ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 31. maja 2021 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica pri Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica pri Tribunale di Locri

(Zadeva C-339/21)

(2021/C 329/15)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnice: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA

Nasprotne stranke: Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica pri Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica pri Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica pri Tribunale di Locri

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 18, 26, 49, 54 in 55 PDEU, člena 3 in 13 Direktive 2018/1972/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 (1) ter člena 16 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki upravnemu organu nalaga določitev plačila telekomunikacijskim operaterjem za izvajanje dejavnosti prestrezanja, ki so obvezne na podlagi zahtev sodnih organov, brez da bi od njega zahtevala spoštovanje načela celotnega povračila stroškov, ki so dejansko nastali in so ustrezno utemeljeni, pri izvajanju teh dejavnosti, ter upravnemu organu tudi nalaga doseganje prihrankov pri stroških v razmerju do prejšnjih meril za računanje plačil?

(1) Direktiva 2018/1972/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah (UL 2018, L 321, str. 36.).
4)

Ali je načelo neodvisnosti sodnikov, določeno v členu 19, [odstavek] 1, drugi [pododstavek], Pogodbe o Evropski uniji (PEU) in členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter v sodni praksi Sodišča Evropske unije glede na člen 2 PEU kršeno, ker romunska država ni spoštovala predvidljivosti in pravne varnosti prava Evropske unije s tem, da je sprejela mehanizem za sodelovanje in preverjanje in njegova poročila ter jih upoštevala več kot 10 let in nato brez predhodnega obvestila spremenila postopek napredovanja sodnikov brez vodstvenih funkcij v nasprotju s priporočili mehanizma za sodelovanje in preverjanje?
3.

Ali je treba pravico do dela iz člena 15(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča iz člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta izvedbeni določbi nacionalne zakonodaje, v skladu s katero se v primeru ugotovitve navzkrižja interesov pri osebi, ki opravlja voljeno javno funkcijo, po zakonu (ope legis) samodejno uporabi dodatna sankcija prepovedi opravljanja voljenih javnih funkcij za vnaprej določeno obdobje treh let, brez možnosti izreka sankcije, ki je sorazmerna s storjeno kršitvijo?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 7. maja 2021 – „Vittamed technologijos“ UAB v likvidaciji/Valstybinė mokesčių inspekcija

(Zadeva C-293/21)

(2021/C 289/40)

Jezik postopka: litvanščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica:„Vittamed technologijos“ UAB, in liquidation

Nasprotna stranka: Valstybinė mokesčių inspekcija

Vprašanji za predhodno odločanje

Ali je treba člene od 184 do 187 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da mora davčni zavezanec popraviti odbitke davka na dodano vrednost (DDV), obračunanega na pridobitev blaga in storitev za namene proizvodnje investicijskega blaga, če tega blaga ne namerava več uporabiti v okviru obdavčljivih gospodarskih dejavnosti, ker se lastnik (delničar) davčnega zavezanca odloči, da ga bo likvidiral, ta davčni zavezanec pa vloži predlog za izbris iz registra zavezancev za DDV, ali pa mu odbitkov ni treba popraviti? Ali na odgovor na to vprašanje vplivajo razlogi za odločitev, da likvidira davčnega zavezanca, in sicer dejstvo, da je bila ta odločitev sprejeta zaradi vse večjih izgub, neobstoja naročil in dvomov delničarja glede donosnosti načrtovane (predvidene) gospodarske dejavnosti?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006 L 347, str. 1).
1.

Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 2(f), v povezavi s členom 10(3)(a) Direktive Sveta 2003/86/ES (1) z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine razlagati tako, da mora biti „mladoletnik brez spremstva“, ki je begunec in prebiva v državi članici, na podlagi svoje nacionalne zakonodaje „neporočen“, da bi pridobil pravico do združitve družine, na podlagi katerega bi se lahko združil s sorodniki v ravni navzgornji črti v prvem kolenu?
1.

Ali plačila za mikrorezervate, vzpostavljene na gozdnem območju zaradi uresničevanja ciljev Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (1), spadajo na področje uporabe člena 30(6) Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 (2)?
—

Če zadeva ne bi bila vrnjena v ponovno obravnavo Splošnemu sodišču pritožnik predlaga, naj Sodišče razsodi, da so institucije Evropske unije grobo kršile svoje obveznosti in pritožniku povzročile škodo, ker: a) je Evropska komisija sprejela Uredbo (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 (uredba o splošnih skupinskih izjemah) v obliki, ki med drugim prekoračuje zakonodajno pooblastilo Komisije, ki izhaja iz pogodb, ki ne zagotavlja spoštovanja ustavnih načel, da je poseg v konkurenco, ki vpliva na skupni trg, izjemen in mora biti obrazložen in ki je nezakonito omogočila izvajanje državne pomoči v okviru programa subvencij (Operacijski program „Podjetništvo in inovacije“, v nadaljevanju: OPPI), ta pomoč pa je škodila gospodarski dejavnosti tožeče stranke;; b) je Evropska komisija s sklepom z dne 3. decembra 2007 sprejela operacijski program, ki je v nasprotju s pogodbama in Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in tega sklepa ni objavila; c) Evropska komisija ni ustrezno obravnavala pritožbe tožeče stranke, s katero je izpodbijala OPPI, saj, prvič, ni preverila okoliščin vzpostavitve in izvajanja OPPI in, drugič, ni ustrezno obrazložila zavrnitve pritožbe tožeče stranke; d) je Splošno sodišče zavrnilo meritorno obravnavo zadeve v okviru ničnostne tožbe, vložene zoper uredbo o splošnih skupinskih izjemah in je tožbo zavrnilo kot očitno neutemeljeno, s čemer je kršilo svojo ustavno dolžnost uporabe načela sorazmernosti, poleg tega pa je s pretirano formalističnim pristopom kršilo ustavno pravico tožeče stranke do učinkovitega pravnega sredstva in dostopa do nepristranskega sodišča.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel de Bruxelles (Belgija) 9. aprila 2021 – Le Port de Bruxelles/Infrabel SA in Région de Bruxelles-Capitale/Infrabel SA

(Zadeva C-229/21)

(2021/C 217/42)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d’appel de Bruxelles

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnici: Le Port de Bruxelles, Région de Bruxelles-Capitale

Nasprotna stranka: Infrabel SA

Druge stranke: Région de Bruxelles-Capitale, Le Port de Bruxelles, Lineas SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 15 Uredbe (EU) št. 1315/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o smernicah Unije za razvoj vseevropskega prometnega omrežja in razveljavitvi Sklepa št. 661/2010/EU (1) (samostojno ali v povezavi z drugimi določbami te uredbe), če je pristanišče na celinski plovni poti – ki je del jedrnega omrežja – že povezano s cesto in z železniškim omrežjem, nalaga obveznost ohranitve in vzdrževanja teh dveh povezav ali prepoved ukinitve ene od njiju, čeprav bi se ta ukinila zaradi nevzdrževanja?

(1) UL 2013, L 348, str. 1.
3.

Ali je treba člen 24 in člen 5[(2] Splošne uredbe o varstvu podatkov razlagati tako, da nasprotujeta temu, da nacionalni nadzorni organ na podlagi odgovornosti, določene v teh členih, sklepa, da mora upravljavec sprejeti ustrezne tehnične in organizacijske ukrepe, da druge upravljavce – in sicer ponudnike telefonskih storitev ter druge ponudnike naročniških imenikov in telefonskih imeniških storitev, ki so prejeli podatke tega upravljavca – obvesti o preklicu privolitve s strani posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, v skladu s členom 6 v povezavi s členom 7 Uredbe?
2.1

Če je treba na to vprašanje odgovoriti pritrdilno: Ali je treba izraz „zakoniti interesi“ iz člena 6(1)(f) Uredbe 2016/679 razlagati tako, da zajema celotno ali delno razkritje podatkov o osebi, ki so bili zbrani v tožilskem spisu, ki je bil v zvezi s to osebo odprt za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj, če se to razkritje opravi v okviru obrambe upravljavca, ki nastopa v vlogi stranke v civilnem postopku, in da izključuje privolitev posameznika, na katerega se osebni podatki nanašajo?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 8. marca 2021 – Comité interprofessionnel des huiles essentielles françaises (CIHEF), Florame, Hyteck Aroma-Zone, Laboratoires Gilbert, Laboratoire Léa Nature, Laboratoires Oméga Pharma France, Pierre Fabre Médicament, Pranarom France, Puressentiel France/Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

(Zadeva C-147/21)

(2021/C 182/62)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Comité interprofessionnel des huiles essentielles françaises (CIHEF), Florame, Hyteck Aroma-Zone, Laboratoires Gilbert, Laboratoire Léa Nature, Laboratoires Oméga Pharma France, Pierre Fabre Médicament, Pranarom France, Puressentiel France

Toženi stranki: Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Uredba z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (1) nasprotuje temu, da država članica v interesu javnega zdravja in okolja sprejme omejevalna pravila na področju poslovnih praks in oglaševanja, kakršna so določena v členih L. 522-18 in L. 522-5-3 okoljskega zakonika? Pod kakšnimi pogoji lahko država članica po potrebi sprejme take ukrepe?

(1) Uredba (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (UL 2012, L 167, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 12. februarja 2021 – „Romega“ UAB/Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

(Zadeva C-89/21)

(2021/C 163/20)

Jezik postopka: litovščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranki v postopku v glavni stvar

Tožeča stranka:„Romega“ UAB

Tožena stranka: Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1 Uredbe Komisije (ES) št. 2073/2005 (1) z dne 15. novembra 2005 o mikrobioloških merilih za živila in člen 14(8) Uredbe (ES) št. 178/2002 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane, razlagati tako, da je z njima pristojnim nadzornim organom države članice podeljena diskrecijska pravica, da ugotovijo, da sveže perutninsko meso, ki je v skladu z merili iz Priloge I, poglavje 1, vrstica 1.28, k Uredbi št. 2073/2005, ni v skladu z merili iz člena 14(1) in (2) Uredbe št. 178/2002, kadar so živila, ki spadajo v to kategorijo, kontaminirana s serotipi Salmonella, ki niso navedeni v Prilogi I, poglavje 1, vrstica 1.28, k Uredbi št. 2073/2005, kot je bilo ugotovljeno v obravnavani zadevi?

(1) Uredba Komisije (ES) št. 2073/2005 z dne 15. novembra 2005 o mikrobioloških merilih za živila (UL 2005, L 338, str. 1).

(2) Uredba (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 463).
1.1.

Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost in člen 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da se upravni postopek za odreditev prisilnega upravnega ukrepa in upravni postopek za naložitev premoženjske sankcije proti isti osebi zaradi dejanja, ki je v tem, da se prodaja blaga ni registrirala in ni bila evidentirana z izdajo potrdila o prodaji, lahko kumulirata, če se upošteva, da ta ureditev organom, ki so pristojni za izvedbo obeh postopkov, in sodiščem ne nalaga hkrati obveznosti, da zagotovijo učinkovito uporabo načela sorazmernosti z vidika skupne teže vseh kumuliranih ukrepov glede na težo konkretnega prekrška?
3.

Ali je posledica splošnega načela učinkovitosti iz prava Unije, da postane dostop do pravic iz prava Unije v okoliščinah, kot so te v obravnavanem postopku (natančneje v okoliščinah, v katerih državljan Unije, ki izvršuje pravice do prostega gibanja in prebivanja, krši svojo obveznost iz člena 76(4), da organ socialne varnosti države članice izvora obvesti o tem, da se je iz države članice stalnega prebivališča preselil v drugo državo članico), neučinkovit zaradi zahteve nacionalnega prava v državi članici, v kateri izvršuje pravico do prostega gibanja in prebivanja, da mora državljan Unije za pridobitev otroških dodatkov za nazaj zaprositi za tako dajatev v drugi državi članici v roku 12 mesecev, določenem v nacionalnem pravu zadnjenavedene države članice?
Tožba, vložena 12. marca 2021 – Evropska komisija/Republika Poljska

(Zadeva C-166/21)

(2021/C 148/17)

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Perrin in M. Siekierzyńska, agenta)

Tožena stranka: Republika Poljska

Predlog

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da Republika Poljska s tem, da uvoznikom etilnega alkohola, ki se uporablja za proizvodnjo zdravil, ne priznava obvezne oprostitve plačila trošarine, kadar ti ne izberejo režima odloga plačila trošarine, ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 27(1)(d) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače (1) ter na podlagi načela sorazmernosti;

— Republiki Poljski naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Republika Poljska je sprejela nacionalno ureditev, v skladu s katero uvoznikom etilnega alkohola, ki se uporablja za proizvodnjo zdravil, ni priznana oprostitev plačila trošarine, kadar ti ne izberejo režima odloga plačila trošarine.

Po mnenju Komisije to pomeni neizoplnitev obveznosti na podlagi člena 27(1)(d) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače ter na podlagi načela sorazmernosti.

V skladu s to določbo Direktive so države članice alkohol, če se uporablja za proizvodnjo zdravil, dolžne oprostiti plačila trošarine pod pogoji, ki jih določijo za zagotovitev pravilne in enostavne uporabe takih oprostitev in za preprečevanje davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe. Komisija meni, da pogojevanje oprostitve plačila trošarine z uporabo režima odloga plačila trošarine ni potrebno niti za zagotovitev pravilne in enostavne uporabe oprostitve niti za preprečevanje davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe. Prav tako je to v nasprotju z načelom sorazmernosti.

(1) UL 1992, L 316, str. 21.
3.

Ali je upravna praksa, na podlagi katere mora v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, dobavitelj nepremičnine prilagoditi odbitek vstopnega davka za pridobitev/proizvodnjo nepremičnine, ker se transakcija za prodajo navedene nepremičnine šteje za dobavo nepremičnine, oproščene DDV, zaradi neobstoja pravice do izbire obračuna DDV (pridobitelj v trenutku sklenitve transakcije nima identifikacijske številke za DDV), čeprav je v trenutku sklenitve transakcije pridobitelj vložil vlogo za registracijo kot zavezanec za DDV in je bil kot zavezanec za DDV registriran en mesec po tej sklenitvi, v skladu z določbami direktive, ki urejajo pravico dobavitelja do odbitka DDV in popravka odbitka, ter z načelom nevtralnosti DDV? Ali je v takem primeru treba ugotoviti, ali je pridobitelj nepremičnine, ki se je kot zavezanec za DDV registriral po transakciji, dejansko uporabljal pridobljeno nepremičnino za dejavnosti, ki so predmet DDV, in da ni dokazov o goljufiji ali zlorabi?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 23. decembra 2020 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/C, B

(Zadeva C-704/20)

(2021/C 128/14)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: C, B

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je s pravom Unije, natančneje členom 15(2) Direktive 2008/115/ES (1) in členom 9 Direktive 2013/33/EU (2) v povezavi s členom 6 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2007, C 303, str. 1), zahtevan preizkus po uradni dolžnosti v tem smislu, da je sodišče dolžno samo od sebe (ex officio) presoditi, ali so izpolnjeni vsi pogoji za pridržanje, vključno s pogoji, v zvezi s katerimi tujec ni izpodbijal, da so izpolnjeni, čeprav je za to imel možnost?

(1) Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL 2008, L 348, str. 98).

(2) Direktiva 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (UL 2013, L 180, str. 96).
1.

Ali je treba določbe Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) in zlasti člene 9, 295 in 296 te direktive razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni praksi, oblikovani na podlagi člena 15(4) in (5) ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (zakon z dne 11. marca 2004 o davku na blago in storitve; Dz. U. iz leta 2011, št. 177, pozicija 1054, kakor je bil spremenjen), v skladu s katero je izključeno, da bi se zakonca, ki v okviru kmetijskega gospodarstva ob uporabi skupnega premoženja zakoncev opravljata kmetijsko dejavnost, lahko štela za ločena zavezanca za DDV?
—

Sklep Komisije z dne 17. julija 2013 o shemi pomoči SA.21233 C/11 (2) (ex NN/11, ex CP 137/06), ki jo izvaja Španija – Davčna shema, ki se uporablja za določene dogovore o finančnem najemu, znana tudi kot španski sistem poslovnega najema, razglasi za ničen, zlasti člen 1(1) tega sklepa, v delu, v katerem je ugotovljeno, da španski sistem poslovnega najema pomeni nezakonito državno pomoč, in podredno, člen 4(1) tega sklepa v delu, v katerem je naloženo, da se zagotovi, da vlagatelji v gospodarska interesna združenja vrnejo pomoč v celoti;
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Varhoven administrativen sad (Bolgarija) 8. decembra 2020 – Veridos GmbH/ Minister za notranje zadeve Republike Bolgarije, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

(Zadeva C-669/20)

(2021/C 88/18)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Varhoven administrativen sad

Stranke v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: Veridos GmbH

Nasprotni stranki v postopku s kasacijsko pritožbo: Minister za notranje zadeve Republike Bolgarije, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 56 Direktive 2014/24 (1) v povezavi s členom 69 te direktive oziroma člen 38 Direktive 2009/81 (2) v povezavi s členom 49 te direktive razlagati tako, da javni naročnik, kadar se iz objektivnih razlogov ne uporabi merila za ocenjevanje neobičajno nizke ponudbe, ki je določeno v nacionalnem zakonu in zaradi neobstoja drugega merila, ki bi ga javni naročnik izbral in vnaprej objavil, ni dolžan preverjati, ali gre za neobičajno nizko ponudbo?

2. Ali je treba člen 56 Direktive 2014/24 v povezavi s členom 69 te direktive oziroma člen 38 Direktive 2009/81 v povezavi s členom 49 te direktive razlagati tako, da je javni naročnik dolžan preverjati, ali gre za neobičajno nizke ponudbe le tedaj, kadar glede neke ponudbe obstoji sum, ali pa je javni naročnik dolžan, da vedno preveri resnost prejetih ponudb, pri čemer to ustrezno utemelji?

3. Ali velja taka zahteva za javnega naročnika, če sta bili v okviru postopka za oddajo naročil prejeti le dve ponudbi?

4. Ali je treba člen 47 Listine razlagati tako, da je ocena javnega naročnika o tem, ali ni nobenega suma glede obstoja neobičajno nizke ponudbe, oziroma njegovo prepričanje, da glede udeleženca javnega razpisa, ki je bil uvrščen na prvo mesto, obstoji resna ponudba, predmet sodnega nadzora?

5. Če je odgovor na predhodno vprašanje pritrdilen: ali je treba člen 47 Listine razlagati tako, da je javni naročnik v postopku za oddajo naročil, ki ni preveril, ali gre za neobičajno nizko ponudbo, dolžan pojasniti in utemeljiti, zakaj glede na obstoj neobičajno nizke ponudbe, to je glede resnosti ponudbe, ki je bila uvrščena na prvo mesto, ni nobenega suma?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).

(2) Direktiva 2009/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju postopkov za oddajo nekaterih naročil gradenj, blaga in storitev, ki jih oddajo naročniki na področju obrambe in varnosti, ter spremembi direktiv 2004/17/ES in 2004/18/ES (UL 2009, L 216, str. 76).
—

Ugotovi naj se, da je Slovaška republika s tem, da ni pripravila akcijskih načrtov in Komisiji ni poslala povzetkov akcijskih načrtov za 445 glavnih cestnih odsekov, kršila člen 8(2) in člen 10(2) Direktive 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa (1) v povezavi s Prilogo VI k tej direktivi;
1.

člen 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in zahteva varstva pred samovoljnimi posegi javne oblasti v zasebno sfero osebe, člen 19 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 in člen 3 Uredbe Evropske komisije (ES) št. 773/2004, ker je Splošno sodišče razsodilo, (i) da te določbe Komisiji ne nalagajo, da zapiše ustne izjave dobaviteljev in (ii) da „povzetki“ teh razgovorov, ki so jih enostransko pripravile službe Komisije, pomenijo veljaven dokaz, da je ta imela na voljo indice, ki so utemeljevali sprejetje Sklepa Evropske komisije C(2017) 1054;