ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Skupna zunanja in varnostna politika – Pristojnost sodišča Unije – Odškodninska tožba za povrnitev škode, ki naj bi nastala zaradi neupravičenega vpisa tožeče stranke na seznam oseb, ki so predmet omejevalnih ukrepov – Izključitev – Odškodninska tožba za povrnitev škode, ki naj bi nastala zaradi izvedbe omejevalnih ukrepov, sprejetih zoper tožečo stranko – Vključitev (člen 24(1), drugi pododstavek, PEU in člen 40 PEU; člen 215 PDEU, 263, četrti odstavek, PDEU, in člen 275 PDEU; sklepi Sveta 2010/413/SZVP, 2010/644/SZVP in 2011/783/SZVP; uredbe Sveta št. 961/2010, št. 1245/2011 in št. 267/2012) (Glej točke od 30 do 32.)
2.

Skupna zunanja in varnostna politika – Pristojnost sodišča Unije – Odškodninska tožba za povračilo škode, ki naj bi nastala zaradi napačne uvrstitve tožeče stranke na seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi – Izključitev – Odškodninska tožba za povračilo škode, ki naj bi nastala zaradi izvajanja omejevalnih ukrepov, sprejetih v zvezi s tožečo stranko – Vključitev (člena 24(1), drugi odstavek, in 40 PEU; členi 215, 263, četrti odstavek in 275 PDEU; uredbi Sveta št. 961/2010, št. 1245/2011 in št. 267/2012) (Glej točke od 37 do 39.)
Sodba Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 20. junija 2018 – KV/Komisija

(Zadeva T‑104/15)

„Sporazumi o dodelitvi nepovratnih sredstev, sklenjeni v okviru akcijskega programa za vseživljenjsko učenje (2007–2013) – Projekta ,Green Business is Smart Business‘ in ,LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT‘ – Neupravičeni stroški – Ničnostna tožba – Nepristojnost Komisije“

1. Ničnostna tožba – Razlogi – Nepristojnost institucije, ki je avtor izpodbijanega akta – Razlog javnega reda (člen 263 PDEU) (Glej točko 38.)

2. Agencije Evropske unije – Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA) – Tožbeni postopek – Sklep o razglasitvi neupravičenosti nekaterih stroškov za osebje glede na sporazume o dodelitvi nepovratnih sredstev, sklenjenih v okviru akcijskega programa za vseživljenjsko učenje – Možnost, da Komisija opravi nadzor nad zakonitostjo navedenega sklepa – Neobstoj – Nepristojnost Komisije (Uredba Sveta št. 58/2003, člen 22) (Glej točke od 46 do 50.)

3. Sodni postopek – Vložitev tožbe pri Splošnem sodišču na podlagi arbitražne klavzule – Status tožene stranke – Sporazumi o dodelitvi nepovratnih sredstev, sklenjeni v okviru akcijskega programa za vseživljenjsko učenje – Sporazumi, sklenjeni z Izvajalsko agencijo za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA) – Tožba zoper Komisijo – Nedopustnost (člen 272 PDEU; Uredba Sveta št. 58/2003) (Glej točki 51 in 52.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2014) 9706 final z dne 16. decembra 2014, s katerim je bila kot neutemeljena zavrnjena pritožba tožeče stranke zoper odločbo EACEA z dne 23. septembra 2014, s katero so bili za neupravičene razglašeni nekateri stroški za osebje glede na sporazuma o dodelitvi sredstev, sklenjena 30. septembra 2010 in 9. septembra 2011 med tožečo stranko in EACEA za izvedbo evropskih projektov „Green Business is Smart Business“ in „LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT“.

Izrek

1. Izvedbeni sklep Komisije C(2014) 9706 z dne 16. decembra 2014 se razglasi za ničen.

2. V preostalem se tožba zavrže kot nedopustna.

3. Evropska komisija poleg svojih stroškov nosi tudi stroške KV.
3.

Kmetijstvo – Skupna kmetijska politika – Financiranje s strani EKUJS, EKJS in EKSRP – Podpora za razvoj podeželja – Sistem podpore za predčasno upokojitev – Uredbi št. 1257/1999 in št. 1698/2005 – Pogoji za dodelitev – Opravljanje komercialne kmetijske dejavnosti pred prenosom kmetijskega gospodarstva – Obveznost dejanskega opravljanja dejavnosti v obdobju pred prenosom (uredbi Sveta št. 1257/1999, člen 11(1), prva alinea, in št. 1698/2005, člen 23(2)(b)) (Glej točke od 66 do 69.)
(Glej točke od 34 do 36, 38 in 39.)

Splošna domneva zaupnosti dokumentov iz spisa, predloženega Evropski agenciji za zdravila (EMA) v okviru vloge za pridobitev dovoljenja za promet z zdravilom, in zlasti poročil o kliničnih študijah, ki bi izhajala iz uporabe določb uredb št. 141/2000 o zdravilih sirotah, št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije in št. 726/2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ne obstaja.

Uredbi št. 141/2000 in št. 726/2004 tako za razliko od položajev, za katere je priznana uporaba splošnih domnev zavrnitve dostopa do dokumentov, uporabe dokumentov iz spisa v zvezi s postopkom za pridobitev dovoljenja za promet z zdravilom ne urejata restriktivno. Ne določata omejitve dostopa do spisa na stranke oziroma pritožnike. Natančneje, Uredba št. 141/2000 ne vsebuje nobene posebne določbe v zvezi z dostopom do dokumentov. Uredba št. 726/2004 pa v členu 73 določa, da se Uredba št. 1049/2001 nanaša na dokumente, ki jih ima agencija EMA, in da njena uprava sprejme določbe za izvajanje navedene uredbe. Nobene druge določbe te uredbe ni mogoče razlagati tako, da je iz nje razviden namen zakonodajalca Unije, da s splošno domnevo zaupnosti dokumentov uvede ureditev omejenega dostopa do teh dokumentov.

Uredba št. 726/2004 namreč agenciji EMA v členu 11, členu 13(3), členu 36, členu 38(3) ter členu 57(1) in (2) nalaga, da po izbrisu vseh podatkov tržnozaupne narave objavi tri dokumente, namreč evropsko javno poročilo o oceni zdravila, povzetek glavnih značilnosti zadevnih zdravil in navodila za uporabo. V teh določbah so navedeni minimalni podatki, ki jih mora agencija EMA s tremi zgoraj navedenimi dokumenti proaktivno dati na voljo javnosti. Cilj zakonodajalca Unije je, da se na eni strani zdravstvenim delavcem čim jasneje posredujejo značilnosti zadevnega zdravila in način, na katerega je treba to zdravilo predpisati bolnikom, ter da je na drugi strani nestrokovna javnost razumljivo obveščena o najučinkovitejšem načinu uporabe zdravila in o njegovih učinkih. Ta ureditev proaktivne objave minimuma podatkov torej ni posebna ureditev dostopa do dokumentov, ki bi jo bilo treba razlagati tako, da se za vse podatke in informacije, ki niso v treh zgoraj navedenih dokumentih, domneva, da so zaupni.

Iz tega izhaja, da je načelo, ki prevladuje v uredbah št. 726/2004 in št. 1049/2001, načelo dostopa javnosti do podatkov in da so izjeme od tega načela izjeme iz člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001, med katerimi je izjema v zvezi z zaupnimi poslovnimi podatki. Ob upoštevanju zahteve po ozki razlagi izjem od razkritja je treba ugotoviti, da je zakonodajalec Unije implicitno menil, da integriteta postopka za pridobitev dovoljenja za promet z zdravilom ob odsotnosti domneve zaupnosti ni ogrožena.

(Glej točke od 46 do 49, 52 in 53.)
Sodba Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 5. februarja 2018 – Dôvera zdravotná poist'ovňa/Komisija

(Zadeva T‑216/15)

„Državne pomoči – Zavodi za zdravstveno zavarovanje – Povečanje kapitala, vračilo dolgov, subvencije in sistem za izravnavo tveganj – Sklep o ugotovitvi neobstoja državne pomoči – Pojem državne pomoči – Pojem podjetja in gospodarske dejavnosti – Načelo solidarnosti – Nadzor države – Gospodarska dejavnost – Konkurenca glede kakovosti – Prisotnost subjektov, ki imajo pridobitni namen – Ustvarjanje, uporaba in razdelitev dobičkov – Napačna uporaba prava – Napaka pri presoji“

1. Pomoči, ki jih dodelijo države–Pojem–Pravna narava–Razlaga na podlagi objektivnih dejavnikov–Sodni nadzor–Obseg (člen 107(1) PDEU) (Glej točko 40.)

2. Pomoči, ki jih dodelijo države–Pojem–Ukrepi, s katerimi se dodeli finančna prednost javnim zavodom za zdravstveno zavarovanje–Vključitev–Zahteva–Gospodarska narava dejavnosti zdravstvenega zavarovanja–Merila presoje–Možnost zavarovalnih družb, da ustvarijo, uporabijo in razdelijo del njihovega dobička–Obstoj določene stopnje konkurence glede kakovosti in obsega ponudbe–Obstoj gospodarskih subjektov s pridobitnim namenom (člen 107(1) PDEU) (Glej točke od 45 do 71.)

Predmet

Predlog temelji na členu 263 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti sklepa Komisije (EU) 2015/248 z dne 15. oktobra 2014 glede ukrepov SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), ki jih je Slovaška republika dodelila Spoločná zdravotná poisťovňa, a.s (SZP) in Všeobecná zdravotná poisťovňa, a.s (VšZP) (UL 2015, L 41, str. 25).

Izrek

1. Sklep Komisije (EU) 2015/248 z dne 15. oktobra 2014 glede ukrepov SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), ki jih je Slovaška republika dodelila družbama Spoločná zdravotná poisťovňa, a.s (SZP) in Všeobecná zdravotná poisťovňa, a.s (VšZP) se razglasi za ničen.

2. Evropska komisija poleg svojih stroškov nosi stroške, ki jih je predlagala družba Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s in Union zdravotná poist’ovňa a.s.
1.

Znamka Evropske unije–Pripombe tretjih oseb in ugovor–Preizkus ugovora–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Resna in dejanska uporaba–Pojem–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(2) ter 42(2) in (3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(2)) (Glej točki 20 in 35.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka NaraMaxx in besedna znamka MAXX (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 18, od 29 do 31, 39, 43, 46, 47, 51.)
3.

Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija – Strukturne pomoči – 62794/Financiranje s strani Unije – Uredbe št. 1260/1999, št. 1083/2006 in št. 1303/2013 – Finančni popravki – Prekluzivni rok za sprejetje sklepa Komisije – Področje uporabe – Časovna uporaba (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1303/2013, člena 145(6) in 154, drugi pododstavek; Uredbi Sveta 1260/1999, člen 39(3) in št. 1083/2006, členi 100(5), 105 in 108, drugi pododstavek; Uredba Komisije št. 448/2001, člen 5(3)) (Glej točke od 59 do 64.)
4.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativna znamka, ki prikazuje ukrivljeno in oglato črto, in figurativna znamka, ki prikazuje veliko črko „D“ (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 27, 56 in od 67 do 70.)
2.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Znamke, ki jih sestavlja barva ali kombinacija barv (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 19 do 22, 42 in 43.)
1.

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti–Sodba Sodišča, s katero je ugotovljena neizpolnitev obveznosti izvršitve sodbe in naložena denarna kazen–Presoja s strani Komisije ukrepov, ki jih je sprejela država članica za izvršitev sodbe Sodišča–Meje–Obveznost lojalnega sodelovanja (členi 4(3), PEU, 258 PDEU in 260(2) PDEU) (Glej točke od 35 do 37.)
13.

Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo – Poseg v lastninsko pravico in v ugled – Kršitev načela sorazmernosti – Neobstoj (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 17; Uredba Sveta št. 267/2012; Sklepi Sveta 2010/413/SZVP, 2012/35/SZVP in 2015/556/SZVP) (Glej točke od 148 do 150, od 154 do 156 in 160.)
7.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Prekrivanje področij uporabe razlogov, navedenih v točkah (b) in (c) člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)) (Glej točko 48.)
8.

Proračun Evropske unije–Finančna uredba–Izvršitev proračuna–Izvrševanje s posrednim upravljanjem–Poseben postopek za mednarodne organizacije–Začasno zadržanje možnosti sklepanja pogodb v okviru posrednega upravljanja zaradi obstoja dvomov glede tega, ali ima subjekt status mednarodne organizacije, s strani Komisije–Dopustnost (člen 310(5) PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 58(1)(c)(ii) in 60(2); Uredba Komisije št. 1268/2012, člen 43(1)) (Glej točke 128 in od 134 do 136.)
3.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve — Besedni znamki WAVE 2 PAY in WAVE TO PAY (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke 23, od 25 do 27 in 34.)
5.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Absolutni razlogi za zavrnitev — Prekrivanje področij uporabe razlogov, navedenih v točkah (b) in (c) člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1(b) in (c)) (glej točko 35)
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka MERLIN’S KINDERWELT in besedna znamka KINDER (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 22 in od 62 do 67.)
7.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke z ugledom — Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Pogoji — Podobnost med zadevnima znamkama — Zahtevana stopnja podobnosti (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b) in (5)) (Glej točke od 47 do 49.)
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki luvo in luvo (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 21 do 25, 51, 52, 54 in 55.)
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka, ki upodablja črn kvadrat s štirimi belimi črtami — Figurativna znamka, ki upodablja tri vertikalno postavljene kremplje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 19 do 22, 34 in 54.)
3.

Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg — Omejevalni ukrepi proti Siriji — Zamrznitev sredstev oseb in subjektov glede na razmere v Siriji — Sklep, sprejet v okoliščinah, ki so zadevni osebi znane in ki ji omogočajo, da razume obseg ukrepa, sprejetega proti njej — Dopustnost sumarne obrazložitve (člen 296 PDEU; sklepa Sveta 2013/255/SZVP in 2015/117/SZVP; uredbi Sveta št. 36/2012 in št. 2015/108) (Glej točke od 57 do 63, 67 in 68.)
5.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Tridimenzionalne znamke, sestavljene iz oblike proizvoda — Razlikovalni učinek — Merila presoje — Zadevna oblika, ki je „ena od možnosti“običajnih oblik tovrstnega zadevnega proizvoda — Okoliščina, ki ne zadostuje za dokaz razlikovalnega učinka znamke (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 21 do 24 in 40.)
4.

Sodni postopek–Vložitev tožbe pri Splošnem sodišču na podlagi arbitražne klavzule–Pogodbe, sklenjene v okviru specifičnega programa na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti–Sklep Komisije, s katerim je zahtevano vračilo nezakonito porabljenih zneskov–Tožba za razglasitev ničnosti tega sklepa in za ugotovitev neobstoja terjatve–Delna spremembe opredelitve ničnostne tožbe kot tožbe, ki zadeva pogodbeni spor–Pogoji (Člena 263 PDEU in 272 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 76(d)) (Glej točke od 60 do 63.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativni znamki Morgan & Morgan in MMG TRUST MIEMBRO DEL GRUPO MORGAN & MORGAN (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 28, 32, 40, 63 in 64.)
1.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 16 do 18, 24, 39 in 47.)
Izpolnjeni morajo biti štirje pogoji, da začne teči rok za prekluzijo zaradi dopuščanja v primeru uporabe poznejše znamke, ki je enaka ali tako podobna prejšnji znamki, da lahko povzroči zmedo. Prvič, poznejša znamka mora biti registrirana, drugič, imetnik mora vložiti prijavo za njeno registracijo v dobri veri, tretjič, uporabljati se mora v državi članici, v kateri je prejšnja znamka varovana, in nazadnje, četrtič, imetnik prejšnje znamke mora vedeti za uporabo te znamke po njeni registraciji.

Namen člena 54(2) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Evropske unije je sankcionirati imetnike prejšnjih znamk, ki so pet zaporednih let vedeli za uporabo poznejše znamke Evropske unije in jo dopuščali, z izgubo zahtevkov za ugotovitev ničnosti in ugovorov zoper navedeno znamko. Namen te določbe je torej najti ravnotežje med interesi imetnika znamke za ohranitev njene bistvene funkcije in interesi drugih gospodarskih subjektov v zvezi z razpoložljivostjo znakov za označitev njihovega blaga in storitev. Ta cilj pomeni, da mora imeti imetnik prejšnje znamke za ohranitev te bistvene funkcije možnost, da nasprotuje uporabi poznejše znamke, ki je enaka ali podobna njegovi. Imetnik prejšnje znamke ima namreč šele od trenutka, ko izve za uporabo poznejše znamke Evropske unije, možnost, da je ne dopusti in da ji torej ugovarja ali zahteva ugotovitev njene ničnosti, in takrat torej začne teči rok za prekluzijo zaradi dopustitve.

Iz teleološke razlage člena 54(2) Uredbe št. 207/2009 torej izhaja, da je upošteven datum za izračun začetka teka prekluzivnega roka datum seznanitve z uporabo poznejše znamke.

Ta razlaga zahteva, da imetnik poznejše znamke dokaže, da je imetnik prejšnje znamke dejansko vedel za uporabo poznejše znamke, saj drugače ne bi mogel ugovarjati uporabi te znamke. V zvezi s tem je treba namreč upoštevati analogno pravilo glede prekluzije zaradi dopustitve iz člena 9(1) Direktive 89/104 v zvezi z blagovnimi znamkami, ki je bil nadomeščen s členom 9(1) Direktive 2008/95 v zvezi z blagovnimi znamkami, glede katerega je v enajsti uvodni izjavi navedene direktive (v uvodni izjavi 12 Direktive 2008/95) pojasnjeno, da se ta razlog prekluzije uporablja, kadar je imetnik prejšnje znamke „uporabo […] dolgo vede dopuščal“, kar pomeni „zavestno“ ali „ob poznavanju dejstev“. Ugotoviti je treba, da se ta presoja po analogiji uporablja za člen 54(2) Uredbe št. 207/2009, katerega besedilo ustreza besedilu člena 9(1) direktiv 89/104 in 2008/95.

(Glej točke od 30 do 33.)
1.

Znamka EU — Opredelitev in pridobitev znamke EU — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Presoja verjetnosti zmede — Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 17 do 19, 23 in 64.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Izjema — Pridobitev razlikovalnega učinka z uporabo — Obseg — Znamka brez razlikovalnega učinka v celotni Uniji — Pridobitev z uporabo tudi v celotni Uniji (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 1(2) ter 7(2) in (3)) (Glej točke od 34 do 37, od 41 do 43.)
138

Glede ukrepa, na katerega se je nanašal sporazum o nepovratnih sredstvih C, iz točke 5.2.1 4 končnega revizijskega poročila v zvezi s tem ukrepom izhaja, da je stroške v skupnem znesku 14.800 EUR zaračunal strokovnjak Z. Zadevni račun je imel datum 9. junij 2010, vendar so bili stroški v računovodski sistem tožeče stranke zabeleženi 30. septembra 2010, plačani pa so bili 19. oktobra 2010, torej precej po tem, ko je bilo Komisiji predloženo končno poročilo (21. julija 2010) in ko je ta tožečo stranko 24. avgusta 2010 obvestila, da bo zavrnila vse stroške za zaposlene, ki jih je ta prijavila. Revizorji so še pripomnili, da niso prejeli pogodbe, sklenjene med tožečo stranko in strokovnjakom, ter da je iz korespondence med tožečo stranko in Komisijo razvidno, da so bila poročila o opravljenih delovnih urah izpolnjena po koncu navedenega ukrepa, ko jih je Komisija zahtevala. Revizorji so še navedli, da ni na voljo dovolj dokazov v podporo temu, da je strokovnjak zaračunal 37 delovnih dni, in da so predloženi dokazi utemeljevali zgolj 11 dni. Zato so menili, da mora tožeča stranka predložiti pojasnila in dodatne dokaze, s katerimi bo mogoče utemeljiti skupno število dni, ki jih je zaračunal strokovnjak, in zamudo v zvezi z zabeleženjem računa v računovodski sistem, zato so predlagali, naj se stroški v zvezi s 26 delovnimi dnevi, ki jih je zaračunal strokovnjak, tj. 10.400 EUR (26 dni x 400 EUR), začasno zavrnejo.
88

Vendar iz sodne prakse, navedene zgoraj, ni razvidno, da drugi dokumenti, odvisno od primera, niso zajeti s področjem uporabe izjeme, ki se nanaša na varstvo sodnih postopkov. Iz te sodne prakse je namreč razvidno, da sta načeli enakosti orožij in učinkovitega izvajanja sodne oblasti v središču te izjeme (sodba z dne 21. septembra 2010, Švedska in drugi/API in Komisija, C‑514/07 P, C‑258/07 P in C‑528/07 P, EU:C:2010:541, točka 85). Potreba po zagotovitvi enakosti orožij pri sodišču pa ne utemeljuje le varstva dokumentov, ki so izdelani zgolj za posamezni spor, kot so vloge, temveč tudi dokumentov, katerih razkritje bi lahko v okviru posameznega spora oslabilo zadevno enakost, ki izhaja iz pojma poštenega sojenja. Da bi bilo mogoče to izjemo uporabiti, pa je potrebno, da ob sprejetju odločbe, s katero je zavrnjen dostop do zaprošenih dokumentov, med navedenimi dokumenti in nekončanim sporom pri sodišču Unije, v zvezi s katerim se zadevna institucija sklicuje na izjemo, obstaja upoštevna povezava, in da njihovo razkritje – čeprav navedeni dokumenti niso bili izdelani v okviru nekončanega sodnega postopka – posega v načelo enakosti orožij in morebiti v možnost, da se zadevna institucija v navedenem postopku brani. Drugače povedano, potrebno je, da se z dokumenti razkriva stališče zadevne institucije o spornih vprašanjih, ki se zastavljajo v sodnem postopku, na katerega se sklicuje.
79

EUIPO se mora v okoliščinah, v katerih se lahko od njega zahteva, da upošteva med drugim nacionalno pravo države članice, ki varuje prejšnjo pravico, na kateri temelji ugovor, po uradni dolžnosti in s sredstvi, ki se mu zdijo za to primerna, pozanimati o nacionalni zakonodaji zadevne države članice, če so take informacije potrebne za presojo pogojev za uporabo relativnega razloga za zavrnitev in zlasti za presojo pravilnosti predloženih dejstev ali dokazne vrednosti predloženih dokumentov (glej v tem smislu sodbo z dne 27. marca 2014, UUNT/National Lottery Commission, C‑530/12 P, EU:C:2014:186, točka 45). To obveznost, da po uradni dolžnosti pridobi informacije o nacionalnem pravu, ima, če je to potrebno, EUIPO, ko že ima informacije o nacionalnem pravu, bodisi v obliki navedb o njegovi vsebini bodisi v obliki elementov, predloženih za razpravo, katerih dokazna moč je bila zatrjevana (sodba z dne 20. marca 2013, El Corte Inglés/UUNT – Chez Gerard (CLUB GOURMET), T‑571/11, ZOdl., EU:T:2013:145, točka 41).