Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnjih enakih ali podobnih znamk, registriranih za enake ali podobne proizvode

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnjih enakih ali podobnih znamk, registriranih za enake ali podobne proizvode

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

3. Znamka Skupnosti – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Preizkus ugovora – Dokaz o uporabi prejšnje znamke

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 15(2)(a))

4. Znamka Skupnosti – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Preizkus ugovora – Dokaz o uporabi prejšnje znamke

(Uredba Sveta št. 40/94, člena 43(2) in (3), ter 56(2))

Summary

1. Pri presoji verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe 40/94 o znamki Skupnosti je presoja morebitne slušne podobnosti le eden izmed upoštevnih elementov v okviru celovite presoje. Zato ni mogoče sklepati, da nujno obstaja verjetnost zmede, če je med dvema znakoma ugotovljena le slušna podobnost.

(Glej točke od 35 do 37.)

2. Čeprav je res, da se v primeru ugovora na zahtevo za registracijo znamke Skupnosti, ki temelji na obstoju ene same prejšnje znamke, ki še ni predmet obveznosti uporabe, presoja verjetnosti zmede opravi na podlagi primerjave med dvema znamkama, kot sta bili registrirani, to ne velja, če ugovor temelji na obstoju več znamk, ki imajo skupne značilnosti, ki omogočajo, da se jih šteje kot del iste „družine“ ali „serije“ znamk.

Kadar gre za „družino“ ali „serijo“ znamk, verjetnost tveganja natančneje izhaja iz možnosti, da se potrošnik moti glede izvora ali porekla proizvodov ali storitev, za katere velja znamka, katere registracija se zahteva, in napačno meni, da je del te družine ali serije znamk.

Od potrošnika ni mogoče pričakovati, če se znamke, ki naj bi sestavljale družino ali serijo, ne uporabljajo v zadostnem številu, da bi v navedeni družini ali seriji znamk odkril skupni element in/ali da bi s to družino ali serijo povezal drugo znamko, ki vsebuje isti skupni element. Da bi obstajala verjetnost, da se javnost moti glede tega, ali znamka, katere registracija se zahteva, sodi v „družino“ ali „serijo“, morajo biti prejšnje znamke, ki so del te „družine“ ali „serije“, torej prisotne na trgu.

(Glej točke od 62 do 64.)

3. Čeprav je na podlagi člena 15(1) in (2)(a), Uredbe 40/94 o znamki Skupnosti registrirano znamko mogoče šteti, kot da se je uporabljala, če je predložen dokaz o uporabi te znamke, ki ima le nekoliko drugačno obliko od tiste, pod katero je bila registrirana, z dokazom o njeni uporabi ni mogoče varstva, ki ga ima registrirana znamka, razširiti na drugo registrirano znamko, katere uporaba ni bila dokazana, ker naj bi bila ta le blažja različica prve.

(Glej točko 86.)

4. Imetnik nacionalne znamke, ki je ugovarjal prijavi znamke Skupnosti, da bi se izognil dokaznemu bremenu resne uporabe prejšnje znamke ali obstoju upravičenih razlogov za neuporabo, ki mu je naloženo na podlagi člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, se ne more sklicevati na nacionalno določbo, ki dopušča registracijo kot znamke znakov, ki niso namenjeni uporabi v trgovini, zaradi njihove povsem obrambne vloge glede na drug znak, ki je predmet gospodarskega izkoriščanja. Pojem „upravičeni razlogi“ iz tega člena se namreč nanaša na okoliščine, ki niso povezane z imetnikom znamke, kar mu preprečuje njeno uporabo, in ne na nacionalno zakonodajo, ki dopušča izjemo od pravila razveljavitve znamke zaradi petletne neuporabe, čeprav imetnik znamke te namerno ni uporabljal. Teza, da bi se lahko imetnik nacionalne znamke, ki ugovarja prijavi znamke Skupnosti, skliceval na prejšnjo znamko, katere uporaba ni bila dokazana, ker v skladu z nacionalno zakonodajo pomeni „obrambno znamko“, torej ni v skladu s členom 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94.

(Glej točke od 100 do 103.)