ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 30/22

Tožba, vložena 16. novembra 2010 – Evropska komisija proti Slovaški republiki

(Zadeva C-531/10)

()

2011/C 30/37

Jezik postopka: slovaščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Zadra in J. Javorský, zastopnika)

Tožena stranka: Slovaška republika

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Slovaška republika, s tem da je slovaško ministrstvo za promet, pošto in telekomunikacije sklenilo pogodbo za opravljanje storitev svetovanja, za katero obstaja čezmejni interes, brez predhodne objave, ni izpolnila obveznosti, ki zanjo izhajajo iz prepovedi diskriminacije in načela preglednosti, ki ju določata člena 49 PDEU in 56 PDEU ter sta omenjena v členu 2 Direktive 2004/18/ES (1);

— Slovaški republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Slovaško ministrstvo za promet, pošto in telekomunikacije je sklenilo pogodbo za opravljanje storitev, za katero zaradi njene vrednosti, zahtevanih strokovnih znanj in dejstva, da je bil predhodni ponudnik storitev družba iz druge države članice, obstaja čezmejni interes. Pogodba je bila sklenjena brez predhodne objave. Tako je bilo nedvomno kršeno načelo preglednosti, saj drugi subjekti, ki ne spadajo v izbor tistih, na katere se je ministrstvo obrnilo, niso bili obveščeni o obstoju naročila in niso imeli možnosti, da oddajo ponudbo. Ministrstvo je s kršitvijo načela preglednosti hkrati kršilo tudi prepoved diskriminacije, saj je različno obravnavalo skupino podjetij, na katera se je obrnilo za javno naročilo, in drugo skupino – v katero spadajo tudi podjetja, ki imajo sedež zunaj Slovaške republike – ki ni bila kontaktirana, vendar bi lahko imela interes za to javno naročilo. Ker oddaja naročila ni bila predmet odprtega postopka, se je ministrstvo samo odreklo ugodnostim, ki bi lahko v obravnavani zadevi nastale zaradi obstoja notranjega trga in s pomočjo katerih bi lahko pridobilo ugodnejšo ponudbo za opravljanje storitev svetovanja, zaradi večjega števila podjetij iz Evropske unije.

(1) Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, str. 114).
2.

Če je odgovor na vprašanje pod točko 1 pritrdilen: (a) V kakšnem obsegu se varuje homoseksualna praksa? (b) Ali se lahko od homoseksualca zahteva, da svojo homoseksualno usmerjenost v domovini skriva, tako da se zanjo ne razve? (c) Ali je treba za varstvo javnega reda in morale pri razlagi in uporabi člena 10(1)(d) Direktive 2004/83/ES upoštevati posebne prepovedi ali pa se homoseksualnost varuje kot pri heteroseksualni osebi?
a)

Ali se primerno nadomestilo, ki ga mora kmet plačati imetniku skupnostne žlahtniteljske pravice v skladu s členom 94(1) Uredbe o žlahtniteljski pravici, ker je uporabil semenski material zavarovane sorte, ki ga je pridobil s saditvijo, in ni izpolnil obveznosti, ki so določene v členu 14(3) Uredbe o žlahtniteljski pravici in v členu 8 Uredbe št. 1768/95, izračuna na podlagi povprečnega zneska nadomestila, zahtevanega za licenčno pridelavo semenskega materiala zavarovane sorte zadevnih vrst rastlin na istem območju, ali pa se namesto tega za podlago vzame (nižja) odmena, ki bi jo bilo treba plačati v primeru dovoljene saditve v skladu s členom 14(3), alinea 4, Uredbe o žlahtniteljski pravici in s členom 5 Uredbe št. 1768/95?
SL Uradni list Evropske unije C 13/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší soud České republiky (Češka republika) 2. novembra 2010 – Wolf Naturprodukte GmbH proti Sewar spol. s r. o.

(Zadeva C-514/10)

()

2011/C 13/37

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Nejvyšší soud České republiky

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Wolf Naturprodukte GmbH

Tožena stranka: Sewar spol. s r. o.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 66(2) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (v nadaljevanju: Uredba Bruselj I) razlagati tako, da mora ta uredba zato, da bi jo bilo mogoče uporabiti, v času izdaje sodbe veljati tako v državi, katere sodišče je izdalo sodbo, kot v državi, v kateri stranka zahteva priznanje in izvršitev sodbe?

(1) UL 2001 L 12, str. 1.
2.

v skladu z drugim, podrednim, pritožbenim razlogom, naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pojem „podjetje“ iz člena 81 ES, ker je zavrnilo, s protislovno in protipravno obrazložitvijo, tožbeni razlog pritožnice v zvezi s tem, da Deltafini ni priznalo enakega zmanjšanja globe kot njeni sestrski družbi Taes na podlagi skupne prošnje za ugodnejšo obravnavo, ki sta jo vložili Taes in Deltafina pod okriljem njune matične družbe Universal. V utemeljitev tega pritožbenega razloga pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabil izraz „podjetje“ iz člena 81 ES, s čimer se je oddaljilo od sodne prakse Sodišča in Splošnega sodišča na tem področju, zlasti tiste, ki izhaja iz zadeve C-97/08 P, Akzo. Obvestilo Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v letu 1996 (UL C 207, str. 4) bi se moralo uporabiti za podjetje Taes/Deltafina skupno in ne za vsako družbo ločeno, saj se to obvestilo nanaša na „podjetje“ in ne na posamezno pravno osebo. Končno, pritožnica trdi, da naj bi bili argumenti, ki jih je podala Komisija z namenom odreči Deltafini zmanjšanje globe, ki ga je odobrilo Taes, neutemeljeni. Tožeča stranka trdi, da z vidika teh trditev Taes in Deltafina sestavljata eno podjetje in bi zato Deltafina morala biti deležna enakega zmanjšanja globe kot Taes.
7.

Ali je treba člen 5(3) razlagati tako, da se za dejanja opazovanja, testiranja ali preučevanja delovanja prvega programa šteje, da se izvršijo zato, da se ugotovijo ideje ali načela, ki so osnova kateremu koli elementu prvega programa, če je njihov namen: (a) da se ugotovi, kako prvi program deluje, zlasti podrobnosti, ki v priročniku niso opisane, za namene zapisovanja drugega programa na način, naveden v vprašanju 1 zgoraj; (b) da se ugotovi, kako prvi program razlaga in izvršuje stavke, zapisane v programskem jeziku, ki ga razlaga in izvršuje (glej vprašanje 3 zgoraj); (c) da se ugotovijo formati podatkovnih datotek, ki so zapisane v prvem programu ali jih prvi program bere (glej vprašanje 4 zgoraj); (d) da se primerja zmogljivost drugega programa s prvim programom za ugotavljanje razlogov, zaradi katerih se njuni zmogljivosti razlikujeta, in za izboljšanje zmogljivosti drugega programa; (e) da se opravijo vzporedni testi prvega in drugega programa za primerjavo njunih izložkov med razvijanjem drugega programa, predvsem z aktiviranjem enakih testnih skript v prvem in drugem programu; (f) da se ugotovi izložek dnevniške datoteke, ki jo generira prvi program, z namenom ustvarjanja dnevniške datoteke enakega ali podobnega videza; (g) da se zagotovi, da prvi program ustvari podatke (dejansko podatke, ki povezujejo poštne številke z zveznimi državami ZDA) za ugotavljanje, ali to ustreza uradnim podatkovnim bazam teh podatkov, in če ne, da se drugi program programira tako, da se bo na enake vhodne podatke odzval enako kot prvi program.
3.

Ob predpostavki, da je treba izraza, navedena v prvem vprašanju, razlagati s sklicevanjem na pravo Evropske unije, je Sodišče zaprošeno, naj odgovori na ta vprašanja: katera merila morajo nacionalna sodišča uporabiti pri posamezni presoji vprašanja, ali je bil posnetek, ki ga izdela tretja oseba (v nadaljevanju: producent), zato da se bo uporabil za prenose RTV-organizacije, izdelan „z lastno opremo [te organizacije]“ in „v imenu ali z odgovornostjo RTV-organizacije“, tako da je ta posnetek zajet z izjemo, določeno v členu 5(2)(d)? V povezavi z odgovorom na tretje vprašanje se prosi zlasti za odgovore na ta vprašanja: (a) Ali je treba pojem „lastna oprema“ iz člena 5(2)(d) Direktive 2001/29/ES razumeti tako, da pomeni, da je posnetek, ki ga je izdelal producent, zato da se bo uporabil za prenose RTV-organizacije, zajet z izjemo, določeno v členu 5(2)(d) te direktive, samo če je RTV-organizacija odgovorna pred tretjimi za ravnanja in opustitve producenta v zvezi s posnetkom, kakor da bi sama izvedla ta ravnanja in opustitve? (b) Ali je pogoj, da mora biti posnetek izdelan „v imenu [in/ali] z odgovornostjo [RTV-organizacije]“, izpolnjen, če je RTV-organizacija naročila producentu, naj izdela posnetek, zato da bi ga lahko prenašala, in ob predpostavki, da ima zadevna RTV-organizacija pravico prenašati sporni posnetek? Østre Landsret prosi za razjasnitev, ali se zaradi odgovora na vprašanje 3(b) lahko upoštevajo ali morajo upoštevati spodaj navedeni položaji, in če je odgovor pritrdilen, kakšen bi moral biti njihov pomen: (i) Kadar končno in zaključno umetniško/uredniško odločitev o vsebini naročenega programa na podlagi sporazumov med strankami sprejme RTV-organizacija ali producent. (ii) Kadar je RTV-organizacija odgovorna pred tretjimi osebami glede obveznosti, ki jih ima producent v zvezi s posnetkom, kakor da bi sama izvedla ta ravnanja in opustitve. (iii) Kadar sporazum z RTV-organizacijo pogodbeno zavezuje izvajalca, da zadevni program dobavi RTV-organizaciji za določeno ceno in mora sam kriti vse stroške, ki bi bili lahko povezani s posnetkom in presegajo to ceno. (iv) Kadar odgovornost za zadevni posnetek pred tretjimi osebami prevzame RTV-organizacija ali producent. (c) Ali je pogoj, da mora biti posnetek izdelan „v imenu [in/ali] z odgovornostjo [RTV-organizacije]“, izpolnjen, če je RTV-organizacija naročila producentu, naj izdela posnetek, zato da bi ga lahko prenašala, in ob predpostavki, da ima zadevna RTV-organizacija pravico prenašati posnetek, če je producent v sporazumu z RTV-organizacijo v zvezi s posnetkom prevzel finančno in pravno odgovornost za (i) kritje vseh stroškov, povezanih s posnetkom v zameno za plačilo vnaprej določenega zneska; (ii) nakup pravic in (iii) nepredvidljive okoliščine, ki zajemajo vsako zamudo s posnetkom in kršitev pogodbe, pri čemer pa RTV-organizacija pred tretjimi osebami glede obveznosti, ki jih ima producent v zvezi s posnetkom, ni odgovorna, kakor da bi sama izvedla ta ravnanja in opustitve?
3.

Ali se člen 10 uporablja tudi po tem, ko sodišča zaprošene države članice zavrnejo zahtevo za vrnitev otroka na podlagi Haaške konvencije o ugrabitvah iz leta 1980 z obrazložitvijo, da pogoji iz členov 3 in 5 niso izpolnjeni? Natančneje, kako je treba razrešiti nasprotje med ugotovitvijo zaprošene države, da pogoji iz členov 3 in 5 Haaške konvencije o ugrabitvah iz leta 1980 niso izpolnjeni, in ugotovitvijo države prosilke, da so pogoji iz teh členov izpolnjeni?
2.

Pritožnik dalje trdi, da to, da je ocenjevalno poročilo sestavljeno tako, da iz njega ni razvidno, kako je ocenjevalni odbor prišel do svojih zaključkov, ne more biti v škodo pritožnika. Če EEA ni presojalo ožjih meril, bi bilo izpodbijano odločbo treba neposredno razglasiti za nično zaradi pomanjkljive obrazložitve, saj je to, da „ni razvidno“, katera merila so bila uporabljena, del obveznosti obrazložitve.
—

ugotovi, da Republika Avstrija, s tem da je sprejela in ohranila predpise, v skladu s katerimi se lahko za davčne zastopnike investicijskega ali nepremičninskega sklada postavi le nacionalne kreditne institucije ali nacionalne računovodje in davčne svetovalce, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 ES in člena 36 Pogodbe o EGP;
1.

Ali je treba člen 27(1) in (2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS (1) in 93/96/EGS v okoliščinah zadeve v postopku v glavni stvari razlagati tako, da se uporablja, če je državljanu države članice prepovedano zapustiti ozemlje lastne države, ker je v tretji državi storil kaznivo dejanje, katerega predmet so prepovedane droge, če so istočasno podane te okoliščine: 1.1 navedeni določbi Direktive za lastne državljane države članice nista bili izrecno preneseni; 1.2 razlogi, ki jih je navedel nacionalni zakonodajalec za sprejetje dopustnih ciljev omejitve prostega gibanja bolgarskih državljanov, temeljijo na Uredbi (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (2), in 1.3 do uporabe upravnih ukrepov je prišlo v povezavi s členom 71 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 in tudi ob upoštevanju uvodnih izjav 5 in 20 Uredbe (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah)?
—

naj se ugotovi, da Republika Poljska s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za pravilen prenos členov 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10 in 11 Direktive 2003/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o ponovni uporabi informacij javnega sektorja (1), ni izpolnila obveznosti iz teh členov;
SL Uradni list Evropske unije C 274/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Innsbruck (Avstrija) 14. junija 2010 – Gebhard Stark proti D.A.S. Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

(Zadeva C-293/10)

()

2010/C 274/03

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesgericht Innsbruck

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Gebhard Stark

Tožena stranka: D.A.S. Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 4(1) Direktive 87/344/EGS (1) razlagati tako, da nasprotuje členu 158k(2) VersVG in na njem temelječi klavzuli v splošnih pogojih zavarovanja zavarovatelja, ki sklepa zavarovanje stroškov postopka, da se v zavarovalni pogodbi lahko dogovori, da zavarovanec za svoje zastopanje v sodnem ali upravnem postopku lahko izbere le takšne osebe, ki so poklicno usposobljene za zastopanje strank in imajo sedež svoje pisarne v kraju sodišča ali upravnega organa, ki je pristojen za postopek, ki ga je treba izvesti na prvi stopnji?

(1) Direktiva Sveta (87/344/EGS) z dne 22. junija 1987 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka; UL L 185, str. 77.
—

Naj se ugotovi, da Republika Slovenija, s tem, ko so bile v več zaporednih letih presežene mejne vrednosti za letne in dnevne koncentracije PM10 v zunanjem zraku, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 5(1) Direktive Sveta 1999/30/ES (1) z dne 22. aprila 1999 o mejnih vrednostih žveplovega dioksida, dušikovega dioksida in dušikovih oksidov, trdnih delcev in svinca v zunanjem zraku, ki so od 11. junija 2010 vsebovane v členu 13(1) Direktive 2008/50/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo.
2.

Katera so merila za presojo, ali je v točki 4, Poglavje I, Priloge II k Uredbi (ES) št. 852/2004 določena higienska zahteva, ki je izražena z besedami „morajo biti opremljeni s […] sredstvi za umivanje in higienično sušenje rok“, izpolnjena? Ali je treba to določbo Priloge razlagati tako, da naprava za sušenje rok oziroma pipa za vodo ustreza higienskim zahtevam iz točke 4, Poglavje I, Priloge II k Uredbi (ES) št. 852/2004 samo, če se lahko navedena naprava za sušenje rok oziroma pipa za vodo uporabljata, ne da bi se ju bilo treba dotakniti z rokami?
SL Uradni list Evropske unije C 246/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van Koophandel te Dendermonde (Belgija) 2. junija 2010 – Wamo BVBA proti JBC NV in Modemakers Fashion NV

(Zadeva C-288/10)

()

2010/C 246/34

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van Koophandel te Dendermonde

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Wamo BVBA

Toženi stranki:

JBC NV

Modemakders Fashion NV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Direktiva 2005/29/ES (1) z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 53 Wet van 14 juli 1991 betreffende de handelspraktijken en de voorlichting en bescherming van de consument (zakon z dne 14. julija 1991 o poslovnih praksah ter seznanjenosti in varstvu potrošnikov), ki prepoveduje napovedi cenovnih znižanj in namige o tem med natančno določenimi obdobji?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22).
—

Razglasi naj se, da Kraljevina Španija, s tem da ni zagotovila — zbiranja komunalne odpadne vode iz aglomeracij z več kot 15 000 PE (populacijski ekvivalent) iz Valle de Güimar, severovzhoda (Valle Guerra), Valle de Orotava, Arenys de Mar, Alcossebre in Cariño v skladu s členom 3 Direktive 91/271/EGS (1) in — čiščenja komunalne odpadne vode iz aglomeracij z več kot 15 000 PE iz območij: Arroyo de la Miel, Arroyo de la Víbora, Estepota (San Pedro de Alcántara), Alhaurín el Grande, Coín, Barbate, Chipiona, Isla Cristina, Matalascañas, Nerja, Tarifa, Torrox Costa, Vejer de la Frontera, Gijón-Este, Llanes, Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Los Llanos de Aridane, Arenys de Mar, Pineda de Mar, Ceuta, Alcossebre, Benicarló, Elx (Arenales), Peñíscola, Teulada Moraira (Rada Moraira), Vinaròs, A Coruña, Cariño, Tui, Vigo, Aguiño Carreira-Ribeira, Baiona, Noia, Santiago, Viveiro in Irán (Hondarribia) v skladu s členom 4(1), (3) oziroma, (4) člena 4 Direktive, ni izpolnila obveznosti iz teh določb Direktive 91/271/EGS;
SL Uradni list Evropske unije C 246/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Supremo (Španija) 7. junija 2010 – Telefónica de España S.A. proti Administración del Estado

(Zadeva C-284/10)

()

2010/C 246/32

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Telefónica de España S.A.

Tožena stranka: Administración del Estado

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Direktiva 97/13/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne avtorizacije in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev, zlasti njen člen 6, dopušča, da države članice imetniku splošne avtorizacije naložijo plačilo letne pristojbine, izračunane na podlagi odstotka bruto dohodkov iz dejavnosti, obračunanih v zadevnem letu, ki ne sme preseči 2 ‰ in je namenjena kritju stroškov – vključno s stroški upravljanja – ki nastanejo organu za telekomunikacijo zaradi izvajanja ureditve o dovoljenjih in splošnih avtorizacijah, kakor je določeno v členu 71 zakona 11/1998 z dne 24. aprila o telekomunikacijah?

(1) UL L 117, str. 15.
2.

Ali je treba člen 17(1) in (2)(a) ter (3)(a) in člen 18(1)(a) Direktive 77/388 (zdaj členi 167, 168(a), 169(a), 178(a) Direktive 2006/112) razlagati tako, da morajo biti v nacionalnem postopkovnem pravu sprejeti ukrepi za to, da se enako presojata obdavčljivost in davčna obveznost v zvezi z isto storitvijo pri podjetniku, ki izvaja storitev, in pri podjetniku, ki sprejme storitev, čeprav sta za podjetnika pristojna različna finančna organa?
SL Uradni list Evropske unije C 234/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vestre Landsret (Danska) 1. julija 2010 – Danske Svineproducenter proti Justitsministeriet

(Zadeva C-316/10)

()

2010/C 234/45

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Vestre Landsret

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Danske Svineproducenter

Tožena stranka: Justitsministeriet

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 249, drugi odstavek, ES [postal člen 288, drugi odstavek, PDEU], člen 37 Uredbe Sveta št. 1/2005 (1) o zaščiti živali med prevozom in postopki, povezanimi z njim, in o spremembi direktiv 64/432/EGS in 93/119/ES ter Uredbe (ES) št. 1255/97 ter člen 3(f) in (g) v povezavi s poglavjem II, točki 1.1(f) in 1.2, v povezavi s poglavjem VII, del D, Priloge I k tej uredbi treba razlagati tako, da države članice ne smejo sprejeti nacionalne ureditve, ki določa podrobnejše pogoje za svetlo višino prevoza, kontrolno višino in gostoto natovarjanja?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2005 z dne 22. decembra 2004 o zaščiti živali med prevozom in postopki, povezanimi z njim, in o spremembi direktiv 64/432/EGS in 93/119/ES ter Uredbe (ES) 1255/97 (UL 2005 L 3, str. 1).
1.

Ali je treba člen 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 razlagati tako, da mora letalski prevoznik, zato da se prizna, da je sprejel vse ustrezne ukrepe za izognitev izrednim razmeram, načrtovati svoje vire pravočasno, da bi se načrtovani let lahko opravil po koncu nepredvidenih izrednih razmer, to je v določenem času glede na odhod po voznem redu?
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o strojih in spremembah Direktive 95/16/ES (1), vsekakor pa s tem, da jih ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo svojih obveznosti iz te direktive;
1.

Ali so pravila o kaznih, ki določajo nujno naložitev globe 100 000 HUF za vsako kršitev določb členov od 13 do 16 Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 (1) o uporabi tahografskega vložka nadzorne naprave v cestnem prometu, skladna z zahtevo sorazmernosti iz člena 19(1) in (4) Uredbe (ES) št. 561/2006 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85?
1.

Ali je mogoče šteti, da upoštevna zakonodaja notranjega prava, ki jo je sprejela Romunija (nujna uredba – Ordonanță de Urgență a Guvernului ali OUG – št. 50/2008), z uvedbo takse na onesnaževanje, ki se je uporabljala v obdobju od 1. julija 2008 do 15. decembra 2008, spoštuje načela carinske unije in prepovedi dvojne obdavčitve, določena v členih 23 ES, 25 ES in 90 ES, oziroma ali te določbe Pogodbe dopuščajo uvedbo takse na onesnaževanje z namenom, ki ga je romunski zakonodajalec opredelil v preambuli k OUG št. 50/2008 in ki je določen tudi v členu 174 ES in naslednjih, to je zagotoviti varstvo okolja z izvedbo programov in projektov za izboljšanje kakovosti zraka ter preprečevanje preseganja mejnih vrednosti, določenih v zakonodaji Skupnosti s tega področja? Povedano konkretneje, ali je ob uvedbi takse na onesnaževanje v državi članici Evropske unije, ki se plača ob registraciji motornega vozila, novega ali rabljenega, uvoženega iz druge države članice v prvo državo članico, mogoče šteti, da določbe člena 174 ES in naslednjih utemeljujejo, da se ne uporabijo členi 23 ES, 25 ES in 90 ES?
3.

(a) Ali je treba člena 3(9) in 9(2), (3) in (4) Aarhuške konvencije ter člen 10a Direktive 85/337/EGS razlagati tako, da nasprotujejo postopku, kot je postopek, uveden s členi od 1 do 4 navedenega odloka, na podlagi katerega izdajatelj odlokov izda urbanistična ali okoljska dovoljenja, ki jih pripravi upravni organ in ki so lahko predmet samo pravnih sredstev iz točk B.6 in B.7 na Cour constitutionnelle in sodiščih splošne pristojnosti? (b) Ali je treba člena 3(9) in 9(2), (3) in (4) Aarhuške konvencije ter člen 10a Direktive 85/337/EGS razlagati tako, da nasprotujejo sprejetju zakonodajnih aktov, kot so potrditve z retroaktivnim učinkom iz členov od 5 do 9 in od 14 do 17 navedenega odloka, ki so lahko samo predmet pravnih sredstev iz točk B.6 in B.7 na Cour constitutionnelle in sodiščih splošne pristojnosti?