ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 327/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo VAT and Duties Tribunals, London (Združeno kraljestvo) 29. septembra 2008 – Terex Equipment Ltd proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-430/08)

(2008/C 327/22)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

VAT and Duties Tribunals, London (na podlagi zahteve, ki jo je vložilo Edinburgh Tribunal Centre)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Terex Equipment Ltd

Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je na podlagi Zakonika (1), zlasti njegovega člena 78, dovoljen ponovni pregled deklaracije, da bi se popravila ŠPC (šifra carinskega postopka), in če je, ali mora HMRC spremeniti deklaracijo in urediti položaj?

2. Ali je bilo zaradi učinka člena 865 Izvedbene uredbe (2) zadevno blago nezakonito odstranjeno izpod carinskega nadzora v smislu člena 203(1) Zakonika?

3. Če je treba odgovoriti pritrdilno, ali je na podlagi člena 203 Zakonika nastal carinski dolg pri uvozu?

4. Če carinski dolg ni nastal na podlagi člena 203, ali je nastal na podlagi člena 204, glede na (i) ugotovitve o „malomarnosti“ in (ii) vprašanje, ali HMRC ni upoštevalo člena 221(3) Zakonika, ker sporočila o carinskem dolgu iz člena 204 ni posredovalo v roku ?

5. Ali je nacionalno sodišče glede na to, da: (i) na podlagi člena 78 Zakonika ni mogoče urediti položaja, (ii) je nastal carinski dolg in (iii) je obstajal poseben primer, kot je poudarjeno v členu 899 Izvedbene uredbe, lahko sklenilo, da ni šlo za malomarnost in je treba carinski dolg odpustiti na podlagi člena 239 Zakonika?

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).

(2) Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1).
—

Ugotovi naj se, da Francoska republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za pravilen prenos člena 2, točka 3, člena 2, točka 4, in člena 4(4) Direktive Sveta 1999/13/ES z dne 11. marca 1999 o omejevanju emisij hlapnih organskih spojin zaradi uporabe organskih topil v nekaterih dejavnostih in obratih (1) glede opredelitve pojmov „majhen obrat“ in „znatna sprememba“ in obveznosti, ki veljajo za obstoječe obrate, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
—

ugotovi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila svojih obveznosti iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (1) s tem, da ni sprejela in objavila zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, oziroma da v vsakem primeru o tem ni obvestila Komisije,
SL Uradni list Evropske unije C 327/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo VAT and Duties Tribunals, London (Združeno kraljestvo) 29. septembra 2008 – (1) FG Wilson (Engineering) Ltd, (2) Caterpillar EPG Ltd proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-431/08)

(2008/C 327/23)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

VAT and Duties Tribunals, London (v skladu z zahtevo Northern Ireland Tribunal Centre)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: FG Wilson (Engineering) Ltd, Caterpillar EPG Ltd

Tožena stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je bilo blago v tem primeru nezakonito odstranjeno izpod carinskega nadzora v smislu člena 203(1) Zakonika (1) zaradi uporabe člena 865 izvršitvene uredbe (2)?

2. Če da, ali je v skladu s členom 203 Zakonika nastal carinski dolg pri uvozu?

3. Če sta odgovora na prvo in drugo vprašanje pritrdilna, ali Zakonik, zlasti člen 78(3), dovoljuje ponovni pregled deklaracije, da se popravi koda carinske obravnave, in če da, ali mora HMRC popraviti deklaracijo in urediti položaj?

4. Če ureditev položaja v skladu s členom 78 Zakonika ni mogoča in če obstaja carinski dolg v skladu s členom 203 Zakonika ter če ni sporno, da je obstajala posebna situacija, kot jo določa člen 899 izvršitvene uredbe – ali je sodišče v okoliščinah in glede na ugotovitve, ki sledijo, lahko sklenilo, da ni bilo očitne malomarnosti, tako da bi carinski dolg v skladu s členom 239 Zakonika moral biti odpuščen in zahteva za carine umaknjena? Še posebej, če je bil zadevni trgovec očitno malomaren, ali pristojni organi lahko upoštevajo dejstvo, da je nespoštovanje obveznosti skrbnosti in upravljanja s strani carinskih organov pripomoglo k napakam, na podlagi katerih je nastal carinski dolg?

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).

(2) Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, str. 1).
1)

Ali načelo (plača povzročitelj obremenitve) iz člena 174(2), prej člen 130 R(2), Pogodbe ES in določbe Direktive 2004/35/ES (1), Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki organom javne uprave dopušča, da za odgovornega za povračilo posebne vrste okoljske škode štejejo imetnika stvarnih pravic in/ali opravlja podjetniško dejavnost na onesnaženem območju, le na podlagi „lege“, v kateri se nahaja, in ne da bi predhodno morali ugotoviti obstoj vzročne zveze med njegovim ravnanjem in dogodkom onesnaženja?
1.

Pritožnica s svojim prvim pritožbenim razlogom očita kršitev pravice do obrambe, vključno z načelom zagotavljanja pravice do izjave. Pritožnica uveljavlja, da naj bi Sodišče prve stopnje narobe ocenilo načela, ki veljajo glede pravnih posledic zavrnitve dostopa do obremenilnih dokumentov in zavrnitve razbremenilnih dokazov. S prvim delom tega pritožbenega razloga očita, da bi bilo treba razveljaviti odločbo Komisije, ker Komisija pritožnici ni zagotovila nikakršnega dostopa do obremenilnih dokazov, na kateri naj bi takrat pretežno temeljila odločba. Z drugim delom prvega pritožbenega razloga pritožnica graja samostojno kršitev njene pravice do obrambe z izpodbijano sodbo, ker naj bi se ji protipravno kratilo tudi razbremenilni dokaz, kar bi prav tako moralo imeti za posledico razglasitev ničnosti odločbe.
1.

Ali je treba uvozniku blaga s poreklom iz Zahodnega brega ob upoštevanju, da je v dveh zadevnih sporazumih, ki sta „Evro-mediteranski sporazum o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Državo Izrael na drugi strani“ (EMS) z dne 20. novembra 1995 (1) ter „Začasni evro-mediteranski pridružitveni sporazum o trgovini in sodelovanju med Evropsko skupnostjo na eni strani in Palestinsko osvobodilno organizacijo (PLO) za Palestinsko upravo Zahodnega brega in Gaze, na drugi strani“ (EMS-PLO) z dne 24. februarja 1997 (2), predvidena preferencialna obravnava za blago s poreklom s področja Države Izrael oziroma iz Zahodnega brega, v vsakem primeru dodeliti zahtevano preferencialno obravnavo, tudi če predloži le formalno dokazilo o poreklu iz Izraela? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
—

ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (1), oziroma v vsakem primeru s tem, da jih ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;
1)

Nepravilna razširitev dejanskega in pravnega okvira ocene zakonitosti izpodbijane odločbe. Pritožnica zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje v svoji sodbi spremenilo predmet postopka pred Odborom za pritožbe UUNT in upoštevalo dejstva in zadeve, ki so razširile dejanski in pravni okvir spora pred UUNT
—

Ugotovi naj se, da Francoska republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/107/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o arzenu, kadmiju, živem srebru, niklju in policikličnih aromatskih ogljikovodikih v zunanjem zraku (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 10 te direktive;
—

Ugotovi naj se, da Republika Finska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (1), oziroma v vsakem primeru, ker jih ni posredovala Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
—

ugotovi, da Republika Poljska, ker ni pravilno vnesla Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (1), ker te direktive in še zlasti člena 3(2) in (3) o zahtevi po neodvisnosti nacionalnih regulativnih organov ter o nepristranskem in preglednem izvajanju njihovih pooblastil, v svoje notranje pravo, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive;
—

ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da glede dežele Campania ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev take predelave ali odstranjevanja odpadkov, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škoduje okolju in zlasti ker ni vzpostavila celovitega in primernega omrežja obratov za odstranjevanje, ni izpolnila obveznosti iz členov 4 in 5 Direktive 2006/12/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o odpadkih;
SL Uradni list Evropske unije C 223/36

Pritožba, ki jo je vložila Leche Celta, SL 7. julija 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 23. aprila 2008 v zadevi Leche Celta proti UUNT, T-35/07

(Zadeva C-300/08 P)

(2008/C 223/57)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Leche Celta, SL (zastopnika: Calderón Chavero, odvetnik, T. Villate Consonni, odvetnica)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Celia SA

Predlogi pritožnice:

— Sodba tretjega senata Sodišča prve stopnje z dne 23. aprila 2008 v zadevi T-35/07 naj se razveljavi, ker obstaja očitna nezdružljivost med znamkama CELIA/CELTA;

— naložitev stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica s pritožbo v bistvu izpodbija presojo Sodišča prve stopnje o podobnosti med zadevnima znamkama. Po mnenju Sodišča prve stopnje je namreč podobnost med znamkama takšna, da upoštevna javnost ne bi mogla zaznati razlike med njima in to še toliko bolj, ker so proizvodi, ki jih označujeta enaki. Sodišče prve stopnje naj bi zato storilo več napak pri presoji, s tem ko je razsodilo, da je stopnja besedne in konceptualne podobnosti med nasprotujočima si znamkama majhna.
2.

Če je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen: A) Ali je izključna pravica imetnika znamke pri uporabi iskalnega izraza, ki je enak znamki, za reklamno sporočilo glede enakih proizvodov ali storitev kršena neodvisno od tega, ali se priklicano reklamno sporočilo pojavi na seznamu zadetkov ali v oglasnem bloku, ki je prostorsko ločen od tega seznama, in ali je to reklamno sporočilo opredeljeno kot, oglas? B) Ali je pri uporabi znaka, enakega znamki, za podobne proizvode ali storitve ali pri uporabi znaka, podobnega znamki, za enake ali podobne proizvode ali storitve treba verjetnost zmede izključiti že takrat, ko je reklamno sporočilo opredeljeno kot, oglas in/ali se ne pojavi na seznamu zadetkov, temveč v enem od oglasnih blokov, ki so od tega seznama prostorsko ločeni?
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da Komisiji Evropskih skupnosti ni sporočilo programov za zmanjšanje nacionalnih emisij žveplovega dioksida (SO2), dušikovih oksidov (NOx), hlapnih organskih snovi (VOC) in amoniaka (NH3) ter nacionalnih katastrov emisij SO2, NOx, VOC in NH3 za leto 2010, ni izpolnilo obveznosti iz členov 6(1), (2) in (3), 7(1) in (2), in 8(1) in (2) Direktive 2001/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2001 o nacionalnih zgornjih mejah emisij za nekatera onesnaževala zraka (1);
3)

Ali je treba pojem „druge uradno priznane ustanove podobne vrste“ iz člena 13A(1)(b) Šeste direktive razlagati tako, kot da se nanaša na zasebne banke zarodnih celic, kjer storitve – ki jih izvaja in zagotavlja strokovno zdravstveno osebje, in sicer medicinske sestre, babice in bioanalitiki – obstojijo v okviru prevzemov, prevozov, analiz in shranjevanja krvi iz popkovine novorojenčka za avtologno uporabo v povezavi z morebitno bolnišnično zdravstveno oskrbo v prihodnosti, kjer zadevne banke zarodnih celic ne prejemajo podpore iz sheme javnega zdravstvenega zavarovanja in kjer izdatek za storitve, ki jih zagotavljajo te banke zarodnih celic, ni pokrit iz sheme javnega zdravstvenega zavarovanja? Ali je v zvezi s tem pomembno, ali je ali ni zasebna banka zarodnih celic pridobila dovoljenje od pristojnih zdravstvenih organov države članice, da se ukvarja s tkivi in celicami – v obliki predelave, konzerviranja in shranjevanja zarodnih celic iz krvi iz popkovine za avtologno uporabo – v skladu z nacionalno zakonodajo, ki izvršuje Direktivo 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o določitvi standardov kakovosti in varnosti, darovanja, pridobivanja, testiranja, predelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja človeških tkiv in celic? (2)
2.

V primeru negativnega odgovora na prvo vprašanje: Ali je za prenehanje statusa begunca v skladu s členom 11(1)(e) Direktive poleg tega treba, da (so) v državi, katere državljan je begunec, a) obstaja subjekt, ki nudi zaščito, v smislu člena 7(1) Direktive, in ali pri tem zadostuje, da je priznanje zaščite mogoče le s pomočjo večnacionalnih oboroženih sil, b) beguncu ne grozi nobena resna škoda v smislu člena 15 Direktive, ki ima za posledico priznanje subsidiarne zaščite v skladu s členom 18 Direktive, in/ali c) varnostne razmere stabilne in da splošni življenjski pogoji zagotavljajo najnujnejša sredstva za preživljanje?
—

ugotovi naj se da Republika Malta s tem, da ni pravilno uveljavila Direktivo 2001/80/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2001 o omejevanju emisij nekaterih onesnaževal v zrak iz velikih kurilnih naprav (UL L 309, str. 1), (v nadaljevanju: Direktiva) v zvezi z delovanjem Phase One naprave za uparjevanje elektrarne Delimara in elektrarne pri Marsi, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) v povezavi s prilogo IV A, prilogo VI A in prilogo VII A, ter obveznosti iz člena 12 v povezavi s prilogo VIII A.2 Direktive;
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov za uskladitev z Direktivo 2006/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o minimalnih pogojih za izvajanje uredb Sveta (EGS) št. 3820/85 in (EGS) št. 3821/85 o socialni zakonodaji v zvezi z dejavnostmi v cestnem prometu in razveljavitvi Direktive Sveta 88/599/EGS (1) oziroma v vsakem primeru ni o njih obvestilo Komisije, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 171/14

Tožba, vložena 8. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Finski

(Zadeva C-144/08)

(2008/C 171/24)

Jezik postopka: finščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: I. Koskinen in D. Triantafyllou)

Tožena stranka: Republika Finska

Predlogi tožeče stranke:

— naj se ugotovi, da Republika Finska, s tem da je pri določitvi določenih davčnih oprostitev v zvezi z začasnim uvozom določenih prevoznih sredstev uporabila nepopolno opredelitev običajnega prebivališča, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7(1) Direktive Sveta z dne 28. marca 1983 o davčnih oprostitvah znotraj Skupnosti za določena prevozna sredstva, začasno uvožena iz ene države članice v drugo (83/182/EGS) (1),

— naj Republiki Finski naloži stroške.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V namene določitve možne davčne oprostitve člen 7(1) Direktive 83/182/EGS določa pravila za določanje običajnega prebivališča, v skladu s katerimi država članica določi, med katera pravila o začasnem uvozu spada vozilo in katera država članica je upravičena do obdavčitve zadevnega prevoznega sredstva. Člen 7(1) Direktive 83/182/EGS ureja nekatere izjeme od pravila, v skladu s katerimi običajno prebivališče pomeni kraj, kjer oseba živi vsaj 185 dni na leto. V skladu s členom 7(1), pododstavek 2, za običajno prebivališče osebe, katere poklicne vezi so na drugem kraju kot njene osebne vezi in ki zato živi na različnih krajih v dveh ali več državah članicah, predvsem šteje kraj njenih osebnih vezi, če se ta oseba tja redno vrača. Vendar pa je izrecno pojasnjeno, da to ni potrebno, če oseba živi v državi članici, da bi opravila nalogo z določenim trajanjem.

Finski pravni predpisi pa naj bi vendarle predvidevali tak pogoj rednega vračanja tudi za primer, če bi oseba živela na Finskem, da bi opravila nalogo z določenim trajanjem. S tem Finska ni pravilno prenesla člena 7(1) Direktive 83/182/EGS v svoje pravne predpise.

(1) UL 1998, L 105, p. 59.
SL Uradni list Evropske unije C 171/29

Tožba, vložena 23. maja 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

(Zadeva C-224/08)

(2008/C 171/46)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnica: C. Huvelin, zastopnica)

Tožena stranka: Francoska republika

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2006/100/ES z dne 20. novembra 2006 o prilagoditvah nekaterih direktiv na področju prostega gibanja oseb zaradi pristopa Bolgarije in Romunije (1) oziroma o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 2 te direktive.

— Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Rok za prenos Direktive 2006/100/ES se je iztekel na datum pristopa Bolgarije in Romunije k Evropski uniji, in sicer 1. januarja 2007. Tožena stranka na dan vložitve te tožbe še vedno ni sprejela ukrepov, potrebnih za popoln prenos Direktive, zlasti v zvezi z zdravstvenimi delavci, odvetniki in arhitekti.

(1) UL L 363, str. 141.
SL Uradni list Evropske unije C 158/10

Pritožba, ki jo je 1. aprila 2008 vložila družba Dorel Juvenile Group, Inc. zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 24. januarja 2008 v zadevi T-88/06, Dorel Juvenile Group, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

(Zadeva C-131/08 P)

(2008/C 158/14)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Dorel Juvenile Group, Inc. (zastopnica: dr. G. Simon, odvetnica)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

Predlogi pritožnice:

— sodba Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 24. januarja 2008, zadeva T-88/06, naj se razveljavi;

— odločba drugega odbora za pritožbe z dne 11. januarja 2006, zadeva R 616/2004-2, naj se razglasi za nično in

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je presoja SPS glede pogojev za registracijo znamke preveč stroga. Pritožnica trdi, da je SPS izraz „SAFETY 1st“ presodilo z ločeno analizo elementa „1st“ ter svojo sodbo utemeljilo na predpostavki, da element „1st“ nima razlikovalnega učinka, in da takega učinka ne more pridobiti v kombinaciji z elementom znamke „SAFETY“. Pritožnica meni, da bi SPS moralo presoditi razlikovalni učinek znamke na podlagi celotne zaznave besedne zveze „SAFETY 1st“ pri povprečnem potrošniku. To da je Sodišče znamko „SAFETY 1st“ razdelilo na njene sestavne dele, naj ne bi odražalo mnenja in pristopa potrošnikov.

Izpodbijana sodba temelji na merilu, v skladu s katerim se izraz „varnost na prvem mestu“ uporablja za označevanje proizvodov, ki jih pokriva prijavljena znamka, „kot informacija glede kakovosti ali značilnosti proizvodov“. Pritožnica trdi, da je to merilo upoštevno v smislu člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94 (1), ni pa merilo za uporabo člena 7(1)(b) te uredbe. Sodišče je tako svoje stališče, da zadevni znak spada na področje uporabe člena 7(1)(b), oprlo na dejstvo, da ni izpolnil pogoja varstva iz člena 7(1)(c).

Pritožnica nazadnje navaja, da je SPS prav tako zanemarilo dejstvo, da člen 12(b) Uredbe št. 40/941 pomeni popravek razlage člena 7(1)(b).

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11).
1)

Ali je treba mehansko izkoščeno meso, zamrznjeno, pridobljeno z mehanskim izkoščenjem petelinov in kokoši (pojem mehansko izkoščeno meso je bil prvič opredeljen v točki 1.14 Priloge I k Uredbi (ES) št. 853/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora) dne 1. maja 2004 razvrstiti pod oznako KN 0207 14 10 ali KN 0207 14 99, ki sta v prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 (2) z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi?
3)

Sodišče prve stopnje je prekršilo določbo člena 74(2) Uredbe št. 40/94, ker je napačno razlagalo ta predpis, in sicer v tem smislu, da naj UUNT ne bi imel diskrecijske pravice, da v postopku z ugovorom upošteva dokaze, ki so bili predloženi prepozno. Ni upoštevalo, da naj bi imel odbor za pritožbe predvsem obveznosti izvrševanja diskrecijske pravice in da jih ni mogoče izključiti na podlagi člena 43 Uredbe št. 40/94 in pravila 22(2), drugi stavek, Uredbe št. 2868/95.
2.

Ali se na podlagi člena 3(1) Direktive 2004/38/ES ta uporablja za osebo, ki ni državljan države članice in ki: (i) je zakonec državljana Unije, ki prebiva v državi članici gostiteljici in izpolnjuje pogoj iz člena 7(1)(a)(b) ali (c) in (ii) prebiva v državi članici gostiteljici z državljanom Unije kot njegov zakonec, ne glede na to kdaj in kje sta sklenila zakonsko zvezo ali kdaj in kako je oseba, ki ni državljan države članice, prišla v državo članico gostiteljico?
2)

Ali je treba člen 49 ES razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu državnemu monopolu nad prirejanjem športnih stav in loterije (z ne le majhnim tveganjem), ki je odločilno utemeljen na boju proti nevarnostim odvisnosti od iger na srečo, če v tej državi članici zasebni ponudniki storitev lahko izvajajo druge igre na srečo z velikim tveganjem odvisnosti in temeljijo različne pravne ureditve športnih stav in loterije na eni strani ter drugih iger na srečo na drugi strani na različni zakonodajni pristojnosti dežel in zvezne države? Če je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje (2) pritrdilen:
SL Uradni list Evropske unije C 107/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 13. februarja 2008 vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) – Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd proti Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

(Zadeva C-58/08)

(2008/C 107/25)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd

Tožena stranka: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

Zainteresirana stranka: Office of Communications, Hutchison 3G (UK) Limited

Intervenient: GSM Association

Vprašanji za predhodno odločanje

1) Ali je Uredba (ES) št. 717/2007 (1) v celoti ali deloma neveljavna zaradi neprimernosti člena 95 ES kot pravne podlage?

2) Ali je člen 4 Uredbe (ES) št. 717/2007 (skupaj s členoma 2(a) in 6(3) v delu, v katerem se sklicujeta na eurotarifo in obveznosti v zvezi z njo) neveljaven, ker je z določitvijo najvišjih maloprodajnih cen za gostovanje kršeno načelo sorazmernosti in/ali subsidiarnosti?

(1) Uredba (ES) št. 717/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2007 o gostovanju v javnih mobilnih telefonskih omrežjih znotraj Skupnosti in spremembah Direktive 2002/21/ES (UL L 171, str. 32).