ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 25. marca 2021 –

Banco Santander

(Zadeva C‑503/20)

„Predhodno odločanje – Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča – Varstvo potrošnikov – Potrošniški kredit – Direktivi 87/102/EGS in 2008/48/ES – Področje uporabe – Nacionalna ureditev, katere namen je boj proti oderuštvu – Svoboda opravljanja storitev“

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Odgovor, na katerega je mogoče jasno sklepati iz sodne prakse – Uporaba člena 99 Poslovnika (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 99) (Glej točki 22 in 23.)

2. Varstvo potrošnikov – Potrošniške kreditne pogodbe – Direktivi 87/102 in 2008/48 – Efektivna obrestna mera – Nacionalna ureditev, kakor je razložena s sodno prakso in s katero je določena omejitev te obrestne mere zaradi boja proti oderuštvu – Dopustnost – Zahteva – Spoštovanje harmoniziranih pravil zlasti glede obveznosti zagotovitve informacij – Preverjanje s strani nacionalnega sodišča (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/48, člen 30(1); Direktiva Sveta 87/102, člen 15) (Glej točke 26, 27 in od 29 do 32 ter izrek.)

3. Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Predlog za predhodno odločanje, ki ne vsebuje nobenih informacij glede dejanskega in pravnega okvira in ki ne pojasnjuje razlogov za njegovo predložitev Sodišču – Očitna nedopustnost (člen 267 PDEU; Statut Sodišča, člen 23; Poslovnik Sodišča, člena 53(2) in 94) (Glej točke od 34 do 39.)

4. Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Nujnost predložitve dovolj pojasnil Sodišču o dejanskem in pravnem okviru – Obseg obveznosti na področju temeljnih pravic – Vprašanje, postavljeno v zvezi s sporom, ki je omejen na eno samo državo članico – Nenavedba navezne okoliščine, zaradi katere je treba za rešitev spora podati zahtevano razlago – Očitna nedopustnost (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člena 53(2) in 94) (Glej točke od 41 do 43.)

Izrek

Direktivo Sveta z dne 22. decembra 1986 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (87/102/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta z dne 22. februarja 1990, in Direktivo 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, kakor je razložena z nacionalno sodno prakso in s katero je določena omejitev efektivne obrestne mere, ki jo je mogoče naložiti potrošniku v okviru potrošniške kreditne pogodbe, zaradi boja proti oderuštvu, če ta ureditev ni v nasprotju s pravili, ki so s tema direktivama harmonizirana zlasti glede obveznosti zagotovitve informacij.
Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 23. aprila 2021 –

Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies

(Zadeva C-471/20) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 53(2) in člen 99 Poslovnika Sodišča – Socialna politika – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Organizacija delovnega časa – Direktiva 2003/88/ES – Najdaljši tedenski delovni čas – Referenčno obdobje – Člen 16 – Odstopanja – Člena 17 in 18 – Nadzornik-vzgojitelj, ki v internatu zagotavlja nočna dežurstva – Ureditve nadomestnega počitka“

Socialna politika – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Direktiva 2003/88 o določenih vidikih organizacije delovnega časa – Najdaljši tedenski delovni čas – Odstopanje – Dejavnost vzgojitelja v internatu, ki je zadolžen za nadzor nad dijaki ponoči – Pogoji

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/88, člen 17(2) in (3)(b))

(Glej točke 32, od 34 do 36 in izrek.)

Izrek

Člen 17(3)(b) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da dejavnost vzgojitelja v internatu, ki je zadolžen za nadzor nad dijaki ponoči, spada na področje uporabe te določbe.

( 1 ) UL C 9, 11.1.2021.
32

Sodišče je že razsodilo, da dosledna uporaba pravil Unije o postopkovnih rokih nikakor ne vpliva na pravico do učinkovitega sodnega varstva (glej zlasti sklepa z dne 17. maja 2002, Nemčija/Parlament in Svet, C‑406/01, EU:C:2002:304, točka 20 in navedena sodna praksa, ter z dne 22. oktobra 2010, Seacid/Parlament in Svet, C‑266/10 P, neobjavljen, EU:C:2010:629, točka 30). Ti roki so namreč iz razlogov pravne varnosti, navedenih v točki 28 tega sklepa, omejitev, ki je vgrajena v pravico do dostopa do sodišča (glej v tem smislu sklepa z dne 12. septembra 2013, Ellinika Nafpigeia in 2. Hoern/Komisija, C‑616/12 P, neobjavljen, EU:C:2013:884, točka 31, in z dne 11. junija 2020, GMPO/Komisija, C‑575/19 P, neobjavljen, EU:C:2020:448, točka 40).
2.

Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Določbe Pogodbe – Izvajanje člena 18 PDEU s členom 49 PDEU – Nacionalna ureditev, ki izključuje solidarno odgovornost družbe, ki ima nadzor nad drugo družbo in ima sedež v drugi državi članici kot ta odvisna družba, za dolgove, ki izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi, ki jo sklene zadnjenavedena družba – Dopustnost (člena 18 in 49 PDEU) (Glej točke 20, od 22 do 25 ter izrek.)
2.

Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Igre na srečo – Dajanje na voljo prepovedanih loterij – Sankcije – Najnižji znesek glob in nadomestne kazni odvzema prostosti, naložene za vsak nedovoljen igralni avtomat – Kumulacija glob in kazni – Neobstoj zgornje omejitve – Sorazmerni prispevek za stroške postopka – Dopustnost – Pogoji – Spoštovanje načela sorazmernosti – Spoštovanje pravice do dostopa do sodišča (člen 56 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 47 in 49(3)) (Glej točke od 30 do 38, od 40 do 42 in od 44 do 47 ter točko 2 izreka.)
2.

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju – Razlog, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev – Nujnost natančne navedbe izkrivljenih elementov in dokaza napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 4 in 5.)
2.

Varstvo potrošnikov – Potrošniške kreditne pogodbe – Direktiva 2008/48 – Zahteve obličnosti kreditne pogodbe – Nacionalna ureditev, ki nalaga pisavo iste vrste, obliko in velikost za vse elemente kreditne pogodbe – Dopustnost – Zahteva – Spoštovanje pravil, usklajenih s to direktivo (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/48, člena 10(2) in 22 (1)) (Glej točke 27, 28, 33, od 35 do 37 in izrek.)
2.

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Vprašanja, postavljena brez zadostnih pojasnil glede dejanskega in pravnega okvira ter razlogov, ki bi upravičevali nujnost odgovora na vprašanja za predhodno odločanje – Očitna nedopustnost (Člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 94) (Glej točke od 27 do 31, 33 in od 37 do 39 ter izrek.)
5.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Presoja možnosti za registracijo znaka – Upoštevanje zgolj ureditve Unije – Odločbe, ki jih sprejmejo nacionalni organi in ki ne zavezujejo organov Unije (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001) (Glej točko 20.)
3.

Varstvo potrošnikov – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13 – Pogodba o novaciji, katere namen je spremeniti potencialno nepošteni pogoj iz prejšnje pogodbe, sklenjene med istima strankama, ki določa odpoved potrošnika vsakršni tožbi – Zahteva po preglednosti – Obseg – Merila presoje (Direktiva Sveta 93/13, členi 3(1), 4(2) in 5) (Glej točke od 50 do 57, od 62 do 65, 71 in 74 ter točko 3 izreka.)
Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 28. maja 2020 – Wallonische Region (Registracija vozila družbe nerezidentke)

(Zadeva C‑757/19)

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Člen 49 PDEU – Svoboda ustanavljanja – Cestni promet – Registracija motornih vozil – Voznik s prebivališčem v državi članici – Vozilo, registrirano v drugi državi članici – Vozilo, dano na voljo družbeniku in poslovodji gospodarske družbe s sedežem v tej drugi državi članici – Obveznost, da je v vozilu vedno dokaz o pravilnosti uporabe tega vozila – Sorazmernost“

Svoboda ustanavljanja – Omejitve – Oseba s prebivališčem na nacionalnem ozemlju, ki je družbenik in poslovodja družbe s sedežem v drugi državi članici – Uporaba vozila s tujo registrsko tablico – Nacionalna ureditev, ki pod grožnjo naložitve globe določa obveznost, da se na kraju samem predloži dokaz o pravilnosti njegove uporabe – Nedopustnost – Utemeljitev – Neobstoj – Kršitev načela sorazmernosti

(člen 49 PDEU)

(Glej točke 23, od 27 do 31, od 33 do 35 in izrek.)

Izrek

Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero se lahko oseba, ki ima prebivališče v tej državi, za vozilo, ki je registrirano v drugi državi članici in ki ga je dala na voljo družba s sedežem v tej drugi državi članici, katere družbenik in poslovodja je ta oseba, na izjemo od obveznosti, da vozila registrira v državi članici prebivališča, sklicuje le, če ima dokumente, ki dokazujejo, da zadevna oseba izpolnjuje pogoje za to izjemo, vedno s seboj v vozilu.
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Pogoji dopustnosti – Interes tožeče stranke za dosego zaprošenega odloga – Sklep Komisije, sprejet v okviru preizkusa pritožbe, ki se nanaša na domnevno nezakonito pomoč – Odlog, ki ne more odpraviti resne in nepopravljive škode, ki se zatrjuje – Neobstoj pravnega interesa (člena 108(3) in 278 PDEU) (Glej točke od 49 do 65 in od 76 do 81.)
2.

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Predlog, iz katerega niso razvidni razlogi za utemeljitev predložitve Sodišču – Očitna nedopustnost (člen 267 PDEU; Statut Sodišča, člen 23; Poslovnik Sodišča, člen 53(2) in člen 94(c)) (Glej točke 37, 38, 41, 42, in od 45 do 50 ter izrek.)
46

Glede na sodno prakso, navedeno v točkah od 38 do 42 tega sklepa, ni videti, da je obveznost Velikega vojvodstva Luksemburg, da v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, razširi ugodnosti, ki jih imajo njegovi državljani na podlagi te konvencije, na delavca migranta, takšna, da bi postavila pod vprašaj ravnovesje in vzajemnost te konvencije, saj ta razširitev ne bi ogrozila obveznosti, ki izhajajo iz zavez Velikega vojvodstva Luksemburg do Združenih držav Brazilije (zdaj Federativna republika Brazilija). To, da Veliko vojvodstvo Luksemburg pravico do družinskih dodatkov za njihove otroke, ki ne živijo na tem ozemlju, enostransko razširi na državljane drugih držav članic, ki delajo na luksemburškem ozemlju, namreč ne more ogroziti pravic Federativne republike Brazilije, ki izhajajo iz konvencije o socialni varnosti iz leta 1965, niti tej tretji državi ne nalaga novih obveznosti.
1.

Sodni postopek – Stroški – Določitev – Stroški, ki se povrnejo – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati – Diskrecijska pravica Sodišča – Stroški, priglašeni v okviru pritožbe (Poslovnik sodišča, člena 144(b) in 184(1)) (Glej točke od 17 do 21 in 23.)
4.

Socialna politika – Okvirni sporazum UNICE, CEEP in ETUC o delu s krajšim delovnim časom – Direktiva 97/81 – Prepoved diskriminacije delavcev s krajšim delovnim časom – Delavci in delavke – Dostop do zaposlitve in delovni pogoji – Enako obravnavanje – Direktiva 2006/54 – Nacionalna ureditev, ki zgolj za delavce s krajšim delovnim časom s pogodbo o vertikalnem (občasnem) delu iz izračuna delovne dobe, ki mora biti izpolnjena za pridobitev triletnega dodatka na delovno dobo, izključuje obdobja nedela – Nedopustnost (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2006/54, člen 4; Direktiva Sveta 97/81, priloga, pravilo 4, točki 1 in 2) (Glej točke 38, 42, 43, od 48 do 51, 58, 59, od 61 do 63 in izrek.)
2.

Pravo Unije – zlasti Direktivo Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (89/665/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007, in Direktivo Sveta 92/13/EGS z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetij na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/66, ter načeli enakovrednosti in učinkovitosti – je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki ne dopušča obnove postopka pravnomočne sodne odločbe sodišča navedene države članice, ki je odločalo o ničnostni tožbi zoper akt naročnika, ne da bi obravnavalo vprašanje, katerega preučitev je bila predvidena v prejšnji sodbi Sodišča, izrečeni v odgovor na predlog za sprejetje predhodne odločbe, vložen v okviru postopka v zvezi s to ničnostno tožbo ali v prejšnji sodbi Sodišča, izrečeni v odgovor na predlog za sprejetje predhodne odločbe v drugi zadevi. Če pa veljavna nacionalna pravila vsebujejo možnost, da nacionalno sodišče pravnomočno sodno odločbo spremeni, da bi se položaj, ki je nastal s to sodno odločbo, uskladil s prejšnjo nacionalno dokončno sodno odločbo, s katero so bili sodišče, ki je navedeno sodno odločbo izdalo, in stranke v zadevi, v kateri je bila ta izdana, že seznanjeni, mora ta možnost v skladu z načeloma enakovrednosti in učinkovitosti v enakih okoliščinah prevladati, da se položaj uskladi s pravom Unije, kakor ga je razlagalo Sodišče s prejšnjo sodbo.
1.

Vprašanji za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje – Predlog za razlago določb prava Unije, ki se v sporu o glavni stvari očitno ne uporabijo – Spor, ki se nanaša na povsem notranji položaj – Nepristojnost Sodišča (Člena 18 in 267 PDEU; Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 805/2004 in št. 1215/2012) (Glej točke od 18 do 25, 30 in izrek.)
1.

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju (člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek,) (Glej točki 5 in 6.)
2

Ta predlog je bil vložen v okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU, ki jo je vložila Komisija 20. julija 2017 in s katero se predlaga ugotovitev, da Republika Poljska ni izpolnila obveznosti iz: – člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2013/17/EU z dne 13. maja 2013 (UL 2013, L 158, str. 193, v nadaljevanju: Direktiva o habitatih), s tem, da je 25. marca 2016 odobrila spremembe gozdnogospodarskega načrta za gozdnogospodarsko območje Białowieża (Poljska) in da je začela izvajati ukrepe gospodarjenja z gozdovi, določene s temi spremembami, ne da bi se prepričala, da ne škoduje celovitosti območja Natura 2000 Puszcza Białowieska; – člena 6(1) Direktive o habitatih ter člena 4(1) in (2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2009/147/ES z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL 2010, L 20, str. 7), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/17 (v nadaljevanju: Direktiva o pticah), s tem, da ni sprejela potrebnih ohranitvenih ukrepov, ki ustrezajo ekološkim zahtevam za naravne habitatne tipe iz Priloge I in za vrste iz Priloge II Direktive o habitatih ter za ptice, navedene v Prilogi I Direktive o pticah, in za redno pojavljajoče se selitvene vrste, ki niso navedene v tej Prilogi I, za katere sta bili ustanovljeni območje, pomembno za Skupnost, in posebno območje varstva za ptice območja Natura 2000 Puszcza Białowieska; – člena 12(1)(a) in (d) Direktive o habitatih s tem, da ni zagotovila strogega varstva za saproksilne hrošče (škrlatni kukuj (Cucujus cinnaberinus), Buprestis splendens, rdečevratec (Phryganophilus ruficollis) in Pytho kolwensis), navedene v Prilogi IV(a) te direktive, in sicer s tem, da ni prepovedala njihovega namernega ubijanja in vznemirjanja ter poškodovanja ali uničevanja razmnoževališč v gozdnogospodarskem območju Białowieża, ter – člena 5(b) in (d) Direktive o pticah s tem, da ni zagotovila varstva vrst ptic iz člena 1 te direktive, med drugim belohrbtega detla (Dendrocopos leucotos), triprstega detla (Picoides tridactylus), malega skovika (Glaucidium passerinum) in koconogega čuka (Aegolius funereus), in sicer s tem, da ni zagotovila, da se v gozdnogospodarskem območju Białowieża ne ubijajo, da se v času razmnoževanja in vzreje mladičev ne vznemirjajo ter da se njihova gnezda in jajca namerno ne uničujejo, poškodujejo ali odstranjujejo.
15

Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (deželno upravno sodišče za Piemont) je zato prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje v obeh zadevah v postopku predložilo to vprašanje: „Ali načelo, v skladu s katerim ima vsakdo pravico, da njegovo zadevo v razumnem roku preuči nepristransko sodišče, in ki je določeno s členom 47(2) [Listine] in členom 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, ki je postalo načelo prava Evropske unije s členom 6(3) PEU, v povezavi z načelom, ki izhaja iz člena 67 PDEU, v skladu s katerim Unija vzpostavi skupno območje pravice ob upoštevanju temeljnih pravic, ter z načelom, ki izhaja iz členov 81 in 82 PDEU, v skladu s katerim Unija v civilnih in kazenskih zadevah s čezmejnimi posledicami razvije pravosodno sodelovanje, ki temelji na načelu vzajemnega priznavanja sodnih in zunajsodnih odločb, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je italijanska, vsebovana v členu 5e zakona št. 89/2001, ki subjektom, ki so v razmerju do italijanske države že priznani kot upniki za vračilo zneskov, dolgovanih iz naslova ‚pravične odškodnine‘ zaradi nerazumnega trajanja sodnih postopkov, nalaga, da za prejetje plačila izpolnijo več zahtev in čakajo na iztek roka, določenega v navedenem členu 5e(5) zakona št. 89/2001, ne da bi lahko pred tem predlagali začetek kakršnega koli sodnega postopka izvršbe in ne da bi lahko nato zahtevali povračilo škode, povezane z zapoznelim plačilom, in sicer tudi če je bila ‚pravična odškodnina‘ priznana v povezavi z nerazumnim trajanjem civilnega postopka s čezmejnimi posledicami ali pa na področju, ki je v pristojnosti Evropske unije, in/ali na področju, za katero Evropska unija določa vzajemno priznavanje sodnih odločb?“
4.

Sodni postopek – Stroški – Določitev – Stroški, ki se povrnejo – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati – Stroški, priglašeni v okviru pritožbe – Honorarji odvetnikov – Pooblaščeni odvetniki, ki so se podrobno seznanili z zadevnim primerom tako v upravnem postopku pred EUIPO kot tudi v postopku pred Splošnim sodiščem (Poslovnik Sodišča, člena 144(b) in 184(1)) (Glej točki 29 in 30.)
2.

Približevanje zakonodaj–Skupen sistem obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic–Direktiva 2011/96–Oprostitev davka, odtegnjenega pri viru, v državi članici hčerinske družbe za dobičke, ki se razdelijo matični družbi–Dividende, ki jih hčerinska družba rezidentka razdeli matični družbi nerezidentki–Splošno pravilo oprostitve pri viru odtegnjenega davka–Odstopanje od navedenega pravila v primeru zlorabe ali utaje–Deleži v matični družbi, ki jih imajo v lasti osebe, ki nimajo pravice do take oprostitve–Nacionalna ureditev, s katero so navedene osebe na splošno izključene iz oprostitve–Neizpodbojna domneva o utaji ali zlorabi–Nedopustnost (člen 49 PDEU; Direktiva Sveta 2011/96, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/13, člen 1(2)) (Glej točke od 43 do 45, 48, 63, 64, 66, od 77 do 81 in izrek.)
Združeni zadevi C‑142/17 in C‑143/17

Manuela Maturi in drugi

proti

Fondazione Teatro dell’Opera di Roma,

Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

proti

Manueli Maturi in drugim

in

Catia Passeri

proti

Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

(Predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ju je vložilo Corte suprema di cassazione)

„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Socialna politika – Enako obravnavanje moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu – Direktiva 2006/54/ES – Nacionalna ureditev, ki določa začasno možnost za delavce v zabavni industriji, ki so dosegli upokojitveno starost, da še naprej opravljajo poklicno dejavnost do prej določene upokojitvene starosti, to je 47 let za ženske in 52 let za moške“

Povzetek – Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 7. februarja 2018

Socialna politika – Delavci in delavke – Dostop do zaposlitve in delovni pogoji – Enako obravnavanje – Direktiva 2006/54 – Nacionalna ureditev, ki določa začasno možnost za delavce v zabavni industriji, ki so dosegli upokojitveno starost, da še naprej opravljajo poklicno dejavnost do upokojitvene starost, ki je bila prej določena v nacionalni ureditvi –Določitev različnih ravni teh upokojitvenih starosti glede na spol – Neposredna diskriminacija na podlagi spola – Nedopustnost

Direktiva 2002/46 Evropskega parlamenta in Sveta, členi 2(1)(b) in 14(1)(c)

Člen 14(1)(c) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu je treba razlagati tako, da pomeni nacionalni predpis, kakršen je člen 3(7) uredbe‑zakona št. 64 z dne 30. aprila 2010, ki je bila preoblikovana v zakon št. 100 z dne 29. junija 2010, v različici, ki je veljala v času dejanskega stanja spora o glavni stvari,na podlagi katerega imajo delavci, zaposleni kot plesalci, ki so dosegli s tem predpisom določeno upokojitveno starost 45 let za moške in ženske, možnost, da uveljavljajo opcijsko pravico, da nadaljujejo svojo poklicno dejavnost v prehodnem obdobju dveh let do najvišje upokojitvene starosti, ki je bila s prej veljavnim predpisom za ženske določena na 47 let, za moške pa na 52 let, neposredno diskriminacijo zaradi spola, ki je s to direktivo prepovedana.

V zvezi s tem je treba spomniti, da Direktiva 2006/54 razlikuje med neposredno diskriminacijo zaradi spola na eni strani in tako imenovano „posredno“ diskriminacijo na drugi, tako da prve ni mogoče utemeljiti z zakonitim ciljem. Nasprotno pa se v skladu s členom 2(1)(b) navedene direktive kvalifikaciji diskriminatornosti izognejo samo predpisi, merila ali prakse, ki lahko pomenijo posredno diskriminacijo, če „objektivno temeljijo na zakonitem cilju in so sredstva za doseganje tega cilja ustrezna in potrebna“ (sodba z dne 18. novembra 2010, Kleist, C‑356/09, EU:C:2010:703, točka 41).

Zato različnega obravnavanja, kot je to v postopku v glavni stvari, ni mogoče upravičiti z željo, da zadevnih delavcev ne bi izpostavljali nenadni omejevalni spremembi prejšnje ureditve delovne dobe.

(Glej točke od 38 do 40 in izrek.)
V zvezi s pogojem nujnosti je treba ugotoviti, da je namen postopka za izdajo začasne odredbe zagotoviti polno učinkovitost prihodnje dokončne odločbe, da se prepreči vrzel v sodnem varstvu, ki ga zagotavlja Sodišče. Za dosego tega cilja je treba nujnost presojati glede na potrebo po začasnem odločanju, da bi se izognili nastanku resne in nepopravljive škode za stranko, ki predlaga začasno varstvo.

Stranka, ki se sklicuje na tako škodo, mora dokazati njen obstoj. Čeprav se glede tega ne zahteva absolutna gotovost, da bo škoda dejansko nastala, in je dovolj že zadostna verjetnost, da bo nastala, še vedno velja, da mora dejstva, na katerih naj bi temeljila taka škoda, dokazati tožeča stranka.

V zvezi s predlogom za sprejetje začasne odredbe, ki ga je Komisija vložila v okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti proti Poljski, je pogoj nujnosti izpolnjen, glede na to da bodo lahko ukrepi aktivnega gospodarjenja z gozdom v gozdu Białowieża, ki je območje, pomembno za Skupnost, in posebno območje varstva za ptice, povzročili resno in nepopravljivo škodo za okolje. Ko namreč nastane škoda, ki je posledica poseka in odstranitve dreves, je pozneje ni več mogoče popraviti, če bi se ugotovile kršitve, ki jih Komisija očita Republiki Poljski. Poleg tega je obseg škode, ki jo zatrjuje Komisija, potrjen z dejstvom, da lahko ti ukrepi, če se bodo nadaljevali, glede na svoj obseg in intenzivnost povzročijo nepovratno spremembo naravnega gozda v gospodarski gozd na nezanemarljivi površini, kar bi lahko pripeljalo do izgube habitatov redkih vrst.

(Glej točke od 43 do 45, 59 in 61.)