Zadeva T-310/03 R

Kreuzer Medien GmbH

proti

Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije

„Začasna odredba – Predlog za odlog izvršitve – Dopustnost intervenientovega predloga“

Povzetek sklepa

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Pogoji dopustnosti – Predlog intervenienta – Intervenient, ki ni izpodbijal spornega akta – Nedopustnost

(člena 242 ES in 243 ES; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 104(1), prvi pododstavek)

Iz člena 104(1), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča prve stopnje izhaja, da je vsak predlog za odlog izvršitve nekega akta institucije na podlagi člena 242 ES dopusten samo, če je predlagatelj ta akt izpodbijal s tožbo pred Sodiščem prve stopnje.

Intervenient v glavnem postopku torej ne more vložiti predloga za odlog izvršitve izpodbijanega akta, če tega akta ni sam izpodbijal.

Tak predlog ni dopusten, tudi če temelji na členu 243 ES, če ne vsebuje predloga za izdajo drugih začasnih odredb kot začasne odredbe iz člena 242 ES, saj intervenient ne more obiti pravil navedene določbe Poslovnika, tako da bi zanj umetno veljala druga pravila tega poslovnika.

(Glej točke 18, 20 in 21.)

SKLEP PREDSEDNIKA SODIŠČA PRVE STOPNJE

z dne 21. septembra 2004*

„Začasna odredba – Predlog za odlog izvršitve – Dopustnost intervenientovega predloga“

V zadevi T-310/03 R,

Kreuzer Medien GmbH, s sedežem v Leipzigu (Nemčija), ki jo zastopa M. Lenz, odvetnik,

tožeča stranka,

ob sodelovanju

Falstaff Verlags GmbH, s sedežem v Klostern (Avstrija), ki jo zastopa W.-G. Schärf, odvetnik,

intervenientka,

proti

Evropskemu parlamentu, ki ga zastopata E. Waldherr, zastopnica, in U. Rösslein, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

in

Svetu Evropske unije, ki ga zastopa E. Karlsson, zastopnik,

tožene stranke,

ob intervenciji

Komisije Evropskih Skupnosti, ki jo zastopajo M.-J. Jonczy, L. Pignataro-Nolin, zastopnici, in M. F. Hoffmeister, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

Kraljevine Španije, ki jo zastopa L. Fraguas Gadea, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

in

Republike Finske, ki jo zastopata A. Guimaraes-Purokoski in T. Pynnä, zastopnici, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

intervenientke,

zaradi predloga družbe Falstaff Verlags GmbH, vloženega na podlagi člena 243 ES, za odlog izvršitve Direktive 2003/33/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o oglaševanju in sponzorstvu tobačnih izdelkov (UL L 152, str. 16),

PREDSEDNIK SODIŠČA PRVE STOPNJE EVROPSKIH SKUPNOSTI

izdaja naslednji

Sklep

Dejansko stanje in postopek

1 Tožeča stranka je 11. septembra 2003 v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vložila tožbo za razglasitev ničnosti Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/33/ES z dne 26. maja 2003 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o oglaševanju in sponzorstvu tobačnih izdelkov (UL L 152, str. 16, v nadaljevanju: sporna direktiva).

2 Predsednik prvega senata je s sklepom z dne 12. marca 2004 Komisiji, Kraljevini Španiji in Republiki Finski dovolil intervencijo na strani tožene stranke. Družbi Falstaff Verlags pa je dovolil intervencijo na strani tožeče stranke.

3 Z ločeno vlogo, vloženo v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 10. junija 2004, je družba Falstaff Verlags GmbH (v nadaljevanju: družba intervenientka) na podlagi člena 243 ES vložila predlog za „odlog učinkov“ sporne direktive.

4 Svet in Parlament sta 29. oziroma 30. junija 2004 vložila stališča o predlogu za izdajo začasne odredbe. Komisija je stališča o tem predlogu vložila 1. julija 2004. Tožeča stranka in Kraljevina Španija sta stališča vložili 2. julija 2004.

Pravno stanje

5 Na podlagi povezanih členov 242 in 243 ES ter člena 225(1) ES lahko Sodišče prve stopnje, če meni, da je potrebno, odredi odlog izvršitve izpodbijanega akta ali sprejme potrebne začasne odredbe.

6 Glede na stanje spisa sodnik za začasne odredbe meni, da ima na voljo vse potrebne elemente za odločitev o tem predlogu in da zaslišanje strank ni potrebno.

7 Sodnik za začasne odredbe meni, da je treba najprej preučiti dopustnost navedenega predloga.

Trditve strank

8 Družba intervenientka trdi, da je njen predlog za odlog izvršitve učinkov sporne direktive, ki ga je vložila na podlagi člena 243 ES, dopusten.

9 Navaja, da imajo vse stranke sodnega postopka zaradi varstva svojih interesov pravico vložiti tak predlog. Navaja, da je treba v skladu s sodbo Sodišča z dne 22. decembra 1993 v zadevi Pincherle proti Komisiji (C-244/91 P, Recueil, str. I-6965, točka 14 in naslednje) intervenienta šteti za „stranko postopka“, ki ima zato možnost, da vloži predlog v skladu s členom 243 ES. Ker je bila družbi intervenientki dovoljena intervencija v postopku o glavni stvari, naj bi bila vložitev tega predloga dopustna.

10 Svet, Parlament, Komisija in Kraljevina Španija menijo, da ta predlog za izdajo začasne odredbe ni dopusten.

11 Svet in Parlament menita, da intervenient ne more predlagati odloga izvršitve iz člena 242 ES niti sprejetja drugih začasnih odredb iz člena 243 ES. Priznanje te pravice intervenientu naj bi bilo v nasprotju s členom 40, četrti pododstavek, Statuta Sodišča in člena 116(3) Poslovnika Sodišča prve stopnje, ki določata, da lahko intervenienti le podprejo zahtevek stranke, na strani katere intervenirajo. Poleg tega naj bi bila okoliščina, da se intervenientu dovoli vložitev predloga za izdajo začasne odredbe, težko združljiva z drugimi določbami Poslovnika, ki se izrecno nanašajo na interveniente (glej zlasti člen 87(4), tretji pododstavek, člen 115, člen 116 in člen 134(2) Poslovnika).

12 Komisija navaja, da je treba na podlagi člena 104(1) Poslovnika ločiti med predlogom za odlog izvršitve v skladu s členom 242 ES, ki ga lahko vloži le tožeča stranka v postopku o glavni stvari, in predlogom za sprejetje drugih začasnih odredb na podlagi člena 243 ES, ki ga lahko vložijo vse stranke postopka o glavni stvari. V obravnavanem primeru naj bi bil predlog za odlog na podlagi člena 243 ES dejansko predlog za odlog izvršitve v smislu člena 242 ES. Ob upoštevanju dejstva, da družba intervenientka v postopku v glavni stvari ni vložila tožbe zoper sporno direktivo, bi bilo v skladu s členom 104(1), prvi pododstavek, Poslovnika njen predlog treba zavreči kot nedopusten.

13 Kraljevina Španija predvsem zatrjuje, da tako kot ni dopustno, da bi intervenient vložil ugovor nedopustnosti (glej Sodbo Sodišča prve stopnje z dne 17. junija 1998 v zadevi Svenska Journalistförbundet proti Svetu, T-174/95, Recueil, str. II-2289, točke od 77 do 79), ne more vložiti tudi predloga za odlog izvršitve nekega akta.

14 Tožeča stranka ni nasprotovala dopustnosti tega predloga za izdajo začasne odredbe.

Presoja sodnika za začasne odredbe

15 Člen 104(1), prvi pododstavek, Poslovnika določa: „Predlog za odlog izvršitve akta institucije v skladu s [členom 242 ES] je dopusten le, če predlagatelj ta akt s tožbo izpodbija pred Sodiščem prve stopnje.“

16 Člen 104(1), drugi pododstavek, Poslovnika določa: „Predlog za izdajo drugih vrst začasnih odredb na podlagi [člena 243 ES] je dopusten le, če ga vloži stranka v zadevi, ki se obravnava pred Sodiščem prve stopnje in če se nanaša na to zadevo.“

17 V obravnavanem primeru je družba intervenientka vložila „predlog za odlog v skladu s členom 243 ES“. S tem predlogom želi doseči, da sodnik za začasne odredbe odredi odlog „učinkov [sporne] direktive tako glede sebe kot tudi glede tožeče stranke do takrat, ko bo [Sodišče prve stopnje] odločilo [o] vsebini“.

18 Čeprav temelji ta predlog na členu 243 ES, pa ne vsebuje predloga za izdajo drugih začasnih odredb kot začasne odredbe iz člena 242 ES. Ustrezna pravna podlaga tega predloga je torej člen 242 ES. Glede tega je treba poudariti, da ni dovoljeno, da bi stranka obšla pravila neke določbe poslovnika, tako da bi se zanjo umetno določila druga pravila navedenega poslovnika.

19 Iz navedenega izhaja, da je treba dopustnost tega predloga presojati glede na člen 104(1), prvi pododstavek, Poslovnika.

20 Iz te zadnje določbe torej izhaja, da je vsak predlog za odlog izvršitve nekega akta institucije dopusten samo, če je predlagatelj ta akt izpodbijal s tožbo pred Sodiščem prve stopnje.

21 V obravnavanem primeru je ugotovljeno, da družba intervenientka s tožbo pred Sodiščem prve stopnje ni izpodbijala sporne direktive. V teh okoliščinah ne more vložiti zadevnega predloga.

22 Zato je treba ta predlog zavreči kot nedopusten.

Iz teh razlogov je

PREDSEDNIK SODIŠČA PRVE STOPNJE

sklenil:

1) 1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrže.

2) 2. Odločitev o stroških se pridrži.

V Luxembourgu, 21. septembra 2004.

Sodni tajnik Predsednik