(Glej točke od 37 do 40, 42 in od 44 do 47.)

Samo predložitveno sodišče je pristojno, da določi dejanski okvir, v katerega spadajo vprašanja, ki jih postavlja, ali da vsaj razloži dejanske primere, na katerih ta vprašanja temeljijo. Zato kadar predložitveno sodišče v predložitveni odločbi ni dokazalo dejanske podlage, stranka ne more zatrjevati, da so nekatere dejanske premise, na katerih temelji analiza generalnega pravobranilca, nenatančne, celo nepopolne, da bi upravičila ponovno odprtje ustnega postopka glede na zahteve, določene s členom 61 Poslovnika Sodišča.

Pri viru odtegnjeni davek je namreč vsak davek od dohodkov, prejetih v državi, v kateri so bile razdeljene dividende, katerega obdavčljivi dogodek je izplačilo dividend ali vsakega drugega donosa vrednostnih papirjev, kadar je osnova tega davka donos navedenih vrednostnih papirjev in kadar je zavezanec imetnik teh vrednostnih papirjev. Zato morajo biti za uporabo zgoraj navedene določbe hkrati izpolnjeni trije pogoji. Ker tretji pogoj, v skladu s katerim mora biti davčni zavezanec imetnik vrednostnih papirjev, ni izpolnjen, člen 5(1) Direktive 90/435 ne nasprotuje mehanizmu računovodskega popravka, kot je ta, ki je določen v zgoraj navedeni določbi nacionalnega prava.

Določba nacionalnega prava, ki ob delitvi dobičkov odvisne družbe matični družbi določa, da se obdavčijo dohodki in povečanja premoženja odvisne družbe, ki v skladu z nacionalnim pravom ne bi bili obdavčeni, če bi ga ta zadržala in ga ne bi razdelila matični družbi, ne pomeni davka, odtegnjenega pri viru, v smislu člena 5(1) Direktive 90/435 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic.

Člen 52 Pogodbe (po spremembi postal člen 43 ES) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje uporabi nacionalnega ukrepa, na podlagi katerega se za obdavčitev dobička, ki ga odvisna družba, rezidentka ene države članice, razdeljuje svoji matični družbi, uporablja isti mehanizem popravka, ne glede na to, ali je matična družba rezidentka iste ali druge države članice, medtem ko nasprotno od matične družbe rezidentke matični družbi nerezidentki država članica rezidentstva njene odvisne družbe ne podeljuje odbitka davka.

Ker namreč uporaba zadevnega mehanizma popravka ne more spremeniti davčnega bremena odvisne družbe rezidentke glede na to, ali je njena matična družba rezidentka iste ali druge države članice, tako da ta odvisna družba ni v različnem položaju glede na zakonodajo države njenega rezidentstva, glede na to, ali razdeljuje svoj dobiček matični družbi nerezidentki ali matični družbi rezidentki, uporaba tega mehanizma v primeru odvisne družbe ne vodi do enakega obravnavanja različnih položajev, ki bi pomenilo diskriminacijsko davčno obravnavanje, ki ga načelno prepoveduje člen 52 Pogodbe.

Te presoje ni mogoče izpodbijati z dejstvom, da za delničarje nerezidente obdavčitev družbe razdeljevalke postane dokončna v tem smislu, da povečanje davčnega bremena družbe razdeljevalke ni izravnano s podelitvijo ustreznega odbitka davka. Če ukrepi Skupnosti za poenotenje in uskladitev ne obstajajo, ostanejo države članice pristojne, da s konvencijo ali enostransko opredelijo merila za porazdelitev svoje davčne pristojnosti, zlasti z vidika odprave dvojnega obdavčevanja. Na tej podlagi je namen tega – da se ob uporabi take nacionalne zakonodaje matični družbi rezidentki podeli odbitek davka – izogniti se ekonomskemu dvojnemu obdavčevanju dobičkov, ki jih razdeljuje odvisna družba rezidentka in so pri njej prvič obdavčeni. V okviru čezmejnega razdeljevanja dobičkov pa načelno ni naloga države članice, katere rezidentka je odvisna družba, da preprečuje ekonomsko dvojno obdavčevanje, temveč je to naloga države članice, katere rezidentka je matična družba, kot izhaja iz člena 4 Direktive 90/435 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic. Zato mora država članica rezidentstva priznati davčno obravnavo, ki sledi istemu cilju, kot mu sledi država, katere rezidentka je odvisna družba, pri dodelitvi odbitka davka matičnim družbam, ki so tam rezidentke, tako da se tudi izogne ekonomskemu dvojnemu obdavčevanju dobičkov, razdeljenih v obliki dividend. Kakor matični družbi rezidentki odvisne družbe rezidentke podeli država njenega rezidentstva odbitek davka, pri tem pa ta država deluje tako kot država rezidentstva odvisne družbe, tako je tudi matična družba nerezidentka odvisne družbe rezidentke zaščitena pred tveganjem ekonomskega dvojnega obdavčevanja dobičkov, razdeljenih v obliki dividend, vendar s strani države članice njenega rezidentstva. To, da država članica odvisne družbe ni podelila odbitka davka matični družbi nerezidentki, torej ne more spremeniti položaja odvisne družbe rezidentke, katere matična družba je rezidentka, od položaja odvisne družbe rezidentke, katere matična družba je nerezidentka.

(Glej točke od 82 do 85, od 87 do 92, od 94 do 96 in točko 2 izreka.)