SL Uradni list Evropske unije C 24/34

Pritožba, ki jo je 20. novembra 2009 vložila Italijanska republika zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat), razglašeno 4. septembra 2009 v zadevi T-211/05, Italijanska republika proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva C-458/09 P)

2010/C 24/63

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnica: Italijanska republika (zastopnik: G. Palmieri, zastopnik)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predloga pritožnice

— Pritožbi naj se ugodi;

— sodba Sodišča prve stopnje z dne 4. septembra 2009, razglašena v zadevi T-211/05 (Italijanska republika proti Komisiji), ki je bila vročena s priporočeno pošiljko z dne 4. septembra 2009 št. 405966 in prejeta 8. septembra 2009, ter posledično Odločba Komisije C(2005)591 konč. z dne 16. marca 2005 o programu pomoči C8/2004 (prej NN 164/2003), ki ga Italija izvaja v korist družb, katerih delnice so začele kotirati na borzi, naj se razveljavita.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Kršitev členov 10 in 13 Uredbe 659/99 (1) („postopki državnih pomoči“) ter člena 88(2) ES in načela kontradiktornosti. Očitna napačna presoja dokazov.

Sodišče prve stopnje je menilo, da dopisa iz oktobra in decembra 2003, ki ju je Komisija poslala Italiji, pomenita dejansko predhodno razpravo o ukrepih, uvedenih z uredbo-zakonom 326/2003. Sodišče prve stopnje ni upoštevalo, da ta dopisa vsebujeta samo splošne zahteve in nikalno trditev, da „ni mogoče izključiti“, da ukrepi vključujejo državne pomoči, ki niso združljive s skupnim trgom.

Kršitev načela kontradiktornosti.

Komisija je v odločbi o začetku formalnega postopka preiskave ugotovila, da so ukrepi selektivni, ker predvidene davčne olajšave izključujejo družbe, ki nimajo sedeža v Italiji. V končni odločbi pa je menila, da so ukrepi selektivni, ker so davčne olajšave koristnejše za družbe s sedežem v Italiji, ki so obdavčene za dobiček, ustvarjen na svetovni ravni, kot za družbe Skupnosti, za katere se v Italiji obdavči le dobiček, ustvarjen v tej državi članici. Komisija ni italijanske vlade nikoli obvestila o tej spremembi pristopa in ji ni omogočila, da v zvezi s tem poda stališče. Sodišče prve stopnje je s tem, da je ravnanje Komisije štelo za zakonito, ravnalo napačno.

Kršitev člena 87(1) ES

Vsekakor ni mogoče šteti za selektivno olajšavo, kakršna je obravnavana, ki velja za vse družbe, tako italijanske kot družbe Skupnosti, ki izpolnjujejo pogoje za kotiranje na enem od organiziranih trgov v Evropski uniji. Večja ugodnost za italijanske družbe izhaja iz davčnega sistema, ki določa obdavčitev na podlagi merila rezidentstva; vendar samo razlika v obsegu ugodnosti, do katere so brez razlikovanja upravičeni vsi subjekti, ne more povzročiti njene selektivnosti. Sodišče prve stopnje je s tem, da je menilo, da lahko selektivnost povzroči tudi taka razlika, ravnalo napačno.

Kršitev člena 87(1) ES. Pomanjkljivost obrazložitve

Sodišče prve stopnje je s tem, da je ukrep štelo za selektiven, ker do njega niso upravičene vse družbe, ravnalo napačno. Do njega so namreč upravičene vse družbe, ki izpolnjujejo pogoje za kotiranje na organiziranem trgu. Poleg tega so z odločitvijo za kotiranje povezani zelo visoki strukturni stroški, ki ne nastanejo družbam, ki ne kotirajo. Izbor upravičenih subjektov se torej opravi na tej objektivni podlagi, olajšava pa je v skladu z različno višino stroškov obeh vrst družb na strukturni ravni in je z njimi povezana. To pomeni, da je ukrep splošen in ne selektiven. Sodišče prve stopnje pa ni podalo ustrezne obrazložitve glede na dokaze, ki jih je Italija predložila v zvezi s tem.

Kršitev člena 87(1) ES

Sodišče prve stopnje je s tem, da je ukrep štelo za selektiven zaradi njegove kratkotrajnosti, kar izključuje družbe, ki bi se za kotiranje odločile pozneje, ravnalo napačno. Začasnost olajšave je namreč mogoče pojasniti s proračunskim ravnovesjem in poskusno naravo ukrepov, vendar ta ne vpliva na njihovo strukturo, ki je edino merilo, na podlagi katerega se presoja, ali so ukrepi selektivni ali ne.

Šesti razlog: Kršitev člena 87(3)(c). Pomanjkljivost obrazložitve

Čeprav bi se ukrepi šteli za državne pomoči, so kot pomoči za naložbe za izvedbo določene dejavnosti združljivi s skupnim trgom v smislu člena 87(3)(c). Sodišče prve stopnje se je motilo, ko jih je štelo za pomoči za tekoče poslovanje, ne da bi upoštevalo trajnost učinkov kotiranja na strukturo in dejavnost družb, in ko ni menilo, da povečanje kotiranja na organiziranih trgih zasluži spodbujanje, tudi na ravni Skupnosti. Sodišče prve stopnje bi torej moralo kaznovati Komisijo, ker je izvrševala diskrecijsko pravico na tem področju, ne da bi ustrezno preverila dejstva.

(1) UL L 83, str. 1.