Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (sedmi senat) 
z dne 20. decembra 2017 * 
„Predhodno odločanje – Načelo spoštovanja pravice do obrambe – Pravica do izjave – Uredba (EGS)  
št. 2913 /92 – Carinski zakonik Skupnosti – Člen 244 – Izterjava carinskega dolga –  
Neobstoj predhodnega zaslišanja naslovnika pred sprejetjem dopolnilne odločbe o odmeri davka –  
Pravica naslovnika doseči zadržanje izvršitve dopolnilne odločbe – Neobstoj samodejnega zadržanja  
v primeru vložitve upravne pritožbe – Napotilo na pogoje, določene v členu 244 carinskega zakonika“  
V zadevi C-276/16, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Corte suprema di cassazione (vrhovno kasacijsko sodišče, Italija) z odločbo z dne 17. marca 2016 , ki je 
na Sodišče prispela 17. maja 2016 , v postopku 
Prequ’ Italia Srl 
proti 
Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, 
SODIŠČE (sedmi senat), 
v sestavi A. Rosas (poročevalec), predsednik senata, C. Toader in A. Prechal, sodnici, 
generalni pravobranilec: M. Wathelet, 
sodni tajnik: A. Calot Escobar, 
na podlagi pisnega postopka, 
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
– za italijansko vlado G. Palmieri, agentka, skupaj z G. Albenziojem, avvocato dello Stato, 
– za Evropsko komisijo F. Tomat in L. Grønfeldt, agentki, 
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez 
sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
* Jezik postopka: italijanščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :1010 1 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe Sveta (EGS) št. 2913 /92 z dne 
12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, 
zvezek 4, str. 307), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2700 /2000 Evropskega parlamenta in 
Sveta z dne 16. novembra 2000 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 10, str. 239, 
v nadaljevanju: carinski zakonik), in načela spoštovanja pravice do obrambe v skladu s pravom Unije. 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Prequ’ Italia Srl ter Agenzia delle Dogane e dei 
Monopoli (agencija za carine in monopole, Italija, v nadaljevanju: agencija za carine) glede odločbe 
o odmeri davka, ki jo je izdala zadnjenavedena agencija in ki je vsebovala opomin o obdavčitvi 
z davkom na dodano vrednost (DDV) pri uvozu zaradi nespoštovanja obveznosti fizičnega vnosa blaga 
v davčno skladišče. 
Pravni okvir 
Carinski zakonik 
3 Člen 243 carinskega zakonika določa: 
„1. Vsaka oseba se lahko pritoži na odločbe carinskih organov, ki se nanašajo na uporabo carinske  
zakono daje in to osebo neposredno in osebno zadevajo.  
[…]  
Pritožbo je treba vložiti v državi članici, v kateri je bila odločba sprejeta ali vložen zahtevek zanjo.  
2. Pritožba se lahko vloži: 
(a) vzačetni fazi pri carinskem organu, ki ga za ta namen določijo države članice; 
(b) v poznejši fazi pri neodvisnem organu, ki je lahko pravosodni organ ali enakovredno specializiran 
organ v skladu z veljavnimi predpisi v državah članicah.“ 
4V členu 244 carinskega zakonika je določeno: 
„Vložitev pritožbe ne zadrži izvršitve izpodbijane odločbe.  
Vendar carinski organi v celoti ali delno zadržijo izvršbo te odločbe, če utemeljeno dvomijo v skladnost  
izpodbijane odločbe s carinsko zakono dajo ali če bi lahko udeleženemu grozila nepopravljiva škoda.  
Če izpodbijana odločba povzroči, da se uporabijo uvozne ali izvozne dajatve, se njena izvršitev lahko 
odloži le, če se predloži[…] zavarovanje. Vendar se lahko zahteva predložitve […] zavarovanja opusti, 
če bi ta zahteva zaradi položaja dolžnika povzročila občutne gospodarske ali socialne težave.“ 
5 Člen 245 carinskega zakonika določa: 
„Določbe v zvezi z izvajanjem pritožb sprejmejo države članice.“ 
ECLI:EU:C:2017 :1010 2 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
Italijansko pravo 
6 Zakonska uredba št. 374 z dne 8. novembra 1990 o reorganizaciji carinskih organov in ponovnem 
pregledu postopkov odmere in nadzora (GURI št. 291 z dne 14. decembra 1990 ; redni dodatek 
h GURI št. 80, v nadaljevanju: zakonska uredba št. 374/1990 ) v členu 11, naslovljenem „Pregled 
odmere, pristojnosti in pooblastila [carinskih] uradov“, v različici, ki je veljala v času dejanskega stanja 
v postopku v glavni stvari, določa: 
„1. Carinski urad lahko opravi ponovni pregled dokončne odločbe o odmeri, tudi če je bilo blago, ki je 
predmet navedene odločbe, dano v prosto razpolaganje gospodarskem u subjektu ali čeje že prešlo 
carinsko območje. Ponovni pregled se izvede po uradni dolžnosti ali na zahtevo zadevnega 
gospodarskega subjekta […]. 
2. Carinski urad lahko za ponovni pregled odločbe o odmeri […] gospodarski subjekt povabi, naj se 
zglasi osebno ali po predstavniku, […] ali navedeni subjekt pozove, naj v omenjenem roku predloži 
poročila in dokumente, […] v zvezi z blagom, ki je bilo predmet carinskih postopkov. […] 
[…] 
5. Če je na podlagi ponovnega pregleda, opravljenega po uradni dolžnosti ali na zahtevo stranke, videti 
[…] napake v zvezi z dokazi, na katerih temelji odločba o odmeri, urad to ustrezno popravi in z ad hoc 
odločbo o tem obvesti zadevni gospodarski subjekt. […] 
5a. V obrazložitvi odločbe morajo biti navedene dejanske okoliščine in pravni razlogi, ki so vodili do 
njenega sprejetja. […]. Če odločba ni obrazložena v skladu z določbami tega pododstavka, se odločba 
o odmeri šteje za nično. 
[…] 
7. Dopolnilno odločbo lahko gospodarski subjekt izpodbija v tridesetih dneh od datuma izdaje odločbe. 
Ob izpodbijanju se izda zapisnik zaradi morebitne uvedbe upravnih postopkov za reševanje sporov, 
določenih v členu 66 in naslednjih enotnega besedila zakono dajnih določb na področju carin, ki je bil 
odobren z uredbo predsednika republike št. 43 z dne 23. januarja 1973 . 
8. Ko je dopolnilna odločba dokončna, urad izterja dodatne dajatve, ki jih gospodarski subjekt dolguje, 
ali po uradni dolžnosti sproži postopek za vračilo preveč izplačanega zneska. Dopolnilna odločba 
o odmeri davka po potrebi vsebuje navedbo kršitev v zvezi z lažnimi izjavami ali morebitno 
ugotovljenih hujših kršitev. 
[…]“ 
7 Zakon št. 212 z dne 27. julija 2000 o določbah glede statusa pravic davkoplačevalcev v različici, ki je 
veljala v času dejanskega stanja v sporu o glavni stvari (GURI št. 177 z dne 31. julija 2000 , 
v nadaljevanju: zakon št. 212/2000 ), v členu 12(7) z naslovom „Pravice in jamstva davčnih zavezancev, 
ki so predmet davčnega nadzora“ določa: 
„V skladu z načelom sodelovanja med upravo in davčnim zavezancem sme davčni zavezanec v roku 
šestdesetih dni po tem, ko organi nadzora izdajo kopijo zapisnika o končanih ukrepih, sporočiti svoja 
stališča in zahtevke, ki jih davčni uradi preučijo. Odločba o odmeri davka ne sme biti objavljena pred 
iztekom tega roka, razen če gre za poseben in utemeljen nujen primer.“ 
8 Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je nacionalni zakono dajalec leta 2012 , po nastanku dejanskega 
stanja iz postopka v glavni stvari, razveljavil odstavek 7 člena 11 zakonske uredbe št. 374/1990 in 
ureditev interne pritožbe nadomestil s postopkom, podobnim tistemu iz člena 12 zakona št. 212/2000 . 
ECLI:EU:C:2017 :1010 3 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
9 Uredba predsednika republike št. 43/1973 z dne 23. januarja 1973 o potrditvi enotnega besedila 
zakono dajnih določb na področju carin (GURI št. 80 z dne 28. marca 1973 , v nadaljevanju: enotno 
besedilo carinskih določb) v členu 66, naslovljenem „Upravni postopek prve stopnje za reševanje 
sporov“, določa: 
„Gospodarski subjekt lahko v prekluzivnem roku trideset dni od podpisa zapisnika [v katerem je 
ugotovljeno, da lastnik blaga nasprotuje odločbi vodje carinskega urada ,] vodjo območne carinske 
uprave prosi za rešitev spora. Za to mora predložiti ustrezno vlogo pristojnemu carinskem u uradu ter 
priložiti dokumente in navesti dokaze, za katere meni, da so koristni. Carinski urad vlogo skupaj 
z zapisnikom […] in ugovori gospodarskega subjekta predloži vodji območne carinske uprave. Ta 
o sporu odloči z obrazloženo odločbo […]. Carinski urad mora izvod svojih nasprotnih navedb vročiti 
zadevnemu gospodarskem u subjektu. Če se ta ne odzove v roku iz prvega odstavka, se šteje, da je 
zahtevi carinskega organa ugodeno […].“ 
10 Člen 68 enotnega besedila zakono dajnih določb, naslovljen „Upravni postopek druge stopnje za 
reševanje sporov“, določa: 
„Vodja območne carinske uprave svojo odločbo izda v štirih mesecih od datuma predložitve uradne 
vloge iz člena 66, pristojni carinski urad pa jo nemudoma vroči zadevni osebi. Zadnjenavedena se 
lahko zoper odločbo vodje območne carinske uprave pritoži pri Ministro per le finanze [(minister za 
finance)]; […] Minister po posvetovanju z osrednjim posvetovalnim senatom carinskih izvedencev, ki 
je sestavljen v skladu z naslednjim členom, odloči z obrazloženo odločbo. Če v roku iz drugega 
odstavka ni pritožbe, se prvostopenjska odločba šteje za sprejeto. V takem primeru carinski urad 
postopa v skladu s členom 61, zadnji odstavek“. 
11 V okrožnici agencije za carine št. 41 D z dne 17. junija 2002 so navedena pojasnila o upravnih 
postopkih v zvezi z ureditvijo carinskih sporov iz člena 66 in naslednjih enotnega besedila carinskih 
določb. Iz njih je razvidno, da če se gospodarski subjekt za rešitev spora odloči sprožiti upravni 
postopek, začne šestdesetdnevni rok za izpodbijanje dopolnilne odločbe o odmeri pred davčnim 
sodiščem teči šele ob koncu navedenega upravnega postopka, to je po vročitvi odločbe regionalnega 
direktorja pristojnega carinskega urada , s katero navedena dopolnilna odločba postane dokončna. 
Gospodarski subjekt se lahko odloči, da ne bo uporabil upravnega postopka iz enotnega besedila 
carinskih določb. V takem primeru je treba dopolnilno odločbo o odmeri davka izpodbijati v roku 
60 dni od vročitve navedene odločbe. 
12 V zvezi z dopolnilnimi odločbami o odmeri davka iz člena 11(5) zakonske uredbe št. 374/1990 je 
v navedeni okrožnici št. 41 D pojasnjeno: 
„[…] navedeni akti o obdavčitvi – v skladu s členom 244 […] carinskega zakonika – so v zvezi 
z davčnim zavezancem neposredno izvršljivi in jih je mogoče v zgoraj navedenem prekluzivnem roku 
kot take samostojno izpodbijati pred davčnimi sodišči. V zvezi s tem je treba spomniti, da se 
z izpodbijanjem dopolnilne odločbe o odmeri davka s sprožitvijo carinskega spora ali vložitvijo 
pritožbe pri pristojnem deželnem davčnem sodišču ne odloži njena izvršitev (glej zgoraj navedeni 
člen 244 carinskega zakonika). Vendar to ne posega v možnost uradov [carinskega organa], da – po 
predložitvi posebne pritožbe, ki jo vloži zadevni gospodarski subjekt – v upravnem postopku 
sprejmejo začasno odredbo za odlog izvršitve, če so izpolnjeni pogoji iz navedenega pravila Skupnosti 
[…].“ 
ECLI:EU:C:2017 :1010 4 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje 
13 Družba Prequ’ Italia je opravljala uvoz blaga ob odlogu plačila DDV. Pri izpolnitvi carinskih 
formalnosti je uporabila možnost, da ne plača DDV, pri čemer se je v svojih uvoznih deklaracijah 
zavezala, da bo kupljeno blago spravila v določeno davčno skladišče. Uvoženo blago pa fizično ni bilo 
vneseno v to skladišče. 
14 Ufficio delle Dogane di Livorno (carinski urad v Livornu, Italija) je, potem ko je ugotovil, da je družba 
Prequ’ Italia davčno skladišče uporabila zgolj virtualno, 13. novembra 2009 zoper njo izdal deset 
dopolnilnih odločb o odmeri, ki so vsebovale opozorilo o naložitvi DDV pri uvozu. 
15 V vsaki od teh dopolnilnih odločb je bilo pojasnjeno, da lahko davčni zavezanec v skladu 
s členom 11(7) zakonske uredbe št. 374/1990 vloži upravno pritožbo, urejeno v členu 66 in naslednjih 
enotnega besedila carinskih določb, po koncu postopka s to pritožbo pa ima davčni zavezanec možnost 
vložitve pravnih sredstev v sodnem postopku. 
16 V teh dopolnilnih odločbah je bilo navedeno, da je mogoče s spoštovanjem pogojev, določenih 
v členu 244 carinskega zakonika, doseči zadržanje izvršitve odločbe o odmeri davka, in sicer 
s predložitvijo vloge regionalnemu direktorju carinskega urada , ki ji je priložena ustrezna garancija 
glede dodatnih carinskih dajatev, ki so bile ugotovljene. 
17 V predložitveni odločbi ni pojasnjeno, ali je v obravnavani zadevi družba Prequ’ Italia uporabila 
možnost, ki ji je priznana s členom 11(7) zakonske uredbe št. 374/1990 , da v 30 dneh od vročitve 
dopolnilnih odločb o odmeri davka vloži ugovor zoper te dopolnilne odločbe, in ali je začela upravni 
postopek za rešitev carinskega spora na podlagi člena 66 enotnega besedila carinskih določb. 
18 Vsekakor je družba Prequ’ Italia februarja 2010 zoper deset dopolnilnih odločb o odmeri davka vložila 
tožbo v upravnem sporu pri Commissione tributaria provinciale di Livorno (deželno davčno sodišče 
v Livornu, Italija), ki jo je s sodbo z dne 24. februarja 2011 zavrnilo. 
19 Družba Prequ’ Italia se je zoper to sodbo pritožila pri Commissione tributaria regionale di Firenze 
(regionalno davčno sodišče v Firencah, Italija), ki je pritožbo s sodbo z dne 13. decembra 2012 
zavrnilo. 
20 Iz spisa, predloženega Sodišču, je razvidno, da je družba Prequ’ Italia v okviru upravnega spora navajala 
kršitev njene pravice do izjave, pri čemer je v bistvu trdila, da bi morale biti dopolnilne odločbe 
sprejete na podlagi člena 12(7) zakona št. 212/2000 , ne pa na podlagi člena 11(7) zakonske uredbe 
št. 374/1990 . 
21 Tako Commissione tributaria provinciale di Livorno (deželno davčno sodišče v Livornu) kot 
Commissione tributaria regionale di Firenze (regionalno davčno sodišče v Firencah) sta potrdili 
odločbo carinskega organa, pri čemer sta uporabili sodno prakso Corte suprema di cassazione 
(vrhovno kasacijsko sodišče, Italija), v skladu s katero člena 12(7) zakona št. 212/2000 ni mogoče 
uporabiti v carinskih zadevah. 
22 Družba Prequ’ Italia je nato vložila kasacijsko pritožbo pri Corte suprema di cassazione (vrhovno 
kasacijsko sodišče). 
23 Družba Prequ’ Italia je med pritožbenimi razlogi, ki jih je uveljavljala pred Corte suprema di cassazione 
(vrhovno kasacijsko sodišče), navedla kršitev njene pravice do obrambe, ker naj bi carinski urad 
izpodbijane dopolnilne odločbe o odmeri davka sprejel, ne da bi ji prej omogočil, da se izjavi v okviru 
kontradiktornega upravnega postopka. Trdi, da bi bilo treba uporabiti člen 12(7) zakona št. 212/2000 , 
ki davčnemu zavezancu priznava pravico do kontradiktornega postopka in mu omogoča, da pristojni 
upravi predloži stališča. 
ECLI:EU:C:2017 :1010 5 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
24 Carinski urad v odgovoru na pritožbo trdi, da so pritožbeni razlogi, ki jih je navedla družba Prequ’ 
Italia, neutemeljeni. V zvezi z vprašanjem glede kršitve načela kontradiktornosti v carinskih zadevah 
poudarja, da se v skladu s sodno prakso Corte suprema di cassazione (vrhovno kasacijsko 
sodišče) člen 12(7) zakona št. 212/2000 ne uporablja za postopke v carinskih zadevah. Poleg tega naj 
bi ureditev iz člena 11(7) zakonske uredbe št. 374/1990 varovala pravico do kontradiktornega 
postopka. 
25 Predložitveno sodišče v zvezi s tem navaja, prvič, da se v skladu z njegovo sodno prakso člen 12(7) 
zakona št. 212/2000 , katerega namen je davčnim zavezancem zagotavljati spoštovanje načela 
kontradiktornosti, ne uporablja pred vložitvijo sodnega pravnega sredstva zoper odločbo o odmeri 
davka in se nikakor ne uporablja v carinskih zadevah. 
26 Dodaja, da je glede posebnosti carinskih zadev z vidika vprašanja spoštovanja kontradiktornega 
postopka večkrat razsodilo, da spoštovanje načela kontradiktornosti celo med upravno fazo postopka, 
čeprav ni izrecno določeno v carinskem zakoniku, izhaja iz izrecnih določb člena 11 zakonske uredbe 
št. 374/1990 in je splošno načelo prava Unije, ki se uporabi vselej, ko želi uprava glede osebe sprejeti 
akt, ki posega v njen položaj. 
27 Predložitveno sodišče še pojasnjuje, da je v sodni praksi že večkrat razsodilo, da je spoštovanje načela 
kontradiktornosti v celoti zagotovljeno z upravnimi postopki iz člena 66 in naslednjih enotnega 
besedila carinskih določb, na katere napotuje člen 11 zakonske uredbe št. 374/1990 . Ti postopki naj bi 
ženazačetku omogočali uvedbo kontradiktornega postopka v korist davčnega zavezanca, ker na eni 
strani člen 66 enotnega besedila o carinskih določbah določa, da gospodarski subjekt vloži upravno 
pritožbo zoper dopolnilno odločbo o odmeri davka, pri čemer „priloži dokumente in navede dokaze, 
za katere meni, da so koristni“, na drugi strani pa naj bi se to zgodilo šele ob koncu upravnega 
postopka, v primeru delne ali v celoti zavrnilne odločbe za stranko, ki vloži pritožbo, kar naj bi 
pomenilo „končnost“ dopolnilne odločbe o odmeri davka in bi lahko davčni zavezanec zoper to 
dopolnilno odločbo vložil sodno pravno sredstvo. 
28 Drugič, predložitveno sodišče se sklicuje na sodno prakso Sodišča v zvezi s pravico do izjave in zlasti na 
sodbo z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics 
(C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 ). 
29 Predložitveno sodišče se ob opozarjanju na načela, ki jih je Sodišče uporabilo v zadevi, v kateri je bilo 
zadržanje izvršitve odločbe o odmeri, sprejete ob kršenju pravice do predhodne izjave, določeno 
z ministrsko okrožnico, sprašuje, kaj velja v primeru, ko – enako kot v obravnavani zadevi – 
nacionalna zakono daja določa le zadržanje izvršitve akta, sprejetega brez predhodnega zaslišanja 
zadevne osebe, in to zgolj ob napotilu na člen 244 carinskega zakonika, ne da bi bila za izvajanje teh 
določb predvidena posebna ureditev. 
30 Predložitveno sodišče v zvezi s tem poudarja, da zadržanje izvršitve carinskega akta, sprejetega brez 
predhodnega zaslišanja davčnega zavezanca, ni samodejna posledica vložitve upravne pritožbe, temve č 
samo ukrep, ki ga uprava lahko sprejme, če so podani pogoji iz navedenega člena 244. 
31 Predložitveno sodišče se zato sprašuje, ali načela o spoštovanju pravice do izjave v carinskih zadevah, 
kot so opredeljena v sodbi z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann 
Worldwide Logistics (C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 ), nasprotujejo nacionalni carinski 
ureditvi, kot je ta, ki se je uporabljala v času dejanskega stanja v postopku v glavni stvari, ki določa, da 
se lahko naslovniku odločbe o odmeri davka, sprejete brez predhodnega kontradiktornega postopka, 
odobri zadržanje izvršitve akta na dan, ko vloži pritožbo, in sicer ob sklicevanju na pogoje iz člena 244 
carinskega zakonika in ne da bi bilo določeno zadržanje izvršitve izpodbijanega akta kot običajna 
posledica vložitve upravne pritožbe. 
ECLI:EU:C:2017 :1010 6 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
32 V teh okoliščinah je Corte suprema di Cassazione (vrhovno kasacijsko sodišče) prekinilo odločanje in 
Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: 
„Ali je italijanska zakono daja [iz spora o glavni stvari], ki ne določa, da se v korist davčnega zavezanca, 
ki pred sprejetjem davčnega akta carinske uprave ni bil zaslišan, izvršitev tega akta odloži kot običajna 
posledica vložitve pritožbe, v nasprotju s splošnim načelom Evropske unije o pravici do izjave?“ 
Vprašanje za predhodno odločanje 
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe 
33 Italijanska vlada in Evropska komisija dvomita o dopustnosti predloga za sprejetje predhodne odločbe. 
34 Italijanska vlada uveljavlja nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe z obrazložitvijo, da je 
trditev družbe Prequ’ Italia o domnevni kršitvi njene pravice do obrambe neutemeljena, ker je bila ta 
družba pred sprejetjem dopolnilnih odločb o odmeri davka obveščena ozačetku upravnega postopka in 
o tem, da ima pravico predložiti pripombe v roku 30 dni, s čimer ji je omogočen kontradiktorni 
postopek. 
35 Komisija se sprašuje, ali je predložitveno sodišče zadostno opredelilo dejanski in pravni okvir, 
v katerega je umeščeno zastavljeno vprašanje, da bi imelo Sodišče na voljo pravne in dejanske 
elemente, ki mu omogočajo podati koristen odgovor na navedeno vprašanje. 
36 V zvezi s tem poudarja, da je predložitveno sodišče zgolj strnjeno navedlo upoštevna dejstva in 
postopkovne elemente, ki so bili povod za vložitev predloga za sprejetje predhodne odločbe. Tako naj 
ne bi bilo jasno razvidno, da je družba Prequ’ Italia izpodbijala dopolnilne odločbe o odmeri davka, 
kot ji to omogoča člen 11(7) zakonske uredbe št. 374/1990 , in da je nato začela upravni postopek za 
rešitev spora. Poleg tega naj ne bi bilo navedeno, da je družba Prequ’ Italia vložila predlog za odlog 
izvršitve navedenih aktov in ali je bil ta predlog sprejet ali zavrnjen. 
37 V zvezi s tem je treba spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso postopek iz člena 267 PDEU 
instrument za sodelovanje med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, s katerim je tem dodeljena 
odgovornost, da glede na posebnosti zadeve presodijo o potrebi po sprejetju predhodne odločbe, da bi 
lahko izdala svojo sodbo, in o upoštevnosti vprašanj, ki jih postavijo Sodišču (sodba z dne 12. oktobra 
2017 , Kubicka, C-218/16, EU:C:2017 :755, točka 31 in navedena sodna praksa). 
38 Čeprav mora biti predložitvena odločba v skladu z zahtevami, navedenimi v členu 94 Poslovnika 
Sodišča, sicer se jo lahko razglasi za nedopustno (glej v tem smislu sodbo z dne 5. julija 2016 , 
Ognyanov, C-614/14, EU:C:2016 :514, točke 18, 19 in 21), pa je sprejetje predhodne odločbe 
o vprašanju, ki ga postavi nacionalno sodišče, mogoče zavrniti le, kadar je očitno, da zahtevana razlaga 
prava Unije nima nikakršne zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, kadar gre 
za hipotetičen problem oziroma kadar Sodišče nima na voljo potrebnih dejanskih in pravnih 
elementov, da bi lahko koristno odgovorilo na postavljena vprašanja (sodba z dne 12. oktobra 2017 , 
Kubicka, C-218/16, EU:C:2017 :755, točka 32 in navedena sodna praksa). 
39 V obravnavanem primeru je treba poudariti, da se vprašanje, postavljeno v tej zadevi, jasno nanašana 
možnost, da se v okviru upravnega postopka v zvezi z reševanjem spora v carinskih zadevah in torej 
v fazi pred vložitvijo sodnega pravnega sredstva, odobri zadržanje izvršitve odločbe o odmeri davka 
v carinskih zadevah in da je povezano z odgovorom Sodišča na drugo vprašanje, obravnavano v sodbi 
z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics 
(C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 ). 
ECLI:EU:C:2017 :1010 7 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
40 Predložitveno sodišče meni, da je načela iz te sodbe mogoče uporabiti v sporu, ki ga obravnava, hkrati 
pa dvomi o tem, ali je za to, da se lahko izključi nezakonitost ukrepa, sprejetega v carinskih zadevah, ne 
da bi se davčni zavezanec predhodno izjavil, nujno, da nacionalna zakono daja temu davčnemu 
zavezancu na eni strani zagotavlja možnost izpodbijati zadevni akt v okviru upravne pritožbe in na 
drugi strani zadržanje izvršitve tega akta kot običajno posledico uporabe take pritožbe. 
41 Zato dejanski in pravni okvir, kot je predstavljen v predložitveni odločbi, vsebuje razloge, iz katerih 
predložitveno sodišče postavlja vprašanje Sodišču, in zadošča za razjasnitev vprašanja, ki ga je 
postavilo predložitveno sodišče in ki se nanaša na skladnost nacionalne ureditve, na podlagi katere 
ima naslovnik dopolnilne odločbe o odmeri davka možnost izpodbijati ta akt v okviru upravne 
pritožbe in zaprositi za zadržanje izvršitve tega akta, pri čemer zadržanje izvršitve navedenega akta ni 
običajna in samodejna posledica vložitve take upravne pritožbe. 
42 Poleg tega je treba glede na trditve italijanske vlade ugotoviti, da je iz predloga za sprejetje predhodne 
odločbe razvidno, da je razlaga načela spoštovanja pravice do izjave v carinskih zadevah 
predložitvenemu sodišču potrebna. Vsekakor se glede na predložitveno odločbo ne zdi, da zastavljeno 
vprašanje ne bi bilo upoštevno za rešitev spora, o katerem odloča predložitveno sodišče. 
43 Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba šteti, da je vprašanje za predhodno odločanje dopustno. 
Vsebinska presoja 
44 Predložitveno sodišče s svojim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba pravico vsake osebe, da se 
izjasni pred sprejetjem odločbe, ki bi lahko negativno vplivala na njene interese, razlagati tako, da je 
pravica naslovnika dopolnilne odločbe o odmeri davka, ki so jo carinski organi sprejeli brez 
predhodnega zaslišanja zadevne osebe, do obrambe kršena, če nacionalna zakono daja, ki zadevni osebi 
omogoča izpodbijanje tega akta v okviru upravne pritožbe, ob napotilu na člen 244 carinskega zakonika 
določa zgolj možnost vložitve predloga za zadržanje izvršitve tega akta do njegove morebitne 
spremem be in ne določa, da vložitev upravne pritožbe samodejno zadrži izvršitev tega akta. 
45 V zvezi s tem je treba spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso spoštovanje pravice do 
obrambe temeljno načelo prava Unije, katerega sestavni del je pravica do izjave v vsakem postopku 
(sodba z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, 
C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točka 28 in navedena sodna praksa). 
46 V skladu s tem načelom, ki se uporabi, kadar organ namerava zoper osebo izdati akt, ki posega v njen 
položaj, mora biti naslovnikom odločb, ki občutno vplivajo na njihove interese, omogočeno, da 
učinkovito izrazijo svoje stališče o elementih, s katerimi namerava organ utemeljiti svojo odločbo 
(sodba z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, 
C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točka 30 in navedena sodna praksa). 
47 Ta obveznost velja za organe držav članic, kadar sprejemajo odločbe, ki spadajo na področje uporabe 
prava Unije, tudi kadar veljavna ureditev izrecno ne določa takšne formalnosti (glej v tem smislu sodbi 
z dne 18. decembra 2008 , Sopropé, C-349/07, EU:C:2008 :746, točka 38, in z dne 3. julija 2014 , Kamino 
International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, C-129/13 in C-130/13, 
EU:C:2014 :2041 , točka 31). 
48 V postopku v glavni stvari pa sporna nacionalna zakono daja organov, ki opravljajo carinske preglede, 
ne zavezuje, da morajo naslovnike odločb o odmeri davka zaslišati, preden opravijo ponovni pregled 
teh ugotovitev in sprejmejo morebitne dopolnilne odločbe. Tako načeloma vsebuje omejitev pravice 
naslovnikov teh dopolnilnih odločb o odmeri do izjave, tudi če ti lahko svoje mnenje uveljavljajo 
v poznejši fazi postopka z upravno pritožbo. 
ECLI:EU:C:2017 :1010 8 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
49 Sodišče je v zvezi s tem opozorilo, da je namen pravila, v skladu s katerim mora biti naslovniku 
odločbe, ki posega v njegov položaj, omogočeno, da predstavi svoja stališča, preden bo ta sprejeta, to, 
da se pristojnemu organu omogoči, da ustrezno upošteva celoto upoštevnih elementov. Da bi se 
zagotovilo učinkovito varstvo zadevne osebe ali podjetja, je namen navedenega pravila zlasti to, da 
lahko navedena oseba ali podjetje popravi napako ali uveljavlja taka dejstva v zvezi s svojim osebnim 
položajem, ki govorijo v prid temu, da naj bo odločba sprejeta, da naj ne bo sprejeta ali da naj ima 
določeno vsebino (glej v tem smislu sodbi z dne 18. decembra 2008 , Sopropé, C-349/07, 
EU:C:2008 :746, točka 49, in z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann 
Worldwide Logistics, C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točka 38). 
50 Vendar iz ustaljene sodne prakse izhaja, da splošno načelo prava Unije glede spoštovanja pravice do 
obrambe ne pomeni absolutne pravice, ampak lahko vsebuje omejitve, če te dejansko ustrezajo ciljem 
v splošnem interesu, ki se uresničujejo z zadevnim ukrepom, in če glede na želeni cilj ne pomenijo 
pretiranega in nesprejemljivega posega, ki bi omejeval samo bistvo tako zagotovljenih pravic (glej 
v tem smislu sodbi z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann 
Worldwide Logistics, C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točka 42, ter z dne 9. novembra 2017 , 
Ispas, C-298/16, EU:C:2017 :843, točka 35). 
51 Sodiščeje že ugotovilo, da splošni interes Evropske unije in zlasti interes izterjave lastnih dohodkov 
v najkrajšem možnem času zahteva, da so pregledi opravljeni hitro in učinkovito (glej v tem smislu 
sodbi z dne 18. decembra 2008 , Sopropé, C-349/07, EU:C:2008 :746, točka 41, in z dne 3. julija 2014 , 
Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, C-129/13 in C-130/13, 
EU:C:2014 :2041 , točka 54). 
52 Tako je v primeru odločb carinskih organov. 
53 V skladu s členom 243(1) carinskega zakonika se lahko vsaka oseba pritoži na odločbe carinskih 
organov, ki se nanašajo na uporabo carinske zakono daje in to osebo neposredno in osebno zadevajo. 
Vendar člen 244, prvi odstavek, tega zakonika določa, da vložitev pritožbe na podlagi člena 243 
carinskega zakonika načeloma ne zadrži izvršitve izpodbijane odločbe. Ker ta pritožba ni suspenzivna, 
ni ovira za takojšnjo izvršitev te odločbe. Drugi odstavek člena 244 carinskega zakonika pa carinske 
organe pooblašča, da v celoti ali delno zadržijo izvršitev carinske odločbe, če utemeljeno dvomijo 
v skladnost izpodbijane odločbe s carinsko zakono dajo ali če bi lahko udeleženemu grozila 
nepopravljiva škoda. 
54 Nacionalno sodišče v predložitveni odločbi navaja, da nacionalni postopek z upravno pritožbo zoper 
akte, ki jih izdajo carinski organi, ne povzroči, da se izvršba odločbe, ki posega v položaj, samodejno 
zadrži in da postane ta odločba s takojšnjim učinkom neuporabljiva. 
55 Kot izhaja iz sodne prakse Sodišča, je ta okoliščina lahko do neke mere pomem bna pri preizkusu 
morebitne utemeljenosti omejitve pravice do izjave pred sprejetjem odločbe, ki posega v položaj 
(sodba z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, 
C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točka 65). 
56 Vendar če ni zaslišanja pred sprejetjem odločbe o odmeri davka, vložitev ugovora ali upravne pritožbe 
zoper to odločbo o odmeri davka ne povzroči nujno samodejnega zadržanja izvršitve navedene odločbe 
o odmeri davka, da bi se v okviru tega ugovora ali upravne pritožbe zagotovilo spoštovanje pravice do 
izjave (sodba z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide 
Logistics, C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točka 67). 
57 Nasprotno pa je pomem bno, da nacionalni postopek z upravno pritožbo zoper akte, ki jih izdajo 
carinski organi, zagotavlja polni učinek prava Unije in v obravnavanem primeru določb člena 244 
carinskega zakonika. 
ECLI:EU:C:2017 :1010 9 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
58 Kar zadeva odločbe o izterjavi v carinskih zadevah, člen 244, drugi odstavek, carinskega zakonika zaradi 
splošnega interesa Unije za izterjavo lastnih dohodkov v najkrajšem roku določa, da vložitev pritožbe 
zoper odločbo o odmeri davka zadrži izvršbo te odločbe le, če obstajajo razlogi za dvom o skladnosti 
izpodbijane odločbe s carinsko zakono dajo ali če bi lahko udeleženemu grozila nepopravljiva škoda 
(glej v tem smislu sodbo z dne 3. julija 2014 , Kamino International Logistics in Datema Hellmann 
Worldwide Logistics, C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točka 68). 
59 Ker je treba določbe prava Unije, kot so določbe carinskega zakonika, razlagati ob upoštevanju 
temeljnih pravic, ki so v skladu z ustaljeno sodno prakso sestavni del splošnih pravnih načel, katerih 
spoštovanje zagotavlja Sodišče, morajo nacionalne določbe za izvajanje pogojev iz člena 244, drugi 
odstavek, carinskega zakonika za odobritev odloga izvršitve, če ni predhodnega zaslišanja, zagotavljati, 
da se ti pogoji ne uporabljajo ali razlagajo restriktivno (glej v tem smislu sodbo z dne 3. julija 2014 , 
Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, C-129/13 in C-130/13, 
EU:C:2014 :2041 , točki 69 in 70). 
60 V postopku v glavni stvari predložitveno sodišče navaja, da se odlog izvršitve dopolnilnih odločb 
o odmeri davka lahko odobri le, če so izpolnjeni pogoji iz člena 244 carinskega zakonika, ne da bi 
natančneje opredelilo merila, ki jih carinski uradi uporabljajo za presojo odobritve tega odloga. Prav 
tako v zvezi s tem nič ne izhaja iz besedila okrožnice št. 41 D z dne 17. junija 2002 , ki zgolj napotuje 
na pogoje iz člena 244 carinskega zakonika. 
61 Če ima naslovnik dopolnilnih odločb o odmeri davka, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, 
možnost, da se mu odobri odlog izvršitve navedenih aktov do njihove morebitne spremem be, in čese 
v okviru upravnega postopka pogoji iz člena 244 carinskega zakonika ne uporabljajo restriktivno, kar 
mora presoditi nacionalno sodišče, pravica naslovnika dopolnilnih odločb o odmeri davka do obrambe 
ni kršena. 
62 Vsekakor je treba poudariti, da obveznost nacionalnega sodišča, da zagotovi polni učinek prava Unije, 
ne povzroči vedno razglasitve ničnosti izpodbijane odločbe, če je bila ob njenem sprejetju kršena 
pravica do obrambe. V skladu z ustaljeno sodno prakso namreč kršitev pravice do obrambe, zlasti 
pravice osebe do izjave, povzroči razglasitev ničnosti odločbe, sprejete v zadevnem upravnem 
postopku, le, če bi bil izid tega postopka, četekršitve ne bi bilo, drugačen (sodbi z dne 10. septembra 
2013 , G. in R., C-383/13 PPU , EU:C:2013 :533, točka 38, ter z dne 3. julija 2014 , Kamino International 
Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, C-129/13 in C-130/13, EU:C:2014 :2041 , točki 78 
in 79). 
63 Glede na zgornje preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba pravico vsake 
osebe, da se izjasni pred sprejetjem vsake odločbe, ki bi lahko negativno vplivala na njene interese, 
razlagati tako, da pravica naslovnika dopolnilne odločbe o odmeri davka, ki so jo carinski organi 
sprejeli brez predhodnega zaslišanja zadevne osebe, do obrambe ni kršena, če nacionalna zakono daja, 
ki zadevni osebi omogoča izpodbijanje tega akta v okviru upravne pritožbe, ob napotilu na člen 244 
carinskega zakonika določa zgolj možnost vložitve predloga za zadržanje izvršitve tega akta do njegove 
morebitne spremem be, ne da bi vložitev upravne pritožbe samodejno zadržala izvršitev izpodbijanega 
akta, saj uporaba člena 244, drugi pododstavek, carinskega zakonika s strani carinskih organov ne 
omejuje odobritve odloga izvršitve, če obstajajo razlogi za dvom o skladnosti izpodbijane odločbe 
s carinsko zakono dajo ali če bi lahko zadevni osebi grozila nepopravljiva škoda. 
Stroški 
64 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
ECLI:EU:C:2017 :1010 10 
Sodba z dne 20. 12. 2017 – Zadeva C-276/16  
Prequ’ Italia  
Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo: 
Pravico vsake osebe, da se izjasni pred sprejetjem vsake odločbe, ki bi lahko negativno vplivala na 
njene interese, je treba razlagati tako, da pravica naslovnika dopolnilne odločbe o odmeri davka, 
ki so jo carinski organi sprejeli brez predhodnega zaslišanja zadevne osebe, do obrambe ni 
kršena, če nacionalna zakonodaja, ki zadevni osebi omogoča izpodbijanje tega akta v okviru 
upravne pritožbe, ob napotilu na člen 2 4 4 Uredbe Sveta (EGS) št. 2 9 1 3 / 9 2 z dne 1 2. oktobra 1 9 9 2 
o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2 7 0 0 / 2 0 0 0  
E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 1 6. novembra 2 0 0 0 , določa zgolj možnost vložitve 
predloga za zadržanje iz v ršitve tega akta do njegove morebitne spremembe, ne da bi vložitev 
upravne pritožbe samodejno zadržala iz v ršitev izpodbijanega akta, saj uporaba člena 2 4 4, drugi 
pododstavek, navedene uredbe s strani carinskih organov ne omejuje odobritve odloga iz v ršitve, 
če obstajajo razlogi za dvom o skladnosti izpodbijane odločbe s carinsko zakonodajo ali čebi 
lahko zadevni osebi grozila nepopravljiva škoda. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2017 :1010 11