Pojem diskriminacije

69. Na drugem mestu je treba preučiti, ali sporna praksa vodi do diskriminacije – natančneje do neenakega obravnavanja – na podlagi narodnosti. Kot je razvidno iz vprašanj za predhodno odločanje – od drugega do devetega – se predložitveno sodišče sprašuje, kakšne pravne zahteve morajo biti izpolnjene za ugotovitev take diskriminacije in ali naj izhaja iz neposredne ali posredne diskriminacije.

70. Med strankami v postopku glede tega seveda obstaja nesoglasje. Medtem ko A. G. Nikolova izhaja iz neposredne diskriminacije, se bolgarska vlada in Evropska komisija nagibata k domnevi o posredni diskriminaciji. KZD se sklicuje zgolj na svojo odločitev v postopku v glavni stvari, medtem ko ČEZ meni, da Direktiva 2000/43 vsekakor ni primerna in se ukvarja s splošnimi različicami o pojmu diskriminacije.

71. S pravnega vidika je razlikovanje med neposredno in posredno diskriminacijo pomembno predvsem zato, ker se možnosti upravičevanja razlikujejo glede na to, ali se zadevno neenako obravnavanje neposredno ali posredno nanaša na raso ali narodnost. ( 34 )

72. Primeri, v katerih je mogoče upravičiti posredno neenako obravnavanje, so v členu 2(2)(b) Direktive 2000/43 navedeni zelo na splošno („upravičuje legitimni cilj“), nasprotno pa je mogoče neposredno neenako obravnavanje upravičiti le „v zelo omejenih okoliščinah“, ( 35 ) zlasti z (v tej zadevi nepomembnimi) „bistvenimi in odločilnimi poklicnimi zahtevami“ v smislu člena 4 Direktive.

73. Iz tega sledi, da so cilji, ki so lahko upoštevni pri upravičevanju neposrednega neenakega obravnavanja zaradi rase ali narodnosti ožji od tistih, na podlagi katerih se lahko upraviči posredno neenako obravnavanje, tudi če so lahko zahteve za presojo sorazmernosti v bistvu enake.

74. Ali so okoliščine, kot so te v postopku v glavni stvari, primerne za ugotovitev neposredne ali posredne diskriminacije, mora presoditi predložitveno sodišče, saj je edino pristojno za ugotovitev in presojo dejstev ter za uporabo prava v konkretnem primeru. ( 36 ) Sodišče pa lahko predložitvenemu sodišču da vse koristne napotke, ki mu bodo olajšali rešitev spora o glavni stvari. ( 37 ) Glede na dvome, ki so izraženi v predložitvenem sklepu v zvezi s tem, in glede na tam opisane razlike v sodni praksi bolgarskih sodišč, se Sodišče ne bi smelo odpovedati takim napotkom.

1. Uvodna pripomba: neobstoj potrebe po omejitvi pravic ali zakonitih interesov

75. Najprej je treba na kratko preučiti, ali je ugotovitev o obstoju diskriminacije na podlagi narodnosti lahko predmet neposredne ali posredne omejitve pravic ali zakonitih interesov. Ta problem je predložitveno sodišče načelo v okviru petega vprašanja. „Manj ugodno obravnavanje“ je v skladu s členom 1 št. 7 podzakonskih aktov k ZZD prisotno takrat, kadar so „pravice ali zakoniti interesi omejeni neposredno ali posredno“.

76. Kot sem o tem že pojasnila v zadevi Belov, ( 38 ) niti ugotovitev o obstoju neposredne diskriminacije niti ugotovitev o obstoju posredne diskriminacije ne določata nobene omejitve zakonsko določenih pravic ali interesov. Nasprotno, bistveno je samo to, da obstaja manj ugodna obravnava ali neugoden položaj – ne glede na to, zakaj pride do te obravnave ali neugodnega položaja – ali so bile pri tem prizadete pravice ali interesi, in če da, kateri. Še več, v skladu s sodno prakso Sodišča diskriminacija ne predpostavlja niti konkretne žrtve diskriminacije. ( 39 )

77. Za domnevo o obstoju diskriminacije zato zadošča, da se oseba ali skupina oseb obravnava kakor koli manj ugodno, kakor se obravnava, se je obravnavala ali pa bi se obravnavala druga oseba ali skupina oseb. Določitev dodatnih predpostavk, ki v Direktivi 2000/43 niso določene, ni združljiva z visoko ravnjo zaščite, ki jo želi doseči zakonodajalec Unije.

78. V skladu s tem je treba na peto vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti nikalno.

79. Samo zaradi popolnosti dodajam, da je povsem jasno, da gre v obravnavanem primeru za pravice oziroma zakonite interese prebivalcev četrti Gizdova Mahala v zvezi z njihovo dobavo električne energije. Kot končnim porabnikom jim morajo biti na voljo podatki o njihovi porabi, prav tako pa morajo biti ustrezno obveščeni o dejanski porabi električne energije in stroških, in sicer dovolj pogosto, da lahko sami uravnavajo svojo porabo električne energije, kot zahteva pravo Unije. ( 40 ) Ta pravno varovan interes potrošnikov v četrti Gizdova Mahala je omejen s sporno prakso, kot je ta v postopku v glavni stvari.

2. Neposredna diskriminacija

80. Na podlagi člena 2(2)(a) Direktive 2000/43 gre za neposredno diskriminacijo, če se eno osebo obravnava manj ugodno, kakor se obravnava, se je obravnavalo ali pa bi se obravnavalo drugo osebo v primerljivem položaju na podlagi [njene] rase ali [njene] narodnosti. ( 41 )

81. Niti iz predložitvenega sklepa niti iz stališč strank v postopku niso razvidne kakršne koli konkretne oporne točke, ki bi kazale na to, da je bila sporna praksa posebej izbrana na podlagi narodnosti prebivalcev mestne četrti Gizdova Mahala ali da se navezuje na okoliščino, ki je neločljivo povezana z njihovo narodnostjo.

82. Zagotovo pa ugotovitev neposredne diskriminacije na podlagi narodnosti ne pomeni nujno, da je bila sporna praksa etnično motivirana. Namesto tega je treba predpostavljati, da gre za neposredno diskriminacijo, ko je ukrep navidezno nevtralen, v resnici pa vpliva ali bi lahko vplival le na osebe, ki so nosilci značilnosti, določenih v členu 21 Listine o temeljnih pravicah in protidiskriminacijskih direktivah.

83. Tako je Sodišče na podlagi drugih prepovedi diskriminacije že imelo priložnost, da razmisli o tem sklicujoč se na nosečnost kot neposredno diskriminacijo na podlagi spola, saj lahko to zadeva le ženske, ( 42 ) in predpise, ki veljajo za upravičenost do pokojnine, ki jih je treba razvrstiti kot neposredno diskriminacijo zaradi starosti, saj to lahko vpliva le v korist ali škodo oseb določene starosti. ( 43 ) Podobno Sodišče predpostavlja neposredno diskriminacijo na podlagi spolne usmerjenosti, če ugodnost, omogočena zakoncema, ni namenjena istospolnim parom, ki živijo v zunajzakonski skupnosti, podobni zakonski zvezi, in jim je zakonska zveza onemogočena. ( 44 )

84. Podobne okoliščine v obravnavanem primeru niso prisotne.

85. Sicer se sporna praksa de facto pojavlja le v četrtih, kot je Gizdova Mahala, v katerih v glavnem prebivajo določene etnične skupine. Ampak ta praksa se ne nanaša le na osebe, ki pripadajo tej etnični skupini – v tem primeru Romov, temveč se uporablja tudi za vse druge stranke, ki jih podjetje oskrbuje z električno energijo – npr. A. G. Nikolova – ki prebivajo v teh četrtih, ne glede na to, katere narodnosti so. Nasprotno s tem pa so iz sporne prakse izvzeti Romi, ki živijo v drugih mestnih četrtih ali regijah, ki so pretežno naseljene z drugimi skupinami prebivalstva.

86. Kolikor je razvidno, ta sporna praksa zadeva porabnike četrti Gizdova Mahala, ki jim ČEZ dobavlja električno energijo, samo zaradi okoliščine, da tam stanujejo. Ta okoliščina pa ni tako neločljivo povezana z njihovo narodnostjo, kot je nosečnost s spolom osebe, kot je upravičenost do starostne pokojnine s starostjo te osebe in življenje v registriranem istospolnem partnerstvu. ( 45 )

87. Glede na to se mi zdi, da v obravnavanem primeru ni zadostnih pokazateljev za neposredno diskriminacijo. ( 46 ) Zgolj dejstvo, da se sporna praksa de facto pojavlja le v četrtih, ki jih v glavnem naseljujejo Romi in tako vedno na poseben način vpliva na člane te etnične skupine, po mojem mnenju ne zadošča za spremembo dokaznega bremena v smislu člena 8(1) Direktive 2000/43 z namenom domneve o obstoju neposredne diskriminacije na podlagi narodnosti.

88. Seveda pa je treba preveriti, ali je ta okoliščina lahko povod za domnevo o obstoju posredne diskriminacije.

2. Posredna diskriminacija

a) Opredelitev posredne diskriminacije v skladu z Direktivo 2000/43

89. Na podlagi člena 2(2)(b) Direktive 2000/43 gre za posredno diskriminacijo, če bi na videz nevtralna določba, merilo ali praksa postavila osebe neke rase ali narodnosti v posebno neugoden položaj v primerjavi z drugimi osebami, razen če to določbo, merilo ali prakso objektivno upravičuje zakonit cilj in če so sredstva za doseganje tega cilja ustrezna in nujna.

90. Kar zadeva sestavna dela te opredelitve iz prava Unije glede posredne diskriminacije je predložitveno sodišče, kot je razvidno iz njegovega šestega, sedmega in osmega vprašanja, naletelo na nekaj težav pri razumevanju, ki naj bi bile vsaj delno povezane s posebnostjo bolgarske različice Direktive 2000/43: po eni strani gre namreč za besedno zvezo „na videz“, po drugi pa za formulacijo „postavila v posebno neugoden položaj“.

91. Glede na cilj Direktive 2000/43, v skladu s katerem se na najboljši način zagotovi zaščita pred diskriminacijo in se pri tem doseže najvišja mogoča raven varstva, ( 47 ) se niti prva niti druga besedna zveza ne smeta razlagati kot omejevanje pojma diskriminacije.

92. Tako si je besedno zvezo „na videz“ ( 48 ) v členu 2(2)(b) Direktive 2000/43 mogoče razlagati le tako, da gre za navidezno ali prima facie nevtralno določbo, merilo ali prakso. Po drugi strani pa s to besedno zvezo nikakor ni mišljeno, da morajo biti sporne določbe, merila ali prakse „na posebej očiten način“ nevtralne, kot o tem razmišlja predložitveno sodišče. Posledica slednjega namreč ne bi bila smiselna, saj se ne bi upoštevalo ugotovitve posredne diskriminacije, kadar bi se sporne določbe, merila ali prakse izkazale kot „manj nevtralne“, kot se morda zdi na prvi pogled. S tem bi lahko nastala vrzel v varstvu pred diskriminacijo, kar pa v nobenih okoliščinah ni namen.

93. Tudi formulacija „postavila v posebno neugoden položaj“ v členu 2(2)(b) Direktive 2000/43 ne sme biti napačno razumljena, in sicer, da je lahko le zelo resna pomanjkljivost članov neke rase ali etnične skupine povod za ugotovitev posredne diskriminacije. Namesto tega je bilo s to formulacijo mišljeno, da je treba obstoj posredne diskriminacije domnevati takrat, kadar na videz nevtralne določbe, merila ali prakse vplivajo manj ugodno na nekatere osebe – člane določene rase ali etnične skupine – kot na druge. ( 49 ) Obstoj posredne diskriminacije pa drugače povedano ni odvisen od tega, ali je pomanjkljivost, ki jo ljudje določene rase ali narodnosti trpijo, še posebej resna. Resnost pomanjkljivosti je lahko morebiti pomembna v okviru premislekov za utemeljitev zadevnega ukrepa: resnejša je pomanjkljivost, višje so zahteve za utemeljitev.

b) Prenos opredelitve na obravnavani primer

94. Po mnenju predložitvenega sodišča se sporna praksa izvaja samo v četrtih, v katerih v glavnem prebivajo Romi. To so soglasno potrdile tudi udeleženci v postopku. Tako je očitno, da se sporna praksa na poseben način nanaša na člane te etnične skupine.

95. Prav tako je jasno, da takšna praksa kot obremenitev za prizadete potrošnike deluje na dva načina: prvič, zanje je praktično nemogoče preverjati stanje na za njih odločilnih električnih števcih oziroma jim je to vsaj čezmerno oteženo. Če želijo biti nenehno obveščeni o svoji porabi električne energije, nimajo druge izbire, kot da si v svojih domovih namestijo kontrolne električne števce, pri čemer nastanejo dodatni stroški. ( 50 ) Drugič, sporna praksa omogoča učinek stigmatizacije, saj bi v javnosti lahko nastal vtis, da naj bi prizadeti potrošniki manipulirali svoje električne števce, ali da bi se naj nezakonito priključili na električno omrežje.

96. Dejstvo, da v skladu s pomanjkljivostmi, povezanimi s sporno prakso, trpijo pretežno Romi, nakazuje na neenako obravnavanje potrošnikov v četrti Gizdova Mahala, ki je v primerjavi z drugimi deli države posredno povezano z njihovo narodnostjo.

97. Prisotnosti tega posrednega neenakega obravnavanja od ČEZ ob upoštevanju enakega obravnavanja vseh potrošnikov znotraj četrti Gizdova Mahala ni mogoče zanikati.

98. Sporna praksa zagotovo na enak način zadeva vse odjemalce električne energije, ki živijo v tej četrti, ne glede na to, ali so pripadniki romske etnične skupine ali ne. Odločilnega pomena za preverjanje zadevne diskriminacije pa ni primerjava med osebami, ki trpijo za enako pomanjkljivostjo, temveč primerjava med prikrajšanimi osebami na eni strani, in tistimi, ki niso prikrajšane, na drugi.

99. Ravno soočenje z odjemalci električne energije izven omenjene četrti kaže na to, da prihaja pri oskrbi z električno energijo s sporno prakso do neenakega obravnavanja v škodo potrošnikov v četrti Gizdova Mahala, ( 51 ) ki so večinoma Romi.

100. ČEZ ugovarja, da položaj potrošnikov znotraj in zunaj četrti Gizdova Mahala ni primerljiv, tako da sporna praksa ne povzroča neenakega obravnavanja.

101. To trditev je treba zavrniti. Čeprav je mogoče, da so v tej četrti zabeležili številne primere nedovoljenih manipulacij električnih števcev in nezakonito porabo električne energije, drugod pa ne. Vendar pa je interes potrošnikov, da preverijo svoje električne števce in da jim je omogočena oskrba z električno energijo brez stigmatizacije, znotraj in zunaj omenjene četrti, enak. V zvezi s tem so vse stranke, ki jih ČEZ oskrbuje z električno energijo, vsekakor v podobnem položaju. Dejstvo, da prihaja na nekaterih področjih pogosteje do nezakonitih manipulacij električnih števcev in električnega omrežja kot kjer koli drugje, je po potrebi treba upoštevati na ravni utemeljitve sporne prakse. ( 52 ) Primerljivost položajev potrošnikov vendarle ne odstopa od te okoliščine.

c) Ali je lahko zgolj posredno neenako obravnavanje podlaga za ugotovitev obstoja „sodiskriminacije“?

102. Na koncu je še treba preučiti, ali ugotovitev posredne diskriminacije v obravnavanem primeru nasprotuje temu, da A. G. Nikolova kot pritožnica v postopku v glavni stvari očitno ne pripada etnični skupini Romov, temveč je kot lastnica živilske trgovine v četrti Gizdova Mahala le vključena v sporno prakso. Nazadnje gre torej za vprašanje, ali je zapostavljanje Romov v četrti Gizdova Mahala, če je le posredno povezano z njihovo narodnostjo, zadostna podlaga za ugotovitev obstoja „sodiskriminacije“ A. G. Nikolove. Drugače povedano, ugotoviti je treba, ali je v okviru posredne diskriminacije domneva obstoja „sodiskriminacije“ zakonsko dovoljena. ( 53 )

103. ČEZ trdi, vendar brez navedbe razloga, da bi se „sodiskriminacijo“ lahko predpostavljalo le v okviru neposredne diskriminacije, ne pa v okviru posredne diskriminacije.

104. S tem se ne strinjam. Možno je, da je Sodišče do sedaj imelo le priložnost za razpravo o vprašanju „sodiskriminacije“ glede na primer neposredne diskriminacije. ( 54 ) To pa ne pomeni, da bi moralo v primeru posredne diskriminacije izključiti domnevo obstoja „sodiskriminacije“ na kakršen koli način.

105. Strukturnih posebnosti v primeru posredne diskriminacije na podlagi člena 2(2)(b) Direktive 2000/43, ki bi lahko govorile proti temu, da je oseba lahko „sodiskriminirana“, ni navedla nobena od strank v postopku in tudi niso razvidne.

106. Sicer pa mislim, da je pravično, da je treba priznati koncept „sodiskriminacije“ v povezavi s posredno diskriminacijo na enak način kot v povezavi z neposredno diskriminacijo.

107. Primer sorodne značilnosti diskriminacije, ki je navedena v členu 21 Listine o temeljnih pravicah, lahko to ponazori: če so v podjetju otroci delojemalcev moškega spola upravičeni do določenih socialnih ugodnosti – kot npr. obiska internega vrtca – otroci delojemalk ženskega spola pa ne, prihaja do neposredne diskriminacije na podlagi spola delojemalcev. Če pa so otroci zaposlenih s polnim delovnim časom v nasprotju z otroci zaposlenih s krajšim delovnim časom upravičeni do navedene ugodnosti, prihaja do posredne diskriminacije na podlagi spola delojemalcev, če so zaposleni s krajšim delovnim časom – kot je to pogosto – večinoma ženske, zaposleni s polnim delovnim časom pa predvsem moški. V obeh primerih so otroci prikrajšanih delavcev „sodiskriminirani“. Glede na otroke ni nobene razlike, da gre v prvem primeru za neposredno diskriminacijo, v drugem primeru pa „samo“ za posredno diskriminacijo na podlagi spola delojemalcev.

108. Tudi praksa zavarovalnice, ki v nekaterih mestnih četrtih na splošno zahteva višje zavarovalne premije, je lahko posredno diskriminirajoča v smislu člena 21 Listine o temeljnih pravicah, če prebivalstvo v teh četrtih pripada pretežno eni etnični skupini, določeni verski skupnosti ali spada v določen dohodkovni razred. Tudi če nekateri prebivalci prizadetih četrti ne pripadajo tej etnični skupini, verski skupnosti ali ne spadajo v določen dohodkovni razred, so sodiskriminirani, saj se tudi za njih uporabljajo višje zavarovalne premije.

109. Posebnosti posredne diskriminacije – tudi tiste „posredne sodiskriminacije“ – so v takšnih in drugačnih primerih dovolj upoštevne, da so cilji, ki se lahko upoštevajo pri upravičevanju posrednega neenakega obravnavanja, bolj raznoliki od tistih, na podlagi katerih se lahko upraviči neposredno neenako obravnavanje. ( 55 )

4. Vmesni predlog

110. Na splošno gre torej pri dejanskem stanju, kot je to v postopku v glavni stvari, za posredno neenako obravnavanje na podlagi narodnosti. Tako obstaja prva domneva o obstoju posredne diskriminacije na podlagi člena 2(2)(b) v povezavi s členom 8(1) Direktive 2000/43.

C – Razlogi za morebitno utemeljitev sporne prakse

111. Na tretjem mestu je treba preveriti, ali za prakso, kot je ta v postopku v glavni stvari, obstaja kakršna koli objektivna utemeljitev.

112. Razprava o tem problemu obvezno zahteva, da se v obravnavanem primeru – v skladu z mojimi zgornjimi navedbami ( 56 ) – predpostavlja posredno neenako obravnavanje na podlagi narodnosti. Samo za ta primer se je predložitveno sodišče v okviru svojega desetega vprašanja navsezadnje tudi posvetilo tej temi, kar ne nazadnje kaže tudi sklicevanje na člen 2(2)(b) Direktive 2000/43.

113. V nasprotju z neposredno diskriminacijo na podlagi rase ali narodnosti, za katero zaradi očitnih premislekov ( 57 ) v bistvu ni utemeljitve, ( 58 ) člen 2(2)(b) Direktive 2000/43 z vidika posredne diskriminacije določa, da so sporne določbe, merila ali prakse dovoljene takrat, ko jih objektivno upravičuje zakonit cilj in so sredstva za doseganje tega cilja ustrezna in potrebna, torej sorazmerna. Ta formulacija je v skladu z zahtevami po utemeljitvi posrednega neenakega obravnavanja, ki so v pravu Unije splošno priznane. ( 59 )

1. Zakoniti cilj

114. Iz predložitvenega sklepa ter iz pisnih in ustnih stališč, podanih pred Sodiščem, izhaja, da je bila sporna praksa v četrti Gizdova Mahala – in v nekaterih drugih delih Bolgarije – sprejeta kot odziv na številne nezakonite posege v električne števce in nezakonite odjeme toka. V zvezi s tem se ČEZ sklicuje na potrebo po pravilnem odčitavanju porabe električne energije svojih strank in po zagotovitvi varnosti elektroenergetskega omrežja. Poleg tega ČEZ navaja, da je treba zaščititi življenje in zdravje potrošnikov in njihovih finančnih interesov.

115. Seveda pa je na podlagi člena 8(1) Direktive 2000/43 dolžnost tistega, ki se v postopku v glavni stvari sklicuje na takšne zadeve, da dokaže, da sporna praksa dejansko služi za uresničevanje teh ciljev in se ne opira na motive, ki imajo opravka z narodnostjo večinskega prebivalstva četrti Gizdova Mahala. Vsaj za časovna obdobja, v katerih je po nacionalnem pravu običajna ali celo predpisana hramba poslovnih evidenc, bo od ČEZ v zvezi s tem mogoče zahtevati, da dokumentira svoje procese odločanja, ki so privedli do sporne prakse, s sklicevanjem na interne dokumente podjetja. Ne glede na to bo mogoče od ČEZ zahtevati, da tudi konkretno navede, ali je v prizadeti četrti še vedno navzoča konkretna nevarnost številnih nezakonitih posegov v električne števce ter nezakonitih odjemov toka.

116. Ob predpostavki, da so stališča ČEZ glede zastavljenih ciljev pravilna, služi sporna praksa v prihodnje v bistvu za preprečevanje goljufij in zlorab ter prispeva k zagotavljanju kakovosti finančno sprejemljive oskrbe z električno energijo v interesu vseh potrošnikov.

117. Preprečevanje in boj proti goljufijam in zlorabam ter zagotavljanje varnosti in kakovosti oskrbe z električno energijo v državah članicah so legitimni cilji, ki jih priznava pravo Unije. ( 60 )

2. Preizkus sorazmernosti

118. Vendar je treba preizkusiti še, ali je bilo to, da so bili električni števci v zadevni mestni četrti nameščeni na višino 6 m, sorazmerno za dosego tega cilja. To bi v skladu s členom 2(2)(b) Direktive 2000/43 predpostavljalo, da je sporna praksa za doseganje zastavljenega legitimnega cilja „ustrezna in potrebna“.

119. Tudi če bi bilo morda res, da so razlogi za ukrep, ki je predmet spora, „splošno znani“, ( 61 ) to ČEZ ne odvezuje od tega, da dokaže, da načelo enakega obravnavanja ni bilo kršeno (člen 8(1) Direktive 2000/43). Stopnja poznavanja nagibov za določeno ravnanje podjetij namreč ne pove ničesar o njegovi upravičenosti, zlasti ne o njegovi sorazmernosti. ( 62 )

120. Prav tako bo mogoče od podjetja zahtevati, da sporno prakso redno pregleda in ponovno oceni, ali še naprej izpolnjuje zahteve načela sorazmernosti.

a) „Ustreznost“ (primernost) sporne prakse

121. Ukrep je „ustrezen“ v smislu člena 2(2)(b) Direktive 2000/43, če je primeren za doseganje zastavljenega legitimnega cilja, ( 63 ) kar v obravnavanem primeru pomeni, da ukrep dejansko lahko prepreči goljufijo in zlorabo ter prispeva k zagotavljanju kakovosti oskrbe z električno energijo.

122. Manipulacije in neupravičeni odjemi toka se nedvomno otežijo, če se električni števci in razdelilne omarice namestijo na višini 6 m, ki porabniku običajno ni dostopna. Poleg tega preprečevanje nezakonitih posegov posameznikov v električno omrežje učinkuje tendenčno pozitivno na vse porabnike električne energije, saj se s tem prepreči škoda na infrastrukturi in morebitno nezaželeno splošno povišanje cen električne energije zaradi izravnave za tako škodo.

123. V zvezi s tem je treba pripomniti, da je treba primernost ukrepa vedno presojati glede na cilj, ki mu sledi. Če se z ukrepom, tako kot tu, odziva na številne nezakonite posege v oskrbo z električno energijo na določenem območju, bo primernost tega ukrepa težko odvisna od tega, da se odslej goljufije in zlorabe sploh ne bodo več dogajale in da se ne bo več škodovalo kakovosti oskrbe z električno energijo. Nasprotno, tak ukrep je treba šteti za primeren za doseganje njegovega legitimnega cilja, že če prispeva k občutnemu zmanjšanju števila nezakonitih posegov v oskrbo z električno energijo. ( 64 )

124. S pridržkom podrobnejših ugotovitev predložitvenega sodišča se tako zdi, da je praksa, kot je ta v postopku v glavni stvari, načeloma primerna za doseganje zastavljenih ciljev.

b) Nujnost sporne prakse

125. Če se domneva, da je sporni ukrep primeren za preprečevanje goljufije in zlorabe ter za zagotavljanje kakovosti oskrbe z električno energijo, se nato postavi vprašanje, ali je v ta namen tudi nujen.

126. Ukrep je nujen, če zastavljenega legitimnega cilja ne bi bilo mogoče doseči z milejšim, enako primernim sredstvom. Presoditi je torej treba, ali ne bi bilo mogoče preprečiti manipulacij električnih števcev in nezakonitih odjemov toka v zadevnih mestnih četrtih z manj omejujočimi sredstvi.

127. Kot sem o tem že pojasnila v zadevi Belov, ( 65 ) ni mogoče domnevati, da bi bila naknadna uporaba civilnopravnih in kazenskopravnih ukrepov proti domnevnim avtorjem kakršnih koli manipuliranj na električnih števcih ali nezakonitih priključkov na električno omrežje načeloma enako primerno sredstvo za doseganje v obravnavanem primeru zastavljenih legitimnih ciljev. Enako velja za predlog, da se višje namestijo samo električni števci, na katerih je dejansko prišlo do manipulacij.

128. Drugače kakor v zadevi Belov ( 66 ) se pa v tem primeru že od začetka vendarle ne zdi nerealno, da bi se električni števci namestili na normalni višini in da bi se zagotovili posebni varnostni ukrepi za preprečevanje nezakonitih posegov. V skladu s predlogom se v medijih poroča o „novi vrsti električnih števcev“ z možnostjo daljinskega odčitavanja, ki lahko podjetjem električne energije javijo tudi poskuse manipulacije.

129. Nedvomno bi pri takem ravnanju šlo za manj omejevalni ukrep v razmerju do porabnikov električne energije v mestnih četrtih, kot je Gizdova Mahala. Zlasti bi se tako zagotovilo, da ne bi prišlo do stigmatizacije lokalnega prebivalstva in da bi v prihodnje tam lahko vsi porabniki redno preverjali stanje na svojih števcih, kar je, kot se zdi, običajno drugod v Bolgariji.

130. Navsezadnje pa si bo predložitveno sodišče moralo ustvariti predstavo o tem, ali je uporaba omenjene „nove vrste električnih števcev“ izvedljiva z ekonomsko sprejemljivimi stroški oziroma ali bi bili s tem povezani pomembni dodatni stroški, ki bi morali biti dodeljeni vsem potrošnikom električne energije. Samo če gre pri „novi vrsti električnih števcev“ pravzaprav za drug tehnično in finančno realističen ukrep, ( 67 ) bi ga bilo treba navesti kot manj omejevalno, vendar enako primerno alternativo k sporni praksi namestitve električnih števcev na višino okoli 6 metrov.

c) Neobstoj nesorazmernega omejevanja prizadetih s sporno prakso

131. Če se sporna praksa izkaže za primerno in nujno za doseganje zastavljenih legitimnih ciljev, je treba še preizkusiti, ali ne povzroča nesorazmernega omejevanja prebivalcev mestne četrti Gizdova Mahala. ( 68 ) Iz načela sorazmernosti namreč sledi, da ukrepi, ki ovirajo pravico, ki jo zagotavlja pravo Unije – v tem primeru prepoved diskriminacije na podlagi narodnosti – posameznikom ne smejo povzročiti nobenih neugodnosti, ki niso sorazmerne z zastavljenimi cilji. ( 69 ) Drugače povedano, zastavljeni legitimni cilj mora biti, kolikor je mogoče, usklajen z zahtevami načela enakega obravnavanja, hkrati pa je treba doseči ustrezno ravnotežje med različnimi nasprotujočimi si interesi. ( 70 )

– Stigmatizirajoča sporna praksa

132. Najprej je treba v zvezi s tem upoštevati, da je namestitev električnih števcev na višini 6 m razmeroma drastičen ukrep, ki pavšalno in kolektivno vpliva na vse stanovalce mestne četrti Gizdova Mahala, čeprav niso nezakonito posegali v oskrbo z električno energijo. S tem lahko nastane vtis, da so vsi ali vsekakor številni prebivalci mestne četrti Gizdova Mahala v zvezi z oskrbo električne energije vpleteni v goljufije, manipulacije ali druge nepravilnosti, kar je enako splošnemu sumu in lahko nazadnje podpira stigmatizacijo prebivalcev teh območij. ( 71 )

133. Ne nazadnje vodi praksa, kot je ta v postopku v glavni stvari, kot je bilo že navedeno, do nastanka ponižujočega okolja za zadevne osebe, v katerem trpijo pretežno pripadniki določene etnične skupine. ( 72 ) To je v nasprotju s temeljnimi vrednotami, na katerih temelji Evropska unija (člen 2 PEU), in tudi v nasprotju z usmeritvijo protidiskriminacijskih direktiv (glej zlasti prepoved „nadlegovanja“ v skladu s členom 2(3) Direktive 2000/43).

134. Pri izravnavi nasprotujočih si interesov v primeru, kot je ta, ima ta okoliščina posebno težo. Izključno gospodarski razlogi morajo biti razlog za odločitev, da je za preprečevanje goljufije in zlorabe ter za zagotavljanje varnosti in kakovosti oskrbe z električno energijo morda treba poseči po manj stroškovno učinkovitih ukrepih, kot je namestitev električnih števcev na nedostopni višini približno 6 m.

– Zahteve prava Unije v zvezi z varstvom končnih odjemalcev

135. Poleg tega – in ne glede na morebitno stigmatizacijo lokalnega prebivalstva – je treba spomniti, da zakonodajalec Unije v direktivah 2006/32 in 2009/72 izrecno poudarja interes porabnikov, da se redno seznanjajo s svojo individualno porabo električne energije. Poleg tega bi bilo treba potrošnike na dejaven način spodbujati k rednemu odčitavanju svojih števcev. ( 73 ) Ta določitev cilja v pravu Unije nasprotuje temu, da se gospodinjstva sicer opremi z električnimi števci, vendar se jih namesti na višini 6 m, ki ni dostopna za preverjanje stanja na števcih. ( 74 )

136. Pravo unije državam članicam gotovo ne predpisuje, naj vsakemu porabniku zagotovijo brezplačen električni števec. ( 75 ) Ravno na območju oskrbe, na katerem so bile v preteklosti pogosto ugotovljene goljufije in manipulacije v povezavi z oskrbo z električno energijo, pa obstaja poseben interes porabnikov, da lahko redno preverjajo in spremljajo individualno porabo električne energije. ( 76 )

137. Glede na vse zgoraj navedeno bo moralo predložitveno sodišče vsekakor preveriti, ali je ponudba družbe ČEZ, da porabnikom na njihovo željo in na njihove stroške da na voljo kontrolne električne števce v njihovem gospodinjstvu, lahko primerna izravnava za nedostopnost rednih električnih števcev, nameščenih na višini 6 m. Pri tem bo treba predvsem upoštevati, da bi lahko obveznost plačila kontrolnih električnih števcev nekatere porabnike odvrnila od vgradnje teh števcev. ( 77 )

138. Priznati je treba, da družba ČEZ porabnikom na zadevnih območjih ponuja, da jim na posamično zahtevo omogoči preverjanje stanja z brezplačnim dvigalom. Vendar se zdi več kot dvomljivo, ali se s tem sorazmerno dragim in zamudnim postopkom uresniči omenjeni cilj prava Unije, da se porabnike spodbuja k rednemu odčitavanju števcev ( 78 ). Uporaba posebnega vozila z dvigalom, za katero je treba pred vsako uporabo posebej zaprositi, bi namreč dejansko lahko prišla v poštev ne več kot enkrat ali dvakrat na leto. ( 79 )

3. Vmesni predlog

139. Če povzamem, sporno prakso, kot je ta v obravnavanem primeru, se v skladu s členom 2(2)(b) Direktive 2000/43 lahko upraviči, če je njen namen preprečiti goljufijo in zlorabo ter prispevati k zagotovitvi kakovosti oskrbe z električno energijo v interesu vseh porabnikov, če a) se z ekonomsko sprejemljivimi stroški ne morejo sprejeti nobeni drugi enako primerni ukrepi za uresničitev tega cilja, ki bi na prebivalstvo v zadevnih mestnih četrtih učinkovali manj neugodno, in b) sprejeti ukrep ne pripelje do nobenega nesorazmernega omejevanja prebivalcev zadevnih mestnih četrti, pri čemer — nevarnost stigmatizacije etnične skupine bistveno odtehta zgolj ekonomske preudarke in — se morajo primerno upoštevati interesi porabnikov, da spremljajo individualno porabo električne energije z rednim preverjanjem stanja na svojih električnih števcih.

D – Posledice za postopek v glavni stvari

140. Če se v okviru preizkusa diskriminacije pride do sklepa, kot je zgornji, se hitro postavi nadaljnje vprašanje, kakšne so posledice v postopku v glavni stvari zaradi ugotovitve diskriminacije na podlagi narodnosti v smislu Direktive 2000/43. O problemu, ki je bil sporen tudi v primeru Belov, je ne nazadnje razpravljalo tudi ČEZ.

141. Dovolj je namreč, če se sklicujemo na ustaljeno sodno prakso Sodišča: če je mogoče, je treba nacionalne določbe v postopku v glavni stvari razlagati in uporabiti v skladu z direktivo. Nacionalna sodišča morajo torej razlagati nacionalno pravo, kolikor je to mogoče, ob upoštevanju besedila in namena direktive, da bi se uresničil cilj, ki ga direktiva skuša doseči. ( 80 ) Narediti morajo vse, kar je v njihovi pristojnosti, ter ob tem upoštevati celotno notranje pravo in uporabljati metode razlage, da bi zagotovila polni učinek zadevne direktive in dosegla rešitev v skladu z njenim ciljem. ( 81 )

142. Na podlagi informacij, predloženih Sodišču, ničesar ne kaže na to, da bi bilo v postopku v glavni stvari izključeno, da bi se zadevne določbe bolgarskega prava, posebno ZZD, razlagale in uporabljale v skladu z Direktivo 2000/43. Tako se tukaj – kolikor je razvidno – ne bodo postavljala kočljiva vprašanja horizontalnega neposrednega učinka temeljnih pravic.

143. Poleg tega je treba poudariti, da direktiva za posameznika ne more ustvarjati obveznosti in da se torej nanjo proti njemu ni mogoče sklicevati. ( 82 )

144. Prepoved diskriminacije zaradi rase in narodnosti pa je splošno načelo prava Unije, ki je določeno v členu 21 Listine o temeljnih pravicah kot primarno pravo in je v Direktivi 2000/43 zgolj uresničeno ( 83 ) – ravno tako kot na primer prepoved diskriminacije zaradi starosti ali spolne usmerjenosti v Direktivi 2000/78 ( 84 ) in drugače od – na primer – pravice do plačanega letnega dopusta ( 85 ) ali pravice do obveščanja in posvetovanja z delojemalkami in delojemalci v družbi. ( 86 )

145. V pravnih razmerjih, kot je obravnavano, v katerih si nasproti stojita porabnik in ponudnik storitev splošnega pomena, ima načelo enakega obravnavanja poseben pomen. Podobno kot za delovno razmerje je za taka pravna razmerja namreč značilno strukturno neravnotežje udeležencev.

146. Vsaj v tovrstnem položaju se zdi upravičeno, da se niti med zasebnimi subjekti ne uporabijo nacionalni pravni predpisi, ki so v nasprotju s prepovedjo diskriminacije, ki je določena kot temeljna pravica. To velja še toliko bolj, ker zasebni subjekti v primeru, kot je obravnavani, niso neposredni naslovniki temeljne pravice, ampak se temeljna pravica uporablja zgolj kot merilo nadzora nad zakonitostjo nacionalnega prava. ( 87 )

VI – Predlog

147. Na podlagi navedenih razlogov Sodišču predlagam, naj na predlog za sprejetje predhodne določbe, ki ga je vložilo Administrativen sad Sofia-grad, odgovori: 1. Na območju, na katerem živijo pretežno ljudje določene etnične skupine, se lahko tudi druge osebe, ki tam živijo in ki niso člani te etnične skupine, sklicujejo na prepoved diskriminacije na podlagi narodnosti, če so sodiskriminirane z ukrepom zaradi njegovega pavšalnega in kolektivnega značaja. 2. Če se dajo porabnikom v običajnem primeru na voljo brezplačni električni števci, ki so nameščeni v ali na zgradbah tako, da je mogoče preverjati stanje na njih, medtem ko so taki električni števci na območjih, na katerih živijo pretežno Romi, nameščeni na električnih drogovih na nedostopni višini približno 6 m, obstaja domneva o obstoju posredne diskriminacije na podlagi narodnosti v smislu člena 2(2)(b) v povezavi s členom 8(1) Direktive 2000/43. 3. Tak ukrep je mogoče upravičiti, če je njegov namen preprečiti goljufijo in zlorabo ter prispevati k zagotovitvi kakovosti oskrbe z električno energijo v interesu vseh porabnikov, če a) se z ekonomsko sprejemljivimi stroški ne morejo sprejeti nobeni drugi enako primerni ukrepi za uresničitev tega cilja, ki bi na prebivalstvo v zadevnih mestnih četrtih učinkovali manj neugodno, in b) sprejeti ukrep ne pripelje do nobenega nesorazmernega omejevanja prebivalcev zadevnih mestnih četrti, pri čemer — nevarnost stigmatizacije etnične skupine odtehta zgolj ekonomske preudarke in — se morajo primerno upoštevati interesi porabnikov, da spremljajo individualno porabo električne energije z rednim preverjanjem stanja na svojih električnih števcih.

( 1 ) Jezik izvirnika: nemščina.

( 2 ) Sklepni predlogi v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585).

( 3 ) V zvezi z nekdanjim predlogom za sprejetje predhodne odločbe je Sodišče v sodbi Belov (C‑394/11, EU:C:2013:48) odločilo, da ni pristojno, ker predložitveni službi ni priznalo lastnosti sodišča v smislu člena 267 PDEU.

( 4 ) Direktiva Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 20, zvezek 1, str. 23).

( 5 ) Direktiva 2006/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/76/EGS (UL L 114, str. 64). Čeprav je bila ta direktiva 4. junija 2014 razveljavljena in jo je nadomestila Direktiva 2012/27/ EU (UL L 315, str. 1), se v tem primeru glede na čas še naprej uporablja, saj je bila sporna odločba KZD sprejeta pred 4. junijem 2014.

( 6 ) Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL L 211, str. 55).

( 7 ) Zakon za zaštita ot diskriminacija.

( 8 ) Zakon za energetikata.

( 9 ) V nadaljevanju: ČEZ.

( 10 ) To je A. G. Nikolova navedla v svojih pisnih stališčih, v postopku pred Sodiščem.

( 11 ) V predlogu za sprejetje predhodne odločbe – opirajoč se na jezikovno rabo člena 120 ZE – je govora o „instrumentih za komercialne meritve“ porabe električne energije. Kljub temu bom v nadaljevanju uporabljala enostavnejši in pogostejši izraz električnega števca, ki ga uporablja tudi pravo Unije – kot npr. V številnih različicah Direktive 2006/32.

( 12 ) V nadaljevanju tudi: sporna praksa.

( 13 ) Komisija za zaštita ot diskriminacija.

( 14 ) V jeziku postopka: „narodnost“ (народност).

( 15 ) Višje upravno sodišče v Bolgariji.

( 16 ) Upravno sodišče za mesto Sofija.

( 17 ) Daržavna komisija po energijno i vodno regulirane.

( 18 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točke od 59 do 65).

( 19 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 66).

( 20 ) Sodba Evropskega sodišča za človekove pravice z dne 13. novembra 2007 v zadevi D. H. in drugi proti Češki republiki (pritožba št. 57325/00, Recueil des arrêts et décisions 2007‑IV, točka 182 v povezavi s točko 175).

( 21 ) Člen 21(1) Listine se med drugim opira na člen 14 EKČP. Kolikor sovpada s členom 14 EKČP, „je v skladu s tem členom uporaben“ (Pojasnila k Listini o temeljnih pravicah, UL 2007, C 303, str. 17 (24); ta pojasnila so bila napisana kot vodilo za razlago te listine, zato jih morajo sodišča Unije ter sodišča držav članic ustrezno upoštevati v skladu s členom 6(1), tretji pododstavek, PEU v povezavi s členom 52(7) Listine.).

( 22 ) Stalna sodna praksa; glej sodbe Gauchard (20/87, EU:C:1987:532, točka 5), Feryn (C‑54/07, EU:C:2008:397, točka 19), MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, točka 30) in Asociaţia Accept (C‑81/12, EU:C:2013:275, točke od 41 do 43).

( 23 ) V tem smislu glej splošno priporočilo VIII v zvezi z razlago in uporabo člena 1(1) in (4) Mednarodne konvencije o odpravi vseh oblik rasne diskriminacije (UNTS, zvezek 660, str. 195), ki ga je 23. avgusta 1990 objavil Odbor Združenih narodov za odpravo rasne diskriminacije (Committee on the Elimination of Racial Discrimination – „CERD“). Na podlagi tega priporočila naj samoocena zadevne osebe temelji na razvrstitvi posameznikov kot članov posamezne rase ali etnične skupine, če ne obstajajo nasprotni dokazi.

( 24 ) Med jezikovnimi različicami člena 2(2) Direktive 2000/43, ki sem jih primerjala, vsebuje le nemška („aufgrund ihrer Rasse oder ethnischen Herkunft“), italijanska („a causa della sua razza od origine etnica“) in hrvaška („zbog njezina rasnog ili etničkog podrijetla“) različica pod črko a tukaj poudarjen svojilni zaimek; drugače pa je še posebej zapisano v bolgarski („въз основа на расов признак или етнически произход“), češki („z důvodu rasy nebo etnického původu“), španski („por motivos de origen racial o étnico“), estonski („rassilise või etnilise päritolu tõttu“), grški („για λόγους φυλετικής ή εθνοτικής καταγωγής“), angleški („on grounds of racial or ethnic origin“), francoski („pour des raisons de race ou d’origine ethnique“), madžarski („faji vagy etnikai alapon“), nizozemski („op grond van ras of etnische afstamming“), poljski („ze względu na pochodzenie rasowe lub etniczne“), portugalski („em razão da origem racial ou étnica“), slovaški („z dôvodu rasy alebo etnického pôvodu“) in švedski različici („på grund av ras eller etniskt ursprung“) omenjene določbe.

( 25 ) Sodba Runevič-Vardyn in Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, točka 43).

( 26 ) Sodba Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415, še posebej točki 50 in 51); glede izraza „discrimination par association“ glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura v tej zadevi (EU:C:2008:61, še posebej točki 4 in 5).

( 27 ) Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnem okviru enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL L 303, str. 16).

( 28 ) Glej še enkrat sodbo Runevič-Vardyn in Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, točka 43).

( 29 ) Sodba Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415, točke od 24 do 26 in 59).

( 30 ) Glej moje spodnje navedbe v točkah od 69 do 139.

( 31 ) V tej točki – ampak samo v tej – je obravnavan primer, podoben dejanskemu položaju v sodbah Feryn (C‑54/07, EU:C:2008:397, točke od 23 do 26) in Asociaţia Accept (C‑81/12, EU:C:2013:275, točka 49), v katerih se je Sodišče prav tako odločno ravnalo po okolju, ki je zaznamovano z diskriminacijo (tam v zvezi s politiko zaposlovanja potencialnih delodajalcev).

( 32 ) Vprašanju, ali je lahko zgolj posredno neenako obravnavanje podlaga za ugotovitev obstoja „sodiskriminacije“, se posvečam kasneje v točkah od 102 do 109 teh sklepnih predlogov.

( 33 ) Uvodna izjava 16 Direktive 2000/43.

( 34 ) Glej tudi – nanašajoč se na starostno diskriminacijo – moje sklepne predloge v zadevi Andersen (C‑499/08, EU:C:2010:248, točka 31).

( 35 ) Uvodna izjava 18 Direktive 2000/43.

( 36 ) Glej uvodno izjavo 15 Direktive 2000/43: „Presoja dejstev, iz katerih je mogoče sklepati [na] obstoj neposredne ali posredne diskriminacije, je predmet nacionalnih pravosodnih ali drugih pristojnih organov v skladu s predpisi nacionalne zakonodaje ali prakse.“ To se ujema s sodno prakso k postopku za sprejetje predhodne odločbe, glej sodbe MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, točka 30), Winner Wetten (C‑409/06, EU:C:2010:503, točka 49), Kelly (C‑104/10, EU:C:2011:506, točka 31) in Asociaţia Accept (C‑81/12, EU:C:2013:275, točki 41 in 42).

( 37 ) Stalna sodna praksa; glej sodbe Gauchard (20/87, EU:C:1987:532, točka 5), Feryn (C‑54/07, EU:C:2008:397, točka 19), MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, točka 30) in Asociaţia Accept (C‑81/12, EU:C:2013:275, točka 43).

( 38 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točke od 70 do 74).

( 39 ) Sodba Feryn (C‑54/07, EU:C:2008:397, točka 25).

( 40 ) Člen 3(7) v povezavi s prilogo I(1)(h) in (i) Direktive 2009/72 ter uvodna izjava 29 Direktive 2006/32, zadnji stavek.

( 41 ) Glede pomena svojilnega zaimka „njene“, ki se ne pojavlja v vseh jezikovnih različicah Direktive 2000/43, glej zgornji točki 53 in 54 ter opombo 24 teh sklepnih predlogov.

( 42 ) Sodbe Dekker (C‑177/88, EU:C:1990:383, točki 12 in 17), Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund (C‑179/88, EU:C:1990:384, točka 13), Busch (C‑320/01, EU:C:2003:114, točka 39) in Kiiski (C‑116/06, EU:C:2007:536, točka 55).

( 43 ) Sodba Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600, točki 23 in 24).

( 44 ) Sodbi Maruko (C‑267/06, EU:C:2008:179, točka 72) in Römer (C‑147/08, EU:C:2011:286, točka 52).

( 45 ) Slednje velja seveda samo za države članice, v katerih je registrirano partnerstvo podobno zakonski zvezi in velja za istospolne pare, ki jim je zakonska zveza onemogočena.

( 46 ) V istem smislu sem se izrazila tudi v mojih sklepnih predlogih v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točki 97 in 98).

( 47 ) Glej uvodno izjavo 28 Direktive 2000/43; glede na njo je cilj Direktive „zagotavljanje skupne visoke ravni zaščite pred diskriminacijo v vseh državah članicah […]“.

( 48 ) Bolgarsko: „vidimo“ (видимо).

( 49 ) V mojih sklepnih predlogih v zadevi Hervis Sport- és Divatkereskedelmi (C‑385/12, EU:C:2013:531, točka 41) sem smiselno navedla, da je mogoče posredno diskriminacijo predpostavljati, le če ukrep v več kot pretežni večini primerov vpliva na škodo članov določene skupine, medtem ko je Sodišče odločilo, da mora biti to večinoma tako (sodba Hervis Sport- és Divatkereskedelmi, C‑385/12, EU:C:2014:47, točka 39). V obravnavanem primeru ta razlika ne zahteva poglabljanja, saj je mestna četrt Gizdova Mahala po mnenju predložitvenega sodišča nesporno največji okraj Romov v mestu Dupnica.

( 50 ) Ponudba ČEZ, da na pisno zahtevo porabnika v roku treh dni brezplačno zagotovi posebno vozilo z dvigalom, se lahko komaj šteje kot primerna alternativa, saj potrošnikom ne omogoča, da bi sami in še posebej nenehno spremljali svojo porabo električne energije; glej v nadaljevanju tudi točko 138 teh sklepnih predlogov.

( 51 ) O tej pomanjkljivosti še enkrat glej zgoraj točko 95 teh sklepnih predlogov.

( 52 ) Glede tega glej spodaj točke od 111 do 139 teh sklepnih predlogov.

( 53 ) Več o splošnih izjavah o „sodiskriminaciji“ glej zgoraj točke od 52 do 61 teh sklepnih predlogov.

( 54 ) Sodba Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415).

( 55 ) V zvezi s tem glej zgoraj točki 72 in 73 teh sklepnih predlogov.

( 56 ) Glej zgoraj točke od 69 do 110 teh sklepnih predlogov.

( 57 ) Glej na primer uvodno izjavo 6 Direktive 2000/43, v skladu s katero Evropska unija zavrača teorije, s katerimi se poskuša dokazovati obstoj različnih človeških ras.

( 58 ) V zvezi s tem glej zgoraj točko 72 teh sklepnih predlogov. Neenako obravnavanje ljudi zaradi njihove rase ali narodnosti je mogoče, le če ti ljudje niso v primerljivem položaju (glej člen 2(2)(a) Direktive 2000/43) ali če obstajajo bistvene in odločilne poklicne zahteve (člen 4 te direktive).

( 59 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 100) ter dodatno – na podlagi utemeljitve starostne diskriminacije v smislu Direktive 2000/78 – moje sklepne predloge v zadevi Andersen (C‑499/08, EU:C:2010:248, točki 46 in 47).

( 60 ) Glede boja proti goljufiji in zlorabi nacionalnih organov glej sodbe Halifax in drugi (C‑255/02, EU:C:2006:121, točki 68 in 69), Cadbury Schweppes in Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, EU:C:2006:544, točka 35) in Kofoed (C‑321/05, EU:C:2007:408, točka 38); glede zagotavljanja varnosti in kakovosti oskrbe z električno energijo v državah članicah glej sodbe Campus Oil in drugi (72/83, EU:C:1984:256, točki 34 in 35), Komisija/Belgija (C‑503/99, EU:C:2002:328, točka 55) in Komisija/Portugalska (C‑543/08, EU:C:2010:669, točka 84).

( 61 ) Glej vprašanje za predhodno odločanje 5.3(c) v zadevi Belov, ponatisnjeno v mojih sklepnih predlogih v tej zadevi (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 21).

( 62 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 104).

( 63 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 105) ter dodatno – na podlagi utemeljitve starostne diskriminacije v smislu Direktive 2000/78 – moje sklepne predloge v zadevi Andersen (C‑499/08, EU:C:2010:248, točka 53). Zadnji del člena 6(1) prvi pododstavek Direktive 2000/78 je v skladu z besedilom člena 2(2)(b) Direktive 2000/43, kar pomeni, da se moje navedbe v zadevi Andersen lahko uporabijo v obravnavanem primeru.

( 64 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točki 107 in 108).

( 65 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točke od 113 do 115).

( 66 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točke od 110 do 112).

( 67 ) Zdi se, da je to tisto, na kar se navezuje predložitveno sodišče glede na formulacijo zadnjega stavka svojega desetega vprašanja za predhodno odločanje: sklicujoč se na objave v medijih je tam govora o „drugih tehnično in finančno dostopnih sredstvih“.

( 68 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 117). V enakem smislu – v skladu z Direktivo 2000/78 – glej sodbo v zadevi Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600, točke od 41 do 48, zlasti točko 47), ter moje sklepne predloge v tej zadevi, imenovani tudi zadeva Andersen (C‑499/08, EU:C:2010:248, točka 67).

( 69 ) Sodbe Schräder HS Kraftfutter (265/87, EU:C:1989:303, točka 21), Tempelman in van Schaijk (C‑96/03 in C 97/03, EU:C:2005:145, točka 7) in ERG in drugi (C‑379/08 in C‑380/08, EU:C:2010:127, točka 86).

( 70 ) V zvezi s tem glej ponovno moje sklepne predloge v zadevah Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 117) in Andersen (C‑499/08, EU:C:2010:248, točka 68).

( 71 ) Glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 118).

( 72 ) V tej točki sem si glede navedb v mojih sklepnih predlogih v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 98) premislila in prišla do novega spoznanja.

( 73 ) Uvodna izjava 29 Direktive 2006/32, zadnji stavek.

( 74 ) V zvezi s tem glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 119).

( 75 ) Glej zlasti člen 13(1), prvi pododstavek, Direktive 2006/32.

( 76 ) V zvezi s tem glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 122).

( 77 ) V zvezi s tem glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 121).

( 78 ) Člen 3(7) v povezavi s prilogo I(1)(i) Direktive 2009/72 ter uvodna izjava 29 Direktive 2006/32, zadnji stavek.

( 79 ) V zvezi s tem glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točka 120).

( 80 ) Ustaljena sodna praksa; glej sodbe Marleasing (C‑106/89, EU:C:1990:395, točka 8), Pfeiffer in drugi (od C‑397/01 do C‑403/01, EU:C:2004:584, točka 113), Dominguez (C‑282/10, EU:C:2012:33, točka 24) in Asociaţia Accept (C‑81/12, EU:C:2013:275, točka 71).

( 81 ) Glej sodbi Pfeiffer in drugi (od C‑397/01 do C 403/01, EU:C:2004:584, točke od 115 do 119) in Dominguez (C‑282/10, EU:C:2012:33, točka 27); podobno že v sodbi Colson in Kamann (14/83, EU:C:1984:153, točka 28: „v obsegu pooblastila za prosto presojo, ki mu ga priznava nacionalno pravo“).

( 82 ) Sodbe Faccini Dori (C‑91/92, EU:C:1994:292, točka 20), Pfeiffer in drugi (od C‑397/01 do C‑403/01, EU:C:2004:584, točka 108) in Dominguez (C‑282/10, EU:C:2012:33, točka 37); v enakem smislu tudi sodba Association de médiation sociale (C‑176/12, EU:C:2014:2, točka 39).

( 83 ) Sodba Runevič-Vardyn in Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, točka 43); glej tudi moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točki 63 in 80).

( 84 ) Sodna praksa, ki je nastala v zvezi z Direktivo 2000/78, se lahko torej brez težav prenese na Direktivo 2000/43; glej sodbe Mangold (C‑144/04, EU:C:2005:709, točki 74 in 75), Kücükdeveci (C‑555/07, EU:C:2010:21, točki 51 in 53) in Römer (C‑147/08, EU:C:2011:286, zlasti točka 59).

( 85 ) Sodba Dominguez (C‑282/10, EU:C:2012:33, zlasti točka 42). V tej sodbi ni šlo za izraz splošnega načela enakega obravnavanja v smislu člena 21 Listine o temeljnih pravicah, ampak – nasprotno – za pravico, ki je določena v členu 31(2) Listine o temeljnih pravicah, ki spada pod naslov „Solidarnost“.

( 86 ) Sodba Association de médiation sociale (C‑176/12, EU:C:2014:2, točke od 45 do 49).

( 87 ) V zvezi s tem glej moje sklepne predloge v zadevi Belov (C‑394/11, EU:C:2012:585, točki 81 in 82).