Poleg tega člen 9(2) Direktive 2009/54 o izkoriščanju in trženju naravnih mineralnih vod je treba v povezavi s Prilogo III k tej direktivi razlagati tako, da nasprotuje temu, da se na embalažah, pri označevanju ali oglaševanju naravnih mineralnih voda uporabi trditve ali navedbe, s katerimi se želi potrošnika prepričati, da imajo zadevne vode nizko vsebnost natrija ali soli ali da so primerne za dieto z malo natrija, če je skupna vsebnost natrija v vseh prisotnih kemijskih oblikah enaka ali višja od 20 mg/l.

Člen 8(1) Uredbe št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 107/2008, je treba v povezavi s Prilogo k prvonavedeni uredbi razlagati tako, da prepoveduje uporabo trditve „zelo nizka vsebnost natrija/soli“ in katere koli trditve s podobnim pomenom za potrošnika za naravne mineralne in druge vode.

Prepoved, da se na embalažah, pri označevanju in oglaševanju naravnih mineralnih voda uporabi vsakršna trditev ali navedba o nizki vsebnosti natrija v teh vodah, kakršna je določena v členu 8(1) Uredbe št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 107/2008, v povezavi s Prilogo k tej uredbi, in členu 9(2) Direktive 2009/54 o izkoriščanju in trženju naravnih mineralnih vod v povezavi s Prilogo III te direktive, pomeni omejitev svobode izražanja in obveščanja, ki jo ima podjetnik, in tudi njegove svobodne gospodarske pobude.

Vendar pa je ta omejitev, prvič, določena v zakonu in, drugič, navedene določbe ne vplivajo na bistveno vsebino svobode izražanja in obveščanja, ki jo ima podjetnik, saj se z njimi posredovanje informacij potrošnikom glede vsebnosti natrija ali soli v naravnih mineralnih vodah zgolj omejuje z nekaterimi pogoji. Zadevni predpisi pa nikakor ne prepovedujejo proizvodnje in trženja naravnih mineralnih voda, ampak se na jasno razmejenem področju omejujejo na določitev označevanja in z njim povezanega oglaševanja. S tem nikakor ne vplivajo na svobodo gospodarske pobude. Poleg tega je potreba, da se potrošniku zagotovi čim natančnejše in pregledne informacije o lastnostih proizvoda, tesno povezana z varovanjem zdravja ljudi in je v splošnem interesu, s čimer je mogoče upravičiti omejitve svobode izražanja in obveščanja, ki jo ima podjetnik, ter njegove svobodne gospodarske pobude.

V zvezi s spoštovanjem načela sorazmernosti ni mogoče ugotoviti, da je nevarnost za zdravje ljudi zaradi prekomernega uživanja natrija, prisotnega v različnih kemijskih spojinah, zlasti natrijevem bikarbonatu, izključena, zaradi česar je zakonodajalec Unije lahko štel, da so omejitve in prepovedi, kakršne so določene v členu 8(1) Uredbe št. 1924/2006 in členu 9(2) Direktive 2009/54 v zvezi z uporabo trditev ali navedb o vsebnosti natrija v naravnih mineralnih vodah, primerne in nujne za zagotovitev varovanja zdravja ljudi v Uniji. Zakonodajalec Unije mora namreč upoštevati previdnostno načelo, v skladu s katerim je, kadar obstajajo negotovosti glede obstoja ali obsega tveganj za zdravje ljudi, mogoče sprejeti zaščitne ukrepe, ne da bi bilo treba počakati, da sta resničnost in resnost teh tveganj v celoti dokazani. Kadar se pokaže, da zaradi neprepričljivih rezultatov opravljenih študij ni mogoče z gotovostjo ugotoviti obstoja zatrjevanega tveganja ali njegovega obsega, pri čemer pa verjetnost dejanske škode za javno zdravje, če bi se tveganje izkazalo za utemeljeno, obstaja, previdnostno načelo upravičuje sprejetje omejevalnih ukrepov. Zato je poseg v svobodo izražanja in obveščanja, ki jo ima podjetnik, in njegovo svobodno gospodarsko pobudo sorazmeren z zastavljenimi cilji.

(Glej točke 67, od 69 do 71, 74 in od 81 do 85.)