ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen: 2. a) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki za ponujanje kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa obvezno naložitev globe za vsak igralni avtomat brez absolutne zgornje omejitve za seštevek naloženih glob? 2. b) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki za ponujanje kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa obvezno naložitev najnižje globe v višini 6 000 EUR za vsak igralni avtomat? 2. c) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki za ponujanje kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa izrek nadomestnega zapora za vsak igralni avtomat brez absolutne zgornje omejitve za skupno izrečen nadomestni zapor? 2. d) Ali je treba člen 56 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, ki v primeru kazenskih sankcij zaradi ponujanja kot izvajalec loterij, ki so po zakonu o igrah na srečo prepovedane, določa naložitev plačila prispevka za stroške kazenskega postopka v višini 10 % naloženih glob?
(1)

Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in kršilo obveznost obrazložitve, ker ni odgovorilo na tožbeni razlog, ki se je nanašal na kršitev načela pravne varnosti s Sklepom ECB/SSM/2018-FRCAG-77, in kršilo načelo pravne varnosti, ker je ugotovilo, da obstaja kršitev člena 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja, čeprav je izrecno priznalo, da ta določba ni jasna;
5.

Če se ugotovi, da običajno prebivališče staršev in mladoletnikov ni v neki državi članici, kako je treba za določitev preživnine za otroke razlagati forum necessitatis iz člena 7 Uredbe št. 4/2009 in zlasti, kateri pogoji so potrebni za ugotovitev, da postopka v tretji državi, s katero je spor tesno povezan (v tem primeru Togu), ni mogoče uvesti ali izvesti v razumnih okvirih ali postopek tam ni mogoč? Ali mora stranka dokazati, da je v navedeni državi sprožila ali je nameravala sprožiti postopek neuspešno? In ali zadostuje državljanstvo ene od strank v sporu kot zadostna povezava z državo članico?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 5. avgusta 2020 – Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën/Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

(Zadeva C-362/20)

(2020/C 399/32)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van beroep te Antwerpen

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnici: Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën

Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je navojni liti pribor (fitingi) za cevi iz sferoidnega grafitnega litega železa iz Kitajske predmet protidampinških dajatev na podlagi Uredbe Komisije (EU) št. 1071/2012 z dne 14. novembra 2012 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz navojnega litega pribora (fitingov) za cevi iz tempranega litega železa s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Tajske (UL 2012, L 318, str. 10) in Izvedbene uredbe Sveta št. 430/2013 z dne 13. maja 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz navojnega litega pribora (fitingov) za cevi iz tempranega litega železa s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Tajske, ter o zaključku postopka glede Indonezije (UL 2013, L 129, str. 1), glede na to, da je Sodišče Evropske skupnosti s sodbo z dne 12. julija 2018 v združenih zadevah C-397/17 in C-398/17 razsodilo, da pribor (fitingi) za cevi iz sferoidnega grafitnega litega železa ni pribor (fitingi) za cevi iz tempranega litega železa in da pribor (fitingi) za cevi iz sferoidnega grafitnega litega železa spada v drugo tarifno podštevilko kot pribor (fitingi) za cevi iz tempranega litega železa?
C 378/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) 3. septembra 2020 – Evropski nalog za prijetje, izdan zoper P; Druga stranka v postopku: Openbaar Ministerie

(Zadeva C-412/20)

(2020/C 378/24)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank Amsterdam

Stranki v postopku v glavni stvari

Evropski nalog za prijetje, izdan zoper: P

Druga stranka v postopku: Openbaar Ministerie

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Okvirni sklep 2002/584/PNZ (1), člen 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji in/ali člen 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo temu, da izvršitveni pravosodni organ predloži v izvršitev evropski nalog za prijetje, ki ga je izdalo sodišče, kadar to sodišče ne izpolnjuje in že v času izdaje evropskega naloga za prijetje ni več izpolnjevalo zahtev po učinkovitem sodnem varstvu, ker z zakonodajo odreditvene države članice ni zajamčena in že v času izdaje evropskega naloga za prijetje ni bila več zajamčena neodvisnost tega sodišča?

(1) Okvirni sklep Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL L 190, 18.7.2002, str. 1).
2.

Ali je treba pravico do prostega gibanja vseh državljanov Unije, določeno v členu 21(1) PDEU in členu 45(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2), zlasti ob upoštevanju načela odsotnosti kontrole oseb na notranjih mejah, določenega v členu 22 Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah), razlagati tako, da ta obsega pravico osebe, da se je na notranjih mejah ne kontrolira, razen v okviru pogojev in izjem, navedenih v Pogodbah in zlasti Uredbi (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah)?
1.

Ali je treba člen 58 Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES (1) razlagati tako, da za neodobrene ali nepravilno izvršene plačilne transakcije vzpostavlja sistem odgovornosti ponudnika plačilnih storitev, pri katerem je izključena vsakršna tožba zaradi civilne odgovornosti po splošnem pravu, ki v zvezi z istimi dejstvi temelji na neizpolnitvi obveznosti tega ponudnika, ki mu jih nalaga nacionalno pravo, zlasti če uporabnik plačilnih storitev v 13 mesecih po obremenitvi ponudnika plačilnih storitev ni obvestil, da plačilna transakcija ni bila odobrena ali je bila nepravilno izvršena?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Mainz (Nemčija) 16. julija 2020 – KX/PY GmbH

(Zadeva C-317/20)

(2020/C 348/07)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Mainz

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: KX

Tožena stranka: PY GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 18(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da ta člen poleg določbe o mednarodni pristojnosti vsebuje tudi določbo o krajevni pristojnosti nacionalnih sodišč v zadevah pogodb o potovanju, ki jo mora upoštevati sodišče, ki odloča v zadevi, če imata tako potrošnik kot potnik kakor tudi druga pogodbena stranka, to je organizator potovanja, stalno prebivališče oziroma sedež v isti državi članici, končni namembni kraj potovanja pa ne leži v tej državi članici, temveč v tujini (tako imenovani „nepravi notranji položaji“), s to posledico, da lahko potrošnik, v okviru dopolnitve nacionalnih pravil o pristojnosti, zaradi izpolnitve pogodbenih zahtevkov tožbo proti organizatorju potovanja vloži pri sodišču, na območju katerega ima potrošnik stalno prebivališče?

(1) UL 2012, L 351, str. 1.
C 329/8

Pritožba, ki jo je 7. avgusta 2020 vložila Agrochem-Maks d.o.o. zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 28. maja 2020 v zadevi T-574/18, Agrochem-Maks/Komisija

(Zadeva C-374/20 P)

(2020/C 329/11)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Agrochem-Maks d.o.o. (zastopnika: S. Pappas in A. Pappas, avocats)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Švedska

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo;

— zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

— Komisiji naloži, da nosi svoje stroške in stroške pritožnice v tem postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je napačno razlagalo in uporabilo postopkovne zahteve glede zahteve po dodatnih informacijah v okviru obnovitve odobritve aktivne snovi.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da je treba očitek (v zvezi s sedmimi nedokončanimi vprašanji), da obstoj nesoglasij med presojo EFSA in presojo države poročevalke zahteva poglobljeno preučitev tega vprašanja, zavrniti kot neutemeljen v zvezi s četrtim vprašanjem in kot brezpredmeten v zvezi z drugimi vprašanji.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker ni upoštevalo vseh upoštevnih elementov, da bi preučilo legitimna pričakovanja pritožnice.

Splošno sodišče je zmotno ugotovilo dejstva in je kršilo člen 6(f) Uredbe št. 1107/2009 (1), točko 2.2 Priloge II k tej uredbi in načelo sorazmernosti.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker ni pravilno razlagalo in uporabilo previdnostnega načela.

(1) Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (UL 2009, L 309, str. 1).
7.

V skladu s členom 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije in členom 2 v povezavi s členom 4(b) Uredbe Komisije (ES) št. 330/2010 (1) z dne 20. aprila 2010: — Ali izjema velja za distribucijski sistem, na podlagi katerega (i) distributer (trgovec) sam izbere potencialnega odjemalca, s katerim bo sodeloval; (ii) dobavitelj na podlagi objektivnih, jasno znanih in preverljivih meril ni predhodno določil izključne skupine odjemalcev, za katero bi vsak distributer opravljal storitve; (iii) dobavitelj na zahtevo distributerja (trgovca) za tega distributerja rezervira potencialne odjemalce; (iv) drugi distributerji ne poznajo ali niso predhodno obveščeni o rezervaciji potencialnega odjemalca; ali na podlagi katerega je (v) edino merilo za rezervacijo potencialnega odjemalca in za vzpostavitev poznejšega izključnega distribucijskega sistema v korist določenega distributerja zahteva tega distributerja, in ne določitev s strani dobavitelja; ali na podlagi katerega (vi) rezervacija ostane v veljavi 6 (šest) mesecev po prijavi potencialnega posla (izključna distribucija po izteku šestih mesecev preneha veljati)? — Ali je treba šteti, da pasivna prodaja ni omejena, če sporazum, sklenjen med dobaviteljem in distributerjem, vključuje pogoj, da lahko kupec (končni uporabnik) nasprotuje navedeni rezervaciji, vendar o tem ni bil obveščen? Ali lahko ravnanje kupca (končnega uporabnika) vpliva na (upravičenje) pogojev sporazuma med dobaviteljem in distributerjem?
Pritožba, ki jo je 30. julija 2020 vložil Liviu Dragnea zoper sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 12. maja 2020 v zadevi T-738/18, Dragnea/Komisija

(Zadeva C-351/20 P)

(2020/C 313/22)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnik: Liviu Dragnea (zastopniki: C. Toby, O. Riffaud, B. Entringer, avocats)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnik Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijani sklep Splošnega sodišča v celoti razveljavi;

— Sklep Komisije (OCM(2018)20575), ki je bil pravnemu zastopniku pritožnika poslan z dopisom z dne 1. oktobra 2018, razglasi za ničen;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja tri pritožbene razloge.

Prvi pritožbeni razlog: kršitev členov 9(1), 9(2) in 9(4) Uredbe OLAF (1) in kršitev pravice pritožnika do obrambe v preiskavah, vključno s pravico do izjave in spoštovanjem domneve nedolžnosti.

Drugi pritožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja glede preiskav in zavrnitev začetka preiskave o izvedbi preiskave OLAF.

Tretji pritožbeni razlog: kršitev pravice do dostopa do dokumentov glede preiskave.

(1) Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL 2013, L 248, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 10. junija 2020 – Gtflix Tv/DR

(Zadeva C-251/20)

(2020/C 297/38)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: Gtflix Tv

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: DR

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 7, točka 2, Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) razlagati tako, da lahko oseba, ki – ker meni, da so ji bile s spletnim razširjanjem izjav, ki pomenijo očrnitev, kršene pravice – želi doseči popravek podatkov in izbris vsebin ter hkrati povračilo nepremoženjske in gospodarske škode, ki sta zaradi tega nastali, v skladu s sodbo eDate Advertising (točki 51 in 52) pred sodišči vsake države članice, na ozemlju katere je ali je bila na spletu objavljena vsebina dostopna, zahteva odškodnino za škodo, povzročeno na ozemlju te države članice, ali pa mora na podlagi sodbe Svensk Handel (točka 48) ta odškodninski zahtevek vložiti pri sodišču, ki je pristojno za odreditev popravka podatkov in izbrisa komentarjev, ki pomenijo očrnitev?

(1) Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).
3.

Ali je treba izraze: a. „pravica prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic“ iz člena 21 PDEU; b. „notranji trg“, ki „zajema območje brez notranjih meja, na katerem je v skladu z določbami Pogodb zagotovljen prost pretok blaga, oseb, storitev in kapitala“ iz člena 26 PDEU; c. „[v] Uniji se zagotovi prosto gibanje delavcev“ iz člena 45 PDEU; d. „se omejitve glede pravice do ustanavljanja za državljane ene države članice na ozemlju druge države članice prepovejo“ iz členov od 49 do 55 PDEU; e. „se omejitve svobode opravljanja storitev v Uniji prepovejo za državljane držav članic, ki imajo sedež v eni od držav članic, vendar ne v državi osebe, ki so ji storitve namenjene,“ iz členov od 56 do 62 PDEU razlagati tako, da so prepovedane tudi nacionalne določbe, ki bi lahko evropskim državljanom tudi samo posredno, prikrito in/ali vsebinsko omejevale ali oteževale uresničevanje pravice prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, pravice prostega gibanja delavcev v Uniji, pravice do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, ali kakor koli vplivale na te pravice?
C 287/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad (Bolgarija) 25. junija 2020 – ZN/ Generalno konsulstvo (generalni konzulat) Republike Bolgarije v mestu Valencia, Kraljevina Španija

(Zadeva C-280/20)

(2020/C 287/45)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Sofiyski rayonen sad

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ZN

Tožena stranka: Generalno konsulstvo (generalni konzulat) Republike Bolgarije v mestu Valencia, Kraljevina Španija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) v povezavi z njeno uvodno izjavo 3 razlagati tako, da se Uredba uporablja pri določanju mednarodne pristojnosti sodišč države članice za pravni spor med delavcem iz te države članice in konzularno službo te države članice na ozemlju druge države članice, ali pa je treba ti določbi razlagati tako, da se za tak spor uporabljajo nacionalne določbe države članice, katere državljanki sta obe stranki, ki urejajo pristojnost?

(1) Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgija) 25. junija 2020 – CO, ME, GC, in 42 drugih/MJ, Evropska komisija, Evropska služba za zunanje delovanje, Svet Evropske unije, Eulex Kosovo

(Zadeva C-283/20)

(2020/C 297/43)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal du travail francophone de Bruxelles

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: CO, ME, GC, in 42 drugih

Tožene stranke: MJ, Evropska komisija, Evropska služba za zunanje delovanje, Svet Evropske unije, Eulex Kosovo

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 8.3 in 10.3 Skupnega ukrepa Sveta 2008/124/SZVP z dne 4. februarja 2008 o misiji Evropske unije na Kosovem (EULEX KOSOVO) (1) pred njegovo spremembo s Sklepom Sveta 2014/349/SZVP z dne 12. junija 2014 (2), po potrebi v povezavi z vsemi drugimi morebiti upoštevnimi določbami, razlagati tako, da je z njima vodji misije v njegovem lastnem imenu in za njegov lastni račun podeljen status delodajalca mednarodnega civilnega osebja, zaposlenega v službi misije EULEX KOSOVO v obdobju pred 12. junijem 2014, ali, ob upoštevanju zlasti členov 8.5 in 9.3 Skupnega ukrepa 2008/124/SZVP pred njegovo spremembo z dne 12. junija 2014, tako, da je z njima status delodajalca podeljen Evropski uniji in/ali instituciji Evropske unije, kot so Evropska komisija, Evropska služba za zunanje delovanje, Svet Evropske unije ali katera koli druga morebitna institucija, za račun katere bi vodja misije deloval na ta datum na podlagi pooblastila, prenosa pooblastil ali katere koli druge oblike zastopanja, ki jo je treba po potrebi določiti?

(1) UL 2008, L 42, str. 92.

(2) Sklep o spremembi Skupnega ukrepa 2008/124/SZVP o misiji Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovem, EULEX KOSOVO (UL 2014, L 174, str. 42).
3.

Razlaga istih določb člena 14(1)(a), prvi stavek, Direktive 2008/9/ES, v povezavi s členom 167 in členom 178 Direktive 2006/112/ESE: Kakšni so učinki razveljavitve in izdaje novih računov za nakupe blaga pred „obdobjem vračila“ na uveljavljanje pravice do povračila DDV v zvezi s temi nakupi? V ta namen je treba pojasniti, ali se mora v primeru, da dobavitelj razveljavi prvotno izdane račune za nakupe blaga in pozneje izda nove račune, uveljavljanje pravice upravičenca, da zahteva povračilo DDV za nakupe, nanašati na datum novih računov. To se nanaša na okoliščine, ko upravičenec ne more vplivati na razveljavitev prvotnih računov in izdajo novih računov, ampak je to izključno diskrecijska pravica dobavitelja.
1.

Ali ima potnik „potrjeno rezervacijo“ v smislu člena 3(2)(a) Uredbe (ES) št. 261/2004 (1), če je od organizatorja potovanja, s katerim ima sklenjeno pogodbo, prejel „drugačen dokaz“ v smislu člena 2(g) Uredbe št. 261/2004, s katerim se mu obljublja prevoz na letu, opredeljenem s krajem odhoda in krajem prihoda, časom odhoda in časom prihoda ter številko, pri čemer organizator potovanja pri zadevnem letalskem prevozniku ni rezerviral sedežev za ta let in od tega ni prejel potrditve rezervacije?
1.

Ali je treba Direktivo 2003/87/ES (1) in Direktivo 2008/101/ES (2) ob upoštevanju uvodne izjave 20 Direktive 2008/101/ES razlagati tako, da ne dopuščata odprave brezplačne dodelitve pravic za letalstvo operaterju zrakoplovov za obdobje od leta 2018 do leta 2020, če so mu bile dodeljene za obdobje od leta 2013 do leta 2020 in je leta 2017 prenehal opravljati letalsko dejavnost zaradi stečaja? Ali je treba člen 3f(1) Direktive 2003/87/ES razlagati tako, da je odprava odločbe o dodelitvi pravic po prenehanju opravljanja letalskih dejavnosti zaradi stečaja odvisna od tega, ali letalske dejavnosti nadaljujejo drugi operaterji v zračnem prevozu? Ali je treba člen 3f(1) Direktive 2003/87/ES razlagati tako, da gre za nadaljevanje letalskih dejavnosti, če so bile pravice do pristajanja na tako imenovanih koordiniranih letališčih (slotih) delno (za kratke in srednje dolge linije insolventne letalske družbe) prodane trem drugim operaterjem v zračnem prevozu?
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali to, da je delavec dejansko zaposlen pri drugem delodajalcu, medtem ko je v „pripravljenosti“ in zanj velja edina zahteva, da mu mora drugi delodajalec omogočiti, da odide, kadar ga vpokliče prvi delodajalec, pomeni, da je treba čas, ko je delavec v „pripravljenosti“ in dela za drugega delodajalca, šteti za delovni čas v okviru razmerja s prvim delodajalcem?
4.

Ali je treba člen 4(1) in (4), prvi pododstavek, Direktive 77/388/EGS razlagati tako, da državi članici dopušča, da na podlagi tipizacije za osebo šteje, da ni neodvisna v smislu člena 4(1) Direktive 77/388/EGS, če je v podjetje drugega gospodarskega subjekta (nosilke integrirane skupine) finančno, gospodarsko in organizacijsko vključena tako, da lahko nosilka integrirane skupine pri njej uveljavlja svojo voljo in s tem prepreči, da bi imela zadevna oseba drugačno voljo?
—

razglasi za nična Sklep Sveta (EU) 2020/245 (1) z dne 17. februarja 2020 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani, v zvezi s sprejetjem poslovnika Partnerskega sveta ter poslovnikov Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov, ki jih ustanovi Partnerski svet, in določitvijo seznama pododborov, za uporabo navedenega sporazuma z izjemo naslova II navedenega sporazuma (v nadaljevanju Sklep Sveta 2020/245) ter Sklep Sveta (EU) 2020/246 (2) z dne 17. februarja 2020 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zastopa v Partnerskem svetu, ustanovljenem s Celovitim in okrepljenim sporazumom o partnerstvu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Armenijo na drugi strani, v zvezi s sprejetjem poslovnika Partnerskega sveta ter poslovnikov Partnerskega odbora, pododborov in drugih organov, ki jih ustanovi Partnerski svet, in določitvijo seznama pododborov, za uporabo naslova II navedenega sporazuma (v nadaljevanju Sklep Sveta 2020/246);
1.

Če (i) davčni organ, izvajalec storitve in trgovec, ki je davčni zavezanec, napačno razlagajo evropsko zakonodajo na področju DDV in opravljeno storitev, ki je obdavčljiva po splošni stopnji, obravnavajo kot oproščeno plačila DDV, (ii) je bilo v pogodbi med izvajalcem storitve in trgovcem navedeno, da cena za opravljeno storitev ni vključevala DDV, in določeno, da bi v primeru, ko bi bilo treba plačati DDV, te stroške nosil trgovec, (iii) izvajalec storitve dodatnega dolgovanega DDV od trgovca nikoli ne terja in ga ne more več terjati ter (iv) davčni organ od izvajalca storitve ne more in ne more več (zaradi zastaranja) zahtevati DDV, ki bi moral biti plačan, ali je učinek Direktive (1) tak, da je dejansko plačana cena kombinacija neto obdavčljivega zneska in DDV nanj, tako da lahko trgovec zahteva, da se vstopni davek v skladu s členom 168(a) Direktive odbije kot DDV, ki je bil dejansko „plačan“ v zvezi z navedeno storitvijo?