ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali se – kadar kreditna institucija deluje kot investicijsko podjetje, na katero se prenesejo sredstva za pridobitev dolžniških vrednostnih papirjev, ki naj bi jih izdala ta kreditna institucija, vendar vrednostni papirji niso izdani in se njihovo lastništvo ne prenese na osebo, ki je vplačala sredstva, čeprav so bila ta sredstva že knjižena v breme njenega bančnega računa in prenesena na račun, odprt v imenu kreditne institucije, ter jih ni mogoče povrniti, namen nacionalnega zakonodajalca glede uporabe posebnega sistema zaščite v takem primeru pa ni jasen – lahko člen 1, točka 1, direktive o vlogah in člen 1(4) direktive o vlagateljih neposredno uporabita za določitev upoštevne jamstvene sheme ter ali je predvidena uporaba sredstev odločilni dejavnik za to? Ali sta navedeni določbi direktiv dovolj jasni, natančni in brezpogojni ter podeljujeta subjektivne pravice, tako da se posamezniki lahko nanju sklicujejo pred nacionalnimi sodišči v utemeljitev svojih odškodninskih zahtevkov zoper jamstveni organ, ki ga je ustanovila država?
2.

Ali člen 198, točka 10, WIB92 v različici, veljavni za davčni leti 2000 in 2001, pomeni določbo za preprečevanje goljufij ali zlorab v smislu člena l(2) Direktive o matični in odvisnih družbah z dne 23. julija 1990 (Direktiva Sveta 90/435/EGS), in če ja, ali člen 198, točka 10, WIB92 presega to, kar je potrebno za preprečevanje takih goljufij in zlorab, ker določa, da se obresti ne štejejo za poslovne stroške do določenega zneska, ki ustreza znesku odbitnih dividend v skladu s členi od 202 do 204 WIB92, pri čemer je te dividende prejela družba na deleže, ki jih ni posedovala neprekinjeno vsaj eno leto v času njihovega prenosa in se ne razlikuje glede na to, ali so navedeni stroški obresti povezani s (financiranjem) udeležbe, iz katere izhajajo izvzete dividende, ali ne?
SL Uradni list Evropske unije C 145/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casație și Justiție (Romunija) 1. februarja 2016 – Evo Bus GmbH/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș

(Zadeva C-55/16)

(2016/C 145/24)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Înalta Curte de Casație și Justiție

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: Evo Bus GmbH

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določbe Osme direktive (79/1072/EGS) (1) in načelo davčne nevtralnosti nasprotujejo/so nasprotovali zakonodaji države članice, ki v skladu z načelom gotovosti pri odmeri davka ureja/je urejala pogoje za možnost izvajanja pravice do vračila davka na dodano vrednost, kakršen je v obravnavanem primeru dokazilo, da so dobavitelji plačali davek?

(1) Osma direktiva Sveta z dne 6. decembra 1979 o uskladitvi zakonov držav članic o prometnih davkih – postopki za vračilo davka na dodano vrednost davčnim zavezancem, katerih sedež ni na ozemlju države (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 79).
—

Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da Svet ni mogel šteti, da to, da družba Giant ni dala minimalnih osnovnih informacij predstavlja nesodelovanje v smislu člena 18(1) Osnovne uredbe. Zahtevane informacije so bile minimalne osnovne informacije, potrebne za to, da lahko institucije dobijo celovito in natančno sliko glede skupine Giant, zaradi česar njihovo neposredovanje predstavlja nesodelovanje, ki zbuja dvome v verodostojnosti informacij, ki jih je posredovala družba Giant.
3)

Če se v skladu z merili odgovorov Sodišča na vprašanji 1 in 2 individualno pogodbeno dogovorjena napotitev, na podlagi katere postanejo v okviru zasebne avtonomije nekatere določbe kolektivne pogodbe na dinamičen način vsebina pogodbe o zaposlitvi, v nespremenjeni obliki ne prenese na pridobitelja: a) Ali to velja tudi v primeru, če niti odsvojitelj niti pridobitelj nista stranki kolektivne pogodbe oziroma člana takšne stranke, to je, če se določbe kolektivne pogodbe že pred prenosom podjetja ali obrata, brez obstoja v okviru zasebne avtonomije v pogodbi o zaposlitvi dogovorjene napotitvene klavzule za delovno razmerje z odsvojiteljem, ne bi uporabljale? b) Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:
SL Uradni list Evropske unije C 106/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 14. decembra 2015 – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV/Paul Adriaensen in drugi

(Zadeva C-667/15)

(2016/C 106/14)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van beroep te Antwerpen

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Loterie Nationale – Nationale Loterij NV

Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali uporaba Priloge I, točka 14, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES (1) z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta predpostavlja, da gre za prepovedani piramidni sistem le tedaj, če je izpolnitev finančne obljube že obstoječim članom

— predvsem ali povečini odvisna od neposrednega posredovanja naprej prispevkov novih članov („neposredna povezava“), ali pa

— zadošča, da je izpolnitev finančne obljube že obstoječim članom predvsem ali povečini odvisna od posrednega plačila prek prispevkov že obstoječih članov, to pomeni, ne da bi že obstoječi člani svojo nagrado predvsem ali povečini prejeli iz njihove lastne prodaje ali rabe izdelkov ali storitev, ampak so glede izpolnitve finančne obljube predvsem ali povečini odvisni od uvedbe novih članov in njihovih prispevkov („posredna povezava“)?

(1) UL L 149, str. 22.
SL Uradni list Evropske unije C 90/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 15. decembra 2015 – Jan Šalplachta

(Zadeva C-670/15)

(2016/C 090/09)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesarbeitsgericht

Stranka v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Jan Šalplachta

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravica fizične osebe do učinkovitega dostopa do sodišč v čezmejnih sporih, v smislu členov 1 in 2 Direktive Sveta 2003/8/ES (1), z dne 27. januarja 2003 o izboljšanju dostopa do pravnega varstva v čezmejnih sporih z uvedbo minimalnih skupnih pravil v zvezi s pravno pomočjo pri takih sporih, zagotavlja, da brezplačna pravna pomoč, ki jo nudi Zvezna republika Nemčija, obsega stroške, ki jih je tožeča stranka plačala za prevod izjave in dokazil k vlogi za brezplačno pravno pomoč, če tožeča stranka hkrati z vložitvijo tožbe pri pristojnem procesnem sodišču kot prejemnem organu v smislu člena 13(1)(b) Direktive zaprosi za brezplačno pravno pomoč in je sama poskrbela za prevod?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 90.
1.

Ali je treba prepoved neposredne diskriminacije na podlagi narodnosti iz člena 2(2)(a) Direktive Sveta 2000/43/ES (1) z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost razlagati tako, da nasprotuje praksi, kot je ta v obravnavani zadevi, s katero se osebe v enakem položaju, ki so rojene drugje, ne v nordijskih državah, kateri od držav članic, Švici in Lihtenštajnu, obravnavajo manj ugodno kot osebe, rojene v nordijskih državah, kateri od držav članic, Švici in Lihtenštajnu?
1.

Ali je treba člen 107 PDEU razlagati tako, da je udeležba družbe Complexului Energetic Oltenia SA v osnovnem kapitalu projektnega podjetja HIDRO TARNIȚA SA, katerega cilj je izgradnja in upravljanje hidroelektrarne Tarnița-Lăpuștești, državna pomoč proizvajalcem vetrne in fotovoltaične energije, glede na to, da je izrecni namen projekta zagotoviti optimalne pogoje za namestitev večje zmogljivosti v elektrarnah, ki proizvajajo tovrstno energijo, torej: (i) ali gre za ukrep, ki ga financira država ali se financira iz državnih sredstev, (ii) ali je ta selektiven in (iii) ali lahko prizadene trgovino med državami članicami?
3.

Tretji tožbeni razlog je bistvena kršitev zakonodajnega postopka, člena 10(1) in (2) PEU, člena 13(2) PEU in načel predstavniške demokracije, institucionalnega ravnovesja ter dobrega upravljanja Če bi Sodišče kljub izvajanjem Slovaške republike v okviru drugega tožbenega razloga prišlo do sklepa, da je bil izpodbijani sklep sprejet po zakonodajnem postopku (quod non) Slovaška republika podredno navaja bistveno kršitev postopkovnih pravil iz členov 16(8) PEU; 15(2) PDEU; 78(3) PDEU; členov 3 in 4 Protokola št. 1, členov 6 in 7(1) in (2) Protokola št. 2 in kršitev člena 10(1) in (2) PEU, člena 13(2) PEU ter načel predstavniške demokracije, institucionalnega ravnovesja in dobrega upravljanja. Konkretno ni bila spoštovana zahteva glede razprave in glasovanja v okviru Sveta na javni seji, omejeno je bilo sodelovanje nacionalnih parlamentov v postopku sprejemanja izpodbijanega sklepa, kršena pa je bila tudi zahteva po posvetovanju z Evropskim parlamentom.
SL Uradni list Evropske unije C 27/22

Tožba, vložena 17. novembra 2015 – Evropska komisija/Češka republika

(Zadeva C-606/15)

(2016/C 027/26)

Jezik postopka: češčina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: Z. Malůšková, J. Hottiaux, agenta)

Tožena stranka: Češka republika

Predlogi tožeče stranke

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da: — Češka republika s tem, da je preiskovalnemu organu podelila funkcijo nadzora železniškega sistema, ni izpolnila obveznosti iz člena 19(1) Direktive 2004/49/ES; — Češka republika s tem, da ni zagotovila, da preiskovalni organ začne svojo preiskavo najpozneje en teden po prejemu poročila o nesreči ali incidentu, ni izpolnila obveznosti iz člena 21(3) Direktive 2004/49/ES; — Češka republika s tem, da ni zagotovila, da se končno poročilo o preiskavi pošlje vsem zadevnim stranem iz člena 22(3) Direktive 2004/49/ES, ni izpolnila obveznosti iz člena 23(2) Direktive 2004/49/ES; — Češka republika s tem, da ni zagotovila, da preiskovalni organ pošlje varnostna priporočila varnostnemu organu, ni izpolnila obveznosti iz prvega stavka člena 25(2) Direktive 2004/49/ES; — Češka republika s tem, da ni določila obveznosti za varnostni organ, da sprejme ukrepe, ki zagotovijo, da se varnostna priporočila primerno upoštevajo in uresničijo, ni izpolnila obveznosti iz drugega stavka člena 25(2) Direktive 2004/49/ES; — Češka republika s tem, da ni določila obveznosti za varnostni organ, da vsaj enkrat na leto poroča o ukrepih, ki so bili sprejeti ali načrtovani na podlagi priporočil, ni izpolnila obveznosti iz člena 25(3) Direktive 2004/49/ES;

— Češki republiki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija v utemeljitev tožbe navaja te trditve:

Češka republika do 30. junija 2015, ko se je iztekel rok, določen v obrazloženem mnenju, ni sporočila nobene spremembe svoje nacionalne zakonodaje za zagotovitev skladnosti s členi 19(1), 21(3), 23(2) in 25(2) in (3) Direktive 2004/49/ES. (1)

(1) Direktiva 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 227).
SL Uradni list Evropske unije C 27/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Paris (Francija) 4. novembra 2015 – Carrefour Hypermarchés SAS/ITM Alimentaire International SASU

(Zadeva C-562/15)

(2016/C 027/14)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Paris

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Carrefour Hypermarchés SAS

Nasprotna stranka v postopku: ITM Alimentaire International SASU

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 4(a) in (c) Direktive 2006/114/ES z dne 12. decembra 2006 (1), v skladu s katerim je „primerjalno oglaševanje dovoljeno, če […] ni zavajajoče […], objektivno primerja eno ali več bistvenih, pomembnih, preverljivih in reprezentativnih lastnosti takega blaga ali storitev“, razlagati tako, da je primerjava cene proizvodov, ki jih prodajajo trgovci na drobno, dovoljena le, če se proizvodi prodajajo v enakovrstnih trgovinah ali trgovinah enake velikosti?

2. Ali je dejstvo, da so trgovine, katerih cene se primerjajo, različnih vrst in velikosti, bistvena informacija v smislu Direktive 2005/29/ES (2), o kateri je treba nujno obvestiti potrošnika?

3. Če je odgovor pritrdilen, koliko in/ali kako naj se razširja ta informacija pri potrošniku?

(1) Direktiva 2006/114/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. Decembra 2006 o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju (UL L 376, str. 21).

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22).
3.

Ali člena 49 PDEU in [56 PDEU] nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki dejansko preprečuje vsako čezmejno dejavnost v sektorju iger na srečo – ne glede na obliko in način izvedbe zadevne dejavnosti, zlasti pa (v skladu z ugotovitvami v sodbi tretjega senata Sodišča z dne 12. septembra 2013 v zadevi Biasci in drugi, C-660/11 in C-8/12) v primerih, v katerih so zastopniki podjetij, s sedežem na ozemlju države, deležni fizičnega pregleda zaradi javne varnosti?
SL Uradni list Evropske unije C 16/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemčija) 8. septembra 2015 – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen

(Zadeva C-478/15)

(2016/C 016/16)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Baden-Württemberg

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Peter Radgen, Lilian Radgen

Tožena stranka: Finanzamt Ettlingen

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe Sporazuma med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi o prostem pretoku oseb z dne 21. junija 1999 (UL 2002, L 114, str. 6), zlasti njegovo preambulo, člene 1, 2, 4, 11, 16, 21 in Prilogo I, člene 7, 9 in 15, razlagati tako, da nasprotujejo predpisu države članice, ki neomejeno davčno zavezanim državljanom v tej državi ne priznava odbitka davka oproščenega zneska za postransko dejavnost poučevanja, ker se ne opravlja v službi ali po naročilu pravne osebe javnega prava s sedežem v državi članici Evropske unije ali v državi, za katero se uporablja Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru, temveč v službi ali po naročilu pravne osebe javnega prava s sedežem na ozemlju Švicarske konfederacije?
—

Podredno: sprememba izpodbijane sodbe s tem, da se dokončno odloči v sporu, in ob izvajanju sodne pristojnosti zmanjšanje globe, naložene pritožnici, ob upoštevanju (i) dokazov, predloženih v postopku na prvi stopnji, (ii) smernic za izrekanje kazni, ki so veljale v času nastanka izpodbijanih dejstev, (iii) krajšega obdobja začasnega sodelovanja v kartelu, ki se je za SLM/ORI začelo konec leta 1999, ki je edini datum, za katerega so na razpolago elementi v podporo trditev glede takšne udeležbe. V vsakem primeru: Komisiji naloži plačilo stroškov.
SL Uradni list Evropske unije C 414/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van Koophandel Gent (Belgija) 24. septembra 2015 – Agro Foreign Trade & Agency Ltd/Petersime NV

(Zadeva C-507/15)

(2015/C 414/24)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van Koophandel Gent

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Agro Foreign Trade & Agency Ltd

Tožena stranka: Petersime NV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je belgijski zakon o pogodbi o trgovskem zastopanju, s katerim je bila v belgijsko nacionalno pravo prenesena Direktiva o trgovskih zastopnikih, (1) združljiv s to direktivo oziroma določbami pridružitvenega sporazuma, katerega cilj je izrecno pridružitev Turčije Evropski uniji, oziroma z obveznostmi, da Turčija in Evropska unija odpravita omejitev prostega pretoka storitev med njima, če ta belgijski zakon o pogodbi o trgovskem zastopanju določa, da se uporabi samo za trgovske zastopnike, ki imajo glavni kraj poslovanja v Belgiji, ne uporabi pa se, če sta naročitelj, ki ima sedež v Belgiji, in trgovski zastopnik, ki ima sedež v Turčiji, določila belgijsko pravo kot pravo, ki se uporabi?

(1) Direktiva Sveta 86/653/EGS z dne 18. decembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 177).
SL Uradni list Evropske unije C 398/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 21. septembra 2015 – R/S in T

(Zadeva C-492/15)

(2015/C 398/23)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: R

Toženi stranki: S in T

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 35(1) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 (1) z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo (Uredba Bruselj IIa) nasprotuje temu, da pritožbeno sodišče prekine postopek za nepriznanje v skladu s členom 21(3) oziroma za razglasitev izvršljivosti v skladu s členom 28 in naslednjimi te uredbe, če je bil v državi članici izvršitve vložen predlog za spremembo sodne odločbe države članice izvora o pravici do varstva in vzgoje otroka, ki jo je treba razglasiti za izvršljivo, in je država članica izvršitve mednarodno pristojna za odločanje o tem predlogu za spremembo?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000, UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 243.
SL Uradni list Evropske unije C 381/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 20. avgusta 2015 – Regione autonoma della Sardegna/Comune di Portoscuso

(Zadeva C-449/15)

(2015/C 381/19)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Regione autonoma della Sardegna

Tožena stranka: Comune di Portoscuso

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela svobode ustanavljanja, nediskriminacije in varstva konkurence iz členov 49, 56 in 106 PDEU ter načelo razumnosti, ki ga navedena načela vključujejo, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki na podlagi zaporednih zakonodajnih ukrepov določa obnovitev podaljšanja veljavnosti koncesij na gospodarsko pomembnem javnem dobru ob morju, jezerih in rekah, katerih trajanje je bilo z zakonom podaljšano za najmanj enajst let, s čimer isti koncesionar ohranja pravico do izključnega uživanja navedenega dobra za gospodarske namene, čeprav je nastopil datum prenehanja veljavnosti, določen v okviru koncesije, že izdane koncesionarju, kar zainteresiranim gospodarskim subjektom odvzema vsako možnost dodelitve javnega dobra po izvedbi postopkov javnega razpisa?
SL Uradni list Evropske unije C 381/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Taranto (Italija) 10. avgusta 2015 – kazenski postopek zoper Davida Duranteja

(Zadeva C-438/15)

(2015/C 381/16)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Taranto

Obdolženec

Davide Durante

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 43 PES, 49 PES in 56 PES in naslednje razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji o igrah na srečo, ki za objavo novega razpisa za izdajo koncesij, kot ga določa člen [10](9 g) zakona št. 44 z dne 26. aprila 2012, zajema primere izključitve iz razpisa, če ponudnik ne izpolnjuje pogoja ekonomske in finančne sposobnosti, ne da bi kot dokaz za to vključevala ustrezna alternativna merila glede na predpisano zahtevo, da se predložita dve bančni dokazili dveh različnih kreditnih institucij, kadar je dokazili izdal isti subjekt?
1.

Ali mora prevladati načelo takega hranjenja osebnih podatkov, ki ne dopušča identifikacije posameznikov, na katere se nanašajo, dlje, kakor je potrebno za namene, za katere so bili zbrani ali za katere so se nadalje obdelovali, kot to določa člen 6(e) Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995, (1) ki je bila izvedena z zakonsko uredbo št. 196 z dne 30. junija 2003, kar torej nasprotuje sistemu javne dostopnosti, uvedenemu z registrom podjetij, ki ga določata Prva direktiva 68/151/ES Sveta z dne 9. marca 1968, (2) ter nacionalna zakonodaja v členu 2188 civilnega zakonika (Codice civile) in členu 8 zakona št. 580 z dne 29. decembra 1993, v skladu s katerim lahko katera koli oseba brez časovnih omejitev pridobi podatke o posameznikih, ki jih vsebuje register?
1.

Ker člen 2(2)(d) Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (1) dejavnost prevoza izključuje s področja uporabe te direktive, ali je dejavnost, ki jo tožena stranka opravlja s pridobitnim namenom, ko posreduje med lastnikom vozila in osebo, ki potrebuje prevoz znotraj mesta, s tem, da upravlja sredstva informacijske tehnologije – vmesnik in programsko aplikacijo, z besedami tožene stranke „pametne telefone in tehnološko platformo“ –, ki omogočajo povezavo med njima, treba šteti za dejavnost prevoza ali za elektronsko storitev posredovanja ali storitev informacijske družbe v smislu člena 1(2) Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (2)?
1.

Ali je treba „Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 21/2013 (1) [o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Izvedbeno uredbo (EU) št. 791/2011 na uvoz nekaterih tkanin z odprto mrežno strukturo iz steklenih vlaken s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz nekaterih tkanin z odprto mrežno strukturo iz steklenih vlaken, poslanih iz Tajvana in Tajske, ne glede na to, ali so deklarirane kot izdelek s poreklom iz Tajvana in Tajske ali ne] razlagati tako, da se uporablja tudi za uvoze iz Tajvana, ki jih opravijo rezidenti Evropske unije pred 17. januarjem 2013, in sicer leta 2012, vendar po sprejetju Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 791/2011 (2) [o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih tkanin z odprto mrežno strukturo iz steklenih vlaken s poreklom iz Ljudske republike Kitajske]?