ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
16

Ker je Curtea de Apel Oradea menilo, da je za sprejetje odločitve potrebna razlaga določb Direktive 92/12, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali so romunski davčni organi z zavrnitvijo zahteve za vračilo trošarin kršili pravo Evropske unije (člena 7 in 22 Direktive 92/12 […] in uvodne izjave te direktive), če: (a) je gospodarski subjekt, ki zahteva vračilo trošarine, dokazal, da so bile izpolnjene vse tehnične zahteve za dopustnost zahteve za vračilo, ki jih določa nacionalna zakonodaja, in zlasti zahteve, ki se nanašajo na: (i) dokaz o tem, da je bila trošarina plačana v Romuniji, in (ii) dokaz o tem, da so bili trošarinski proizvodi odpremljeni v drugo državo članico; (b) ali je bilo v skladu z zahtevami romunske davčne zakonodaje (člen 192-6 davčnega zakonika, točka 18-4 izvedbenih pravil […] in priloga št. 11 k naslovu VII davčnega zakonika) nekatere dokumente, s katerimi je bilo treba opremiti zahtevo za vračilo, mogoče predložiti šele po opravljeni dobavi trošarinskih proizvodov v drugo državo članico; (c) romunska davčna zakonodaja (člen 18-4(4) izvedbenih pravil v zvezi s členom 135 zakonika o davčnem postopku) določa splošen petletni rok za vse zahteve za povrnitev/vračilo? 2. Ali je treba člen 22[(2)](a) Direktive 92/12 […] razlagati tako, da okoliščina, da gospodarski subjekt zahteve za vračilo trošarine v državi članici, v kateri je bila trošarina plačana, ni predložil, preden so bili trošarinski proizvodi dobavljeni v drugo državo članico, v kateri so proizvodi namenjeni porabi, lahko povzroči izgubo pravice gospodarskega subjekta do uveljavljanja vračila plačane trošarine? 3. Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je odločitev o izgubi pravice gospodarskega subjekta do uveljavljanja vračila trošarine, ki povzroči, da so isti trošarinski izdelki obdavčeni dvakrat (v državi članici, v kateri so bili trošarinski proizvodi sprva sproščeni v porabo, in v državi članici, v kateri so ti proizvodi namenjeni porabi), združljiva z načelom davčne nevtralnosti? 4. Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali je izjemno kratko obdobje med datumom plačila trošarine za trošarinske proizvode, sproščene v porabo v prvi državi članici, in datumom odpreme trošarinskih proizvodov v drugo državo članico, v kateri so ti proizvodi namenjeni porabi, združljivo z načeloma enakovrednosti in učinkovitosti? Ali je v tem pogledu relevantno, da je splošni rok, v katerem se lahko zaprosi za povrnitev/vračilo davka, trošarine ali obveznosti v zadevni drugi državi članici, znatno daljši?“
62

Za to presojo je lahko upoštevna okoliščina, ki jo navaja predložitveno sodišče, in sicer da je DAB takoj po odpovedi pogodbe o zaposlitvi J. Ring objavil prosto delovno mesto za pisarniškega uslužbenca s krajšim delovnim časom, in sicer 22 ur tedensko, v svojem regionalnem uradu v Lyngbyju. Iz spisa, predloženega Sodišču, ni razviden noben element, ki bi omogočal ugotovitev, da J. Ring ni bila zmožna za to delovno mesto s krajšim delovnim časom ali razumeti razlogov, zakaj ji to delovno mesto ni bilo ponujeno. Predložitveno sodišče je poleg tega navedlo, da je J. Ring kmalu zatem, ko ji je bila odpovedana pogodba o zaposlitvi, začela opravljati novo delo kot receptorka pri drugi družbi in da je bil dejanski delovni čas 20 ur tedensko.
21

Poleg tega je treba opozoriti, da imajo zadevni subjekti, če je država članica pobrala dajatve s kršitvijo pravil prava Unije, pravico do vračila ne le neupravičeno pobrane dajatve, ampak tudi zneskov, ki so bili tej državi plačani ali jih je zadržala in so neposredno povezani s to dajatvijo. To zajema tudi izgube, ki so posledica nedostopnosti denarnih sredstev zaradi predčasne zapadlosti dajatve (glej sodbi z dne 8. marca 2001 v združenih zadevah Metallgesellschaft in drugi, C-397/98 in C-410/98, Recueil, str. I-1727, točke od 87 do 89, in z dne 12. decembra 2006 v zadevi Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, ZOdl., str. I-11753, točka 205; zgoraj navedeno sodbo Littlewoods Retail in drugi, točka 25, ter sodbo z dne 27. septembra 2012 v združenih zadevah Zuckerfabrik Jülich in drugi, C-113/10, C-147/10 in C-234/10, točka 65).
Člen 46a Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1386/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2001, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki vsebuje določbo, na podlagi katere je družinska pokojnina, ki se izplačuje v tej državi članici, zmanjšana zaradi povišanja starostne pokojnine, ki se izplačuje na podlagi zakonodaje druge države članice, če so izpolnjeni pogoji iz člena 46a(3)(d).
51

Glede na zgoraj navedeno je treba na predloženo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 101(1) PDEU razlagati tako, da je mogoče za sporazume, s katerimi se družbe za avtomobilska zavarovanja bodisi z avtomobilskimi trgovci, ki delujejo kot avtomehanične delavnice, bodisi z združenjem, ki zastopa te trgovce, dvostransko dogovorijo o urni postavki, ki jo zavarovalna družba plača za popravilo vozil, ki so zavarovana pri njej, pri čemer je določeno, da je ta postavka odvisna med drugim od števila in deleža zavarovanj, ki jih je trgovec prodal kot zastopnik te družbe, šteti, da imajo omejevanje konkurence za „cilj“ v smislu te določbe, če je po posamični in konkretni preučitvi vsebine in cilja teh sporazumov ter iz gospodarskega in pravnega okvira, v katerega so umeščeni, razvidno, da so že po naravi škodljivi za dobro delovanje običajne konkurence na enem od dveh zadevnih trgov.
8

Člen 11 Direktive določa: „1. Države članice zagotovijo, da so v interesu potrošnikov z namenom uveljavitve skladnosti z določbami te direktive na voljo ustrezna in učinkovita sredstva za boj proti nepoštenim poslovnim praksam. Taka sredstva vključujejo predpise, po katerih osebe ali organizacije, ki imajo po nacionalnem pravu upravičen interes za boj proti nepoštenim poslovnim praksam, vključno s konkurenti, lahko: a) sprožijo sodni postopek proti takim nepoštenim poslovnim praksam; in/ali b) prijavijo take nepoštene poslovne prakse upravnemu organu, ki odloča o pritožbah ali sproži ustrezne sodne postopke. Odločitev za eno od teh možnosti in odločitev o tem, ali sodiščem oz. upravnim organom dopustiti, da zahtevajo predhodno zatekanje k drugim predvidenim načinom obravnavanja pritožb […] je prepuščena državam članicam. Te možnosti so na razpolago ne glede na to, ali so prizadeti potrošniki na ozemlju države članice, v kateri se nahaja trgovec, ali v drugi državi članici. […] 2. V skladu s predpisi iz odstavka 1 države članice prenesejo na sodišča ali upravne organe pooblastila, ki jim v primerih, kjer ocenijo take ukrepe za potrebne, ob upoštevanju vseh interesov in zlasti javnega interesa omogočajo: a) odreditev prenehanja ali uvedbo ustreznih sodnih postopkov za odreditev prenehanja nepoštenih poslovnih praks; ali b) če se nepoštene poslovne prakse še ne izvajajo, vendar so tik pred izvedbo, odreditev prepovedi prakse ali uvedbo ustreznih sodnih postopkov, s katerimi se odredi prepoved take prakse, tudi če ni dokazov o dejanski izgubi ali škodi ali o naklepu ali malomarnosti trgovca. Države članice prav tako predvidijo, da se ukrepi iz prvega pododstavka sprejmejo po hitrem postopku, in sicer z: — začasnim učinkom, ali — dokončnim učinkom, ob tem, da je izbira med navedenima možnostma prepuščena državam članicam. Da bi odstranili trajne učinke nepoštenih poslovnih praks, katerih prenehanje je bilo odrejeno z dokončno odločitvijo, lahko države članice nadalje podelijo sodiščem ali upravnim organom pooblastila: a) da zahtevajo celotno ali delno objavo te odločitve in to v obliki, ki se jim zdi primerna, b) da poleg tega zahtevajo objavo popravka. 3. Upravni organi iz odstavka 1 morajo: a) biti sestavljeni tako, da ni dvoma v njihovo nepristranskost; b) pri odločanju o pritožbah imeti ustrezna pooblastila za učinkovito spremljanje in zagotovitev upoštevanja svojih odločitev; c) načeloma navesti razloge za svoje odločitve. Če pooblastila iz odstavka 2 izvaja izključno upravni organ, mora vedno navesti razloge za svoje odločitve. Nadalje je treba v takem primeru predvideti postopke sodnega nadzora nad nepravilnim ali nerazumnim izvajanjem pooblastil oz. nepravilno ali nerazumno opustitvijo izvajanja pooblastil upravnega organa.“
9

Člen 15 te direktive določa: „1. Države članice zagotovijo, da ima za kratko poročanje kateri koli izdajatelj televizijskega programa s sedežem v Uniji pravičen, smotrn in nediskriminatoren dostop do dogodkov velikega javnega interesa, ki jih ekskluzivno prenaša izdajatelj televizijskega programa pod njihovo pristojnostjo. 2. Če obstaja drug izdajatelj televizijskega programa, ki ima sedež v isti državi članici kakor izdajatelj televizijskega programa, ki je zaprosil za dostop, in je pridobil ekskluzivne pravice za prenašanje dogodka velikega javnega interesa, je treba za dostop zaprositi tega izdajatelja televizijskega programa. 3. Države članice zagotovijo, da je takšen dostop zajamčen z dopuščanjem izdajateljem televizijskih programov, da svobodno izberejo kratke izseke iz signala izdajatelja televizijskega programa, ki ga prenaša, in sicer vsaj z identifikacijo njihovega vira, razen če je to iz praktičnih razlogov nemogoče. 4. Kot alternativo odstavku 3 lahko država članica oblikuje enakovreden sistem, ki na druge načine omogoča pravičen, smotrn in nediskriminatoren dostop. 5. Kratki izseki se uporabijo samo za splošne informativne oddaje in se lahko pri avdiovizualnih medijskih storitvah na zahtevo uporabijo samo, če isti program s časovnim zamikom ponudi isti ponudnik medijskih storitev. 6. Brez poseganja v odstavke 1 do 5, države članice v skladu s svojimi pravnimi sistemi in praksami zagotovijo, da so opredeljeni načini in pogoji glede zagotavljanja takšnih kratkih izsekov, zlasti kakršni koli dogovori o nadomestilu, najdaljša dolžina kratkih izsekov in časovne omejitve glede njihovega prenosa. Če je predvideno nadomestilo, to ne sme presegati dodatnih stroškov, nastalih neposredno zaradi zagotovitve dostopa.“
72

Iz zgoraj navedenega sledi, da je treba na drugi del prvega vprašanja in na vprašanja od drugega do petega odgovoriti, da v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari: — člen 17(1)(b) Uredbe št. 1059/83 ne more biti pravna podlaga za kaznovanje proizvajalčeve kršitve obveznosti, ki je določena v Uredbi št. 822/87, na podlagi katere je lahko grozdni mošt predmet pomoči za skladiščenje, če ima skupnostno poreklo; — ob neobstoju sektorskih predpisov in nacionalne ureditve, ki bi določala kazen, zadevne nepravilnosti ne morejo biti predmet „kazni“ v smislu člena 5 Uredbe št. 2988/95 in — nacionalni organi morajo uporabiti upravni ukrep v smislu člena 4(1), prva alinea, Uredbe št. 2988/95, in sicer zahtevek za povračilo celotne neupravičeno prejete pomoči, če je dokazano – kar mora preveriti predložitveno sodišče – da sta se obe pogodbi o skladiščenju iz postopka v glavni stvari v celoti ali delno nanašali na grozdni mošt, za katerega ni mogoče šteti, da ima skupnostno poreklo, in ki je bil v okviru postopkov zgoščevanja in skladiščenja pomešan z grozdnim moštom, ki ima skupnostno poreklo.
Člen 22 te direktive določa:

„1. Kadar na določenem območju ali v aglomeraciji ni mogoče doseči skladnosti z mejnimi vrednostmi za dušikov dioksid ali benzen v rokih iz Priloge XI, lahko država članica za zadevno območje ali aglomeracijo navedene roke odloži za največ pet let pod pogojem, da je načrt za kakovost zraka oblikovan v skladu s členom 23 za območje ali aglomeracijo, za katerega/-o bi veljal odlog; tak načrt za kakovost zraka se dopolni s podatki iz oddelka B Priloge XV, povezanimi z zadevnimi onesnaževali, ter prikazuje, kako se bo pred iztekom novega roka dosegla skladnost z mejnimi vrednostmi.

2. Kadar se zaradi disperzijskih značilnosti določenega mesta, neugodnih podnebnih pogojev ali deleža onesnaževal, ki se prenašajo prek meja, na določenem območju ali v aglomeraciji ne da doseči skladnosti z mejnimi vrednostmi za PM10, kakor so določene v Prilogi XI, je država članica oproščena obveznosti uporabe navedenih mejnih vrednosti do 11. junija 2011, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 1 in če država članica dokaže, da so bili na nacionalni, regionalni in lokalni ravni sprejeti vsi primerni ukrepi, da bi bil rok izpolnjen.

[…]

4. Države članice uradno obvestijo Komisijo, kadar po njihovem mnenju zanje velja odstavek 1 ali 2, ter ji pošljejo načrt za kakovost zraka iz odstavka 1, vključno z vsemi ustreznimi podatki, ki jih Komisija potrebuje, da presodi, ali so ustrezni pogoji izpolnjeni. Komisija pri presoji upošteva predvidene učinke ukrepov, ki so jih sprejele države članice, na kakovost zunanjega zraka v teh državah, tako v sedanjosti kot v prihodnosti, pa tudi predvidene učinke sedanjih in načrtovanih ukrepov Skupnosti, ki jih predlaga Komisija, na kakovost zunanjega zraka.

Kadar Komisija temu ne nasprotuje v roku devetih mesecev po prejemu navedenega uradnega obvestila, se šteje, da so ustrezni pogoji za uporabo odstavka 1 ali 2 izpolnjeni.

V primeru nasprotovanja, lahko Komisija od držav članic zahteva, da prilagodijo ali predložijo nove načrte za kakovost zraka.“
14

Člen 82 EisbG določa: „1. Schienen-Control Kommission sestavljajo predsednik in dva člana. Za vsakega člana se imenuje nadomestni član. Če je član zadržan, ga nadomešča nadomestni član. Predsednika in njegovega namestnika, ki morata biti sodnika, imenuje Bundesminister für Justiz [zvezni pravosodni minister]. Druga člana in nadomestna člana, ki morajo biti strokovnjaki za zadevna področja prometa, imenuje zvezna vlada na predlog Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie [zveznega ministra za promet, inovacije in tehnologijo]. 2. V Schienen-Control Kommission ne smejo biti imenovani: 1. člani zvezne ali deželne vlade in državni sekretarji; 2. osebe, ki so pravno ali dejansko tesno povezane s tistimi, ki v Schienen-Control Kommission opravljajo kakšne dejavnosti; 3. osebe, ki ne morejo biti izvoljene v Nationalrat [državni zbor]. 3. Člani Schienen-Control Kommission in njihovi nadomestni člani so imenovani za obdobje petih let. Po koncu mandata svojo funkcijo opravljajo do ponovne zasedbe mesta. Ponovno imenovanje je mogoče. Če član ali nadomestni član preneha opravljati funkcijo pred koncem mandata, se na podlagi odstavka 1 imenuje nov član ali nadomestni član. 4. Članstvo (ali nadomestno članstvo) preneha: 1. zaradi smrti; 2. zaradi poteka mandata; 3. zaradi odpovedi; 4. z ugotovitvijo vseh drugih članov, da je član ali nadomestni član zaradi hujše telesne okvare ali duševnih motenj nesposoben za primerno opravljanje funkcije; 5. z ugotovitvijo vseh drugih članov, da se član ali nadomestni član brez primernega opravičila ni odzval na vabilo na tri zaporedne seje; 6. predsedniku ali namestniku predsednika zaradi prenehanja sodniške funkcije. 5. Člani in nadomestni člani so v skladu s členom 20(3) avstrijske zvezne ustave (Bundes-Verfassungsgesetz) zavezani k molčečnosti.“
22

Arbeitsgericht München je v teh okoliščinah prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali nacionalna določba, ki določa, da je lahko različno obravnavanje zaradi starosti dopustno, če so socialni partnerji v podjetju v okviru programa podjetja za zagotovitev socialne varnosti iz dajatev programa razreševanja presežnih delavcev izključili zaposlene, ki imajo zagotovljeno socialno varnost, ker imajo v določenih primerih po prejemanju nadomestila za čas brezposelnosti pravico do pokojnine, pomeni kršitev prepovedi diskriminacije zaradi starosti na podlagi členov 1 in 16 [Direktive 2000/78] ali pa je takšno različno obravnavanje upravičeno na podlagi člena 6[(1), drugi pododstavek, (a)] [te direktive]? 2. Ali nacionalna določba, ki določa, da je lahko različno obravnavanje zaradi starosti dopustno, če so socialni partnerji v podjetju v okviru programa podjetja za zagotovitev socialne varnosti iz dajatev programa razreševanja presežnih delavcev izključili zaposlene, ki imajo zagotovljeno socialno varnost, ker imajo v določenih primerih po prejemanju nadomestila za čas brezposelnosti pravico do pokojnine, pomeni kršitev prepovedi diskriminacije zaradi invalidnosti na podlagi členov 1 in 16 [Direktive 2000/78]? 3. Ali določba programa podjetja za zagotovitev socialne varnosti, ki določa, da se pri delavcih, ki so starejši od 54 let in jim delovno razmerje preneha iz poslovnih razlogov, izvede alternativni izračun odpravnine na podlagi najhitrejše možne upokojitve in se jim v primerjavi z redno metodo izračunavanja, ki zlasti upošteva trajanje zaposlitve v podjetju, plača nižja odpravnina, vendar vsekakor vsaj polovica redne odpravnine, pomeni kršitev prepovedi diskriminacije zaradi starosti na podlagi členov 1 in 16 [Direktive 2000/78] ali pa je takšno različno obravnavanje upravičeno na podlagi člena 6[(1), drugi pododstavek, (a)] [te direktive]? 4. Ali določba programa podjetja za zagotovitev socialne varnosti, ki določa, da se pri delavcih, ki so starejši od 54 let in jim delovno razmerje preneha iz poslovnih razlogov, izvede alternativni izračun odpravnine na podlagi najhitrejše možne upokojitve in se jim v primerjavi z redno metodo izračunavanja, ki zlasti upošteva trajanje zaposlitve v podjetju, plača nižja odpravnina, vendar vsekakor vsaj polovica redne odpravnine, in da v primeru alternativne metode izračuna odločilna starostna pokojnina zaradi invalidnosti, pomeni kršitev prepovedi diskriminacije zaradi invalidnosti na podlagi členov 1 in 16 [Direktive 2000/78]?“
Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji ali praksi, kot je socialni načrt, ki ga skleneta podjetje in njegov svet delavcev, na podlagi katerega se pravica do plačanega letnega dopusta delavca s skrajšanim delovnim časom izračuna po načelu pro rata temporis.
Člen 3 te direktive določa:

„1. Države članice predvidijo ukrepe, postopke in pravna sredstva, potrebne za zagotovitev uveljavitve pravic intelektualne lastnine, ki jih zajema ta direktiva. Ti ukrepi, postopki in pravna sredstva so pošteni in pravični in niso po nepotrebnem zapleteni ali dragi in ne vsebujejo nerazumnih časovnih rokov ali neupravičenih zamud.

2. Ti ukrepi, postopki in pravna sredstva so tudi dejanski, sorazmerni in odvrač[a]lni in se uporabljajo na tak način, da se izogibajo ustvarjanju ovir za zakonito trgovino in zagotavljajo zaščito pred zlorabo.“
46

Vsekakor je treba spomniti, da se v sistemu pravnih sredstev, uveden s Pogodbo, razlikuje med tožbami na podlagi členov 258 PDEU in 259 PDEU, ki se nanašajo na ugotovitev, da država članica ni izpolnila obveznosti, in tožbami na podlagi členov 263 PDEU in 265 PDEU, ki se nanašajo na nadzor zakonitosti aktov in nedelovanje institucij Unije. Namen teh pravnih sredstev je različen, zanje pa veljajo tudi različna pravila. Če v Pogodbi ni določb, ki bi to izrecno dovoljevale, država članica ne more uspešno uveljavljati nezakonitosti odločbe, ki je naslovljena nanjo, kot sredstvo obrambe zoper tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti, ki je utemeljena z neupoštevanjem te odločbe. Drugače bi bilo lahko le, če bi imel zadevni akt tako velike in očitne pomanjkljivosti, da bi se lahko štel za neobstoječ (glej sodbi z dne 1. junija 2006 v zadevi Komisija proti Italiji, C-207/05, točke od 40 do 43, in z dne 20. septembra 2007 v zadevi Komisija proti Španiji, C-177/06, ZOdl., str. I-7689, točki 30 in 31).
5

Členi od 306 do 310 Direktive o DDV v poglavju 3 naslova XII te direktive, naslovljenem „Posebna ureditev za potovalne agente“, določajo: „Člen 306 1. Države članice uporabljajo posebno ureditev DDV za delovanje potovalnih agencij v skladu z določbami tega poglavja, če te potovalne agencije poslujejo s potniki v svojem imenu in če pri zagotavljanju potovanj uporabljajo dobave blaga in storitve, ki jih opravljajo drugi davčni zavezanci. […] 2. V tem poglavju se organizatorji potovanj štejejo za potovalne agencije. Člen 307 Transakcije, ki jih pod pogoji iz člena 306 opravi potovalna agencija v zvezi s potovanjem, se obravnavajo za enotno storitev potovalne agencije potniku. Enotna storitev je obdavčljiva v državi članici, v kateri ima potovalna agencija sedež svoje dejavnosti ali ima stalno poslovno enoto, iz katere je potovalna agencija opravila storitve. Člen 308 Davčna osnova in cena brez DDV v smislu točke 8 člena 226 glede enotne storitve, ki jo opravi potovalna agencija, je marža potovalne agencije, kar pomeni razliko med celotnim zneskom, brez DDV, ki ga plača potnik, in dejanskimi stroški potovalne agencije za dobave blaga in storitev, ki jih opravljano drugi davčni zavezanci, če so te transakcije v neposredno korist potnika. […] Člen 310 DDV, ki ga potovalni agenciji zaračunajo drugi davčni zavezanci za transakcije, opisane v členu 307, in so v neposredno korist potnika, nima pravice do odbitka ali vračila v kateri koli državi članici.“
63

To razlikovanje ni v skladu s široko razlago pojma „veroizpoved“, kot je podana v členu 10(1)(b) Direktive z združevanjem vseh njenih sestavin, javnih in zasebnih, skupinskih in posamičnih. Dejanja, ki lahko pomenijo „hudo kršitev“ v smislu člena 9(1)(a) Direktive zajemajo resna dejanja, ki ne posegajo samo v svobodo prosilca do izražanja vere v zasebnosti, temveč tudi do javnega izpovedovanja.
77

Vendar pa je Sodišče že razsodilo, da v bistvu lahko posebne okoliščine pripeljejo do tega, da mora nacionalni upravni organ na podlagi načela lojalnega sodelovanja, ki izhaja iz člena 4(3) PEU, preizkusiti pravnomočno upravno odločbo, zlasti zaradi upoštevanja razlage upoštevne določbe prava Unije, ki jo je po pravnomočnosti podalo Sodišče (glej zgoraj navedeno sodbo Kempter, točka 38). Iz sodne prakse izhaja, da je v tem smislu Sodišče zaradi zagotovitve ravnotežja med zahtevama po pravni varnosti in zakonitosti z vidika prava Unije upoštevalo posebnosti upoštevnih položajev in interesov (glej zlasti zgoraj navedene sodbe Kühne & Heitz, točki 25 in 26; i-21 Germany in Arcor, točke 53, 63 in 64; Kempter, točke 46, 55 in 60, in Fallimento Olimpiclub, točke 22, 26 in 31).