ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 44/77

Tožba, vložena 3. decembra 2018 – Umweltinstitut München/Komisija

(Zadeva T-712/18)

(2019/C 44/103)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Umweltinstitut München – Verein zur Erforschung und Verminderung der Umweltbelastung eV (München, Nemčija) (zastopnica: M. John, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep tožene stranke o zavrnitvi (C(2018) 6539 final) z dne 2. oktobra 2018 razglasi za ničen.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

S to tožbo se predlaga razglasitev ničnosti sklepa Komisije o zavrnitvi z dne 2. oktobra 2018, s katerim je tožeči stranki dokončno zavrnila dostop do dokumentov v zvezi s prvo sejo mešanega odbora CETA, ki je potekala 26. in 27. marca 2018.

Tožba temelji na tem tožbenem razlogu:

Kršitev člena 15(3) PDEU v povezavi s členom 2 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 (1), ker naj tožena stranka ne bi bila upravičena, da na podlagi člena 4 Uredbe št. 1049/2001 zavrne (delni) dostop do zahtevanih dokumentov.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).
Tožba, vložena 26. novembra 2018 – Aldi/EUIPO – Titlbach (ALTISPORT)

(Zadeva T-697/18)

(2019/C 25/80)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Nemčija) (zastopniki: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen in M. Minkner, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Aleš Titlbach (Meziboří, Češka republika)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe

Zadevna sporna znamka: mednarodna registracija znamke ALTISPORT, v kateri je imenovana Evropska unija – mednarodna registracija št. 1 226 617, v kateri je imenovana Evropska unija

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: Odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 19. septembra 2018 v zadevi R 2683/2017-4

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— plačilo stroškov naloži EUIPO.

Navajani tožbeni razlog
C 427/102

Tožba, vložena 8. oktobra 2018 – Wewi Mobile/EUIPO (Fi Network)

(Zadeva T-601/18)

(2018/C 427/134)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Wewi Mobile, SL (Villena, Španija) (zastopniki: J. C. Erdozain López, L. Montoya Terán in J. Galán López, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Podatki o postopku pred EUIPO

Zadevna sporna znamka: Prijava besedne znamke Fi Network – Prijava št. 16 026 601

Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 12. julija 2018 v zadevi R 1462/2017-1

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi, razen v delu, v katerem se nanaša na registracijo znamke za „magnete, naprave za magnetenje in naprave za razmagnetenje“.

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlog

Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
2.

Drugi tožbeni razlog: nezakonitost člena 2.3.1 Pravil za zaposlene v ECB, ker naj bi to pravilo povzročalo diskriminacijo na podlagi starosti in torej kršilo člen 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 2 in 6(1) Direktive 2000/78 (1).
2.

Drugi razlog: kršitev otrokovih pravic, pravice do družinskega življenja in pravice do izobrazbe.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev otrokovih pravic, pravice do družinskega življenja in pravice do izobrazbe.
1.

Prvi tožbeni razlog: v izpodbijanem sklepu sta bili storjeni napaki, namreč napačna pravna presoja in očitno napačna presoja dejstev — Evropska komisija je s tem, da je ugotovila, da je protikonkurenčno ravnanje, ki se očita tožeči stranki (v delu, ki se nanaša na Češko republiko), obravnaval nacionalni organ, pristojen za konkurenco, v Češki republiki, napačno presodila dejstva in v zadevi napačno pravno presodila, da so (v delu, ki se nanaša na Češko republiko) izpolnjeni pogoji za uporabo člena 13 Uredbe št. 1/2003. — Komisija ni temeljito preučila vseh dejanskih in pravnih okoliščin, ki ji jih je sporočila tožeča stranka, zaradi česar je s tem, da je ugotovila, da pisne pripombe tožeče stranke ne pripeljejo do drugačne presoje pritožbe in da je verjetnost, da bi se potrdil obstoj kršitve člena 101 PDEU, očitno majhna, napačno presodila dejstva ter v zadevi napačno presodila, da so izpolnjeni pogoji za uporabo člena 7(2) Uredbe št. 773/2004.
—

Drugič, zatrjuje se, da ni objektivnega razloga za to, da se znižanje prispevka za odpadne vode odobri le velikim klavnicam, kadar je zaračunani dejanski strošek enak za male, srednje velike in velike klavnice, in da ukrep lahko temelji na dejanskem strošku le, če je znižanje priznano tudi malim klavnicam.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev členov, s katerimi je izključena omejitev poslovne zaupnosti in skrivnosti pri dostopu do dokumentacije, kadar je prošnja vložena v okviru uresničevanja pravice do obrambe in dostopa do učinkovitega sodnega varstva iz člena 88 Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 225, str. 1), člena 84 Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2014, L 173, str. 190) in člena 53 Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL 2013, L 176, str. 338). — V zvezi s tem je navedeno, da so z izpodbijanim sklepom, s katerim je pritožbena komisija zavrnila dostop do celotne dokumentacije, ki jo ima SRB, napačno uporabljene izjeme od splošnega dostopa do dokumentacije, ki so zajete v zgoraj navedeni zakonodaji, saj je za navedeni dostop zaprošeno v okviru izvajanja pravice do obrambe in dostopa do učinkovitega sodnega varstva.
1.

Prvi tožbeni razlog je kršitev pravice do kolektivnega delovanja in pravice do obveščanja in posvetovanja, kot so določene v členih 28 in 27 Listine o temeljnih pravicah in Direktivi 2002/14/ES Evropskega parlamenta In Sveta z dne 11. marca 2002 o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti – Skupna izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o zastopanju delavcev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 219) in pojasnjene ter udejanjene z Okvirnim sporazumom med Evropskim parlamentom in sindikalnimi ter poklicnimi organizacijami osebja institucije z dne 12. julija 1990 in kršitev pravice do dobrega upravljanja, kot je določena v členu 41 Listine.
—

razveljavi izpodbijano odločbo in ohrani registracijo št. 1 251 000 znamke tožeče stranke „AUDIMAS“ za blago in storitve iz razredov 18, 25 in 35 Nicejske klasifikacije;
2.

Drugi tožbeni razlog: neskrbnost Urada. V zvezi s tem tožeča stranka meni, da: — prvič, položaj, v katerem je Urad, krši člen 148 uredbe o ustanovitvi Urada in člen 2 uredbe o ustanovitvi Centra, ker bi lahko pripeljal do neobstoja veljavnega sporazuma od 1. januarja 2019; — drugič, razumevanje celotnega člena 2 uredbe o ustanovitvi Centra kaže na različne vrste strank Centra in v njegovem odstavku 1 je izrecno določeno sedem agencij, organov in uradov, med njimi Urad, ki jim Center zagotavlja prevajalske storitve, potrebne za njihovo delovanje. Poleg tega so v odstavku 3 omenjene tudi institucije in organi, ki imajo prevajalske službe in ki lahko eventualno prostovoljno uporabijo storitve Centra; — tretjič, na podlagi povezanega razumevanja teh dveh odstavkov je mogoče sklepati, da se agencije, navedene v odstavku 1, ne morejo prostovoljno odločiti, da pozovejo Center, in se posledično lahko odločijo za razdrtje sporazuma, ki jih zavezuje s Centrom, le v primeru, ko bi nato stopil v veljavo drug sporazum.
Zadeva T-322/18: Tožba, vložena 23. maja 2018 – García Ruiz/Parlament

Tožba, vložena 23. maja 2018 – García Ruiz/Parlament

(Zadeva T-322/18)

Stranki

Tožeča stranka: Faustino-Francisco García Ruiz (Alcorcón, Španija) (zastopnica: C. Manzano Ledesma, abogada)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— šteje, da se s to tožbo izpodbija odločba Odbora za peticije, ter naj jo po sprejetju v obravnavo šteje za utemeljeno in ugotovi kršitev pravic, da bodo tako obvarovani interesi tožeče stranke pred Splošnim sodiščem.

— po potrebi odloči o stroških.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja:

Tožba se vlaga, ker Odbor Evropskega parlamenta za peticije na prosilca ni naslovil akta, ki ne bi bil priporočilo ali mnenje, zaradi česar pravica prosilca ni bila varovana, kar je glede na določbe člena 232(3) PSE in člena 265(3) PDEU v nasprotju s Pogodbo.

Odločbe, ki so jih izdali Administración Pública de la Comunidad de Madrid (javna uprava Skupnosti Madrid) in sodišča posegajo v pravice in ekonomski interes tožeče stranke, ker kršijo pravico do dodatka k javni pokojnini, ki jo podeljuje Comunidad de Madrid (Skupnosti Madrid).

Upravna odločba Comunidad de Madrid (javna uprava Skupnosti Madrid) in sodbe, ki so jih izdala sodišča, povzročajo med prostovoljno in prisilno upokojenimi neenako obravnavo in diskriminacijo v zvezi s plačilom.

Ker ima Evropska unija pristojnost na področju pokojnin, mora to sodišče potem, ko javna uprava in nacionalna sodišča zavrnejo pravico, ki so jo priznala sodišča Unije v ustaljeni sodni praksi in direktivah, ki se nanašajo na enako plačilo, zavarovati pravico tožeče stranke, saj ne obstaja dejanska ali pravna objektivna razlika glede plačil, ki jih prejemata kategoriji upokojencev, navedeni zgoraj.
—

razglasi za ničen sklep Enotnega odbora za reševanje z dne 12. aprila 2018 o izračunu predhodnih prispevkov v enotni sklad za reševanje za leto 2018 (SRB/ES/SRF/2018/03) (Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)), vključno s prilogo, in sicer vsaj v delu, v katerem se ta sklep, vključno s prilogo, nanaša na prispevek tožeče stranke; in
—

Tožena stranka je zagrešila očitno napako pri presoji, saj je pri presoji PHMB upoštevala nerelevantne dejavnike ter ni dala zadostne in ustrezne teže dejavnikom, ki so specifični in ustrezni za PHMB tožeče stranke.
—

kršitev členov 19(2) in 10(3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 v povezavi s členom 64(2) in (3) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
—

EUIPO in drugi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka pred oddelkom za ugovore in odborom za pritožbe pri EUIPO.
—

ugotovi, da se člen 1(1) Sklepa Sveta 2011/172/SZVP z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Egiptu in člen 2(1) Uredbe Sveta (EU) št. 270/2011 z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih zoper nekatere osebe in subjekte glede na razmere v Egiptu ne uporabljata v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko; in Svetu naloži plačilo stroškov postopka.
Zadeva T-320/18: Tožba, vložena 22. maja 2018 – WD/EFSA

Tožba, vložena 22. maja 2018 – WD/EFSA

(Zadeva T-320/18)

Stranki

Tožeča stranka: WD (zastopnika: L. Levi in A. Blot, avocats)

Tožena stranka: Evropska agencija za varnost hrane

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je ta tožba dopustna in utemeljena;

ter zato,

— za ničen razglasi sklep z dne 14. julija 2017, ki ga je sprejel izvršni direktor EASA kot OPSP, iz katerega izhaja, da tožeče stranke ni med uslužbenci, ki so napredovali v prerazvrstitvenem obdobju 2017;

— za ničen razglasi sklep OPSP z dne 9. februarja 2018 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z dne 10. oktobra 2017 zoper ta sklep z dne 14. julija 2017;

— za ničen razglasi sklep z dne 9. avgusta 2017 (ki je bil vročen 10. avgusta 2017), ki ga je sprejel izvršni direktor EASA kot OPSP, ki se nanaša na nepodaljšanje pogodbe o zaposlitvi tožeče stranke;

— za ničen razglasi sklep OPSP z dne 12. marca 2018 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke z dne 10. novembra 2017 zoper ta sklep z dne 9. avgusta 2017;

— dodeli odškodnino za utrpljeno škodo;

— toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe v zvezi s sklepom o nepodaljšanju njene pogodbe navaja sedem tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev sklepa z dne 8. decembra 2012„Employment contract management“, ki ga je sprejela EASA.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev pravic do obrambe in zlasti pravice do zaslišanja.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in „Work instruction“ v zvezi z „Contract of Employment renewal process“, ki ga je sprejela EASA.

5. Peti tožbeni razlog: očitne napake pri presoji in zloraba pooblastil.

6. Šesti tožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj.

7. Sedmi tožbeni razlog: kršitev „Work instructions“ in dolžnosti skrbnega ravnanja.

Tožeča stranka glede sklepa o nenapredovanju navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev sklepa z dne 22. aprila 2008„Career of temporary staff and assignment to a post carrying a higher grade than that at which they were engaged“, na očitno napako pri presoji ter na kršitev načela prepovedi diskriminacije.
—

okoliščine in trajanje postopkov predhodne preiskave, na podlagi katerih so bili sprejeti izpodbijani sklepi; in
—

v skladu s členom 263 PDEU Sklep Sveta (SZVP) 2018/333 z dne 5. marca 2018 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2018, L 63, str. 48) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2018/326 z dne 5. marca 2018 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2018, L 63, str. 5) razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko;
—

EUIPO odredi plačilo stroškov tožeče stranke in stroškov, nastalih s to tožbo ter stroškov pred odborom. Podredno, če je pred odborom intervenirala druga stranka, tožena stranka in intervenientka solidarno nosita plačilo stroškov tožeče stranke, nastale s tožbo in stroške pred odborom.
3.

Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev načela legitimnih pričakovanj in kršitev prejšnje odločbe Računskega sodišča, s katero so bile določene pravice tožeče stranke, saj naj bi za vsak upravni akt, ki ga sprejme institucija, veljala domneva zakonitosti, in naj bi v obravnavani zadevi prejšnja odločba Računskega sodišča povzročala legitimno pričakovanje tožeče stranke, da bo obdržala nadomestilo za izselitev, dokler bo zaposlena v Luksemburgu.
—

kar zadeva premoženjsko škodo, dodeli: — bodisi znesek 23190,44 EUR naknadnega izplačila plače za obdobje od 1. oktobra 2017 do 30. aprila 2018, če Splošno sodišče meni, da ima tožeča stranka pravico do celotne plače; — znesek 7612,87 EUR naknadnega izplačila plače za obdobje od 1. oktobra 2017 do 30. aprila 2018, če Splošno sodišče meni, da ima tožeča stranka pravico samo do razlike med plačo, ki jo je prejela pri Komisiji in plačo iz zasebnega sektorja;
1.

Prvi tožbeni razlog: Tožena stranka naj bi očitno napačno presodila informacije, ki, če bi bile ustrezno presojene, ne bi mogle utemeljiti ugotovitve tožene stranke, in naj ne bi upoštevala vseh upoštevnih informacij v zvezi s raziskavami, ki potekajo. Tožena stranka naj bi tudi storila očitno napako pri presoji s tem, da ni ugotovila, (a) da obstajajo znanstveni dokazi za verjetno resne učinke za okolje zaradi lastnosti endokrinih motilcev in (b) da bi taki dokazi povzročili enakovredno raven zaskrbljenosti kot snovi iz odstavkov od (a) do (e) člena 57 Uredbe REACH.
3.

S tretjim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je člen 18(6) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora nezakonit ter da krši člena 263, šesti odstavek, PDEU in člen 47 Listine o temeljnih pravicah, in sicer ker obveznost objave upravne denarne kazni nalaga ne glede na dejstvo, da ima tožeča stranka namen vložiti tožbe pred Splošnim sodiščem v rokih, določenih v členu 263, šesti odstavek, PDEU. — Svet je s tem, da je uvedel takšno pravilo, kakršno je člen 18(6) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora, tožečim strankam – ki imajo namen vložiti tožbo zoper sklep o tem, da upravna denarna kazen ni podana anonimno – onemogočil dvomesečni rok, določen v členu 263, šesti odstavek, PDEU. — Izpodbijana določba odstopa od dvomesečnega roka za vložitev ničnostne tožbe in daje ECB enostransko pristojnost, da določi, kdaj mora kreditna institucija vložiti tožbo. — Medtem ko ima ECB pooblastilo za objavo upravne denarne kazni, mora zadevna kreditna institucija vložiti tožbo pred odločitvijo ECB o objavi kazni. Ta položaj povzroča nerazumno negotovost kreditne institucije, ki lahko sčasoma omeji njeno sposobnost vložitve tožbe in na koncu krši njegovo temeljno pravico do učinkovitega pravnega sredstva. — Zato je člen 18(6) Uredbe o enotnem mehanizmu nadzora v nasprotju s členom členu 263, šesti odstavek, PDEU in členom 47 Listine o temeljnih pravicah. — Ker je ECB tožeči stranki odvzela pravico do učinkovitega pravnega sredstva, je treba izpodbijani sklep razglasiti za ničen.
—

V zvezi s tem se navaja, da je Komisija glede pomoči različnih držav članic bankam menila, da izpolnjujejo pogoje iz člena 107(3)(b), in so bile zato štete za zakonite. Posredovanja, ki jih je načrtovala Italija, bi se moralo preučiti glede na to določbo, ki je edina, ki ureja državne pomoči, in ne glede na Direktivo in Uredbo. Ti zakonodajni besedili se ne nanašata na pomoči in se tudi ne bi mogli nanašati nanje, ker gre za sekundarno zakonodajo. Dovoliti bi bilo treba tudi pomoči italijanskim bankam, ker so tudi te temeljile na razlogih, ki so po mnenju Komisije upravičevale pomoči, ki so bile že plačane.
SL Uradni list Evropske unije C 72/46

Tožba, vložena 8. januarja 2018 – inforsacom Informationssysteme/EUIPO (Busines and technology working as one)

(Zadeva T-7/18)

(2018/C 072/59)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: inforsacom Informationssysteme GmbH (Neu-Isenburg, Nemčija) (zastopniki: O. Spieker, A. Schönfleisch in M. Alber, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Podatki o postopku pred EUIPO

Zadevna sporna znamka: besedna znamka Unije „Business and technology working as one“ – prijava št. 15 272 586

Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe EUIPO z dne 20. oktobra 2017 v zadevi R 808/2017-1

Tožbeni predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev člena 7(1)(c) v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 2017/1001;
—

V zvezi s tem navaja, da je bil cilj, ki mu sledi Svet z izbirnim postopkom, opredeliti najboljšo ponudbo za preselitev sedeža EMA z vidika predhodno določenih izbirnih meril. Nasprotno, izbira novega sedeža EMA z žrebom in brez izvedbe kakršnekoli predhodne preiskave je v nasprotju s ciljem, določenim ob vzpostavitvi postopkovnih pravil, izbrati najboljšo ponudbo v preglednem izbirnem postopku na osnovi tehnične ocene in posebnih vnaprej določenih meril, in ni bilo mogoče preveriti neenakovrednosti dveh kandidatur, mesta Milano in Amsterdam.
—

razveljavi izpodbijano odločbo v delu, v katerem je bila zavrnjena njena pritožba za storitve iz razreda 41: „Organiziranje in vodenje razvedrilnih konferenc, kongresov, prireditev, tekmovanj in seminarjev; Nudenje spletne strani z informacijami v zvezi s konferencami, kongresi, prireditvami, tekmovanji in seminarji; Načrtovanje zabav; Organizacija razstav in dogodkov za kulturne ali izobraževalne namene, Objavljanje knjig, elektronskih knjig in dnevnikov na spletu; Poklicno usmerjanje in storitve poučevanja (svetovanje pri izobraževanju ali usposabljanju)“;
(iii)

odločbo guvernerja Banco de Portugal [portugalska centralna banka] in preostalih „uradnikov“, ki so se izrekli o pritožbah in predlogih, vloženih med 26. junijem 2013 in 22. aprilom 2015.
4.

Četrti tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri vodenju postopka nadzora obstoječih državnih pomoči in kršitev člena 108(1) in (2) PDEU v povezavi z načelom sorazmernosti, saj je Komisija, prvič, s tem, da je od francoskih organov zahtevala, naj predložijo dokaz o združljivosti sheme o oprostitvi plačila davka od dohodkov pravnih oseb v korist francoskih pristanišč, obrnila dokazno breme ter ravnala, kakor da ji je bila predložena priglasitev sheme novih pomoči. Drugič, Komisija je s tem, da je francoskim organom naložila, da preprosto odpravijo navedeno shemo o oprostitvi, ne da bi dokazala, da nobena sprememba ne more povzročiti, da bi ta ukrep postal skladen s pravili Unije o državnih pomočeh, kršila člen 108(1) in (2) PDEU, člen 2 Uredbe št. 2015/1589 in načelo sorazmernosti.