28

Verwaltungsgericht Berlin (upravno sodišče v Berlinu) je v teh okoliščinah prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. a) Ali so določbe člena 7(1) in (7) [Direktive 2014/40] v povezavi z določbami člena 7(14) te direktive zaradi kršitve načela pravne varnosti neveljavne, ker državam članicam nalagajo prepoved dajanja na trg nekaterih tobačnih izdelkov brez jasne in izrecne opredelitve, katere od teh tobačnih izdelkov je treba prepovedati že od 20. maja 2016 in katere šele od 20. maja 2020? b) Ali so določbe člena 7(1) in (7) [Direktive 2014/40] v povezavi z določbami člena 7(14) te direktive zaradi kršitve načela enakega obravnavanja neveljavne, ker se v njih prepovedi, ki jih morajo sprejeti države članice, razlikujejo glede na obseg prodaje, ne da bi za to obstajal utemeljen razlog? c) Ali je člen 7(1) in (7) [Direktive 2014/40] zaradi kršitve načela sorazmernosti in/ali člena 34 PDEU neveljaven, ker državam članicam nalaga, da morajo že od 20. maja 2016 prepovedati dajanje na trg tobačnih izdelkov, ki imajo značilno aromo in katerih obseg prodaje predstavlja manj kot 3 % v posamezni kategoriji izdelkov v vsej Uniji? d) Če je odgovor na vprašanja od 1(a) do 1(c) nikalen: kako je treba razumeti pojem ‚kategorija izdelkov‘ iz člena 7(14) [Direktive 2014/40]? Ali se uvrščanje v ‚kategorije izdelkov‘ izvaja glede na vrsto značilne arome, glede na vrsto tobačnega izdelka (z aromo) ali na podlagi kombinacije obeh meril? e) Če je odgovor na vprašanja od 1(a) do 1(c) nikalen: na kakšen način se ugotavlja, ali določen tobačni izdelek dosega 3‑odstotni prag iz člena 7(14) [Direktive 2014/40], dokler o tem ni uradnih in javno dostopnih podatkov in statistik? 2. a) Ali lahko države članice pri prenosu členov od 8 do 11 [Direktive 2014/40] v nacionalno zakonodajo sprejmejo dodatne prehodne določbe? b) Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a), nikalen: — Ali sta člena 9(6) in 10(1)(f) [Direktive 2014/40] zaradi kršitve načela sorazmernosti in/ali člena 34 PDEU neveljavna, ker pooblastilo glede podrobnejše opredelitve označevanja in embalaže prenašata na Komisijo, ne da bi ji pri tem določila rok in ne da bi vsebovala prehodno ureditev ali obdobje, ki bi zadevnim podjetjem omogočalo dovolj časa za prilagoditev zahtevam Direktive? — Ali so člen 9(1), drugi pododstavek (besedilo opozorila), in (4)(a), drugi stavek (velikost črk), člen 10(1)(b) (informacije o opuščanju kajenja) in (e) (postavitev opozoril) ter člen 11(1), prvi pododstavek, prvi stavek (označevanje), [Direktive 2014/40] zaradi kršitve načela sorazmernosti in/ali člena 34 PDEU neveljavni, ker državam članicam zagotavljajo pravico do izbire med različnimi možnostmi, ne da bi pri tem določali rok ali vsebovali prehodno ureditev ali obdobje, ki bi zadevnim podjetjem omogočalo dovolj časa za prilagoditev zahtevam Direktive? 3. a) Ali je treba člen 13(1)(c) [Direktive 2014/40] v povezavi z odstavkom 3 tega člena razlagati tako, da državam članicam nalaga, da prepovejo uporabo informacij, ki se nanašajo na okus, vonj, aromo ali druge dodatke, tudi v primeru, ko ne gre za promocijske informacije in je uporaba sestavin še naprej dovoljena? b) Ali je člen 13(1)(c) [Direktive 2014/40] neveljaven, ker je v nasprotju s členom 17 [Listine]?“