10

Sodišče prve stopnje je v točkah od 22 do 30 navedenega sklepa svojo odločitev obrazložilo tako: „22 Sodišče prve stopnje poudarja, tako kot navaja [pritožnica], da vročitve [sporne] odločbe prek družbe za hitro dostavo pošiljk, kakršna je družba DHL, ni med načini [vročanja] iz pravila 61(2) Uredbe št. 2868/95. Poleg tega je treba ugotoviti, da niti [UUNT] niti [pritožnica], ki celo izrecno trdi, da vročitev prek družbe DHL ni vročitev po pošti, ne trdita, da je bila pošiljka DHL, ki je bila [pritožnici] vročena 28. oktobra 2005, poslana kot priporočena pošiljka, da je družba DHL pooblaščena za tako pošiljanje v Nemčiji in da je bila [sporna] odločba [pritožnici] vročena na katerega od drugih načinov iz pravila 61(2) Uredbe št. 2868/95 in pravil od 62 do 66 iste uredbe. Glede tega je treba še opozoriti, da v spremnem dopisu k pošiljki DHL, ki je bila vročena [pritožnici], nikakor ni navedeno, da gre za priporočeno pošiljko, ampak je v njem izpostavljeno, da je bila ta pošiljka ‚vročena samo prek družbe DHL‘. 23 Iz navedenega izhaja, da obvestilo o [sporni] odločbi [pritožnici] ni bilo vročeno v skladu z zahtevami, ki izhajajo iz pravil 61 in 62 Uredbe št. 2868/95. 24 V nasprotju s trditvijo [pritožnice] pa na podlagi te okoliščine ni mogoče sklepati, da je bila ta tožba vložena v skladu s predpisanimi roki. 25 Treba je namreč opozoriti, da je v pravilu 68 Uredbe št. 2868/95, naslovljenem ‚Nepravilnosti pri obveščanju‘, določeno, da se, ‚[č]e je dokument dosegel naslovnika in če [UUNT] ne more dokazati, da je bil pravilno vročen, ali če določbe v zvezi z njegovo vročitvijo niso bile upoštevane, […] šteje, da je bil dokument vročen na datum, ki ga kot datum prejema določi [UUNT]‘. 26 To določbo je v celoti treba razumeti tako, da priznava, da ima [UUNT] možnost dokazati, kdaj je dokument dosegel naslovnika, če ne more dokazati pravilne vročitve ali če določbe v zvezi z njegovo vročitvijo niso bile upoštevane, in da temu dokazu pripisuje pravne učinke pravilne vročitve (sodba Sodišča prve stopnje z dne 19. aprila 2005 v zadevi Success-Marketing proti UUNT – Chipita (PAN & CO), T-380/02 in T-128/03, ZOdl., str. II-1233, točka 64). 27 V zadevnem primeru med strankama ni sporno, da je [pritožnica] pošiljko DHL prejela 28. oktobra 2005, kar dokazuje tudi spremna evidenca pošiljke, ki jo vodi tajništvo odbora za pritožbe. 28 Torej se na podlagi pravila 68 Uredbe št. 2868/95 šteje, da je bila [sporna] odločba [pritožnici] vročena 28. oktobra 2005, zato domneve iz pravila 62(3) Uredbe št. 2868/95 v zadevnem primeru ni mogoče uporabiti. To se poleg tega sklada tudi s pravilom 70(2) Uredbe št. 2868/95, v katerem je določeno, da je, ‚[č]e je […] procesno dejanje vročitev […] dogodek, ki šteje, prejem vročenega dokumenta, razen če ni predvideno drugače.‘ Prav tako iz ustaljene sodne prakse v zvezi s členom 230, peti odstavek, ES izhaja, da začne rok za pritožbo, če je bil izpodbijani akt vročen naslovniku, teči na dan, ko je zadevni naslovnik ta akt prejel (glej v tem smislu sodbo Sodišča prve stopnje z dne v zadevi Bayer proti Komisiji, T-12/90, Recueil, str. II-219, točka 19, ki je bila v pritožbenem postopku potrjena s sodbo Sodišča z dne v zadevi Bayer proti Komisiji, C-195/91 P, Recueil, str. I-5619). 29 V takih okoliščinah in ob upoštevanju dejstva, da je treba na podlagi člena 63(5) Uredbe št. 40/94 tožbo pred Sodiščem prve stopnje vložiti v dvomesečnem roku po datumu obvestila o odločbi odbora za pritožbe, ki ga je mogoče na podlagi člena 102(2) Poslovnika podaljšati za deset dni zaradi oddaljenosti, je treba ugotoviti, da se je rok za pritožbo zoper [sporno] odločbo iztekel 9. januarja 2006. 30 Ta tožba, ki je bila vložena 16. januarja 2006, je torej prepozna in jo je treba zato zavreči kot nedopustno.“