Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Upravni postopek – Spoštovanje pravic obrambe

(Uredba Sveta št. 17, člen 11)

2. Konkurenca – Upravni postopek – Spoštovanje pravic obrambe

3. Konkurenca – Upravni postopek – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Vpogled v spis – Predmet – Spoštovanje pravic obrambe in pravice do poštenega sojenja

4. Konkurenca – Upravni postopek – Dokazna sredstva

5. Ničnostna tožba – Predmet – Obrazložitev odločbe – Izključitev, razen v primeru izjeme

(člen 230 ES)

6. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Škodovanje konkurenci – Merila za presojo

(člen 81(1) ES)

7. Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Prevladujoč položaj – Vpliv na trgovino med državami članicami – Merila za presojo

(člena 81 ES in 82 ES)

8. Pritožba – Razlogi – Zloraba pooblastil – Pojem

(člena 220 ES in 230 ES)

9. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Teža kršitve

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A)

10. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2); Obvestilo Komisije 98/C 9/03, točka 1 A, alinea 6)

11. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Najvišji znesek

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

12. Pritožba – Pristojnost Sodišča

(člen 81(1) ES; Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

13. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Olajševalne okoliščine

(Uredba Sveta št. 17, člen 15(2))

Summary

1. Pri izvrševanju pooblastil, ki jih ima za zagotovitev spoštovanja pravil Skupnosti o konkurenci, ima Komisija pravico, po potrebi z odločbo, zavezati podjetje, naj ji posreduje vse potrebne podatke o dejstvih, s katerimi se ta institucija lahko seznani, vendar mu ne more naložiti, naj ji posreduje odgovore, s katerimi bi bilo prisiljeno priznati obstoj kršitve, ki jo mora dokazati Komisija.

Vendar se, kadar vprašanja, na katera je podjetje zavezano odgovoriti, ne implicirajo priznanja kršitve, to podjetje ne more uspešno sklicevati na pravico, da ga Komisija ne sme prisiliti k priznanju, da je sodelovalo pri kršitvi.

(Glej točki 34, 35.)

2. Na področju konkurence spoštovanje pravic obrambe zahteva, da se zadevnemu podjetju v upravnem postopku da možnost, da ustrezno predstavi svoje stališče o resničnosti in upoštevnosti zatrjevanih dejstev in okoliščin ter o dokumentih, ki jih Komisija navaja v podporo svoji trditvi o obstoju kršitve.

Vendar razlaga, da pravice obrambe niso bile spoštovane zgolj zaradi dejstva, da ni bil znan izvor teh dokumentov in Komisija ni izkazala njihove verodostojnosti, lahko ogrozi presojo dokazov, kadar je treba ugotoviti obstoj kršitve prava Skupnosti o konkurenci.

Za presojo dokazov v zadevah konkurenčnega prava Skupnosti je namreč značilno to, da preučeni dokumenti pogosto vsebujejo poslovne skrivnosti in druge informacije, ki se ne smejo razkriti ali se smejo razkriti z znatnimi omejitvami.

V teh okoliščinah pravic obrambe ni mogoče razumeti tako, da je treba dokumente, ki vsebujejo obremenilne dokaze, avtomatično izločiti kot dokaz, kadar morajo določene informacije ostati zaupne. Ta zaupnost se lahko nanaša tudi na identiteto avtorjev dokumentov in na osebe, ki so jih posredovale Komisiji.

(Glej točke 44, 46, 47, 48.)

3. V okviru upravnega postopka na področju konkurence sta poslano obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in vpogled v spis, ki omogoča naslovniku navedenega obvestila seznanitev z dokazi iz spisa Komisije, tista, ki zadevnemu podjetju zagotavljata pravice obrambe in pravico do poštenega sojenja.

Z obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah je namreč zadevno podjetje obveščeno o vseh bistvenih podatkih, na katere se Komisija opira v tej fazi postopka. Zato lahko zadevno podjetje šele po tem, ko je bilo poslano navedeno obvestilo, v celoti uveljavlja pravice obrambe.

Če bi se zgoraj omenjene pravice raztezale na obdobje pred poslanim obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah bi bila namreč učinkovitost preiskave Komisije ogrožena, ker bi podjetje lahko že v prvi fazi preiskave Komisije izvedelo, s katerimi podatki je Komisija že seznanjena in katere podatke je torej še mogoče skrivati.

Zato kadar ni nobenega indica, da bi dejstvo, da Komisija v fazi preiskave ni obvestila zadevnega podjetja, da ima zapisnike določenih zaslišanj iz nacionalnih preiskav, lahko vplivalo na njegove poznejše možnosti obrambe v fazi upravnega postopka, ki je bil uveden s poslanim obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah, ni podana nobena kršitev pravic obrambe ali pravice do poštenega sojenja, ki jo je Evropsko sodišče za človekove pravice priznalo na podlagi člena 6(1) Evropske konvencije o človekovih pravicah.

(Glej točke 54, od 58 do 61.)

4. Vprašanje zakonitosti tega, da so državni tožilec ali organi, pristojni za konkurenco, Komisiji posredovali podatke, ki so bili zbrani na podlagi nacionalnega kazenskega prava, spada v nacionalno pravo in sodišče Skupnosti ni pristojno za nadzor nad zakonitostjo akta – glede na nacionalno pravo – ki ga je izdal nacionalni organ.

Ker v pravu Skupnosti prevladuje načelo proste presoje dokazov in je edino upoštevno merilo za presojo predloženih dokazov njihova verodostojnost, posredovanje zapisnikov Komisiji pa ni bilo razglašeno za nezakonito s strani nacionalnega sodišča, teh dokumentov ni mogoče šteti za nedopustne dokaze, ki bi jih bilo treba izločiti iz spisa.

(Glej točki 62, 63.)

5. Ni pravnega pravila, ki bi naslovniku odločbe omogočalo, da v okviru ničnostne tožbe na podlagi člena 230 ES izpodbija nekatere izmed njenih razlogov, razen če so posledica teh razlogov obvezni pravni učinki, ki lahko vplivajo na njegove interese. Razlogi odločb pa načeloma niso taki, da bi lahko povzročili take učinke.

Ker je pritožnica ugotovitve v odločbi, ki jih izpodbija, označila kot odvečno obrazložitev, v nobenem primeru ne more zatrjevati, da bi bila vsebina sporne odločbe brez teh ugotovitev bistveno drugačna, niti ne more biti ugodeno njeni zahtevi za njihovo razveljavitev.

(Glej točki 69, 70.)

6. Pri uporabi člena 81(1) ES je odveč upoštevati konkretne učinke sporazuma, če se izkaže, da je njegov namen omejevanje, preprečevanje ali izkrivljanje konkurence. Zlasti glede protikonkurenčnega sporazuma, ki se izoblikuje na sestankih konkurenčnih podjetij, je kršitev člena 81(1) ES podana, kadar je namen teh sestankov omejevanje, preprečevanje ali izkrivljanje konkurence in s tem umetno organiziranje delovanja trga.

(Glej točko 84.)

7. Pri razlagi in uporabi pogoja v zvezi z učinki na trgovino med državami članicami iz členov 81 ES in 82 ES je treba izhajati iz namena tega pogoja, ki je opredelitev področja veljave prava Skupnosti v razmerju do prava držav članic na področju ureditve konkurence. Na področje prava Skupnosti spadajo tako vsi omejevalni sporazumi in vsa ravnanja, ki lahko ogrozijo svobodo trgovine med državami članicami na način, ki lahko škoduje uresničitvi ciljev enotnega trga med državami članicami, zlasti z ločitvijo domačih trgov ali s spreminjanjem konkurenčnih struktur na skupnem trgu.

Da bi odločitev, sporazum ali usklajeno ravnanje lahko vplivali na trgovanje med državami članicami, mora biti mogoče na podlagi več objektivnih dejanskih ali pravnih dejavnikov z zadostno verjetnostjo predvideti, da lahko neposredno ali posredno, dejansko ali potencialno vplivajo na tržne tokove med državami članicami, in to tako, da bi lahko ovirali uresničitev enotnega trga med državami članicami. Poleg tega ta vpliv ne sme biti zanemarljiv.

V zvezi s tem je razdelitev domačih trgov v Skupnosti lahko znatno vplivala na tržne tokove med državami članicami.

(Glej točke od 89 do 91.)

8. Zloraba pooblastil je podana, kadar institucija svoja pooblastila izvršuje z izključnim ali vsaj odločilnim namenom, da doseže drugačne cilje, kot so tisti, ki jih navaja, ali da se izogne postopku, ki je posebej predviden s Pogodbo za obravnavanje okoliščin predmetne zadeve.

Kadar ni ničesar, kar bi lahko podprlo trditev, da naj bi Sodišče prve stopnje prekoračilo svoje pristojnosti z drugačnim ciljem, kot je ta, ki je določen v členu 220 ES, da se zagotovi spoštovanje prava pri razlagi in uporabi Pogodbe, mu takega ravnanja ni mogoče očitati.

(Glej točki 99, 100.)

9. Težo kršitev konkurenčnega prava Skupnosti je treba ugotoviti ob upoštevanju velikega števila dejavnikov, kot so okoliščine posameznega primera, njegov kontekst in odvračilni učinek glob, pri čemer v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, ni zavezujočega in dokončnega seznama meril, ki jih je treba obvezno upoštevati.

Med dejavniki, ki se lahko upoštevajo pri presoji teže kršitev, so ravnanje vsakega izmed podjetij, vloga, ki jo ima vsako izmed podjetij pri izvajanju usklajenega sporazuma, korist, ki so jo lahko imela od tega sporazuma, njihova velikost in vrednost zadevnega blaga ter nevarnost, ki jo ta vrsta kršitev pomeni za cilje Skupnosti.

Točka 1 A Smernic določa, da je treba „pri ocenjevanju teže kršitve upoštevati njeno naravo, njen dejanski vpliv na trg, kjer se to lahko meri, in velikost upoštevnega geografskega trga“.

Velikost zadevnega trga je samo eden med upoštevnimi elementi za presojo teže kršitve in določitev globe.

Komisija ima široko diskrecijsko pravico, metoda izračuna, določena v Smernicah o načinu določanja glob, pa vsebuje različne elemente fleksibilnosti.

Vendar Sodišče preveri, ali je Sodišče prve stopnje pravilno presodilo, ali Komisija diskrecijsko pravico uresničuje pravilno.

(Glej točke od 129 do 134.)

10. Komisija pri določanju višine glob glede na težo in trajanje zadevne kršitve, kot je to navedeno v točki 1 A, šesta alinea, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, globe ni dolžna določiti na podlagi zneskov, ki temeljijo na prometu zadevnih podjetij. Komisiji je sicer dovoljeno, da upošteva promet zadevnega podjetja, vendar pa temu prometu ni zavezana pripisati nesorazmerne pomembnosti glede na druge elemente presoje.

Komisija torej pri odločanju za ponderiranje glob glede na velikost podjetja ohranja določen prostor za prosto presojo. Tako v primeru, ko se globe naložijo več podjetjem, ki so vpletena v isto kršitev, pri določanju zneska glob ni dolžna zagotoviti, da končni zneski glob izražajo razliko med zadevnimi podjetji glede na njihov celotni promet.

Ta presoja je toliko bolj primerna, ko so vsa podjetja, na katera je bila naslovljena sporna odločba, velika, ta okoliščina pa je Komisijo lahko prepričala, da ni določila različnih zneskov glob.

(Glej točke od 141 do 145.)

11. Le za končno višino globe, in ne za njen osnovni znesek, velja zgornja meja 10 %, določena v členu 15(2) Uredbe št. 17.

(Glej točko 146.)

12. Čeprav Sodišče v okviru pritožbe iz razlogov pravičnosti s svojo presojo ne sme nadomestiti presoje Sodišča prve stopnje, ki pri izvajanju svoje neomejene pristojnosti odloča o višini glob, naloženih podjetjem zaradi kršenja prava Skupnosti, pa izvajanje take pristojnosti ob določitvi višine glob ne sme privesti do diskriminacije med podjetji, ki so sodelovala pri sporazumu ali usklajenemu ravnanju v nasprotju s členom 81(1) ES.

Vendar je treba v pritožbi navesti pravne trditve, ki na specifičen način utemeljujejo pritožbeni razlog kršitve načela enakega obravnavanja, pri čemer je v nasprotnem primeru ta razlog nedopusten.

(Glej točki 152, 153.)

13. Dejstvo, da je kršitev prenehala ali se je vsaj končevala, ko je Komisija opravila preiskave, ne more pomeniti olajševalne okoliščine za določitev zneska globe.

(Glej točko 160.)