Keywords

Summary



Keywords

1. Prosti pretok blaga – Carine – Dajatve s podobnim učinkom – Pravila Pogodbe

(členi 23 ES, 25 ES in 90 ES)

2. Davčne določbe – Notranja obdavčenja – Določbe Pogodbe – Področje uporabe

(člen 90 ES)

3. Davčne določbe – Notranja obdavčenja – Določbe Pogodbe – Področje uporabe

(člen 90 ES)

4. Davčne določbe – Notranja obdavčenja – Prepoved diskriminacije med uvoženimi izdelki in enakovrstnimi nacionalnimi izdelki

(člen 90 CE)

5. Okolje – Odpadki – Uredba št. 259/93 o pošiljkah odpadkov

(Uredba Sveta št. 259/93, člen 4(3)(a)(i) in (b)(i))

Summary

1. Določbe Pogodbe v zvezi z dajatvami z enakim učinkom in določbe v zvezi z diskriminatornimi notranjimi davki se ne uporabijo kumulativno, tako da ista dajatev v sistemu Pogodbe ne bi hkrati spadala v obe kategoriji.

(Glej točko 26.)

2. Odpadki za odstranjevanje spadajo pod pojem „izdelki“ v smislu člena 90 ES. Čeprav nimajo lastne tržne vrednosti, so namreč kljub temu lahko predmet trgovskih transakcij v zvezi z njihovim odstranjevanjem ali odlaganjem. Notranji davek, ki je naložen na te odpadke, te trgovske transakcije za upravljavca, ki se jih želi znebiti, oteži ali podraži in zato lahko pomeni skrito omejitev za prosti pretok blaga, kar je ravno to, kar se želi s členom 90 ES preprečiti v primeru diskriminatornega obravnavanja uvoženih odpadkov.

(Glej točki 36 in 38.)

3. Člen 90 ES se uporablja za notranje davke, uvedene na uporabo uvoženih izdelkov, ki so bili v glavnem namenjeni za tako uporabo in so uvoženi le v ta namen. Poleg tega za takso, ki ni naložena na izdelke kot take, temveč na določeno dejavnost podjetja, in ki je povezana z izdelki ter je izračunana med drugim glede na težo zadevnih izdelkov, velja člen 90 ES in jo je treba nediskriminatorno naložiti na uvožene izdelke, če se takoj izraža v ceni nacionalnih in uvoženih izdelkov. Glede tega pa je v zvezi z odpadki za odstranjevanje primerno merilo za presojo morebitnih omejitev prostega pretoka blaga tisto v zvezi z izražanjem takse v ceni, ki jo plačajo gospodarski subjekti, da se jih znebijo, če so edine trgovske transakcije, katerih predmet so ti odpadki, te, ki so povezane z njihovim odstranjevanjem ali odlaganjem.

(Glej točki 41 in 43.)

4. Člen 90, prvi pododstavek, ES nasprotuje nacionalni davčni določbi, ki od takse, naložene na dolgoročno odlaganje odpadkov na nacionalnih odlagališčih, izvzema odlaganje odpadkov, ki izvirajo iz varovanja in sanacije onesnaženih ali potencialno onesnaženih območij na nacionalnem ozemlju, izključuje pa oprostitev za odlaganje odpadkov, ki izvirajo iz varovanja ali sanacije območij iz drugih držav članic.

Čeprav zdaj veljavno pravo Skupnosti ne omejuje svobode vsake države članice, da vzpostavi davčni sistem, ki razlikuje med določenimi izdelki, kljub temu da so enakovrstni v smislu člena 90, prvi odstavek, ES, glede na objektivna merila, pa so namreč take razlike v skladu s pravom Skupnosti le, če sledijo ciljem, ki so tudi združljivi z zahtevami Pogodbe in sekundarne zakonodaje, in če so podrobna pravila taka, da nikakor ne pomenijo neposredne ali posredne diskriminacije glede uvoza iz drugih držav članic ali zaščite v korist konkurenčne nacionalne proizvodnje. Taka davčna določba pa lahko v določenih primerih vodi do višjega davka na uvožene izdelke, ko je ta, ki je naložen na nacionalne izdelke. Sicer pa razlika v izvoru med nacionalnimi odpadki in odpadki, uvoženimi iz drugih držav članic, ne zadošča, da bi se izključilo, da so podobni v smislu člena 90, prvi odstavek, ES.

Take razlike v obravnavanju pa ne more upravičiti materialna nezmožnost, da se določijo onesnažena ali potencialno onesnažena območja na ozemlju drugih držav članic, ker praktične težave ne morejo upravičiti uporabe diskriminatornih notranjih davkov za izdelke, ki izvirajo iz drugih držav članic. Poleg tega, čeprav člen 90 ES načeloma ne zavezuje držav članic, da ukinejo objektivno utemeljeno razlikovanje, ki ga notranja zakonodaja uvaja med notranjimi davki na nacionalne proizvode, pa to ni tako, kadar je ta ukinitev edini način, ki omogoča izogniti se neposredni ali posredni diskriminaciji uvoženih izdelkov.

(Glej točke 56, 57, 60, 70, 72 in 73 ter izrek.)

5. Če se je država članica odpovedala sprejemanju ukrepov, s katerimi splošno ali deloma prepove pošiljke odpadkov ali jim sistematično ugovarja, kot so določeni v členu 4(3)(a)(i) Uredbe št. 259/93 o nadzorovanju in kontroli pošiljk odpadkov znotraj Evropske skupnosti, v Skupnost in iz nje, in ni utemeljeno ugovarjala navedenim pošiljkam odpadkov, kot je določeno v točki (b)(i) istega člena, ne more na svojem ozemlju uvajati omejitev prostega pretoka odpadkov, ki temeljijo na načelih bližine in samozadostnosti na ravni Skupnosti in nacionalnih ravneh, ker so bili pogoji in postopki, določeni z Uredbo št. 259/93, za pošiljke odpadkov med državami članicami sprejeti v skrbi, da se zagotovi varstvo okolja, in ob upoštevanju teh načel.

(Glej točki 64 in 67.)