1
2
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
2—
ECLI:EU:C:2013 :749 1SKLEPNI PR EDLOGI GENERALNE PR AVOBRANILKE
ELEANOR SHARPSTON,
predstavljeni 14. novembra 2013  
Jezik izvirnika: angleščina.Zadeva C-3 5 1 / 1 2
Oc h ranný svaz autorský pro práva k dílům h udebním, o .s. (OSA)
proti
Léčebné lázně M ariánské L ázně a. s.(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,
ki ga je vložilo Krajský soud v Plzni (Češka republika))
„Avtorska in sorodne pravice v informacijski dr užbi — Direktiva 2001 /29/ES — Opredelitev ‚priobčitve 
javnosti‘ — Priobčitev p rek radi jskih ali televizijskih sprejemnikov v sobah v zdravilišču — 
Neposredni učinek — Svoboda o pravljanja storitev — Izključne pravice, priznane organizaciji za 
kolektivno u pravljanje avtorskih pravic v državi članici“
1. Radijski in televizijski sprejemniki v sobah zdravstvene ustanove v Češki republiki omogočajo dostop 
do predvajanih del. Na podlagi Direktive 2001 /29 
Direktiva 2001 /29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic 
v informacijski dr užbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230). imajo imetniki a vtorske p ravice na teh delih 
izključno p ravico za izdajo dovoljenja za njihovo „priobčitev j avnosti“ in lahko z a to zahtevajo 
nadomestila. Kolektivna organizacija za upravljanje avtorskih pravic, ki i ma izključno p ravico za 
sklepanje licenčnih pogodb in pobiranje nadomestil za avtorje glasbenih del v Češki republiki, zahteva 
plačilo nadomestil za to priobčitev javnosti s strani zadevne ustanove. Ustanova zatrjuje, da z adevna 
storitev n i „priobčitev javnosti“ in da j e z monopolom češke ko lektivne organizacije kršena pravica, ki 
jo ima na podlagi določb prava EU o svobodi opravljanja storitev, da l ahko s klene licenčno p ogodbo 
s kolektivno o rganizacijo iz druge dr žave č lanice, pri čemer je problem p o njenem m nenju še toliko 
večji, ker češka ko lektivna organizacija z zaračunavanjem p revisokih nadomestil zlorablja nacionalni 
prevladujoči položaj.
2. Krajský s oud v Plznu (regionalno s odišče v Plznu) želi izvedeti, ali zadevna storitev p omeni 
„priobčitev javnosti“ v smislu Direktive 2001 /29, ali so upoštevne določbe te dir ektive d ovolj jasne in 
brezpogojne, da s e je nanje mogoče sklicevati v sporih me d posamezniki, in ali pravo EU dr žavam 
članicam p repoveduje, da n a svojem o zemlju p odelijo izključne pravice samo eni ko lektivni 
organizaciji.
3
4
3—
4—
2 ECLI:EU:C:2013 :749SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
Upoštevno pravo EU
Avtorska in sorodne pravice
3. Člen 3(1) Direktive 2001 /29 d oloča: „Države č lanice predvidijo za avtorje izključno p ravico, da 
dovolijo ali prepovejo vsakršno o bliko p riobčenja njihovih del javnosti, po žici ali na brezžični način, 
vključno z dajanjem s vojih del na voljo javnosti tako, da i majo člani javnosti do njih dostop s kraja in 
v času, ki s i ju izberejo sami.“
4. Člen 5 Direktive 2001 /29 z lasti določa:
„[…]
2. Države č lanice lahko p redvidijo izjeme i n omejitve p ravice reproduciranja iz člena 2 v naslednjih 
primerih:
[…]
(e) v zvezi z reproduciranjem o ddaj nekomercialnih socialnih institucij, na primer bolnišnic ali 
zaporov, pod pogojem, da i metniki pravic prejmejo pravično n adomestilo.
3. Države članice lahko p redvidijo izjeme i n omejitve p ravic iz [člena 3] v naslednjih primerih:
[…]
(b) uporaba v korist invalidov, ki j e neposredno p ovezana z invalidnostjo in je nekomercialne narave, 
v obsegu, ki g a zahteva posamična oblika invalidnosti;
[…]
5. Izjeme i n omejitve iz [odstavka 3] naj se uporabijo le v določenih posebnih primerih, ki n iso 
v nasprotju z normalnim izkoriščanjem d ela ali dr ugega predmeta in ne vp livajo pretirano n a 
legitimne interese imetnika p ravic.“
Svoboda opravljanja storitev
5. Člen 56 in naslednji PD EU p repovedujejo 
Ob upoštevanju nekaterih omejitev, ki z a obravnavano z adevo niso pomem bne. omejitve s vobode opravljanja storitev v Uniji za 
državljane dr žav članic, ki i majo sedež v državi članici, vendar n e v državi osebe, ki s o ji storitve 
namenjene. V skladu s členom 57 PD EU je m ogoče govoriti o storitvah, „kadar s e praviloma 
opravljajo za plačilo in ko likor jih ne urejajo določbe, ki s e nanašajo na prosti pretok blaga, kapitala in 
oseb“ in vključujejo zlasti dejavnosti „industrijskega značaja“, dejavnosti „trgovinskega značaja“, „obrtne 
dejavnosti“ in dejavnosti „samostojnih poklicev“.
6. Te določbe so me d dr ugim vsebovane in pojasnjene v Direktivi 2006 /123, 
Direktiva 2006 /123 E vropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na no tranjem t rgu (UL L 376, str. 36). katere člen 1 določa:
„1.Ta dir ektiva uvaja splošne določbe, ki p onudnikom s toritev o lajšujejo uveljavljanje svobode 
ustanavljanja in prostega pretoka storitev ter hkrati ohranjajo visoko ra ven ka kovosti storitev.
ECLI:EU:C:2013 :749 3SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
2. Ta dir ektiva ne obravnava liberalizacije storitev splošnega gospodarskega pomena, ki s o pridržane za 
javne ali zasebne subjekte, niti privatizacije javnih subjektov, ki o pravljajo storitve.
3. Ta dir ektiva ne obravnava odprave m onopolov, ki o pravljajo storitve, niti pomoči, ki j ih dodeljujejo 
države članice in za katere veljajo pravila Skupnosti o konkurenci.
Ta dir ektiva ne vp liva na svobodo dr žav članic, da v skladu z zakono dajo Skupnosti opredelijo, katere 
so storitve s plošnega gospodarskega pomena, na ka kšen način naj bodo te storitve o rganizirane in 
financirane v skladu s pravili o državni pomoči ter katere posebne obveznosti bi morale zanje veljati.
[…]“
7. Člen 2 me d dr ugim določa:
„[…]
2. Ta dir ektiva se ne uporablja za naslednje dejavnosti:
(a) negospodarske storitve splošnega pomena;
[…]“
8. Člen 4(1) opredeljuje „storitev“ ko t „vsako p ridobitno d ejavnost samozaposlene osebe, ki s e 
praviloma opravlja za plačilo, kakor je navedeno v členu [57 PD EU]“.
9. Člen 16 D irektive 2006 /123 me d dr ugim določa:
„1.Države članice spoštujejo pravico ponudnikov, da s toritev o pravljajo v državi članici, v kateri sicer 
nimajo sedeža.
[…]Države č lanice ne pogojujejo začetka o pravljanja ali opravljanja storitev n a svojem o zemlju 
z upoštevanjem ka terih ko li zahtev, ki n e spoštujejo naslednjih načel:
(a) nediskriminacije: zahteva ne sme b iti niti neposredno n iti posredno di skriminatorna gl ede 
državljanstva ali v primeru pravnih oseb glede države članice, v kateri imajo sedež;
[…]
2. Države članice ne smejo omejiti pravice opravljanja storitev, če ima ponudnik sedež v drugi državi 
članici, z uveljavljanjem ka tere ko li od naslednjih zahtev:
(a) obveznosti, da m ora ponudnik imeti sedež na njihovem o zemlju;
(b) obveznosti, da p onudnik od njenih pristojnih organov pridobi dovoljenje, vključno z vpisom 
v register ali registracijo pri poklicnem t elesu ali združenju na njihovem o zemlju, razen kadar j e 
to predvideno v tej direktivi ali v drugih instrumentih zakono daje Skupnosti;
[…]“
10. Vendar s e na podlagi člena 17 člen 16 me d dr ugim ne uporablja za:
„(1)storitve splošnega gospodarskega pomena, ki s e izvajajo v drugi državi članici […]
[…]
5
5—
4 ECLI:EU:C:2013 :749SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
(11) avtorske [in] sorodne pravice […]“
Pravila o konkurenci za podjetja
11. Člen 102 PD EU zlasti določa:
„Kot nezdružljiva z notranjim trgom je prepovedana vsaka z loraba prevladujočega položaja enega ali 
več podjetij na no tranjem t rgu ali njegovem z natnem d elu, kolikor bi lahko p rizadela trgovino me d 
državami članicami.
Taka zloraba je zlasti:
(a) neposredno a li posredno d oločanje nepoštenih nakupnih ali prodajnih cen ali drugih nepoštenih 
pogojev p oslovanja;
[…]“
12. Člen 106 PD EU zlasti določa:
„1.Države članice glede javnih podjetij ali podjetij, katerim so odobrile posebne ali izključne pravice, 
ne smejo sprejeti ali ohraniti v veljavi ukrepov, ki s o v nasprotju s pravili iz Pogodb, zlasti [s pravili 
o prepovedi di skriminacije glede na državljanstvo in s pravili o konkurenci].
2. Podjetja, pooblaščena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, oziroma podjetja, ki 
imajo značaj dohodkovnega monopola, ravnajo po pravilih iz Pogodb, zlasti po pravilih o konkurenci, 
kolikor uporaba takšnih pravil pravno a li dejansko n e ovira i zvajanja posebnih nalog, ki s o jim 
dodeljene. Razvoj trgovine ne sme b iti prizadet v takšnem o bsegu, ki b i bil v nasprotju z interesi 
Unije.
[…]“
Upoštevno češko pravo
13. V skladu s členom 23 z akona št. 121/2000 o avtorski p ravici (v nadaljevanju: zakon o avtorski 
pravici) „radijsko a li televizijsko o ddajanje dela“ pomeni, da s e delo, ki s e oddaja prek radia a li 
televizije, daje na voljo z napravami, ki s o tehnično p rimerne za sprejem radi jskega ali televizijskega 
oddajanja. Vendar t o ne vključuje da janja na voljo del pacientom me d izvajanjem z dravstvene oskrbe 
v zdravstvenih ustanovah. 
Do avgusta leta 2008 j e bilo z izjemo zajeto tudi da janje del na voljo nastanjenim osebam me d izvajanjem z nastanitvijo povezanih storitev.14. Člen 97(1) zakona o avtorski pravici določa, da j e oseba, ki j e pristojna za izvajanje ko lektivnega 
upravljanja, kolektivna organizacija. Člen 98(6)(c) tega zakona določa, da s e dovoljenje izda ka ndida tu, 
če me d dr ugim še no bena dr uga oseba nima pristojnosti za izvrševanje te pravice v zvezi s tem 
predmetom varstva in, kar z adeva delo, za izvrševanje te pravice za to vrsto dela. Predložitveno s odišče 
navaja, da j e s to določbo uveden zakonski m onopol v Češki republiki.
ECLI:EU:C:2013 :749 5SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
Dejansko stanje, postopek in predložena vprašanja
15. Ochranný svaz autorský p ro práva k dílům hudebním, o. s. (organizacija za varstvo avtorskih pravic 
na glasbenih delih, v nadaljevanju: OSA) je pooblaščena ko lektivna organizacija v Češki republiki. 
Deluje tudi v imenu dr ugih ko lektivnih organizacij s sedežem t ako v Češki republiki ko t v nekaterih 
drugih dr žavah članicah.
16. Léčebné lázně M ariánské L ázně a. s. (zdraviliška dr užba M arienbad, v nadaljevanju: zdravilišče) 
med dr ugim p onuja bolnišnično i n ambulantno z dravljenja (preventiva, ku rativa in rehabilitacija) 
z uporabo lokalnih naravnih zdravilnih vodnih virov, zagotavlja pa tudi nastanitev in prehrano.
17. V upoštevnem o bdobju (od 1. maja 2008 d o 31. decembra 2009 ) so bili v sobah tega zdravilišča 
nameščeni televizijski in radi jski sprejemniki, ki s o omogočali dostop do avtorskih del, ki j ih upravlja 
OSA. Ve ndar p a zdravilišče z OSA n i imelo sklenjene licenčne pogodbe. OSA z ahteva plačilo 
nadomestil v višini 546 .995 CZK ( približno 21 .000 EUR) in pripadajoče obresti.
18. Zdravilišče trdi, da z anj velja izjema iz člena 23 z akona o avtorski pravici. Trdi, da j e ta določba 
v skladu z Direktivo 2001 /29, če pa ne bi bila, pa naj se na to dir ektivo ne bi bilo mogoče sklicevati 
v sporih me d posamezniki. Poleg tega trdi, da O SA z lorablja monopolni položaj z zaračunavanjem 
nadomestil, ki s o višja od nadomestil v sosednjih dr žavah članicah. Z dravilišče, ki g a obiskujejo tudi 
stranke iz tujine in v katerem t elevizijski in radi jski sprejemniki sprejemajo tuje programe, je tako 
v konkurenčno m anj ugodnem p oložaju v primerjavi s podobnimi ustanovami v sosednjih dr žavah 
članicah.
19. Krajský soud v Plzni je podalo predlog za sprejetje predhodne odločbe o teh vp rašanjih:
„1.Ali je treba Direktivo 2001 /29/ES […] razlagati tako, da j e izjema, na podlagi katere avtorji niso 
upravičeni do nadomestila za priobčitev n jihovih del z oddajanjem p o televiziji ali radi u prek 
televizijskih a li radi jskih sprejemnikov p acientom v sobah v zdravilišču, ki j e podjetje, 
v nasprotju s členoma 3 in 5 ( člen 5(2)(e), (3)(b) in (5))?
2. Ali je vsebina teh določb dir ektive, ki s e nanašajo na zgoraj navedeno u porabo dela, dovolj 
brezpogojna in jasna, da s e lahko o rganizacije za ko lektivno u pravljanje avtorskih pravic nanje 
sklicujejo pred nacionalnimi sodišči v sporu me d posamezniki, če država te dir ektive n i pravilno 
prenesla v nacionalno p ravo?
3. Ali je treba člen 56 in naslednje [PDEU] in člen 102 [ PDEU] (ali glede na okoliščine primera 
člen 16 D irektive 2006 /123 [ …]) ra zlagati tako, da n asprotujejo uporabi pravil nacionalnega 
prava, s katerimi je izvajanje ko lektivnega upravljanja avtorskih pravic na ozemlju dr žave 
prepuščeno l e eni (monopolni) ko lektivni organizaciji za upravljanje avtorskih pravic in tako 
prejemnikom storitev n i dovoljeno, da s vobodno izberejo ko lektivno o rganizacijo iz druge države 
članice Evropske u nije?“
20. Pisna stališča so vložile stranke iz postopka v glavni stvari, avstrijska, češka, nemška, madžarska in 
poljska v lada t er Evropska ko misija, od ka terih so vse razen nemške v lade ustno p odale navedbe na 
obravnavi 26. junija 2013 . Te navedbe so bile na zahtevo Sodišča omejene na tretje vp rašanje v delu, 
v katerem s e nanaša na razlago člena 56 PD EU.
6
7
8
9
10
11
6—
7—
8—
9—
10—
11—
6 ECLI:EU:C:2013 :749SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
Presoja
Prvo vprašanje
21. Primarno vp rašanje je, ali je treba položaj iz člena 23 z akona o avtorski p ravici (radijsko a li 
televizijsko o ddajanje pacientom o b zdravstveni negi v zdravstveni ustanovi) presojati enako ko t 
v zadevi SGAE 
Sodba z dne 7. decembra 2006 ( C-306/05, ZOdl., str. I-11519 , točke o d 32 d o 47). (v ka teri je Sodišče ugotovilo, da di stribucija signala, ki j o hotel po televizijskih 
sprejemnikih, o mogoči svojim s trankam, nastanjenim v sobah tega obrata, pomeni „priobčitev 
javnosti“) ali kot v zadevi SCF 
Sodba z dne 15. marca 2012 ( C-135/10, točke o d 70 d o 102). (v ka teri je Sodišče ugotovilo, da s „priobčitvijo javnosti“ ni bilo zajeto 
brezplačno p redvajanje fonogramov v zasebni zobozdravstveni ordinaciji v korist pacientov, ki i majo do 
njega dostop neodvisno o d svoje volje).
22. Seveda m ora to, ali položaj v postopku v glavni stvari – da s e predvajana dela da jejo na voljo 
v sobah zdravilišča – pomeni dajanje na voljo del pacientom, ki s e jim v smislu člena 23 z akona 
o avtorski pravici zagotavlja zdravstvena oskrba v zdravstveni ustanovi, ugotoviti pristojno n acionalno 
sodišče.
23. OSA, češka v lada i n Komisija v bistvu trdijo, da p riobčitev d ela po televizijskem a li radi jskem 
sprejemniku v sobi zdravilišča pomeni priobčitev javnosti. Menijo, da s o te okoliščine podobne tistim 
iz zadeve S GAE in se razlikujejo od okoliščin v zadevi SCF. Zdravilišče me ni nasprotno.
24. Strinjam se z OSA, Češko v lado in Komisijo.
25. Sodišče je v zadevi SCF sicer res ra zlagalo izraz „priobčitev javnosti“ iz člena 8(2) Direktive 
92/100, 
Direktiva Sveta 92 /100/EGS z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem i n pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih 
avtorski, na področju intelektualne lastnine (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 120); glej zdajšnji člen 8(2) Direktive 
2006 /115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o pravici dajanja v najem i n pravici posojanja ter o določenih 
pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine (kodificirano b esedilo) (UL 2006 L 376, str. 28). V tej določbi (ki leta 
2006 n i bila spremenjena) je določeno: „Države č lanice predvidijo pravico, s katero zagotovijo, da u porabnik plača enkratno p ravično 
nadomestilo, če se fonogram, objavljen v komercialne namene, ali reprodukcija takšnega fonograma uporablja za brezžično o ddajanje ali za 
kakršno ko li priobčitev javnosti, ter zagotovijo, da s e to nadomestilo razdeli me d zadevne izvajalce in proizvajalce fonogramov. […]“ ne pa iz člena 3(1) Direktive 2001 /29. Ve ndar p a se je pri tem v veliki me ri sklicevalo na 
svoji sodbi v zadevah SGAE in Football Association P remier League in dr ugi, 
Sodba z dne 4. oktobra 2011 ( združeni zadevi C-403/08 in C-429/08, ZOdl., str. I-9083 , točke o d 183 d o 207). ki s ta se nanašali na 
člen 3(1) Direktive 2001 /29. Čeprav je razločevalo me d tema dvema določbama, je to storilo le zato, 
da b i poudarilo pridobitni namen storitve v okviru Direktive 92 /100. 
Glej zgoraj navedeni sodbi SCF (točke 74, 75 in 89 ) in Football Association P remier League in dr ugi (točka 188).26. Sodišče je v tej sodni praksi določilo številna me rila za ugotavljanje, delno n a podlagi razlage 
mednarodnih sporazumov, ki z avezujejo Unijo in/ali države č lanice, 
Glej zlasti: Mednarodna kon vencija za varstvo izvajalcev, proizvajalcev fonogramov in radi odifuznih organizacij, ki j e bila sprejeta v Rimu 
26. oktobra 1961 ; Bernska kon vencija za varstvo kn jiževnih in umetniških del (Pariški akt z dne 24. julija 1971 ), kakor je bila spremenjena 
28. septembra 1979 ; Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine iz Aneksa 1C k sporazumu o ustanovitvi Svetovne 
trgovinske o rganizacije (STO) , ki j e bil podpisan v Marakešu 15. aprila 1994 i n potrjen s Sklepom Sveta 94 /800/ES z dne 22. decembra 1994 
(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 21, str. 80), in Pogodba Svetovne organizacije za intelektualno lastnino o izvedbah in 
fonogramih, sprejeta 20. decembra 1996 v Ženevi in potrjena s Sklepom S veta 2000 /278/ES z dne 16. marca 2000 ( posebna izdaja 
v slovenščini, poglavje 11, zvezek 33, str. 208). ali gre za „priobčitev javnosti“ 
v smislu zadevnih dir ektiv. Ta me rila je mogoče povzeti tako.
12
13
14
15
16
17
12—
13—
14—
15—
16—
17—
ECLI:EU:C:2013 :749 7SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
27. Prvič, izraz je treba razlagati široko, da b o zagotovljena visoka ra ven varstva imetnikov pravic. 
Glej zgoraj navedeni sodbi SGAE (točka 36) in Football Association P remier League in dr ugi (točka 186). 
Drugič, način priobčitve n i odločilen; pomem bno j e, da j avnost lahko d ostopa do zadevnih del. 
Glej zgoraj navedene sodbe SGAE (točke o d 43 d o 46), Football Association P remier League in dr ugi (točke o d 192 d o 194) in SCF 
(točka 82). 
Tretjič, pojem „javnost“ vključuje nedoločeno, a dokaj ve liko š tevilo potencialnih gl edalcev a li 
poslušalcev, pri tem p a je treba upoštevati kumulativni učinek števila potencialnih naslovnikov, bodisi 
hkratnih bodisi zaporednih. 
Glej zgoraj navedeni sodbi SGAE (točke o d 37 d o 39) in SCF (točke o d 84 d o 87). Č etrtič, zadevna javnost mora b iti „nova“ v smislu, da j e dr ugačna od 
tiste, za ka tero je bilo dovoljeno z ačetno o ddajanje (na primer, kadar j e oddajanje v zasebne namene 
prikazano š iršemu občinstvu). 
Glej zgoraj navedeni sodbi SGAE (točke o d 40 d o 42) in Football Association P remier League in dr ugi (točke o d 197 d o 199). N azadnje, če ima priobčitev p ridobitni namen (na primer privablja 
stranke), je to pomem ben pokazatelj, da n e spada s amo na področje uporabe pravice do pravičnega 
nadomestila na podlagi člena 8 D irektive 92 /100 ali Direktive 2006 /115, ampak tudi n a področje 
uporabe pravice do priobčitve javnosti na podlagi člena 3 Direktive 2001 /29. 
Glej zgoraj navedene sodbe SGAE (točka 44), Football Association P remier League in dr ugi (točke o d 204 d o 206) in SCF (točka 88 in 
naslednje).28. Na podlagi teh me ril me nim, da m ora b iti zagotavljanje televizijskih in radi jskih sprejemnikov 
v sobah zdravilišča skupaj s signali, ki o mogočajo gl edanje ali poslušanje oddaj, zajeto s pojmom 
„priobčitev javnosti“ iz člena 3(1) Direktive 2001 /29, razen če v izjemnih okoliščinah eno a li več me ril 
ni izpolnjenih. N atančneje, v zdravilišču je verjetno h krati in zaporedno n astanjeno n edoločeno, a dokaj 
veliko število ljudi, ki l ahko sprejemajo oddaje v sobah; ti pa pomenijo no vo javnost v smislu, da j e bilo 
prvotno d ovoljenje izdano z a oddajanja posameznikom za osebno gl edanje ali poslušanje ali za gledanje 
in poslušanje v zasebnem a li družinskem kr ogu. Dalje, težko je zanikati, da i ma zagotovitev televizijskih 
in radi jskih sprejemnikov v sobah za ustanovo pridobitni namen, saj je njihova prisotnost za stranke 
bolj vabljiva, kot če jih ni. Zdravilišče je samo zatrjevalo slabši kon kurenčni položaj zaradi p lačevanja 
višjih nadomestil v primerjavi z ustanovami v sosednjih dr žavah; takšen slabši položaj bi se še poglobil, 
če dostopa do oddaj sploh ne bi zagotavljalo, kon kurenčne ustanove p a bi ga.
29. Sodišče je v zadevi SCF ugotovilo, da u poštevna me rila v primeru oddajanja ambientalne glasbe 
v zasebni zobozdravstveni kliniki v navzočnosti pacientov niso bila izpolnjena. Navedlo je zlasti, da 
zobozdravnikovi pacienti sestavljajo „določeno s kupino m orebitnih naslovnikov“ in ne nedoločene 
skupine „oseb na splošno“, da j ih je hkrati navzočih malo, da p redvajanje ambientalne glasbe ne more 
vplivati na prihodke t ega zobozdravnika in da s o pacienti izpostavljeni glasbi neodvisno o d svojih 
želja. 
Glej točke sodbe od 95 d o 98.30. V p oložaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, ni mogoče uporabiti no benega od teh 
preudarkov. Zdravilišča imajo običajno š irši in m anj določen kr og strank ko t zobozdravniki (odvetnik 
zdravilišča je na obravnavi to opisal kot morda c elo največjo tovrstno u stanovo v Evropi); možnost 
dostopa do televizijskih in radi jskih oddaj v sobah lahko vp liva na pacientovo izbiro ustanove in 
v zvezi s tem j e možnost izbire verjetno p omem bna.
31. Poleg tega so televizijski in radi jski sprejemniki v sobah nastanjenih oseb. Uporabljajo se v okviru 
koriščenja nastanitvenih objektov, ki j ih ponuja zdravilišče, ne pa zdravstvene nege. Tak položaj je 
očitno a nalogen položaju hotelskih gostov v zadevi SGAE.
32. Podredno je treba preučiti, ali se za okoliščine iz postopka v glavni stvari lahko u porabijo izjeme i z 
člena 5(2)(e) ali (3)(b) Direktive 2001 /29. Menim, da s e ne morejo.
18
19
18—
19—
8 ECLI:EU:C:2013 :749SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
33. Člen 5(2)(e) ni upošteven, ker se nanaša na mogočo izjemo od pravice reproduciranja iz člena 2 
Direktive, ne pa od pravice iz člena 3, da s e dovoli priobčitev javnosti. Postopek v glavni stvari s e 
nanaša zgolj na slednjo. Poleg tega se člen 5(2)(e) vsekakor nanaša na „nekomercialne socialne 
institucije, na primer bolnišnice ali zapore“. Zdravilišče, ki p osluje s pridobitnim n amenom, ne spada 
v to opredelitev.
34. Člen 5(3)(b) ni omejen zgolj na nekomercialno u porabo, ampak tudi na „uporabo v korist invalidov, 
ki je neposredno p ovezana z invalidnostjo […] v obsegu, ki g a zahteva posamična oblika invalidnosti“. 
Nič od tega, kar j e navedno v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, stališčih in navedbah pred 
Sodiščem n e nakazuje na to, da j e dostopnost televizijskih in radi jskih sprejemnikov v sobah 
zdravilišča povezana s kakšno ko li posamično o bliko m orebitne invalidnosti pacientov.
35. Ker ni mogoče uporabiti no bene izjeme, člen 5(5), na ka terega se prav tako s klicuje nacionalno 
sodišče in ki z golj omejuje obseg uporabe teh izjem, ni upošteven.
36. Na prvo vp rašanje bi torej odgovorila, da j e izjema v nacionalnem p ravu, na podlagi katere avtorji 
niso upravičeni do nadomestila za priobčitev n jihovih del prek televizijskih ali radi jskih sprejemnikov 
pacientom v sobah v zdravilišču, ki j e podjetje, v nasprotju z Direktivo 2001 /29.
Drugo vprašanje
37. Ali so upoštevne določbe Direktive 2001 /29 d ovolj brezpogojne in jasne, da s e lahko ko lektivne 
organizacije nanje sklicujejo pred nacionalnimi sodišči, če država te dir ektive n i pravilno p renesla?
38. OSA v bistvu na vp rašanje odgovarja pritrdilno. S sklicevanjem n a zadevo Kücükdeveci 
Sodba z dne 19. januarja 2010 ( C-555/07, ZOdl., str. I-365, točka 56). meni, da 
nacionalno s odišče, ki o dloča o takem s poru, ne sme u porabiti morebitnih nasprotnih določb člena 23 
zakona o avtorski pravici.
39. Zdravilišče trdi, da j e OSA v skladu z merili iz zadeve F oster in dr ugi 
Sodba z dne 12. julija 1990 ( C-188/89, Recueil, str. I-3313 , točke o d 16 d o 22). odraz dr žave: je pod 
pristojnostjo in nadzorom dr žave in ima posebna pooblastila, ki p resegajo pooblastila na podlagi 
običajnih pravil, ki s e uporabljajo v razmerjih me d posamezniki. Zato bi jo bilo treba enačiti z državo, 
prav tako p a se ne more sklicevati na učinke D irektive.
40. Češka v lada me ni, da n eposredni učinek ni vprašljiv: pogoja za uporabo izjeme i z člena 23 z akona 
o avtorski pravici – oddajanje v zdravstveni ustanovi, in to me d nudenjem z dravstvene nege – nista 
izpolnjena. Čeprav je na podlagi nacionalnega prava zdravilišče zdravstvena ustanova, se ta nega 
strankam ne ponuja v njihovih sobah.
41. Nemška i n m adžarska v lada o pozarjata, da s ama dir ektiva n e m ore n alagati obveznosti 
posamezniku, zato se zoper njega nanjo ne more sklicevati noben javni subjekt ali drug posameznik.
42. Komisija trdi, da m ora n acionalno s odišče v položaju, ka kršen je ta v obravnavani zadevi, 
nacionalno p ravo ra zlagati v skladu s pravom E U. To, ali je treba presojati, ali ima dir ektiva pravne 
učinke za posameznika ali v razmerjih me d posamezniki, ne spreminja te zahteve.
43. V bistvu se strinjam s trditvami, ki s ta jih podali OSA i n Komisija.
20
21
22
20—
21—
22—
ECLI:EU:C:2013 :749 9SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
44. Prvič, ko n acionalna sodišča uporabijo nacionalno p ravo, ga morajo, kolikor je le mogoče, razlagati 
ob upoštevanju besedila in namena ka tere ko li upoštevne dir ektive, zato da b i dosegla v njej določen 
rezultat. Ta obveznost je nujni sestavni del sistema Pogodbe o delovanju Evropske u nije. Nacionalnim 
sodiščem o mogoča, da v okviru svojih pristojnosti zagotavljajo polni učinek prava EU, kadar o dločajo 
o sporih, ki s o v njihovi pristojnosti.
45. Samo če tak pristop ni mogoč, na primer če bi pripeljal do razlage contra legem, je treba presoditi, 
ali ima upoštevna določba dir ektive n eposredni učinek, in če ga ima, ali je ta neposredni učinek 
mogoče uveljavljati proti stranki v nacionalnem s poru.
46. Predložitveno s odišče bo torej moralo narediti vse, kar j e v njegovi pristojnosti, ter ob tem 
upoštevati celotno no tranje pravo in uporabljati načine razlage, ki j ih no tranje pravo priznava, da b o 
Direktivi 2001 /29 z agotovilo polni učinek in doseglo rešitev v skladu z njenim ciljem. 
Odličen prikaz teh načel so sodbe z dne 13. novembra 1990 v zadevi Marleasing (C-106/89, Recueil, str. I-4135 ), z dne 5. oktobra 2004 
v združenih zadevah Pfeiffer in dr ugi (od C-397/01 d o C-403/01, ZOdl., str. I-8835 ) in z dne 4. julija 2006 v zadevi Adeneler in dr ugi 
(C-212/04, ZOdl., str. I-6057 ). Med no vejšimi glej na primer sodbi z dne 24. januarja 2012 v zadevi Dominguez (C-282/10, točka 23 in 
naslednje ter navedena sodna praksa) in z dne 5. septembra 2012 v zadevi Lopes Da Silva Jo rge (C-42/11, točka 53 in naslednje ter 
navedena sodna praksa).47. Drugič, trditev z dravilišča, da j e OSA o draz dr žave, se mi ne zdi u poštevna. Neposredni učinek 
direktive b i se nasproti državnemu subjektu lahko u veljavljal le, če bi se zdravilišče želelo sklicevati na 
določbo Direktive 2001 /29, ki n i bila prenesena v nacionalni pravni red. 
Glej na primer zgoraj navedeno s odbo Dominguez (točka 32 in naslednje, zlasti točki 38 in 39 t er navedena sodna praksa). Ve ndar j e iz predlaganega 
odgovora n a prvo vp rašanje ra zvidno, da n i tako. Zdi s e, da s e zdravilišče sklicuje na ra zlago 
nacionalnega prava, ki n e bi bila skladna z Direktivo. Takšna razlaga ob upoštevanju zgoraj povzete 
sodne prakse ni dopustna. 
V točkah od 44 d o 46. Vsekakor je trditev, da j e treba OSA o bravnavati kot odraz države, težko 
utemeljiti, ke r s o ko lektivne o rganizacije n amenjene u veljavljanju z asebnopravnih p ravic 
posameznikov, ne pa izvrševanju ka kršne ko li državne oblasti.
48. Na drugo vp rašanje je treba torej odgovoriti, da m ora nacionalno s odišče, ki o dloča o zahtevku z a 
plačilo nadomestil za uporabo avtorskih del zoper posameznika, če država članica ni pravilno p renesla 
Direktive 2001 /29, nacionalno p ravo, kolikor je le mogoče, razlagati ob upoštevanju besedila in namena 
te dir ektive, zato da b i doseglo v njej določen rezultat.
Tretje vprašanje
49. Nacionalno s odišče sprašuje, ali nekatera p ravila prava EU o svobodi o pravljanja storitev in/ali 
zlorabi prevladujočega položaja nasprotujejo temu, da dr žave članice izvajanje ko lektivnega upravljanja 
avtorskih pravic na svojih ozemljih prepustijo le eni kolektivni organizaciji, s čimer ustvarijo ozemeljski 
monopol, tako da p rejemniki storitev n e m orejo svobodno i zbrati ko lektivne organizacije iz dr uge 
države članice.
Dopustnost
50. Komisija me ni, da j e vp rašanje zelo oddaljeno o d spora iz postopka v glavni stvari, ki s e nanaša na 
opredelitev „priobčitve javnosti“. Češka in avstrijska vlada g resta še dlje in trdita, da n i dokazano, da j e 
zdravilišče želelo skleniti pogodbo s kolektivno o rganizacijo v drugi državi članici, in da ka kršen ko li 
odgovor na to vp rašanje ne more vp livati na zahtevek za plačilo nadomestila za uporabo avtorskih del. 
Ti vladi me nita, da vp rašanje ni dopustno. OSA j e na obravnavi me nila enako.
23
24
23—
24—
10 ECLI:EU:C:2013 :749SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
51. Ne strinjam se, da b i moralo Sodišče odkloniti odgovor na to vp rašanje. V skladu z ustaljeno s odno 
prakso le nacionalno s odišče, ki o dloča o sporu in m ora prevzeti odgovornost za sodno o dločitev, ob 
upoštevanju posebnosti zadeve p resoja tako n ujnost kot tudi ustreznost predloženih vp rašanj. Kadar s e 
ta vp rašanja nanašajo n a ra zlago p rava EU, je Sodišče načeloma dolžno o dločati. Odločanje 
o predloženem vp rašanju lahko z avrne le v izjemnih okoliščinah, kadar j e očitno, da z ahtevana razlaga 
nima nikakršne zveze z dejanskim s tanjem a li predmetom s pora o glavni stvari, kadar g re za 
hipotetičen problem o ziroma kadar S odišče nima na voljo potrebnih dejanskih in pravnih elementov, 
da b i lahko u strezno o dgovorilo. 
Kot nedavni primer glej sodbo z dne 27. junija 2013 v zadevi Di Donna (C-492/11, točki 24 in 25 t er navedena sodna praksa).52. V obravnavani zadevi teh okoliščin ni. Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da j e 
zdravilišče zatrjevalo, da O SA z zaračunavanjem v išjih n adomestil ko t ko lektivne organizacije 
s sedežem v sosednjih dr žavah članicah zlorablja svoj zakonski m onopol. Predložitveno s odišče mora 
pri preučitvi te trditve u poštevati položaj na podlagi pravil prava EU o svobodi opravljanja storitev in 
o konkurenci ter ima pravico, da o d Sodišča zahteva in pridobi smernice glede tega.
Vsebinska p resoja
53. Položaj bom najprej preučila z vidika zlorabe prevladujočega položaja, nato pa z vidika o pravljanja 
storitev.
– Zloraba prevladujočega položaja
54. Predložitveno s odišče v bistvu sprašuje, ali člen 102 PD EU dr žavi članici prepoveduje, da ko lektivni 
organizaciji podeli ozemeljski m onopol, ki o mejuje izbiro prejemnikov storitev te organizacije.
55. Kot je bilo ve čkrat poudarjeno p red Sodiščem, zakonski m onopol v državi članici lahko p omeni 
prevladujoč položaj v smislu člena 102 PD EU. Vendar p a nastanek tega položaja s podelitvijo posebnih 
ali izključnih pravic v smislu člena 106(1) PD EU ni nezdružljiv s členom 102 PD EU. Država članica 
prekrši prepovedi iz teh dveh določb samo, če zadevno p odjetje že z izvrševanjem t eh pravic zlorablja 
prevladujoč položaj ali če se s takšnimi pravicami lahko u stvari p oložaj, ki b i podjetje vodil k zlorabi. 
Kot nedavni primer glej sodbo z dne 3. marca 2011 v zadevi AG2R Prévoyance (C-437/09, ZOdl., str. I-973, točki 67 in 68 t er navedena 
sodna praksa).56. Zdravilišče v postopku v glavni stvari z a zlorabo šteje to, da O SA o b neobstoju kon kurence 
uporabnikom zaračunava previsoka n adomestila. Ali so ta nadomestila res previsoka, mora u gotoviti 
nacionalno s odišče. Če so (v predlogu za sprejetje predhodne odločbe glede tega ni navedeno n ič), 
mora n a podlagi te ugotovitve u krepati, kot je v postopku v glavni stvari u strezno. Ve ndar s e bo 
vsakršna ugotovitev z lorabe prevladujočega položaja primarno n anašala na ravnanje OSA, ne pa na 
veljavnost nacionalne zakono daje, s katero je bil uveden m onopol. Ve ljavnost te zakono daje bi bila 
vprašljiva samo, če bi bilo dokazano, da O SA n apeljuje k taki zlorabi. Strinjam se s Komisijo in ve č 
državami članicami, da n ič v spisu ne nakazuje na to, da s o pogoji, na podlagi katerih je uveden 
monopol, takšni, da b i ko lektivno o rganizacijo napeljevali k zaračunavanju previsokih nadomestil. 
Vendar p a mora o tem v delu, v katerem j e to predmet postopka v glavni stvari, dokončno o dločiti 
nacionalno s odišče.
25
26
27
25—
26—
27—
ECLI:EU:C:2013 :749 11SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
– Storitve
57. OSA i n ve č držav članic trdijo, da s toritve ko lektivnih organizacij ne spadajo na področje uporabe 
pravil prava EU o svobodi o pravljanja storitev, bodisi ke r sploh niso „storitve“, saj gre zgolj za 
kolektivno i zvrševanje pravic s strani njihovih imetnikov, bodisi ke r so negospodarske s toritve 
splošnega pomena, ki s o na podlagi člena 2(2)(a) Direktive 2006 /123 i zključene iz njenega področja 
uporabe.
58. S tem s e ne strinjam. Za dejavnosti kolektivnih organizacij se je vseskozi štelo, da s o zajete s pravili 
Pogodbe o svobodi opravljanja storitev. 
Glej sodbe z dne 25. oktobra 1979 v zadevi Greenwich Film P roduction ( 22/79, Recueil, str. 3275 , točka 12), z dne 2. marca 1983 v zadevi 
GVL proti Komisiji (7/82, Recueil, str. 483, točka 38) in z dne 20. oktobra 1993 v združenih zadevah Phil Collins in dr ugi (C-92/92 in 
C-326/92, Recueil, str. I-5145 , točka 24). Res je, da t e organizacije v prvi vrsti opravljajo storitve z a 
svoje člane (imetnike p ravic, za ka tere pobirajo nadomestila). Ve ndar j e umetno z atrjevati, da j e 
kolektivna organizacija kljub ločeni subjektiviteti zgolj podaljšek vsakega od njenih članov, ki d eluje 
v njegovem i menu. Te organizacije očitno o pravljajo storitve z a imetnike p ravic, ki b i drugače težko 
pobirali nadomestila, zlasti za priobčitev gl asbenih del javnosti.
59. To, da t eh storitev n i mogoče preprosto uvrstiti v katero od ka tegorij, ki s o (neizčrpno) naštete 
v členu 57 PD EU, ali da ko lektivne organizacije načeloma ne delujejo s pridobitnim n amenom, po 
mojem m nenju ne m ore spremeniti položaja. Te organizacije nujno p otrebujejo nek prihodek, p a 
čeprav zgolj za kri tje stroškov zaposlenih in upravljanja. Zato se tudi težko s trinjam s tem, da s o 
storitve ko lektivnih organizacij negospodarske storitve splošnega pomena.
60. Poleg tega ko lektivne organizacije ne opravljajo samo storitev z a imetnike p ravic, ampak tudi za 
uporabnike, ko t je zdravilišče. 
Glej sodbo z dne 11. decembra 2008 v zadevi Kanal 5 in TV4 (C-52/07, ZOdl., str. I-9275 , točka 29 s odbe) in sklepne predloge generalne 
pravobranilke V . Trstenjak v tej zadevi (točke o d 40 d o 42). Pošten in skrben uporabnik, ki b i imetnikom p ravic želel plačati 
nadomestilo za priobčitev n jihovih del javnosti, bi to težko s toril, če ne bi obstajal sistem l icenc za 
določene repertoarje, ki j ih podelijo ko lektivne organizacije.
– Člen 16 D irektive 2006 /123
61. Na podlagi skoraj soglasnih 
Zdravilišče se je na to določbo sklicevalo zgolj na kra tko v povezavi s sodbo češkega ustavnega sodišča. navedb pred Sodiščem s e člen 16 D irektive 2006 /123 z a položaj iz 
postopka v glavni stvari n e uporabi, čeprav so navedeni razlogi za njegovo neuporabo ra zlični. Ti 
razlogi so, da d ejavnosti ko lektivnih organizacij niso „storitve“ v smislu člena 4(1) Direktive, da s o 
negospodarske s toritve s plošnega pomena, ki s o izključene na podlagi člena 2(2)(a), da s o storitve 
splošnega gospodarskega pomena, za ka tere se člen 16 n e uporablja na podlagi člena 17(1), in/ali da 
so iz uporabe člena 16 izključene na podlagi člena 17(11), ki i zključuje avtorsko in sorodne pravice.
62. To, ali je za dejavnosti ko lektivnih organizacij mogoče šteti, da s ploh niso storitve a li da s o 
negospodarske storitve splošnega pomena, sem ž e obravnavala.
63. Vendar p a se mi zdi, da b i bilo zadevne dejavnosti mogoče šteti za storitve splošnega gospodarskega 
pomena (člen 17(1) Direktive 2006 /123), kar m orajo opredeliti države č lanice (člen 1(3) navedene 
direktive), in ki b i bile s tem i zrecno i zključene iz uporabe člena 16, na podlagi člena 1(2) pa tudi 
s področja uporabe Direktive.
28
28—
12 ECLI:EU:C:2013 :749SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
64. Vsekakor morajo biti po mojem m nenju iz uporabe člena 16 D irektive 2006 /123 ( določbe, v zvezi 
s katero predložitveno s odišče prosi za smernice) izključene že zato, ker spadajo na področje avtorske 
in sorodnih pravic, naštetih v členu 17(11) te dir ektive. Čeprav se zadnjenavedena določba glede na 
njen dobesedni pomen nanaša zgolj na pravice, je jasno, da d ejansko z adeva storitve v zvezi s temi 
pravicami, saj je s področja uporabe člena 16 m ogoče izključiti samo storitve. Poleg tega je 
v členu 1(3) pojasnjeno, da t a dir ektiva ne obravnava odprave m onopolov, ki o pravljajo storitve.
– Člen 56 in naslednji PD EU
65. To, da s toritve, ki j ih opravljajo ko lektivne organizacije, niso zajete s področjem u porabe (člena 16) 
Direktive 2006 /123, jih ne izključuje iz področja uporabe splošnejših določb člena 56 in naslednjih 
PDEU. Zato ni mogoče zanikati, da o zemeljski m onopoli, ki o mejujejo območje, na ka terem l ahko 
delujejo ko lektivne organizacije, omejujejo njihovo svobodo opravljanja storitev, to omejevanje pa je 
s temi določbami načeloma prepovedano. Ti monopoli omejujejo tudi svobodo imetnikov pravic in 
uporabnikov glede izbire ponudnika storitev.
66. Razprava pred Sodiščem s e je osredotočila na vp rašanje, ali so te omejitve lahko u pravičene, torej 
ali sledijo legitimnemu cilju, ki j e združljiv s Pogodbama, ali so upravičene z nujnimi razlogi v javnem 
interesu, ali lahko z agotovijo uresničitev tega cilja in ali ne presegajo tega, kar j e potrebno z a njegovo 
uresničitev. 
Kot nedavni primer ustaljene sodne prakse Sodišča glej sodbo z dne 18. julija 2013 v zadevi Citroën Belux (C-265/12, točka 37).67. O tem j e treba odločiti na podlagi dejanskih ugotovitev, ki n ačeloma ne spadajo v pristojnost 
Sodišča v okviru postopka z a sprejetje predhodne odločbe. Vendar p a trditve, podane me d pisnim in 
ustnim p ostopkom, Sodišču omogočajo, da n acionalnemu sodišču da n ekaj smernic za njegovo 
presojo.
68. V z vezi z zasledovanim c iljem b i bilo težko z anikati, da v arovanje interesov imetnikov (in 
uporabnikov) avtorskih pravic z zagotavljanjem p oštenega in učinkovitega pobiranja ter upravljanja 
nadomestil pomeni legitimen c ilj, ki j e združljiv s Pogodbama. Ve lika ko ristnost ko lektivnih 
organizacij nikakor ni sporna.
69. Treba pa je preučiti, ali so ra zlogi v javnem i nteresu, s katerimi se utemeljuje ustanovitev in/ali 
ohranitev o zemeljskih m onopolov za te organizacije, „nujni“ v smislu, da t i monopoli niso zgolj 
primerni, ampak potrebni za uresničitev c ilja poštenega in učinkovitega pobiranja in upravljanja, ki 
poleg tega ne presegajo tega, kar j e za to potrebno.
70. Mislim, da j e pri tem t reba upoštevati način delovanja ko lektivnih organizacij, zlasti na področju 
glasbenih del, kot je bil opisan pred Sodiščem.
71. Te organizacije so združenja imetnikov pravic, ki p obirajo nadomestila, dolgovana njihovim članom 
zlasti zaradi p riobčitve n jihovih del javnosti. To nalogo uresničujejo tako, da u porabnikom, ki ž elijo 
priobčiti ta dela, izdajajo licence za določene repertoarje, ki v ključujejo številna glasbena dela ali dela 
številnih imetnikov pravic. Od imetnikov licenc pobirajo nadomestila in nadzirajo uporabnike a li 
potencialne uporabnike z aradi p reverjanja, ali se dela priobčujejo javnosti in ali ima uporabnik v tem 
primeru licenco.
29
30
29—
30—
ECLI:EU:C:2013 :749 13SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
72. Običajno (ne pa povsod) v Evropski uniji kolektivne organizacije (bodisi na podlagi zakonskega ali 
de facto monopola) delujejo na ozemlju samo ene države članice in so lahko ko t člane dolžne sprejeti 
vse imetnike p ravic s prebivališčem a li sedežem v tej državi. V teh primerih nadzirajo in izdajajo 
licence uporabnikom v tej državi članici. Če želi uporabnik pridobiti licenco za repertoar, s katerim 
upravlja ko lektivna organizacija s sedežem v drugi državi članici, to lahko s tori na podlagi vzajemnih 
sporazumov me d temi organizacijami, pri čemer vsaka o d njih na svojem o zemlju deluje v imenu 
druge ali drugih.
73. Trditve za upravičenost monopolov so podale OSA i n vse države članice, ki s odelujejo v postopku, 
nasprotne trditve p a sta podala zdravilišče in predvsem K omisija.
74. Če zelo na kra tko p ovzamem gl avne trditve z a upravičenost, je bilo poudarjeno, da s istem 
zakonskih ozemeljskih m onopolov s sporazumi o vzajemnem z astopanju uporabnikom z agotavlja 
storitev „vse na enem me stu“ v kateri ko li državi članici in s tem o dpravlja negotovost glede tega, kje 
je treba pridobiti licenco in ka tere pravice so na voljo na podlagi različnih licenc; preprečuje 
razdrobljenost repertoarjev, v katerih ko lektivne organizacije „izbirajo“ najbolj dobičkono sne imetnike 
pravic in zanemarjajo lokalne ali manjšinske ku lturne interese; daje večjo pogajalsko m oč imetnikom 
pravic nasproti uporabnikom n a določenem o zemlju in s tem p reprečuje „tekmovanje v zniževanju“ 
stopnje nadomestil; dr žavam č lanicam o mogoča, da d oločijo potrebne pogoje gl ede upravljanja 
kolektivnih organizacij in zanje uvedejo uradni nadzor, in znižuje stroške s preprečevanjem p odvajanja 
sredstev, ki s o potrebna za upravljanje in nadzor potencialnih kršiteljev n a danem o zemlju.
75. Nasprotne trditve pred Sodiščem s o – tudi te povzete zelo na kra tko – da n i potrebe po nacionalni 
storitvi „vse na enem me stu“, ker bi bilo mogoče uvesti „platformo“ na ravni EU, s čimer bi bile vse 
potrebne informacije na voljo vsem p otencialnim u porabnikom; da s e v državah članicah (kot sta 
Švedska in Združeno kra ljestvo), v katerih ozemeljski m onopol ne obstaja, zdi, da n i razdrobljenosti 
repertoarjev, uporabniki pa nimajo težav pri izbiri in pridobivanju želenih licenc; da b i svobodna izbira 
ponudnika s toritev tako s strani imetnikov pravic ko t s strani uporabnikov privedla do učinkovite 
konkurence in s tem d o pravičnejših stopenj nadomestil in učinkovitejšega pobiranja, kar b i koristilo 
vsem; da z akonski m onopol za to, da b i države č lanice učinkovito uredile ko lektivne organizacije, ni 
potreben; da s o stroški pobiranja v okviru vzajemnega zastopanja dejansko v išji (ugotovljeno je bilo, da 
znašajo me d 15 in 20 % avtorskih honorarjev), me dtem ko ko lektivna organizacija s sedežem v eni 
državi članici ne bi imela težav pri nadziranju uporabe v drugih dr žavah članicah, bodisi z uporabo 
lastnih sredstev b odisi z uporabo sredstev s odelujoče ko lektivne organizacije s sedežem v tej drugi 
državi članici, in da b i možnost izdajanja večozemeljskih licenc ko ristila ne samo uporabnikom (kot je 
na primer zdravilišče, ki t rdi, da j e del skupine, ki d eluje v več dr žavah članicah), ampak tudi 
imetnikom pravic.
76. V ve liko p ogledih bi ustrezna presoja teh trditev zahtevala razsojanje me d nasprotnimi dejanskimi 
trditvami, ki n i v pristojnosti Sodišča v okviru tega postopka (morda j e bolj v domeni zakono dajalca). 
Glede tega opozarjam, da j e Splošno s odišče nedavno u godilo tožbi zoper odločbo Komisije, v kateri je 
bilo me d dr ugim u gotovljeno, da j e ve č ko lektivnih organizacij nezakonito uskladilo ozemeljske 
razmejitve tako, da s o licence omejile na domače ozemlje vsake ko lektivne organizacije. 
Sodba z dne 12. aprila 2013 v zadevi CISAC proti Komisiji (T-442/08) glede Odločbe Komisije C(2008 ) 3435 f inal z dne 16. julija 2008 
v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 S porazuma EGP (Zadeva COMP/C2/38.698 – CISAC). Splošno 
sodišče je v sodbi zlasti ugotovilo, da K omisiji ni uspelo utemeljiti več trditev, ki s o podobne tem, ki 
jih navaja v tem p ostopku. 
Glej točko sodbe 146 in naslednje. Zoper navedeno s odbo ni bila vložena pritožba, Komisija pa se je v tem 
postopku s trinjala, da p red Splošnim sodiščem n i uspela utemeljiti svojih trditev. Ve ndar n a podlagi
31
32
33
31—
32—
33—
14 ECLI:EU:C:2013 :749SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
 ugotovitev S plošnega sodišča v različnih postopkih in v različnih okoliščinah ne podajam no benega 
trdnega sklepa, 
Izpodbijana odločba v zadevi T-442/08 se je nanašala „na pogoje upravljanja pravic do javnega izvajanja glasbenih del in na pogoje izdajanja 
ustreznih dovoljenj izključno v zvezi z izkoriščanjem p o spletu, po satelitu in s kabelsko retransmisijo“ (točka 1 sodbe). Obravnavana zadeva 
se nanaša na priobčitev javnosti prek nameščenih radi jskih in televizijskih sprejemnikov, v tem p rimeru pa so ozemeljski vidiki lahko 
pomem bnejši. p oudarjam s amo, da b i bila za dokončno o dločitev o upravičenosti zakonskih 
ozemeljskih m onopolov ko lektivnih o rganizacij dobrodošla n atančna p reučitev, ki p a p resega 
preučitev, ki j o Sodišče lahko o pravi v tem p ostopku.
77. Glede trditev, ki s o bile podane v tem p ostopku, se mi zdi, da, prvič, na podlagi ničesar v okviru 
nasprotnih trditev n i mogoče resno p odvomiti, da s o zakonski m onopoli, kakršen je ta v obravnavani 
zadevi, primerni za zagotovitev p ravičnega in u činkovitega pobiranja in u pravljanja nadomestil. 
Komisija res trdi, da s e z njimi podvajajo stroški, vendar j e odvetnik OSA n a obravnavi navedel, da s e 
stroški v okviru sporazumov o vzajemnem z astopanju običajno d elijo.
78. Očitneje je vp rašljivo, ali so ti monopoli potrebni za uresničitev z adevnega cilja in ali so za to 
sorazmerni.
79. Glede tega „bi bilo mogoče dosti povedati na obeh straneh“ 
Sir Roger de Coverley, citiran v The Spectator, 20. julij 1711 . in ne zdi se mi, da b i katera stran 
s trditvami, ki j ih je podala pred Sodiščem v tem p ostopku, odločilno d okazala svoj prav.
80. Tako n a primer na eni strani lahko p riznam tehtnost trditev v zvezi z očitno z aželenostjo storitve 
„vse na enem me stu“ na katerem ko li ozemlju tako s strani imetnikov pravic ko t s strani uporabnikov, 
na dr ugi pa se zdi ve rjetno, da b i se ta m ožnost ustvarila na ravni EU, če bi bile odpravljene vse 
omejitve s vobode opravljanja storitve n a tem p odročju. Ve ndar n ikakor ni dokazano, da b i se to 
zagotovo zgodilo b rez posebne ureditve. Dalje, čeprav K omisija m orda r es ni našla dokazov 
o razdrobljenosti repertoarjev a li o zanemarjanju m anjšinskih gl asbenih interesov v nekaj državah 
članicah, v katerih trenutno z akonski m onopol ne obstaja, to ne pomeni nujno, da t eh učinkov 
v praksi ne preprečujejo zakonski ali de facto monopoli v večini držav članic. Poleg tega, čeprav za 
urejanje dejavnosti kolektivnih organizacij morda r es ni potrebno u vajanje nacionalnih m onopolov, bi 
bilo morda n ameravani cilj težko d oseči zgolj s tem, da b i bila za te organizacije v državah članicah, 
v katerih opravljajo svojo dejavnost, odrejena serija nacionalnih regulativnih ukrepov.
81. Skratka, zdi se mi, da č eprav so bile v prid o dpravi zakonskih ozemeljskih monopolov z namenom 
spoštovanja prepovedi omejevanja svobode opravljanja storitev iz Pogodbe navedene tehtne trditve, ni 
bilo dokazano, da b i bilo m ogoče oboje – svobodo in pošteno in učinkovito pobiranje in upravljanje 
nadomestil za p riobčitev gl asbenih d el javnosti prek n ameščenih radi jskih in t elevizijskih 
sprejemnikov – d oseči brez regulativnega o kvira n a ra vni EU. M oje stališče je u temeljeno 
s Komisijinim p redlogom dir ektive E vropskega parlamenta in S veta o kolektivnem u pravljanju 
avtorskih in sorodnih pravic ter izdajanju ve čozemeljskih licenc za pravice za glasbena dela za spletno 
uporabo na no tranjem t rgu. V tem p redlogu je navedeno, da s o „[p]otrebni […] ukrepi EU v skladu 
z načelom subsidiar nosti (člen 5(3) PEU), saj se je pravni okvir na nacionalni ravni in ravni EU izkazal 
za nezadostnega za obravnavanje težav“. 
COM(2012 ) 372 f inal, trenutno v obravnavi v Parlamentu in Svetu; glej točko 3.2 obrazložitvenega mem oranduma. Čeprav področje, ki j e 
zajeto s predlogom, ni povsem e nako ko t področje, na ka terega se nanaša ta postopek, se mi zdi, da j e potreba po usklajenem u krepanju 
tehten premislek v obeh zadevah.82. Zato me nim, da j e v zvezi s priobčitvijo gl asbenih del javnosti prek nameščenih radi jskih in 
televizijskih sprejemnikov in gl ede na to, da m orebitna ureditev n a ra vni EU še ni bila sprejeta, 
mogoče legitimno š teti, da n acionalni zakonski m onopoli kolektivnih organizacij uresničujejo legitimni 
cilj, ki j e združljiv s Pogodbama, da s o upravičeni z nujnimi razlogi v javnem i nteresu, da s o primerni
ECLI:EU:C:2013 :749 15SKLEPNIPREDLOGI E.SHARPSTON–ZADEVAC-351/12
OSA
 za uresničitev tega cilja in ne presegajo tega, kar j e potrebno z a njegovo uresničitev. V nasprotno me n e 
prepriča dejstvo, da v majhnem š tevilu dr žav članic ti monopoli ne obstajajo. V teh primerih izjema ne 
ovrže pravila. Vendar b o moralo o teh vp rašanjih dokončno o dločiti nacionalno s odišče ob upoštevanju 
dejanskega stanja.
Predlog
83. Glede na zgornje ugotovitve p redlagam, da S odišče na vp rašanja, ki j ih je predložilo Krajský soud 
v Plzni, odgovori:
1. Izjema, na podlagi katere avtorji niso upravičeni do nadomestila za priobčitev n jihovih del prek 
televizijskih ali radi jskih sprejemnikov pacientom v sobah v zdravilišču, ki j e podjetje, je 
v nasprotju z določbami Direktive 2001 /29 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 
o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski dr užbi.
2. Če dr žava članica ni pravilno p renesla Direktive 2001 /29, mora n acionalno s odišče nacionalno 
pravo, kolikor je le mogoče, razlagati ob upoštevanju besedila in namena te dir ektive, zato da b i 
doseglo v njej določen rezultat. V okoliščinah, ka kršne so te iz postopka v glavni stvari, ni 
pomem bno, ali so določbe Direktive d ovolj brezpogojne in jasne, da s e lahko p osamezniki nanje 
sklicujejo nasproti državi ali subjektu, ki j e izenačen z državo.
3. Člen 102 PD EU a li člen 16 D irektive 2006 /123 E vropskega parlamenta in Sveta z dne 
12. decembra 2006 o storitvah na no tranjem t rgu ne nasprotujeta uporabi pravil nacionalnega 
prava, s katerimi je izvajanje ko lektivnega upravljanja avtorskih pravic na ozemlju dr žave 
prepuščeno l e eni (monopolni) ko lektivni organizaciji za upravljanje avtorskih pravic in tako 
prejemnikom storitev n i dovoljeno, da s vobodno izberejo ko lektivno o rganizacijo iz druge države 
članice. Ta pravila so v nasprotju s členom 56 in naslednjimi PD EU samo, če je ugotovljeno, da 
se z njimi ne uresničuje legitimni cilj, ki j e združljiv s Pogodbama, da n iso upravičena z nujnimi 
razlogi v javnem i nteresu, da n iso primerna za uresničitev tega cilja ali da p resegajo to, kar j e 
potrebno z a njegovo uresničitev.