ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 317/41

Pritožba, ki so jo 20. septembra 2010 vložili Allen in drugi zoper sklep Sodišča za uslužbence z dne 13. julija 2010 v zadevi F-103/09, Allen in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-433/10 P)

()

2010/C 317/74

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnik: John Allen (Horspath, Združeno kraljestvo) (zastopnika: K. Lasok, QC, in B. Lask, barrister)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi pritožnika:

— Ugoditev pritožbi;

— razveljavitev sklepa Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 13. julija 2010 v zadevi F-103/09;

— zavrnitev prvega in drugega ugovora nedopustnosti, ki ju je uveljavljala tožena stranka; in

— naložitev stroškov te pritožbe toženi stranki.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice s to pritožbo predlagajo razveljavitev sklepa Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 13. julija 2010, izdanega v zadevi Allen in drugi proti Komisiji (F-103/09), s katerim je Sodišče za uslužbence kot nedopustno zavrglo odškodninski zahtevek pritožnic in njihov predlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi povrnitve škode, ki je nastala vsaki od pritožnic, ker nobena od njih ni bila zaposlena kot začasni uslužbenec Skupnosti v obdobju, v katerem so delale v skupnem podjetju Joint European Torus (JET).

Pritožnice v utemeljitev svoje pritožbe trdijo, da je Sodišče za uslužbence z ugotovitvijo, da je v teh okoliščinah obstajala obveznost ravnanja v razumnem roku, ter – tudi če je obstajala – s svojim pristopom v zvezi s trajanjem in začetkom tega obdobja ravnalo v nasprotju s sodno prakso Sodišča in temeljnimi načeli prava Unije.
—

podredno in če bo Splošno sodišče v zvezi s tožbama, ki sta ju vložili družbi Roca France in Laufen Austria, izdalo sodbo, s katero bo znižalo globo, ki je bila s Sklepom Evropske komisije z dne 23. junija 2010 naložena zaradi kršitev, ki sta jih storili navedeni družbi in za katere je družba Roca Sanitario solidarno odgovorna, naj se ugotovi, da ima družba Roca Sanitario pravico do enakega znižanja zneska globe, za plačilo katere je solidarno zavezana;
Tožba, vložena 27. avgusta 2010 – Vtesse Networks proti Komisiji

(Zadeva T-362/10)

()

(2010/C 288/106)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Združeno kraljestvo) (zastopnik: H. Mercer QC, Barrister)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi tožeče stranke

— Tožba naj se razglasi za dopustno;

— točka 72 obrazložitve Odločbe Komisije C(2010) 3204 v zadevi državne pomoči N 461/2009 (UL 2010 C 162, str. 1) naj se razglasi za nično; in

— tožeči strani naj se naloži plačilo stroškov, ki jih je tožeča stranka utrpela zaradi te tožbe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razveljavitev Odločbe Komisije C(2010) 3204 v zadevi državne pomoči N 461/2009 (UL 2010 C 162, str. 1), s katero je bilo odločeno, da je ukrep pomoči „Cornwall & Isles of Scilly Next Generation Broadband“, s katerim je bila dodeljena pomoč Evropskega sklada za regionalni razvoj za izgradnjo širokopasovnega omrežja naslednje generacije v regiji Cornwall and Isles of Scilly, skladen s členom 107(3)(c) PDEU.

Tožeča stranka v podporo tožbi navaja naslednje tožbene razloge:

Prvič, tožeča stranka navaja, da je Komisija storila očitne napake pri presoji dejstev, zlasti s tem, da je ugotovila, da: (a) je bil izveden javen, nediskriminatoren in za konkurenco odprt postopek javnega razpisa, čeprav bi morala ugotoviti, da je bila konkurenca pri oddaji javnega naročila izključena; (b) je bila obstoječa infrastruktura na zahtevo na razpolago vsem ponudnikom, čeprav je obstoječi operater odkrito priznal, da ni uporabljal infrastrukture, ki je bila priložena proizvodom in na zahtevo na razpolago vsem ponudnikom; (c) je bil splošni učinek konkurence pozitiven, čeprav je obstoječi operater s svojim ravnanjem izključil konkurenco.

Poleg tega tožena stranka trdi, da Komisija ne uporablja in/ali krši člen 102 PDEU, tako da je ocena vpliva ukrepov na konkurenco iz Odločbe Komisije C(2010) 3204 neveljavna, zaradi česar je navedena odločba nezakonita in ne spada pod člen 107(3)(c) PDEU, pri čemer so zadevne kršitve člena 102 PDEU naslednje: (a) nezakonita zvezanost obstoječe infrastrukture temnih vlaken z aktivno elektroniko; (b) zavrnitev dostopa ponudnikom do vlaken in/ali kabelskih cevi; (c) zloraba omejitve marž z zvezanostjo vlaken z aktivno elektroniko za proizvodnjo proizvodov, ki tožeči stranki ali drugim konkurentom ne dovoljujejo sodelovanja v postopku javnega razpisa.
(i)

v obrazložitvi izpodbijane odločbe so napake, ki posegajo v pravico družbe Fapricela do obrambe, zaradi česar naj bi bil sklep popravljen. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je treba šteti, da popravek nima učinkov, ker priznanje vsebinskih napak s strani Komisije posega v polno izvrševanje pravice družbe Fabricela do obrambe, postavlja predmet te tožbe pod vprašaj in poleg tega daje Evropski komisiji dodatno možnost za sprejetje novega sklepa o spremembah ob upoštevanju pravnih in dejanskih trditev podjetij v tem postopku.
SL Uradni list Evropske unije C 246/37

Tožba, vložena 8. julija 2010 – DBV proti Komisiji

(Zadeva T-297/10)

()

2010/C 246/63

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH (Würzburg, Nemčija) (zastopnika: C. Rudolph in A. Günther, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga tožeče stranke

— Razglasiti ničnost Uredbe Komisije (EU) št. 404/2010 z dne 10. maja 2010 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih aluminijastih platišč s poreklom iz Ljudske republike Kitajske;

— toženi stranki naložiti plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Uredbo (EU) št. 404/2010 (1), s katero je Komisija uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz nekaterih aluminijastih platišč s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja, prvič, kršitev bistvenih postopkovnih predpisov in pravice do obrambe, ker med postopkom pred izdajo izpodbijane uredbe ni bila obveščena ali ji ni bila dana možnost izjaviti se ter ji zato ni bilo omogočeno braniti se in predstaviti svoja stališča.

Drugič, tožeča stranka očita nepopolno ugotovitev dejanskega stanja in zlorabo proste presoje. V povezavi s tem je navedeno, da je bil dejanski stan predstavljen in ugotovljen nepravilno. Tožeča stranka navaja, da na primer niso bili upoštevani menjalni tečaj dolarja, ki se je medtem zvišal, in povišane cene surove nafte. Dalje tožeča stranka glede zlorabe proste presoje, ki jo uveljavlja, navaja, da Komisija ni upoštevala načela sorazmernosti. Po mnenju tožeče stranke gre za zlorabo proste presoje in kršitev Uredbe (ES) št. 1225/2009 (2) v tem, da med preiskavo niso bili zbrani primerni podatki, da bi se ugotovile različne carinske dajatve.

(1) Uredba Komisije (EU) št. 404/2010 z dne 10. maja 2010 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih aluminijastih platišč s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 117, str. 64).

(2) Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).
SL Uradni list Evropske unije C 260/17

Tožba, vložena 30. junija 2010 – CBp Carbon Industries proti UUNT

(Zadeva T-294/10)

()

2010/C 260/23

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: CBp Carbon Industries, Inc. (New York, ZDA) (zastopnika: J. Fish, solicitor, in S. Malynicz, barrister)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predloga tožeče stranke

— razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 21. aprila 2010 v zadevi R 1361/2009-1;

— naložitev plačila stroškov toženi stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „CARBON GREEN“ za proizvode iz razreda 17 – prijava znamke Skupnosti št. 973531

Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave znamke Skupnosti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: tožeča stranka v podporo svojim predlogom navaja dva tožbena razloga.

S prvim tožbenim razlogom zatrjuje, da je z izpodbijano odločbo kršen člen 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe napačno presodil razlikovalni učinek, ki jo ima navedena besedna znamka glede zadevnih proizvodov.

Z drugim tožbenim razlogom trdi, da je z izpodbijano odločbo kršen člen 7(1)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, ker je odbor za pritožbe (i) napačno presodil pomen in skladnjo zadevne besedne znamke ter njeno primernost za uporabo kot najbližji in neposreden opisni izraz za zadevno blago, (ii) je sicer pravilno ugotovil, da je zadevna javnost specializirana, vendar pa ni na lastno pobudo dokazal dejstev, iz katerih bi bilo razvidno, da je zadevna znamka Skupnosti za upoštevno javnost opisna, in (iii) glede na dokaze ni ugotovil, da na upoštevnem specializiranem področju obstaja precejšnja verjetnost, da bodo drugi gospodarski subjekti s tega področja hoteli uporabiti zadevno znamko Skupnosti v prihodnosti.
SL Uradni list Evropske unije C 234/47

Tožba, vložena 25. junija 2010 – Milux proti UUNT (STOMACONTROL)

(Zadeva T-282/10)

()

2010/C 234/84

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Milux Holding S.A. (Luxembourg, Luksemburg) (zastopnik: J. Bojs, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlog tožeče stranke

— Naj se razveljavi odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 8. junija 2010 v zadevi R 1434/2009-4; Annul the decision of the Fourth Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) of 8 June 2010 in case R 1434/2009-4;

— Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov. Order the defendant to pay the costs.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „STOMACONTROL“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 10 in 44. The word mark „STOMACONTROL“ for goods and services in classes 9, 10 and 44

Odločba preizkuševalca: Registracija znamke Skupnosti se zavrne. Refused the application for a Community trade mark

Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne. Dismissed the appeal

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev Uredbe Sveta št. 207/2009 ker je odbor za pritožbe glede te zadeve napačno uporabil načelo prepovedi diskriminacije; alternativno, kršitev členov 7(1)(b) in 7(1)(c) Uredbe Sveta št. 207/2009 ker je odbor za pritožbe napačno sklenil da prijavljena znamka nima zadostnega razlikovalnega učinka. Infringement of Council Regulation No 207/2009, as the Board of Appeal misapplied the principle of non-discrimination to the facts of this case; in the alternative, infringement of Articles 7(1)(b) and 7(1)(c) of Council Regulation No 207/2009, as the Board of Appeal erred in its conclusion that the trade mark applied for does not possess sufficient inherent distinctiveness.
—

oddelku za ugovore Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naj se naloži, da nadaljuje s preizkušanjem dokazov in preveri, ali se uporabijo členi 8(1)(b), 8(4) in 8(5) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti;
SL Uradni list Evropske unije C 209/51

Tožba, vložena 28. maja 2010 – Cross Czech proti Komisiji

(Zadeva T-252/10)

()

2010/C 209/76

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Cross Czech a.s. (Praga, Češka republika) (zastopnik: T. Schollaert, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga tožeče stranke

— Odločba Komisije št. INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 z dne 12. marca 2010 naj se razglasi za nično; in

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v skladu s členom 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije št. INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 z dne 12. marca 2010, referenčna št. 09-BA74-006, sprejete v obliki dopisa, v katerem so potrjene ugotovitve iz revizijskega poročila B74-06 o reviziji računovodskih izkazov za obdobje od 1. februarja 2005 do 30. aprila 2008 za projekte eMapps.com, CEEC IST NET in TRANSFER EAST, izvedene v okviru Šestega okvirnega programa EU za raziskave in tehnološki razvoj (2002-2006).

Tožeča stranka v podporo svojim trditvam navaja te tožbene razloge:

Tožeča stranka trdi, da izpodbijana odločba krši Pogodbo ali katero koli pravilo, ki se nanaša na njeno uporabo, ker:

— temelji na nepravilni in pomanjkljivi ugotovitvi dejstev s strani Komisije;

— odraža nepravilno uporabo pogodb, ki se nanašajo na zadevne projekte, zlasti glede ugotovitve, da je tožeča stranka kršila te pogodbe;

— temelji na očitnih napakah pri presoji dejstev, ki se nanašajo na zatrjevano kršitev pogodb o teh projektih, iz česar sledi, da niso bili upoštevani veljavni pravni predpisi in je prišlo do napačne uporabe prava;

— temelji na pomanjkljivi obrazložitvi; ter
SL Uradni list Evropske unije C 221/55

Tožba, vložena 16. junija 2010 – H proti Svetu in drugimi

(Zadeva T-271/10)

()

2010/C 221/88

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: H (Catania, Italija) (zastopnika: C. Mereu in M. Velardo, odvetnika)

Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija in Policijska misija Evropske unije v Bosni in Hercegovini (EUPM)

Predlogi tožeče stranke

— Izpodbijani sklep z dne 7. aprila 2010 in po potrebi sklep z dne 30. aprila 2010 naj se razglasita za nična;

— toženim strankam naj se naloži plačilo odškodnine tožeči stranki, ocenjene na 30 000,00 EUR; in

— toženim strankam naj se naloži plačilo stroškov postopka in 8-odstotnih obresti.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s tožbo v skladu s členom 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti sklepa Policijske misije Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini z dne 7. aprila 2010 in po potrebi poznejše potrditvene odločbe z dne 30. aprila 2010, s katerim je bilo odločeno, da se tožečo stranko premesti iz glavnega štaba misije v Sarajevu v regionalni štab v Banja Luki in da se jo razvrsti v nižji razred. Poleg tega tožeča stranka v skladu s členom 340 PDEU zahteva odškodnino v višini 30 000,00 EUR.

Tožeča stranka trdi, da je Splošno sodišče pristojno za odločanje v tej zadevi v skladu s sklepom Sodišča za uslužbence z dne 9. oktobra 2006 v zadevi F-53/06 Gualtieri proti Komisiji.

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja te tožbene razloge:

prvič, tožeča stranka se sklicuje na zlorabo pooblastil, ker naj ne bi bilo nobenega objektivnega razloga za premestitev;

drugič, tožeča stranka trdi, da je izpodbijani sklep nezadostno utemeljen, saj naj Policijska misija Evropske unije v Bosni in Hercegovini ne bi pojasnila operativnih razlogov za premestitev;

tretjič, šlo naj bi za očitno napako pri presoji, saj naj ne bi bilo nujne potrebe po premestitvi tožilca v regionalni štab v Banja Luki;

poleg tega naj bi šlo za kršitev Sklepa Sveta 2009/906/SZVP z dne 8. decembra 2009 (1), saj naj vodja misije ne bi bil pristojen za premeščanje zaposlenih, temveč zgolj za vsakodnevno upravljanje zaposlenih.

Končno, tožeča stranka zahteva odškodnino zaradi psihičnega nadlegovanja.

(1) Sklep Sveta 2009/906/SZVP z dne 8. decembra 2009 o policijski misiji Evropske unije (EUPM) v Bosni in Hercegovini (BiH) (UL 2009, L 322, str. 22).
SL Uradni list Evropske unije C 195/26

Tožba, vložena 12. maja 2010 – DHL International proti UUNT – Service Point Solutions (SERVICEPOINT)

(Zadeva T-218/10)

2010/C 195/41

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: DHL International GmbH (Bonn, Nemčija) (zastopnik: K.-U. Jonas, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Service Point Solutions, SA (Barcelona, Španija)

Predloga tožeče stranke

— Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 25. februarja 2010 v zadevi R 62/2009-2;

— toženi stranki in po potrebi drugim intervenientom naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: Tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „SERVICEPOINT“, za blago in storitve iz razredov 16, 20, 35 in 39.

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Service Point Solutions S.A.

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „Service Point“ za blago in storitve iz razredov 8, 9, 16, 20, 35, 38, 39 in 42, figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „service point“ za blago in storitve iz razreda 16 in figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „service point“ za blago in storitve iz razredov 9 in 42.

Odločba oddelka za ugovore: Ugovoru se ugodi.

Odločba odbora za pritožbe: Zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker med znamkami ni verjetnosti zmede ter kršitev člena 76(1) in (2) Uredbe (ES) št. 207/2009, ker odbor za pritožbe ni pravilno upošteval različnih prilog.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL 2009, L 78, str. 1).
—

s predlogom iz projekta G2G@2XL za alternativne načine prevoza, in sicer za železniški prevoz in kratke ladijske prevoze iz Italije, Švice in Avstrije v Združeno kraljestvo, nesprejemljivo izkrivlja konkurenco, kar je v nasprotju s skupnim interesom na trgu tovornih storitev prevoza blaga; in
—

da je Komisija kršila obveznost upoštevati sistematiko Pogodbe in zagotoviti dosledno uporabo predpisov o nadzoru nad državnimi pomočmi in predpisov o drugih načelih in svoboščinah iz Pogodbe, kot sta prosti pretok kapitala in oblikovanje notranjega trga;
—

ugotovitev, da so zelo nizke cene in širitve zmogljivosti za monoetilenglikol – ki je, kot etanolamini, derivat etilen oksida – spodbuda za proizvajalce, da preidejo s proizvodnje monoetilenglikola na proizvodnjo etanolaminov, ni v skladu s predloženimi dejstvi in temelji na očitni napaki pri presoji;
1.

Kršitev člena 107(1) PDEU, ker izpodbijana odločba šteje, da je ukrep v tej zadevi državna pomoč. V zvezi s tem je treba potrditi, da Komisija ni dokazala, da daje zadevni davčni ukrep prednost „posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“, kot zahteva člen 107(1) PDEU. Komisija zgolj domneva, da je ta davčni ukrep selektiven, ker se uporablja samo za pridobitev deležev v tujih družbah in ne za pridobitev deležev v domačih družbah. Tožeča stranka meni, da je to razlogovanje napačno in se vrti v krogu. Dejstvo, da uporaba zadevnega ukrepa – kot katere koli druge davčne določbe – temelji na izpolnjevanju nekaterih objektivnih pogojev, še ne pomeni, da je ta ukrep selektiven de iure ali de facto. Zaradi samodejnosti razlogovanja, ki ga uporablja Komisija, bi lahko vse davčne določbe šteli za selektivne prima facie. Poleg tega tako pravna analiza ukrepa kot tudi statistični podatki, ki jih je predložila Kraljevina Španija, dokazujejo, da je član 12(5) TRLIS splošen ukrep, na voljo de iure in de facto vsem družbam, ki so zavezanke za španski davek od dohodkov pravnih oseb, ne glede na njihovo velikost, njihovo vrsto, njihov sektor ali njihov izvor. Po drugi strani je namen prima facie različnega obravnavanja člena 12(5) TRLIS, ki sicer še zdaleč ne pomeni selektivne ugodnosti, davčno izenačiti vse pridobitve delnic, ne glede na to, ali so domače ali tuje, ker je glede na to, da čezmejne združitve niso mogoče, amortizacijo dobrega imena mogoče izvesti samo na nacionalni ravni, za kar pa dejansko obstajajo davčne določbe, ki to dovoljujejo, člen 12(5) TRLIS pa zgolj razširja to možnost na pridobitev deležev tujih družb. Podredno, odločba Komisije je nesorazmerna, saj bi morala vsaj tiste primere, v katerih pride do prevzema nadzora nad tujimi družbami, izenačiti s primeri združitev na nacionalni ravni in bi bili ti primeri torej utemeljeni z sistematiko in logiko španskega sistema.
—

je napačno ugotovila, da pristojni organi niso storili nobene napake, ker so španski carinski organi napačno domnevali, da blago, ki ima potrdilo o poreklu, ni mogoče obremeniti z nobenimi dodatnimi dajatvami ali ukrepi trgovske zaščite in da torej niso obvestili gospodarskih subjektov, da za njihove uvoze iz Turčije lahko veljajo taki ukrepi, tudi če je to blago v prostem prometu.
C 161/45

Tožba, vložena 13. aprila 2010 – Niki Luftfahrt proti Komisiji

(Zadeva T-162/10)

(2010/C 161/72)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Niki Luftfahrt GmbH (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: H. Asenbauer, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga tožeče stranke

— Izpodbijana odločba Evropske komisije z dne 28. avgusta 2009 v zadevi COMP/M.5440 – Lufthansa/Austrian Airlines naj se v skladu s členom 264(1) PDEU (člen 231(1) ES) razglasi za nično;

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije C(2009) 6690 konč. z dne 28. avgusta 2009 o združljivosti koncentracije podjetij s skupnim trgom in Sporazumom EGP (zadeva COMP/M.5440 – Lufthansa/Austrian Airlines). Komisija je v tej odločbi ocenila, da je pridobitev, s strani podjetja Deutsche Lufthansa AG, izključnega nadzora nad podjetjem Austrian Airlines, združljivo s skupnim trgom in Sporazumom EGP, če se izpolnijo obveznosti, ki jih je ponudilo podjetje Deutsche Lufthansa AG.

Tožeča stranka, ki je letalski prevoznik, financiran iz zasebnih virov, v utemeljitev tožbe na prvem mestu navaja, da je Komisija kršila Pogodbo ES (oz. PDEU) in pravila za njeno izvajanje. V zvezi s tem Komisiji očita, da je svojo odločbo oprla na opredelitev trga, ki onemogoča presojo vseh negativnih učinkov te koncentracije na konkurenco. Tožeča stranka poleg tega navaja, da je Komisija napačno ocenila predvsem učinke koncentracije na letalske povezave z Vzhodno Evropo, tako da je vsaj v tem oziru storila hudo in očitno napako pri presoji. Komisija naj poleg tega ne bi upoštevala Smernic o presoji horizontalnih združitev na podlagi uredbe Sveta o nadzoru koncentracij podjetij (1). Po mnenju tožeče stranke naj Komisija zlasti ne bi upoštevala, da ima zadevna koncentracija negativne učinke na konkurenco na skupnem trgu, zato ker je zaradi nje omejena možnost za konkurenco drugih konkurentov na zadevnih trgih, ker naj ne bi bilo drugih ponudnikov na zadevnih trgih in ker vstop na zadevne trge ni dovolj lahek. Dalje tožeča stranka navaja, da obveznosti podjetja Deutsche Lufthansa AG, ki jih je Komisija sprejela, niso primerne za preprečitev bistvenega oviranja učinkovite konkurence.

Tožeča stranka na drugem mestu zatrjuje kršitev člena 253 ES (člen 296 PDEU), saj naj Komisija s tem, ko ni navedla konkretnih argumentov, zakaj naj ne bi obstajalo oviranje konkurence v zvezi z letalskimi povezavami z Vzhodno Evropo, izpodbijane odločbe ne bi pravilno obrazložila. Dalje se očita nepopolna ugotovitev dejanskega stanja.

Tožeča stranka na tretjem mestu Komisiji očita zlorabo pooblastil.

(1) UL C 31, str. 5.
Drugič, kršitev členov 7(1) in 8(1) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker niso bili za vsak dokument posebej navedeni podrobni razlogi za zavrnitev dostopa do posameznega dokumenta. Da bi se dokument lahko obravnaval kot izjema, je treba v predpisanem roku podati pisen odgovor in navesti podrobne razloge za zavrnitev dostopa do vsakega dokumenta posebej. Komisija je 9. februarja 2010, to je na dan izteka z uredbo predpisanega roka, zavrnila dostop do preostalih dokumentov in ni navedla podrobnih razlogov za to zavrnitev, kot se to zahteva na podlagi uredbe in sodne prakse.