Keywords

Summary



Keywords

1. Pritožba – Pravni interes – Zahteva – Pritožba, s katero lahko stranka, ki jo je vložila, pridobi neko ugodnost – Razglasitev ničnosti znamke Skupnosti – Odpoved znamki Skupnosti – Različne pravne posledice

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom – Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni – Pogoji – Povezava med znamkami

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b) in (5))

3. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev, predloženih Splošnemu sodišču – Izključitev, razen ob izkrivljanju – Razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev – Nujnost, da se izkrivljeni dokazi natančno opredelijo in da se dokažejo napake pri presoji, ki so to izkrivljenje povzročile

(člen 256(1), drugi pododstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1), prvi pododstavek, (c))

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila presoje

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

5. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede v zvezi s prejšnjo znamko – Verjetnost povezovanja – Prejšnje znamke, ki imajo take značilnosti, da se v zvezi z njimi lahko šteje, da so del „družine“ ali „serije“ znamk

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

Summary

1. Pravni interes je procesna predpostavka, ki mora biti podana, vse dokler sodišče vsebinsko ne odloči. Tak interes obstaja, dokler lahko pritožba stranki, ki jo je vložila, zagotovi neko korist.

Stranka ohrani interes za vložitev pritožbe zoper sodbo, s katero je bila zavrnjena njena tožba za razveljavitev odločbe, s katero je bila zavrnjena zahteva za ugotovitev ničnosti, ki jo je navedena stranka vložila v zvezi z registracijo znamke Skupnosti, tudi če se imetnik znamke tej znamki odpove.

Odpoved sama zase namreč pritožbe ne more napraviti za brezpredmetno, saj učinki odpovedi in razglasitve ničnosti niso enaki. Zato medtem ko znamka Skupnosti, ki je premet odpovedi, preneha učinkovati šele od vpisa te odpovedi v register, se za znamko Skupnosti, ki je razglašena za nično v skladu s členom 54(2) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, šteje, da od začetka ni imela učinkov, z vsemi pravnimi posledicami, povezanimi s tako ničnostjo.

(Glej točke od 39 do 41, 43 in 44.)

2. Obstoj podobnosti med prejšnjo in izpodbijano znamko je pogoj za uporabo tako odstavka 1(b) kakor odstavka 5 člena 8 Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti.

Ta pogoj podobnosti med znamko in znakom tako v okviru odstavka 1(b) člena 8 navedene uredbe kot v okviru odstavka 5 tega člena predpostavlja obstoj zlasti vidne, slušne ali pomenske podobnosti.

Nedvomno se stopnji podobnosti, ki se zahteva v okviru ene in druge navedene določbe, razlikujeta. Medtem ko je namreč izvajanje varstva, določenega v odstavku 1(b) člena 8 Uredbe št. 40/94, pogojeno z ugotovitvijo take stopnje podobnosti med nasprotujočima si znamkama, da pri upoštevni javnosti obstaja verjetnost zmede glede njiju, se obstoj take verjetnosti ne zahteva za varstvo na podlagi odstavka 5 tega člena. Zato so kršitve iz tega odstavka 5 lahko posledica manjše stopnje podobnosti med prejšnjo in poznejšo znamko, če ta podobnost zadostuje za to, da ju upoštevna javnost poveže oziroma med njima vzpostavi zvezo.

Toda niti iz besedila navedenih določb niti iz sodne prakse ni razvidno, da bi bilo treba podobnost med nasprotujočima si znamkama presojati različno glede na to, ali se opravi ob upoštevanju ene ali druge določbe.

Obstoj povezave med nasprotujočimi si znamkami je treba prav tako kot obstoj verjetnosti zmede presojati celovito, ob upoštevanju vseh upoštevnih dejavnikov obravnavane zadeve, med katerimi ni le stopnja podobnosti med nasprotujočima si znamkama, temveč tudi stopnja razlikovalnega učinka in intenzivnost ugleda prejšnje znamke.

Zlasti glede zadnjega dejavnika je pri presoji obstoja povezave med nasprotujočima si znamkama mogoče, da je treba upoštevati intenzivnost ugleda prejšnje znamke, da se ugotovi, ali ta ugled presega javnost, ki ji je ta znamka namenjena. Možno je namreč, da javnost, ki jo zadevajo proizvodi ali storitve, za katere je poznejša znamka registrirana, poveže nasprotujoči si znamki, pa čeprav bi se ta javnost popolnoma razlikovala od javnosti, ki jo zadevajo proizvodi ali storitve, za katere je bila registrirana prejšnja znamka.

Ugled in razlikovalni učinek prejšnje znamke nista upoštevna dejavnika pri presoji podobnosti nasprotujočih si znamk, temveč pri presoji obstoja povezave med njima pri upoštevni javnosti.

(Glej točke od 51 do 54 in od 56 do 58.)

3. Iz člena 256(1), drugi pododstavek, PDEU in člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča izhaja, da je pritožba omejena na pravna vprašanja. Splošno sodišče je zato edino pristojno, da ugotovi in presodi upoštevna dejstva in da presodi dokaze, ki so mu predloženi. Presoja teh dejstev in dokazov, razen ob njihovem izkrivljanju, torej ne pomeni pravnega vprašanja, ki bi bilo kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe.

S členom 256(1), drugi pododstavek, PDEU, s členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča in s členom 112(1), prvi pododstavek, točka (c), Poslovnika Sodišča je pritožniku naloženo, da natančno opredeli dokaze, ki naj bi jih Splošno sodišče izkrivilo, in dokaže napake pri presoji, ki naj bi po njegovem mnenju povzročile, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze.

(Glej točki 73 in 78.)

4. Za presojo stopnje podobnosti med nasprotujočima si znamkama je treba določiti predvsem njuno stopnjo vidne, slušne in pomenske podobnosti ter glede na okoliščine primera presoditi pomen, ki ga je treba pripisati tem različnim elementom ob upoštevanju razreda zadevnih proizvodov ali storitev in okoliščin, v katerih se tržijo.

Vidno, slušno in pomensko podobnost med zadevnima znakoma je treba presojati celovito, v okviru te presoje pa je presoja morebitne fonetične podobnosti le eden od upoštevnih dejavnikov.

(Glej točki 85 in 86.)

5. Obstoj „družine“ ali „serije“ znamk je element, ki ga je treba upoštevati za namene presoje verjetnosti zmede. V tem primeru namreč verjetnost zmede izhaja iz možnosti, da se potrošnik moti glede izvora ali porekla proizvodov ali storitev, za katere velja znamka, katere registracija se zahteva, in napačno meni, da je del te družine ali serije znamk.

Vendar ta element ni upošteven v okviru presoje obstoja podobnosti med prejšnjo znamko in izpodbijano znamko.

Zato mora Splošno sodišče pri celoviti presoji verjetnosti zmede ali verjetnosti, da javnost nasprotujoči si znamki poveže, upoštevati obstoj „družine“ ali „serije“ znamk le takrat, kadar sta si nasprotujoči si znamki podobni.

(Glej točke od 97 do 99.)