SL Uradni list Evropske unije C 133/7

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 15. marca 2012 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Okresný súd Prešov – Slovaška) – Jana Pereničová, Vladislav Perenič proti S.O.S. financ, spol. s r.o.

(Zadeva C-453/10) (1)

(Varstvo potrošnikov - Potrošniška kreditna pogodba - Napačna navedba efektivne obrestne mere - Vpliv nepoštenih poslovnih praks in nepoštenih pogojev na splošno veljavnost pogodbe)

2012/C 133/11

Jezik postopka: slovaščina

Predložitveno sodišče

Okresný súd Prešov

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Jana Pereničová, Vladislav Perenič

Tožena stranka: S.O.S. financ, spol. s r.o.

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Okresný súd Prešov – Razlaga členov 4(1) in 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL L 95, str. 29) in Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, str. 22) – Potrošniška kreditna pogodba, v kateri je določena oderuška obrestna mera – Vpliv nepoštenih poslovnih praks in nepoštenih pogojev na splošno veljavnost pogodbe

Izrek

1. Člen 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih (nepoštenih) pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da se sodišče, ki odloča, pri presoji vprašanja, ali pogodba, ki jo prodajalec ali ponudnik sklene s potrošnikom in vsebuje enega ali več nepoštenih pogojev, lahko naprej obstaja brez navedenih pogojev, ne sme sklicevati zgolj na dejstvo, da bi bila ničnost zadevne pogodbe kot celote lahko koristna za eno stranko, v tem primeru potrošnika. Vendar pa navedena direktiva ne nasprotuje temu, da država članica predvidi, ob spoštovanju prava Unije, da je pogodba, ki jo prodajalec ali ponudnik sklene s potrošnikom in vsebuje enega ali več nepoštenih pogojev, nična, če se izkaže, da je s tem zagotovljeno boljše varstvo potrošnika.

2. Poslovno prakso iz spora o glavni stvari, v skladu s katero se v kreditni pogodbi navede nižja efektivna obrestna mera, kot ta dejansko znaša, je treba opredeliti kot „zavajajočo“ v smislu člena 6(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah), če povzroči ali bi lahko povzročila, da povprečni potrošnik sprejme odločitev o poslu, ki je drugače ne bi sprejel. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali gre v sporu o glavni stvari za tak primer. Ugotovitev, da gre za nepošteno poslovno prakso, je zgolj eden od elementov, na katere lahko pristojno sodišče opre svojo presojo tega, ali se pogodbeni pogoji v zvezi s stroški potrošniškega kredita v skladu s členom 4(1) Direktive 93/13 štejejo za nepoštene. Vendar taka ugotovitev nima neposrednega vpliva na presojo – glede na člen 6(1) Direktive 93/13 – veljavnosti sklenjene kreditne pogodbe.

(1) UL C 328, 4.12.2010.