ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zadeva C-302/17: Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský súd v Bratislave – Slovaška) – PPC Power a.s./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (Predhodno odločanje — Okolje — Direktiva 2003/87/ES — Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov — Cilji — Brezplačna dodelitev pravic — Nacionalna ureditev, na podlagi katere se prenesene in neuporabljene pravice obdavčijo)

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Krajský súd v Bratislave – Slovaška) – PPC Power a.s./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

(Zadeva C-302/17) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Okolje — Direktiva 2003/87/ES — Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov — Cilji — Brezplačna dodelitev pravic — Nacionalna ureditev, na podlagi katere se prenesene in neuporabljene pravice obdavčijo)“

Predložitveno sodišče

Krajský súd v Bratislave

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: PPC Power a.s.

Toženi stranki: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

Izrek

Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki obdavči, v višini 80 % njihove vrednosti, brezplačno dodeljene pravice do emisije toplogrednih plinov, ki so jih podjetja, ki so del sistema trgovanja s pravicami do emisije toplogrednih plinov, prodala ali jih niso uporabila.

( 1 ) UL C 269, 14.8.2017.
SL Uradni list Evropske unije C 112/5

Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 31. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Okręgowy w Szczecinie – Poljska) – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

(Zadeva C-106/17) (1)

((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah - Uredba (EU) št. 1215/2012 - Člen 11(1)(b) in člen 13(2) - Pristojnost v zadevah v zvezi z zavarovanjem - Področje osebne uporabe - Pojem „oškodovanec“ - Poklicni udeleženec v zavarovalniškem sektorju - Izključitev))

(2018/C 112/07)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Okręgowy w Szczecinie

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Paweł Hofsoe

Tožena stranka: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

Izrek

Člen 13(2) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v povezavi s členom 11(1)(b) te uredbe je treba razlagati tako, da se nanj ne more sklicevati fizična oseba, katere poklicna dejavnost med drugim zajema uveljavljanje odškodninskih terjatev proti zavarovalnicam in ki se opira na pogodbo o odstopu terjatve, sklenjeno z oškodovancem v prometni nesreči, da bi zavarovatelja civilne odgovornosti povzročitelja te nesreče, ki ima svoj sedež v državi članici, ki ni država članica stalnega prebivališča oškodovanca, tožila pred sodiščem zadnjenavedene države članice.

(1) UL C 202, 26.6.2017.
2.

Člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu pravilu, kot je to v postopku v glavni stvari, v skladu s katerim je dovoljenje za prirejanje spletnih iger na srečo mogoče dodeliti izključno prirediteljem iger na srečo s koncesijo za igralnico, ki je na nacionalnem ozemlju, ker to pravilo ni nujen pogoj za dosego zastavljenih ciljev in ker za dosego teh ciljev obstajajo manj omejevalni ukrepi.
C 148/2

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2019 – Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis/Evropska komisija, Madžarska, Helenska republika, Romunija, Slovaška republika

(Zadeva C-420/16 P) (1)

(Pritožba - Pravo institucij - Državljanska pobuda - Uredba (EU) št. 211/2011 - Registracija predloga državljanske pobude - Člen 4(2)(b) - Pogoj, da predlog ni očitno zunaj okvira, v katerem ima Evropska komisija pristojnost za predložitev predlogov pravnih aktov Unije za namen izvajanja Pogodb - Dokazno breme - Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija - Člen 174 PDEU - Državljanska pobuda „Kohezijska politika za enakost regij in ohranitev regionalnih kultur“ - Zahteva za registracijo - Zavrnitev Komisije)

(2019/C 148/02)

Jezik postopka: madžarščina

Stranke

Pritožnika: Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis (zastopnik: D. Sobor, ügyvéd)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, (zastopniki: K. Banks, K. Talabér-Ritz, H Krämer in B.-R. Killmann, agenti), Madžarska (zastopnik: M. Z. Fehér, agent), Helenska republika, Romunija, (zastopniki: R. H. Radu, C. R. Canțăr, C.-M. Florescu, L. Lițu in E. Gane, agenti), Slovaška republika (zastopnica: B. Ricziová, agentka)

Izrek

1. Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. maja 2016, Izsák in Dabis/Komisija (T-529/13, EU:T:2016:282), se razveljavi.

2. Sklep Komisije C(2013) 4975 final z dne 25. julija 2013 o zahtevi za registracijo evropske državljanske pobude „Kohezijska politika za enakost regij in ohranitev regionalnih kultur“ se razglasi za ničen.

3. Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.

4. Madžarska, Romunija in Slovaška republika nosijo svoje stroške.

(1) UL C 392, 24.10.2016.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. marca 2021 – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, nekdanja Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Evropska komisija

(Zadeva C-586/16 P) (1)

(Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Farmacevtski proizvodi - Trg z zdravili za zdravljenje depresije (citalopram) - Sporazumi o poravnavi sporov v zvezi s patenti za postopek, sklenjeni med proizvajalcem originalnih zdravil, ki je imetnik teh patentov, in proizvajalci generičnih zdravil - Člen 101 PDEU - Potencialna konkurenca - Omejevanje zaradi cilja - Opredelitev - Izračun zneska globe)

(2021/C 206/02)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, nekdanja Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (zastopniki: R. Vidal, solicitor, B. Kennelly, QC in L. Penny, solicitor)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin in C. Vollrath, agenti, skupaj z B. Raymentom, D. Baileyem, barristers, G. Peretzom, QC, in S. Kingston, SC)

Intervenientka v podporo tožene stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery in D. Robertson, agenti, skupaj z J. Holmesom, QC, nato D. Guðmundsdóttir, agentka, skupaj z J. Holmesom, QC)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družbama Sun Pharmaceutical Industries Ltd in Ranbaxy (UK) Ltd se poleg plačila njunih stroškov naloži plačilo stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija.

3. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

(1) UL C 30, 30.1.2017.
2.

Če nacionalne zakonodaje, kot je ta iz postopkov v glavni stvari, ni mogoče razlagati tako, da bi bila v skladu s členom 7 Direktive 2003/88 in členom 31(2) Listine, nacionalno sodišče, ki odloča o sporu med pravnim naslednikom pokojnega delavca in nekdanjim delodajalcem tega delavca, ne sme uporabiti navedene nacionalne zakonodaje in mora zagotoviti, da se navedenemu pravnemu nasledniku v breme tega delodajalca prizna denarno nadomestilo za plačani letni dopust, ki ga je delavec pridobil na podlagi navedenih določb in ga pred smrtjo ni izrabil. Če gre za spor med pravnim naslednikom in delodajalcem, ki ima status organa javne oblasti, ima nacionalno sodišče to obveznost na podlagi člena 7 Direktive 2003/88 in člena 31(2) Listine, če pa gre za spor med pravnim naslednikom in delodajalcem, ki je zasebni subjekt, pa na podlagi zadnje od teh določb.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – v postopku, ki ga je sprožila oseba CX

(Zadeva C-629/16) (1)

((Predhodno odločanje - Mednarodni cestni prevozi - Sporazum o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo - Člen 9 - Dodatni protokol - Člena 41 in 42 - Svoboda opravljanja storitev - Klavzula „standstill“ - Sklep št. 1/95 Pridružitvenega sveta ES-Turčija - Člena 5 in 7 - Prosti pretok blaga - Nacionalna zakonodaja, ki omejuje pravico podjetij za prevoz blaga s sedežem v Turčiji, da s svojimi vozili vozijo po ozemlju zadevne države članice - Obveznost pridobiti bodisi dovoljenje, izdano v okviru kvote, določene na podlagi dvostranskega sporazuma, sklenjenega med navedeno državo članico in Turčijo, bodisi dovoljenje, izdano za enkratni prevoz blaga, za katerega je podan velik javni interes))

(2018/C 319/04)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

CX

ob udeležbi: Bezirkshauptmannschaft Schärding

Izrek

Določbe Sporazuma o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki so ga Republika Turčija na eni strani in države članice EGS ter Skupnost na drugi strani podpisale v Ankari 12. septembra 1963 in ki je bil v imenu zadnjenavedene sklenjen, odobren in potrjen s Sklepom Sveta 64/732/EGS z dne 23. decembra 1963, Dodatnega protokola, ki je bil podpisan 23. novembra 1970 v Bruslju ter v imenu Skupnosti sklenjen, odobren in potrjen z Uredbo Sveta (EGS) št. 2760/72 z dne 19. decembra 1972, in Sklepa št. 1/95 Pridružitvenega sveta ES-Turčija z dne 22. decembra 1995 o izvedbi končne faze carinske unije je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo zakonodaji države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, v skladu s katero lahko podjetja za cestni prevoz blaga s sedežem v Turčiji tak prevoz v namembni kraj v tej državi članici ali čez njeno ozemlje opravljajo samo, če imajo dokumente, ki se izdajo v okviru kvot, ki so za to vrsto prevoza določene na podlagi dvostranskega sporazuma med navedeno državo članico in Republiko Turčijo, ali pa jim je bilo dovoljenje izdano na podlagi velikega javnega interesa, če ta zakonodaja ne pomeni novih omejitev svobode opravljanja storitev v smislu člena 41(1) navedenega dodatnega protokola, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 104, 3.4.2017.
1.

Člena 7 in 20 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki kot primarni način za izpolnitev obveznosti glede energetske učinkovitosti določa sistem letnega prispevka v nacionalni sklad za energetsko učinkovitost, če ta ureditev zagotavlja doseganje prihranka energije, ki je enakovreden sistemom obveznosti energetske učinkovitosti, ki se lahko vzpostavijo na podlagi člena 7(1) te direktive, in če so spoštovane zahteve iz člena 7(10) in (11) te direktive, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
Zadeva C-650/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet (Predhodno odločanje – Člen 49 PDEU – Davek od dohodkov pravnih oseb – Svoboda ustanavljanja – Družba rezidentka – Obdavčljivi dobiček – Davčna oprostitev – Odbitek izgub, ki so jih utrpele stalne poslovne enote rezidentke – Dovoljenje – Odbitek izgub, ki so jih utrpele stalne poslovne enote nerezidentke – Izključitev – Izjema – Izbirni sistem mednarodne skupne obdavčitve)

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet

(Zadeva C-650/16) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Člen 49 PDEU — Davek od dohodkov pravnih oseb — Svoboda ustanavljanja — Družba rezidentka — Obdavčljivi dobiček — Davčna oprostitev — Odbitek izgub, ki so jih utrpele stalne poslovne enote rezidentke — Dovoljenje — Odbitek izgub, ki so jih utrpele stalne poslovne enote nerezidentke — Izključitev — Izjema — Izbirni sistem mednarodne skupne obdavčitve)“

Predložitveno sodišče

Østre Landsret

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: A/S Bevola, Jens W. Trock ApS

Tožena stranka: Skatteministeriet

Izrek

Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki izključuje možnost, da družba rezidentka, ki ni izbrala sistema mednarodne skupne obdavčitve, kot je ta iz postopka v glavni stvari, od svojega obdavčljivega dobička odbije izgube, ki so nastale stalni poslovni enoti v drugi državi članici, čeprav je ta družba na eni strani izčrpala vse možnosti odbitka teh izgub, ki ji jih daje zakonodaja države članice, v kateri je ta poslovna enota, in čeprav je na drugi strani prenehala prejemati kakršne koli prihodke od zadnjenavedene, tako da navedenih izgub nikakor ni več mogoče upoštevati v navedeni državi članici, kar mora preveriti nacionalno sodišče.

( 1 ) UL C 63, 27.2.2017.
Zadeva C-426/16: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW in drugi/Vlaams Gewest (Predhodno odločanje — Zaščita dobrega počutja živali pri usmrtitvi — Posebne metode zakola, predpisane pri verskih obredih — Muslimanski praznik žrtvovanja — Uredba (ES) št. 1099/2009 — Člen 2(k) — Člen 4(4) — Obveznost obrednega zakola v klavnici, ki izpolnjuje zahteve iz Uredbe (ES) št. 853/2004 — Veljavnost — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 10 — Svoboda vere — Člen 13 PDEU — Spoštovanje nacionalnih običajev na področju verskih obredov)

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 29. maja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW in drugi/Vlaams Gewest

(Zadeva C-426/16) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Zaščita dobrega počutja živali pri usmrtitvi — Posebne metode zakola, predpisane pri verskih obredih — Muslimanski praznik žrtvovanja — Uredba (ES) št. 1099/2009 — Člen 2(k) — Člen 4(4) — Obveznost obrednega zakola v klavnici, ki izpolnjuje zahteve iz Uredbe (ES) št. 853/2004 — Veljavnost — Listina Evropske unije o temeljnih pravicah — Člen 10 — Svoboda vere — Člen 13 PDEU — Spoštovanje nacionalnih običajev na področju verskih obredov)“

Predložitveno sodišče

Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, lslamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

Tožena stranka: Vlaams Gewest

Ob udeležbi: Global Action in the Interest of Animals (GAIA) VZW

Izrek

Pri preučitvi vprašanja za predhodno odločanje ni bil ugotovljen noben element, ki bi lahko vplival na veljavnost člena 4(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1099/2009 z dne 24. septembra 2009 o zaščiti živali pri usmrtitvi v povezavi z njenim členom 2(k) glede na člen 10 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 13 PDEU.

( 1 ) UL C 383, 17.10.2016.
2.

Davek, kot je ta iz postopka v glavni stvari, s katerim so veliki distribucijski centri obdavčeni v bistvu glede na njihovo prodajno površino, ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, čeprav so ga oproščeni centri, katerih prodajna površina je manjša od 2500 m2 . Tak davek tudi ni državna pomoč v smislu te določbe, čeprav so ga oproščeni centri, katerih dejavnost je namenjena vrtnarstvu ali prodaji vozil, gradbenega materiala, strojev in industrijskega materiala, in čeprav so centri, ki prodajajo pohištvo, sanitarno opremo ter vrata in okna, in centri za domače mojstre deležni 60 odstotnega znižanja davčne osnove, saj ti centri nimajo tako velikega vpliva na okolje in prostorsko načrtovanje kot drugi, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče. Tak davek pa je država pomoč v smislu te določbe, ker so ga oproščeni veliki distribucijski trgovski kompleksi, katerih prodajna površina je enaka ali večja od praga 2500 m2.
SL Uradni list Evropske unije C 166/11

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovaška) – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

(Zadeva C-533/16) (1)

((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Členi od 167 do 171 - Pravica do odbitka DDV - Pravica do vračila DDV davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila - Člen 178(a) - Podrobna pravila za uresničevanje pravice do odbitka DDV - Direktiva 2008/9/ES - Podrobna pravila za vračilo DDV - Prekluzivni rok - Načelo davčne nevtralnosti - DDV, ki je plačan in zaračunan več let po dobavi zadevnega blaga - Zavrnitev priznanja pravice do vračila, ker je potekel prekluzivni rok, ki je začel teči s trenutkom dobave blaga))

(2018/C 166/13)

Jezik postopka: slovaščina

Predložitveno sodišče

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica v postopku s kasacijsko pritožbo: Volkswagen AG

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

Izrek

Pravo Unije je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, na podlagi katere se v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari in v katerih je bil davek na dodano vrednost (DDV) davčnemu zavezancu zaračunan in ga je ta plačal več let po dobavi zadevnega blaga, zavrne priznanje pravice do vračila DDV, ker je prekluzivni rok, določen v navedeni ureditvi za uresničitev te pravice, začel teči z dnem dobave blaga in potekel pred vložitvijo zahtevka za vračilo.

(1) UL C 22, 23.1.2017.
SL Uradni list Evropske unije C 166/14

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 22. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Amtsgericht Nürtingen – Nemčija) – kazenski postopek zoper Faiza Rasoola

(Zadeva C-568/16) (1)

((Predhodno odločanje - Plačilne storitve - Direktiva 2007/64/ES - Člen 3(e) in (o) - Člen 4, točka 3 - Priloga - Točka 2 - Področje uporabe - Upravljanje večnamenskih terminalov, ki omogočajo dvig denarja v igralnih salonih - Skladnost represivne prakse nacionalnih organov - Zaseg zneskov, pridobljenih z nezakonito dejavnostjo - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 17))

(2018/C 166/17)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Nürtingen

Stranki v postopku v glavni stvari

Faiz Rasool

ob udeležbi: Rasool Entertainment GmbH

Izrek

Člen 4, točka 3, Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES v povezavi s točko 2 Priloge k tej direktivi je treba razlagati tako, da storitev dviga gotovine, ki jo svojim strankam ponuja upravljavec igralnih salonov na večnamenskih terminalih, ki so nameščeni v teh salonih, ni „plačilna storitev“ v smislu te direktive, če upravljavec ne izvaja nobene dejavnosti na plačilnih računih teh strank in so dejavnosti, ki jih pri tem opravlja, omejene na dajanje na voljo teh terminalov in njihovo polnjenje z gotovino.

(1) UL C 22, 23.1.2017.
SL Uradni list Evropske unije C 142/3

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 27. februarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Združeno kraljestvo) – The Queen, na predlog Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Zadeva C-266/16) (1)

((„Predhodno odločanje - Sporazum med Evropsko skupnostjo in Kraljevino Maroko o partnerstvu v ribiškem sektorju - Protokol o določitvi ribolovnih možnosti iz tega sporazuma - Akta o sklenitvi Sporazuma in Protokola - Uredbi, s katerima so bile med države članice razdeljene ribolovne možnosti, določene s Protokolom - Sodna pristojnost - Razlaga - Veljavnost z vidika člena 3(5) PEU in mednarodnega prava - Uporaba navedenega sporazuma in navedenega protokola za ozemlje Zahodne Sahare in vode ob njegovi obali))

(2018/C 142/03)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: The Queen, na predlog Western Sahara Campaign UK

Toženi stranki: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Ob udeležbi: Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

Izrek

Ker se niti Sporazum med Evropsko skupnostjo in Kraljevino Maroko o partnerstvu v ribiškem sektorju niti Protokol med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o določitvi ribolovnih možnosti in finančnega prispevka iz Sporazuma med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o partnerstvu v ribiškem sektorju ne uporabljata za vode ob obali ozemlja Zahodne Sahare, preučitev prvega vprašanja za predhodno odločanje ni pokazala ničesar, kar bi vplivalo na veljavnost Uredbe Sveta (ES) št. 764/2006 z dne 22. maja 2006 o sklenitvi tega sporazuma, Sklepa Sveta 2013/785/EU z dne 16. decembra 2013 o sklenitvi tega protokola in Uredbe Sveta (EU) št. 1270/2013 z dne 15. novembra 2013 o razdelitvi ribolovnih možnosti v skladu s tem protokolom z vidika člena 3(5) PEU.

(1) UL C 260, 18.7.2016.
SL Uradni list Evropske unije C 161/9

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale civile di Trapani – Italija) – Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Zadeva C-494/16) (1)

((Predhodno odločanje - Socialna politika - Delo za določen čas - Pogodbe, sklenjene z delodajalcem iz javnega sektorja - Ukrepi za sankcioniranje zlorabe pogodb za določen čas - Načeli enakovrednosti in učinkovitosti))

(2018/C 161/09)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale civile di Trapani

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Giuseppa Santoro

Toženi stranki: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

Izrek

Določbo 5 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki po eni strani ravnanja delodajalca iz javnega sektorja, ki zlorablja veriženje pogodb za določen čas, ne sankcionira tako, da se zadevnemu delavcu izplača odškodnina kot nadomestilo za to, da se delovno razmerje za določen čas ni spremenilo v delovno razmerje za nedoločen čas, po drugi strani pa določa dodelitev odškodnine od 2,5- do 12-kratnika zadnje mesečne plače navedenega delavca, pri čemer ima zadnjenavedeni možnost, da prejme celotno nadomestilo škode, če v obliki domneve dokaže, da je izgubil druge zaposlitvene možnosti ali da bi bil uspešen na rednem zaposlitvenem natečaju, če bi bil ta organiziran, pod pogojem, da takšna zakonodaja določa učinkovit in odvračilen mehanizem sankcioniranja, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 454, 5.12.2016.
2.

Družbe Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge (Združeno kraljestvo)), Kühne + Nagel Ltd (Šanghaj (Kitajska)) in Kühne + Nagel Ltd (Hongkong (Kitajska)) nosijo svoje stroške in stroške Evropske komisije.