ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da je Komisija v izpodbijanem sklepu navedla:

„3. VARSTVO NAMENA PREISKAV

Člen 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001 določa, da ‚[i]nstitucije zavrnejo dostop do dokumenta, kadar bi razkritje oslabilo varstvo […] namena inšpekcij, preiskav in revizij.‘

Zaprošena dokumenta sta dva dopisa, ki ju je Komisija poslala nemškim organom, da bi izvedela njihovo stališče v zvezi s [poskusnim] postopkom [EU] 2070/11/SNCO in odgovor nemških organov na to zahtevo. Poskusni projekt Unije je pred morebitnim začetkom formalne faze postopka zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU.

V dokumentih, na katere se nanašata vaši prošnji, so iz pojasnil Komisije, postavljenih vprašanj in odgovorov zvezne vlade razvidni temeljni problemi [poskusnega] postopka [EU] 2070/11/SNCO. V teh okoliščinah bi vnaprejšnje razkritje zaprošenih dokumentov vplivalo na dialog med nemškimi organi in Komisijo, torej na dialog, ki še poteka. Da bi lahko Komisija izpolnila svojo nalogo in našla rešitev morebitne neizpolnitve obveznosti, je treba ohraniti vzajemno zaupanje med Komisijo in zadevno državo članico v vseh fazah postopka do njegovega dokončnega zaključka.

[…]

4. DELNI DOSTOP

V skladu s členom 4(6) Uredbe št. 1049/2001 [Komisija] preuči tudi delni dostop do zaprošenega dokumenta. Vendar pa delni dostop ni mogoč, saj v tej fazi [poskusnega] postopka [EU] 2070/11/SNCO za vse zadevne dokumente velja izjema iz člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001. Natančneje, nobenega dela treh dokumentov, na katere se nanaša vaša prošnja, ni mogoče razkriti, ne da bi se sočasno razkrilo vsaj eno od vprašanj, ki se zastavlja s tem [poskusnim] postopkom [EU,] in ne da bi se tako ogrozilo vzajemno zaupanje do nemških organov.

5. PREVLADUJOČ JAVNI INTERES, KI UPRAVIČUJE RAZKRITJE

[…] [t]o, da se odpravi kršitev prava Unije, kot se to počne v zadevnem [poskusnem] postopku [EU], je v javnem interesu, zlasti če so okoliščine obravnavanega primera posebej resne, kot so tiste, ki jih zatrjujete. Komisija je natančno zato uvedla to preiskavo. Vendar iz izkušenj Komisije, potrjenih s sodno prakso, izhaja, da javnemu interesu na rešitvi te zadeve in morda na tem, da država članica spoštuje pravo Unije, bolj koristi, če se ohrani vzajemno zaupanje med Komisijo in zadevno državo članico. To velja tudi, kadar lahko ima zatrjevana neizpolnitev obveznosti zelo resne posledice, tudi za zdravje državljanov. Zlasti v teh posebej resnih položajih je odločilno najti hitro in učinkovito rešitev problema, če se po preiskavi Komisije izkaže, da obveznost ni bila izpolnjena. [Komisija meni], da je za to, da se poišče hitra rešitev, najbolje, da se ohrani vzajemno zaupanje med Komisijo in zadevno državo članico. […]“
5.

Pri presoji obstoja vpliva plačanih protidampinških dajatev na cenah pri prodaji prvemu neodvisnemu kupcu v Uniji v skladu s členom 11(10) osnovne protidampinške uredbe št. 1255/2009 uporaba analitične metode ujemanja kontrolnih številk izdelka (metoda ujemanja KŠI) ne posega v enotnost zadevnega izdelka, saj Komisija ni določila stopnje dampinga po KŠI, ampak je za zadevni izdelek določila enotno stopnjo dampinga. Dalje, kadar gre za kompleksen izdelek, pri čemer imajo njegovi različni modeli različne tehnične značilnosti in precej različne cene, je metoda ujemanja KŠI, katere namen je primerjava KŠI, katerega značilnosti in cene pri nadaljnji prodaji so podobne, bolj primerna za preizkus spremembe cene pri nadaljnji prodaji zadevnega izdelka v obdobju med prvotno preiskavo in preiskavo o vračilu. Nasprotno na podlagi metode preizkusa, ki temelji na globalnem povečanju prometa, ni mogoče ugotoviti, ali je povezani uvoznik dejansko spremenil svoje ravnanje na trgu oziroma ali je, nasprotno, izvajal cenovno politiko, ki mu je omogočala kompenzacijo prodaje modelov, ki se manj prodajajo, s prodajo modelov, ki se bolje prodajajo, in je s tem vplival na stopnjo dobička. Poleg tega bi bilo treba po jezikovni razlagi uvodne izjave 20 in člena 11(10) osnovne protidampinške uredbe proučiti vpliv plačanih protidampinških dajatev na vsako prodajno ceno in zato raje po metodi primerjave posameznih poslov, ali glede na okoliščine primera celo po metodi ujemanja modelov ali metodi ujemanja KŠI. V tem okviru uporaba metode ujemanja KŠI, če se uporabi dosledno na vseh stopnjah preizkusa prošnje za vračilo, ne pomeni, da so postavljeni dodatni pogoji za vračilo vseh plačanih protidampinških dajatev, ampak zgolj, da se upoštevanje pogojev iz člena 11(10) osnovne protidampinške uredbe preveri na ravni posamičnih KŠI, in ne na ravni zadevnega izdelka kot celote. Poleg tega to, da pristop ujemanja KŠI ni omenjen v osnovni protidampinški uredbi, ne pomeni, da je nezakonit ali očitno napačen. (Glej točke od 75 do 77, 79, 99 in 117.)
V teh okoliščinah dejstvo, da je eden ali več razlogov, na katerih temelji zavrnitev priznanja zaupnosti, navedenih v povezavi z vrsto informacij, ki imajo po mnenju pooblaščenca za zaslišanje skupne značilnosti, ne vpliva na celovitost obrazložitve, če je mogoče na podlagi izpodbijane odločbe razumeti temelj ugotovitev pooblaščena za zaslišanje. Če zadevni razlogi ne veljajo v zvezi z eno ali več informacijami, je sporna utemeljenost obrazložitve in ne to, ali ta obrazložitev zadostuje kot postopkovna zahteva.

Iz člena 8(1) in (2) Sklepa 2011/695 o funkciji in mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci je razvidno, da je pristojnost pooblaščenca za zaslišanje, kadar podjetje nasprotuje razkritju informacije o kršitvi pravil Unije o konkurenci, omejena s prošnjo, ki mu je predložena, in da ni pristojen, da bi postavil pod vprašaj odločbe Komisije, če se te nanašajo na ugoditev prošnji za zaupno obravnavanje podatkov.

V kontekstu povezanih določb člena 4 Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, členov 27(2) in 28(2) Uredbe št. 1/2003 ter členov 6, 8, 15 in 16 Uredbe št. 773/2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma 81 ES in 82 ES bi člen 30 Uredbe št. 1/2003 bi postal brezpredmeten, če bi se člen 4 Uredbe št. 1049/2001 upošteval tako, da bi Komisiji prepovedoval objavo vsakršne informacije, ker je ta na podlagi zadnjenavedene določbe upravičena s sklicevanjem na splošno domnevo zavrniti dostop do dokumentov, ki vsebujejo to informacijo. Na eni strani, na podlagi take razlage Komisija ne bi mogla objaviti niti bistvene vsebine sklepa, saj bi ta nujno razkrila elemente iz preiskovalnega spisa. Na drugi strani bi morala poleg tega obračati dokazno breme, ki je na področju zaupne obravnave naloženo podjetju, ki vloži prošnjo za tako obravnavo, saj bi zadostovalo, da bi se zadnjenavedeno sklicevalo na splošno domnevo, na katero se institucije lahko sklicujejo, in bi dejansko lahko od Komisije zahtevalo, da dokaže, da je sporne informacije mogoče vključiti v objavljeno različico njenega sklepa.

Zato okoliščina, da se lahko Komisija, ki ji je predložena prošnja za dostop do vseh dokumentov, ki so opisani na splošno in ki so v spisu preiskave o kršitvi pravil o konkurenci, sklicuje na splošno domnevo v zvezi z varstvom enega od interesov, navedenih v členu 4 Uredbe št. 1049/2001, ne vpliva na obseg objave, ki jo lahko ta institucija opravi na podlagi člena 30 Uredbe št. 1/2003.

(Glej točke 46, 47 in 89.)
6.

Znamka Skupnosti — Odpoved, razveljavitev ali ničnost — Absolutni razlogi za ničnost — Registracija v nasprotju s členom 7(1), od (b) do (d), Uredbe št. 207/2009 — Izjema — Pridobitev razlikovalnega učinka z uporabo — Pogoji (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1) od (b) do (d) in (3), 52(2) in 165(1) in (4)) (Glej točke od 79 do 82.)
1.

Znamka Skupnosti — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Pojem (Uredba Sveta št. 207/2009, uvodna izjava 10 in člen 42(2) in (3); Uredba Komisijie št. 2868/95, pravilo 22(3)) (Glej točke od 18 do 24 in 46.)
2.

Znamka Skupnosti — Trajanje, podaljšanje, sprememba in delitev znamke — Podaljšanje znamke — Roki — Vložitev zahteve za delno podaljšanje blagovne znamke in plačilo pristojbine v zvezi z njo v začetnem obdobju — Dopolnitev zahteve v obdobju odloga — Izključitev (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 47(3)) (Glej točke od 37 do 41.)
2.

Znamka Skupnosti — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Pojem — Razlaga ob upoštevanju ratio legis člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2) in (3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(3)) (Glej točko 29.)
2.

Družba Brouwerij Van Honsebrouck nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasila Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in družba Beverage Trademark Co. Ltd BTM.
Razlikovalni učinek znamke v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti pomeni, da ta znamka omogoča ugotovitev, da proizvodi, za katere je bila zahtevana registracija, prihajajo iz določenega podjetja, in torej razlikovanje teh proizvodov od proizvodov drugih podjetij. Razlikovalni učinek znamke je treba presojati glede na proizvode ali storitve, za katere je bila zahtevana registracija, in glede na zaznavo upoštevne javnosti, ki jo sestavljajo povprečni potrošniki teh proizvodov ali storitev, ki so običajno obveščeni ter razumno pozorni in preudarni.

Kar zadeva prehrambne izdelke tekoče potrošnje, namenjene vsem potrošnikom, to, da jih povprečni potrošnik izbere glede na svoj okus in svoje preference, ne pomeni, da je stopnja njegove pozornosti visoka. Za proizvode tekoče potrošnje, ki se na splošno prodajajo v supermarketih, niso dragi in se ne kupijo po dolgem premisleku, namreč ni treba šteti, da bo stopnja pozornosti potrošnika ob nakupu visoka.

(Glej točke 12, 13, 16 in 17.)
V zvezi s temeljitostjo sodnega nadzora ima Svet – kar zadeva splošna pravila, ki opredeljujejo podrobna pravila o omejevalnih ukrepih – v skladu s skupnim stališčem, sprejetim na podlagi skupne zunanje in varnostne politike, na voljo široka pooblastila za presojo v zvezi z okoliščinami, ki jih je treba upoštevati pri sprejetju ukrepov ekonomskih in finančnih sankcij na podlagi členov 60 ES in 301 ES. Ker sodišče Skupnosti presoje Sveta o dokazih, dejstvih in okoliščinah, ki upravičujejo sprejetje takih ukrepov, ne more nadomestiti z lastno presojo o tem, se mora nadzor Splošnega sodišča omejiti na preverjanje spoštovanja postopkovnih pravil, obrazložitve, materialne pravilnosti dejstev, obstoja napak pri presoji dejstev in zlorabe pooblastil. Ta omejeni nadzor velja zlasti za presojo razmislekov o smotrnosti, na katerih temeljijo taki sklepi.

V zvezi s tem je treba vseeno upoštevati sodno prakso v zvezi s pojmom tretje države v smislu členov 60 ES in 301 ES, v skladu s katero ta pojem vključuje voditelje take države ter tudi posameznike in subjekte, ki so z njimi povezani oziroma jih ti posredno ali neposredno nadzorujejo. Tako lahko Svet – pri izvrševanju široke diskrecijske pravice, kadar namerava na podlagi teh členov sprejeti omejevalne ukrepe proti voditeljem take države ter posameznikom in entitetam, ki so povezani s temi voditelji ali so neposredno ali posredno pod njihovim nadzorom – sicer bolj ali manj široko opredeli krog voditeljev in z njim povezanih oseb, ki bodo predmet ukrepov, ki so v postopku sprejemanja, vendar pa področja uporabe teh ukrepov ne sme razširiti na osebe in entitete, ki ne spadajo niti v eno niti v drugo od zgoraj omenjenih skupin.

Poleg tega mora Splošno sodišče – v primeru, ko Svet abstraktno opredeli merila, na podlagi katerih je lahko vpis imena določene osebe ali entitete na seznam imen oseb ali entitet, proti katerim se na podlagi členov 60 ES in 301 ES sprejemajo omejevalni ukrepi, upravičen – na podlagi tožbenih razlogov, ki jih zatrjuje zadevna oseba ali entiteta, ali, če je primerno, po uradni dolžnosti preveriti, ali so v njenem oziroma njegovem primeru izpolnjena merila, ki jih je opredelil Svet. Ta nadzor obsega presojo dejstev in okoliščin, navedenih v utemeljitev vpisa imena zadevne osebe ali entitete na seznam imen tistih, proti katerim se sprejemajo omejevalni ukrepi, in tudi preizkus dokazov in podatkov, na podlagi katerih je opravljena ta presoja. Splošno sodišče mora zagotoviti tudi spoštovanje pravice do obrambe in izpolnitev zahteve po obrazložitvi ter, po potrebi, utemeljenost nujnih razlogov, na katere se izjemoma sklicuje Svet, da bi se tej pravici in zahtevi izognil.

(Glej točke 52 in od 72 do 74.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki METABOL in METABOL-MG (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 30, 41, od 46 do 48 in 51.)
1.

Ničnostna tožba — Pogoji dopustnosti — Pravni interes — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Tožba zoper akt, ki določa omejevalne ukrepe proti tožeči stranki — Vladna organizacija, ki uveljavlja varstvo in jamstva v zvezi s temeljnimi pravicami — Neobstoj določbe, ki tretjo državo izključuje od pravice do pravnega sredstva — Dopustnost (člena 263, četrti odstavek, PDEU in 275, drugi odstavek, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47) (Glej točki 35 in 36.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka FOCUS extreme in besedna znamka FOCUS (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 24, 25, 27, 42 in 51.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki JUNGBORN in BORN (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 22 do 24, 30, 35 in 36.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Figurativni znamki Fleet Data Services in Truck Data Services (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 22 do 26.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve — Besedna znamka NORWEGIAN GETAWAY (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 26 do 28, od 33 do 39, od 46 do 49, 53, 54, 58, 59.)
3.

Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Dejstva in dokazi, ki niso bili predloženi v utemeljitev ugovora v za to določenem roku — Upoštevanje — Diskrecijska pravica odbora za pritožbe (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 42(2) in 76(2); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, Pravilo 22(2)) (Glej točke 43 in od 45 do 49.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Znaki, ki lahko sestavljajo znamko — Barve in kombinacije barv — Zahteva — Razlikovalni učinek (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (3)) (Glej točke od 24 do 30.)
1.

Znamka Skupnosti — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Uporabo znamke v obliki, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega značaja blagovne znamke — Predmet in materialno področje uporabe člena 15(1)(a) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 15(1)(a)) (Glej točke od 23 do 25.)
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka Roca — Figurativni znamki ROCA om Roca (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 27 do 29, 46, 59, 65, 66 in 68.)
3.

Ničnostna tožba — Pravni interes — Nujnost obstoja takega interesa ob vložitvi tožbe in do razglasitve sodne odločbe — Odločba, s katero je med postopkom nadomeščena izpodbijana odločba — Tožba, ki je postala brezpredmetna — Ustavitev postopka, ker ni interesa tožeče stranke za razglasitev ničnosti (člen 263 PDEU) (Glej točke od 52 do 55.)
Člen 7(1)(h) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti v povezavi s členom 6ter Pariške konvencije, na katero napotuje, varuje dve kategoriji emblemov.

Prvič, ta določba ne prepoveduje le registracije državnih emblemov kot znamk, ampak tudi kot delov znamk, in sicer ne glede na to, ali so ti emblemi identično reproducirani ali gre le za posnemanje v heraldičnem pogledu. Za ugotovitev, ali znamka vsebuje posnemanje emblema v heraldičnem pogledu, je treba navesti heraldični opis tega emblema. Vendar povprečni potrošnik med navedeno znamko in emblemom ne bo nujno zaznal vsake razlike, ki jo odkrije strokovnjak za heraldiko, in bo lahko kljub razlikam na ravni nekaterih heraldičnih podrobnosti v znamki videl posnemanje zadevnega emblema.

Drugič, člen 7(1)(h) Uredbe št. 207/2009 prepoveduje registracijo znamke, s katero se reproducira ali v heraldičnem pogledu posnema emblem mednarodne meddržavne organizacije, če je bil ta državam podpisnicam Pariške konvencije sporočen prek mednarodnega urada Svetovne organizacija za intelektualno lastnino. Vendar se ta prepoved lahko uporabi le v primeru iz člena 6ter(1)(c) Pariške konvencije, torej kadar zadevna znamka, gledano v celoti, pri javnosti vzbuja misel, da obstaja zveza med imetnikom ali uporabnikom te znamke na eni strani in zadevno mednarodno meddržavno organizacijo na drugi, ali kadar javnost spravlja v zmoto glede obstoja takšne zveze.

(Glej točke od 28 do 31.)
193

Ugotoviti je treba, da je to merilo za oddajo, v skladu s katerim so ponudniki pozvani, naj opišejo „glavne točke“ njihovega sistema upravljanja za odnose s strankami, posebej nejasno in torej razumno obveščenim in običajno skrbnim ponudnikom ne omogoča, da ga enako razlagajo, naročniku pa, da izvede objektivno in pregledno primerjalno oceno različnih predloženih ponudb (glej sodno prakso, navedeno zgoraj v točki 101). Kot trdijo tožeče stranke, iz tega sledi, da podmerila, ki so bila a posteriori našteta v ocenjevalnem poročilu, to so taktične ali operativne ravni, opredelitev komunikacijskega načrta in standardna metoda upravljanja, nimajo dovolj jasne, natančne in nedvoumne podlage v besedilu navedenega merila za oddajo. Vendar je tak pristop očitno v nasprotju z ustaljeno sodno prakso, v kateri je bilo razsojeno, da morajo biti za zagotavljanje spoštovanja načel enakega obravnavanja in preglednosti potencialni ponudniki ob pripravi njihovih ponudb seznanjeni z vsemi elementi, ki jih naročnik upošteva za opredelitev ekonomsko najugodnejše ponudbe, in, če je mogoče, njihovo relativno težo in da zato ponudnik ne more za merila za oddajo uporabiti podmeril, s katerimi ni prej seznanil ponudnikov (glej v tem smislu sodbi z dne 24. januarja 2008, Lianakis in drugi, C‑532/06, ZOdl., EU:C:2008:40, točke od 36 do 38, in z dne 21. julija 2011, Evropaïki Dynamiki/EMSA, C‑252/10 P, EU:C:2011:512, točki 30 in 31). Zato argumentacije, ki jo je EUIPO glede tega podal med postopkom ter katere namen je ponovno razložiti zadevno merilo za oddajo in ex post utemeljiti presojo, navedeno v ocenjevalnem poročilu ob upoštevanju pomena, ki je bil tako dan navedenemu merilu, ni mogoče sprejeti in jo je torej treba zavrniti. Iz tega sledi, da je naročnik negativno oceno, navedeno v ocenjevalnem poročilu, neupravičeno utemeljil na zadevnem merilu za oddajo.
76

V obravnavani zadevi tožeči stranki večkrat navajata, da inštitut Technion potrebuje dostop do spornih dokumentov, da bi lahko učinkovito uresničeval svoje pravice v okviru kontradiktornega revizijskega postopka. Ta interes, na katerega se sklicujeta tožeči stranki, pa je zasebni interes inštituta Technion in zato ni upošteven v okviru tehtanja interesov, določenega v členu 4(2), zadnji del stavka, Uredbe št. 1049/2001 (glej točko 75 zgoraj). Tudi ob domnevi, da ima inštitut Technion – kot trdita tožeči stranki – pravico do dostopa do spornih dokumentov, je dovolj poudariti, da take pravice ni mogoče izvajati posebej, in sicer z uporabo mehanizmov za dostop javnosti do dokumentov, ki so uvedeni z Uredbo št. 1049/2001 (glej po analogiji sodbo z dne 1. februarja 2007, Sison/Svet, C‑266/05 P, ZOdl., EU:C:2007:75, točka 48). Poleg tega je treba poudariti, da je Komisija v dopisu z dne 4. oktobra 2010 (glej točko 9 zgoraj) inštitutu Technion na individualni podlagi, in ne na podlagi Uredbe št. 1049/2001, poslala PMR v zvezi s projektoma Qualeg in Mosaica, s čimer mu je po njenem mnenju zagotovila dokaze o obstoju dejstev, ki se očitajo g. K.
40

Tožeča stranka trdi, da sta znamki VOLVO in LOVOL fonetično podobni. Trdi, da so za izgovarjavo nasprotujočih si znamk značilni zlogi „vol“, „vo“ in „lov“, ki so zelo podobni. Oba znaka vsebujeta ponovitev samoglasnika „o“, ki prevlada pri izgovarjavi znaka, in mehka soglasnika „l“ in „v“, ki se izgovorita rahlo.
50

V skladu s to določbo je treba intervenientu naložiti povračilo stroškov za tolmačenje, ki so nastali zaradi njegove prošnje, da se na obravnavi uporablja portugalščina, na kateri pa ni bil navzoč. Stroški, ki so dejansko nastali Sodišču Evropske unije in ki obsegajo plačilo, dnevnice, potne stroške in stroške za nastanitev zunanjega tolmača, ki ga je določilo Splošno sodišče, znašajo 1807,48 EUR.
[…] Po mnenju Komisije je Tajvan […] ustrezna zunanja referenčna vrednost zaradi vseh informacij v spisu, tj. (i) stopnje gospodarskega razvoja in gospodarske strukture, ki prevladuje na Tajvanu in v zadevnih kitajskih provincah, v katerih imajo sodelujoči proizvajalci izvozniki sedež, (ii) fizične bližine teh dveh kitajskih provinc in Tajvana, (iii) visoke ravni infrastrukture, ki jo imajo Tajvan in ti dve kitajski provinci, (iv) močnih gospodarskih vezi in čezmejne trgovine med Tajvanom in [Kitajsko], (v) podobne gostote naseljenosti v zadevnih kitajskih provincah in na Tajvanu, (vi) podobnosti med vrsto zemljišč in transakcij, uporabljenih za oblikovanje ustrezne referenčne vrednosti na Tajvanu, s tistimi [na Kitajskem] in (vii) skupnih demografskih, jezikovnih in kulturnih značilnosti Tajvana in [Kitajske]. Treba je tudi dodati, da se provinci Jiangsu in Shandong štejeta za najpomembnejši proizvodni provinci [na Kitajskem]. Čeprav BDP na prebivalca na Tajvanu in v teh dveh kitajskih provincah ni enak, pa BDP v teh kitajskih provincah v zadnjih letih hitro narašča, tj. dohitevata Tajvan.

Poleg tega najnovejši podatki kažejo, da imata [Kitajska] in Tajvan podobno realno stopnjo rasti BDP […]. Ob tem je treba tudi opozoriti, da natančna primerjava med BDP v netržnem gospodarstvu ([Kitajska]) in BDP uveljavljenega tržnega gospodarstva (Tajvan) ni odločilen dejavnik, saj je glede BDP običajno, da netržno gospodarstvo zaostaja za delujočim tržnim gospodarstvom. Poleg tega lahko na ponudbo in povpraševanje po industrijskih zemljiščih vplivajo številni drugi dejavniki, npr. pravila glede načrtovanja in okoljska politika. Pravo vprašanje je, kakšni bi bili ‚prevladujoči tržni pogoji‘ glede pravic do uporabe zemljišč [na Kitajskem], če bi bilo gospodarstvo delujoče in tržno, in na podlagi vseh dokazov bi bili zelo podobni tistim na Tajvanu.