Keywords

Summary



Keywords

1. Pritožba – Razlogi – Razlog, prvič naveden v okviru pritožbe – Nedopustnost

(Poslovnik Sodišča, člen 113(2))

2. Konkurenca – Pravila Unije – Kršitve – Odgovornost – Matična družba in hčerinske družbe – Gospodarska enota – Merila za presojo – Domneva o izvajanju odločilnega vpliva matične družbe na hčerinske družbe, ki so v celoti v njeni lasti

(člen 101 PDEU; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2))

3. Konkurenca – Pravila Unije – Kršitve – Odgovornost – Matična družba in hčerinske družbe – Gospodarska enota – Merila za presojo – Domneva o izvajanju odločilnega vpliva matične družbe na hčerinske družbe, ki so v celoti v njeni lasti – Neizpodbojnost

(člen 101 PDEU; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23(2))

4. Konkurenca – Upravni postopek – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Vpogled v spis – Predmet – Spoštovanje pravice do obrambe – Obseg

(člen 81 ES)

5. Konkurenca – Upravni postopek – Spoštovanje pravice do obrambe – Spoštovanje razumnega roka

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 1/2003)

6. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg

(člena 81 ES in 253 ES)

7. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločba o naložitvi glob zaradi kršitve pravil konkurence, ki se nanaša na več naslovnikov

(člena 81 ES in 253 ES)

Summary

1. Pritožba ne more spreminjati predmeta postopka pred Splošnim sodiščem. Pristojnost Sodišča v okviru pritožbe je namreč omejena na presojo pravnih ugotovitev o razlogih, o katerih se je razpravljalo na prvi stopnji. Stranka torej ne more pred Sodiščem prvič navajati razloga, ki ga ni navajala pred Splošnim sodiščem, ker bi ji to omogočalo, da Sodišču, katerega pristojnost glede pritožb je omejena, predloži spor, katerega predmet je širši od tistega, o katerem je odločalo Splošno sodišče. Tak pritožbeni razlog je torej v fazi pritožbe treba šteti za nedopusten.

(Glej točke 35, 51 in 78.)

2. Pojem podjetja označuje kateri koli subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost, ne glede na pravni status subjekta in način njegovega financiranja. V zvezi s tem, prvič, je treba pojem podjetja, postavljen v kontekst konkurenčnega prava Unije, razumeti tako, kot da označuje gospodarsko enoto, čeprav je s pravnega vidika ta gospodarska enota sestavljena iz več fizičnih ali pravnih oseb, in drugič, mora tak gospodarski subjekt, če krši pravila o konkurenci, po načelu osebne odgovornosti odgovarjati za to kršitev. Ravnanje hčerinske družbe je mogoče pripisati matični družbi predvsem zato, ker čeprav je drug pravni subjekt, ta hčerinska družba na trgu ne ravna samostojno, temveč sledi smernicam matične družbe, zlasti glede poslovnih, organizacijskih in pravnih povezav.

V posebnem primeru, v katerem je matična družba stoodstotna lastnica kapitala hčerinske družbe, ki je kršila konkurenčna pravila Unije, ta matična družba po eni strani lahko odločilno vpliva na ravnanje te hčerinske družbe, po drugi strani pa obstaja izpodbojna domneva, da ima ta matična družba dejansko tak vpliv. V teh okoliščinah za domnevo, da matična družba dejansko odločilno vpliva na poslovno politiko hčerinske družbe, zadostuje, da Komisija dokaže, da je ves kapital hčerinske družbe v lasti matične družbe. Komisija bo lahko tako matično družbo štela za solidarno odgovorno za plačilo globe, naložene njeni hčerinski družbi, razen če matična družba, ki mora to domnevo ovreči, ne predloži zadostnih dokazov, da njena hčerinska družba na trgu ravna samostojno.

(Glej točke 53, 54, 56, 57, 80 in 96.)

3. Domneva dejanskega odločilnega vpliva, ki ga matična družba lahko izvaja na ravnanje hčerinske družbe, ki je v celoti v njeni lasti, je namenjena zlasti vzpostavitvi ravnovesja med pomenom cilja omejevanja ravnanj, ki so v nasprotju s pravili konkurence, zlasti s členom 101 PDEU, in preprečevanja njihovega ponavljanja na eni strani ter pomenom zahtev nekaterih splošnih načel prava Unije, kot so zlasti načela domneve nedolžnosti, individualizacije kazni in pravne varnosti ter pravice do obrambe, vključno z načelom enakosti orožij, na drugi strani. Zlasti zato je ta domneva izpodbojna. Ta domneva temelji na ugotovitvi, da lahko – razen v izjemnih okoliščinah – družba, ki ima v lasti skoraj ves kapital hčerinske družbe, odločilno vpliva na ravnanje hčerinske družbe in da je treba dejansko nevplivanje ugotavljati v okviru subjektov, za katere se ta domneva uporablja.

Če bi lahko v teh okoliščinah zainteresirana stranka navedeno domnevo ovrgla zgolj z nedokazanimi navedbami, bi bila ta pretežno brezpredmetna. Poleg tega domneva, tudi če jo je težko ovreči, ostane v dopustnih mejah, če je sorazmerna z legitimnim ciljem, ki mu sledi, če obstaja možnost predložitve nasprotnega dokaza in če je zagotovljena pravica do obrambe.

(Glej točke od 59 do 62.)

4. Glede postopka za uporabo člena 81 ES je upravni postopek pred Komisijo razdeljen na dve ločeni in zaporedni fazi, od katerih ima vsaka svojo notranjo logiko, in sicer na predhodno preiskovalno fazo na eni strani in kontradiktorno fazo na drugi strani. Namen predhodne preiskovalne faze, ki traja tudi po sprejetju obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, je Komisiji omogočiti, da zbere vse upoštevne informacije, ki potrjujejo obstoj kršitve pravil o konkurenci ali ga ne, in sprejme prvo stališče o usmeritvi in tudi nadaljevanju postopka. Kontradiktorna faza, ki traja od obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah pa do sprejetja dokončne odločbe, mora Komisiji omogočiti, da se dokončno opredeli do očitane kršitve.

Prva faza, ki traja do obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, se začne, ko Komisija na podlagi pooblastil, ki ji jih je podelil zakonodajalec Unije, sprejme ukrepe, ki se navezujejo na očitek, da je bila storjena kršitev, in imajo pomembne posledice za položaj osumljenih podjetij. Zadevni subjekt je šele na začetku upravne kontradiktorne faze z obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah obveščen o vseh bistvenih elementih, na katere se Komisija opira v tej fazi postopka. Zadevno podjetje lahko zato šele po tem, ko je bilo poslano obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v celoti uveljavlja pravico do obrambe.

(Glej točke od 113 do 115.)

5. Glede postopka na podlagi člena 81 ES je treba preprečiti, da bi bila pravica do obrambe nepopravljivo kršena v predhodni preiskovalni fazi upravnega postopka, ker so pripravljalni ukrepi lahko odločilni za zagotovitev dokazov o nezakonitosti ravnanja podjetij, za katero morajo odgovarjati.

Preizkus morebitnega oviranja učinkovitega izvrševanja pravice do obrambe tako ne more biti omejen samo na kontradiktorno fazo upravnega postopka, ampak se mora raztezati na ves postopek in se nanašati na njegovo celotno trajanje.

Komisiji pa ni treba že pred sprejetjem prvega ukrepa glede nekega subjekta tega v vsakem primeru obvestiti o sami možnosti pripravljalnih ukrepov ali ukrepov pregona na podlagi konkurenčnega prava Unije, zlasti če bi to utegnilo neprimerno zmanjšati učinkovitost preiskave Komisije.

Poleg tega načelo osebne odgovornosti ne nasprotuje temu, da želi Komisija najprej sankcionirati družbo kršiteljico pravil o konkurenci in nato raziskati, ali je morda mogoče kršitev pripisati matični družbi.

Če lahko tako naslovnik obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah v kontradiktornem pravnem postopku učinkovito predstavi svoje stališče o resničnosti in upoštevnosti dejanskega stanja in okoliščin, ki jih navaja Komisija, pa tej glede tega naslovnika načeloma ni treba sprejeti preiskovalnega ukrepa pred pošiljanjem obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah.

(Glej točke od 117 do 122.)

6. Namen obveznosti obrazložitve posamične odločbe je – poleg omogočanja sodnega nadzora – da zagotavlja zadevnim osebam zadosten podatek o tem, ali odločba morda vsebuje napako, ki omogoča njeno izpodbijanje. Obrazložitev mora biti torej načeloma sporočena zadevni osebi sočasno z odločbo, ki škoduje njenim interesom. Pomanjkanja obrazložitve se ne da popraviti s tem, da zainteresirana stranka za razloge za odločitev izve v postopku pred sodišči Unije.

Zahtevo po obrazložitvi je treba presojati glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino zadevnega akta, lastnosti podanih razlogov in interes za prejem pojasnil, ki ga lahko imajo naslovniki akta ali druge osebe, ki jih ta akt neposredno in posamično zadeva. Ni nujno, da so v obrazložitvi opredeljeni vsi upoštevni dejanski in pravni elementi, ker je treba vprašanje, ali obrazložitev akta izpolnjuje zahteve iz člena 253 ES, oceniti ne samo z vidika njegovega besedila, ampak tudi njegovega konteksta in vseh predpisov, ki urejajo to področje. Obrazložitev akta pa mora biti logična in zlasti ne sme vsebovati notranjih protislovij, ki bi ovirala razumevanje razlogov, na katerih ta akt temelji.

(Glej točke od 148 do 151.)

7. Kadar odločba o uporabi pravil Unije s področja konkurenčnega prava zadeva več naslovnikov in se nanaša na pripis odgovornosti za kršitev, mora biti glede vsakega naslovnika dovolj obrazložena, zlasti glede naslovnikov, ki morajo v skladu s to odločbo odgovarjati za to kršitev. Tako je treba v odločbi glede matične družbe, ki se šteje za odgovorno za kršitev hčerinske družbe, načeloma podrobno pojasniti razloge, ki utemeljujejo odgovornost te družbe za kršitev. Ker gre, natančneje, za odločbo Komisije, ki glede nekaterih naslovnikov temelji izključno na domnevi dejanskega odločilnega vplivanja, mora Komisija v vsakem primeru – sicer postane ta domneva dejansko neizpodbojna – tem naslovnikom ustrezno predstaviti, zakaj elementi dejanskega stanja in pravni elementi, ki so se uveljavljali, niso zadostovali za ovrženje navedene domneve. Dolžnost Komisije, da v zvezi s tem obrazloži svoje odločbe, je zlasti posledica izpodbojnosti navedene domneve, za ovrženje katere morajo zadevne osebe predložiti dokaz, ki se nanaša na gospodarske, organizacijske in pravne povezave med zadevnimi družbami. Toda Komisiji se v takih okoliščinah vseeno ni treba opredeliti do stališč, ki so očitno postranska, nepomembna ali nedvomno manj pomembna.

Poleg tega je mogoče odločbo Komisije, ki je umeščena v ustaljeno prakso odločanja, obrazložiti le s povzemanjem, zlasti s sklicevanjem na to prakso, ko pa gre odločba dlje od njenih predhodnic, mora Komisija svoje razlogovanje razviti izrecno.

V teh okoliščinah mora Splošno sodišče nameniti posebno pozornost vprašanju, ali so v odločbi, s katero je naložena globa podjetju, sestavljenem iz matične in hčerinske družbe, pri čemer je prvi zaradi ravnanja druge pripisana odgovornost za kršitev pravil konkurence, natančno navedeni razlogi, iz katerih je Komisija menila, da elementi, ki jih je predložila matična družba, niso zadostovali za ovrženje domneve odgovornosti, ki je bila uporabljena v tej odločbi. Splošno sodišče je torej v posebnih okoliščinah obravnavanega primera napačno uporabilo pravo, ker ni ugotovilo, da je odločba Komisije, ki vsebuje zgolj vrsto navadnih navedb in zanikanj, ki se ponavljajo in niso natančne, nezadostno obrazložena. Tak sklop navedb in zanikanj namreč v takem primeru zadevnim osebam ne omogoča seznanitve z utemeljitvami sprejetega ukrepa, pristojnemu sodišču pa ne omogoča opravljanja nadzora.

(Glej točke od 152 do 155 in od 167 do 170.)