SL Uradni list Evropske unije C 80/10

Pritožba, ki jo je vložila Bank Melli Iran 23. decembra 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 14. oktobra 2009 v zadevi T-390/08, Bank Melli Iran proti Svetu

(Zadeva C-548/09 P)

2010/C 80/17

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Bank Melli Iran (zastopnik: L. Defalque, odvetnica)

Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, Francoska republika, Evropska komisija

Predlogi pritožnice

— Sodba drugega senata Sodišča prve stopnje z dne 14. oktobra 2009 v zadevi T-390/08, Bank Melli Iran proti Svetu, ki je bila pritožnici vročena 15. oktobra 2009, naj se razglasi za nično;

— predlogom, ki jih je pritožnica podala pred Sodiščem prve stopnje, naj se ugodi;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica se v utemeljitev svoje pritožbe sklicuje na tri glavne in tri podredne pritožbene razloge.

S prvim razlogom trdi, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, s tem da obveznosti individualne vročitve iz člena 15(3) Uredbe 423/2007 (1) ni štelo za postopkovno zahtevo, katere nespoštovanje je razlog za neveljavnost akta. Obvestilo o sklepu o zamrznitvi sredstev pariške podružnice pritožnice s strani Commission bancaire française (francoska bančna komisija), in ne Sveta, namreč ne more zadostiti zahtevi po vročitvi, ki jo določa Uredba, in pomeni kršitev javnega reda Skupnosti.

Z drugim razlogom pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo pri razlagi pravne podlage Uredbe 423/2007. S tem ko se je Sodišče prve stopnje strinjalo s tem, da sta bila Uredba in izpodbijani sklep sprejeta s kvalificirano večino le na podlagi členov 60 ES in 301 ES, naj bi kršilo postopkovne zahteve Pogodbe. Ker se namreč ta uredba in ta sklep nanašata na subjekte, ki sodelujejo z Iranom pri širjenju jedrskega orožja, so s tem neposredno povezani ali pri tem zagotavljajo podporo, ta dokumenta ne spadata na področje uporabe členov 60 ES in 301 ES in bi moral biti podlaga zanju člen 308 ES, ki zahteva soglasje.

Družba Bank Melli s tretjim razlogom trdi, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo pri razlagi pojmov pravice do obrambe in načela učinkovitega sodnega varstva, s tem da je menilo, da ima dovolj podatkov, da opravi svoj nadzor, ne da bi od Sveta bodisi pred bodisi po vložitvi tožbe prejelo kakršen koli dokaz v zvezi z obrazložitvijo izpodbijanega sklepa.

Podredno pritožnica Sodišču prve stopnje očita, prvič, da je napačno uporabilo pravo in storilo očitno napako pri presoji dejstev, ker naj bi menilo, da ima Svet na podlagi člena 7(2) Uredbe 423/2007 samostojno diskrecijsko pravico, medtem ko naj bi imel pristojnost, ki je vezana na omejevalne ukrepe Varnostnega sveta Združenih narodov.

Pritožnica poudarja, drugič, da je Sodišče prve stopnje storilo očitno napako pri presoji v zvezi z njeno lastninsko pravico, s tem da je odločilo, da so cilji ohranjanja miru in mednarodne varnosti, ki se uresničujejo s sporno ureditvijo, tako pomembni, da upravičujejo omejitev temeljnih pravic, med katere spadata lastninska pravica in pravica do opravljanja gospodarske dejavnosti.

Nazadnje zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje storilo očitno napako pri presoji dejstev, s tem da jo je vključilo na seznam subjektov, ki se jim zamrznejo sredstva, saj pritožnica ni sodelovala pri iranskem jedrskem programu in ni povezana s subjekti, ki bi pri tem sodelovali.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 423/2007 z dne 19. aprila 2007 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 103, str. 1).