ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 313/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 26. julija 2013 – Ministero dell'Economia e delle Finanze in AAMS proti Yesmoke Tobacco

(Zadeva C-428/13)

2013/C 313/16

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnika: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

Nasprotna stranka v postopku pritožbe: Yesmoke Tobacco SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 8(2) Direktive 95/59/ES (1) z dne 27. decembra 1995 in člen 7(2) Direktive 2011/64/EU (2) z dne 21. junija 2011, ki določata, da morajo biti sorazmerna stopnja, stopnja ad valorem in specifična stopnja „[…] za vse cigarete enake“, nasprotujeta nacionalni določbi člena 39(g)(4) zakonske uredbe št. 504 z dne 26. oktobra 1995 (kakor je bila spremenjena s členom 55(2a)(c) Uredbe-zakona št. 78 z dne 31. maja 2010, ki je bila po spremembah potrjena v zakon št. 122 z dne 30. julija 2010), ki določa, da znaša trošarina za cigarete, ki imajo nižjo maloprodajno ceno kot cigarete iz najbolj prodajane cenovne kategorije, 115 % osnovnega zneska, in tako določa trošarino z najmanjšo stalno specifično stopnjo za cigarete z nižjo ceno in ne najnižjega zneska trošarine, ki se uporablja za cigarete iz vseh cenovnih kategorij, kot določata člen 16(7) Direktive 95/59/ES in člen 14(2) Direktive 2011/64/EU?

(1) Direktiva Sveta 95/59/ES z dne 27. novembra 1995 o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 283).

(2) Direktiva Sveta 2011/64/EU z dne 21. junija 2011 o strukturi in stopnjah trošarine, ki velja za tobačne izdelke (UL L 176, str. 24).
SL Uradni list Evropske unije C 313/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Handelsgericht Wien (Avstrija) 5. avgusta 2013 – Pez Hejduk proti EnergieAgentur.NRW GmbH

(Zadeva C-441/13)

2013/C 313/18

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Handelsgericht Wien

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Pez Hejduk

Tožena stranka: EnergieAgentur.NRW GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da je za spor, ki se nanaša na avtorski sorodne pravice in se je začel tako, da je bil ogled fotografije omogočen na spletnem mestu, ki se upravlja kot vrhnja internetna domena druge države članice od tiste, v kateri ima imetnik pravice stalno prebivališče, podana pristojnost samo

— v državi članici, v kateri ima sedež domnevni kršitelj, in

— v eni ali več državah članicah, za katero ali katere je spletno mesto po vsebini namenjeno?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.
SL Uradni list Evropske unije C 274/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d’État (Belgija) 1. julija 2013 – Ordre des architects proti État Belge

(Zadeva C-365/13)

2013/C 274/11

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d’État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ordre des architects

Tožena stranka: État Belge

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 21 in 49 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES (1) z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij v delih, v katerih vsaki državi članici nalagata, naj zadevnim dokazilom v zvezi z dostopom do poklicnih dejavnosti in njihovim opravljanjem na svojem ozemlju priznava enako veljavo kot dokazilom o formalnih kvalifikacijah, ki jih sama izdaja, razlagati tako, da državi prepovedujeta, da od imetnika dokazila o formalnih kvalifikacijah za arhitekta, ki je v skladu s členom 46 ali 49(1) navedene direktive, zahteva, da mora za vpis v imenik zbornice arhitektov izpolnjevati tudi pogoje glede opravljanja pripravništva ali izkušenj, enakovrednih tistim, ki se zahtevajo od imetnikov diplom iz arhitekture, podeljenih na njenem ozemlju po njihovi pridobitvi?

(1) UL L 255, str. 22.
SL Uradni list Evropske unije C 298/3

Pritožba, ki jo je Reber Holding GmbH & Co. KG vložila 22. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 16. maja 2013 v zadevi T-530/10, Reber Holding GmbH & Co. KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-414/13 P)

2013/C 298/05

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Reber Holding GmbH & Co. KG (zastopnika: O. Spuhler, M. Geitz, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Anna Klusmeier

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

I. sodbo Splošnega sodišča z dne 16. maja 2013 v zadevi T-530/10 in odločbo četrtega odbora za pritožbe nasprotne stranke v pritožbenem postopku z dne 14. septembra 2010 v zadevi R 363/2008-4 razveljavi;

II. podredno, sodbo, navedeno v prvem predlogu, razveljavi in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

III. nasprotni stranki v pritožbenem postopku naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v pritožbi navaja očitek kršitve materialnega prava Skupnosti v povezavi z nepopolno preučitvijo in presojo dejanske podlage. Splošno sodišče naj dejanske podlage, s katero je razpolagalo, ne bi presodilo v celoti. To naj bi pomenilo napačno uporabo prava (sodba Sodišča z dne 24. junija 2010 v zadevi Becker proti Harman International Industries, C-51/09 P (1)). To naj bi se lahko pred Sodiščem uveljavljalo v okviru pritožbenega postopka (sodba Sodišča z dne 16. junija 2010 v zadevi Union Investment Privatfonds proti UniCredito Italiano, C-317/10 P (2)).

Splošno sodišče naj bi v izpodbijani sodbi izhajalo iz tega, da predložena zaprisežena izjava ne vsebuje nobenega sklicevanja na preostale predložene dokaze. Ta ugotovitev naj bi bila nepravilna. Iz zaprisežene izjave naj bi bilo jasno razvidno, da se v njih sklicuje na preostale priložene dokaze. Splošno sodišče naj zato predložene zaprisežene izjave ne bi v celoti preučilo in presodilo. To naj bi pomenilo napačno uporabo prava v izpodbijani sodbi, kar naj bi se lahko uveljavljalo v pritožbenem postopku.

Če bi Splošno sodišče dokaze, s katerimi je razpolagalo, preučilo in presodilo v celoti, naj bi moralo ugotoviti tako uporabo obeh znamk, navedenih v utemeljitev ugovora, ki v skladu s členom 42(2), prvi stavek, Uredbe o znamki skupnosti (UZS) (3) v povezavi s členom 42(3) te uredbe ohranja pravice v zvezi z njima. Izpodbijana sodba naj bi zato kršila tudi člen 42(2), prvi stavek, UZS v povezavi s členom 42(3) te uredbe.

Izpodbijana sodba naj bi poleg tega kršila tudi člen 15(1) in (2)(a) UZS. Splošno sodišče naj bi namreč napačno uporabilo pravo, ko je izhajalo iz tega, da pritožnica znamke št. 1151678 „W. Amadeus Mozart“, navedene v utemeljitev ugovora, ne uporablja kot znamko.

(1) ZOdl., str. I-5805.

(2) ZOdl., str. I-5471.

(3) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1 str. 146).
1.

Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 se nanaša na spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov in spreminja in pozneje razveljavlja direktivi 2001/77/ES in 2003/30/ES (v nadaljevanju: Direktiva 2009/28/ES). Člen 1 določa, da ta direktiva določa skupen okvir za spodbujanje energije iz obnovljivih virov. Določena sta obvezna nacionalna cilja za skupni delež energije iz obnovljivih virov v končni bruto porabi energije in za delež energije iz obnovljivih virov v prometu. Določena so pravila glede statističnih prenosov med državami članicami, skupnih projektov držav članic ter skupnih projektov držav članic in tretjih držav, potrdil o izvoru, upravnih postopkov, informacij in usposabljanja ter dostopa do elektroenergetskega omrežja za energijo iz obnovljivih virov. Določena so trajnostna merila za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva.
SL Uradni list Evropske unije C 260/32

Pritožba, ki jo je Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) vložila 3. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 19. aprila 2013 v zadevi T-51/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti Komisiji

(Zadeva C-379/13 P)

2013/C 260/59

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Pritožnica: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zastopnika: N. Morais Sarmento in L. Pinto Monteiro, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisij

Predlog

Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga:

— naj sodbo Splošnega sodišča v celoti razveljavi;

— naj izpodbijano odločbo v celoti razglasi za nično;

— naj Komisiji naloži, da nosi svoje stroške in stroške pritožnice.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Kršitev razumnega roka za sprejetje odločbe

(i) Zastaranje pregona

Pritožnica meni, da je bila izpodbijana odločba sprejeta po izteku štiriletnega roka, določenega za zastaranje pregona, iz člena 3 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95. (1) Tudi če je morebiti prišlo do pretrganja zastaranja pregona, je potekel rok, ki je dvakrat daljši od zastaralnega roka, ne da bi bila sprejeta kakršna koli odločba, v skladu s členom 3(1), četrti pododstavek, navedene uredbe. Ker je ustrezna pravica zastarala, je treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično in je ni mogoče izvršiti.

(ii) Kršitev načela pravne varnosti

Pritožnica meni, da je Komisija s tem, da je pustila preteči več kot 20 let med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem izpodbijane odločbe, kršila načelo pravne varnosti. V skladu s tem temeljnim načelom pravnega reda Evropske unije ima vsakdo pravico, da institucije Unije obravnavajo njegovo zadevo v razumnem roku.

(iii) Kršitev pravice do obrambe

Pritožnica meni, da je bila njena pravica do obrambe kršena, ker ji je bila ob upoštevanju dejstva, da je med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem dokončne odločbe preteklo več kot 20 let, odvzeta pravica, da pravočasno predloži svoja stališča, to je takrat, ko še razpolaga z dokumenti, ki ji omogočajo upravičiti izdatke, za katere Komisija meni, da niso upravičeni.

(1) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 340).
1.

Ali to, da nacionalna uprava pri sprejemanju odločbe o podaljšanju v smislu člena 15(6) Direktive 2008/115/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav krši splošno načelo spoštovanja pravice do obrambe iz člena 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2), brezpogojno in vedno povzroči odpravo pridržanja?
1.

Ali se rok za zastaranje pregona iz člena 3(1) Uredbe Sveta (ES, EURATOM) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 (1) o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti uporablja zgolj za razmerje med Evropsko skupnostjo in nasprotno stranko v pritožbenem postopku kot organom, ki izplačuje pomoči Skupnosti, ali tudi za razmerje med nasprotno stranko v pritožbenem postopku kot organom, ki izplačuje pomoči Skupnosti, in pritožnico kot prejemnico pomoči, za katere je bilo ugotovljeno, da so bile neupravičeno prejete?
3.2.

— Člen 8(1), (2), (4) in (5) Uredbe št. 207/2009 (2); člen 6a Pariške konvencije. Pri presoji verjetnosti zmede med prijavo blagovne znamke Skupnosti 3 478 311„Caffé KIMBO & design“ in prejšnjo špansko registracijo 291 655 za BIMBO, pri čemer obe zadevata proizvode iz razreda 30, prejšnja blagovna znamka ni bila upoštevana kot registrirana blagovna znamka, ampak kot znana blagovna znamka. Pritožnica je dokazala, da je BIMBO blagovna znamka z ugledom, in sicer se je sklicevala na sodbo Splošnega sodišča z dne 14. decembra 2012 v zadevi T-357/11, v kateri je ugotovljeno, da je BIMBO blagovna znamka z ugledom. Iz primerjave tako z vidika znane blagovne znamke kot blagovne znamke z ugledom izhaja, da obstaja velika verjetnost zmede, ki se je ni upoštevalo, pri čemer je Splošno sodišče menilo, da sta blagovni znamki dovolj različni, da se prepreči zmeda med proizvodi, ki so istovrstni, imajo enako naravo, izvor, namembnost in prodajne poti. Na podlagi natančneje primerjave bi bilo treba ugotoviti, da obstaja velika verjetnost zmede, kar bi moralo za posledico imeti zavrnitev za vse proizvode iz razreda 30, vključno z zavrnitvijo za „moko, slaščice, sladoled, kvas in pecilni prašek“. Iz primerjave znakov tako z vidika znane blagovne znamke kot blagovne znamke z ugledom izhaja, da obstaja velika verjetnost zmede. BIMBO je dokazal 92-odstotno poznavanje blagovne znamke in 60-odstotni tržni delež, zato zasluži posebno varstvo. Posledično bi morala prijava blagovne znamke Skupnosti 3 478 311„Caffé KIMBO & design“ biti zavrnjena v celoti za proizvode iz razreda 30. Registracija blagovne znamke Skupnosti 3 478 311„Caffé KIMBO & design“ bo brez upravičenega razloga izkoristila ali oškodovala razlikovalni značaj ali ugled blagovne znamke.
SL Uradni list Evropske unije C 252/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen (Belgija) 7. junija 2013 – Openbaar Ministerie proti Edgardju Jan De Clercqu in drugim

(Zadeva C-315/13)

2013/C 252/32

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Openbaar Ministerie (Staatsanwaltschaft)

Tožene stranke: Edgard Jan De Clercq, Emiel Amede Rosa De Clercq, Nancy Genevieve Wilhelmina Rottiers, Ermelinda Jozef Martha Tampère, Thermotec NV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe členov 56 PDEU in 57 PDEU (prej člena 49 in 50 Pogodbe ES) ter člena 3(1) in (10) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 96/71/ES z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 431), po potrebi v povezavi s členom 19 Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, str. 36), razlagati tako, da nasprotujejo členu 141 programskega zakona (I) z dne 27. decembra 2006, na podlagi katerega je oseba, pri kateri ali za katero neposredno ali prek podizvajalca delajo napoteni delavci ali pripravniki, dolžna pred začetkom dela teh oseb nacionalnemu uradu za socialno varnost elektronsko (ali, če to ni mogoče, po telefaksu ali po pošti) posredovati identifikacijske podatke o osebah, ki niso mogle predložiti potrdila o prejemu, ki je bilo izstavljeno njihovemu delodajalcu o njegovi predhodni prijavi, v povezavi s členom 157 tega zakona in členom 183(1), točka 1, zakona o kaznivih dejanjih s področja socialne varnosti, na podlagi katerega se nespoštovanje te določbe kaznuje s kazenskimi sankcijami?
SL Uradni list Evropske unije C 226/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sozialgericht Leipzig (Nemčija) 19. junija 2013 – Elisabeta Dano, Florin Dano proti Jobcenter Leipzig

(Zadeva C-333/13)

(2013/C 226/18)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Sozialgericht Leipzig

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Elisabeta Dano, Florin Dano

Tožena stranka: Jobcenter Leipzig

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali se področje osebne uporabe člena 4 Uredbe št. 883/2004 (1) uporablja za osebe, ki želijo uveljavljati dajatev socialne pomoči ali družinskih dajatve v smislu člena 3(1) Uredbe, ampak posebne dajatev, za katere se ne plačujejo prispevki, iz člena 70 v smislu člena 3(3) Uredbe?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je državam članicam s členom 4 Uredbe št. 883/2004 preprečeno, da zaradi preprečevanja nesorazmernega uveljavljanja posebnih dajatev, ki omogočajo preživetje in za katere se ne plačujejo prispevki, v smislu člena 70 Uredbe, v celoti ali deloma izključijo pomoči potrebne državljane Unije od prejemanja takih dajatev, ki se dodelijo lastnim državljanom v enakem položaju?

3. Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje nikalen: ali je državam članicam na podlagi a) člena 18 PDEU in/ali b) člena 20(2), drugi stavek, točka (a) PDEU v povezavi s členom 20(2), tretji stavek, PDEU in členom 24(2) Direktive 2004/38 (2) preprečeno, da zaradi preprečevanja nesorazmernega uveljavljanja posebnih dajatev, ki omogočajo preživetje in za katere se ne plačujejo prispevki, v smislu člena 70 Uredbe št. 883/2004, v celoti ali deloma izključijo pomoči potrebne državljane Unije od prejemanja takih dajatev, ki se dodelijo lastnim državljanom v enakem položaju?

4. Če je po odgovoru na zgoraj navedena vprašanja delna izključitev dajatev, ki omogočajo preživetje, skladna s pravom Unije: ali je mogoče dodelitev dajatev, za katere se ne plačujejo prispevki in ki omogočajo preživetje, za državljane Unije razen v ekstremno nujnih primerih omejiti na zagotovitev potrebnih sredstev za povratek v domovino, ali pa so s členi 1, 20 in 51 Listine o temeljnih pravicah zahtevane nadaljnje dajatve, ki omogočajo stalno prebivanje?

(1) Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL. L 166, str. 1).

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (UL L 158, str. 77).
—

sodba št. 564400 Splošnega sodišča Evropske unije v zadevi T-337/11 z dne 9. aprila 2013, ki je bila vročena istega dne, naj se razveljavi in naj se v ugodi zahtevkom družbe Società Italiana Calzature SpA (v nadaljevanju: SIC) iz tožbe na prvi stopnji tako, da se razveljavi odločba drugega odbora za pritožbe z dne 8. aprila 2011 v postopku št. R 918/2010-2 in ugotovi, da je treba zavrniti registracijo znamke družbe VICINI št. 4 337 754 zaradi neobstoja novosti, saj zaradi podobnosti obstaja verjetnost zamenjave s prejšnjim besednim znakom „ZANOTTI“ ki je predmet registracije Skupnosti št. 244 277 in katere imetnica je družba SIC.
1.

Ali pravica do odškodnine iz člena 7 Uredbe (1) obstaja tudi takrat, ko pri odhodu rezerviranega letala nastane več kot 3-urna zamuda in potnik rezervira let pri drugi letalski družbi, zaradi česar se zamuda pri prihodu bistveno zmanjša, pri čemer tako prvotno rezervirano kot nadomestno letalo na namembni cilj priletita z veliko več kot 3-urno zamudo?
1.

Ali razlaga člena 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah in člena 47, drugi odstavek, Listine EU o temeljnih pravicah nasprotuje uporabi členov 70, 71 in 72 italijanskega zakona o kazenskem postopku v delu, v katerem določajo, da se, kadar je zaradi neozdravljivega bolezenskega stanja, ki se tudi ne more izboljšati, ugotovljena nesposobnost obdolženca za zavestno sodelovanje v postopku, postopek za nedoločen čas prekine, pri čemer mora bolnik opraviti občasne strokovne preglede?
1.

Ali in koliko so nacionalne določbe držav članic Evropske unije, ki določajo najnižje stroške poslovanja v sektorju cestnega prevoza ter zahtevajo zakonsko določitev sestavnega elementa plačila za storitev in tako pogodbene cene, skladne z varstvom svobodne konkurence, svobode gospodarske pobude, svobode ustanavljanja in opravljanja storitev (iz členov 4(3) PEU, 101 PDEU, 49 PDEU, 56 PDEU in 96 PDEU)?
—

ugoditev predlogom, ki so bili predstavljeni na prvi stopnji, in zato — po potrebi ter v mejah interesov pritožnice razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije št. 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 v zvezi z ukrepi pomoči podjetjem, ki so na območju Benetk in Chioggie, določenimi z zakonoma št. 30/1997 in št. 206/1995 o zmanjšanju prispevkov za socialno varnost; — podredno, razglasitev ničnosti navedene odločbe v delu, v katerem določa obveznost vračila odobrenih olajšav in v katerem zahteva vrnitev zneskov spornih olajšav, skupaj z obrestmi za obdobja, upoštevana v sodbi;
SL Uradni list Evropske unije C 189/5

Pritožba, ki jo je nfon AG vložila 15. aprila 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 29. januarja 2013 v zadevi T-283/11, Fon Wireless Ltd. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-193/13 P)

2013/C 189/09

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: nfon AG (zastopnica: V. von Bomhard, odvetnica)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Fon Wireless Ltd.

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

1. razveljavi izpodbijano sodbo Splošnega sodišča,

2. podredno, razveljavi sodbo v delu, v katerem je z njo potrjen obstoj verjetnosti zmede zaradi prejšnje znamke Skupnosti št. 4719738 „fon“ (slika),

3. tožeči stranki na prvi stopnji naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta pritožba je vložena zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 v zadevi T-283/11, s katero je Splošno sodišče spremenilo odločbo četrtega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 18. marca 2011 (zadeva R 1017/2009-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Fon Wireless Ltd. in nfon AG tako, da je bila pritožba, ki jo je vložila družba nfon AG pri odboru za pritožbe, zavrnjena.

Pritožnica se v edinem pritožbenem razlogu sklicuje na kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (1). Meni, da je treba preizkus verjetnosti zmede v skladu s členom 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 opraviti na podlagi celovite presoje vseh upoštevnih okoliščin posameznega zadeve. Pritožnica meni, da je bila ta zahteva kršena v treh ozirih, in sicer naj bi bili ob primerjavi znakov pravno nepravilno opredeljeni razlikovalni elementi nasprotujočih si znamk, nepravilno naj bi bilo to, da se je pri presoji verjetnosti zmede presojalo na podlagi avtomatizma, in celovita presoja verjetnosti zmede naj ne bi bila opravljena, ker naj ne bilo dovolj upoštevano dejstvo, da je razlikovalni učinek elementa „fon“ majhen.

(1) UL L 78, str. 1.
3.

Če je tudi pod zgoraj navedenimi pogoji bistven dan prijave znamke: Ali se mora znamka razglasiti za neveljavno že, če ni razjasnjeno in ni več mogoče razjasniti, ali je do prijave z uporabo pridobila razlikovalni učinek? Ali pa je pogoj za razglasitev neveljavnosti to, da mora vlagatelj zahteve za ugotovitev ničnosti dokazati, da znamka ob prijavi ni imela razlikovalnega učinka, pridobljenega z uporabo?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: (a) Ali je treba načelo prava Unije o spoštovanju pravice do obrambe s strani uprave razlagati tako, da je to načelo kršeno, če naslovnik odločbe, ki posega v položaj, sicer ni podal izjave, preden je uprava zoper njega sprejela akt, ki posega v položaj, imel pa je možnost podati izjavo v upravnem postopku na zadnji stopnji (postopku z ugovorom), ki mu sledi sodni postopek? (b) Ali se pravne posledice kršitve načela prava Unije o spoštovanju pravice do obrambe s strani uprave določajo v skladu z nacionalnim pravom?