I - 8889Zadeva C-173/09
Georgi Ivanov Elčinov
proti
Nacionalna zdravnoosiguritelna kasa
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
ki ga je vložilo Administrativen sad Sofija-grad)
„Socialna varnost – Svoboda opravljanja storitev – Zdravstveno zavarovanje – 
Bolnišnično zdravljenje v drugi državi članici – Predhodna odobritev – Pogoji 
za uporabo člena 22(2), drugi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 1408/71 – Način 
povračila stroškov bolnišničnega zdravljenja v drugi državi članici zavarovancu – 
Obveznost nižjega sodišča, da ravna po navodilih hierarhično višjega sodišča“
Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P . Cruza Villalóna, predstavljeni 
10. junija 2010 .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I - 8895
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 5. oktobra 2010   .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I - 8930
Povzetek sodbe
1. Pravo Unije – Primarnost – Nacionalno pravo, ki je z njim v nasprotju – Ex lege neuporaba 
veljavnih pravil – Obveznost upoštevanja navodil hierarhično višjega sodišča, ki niso skl a-
d
na s pravom Unije – Nedopustnost
(
člen 267 PDEU)
I - 8890POVZETEK – ZADEVA C-173/09
2. Socialna varnost delavcev migrantov  – Zdravstveno zavarovanje  – Zdravljenje v  drugi  
državi članici
(člen 49 ES; Uredba Sveta št. 1408/71, člen 22(2), drugi pododstavek)
3. Socialna varnost delavcev migrantov  – Zdravstveno zavarovanje  – Zdravljenje v  drugi  
državi članici
(Uredba Sveta št. 1408/71, člen 22(1)(c)(i) in (2), drugi pododstavek)
4. Socialna varnost delavcev migrantov  – Zdravstveno zavarovanje  – Zdravljenje v  drugi  
državi članici
(Uredba Sveta št. 1408/71, člen 22(1)(c)(i))
1. Pravo Unije nasprotuje temu, da je nacio -
nalno sodišče, ki o  zadevi ponovno  
o
dloča po tem, ko mu je zadevo vrnilo 
hierarhično višje sodišče, pri katerem je 
bila vložena pritožba, v skladu z nacional -
nim procesnim pravom vezano na pra v-
no presojo hierarhično višjega sodišča, če predložitveno sodišče glede na razlago, za katero se je obrnilo na Sodišče, oc e-
njuje, da ta presoja ni v skladu s pravom Unije.
Pr
vič, obstoj nacionalne procesne do-
ločbe, v  skladu s  katero so sodišča, ki ne odločajo na zadnji stopnji, vezana na presojo hierarhično višjega sodišča, na -
mreč ne more postaviti pod vprašaj mo -
žnosti, ki jo imajo nacionalna sodišča, ki ne o
dločajo na zadnji stopnji, da Sodišču 
predložijo predlog za sprejetje predho -
dne odločbe, kadar imajo dvome glede 
razlage prava Unije.
Dr
ugič, sodba, ki jo Sodišče izreče v okv i-
ru predhodnega odločanja, je zavezuj o-
ča za nacionalno sodišče glede razlage 
ali veljavnosti zadevnih aktov institucij Unije za rešitev spora v glavni stvari.
P
oleg tega ima nacionalno sodišče, ki 
v  okviru svojih pristojnosti uporablja določbe prava Unije, dolžnost zagotov i-
ti popolno učinkovanje teh določb, pri čemer lahko po potrebi odloči, da ne bo uporabilo neskladnih določb nacionalne 
zakonodaje, ne da bi mu bilo treba zapr o-
siti za predhodno odpravo te nacionalne 
I - 8891ELČINOV
določbe po zakonodajni poti ali kakšnem 
drugem ustavnem postopku ali čakati 
nanjo.
(Glej točke 25, 29, 31 in 32  
ter točko 1 izreka.)
2. Člen 49 ES in člen 22 Uredbe št. 1408/71 
v različici po spremembi in posodobitvi 
z 
Uredbo št.  118/97, kakor je bila spr e-
menjena z Uredbo št. 1992/2006 naspr o-
tujeta ureditvi države članice, ki se ra z-
laga tako, da vsekakor izključuje kritje 
stroškov bolnišničnega zdravljenja v dr u-
gi državi članici, za katero ni bila prido-
bljena predhodna odobritev.
Če
prav pravo Unije načeloma ne naspr o-
tuje sistemu predhodne odobritve, je na-mreč vseeno potrebno, da so pogoji za tako odobritev upravičeni glede na cilj, in sicer, da se na ozemlju zadevne drž a-
ve članice zagotovi zadosten in stalen dostop do uravnotežene ponudbe kak o-
vostnega bolnišničnega zdravljenja in da 
se omogoči nadzor nad stroški in pr e-
preči, kolikor je to mogoče, nenamenska p
oraba finančnih, tehničnih in človeških 
virov. Poleg tega ti pogoji ne smejo pr e-
koračijo tega, kar je za to potrebno, in do enakega rezultata ni mogoče priti z manj 
omejujočimi pravili. Tak sistem mora poleg tega temeljiti na objektivnih, nedi s-
kriminatornih in vnaprej znanih merilih, zato da omeji polje prostega preudarka nacionalnih organov, tako da se ta ne i z-
vaja arbitrarno.
N
acionalna ureditev, ki za vse primere 
izključuje kritje stroškov bolnišničnega 
zdravljenja brez predhodne odobritve z a-
varovancu, ki iz razlogov v zvezi s svojim 
zdravstvenim stanjem ali potrebo po ur -
gentnem zdravljenju v bolnišnici ni mo -
gel zaprositi za tako odobritev oziroma ni mogel čakati na odgovor pristojnega 
nosilca, odvzame možnost kritja str o-
škov takega zdravljenja s  strani te insti-
tucije, tudi če bi bili pogoji za tako kritje 
stroškov sicer izpolnjeni. Kritje stroškov 
takega zdravljenja pa ne more ogroziti doseganja ciljev načrtovanja bolnišnič -
ne oskrbe niti ne more resno ogroziti finančnega ravnovesja sistema socialne varnosti. Ne vpliva namreč na ohranitev uravnotežene ter vsem dostopne bol -
nišnične oskrbe niti na ohranitev obs e-
ga in ravni zdravljenja na nacionalnem ozemlju. Iz teh razlogov taka ureditev ni 
upravičena s prej navedenimi zahtevami 
oziroma nikakor ne izpolnjuje zahteve po 
I - 8892POVZETEK – ZADEVA C-173/09
sorazmernosti. Zato pomeni neupravič e-
no omejitev svobode opravljanja storitev.
(Gle
j točke od 43 do 47 in 51  
ter točko 2 izreka.)
3. V kontekstu zdravljenja, ki ga ni mogo -
č
e zagotoviti v državi članici, na ozemlju 
katere ima zavarovanec stalno prebiv a-
lišče, je treba člen  22(2), drugi podo d-
stavek, Uredbe št.  1408/71 v  različici 
po spremembi in posodobitvi z  Uredbo 
št.  118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1992/2006, razlagati tako, da 
odobritve, zahtevane na podlagi odsta v-
ka 1(c)(i) istega člena, ni mogoče zavrniti:
– če se ob tem, da na seznamu zdra -
v
stvenih storitev, ki jih predvideva 
nacionalna zakonodaja, ni izrecno in 
natančno določena metoda izvede-nega zdravljenja, temveč so navede -
ne vrste zdravljenja, katerega stroške krije pristojni nosilec, ob uporabi običajnih načel za razlago in na po d-
lagi objektivnih in nediskriminator -
nih meril ter ob upoštevanju vseh relevantnih medicinskih informacij in dostopnih znanstvenih podatkov 
ugotovi, da ta metoda zdravljenja u
streza vrstam zdravljenja, ki so  
navedene na tem seznamu, in
– če alternativnega zdravljenja, ki je 
enako učinkovito, v državi članici, na 
o
zemlju katere ima zavarovanec stal -
no prebivališče, ni mogoče zagotoviti v ustreznem času.
Isti č
len nasprotuje temu, da nacionalni 
organi, ki odločajo o prošnji za predho -
dno odobritev, pri uporabi te določbe do -
mnevajo, da bolnišničnega zdravljenja, ki ga ni mogoče prejeti v državi članici, na 
ozemlju katere ima zavarovanec stalno 
prebivališče, ni med storitvami, katerih kritje stroškov predvideva zakonodaja te 
države, oziroma obratno, da je bolnišnič -
no zdravljenje, ki je med temi storitvami, 
mogoče zagotoviti v  omenjeni državi 
članici.
Kar z
adeva prvi pogoj iz člena  22(2), 
drugi pododstavek, Uredbe št.  1408/71, 
s pravom Unije načeloma ni nezdružljivo, 
da država članica določi izčrpen seznam 
zdravstvenih storitev, katerih stroške kr i-
je njen sistem socialne varnosti, in p o-
sledica te pravice načeloma ne more biti, da je država članica prisiljena k temu, da razširi tak seznam zdravstvenih storitev. 
Nacionalni organi, ki odločajo o  prošnji 
za odobritev zdravljenja v  drugi državi članici od tiste, na ozemlju katere zav a-
rovanec stalno prebiva, so edini pristojni 
I - 8893ELČINOV
za ugotovitev, ali je to zdravljenje zajeto 
z opisom na tem seznamu. Vendar drž a-
ve članice pri izvrševanju svojih pristoj -
nosti ne smejo kršiti prava Unije, tako da je treba zagotoviti, da je člen 22(2), drugi 
pododstavek, Uredbe št. 1408/71 upora -
bljen v skladu s tem pravom. Če metoda 
zdravljenja, ki je bila izvajana, ustreza 
zdravljenju, ki ga predvideva zakonodaja 
države članice prebivališča, predhodne odobritve ni mogoče zavrniti samo zato, ker se ta metoda v  tej državi članici ne 
izvaja.
P
oleg tega, kar zadeva drugi pogoj iz 
člena  22(2), drugi pododstavek, Uredbe 
št. 1408/71, čeprav dejstvo, da se zdravlj e-
nje, ki naj bi se izvedlo v drugi državi čl a-
nici, v državi članici stalnega prebivališča zadevne osebe ne izvaja, samo po sebi ne pomeni, da je ta drugi pogoj izpolnjen, pa 
je treba ugotoviti, da to drži, kadar enako 
učinkovitega zdravljenja tam ni mogoče zagotoviti v ustreznem času.
Iz t
e razlage izhaja, da odločitev gle -
de zahteve za odobritev, ki se zaht e-
va na podlagi člena  22(1)(c)(i) Uredbe št. 1408/71, ne sme temeljiti na domnevi, d a če zadevnih bolnišničnih storitev ni 
mogoče zagotoviti v pristojni državi čl a-
nici, se šteje, da tega zdravljenja ni med metodami kliničnega zdravljenja, katerih stroške krije nacionalni sistem zdravstve-
nega zavarovanja, oziroma obratno, da če 
stroške tega zdravljenja krije nacionalni sistem zdravstvenega zavarovanj, se št e-
je, da ga je mogoče zagotoviti v tej državi članici.
(Gle
j točke 58, od 60 do 62, 64, 68, 69  
in 73 ter točko 3 izreka.)
4. Kadar je ugotovljeno, da zavrnitev  
o
dobritve, ki se zahteva na podlagi čle -
na  22(1)(c)(i) Uredbe št.  1408/71 v  ra z-
ličici po spremembi in posodobitvi z  Uredbo št.  118/97, kakor je bila spr e-
menjena z Uredbo št. 1992/2006, ni bila utemeljena, bolnišnično zdravljenje pa je končano in je zavarovanec s tem zdravlj e-
njem povezane stroške prijavil, mora na -
cionalno sodišče v skladu z nacionalnim procesnimi pravili pristojnemu nosilcu naložiti, da omenjenemu zavarovancu 
povrne znesek, do katerega bi ta nosilec 
običajno kril stroške, če bi bila odobritev dana, kot je to predvideno.
I - 8894POVZETEK – ZADEVA C-173/09
Omenjeni znesek ustreza znesku, ki je 
določen v  skladu z  določbami zakono-
daje, ki velja za nosilca iz države člani -
ce, na ozemlju katere je bilo bolnišnično 
zdravljenje izvedeno. Če je ta znesek nižji 
od zneska povračila na podlagi uporabe 
zakonodaje, ki velja v državi članici stal -
nega prebivališča v primeru hospitaliz a-
cije v  tej državi, mora pristojni nosilec i zplačati dodaten znesek povračila, ki 
ustreza razliki med tema zneskoma, ven -
dar največ do dejanske višine prijavljenih stroškov.
(Gle
j točke 77, 78 in 81  
ter točko 4 izreka.)