ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE (tretji senat)

z dne 11. decembra 2008

Zadeva F-92/07

Pascal Evraets

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Javni uslužbenci – Uradniki – Napredovanje – Napredovalno obdobje 2006 – Sposobnost delati v tretjem jeziku“

Zadeva: Tožba, vložena na podlagi člena 236 ES in člena 152 AE, s katero P. Evraets predlaga predvsem razglasitev ničnosti odločbe o njegovem nenapredovanju v napredovalnem obdobju 2006.

Odločitev: Odločba o nenapredovanju tožeče stranke v napredovalnem obdobju 2006 se razglasi za nično. Komisija nosi svoje stroške in stroške tožeče stranke. Svet Evropske unije, intervenient v podporo predlogom Komisije, nosi svoje stroške.

Povzetek

1. Postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Nepredložitev izpodbijanega akta

(Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 44, od (3) do (6))

2. Uradniki – Napredovanje – Pogoji – Dokaz sposobnosti delati v tretjem jeziku

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45(2); Priloga III, člen 7, in Priloga XIII, člen 11)

1. Če sodni tajnik v nasprotju s členom 44(6) Poslovnika Sodišča prve stopnje tožeče stranke, ki k tožbi ni priložila sporne odločbe, ne pozove, naj jo dopolni, sodišče Skupnosti tožeči stranki ne sme odvzeti take možnosti dopolnitve, s tem da tožbo razglasi za nedopustno zaradi neupoštevanja pogojev iz člena 44(4) navedenega poslovnika.

(Glej točko 21.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence: 5. november 2008, Avanzata in drugi proti Komisiji, F‑48/06, še neobjavljena v ZOdl. JU, točki 49 in 50.

2. Člen 45(2) Kadrovskih predpisov v različici, ki izhaja iz Uredbe št. 723/2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev in določa, da mora uradnik pred prvim napredovanjem izkazati sposobnost delati v tretjem jeziku, se uporablja šele od začetka veljavnosti skupnih določb za izvajanje, ki so jih soglasno sprejele institucije.

Ker je zakonodajalec v vsakem primeru v skladu s členom 11 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom izključil uporabo člena 45(2) za napredovanja, ki so začela veljati pred 1. majem 2006, tega člena ni mogoče uporabljati pred začetkom veljavnosti navedenih skupnih določb za izvajanje pod pogoji, ki jih zahteva zakonodajalec, in sicer, da je zagotovljena enotna uporaba v različnih institucijah in da je ta nova obveznost iz Kadrovskih predpisov povezana z možnostjo uradnikov, da dostopajo do usposabljanja v tretjem jeziku. Tako institucija ne more uporabljati tega člena Kadrovskih predpisov v skladu s pravili, ki jih določi sama.

(Glej točke od 35 do 38.)
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

z dne 14. julija 2011

Zadeva F-98/07

Nicole Petrilli

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Pomožni pogodbeni uslužbenci – Pogodba za določen čas – Pravila v zvezi z najdaljšim trajanjem zaposlitve nestalnega osebja v službah Komisije – Odločba o zavrnitvi podaljšanja pogodbe – Nezakonitost – Obseg povračila škode – Presoja ex æquo et bono“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero N. Petrilli predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 20. julija 2007 o zavrnitvi njene prošnje za podaljšanje pogodbe začasne pogodbene uslužbenke ter naložitev Komisiji, naj plača odškodnino.

Odločitev: Znesek denarne odškodnine, ki ga mora plačati Komisija na podlagi sodbe Sodišča za uslužbence z dne 29. januarja 2009 v zadevi Petrilli proti Komisiji (F-98/07), je določen na 12.097,43 EUR, skupaj z obrestmi po obrestni meri, ki jo je določila Evropska centralna banka za glavne transakcije refinanciranja in se uporablja v zadevnem obdobju, povišani za dve točki. Komisija nosi vse stroške, nastale v fazi postopka pred razglasitvijo zgoraj navedene sodbe z dne 29. januarja 2009, ter svoje stroške in polovico stroškov tožeče stranke, nastale v poznejši fazi postopka. Tožeča stranka nosi polovico svojih stroškov, nastalih v fazi po razglasitvi zgoraj navedene sodbe z dne 29. januarja 2009.

Povzetek

Uradniki – Pravno sredstvo – Odškodninska tožba – Razglasitev ničnosti izpodbijanega nezakonitega akta – Primerno povračilo nepremoženjske škode

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

Razglasitev ničnosti nezakonitega akta je lahko sama po sebi primerno in načeloma zadostno povračilo nepremoženjske škode, ki jo je ta akt lahko povzročil, razen če tožeča stranka dokaže, da je utrpela nepremoženjsko škodo, ki jo je mogoče ločiti od nezakonitosti, na kateri temelji razglasitev ničnosti, in je ni mogoče v celoti povrniti z navedeno razglasitvijo ničnosti.

(Glej točko 28.)





Napotitev na:

Sodišče: 9. julij 1987, Hochbaum in Rawes proti Komisiji, 44/85, 77/85, 294/85 in 295/85, točka 22; 7. februar 1990, Culin proti Komisiji, C-343/87, točki 27 in 28;

Sodišče prve stopnje: 9. november 2004, Montalto proti Svetu, T-116/03, točka 127; 6. junij 2006, Girardot proti Komisiji, T-10/02, točka 131;

Splošno sodišče Evropske unije: 9. december 2010, Komisija proti Stracku, T-526/08 P, točka 58;

Sodišče za uslužbence: 8. maj 2008, Suvikas proti Svetu, F-6/07, točka 151.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Uradniki – Javni natečaj – Natečajna komisija – Zavrnitev pristopa k opravljanju preizkusov

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 25, drugi odstavek)

2. Uradniki – Nepogodbena odgovornost institucij – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza

1. Namen obveznosti obrazložitve odločbe, ki posega v položaj, je po eni strani zadevni osebi dati potrebne podatke za ugotovitev, ali je odločba utemeljena ali ne, in po drugi strani omogočiti sodni nadzor nad to odločbo. Kar zadeva predvsem odločbe o zavrnitvi pristopa k natečaju, mora natečajna komisija natančno navesti pogoje iz razpisa natečaja, za katere meni, da jih kandidat ne izpolnjuje.

(Glej točko 22.)

Napotitev na:

Sodišče: 21. junij 1984, Lux proti Računskemu sodišču, 69/83, Recueil, str. 2447, točka 36;

Sodišče prve stopnje: 21. maj 1992, Fascilla proti Parlamentu, T-55/91, Recueil, str. II-1757, točka 32; 25. marec 2004, Petrich proti Komisiji, T-145/02, RecFP, str. I-A-101 in II-447, točka 54; 5. april 2005, Hendrickx proti Svetu, T-376/03, ZOdl. JU, str. I-A-83 in II-379, točka 68.

2. Za nastanek odgovornosti Skupnosti morajo biti izpolnjeni vsi pogoji glede nezakonitosti ravnanja, ki se očita institucijam Skupnosti, resničnosti škode in obstoja vzročne zveze med ravnanjem institucije in zatrjevano škodo.

Za priznanje take zveze je načeloma treba dokazati neposredno in gotovo vzročno-posledično zvezo med kršitvijo, ki jo je storila zadevna institucija Skupnosti, in navedeno škodo.

V posebnih okoliščinah javnega natečaja je stopnja gotovosti vzročne zveze dosežena, ko je nezakonitost, ki jo je storila institucija Skupnosti, osebi gotovo odvzela ne nujno dodelitev zadevnega delovnega mesta, pravice do katerega zainteresirana oseba ne more nikakor dokazati, temveč resno možnost, da bi bila imenovana na to delovno mesto, kar je zainteresirani osebi povzročilo premoženjsko škodo, ki jo predstavlja izguba prihodkov.

(Glej točke 38, 40 in 41.)

Napotitev na:

Sodišče: 16. december 1987, Delauche proti Komisiji, 111/86, Recueil, str. 5345, točka 30;

Sodišče prve stopnje: 9. februar 1994, Latham proti Komisiji, T-3/92, RecFP, str. I-A-23 in II-83, točka 63; 15. februar 1996, Ryan-Sheridan proti FEACVT, T‑589/93, RecFP, str. I-A-27 in II-77, točka 141; 5. oktober 2004, Sanders in drugi proti Komisiji, T-45/01, ZOdl., str. II-3315, točki 149 in 150; 12. september 2007, Combescot proti Komisiji, T-250/04, še neobjavljena v ZOdl. JU, točki 95 in 96;

Sodišče za uslužbence: 22. oktober 2008, Tzirani proti Komisiji, F-46/07, še neobjavljena v ZOdl. JU, točka 215.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE (prvi senat)

z dne 11. julija 2007

Zadeva F-7/06

B

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Javni uslužbenci – Uradniki – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoji iz člena 4(1) Priloge VII h Kadrovskim predpisom“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 236 ES in člena 152 AE, s katero B predlaga v bistvu razglasitev ničnosti odločbe organa Komisije za imenovanja z dne 26. aprila 2005, s katero mu je bil zavrnjen izselitveni dodatek, sprejete skupaj z odločbo istega organa z dne 10. oktobra 2005, s katero je bila zavrnjena njegova pritožba zoper navedeno odločbo z dne 26. aprila 2005.

Odločitev: Tožba se zavrne. Vsaka stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Uradniki – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoji za dodelitev

(Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga VII, člen 4(1)(b))

Zakonodajalec Skupnosti ima pri izvajanju svoje široke diskrecijske pravice, ki jo ima pri določitvi pogojev za upravičenost do izselitvenega dodatka, pravico, da za uradnike z dvojnim državljanstvom uporabi skupna pravila – čeprav te osebe niso v položaju, primerljivem s položajem oseb s samo enim državljanstvom –, da bi omejil krog upravičencev do izselitvenega dodatka, ki se mora izplačati na podlagi člena 4(1)(b) Priloge VII h Kadrovskim predpisom. Namen strogih pogojev, kot je neobstoj običajnega prebivališča v državi zaposlitve v obdobju desetih let pred začetkom dela, je namreč zagotoviti, da se ta dodatek uradnikom z državljanstvom države, v kateri so zaposleni, dodeli samo v primerih, ko se ovrže domneva, po kateri je državljanstvo osebe resen znak obstoja številnih vezi med to osebo in državo, katere državljanstvo ima, in ko se ugotovi, da so vse trajne vezi med uradnikom in to državo prekinjene.

Taka omejitev kroga upravičencev do izselitvenega dodatka ni samovoljna ali neustrezna diskriminacija glede na cilj, ki mu sledi člen 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom. Okoliščina, da lahko uporaba kategorij, določenih v členu 4 Priloge VII h Kadrovskim predpisom, ustvari mejne primere, v katerih se uradnikom zavrne izselitveni dodatek, kadar so v položaju, ki je podoben tistemu v zgoraj navedenem členu, ne omogoča, da se v teh določbah vidi samovoljno razlikovanje, če se te določbe, ki temeljijo na objektivnih merilih, uporabljajo enako za vse uradnike v položaju, predvidenem v Kadrovskih predpisih.

(Glej točke od 39 do 41, 45 in 46.)

Napotitev na:

Sodišče: 16. oktober 1980, Hochstrass proti Sodišču, 147/79, Recueil, str. 3005, točka 12; 15. januar 1981, Vutera proti Komisiji, 1322/79, Recueil, str. 127, točka 9; 2. oktober 2003, Garcia Avello, C‑148/02, Recueil, str. I‑11613, točke od 31 do 37;

Sodišče prve stopnje: 8. april 1992, Costacurta Gelabert proti Komisiji, T‑18/91, Recueil, str. II‑1655, točka 42; 13. april 2000, Reichert proti Parlamentu, T‑18/98, RecFP, str. I‑A‑73 in II‑309, točka 25; 27. september 2000, Lemaître proti Komisiji, T‑317/99, RecFP, str. I‑A‑191 in II‑867, točka 50; 13. december 2004, E proti Komisiji, T‑251/02, ZOdl. JU, str. I‑A‑359 in II‑1643, točki 124 in 126.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

Uradniki – Natečaj – Natečaji na podlagi kvalifikacij in preizkusov – Pogoji za pripustitev – Poklicne izkušnje

(Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga III, člen 5)

Zahtevo po poklicnih izkušnjah za pripustitev kandidata na natečaj na podlagi kvalifikacij in preizkusov za zaposlitev javnega uslužbenca Skupnosti je treba razlagati izključno z vidika ciljev navedenega natečaja, kot izhajajo iz splošnega opisa nalog, ki jih bo kandidat moral opravljati.

Kadar je treba presoditi, ali obdobja dejavnosti v okviru doktorskega študija ali postuniverzitetnih raziskav, povezanih z nalogami, ki jih bo kandidat moral opravljati, lahko pomenijo poklicne izkušnje, bi razlaga obvestila o natečaju glede na posebnosti nacionalnih zakonodaj neizogibno povzročila različno obravnavanje kandidatov z različnimi državljanstvi prav zaradi razlik med postuniverzitetnimi ureditvami v različnih državah članicah. Za take dejavnosti je treba šteti, da pomenijo zahtevane poklicne izkušnje, če so, po eni strani, resnične in dejanske, razen dejavnosti raziskovanja, opravljene v okviru študija, ki bi bile tako omejene, da bi bile popolnoma postranske in pomožne, in če se, po drugi strani, opravljajo za plačilo, pri čemer višina plačila, tudi če je nižja od najmanjšega zagotovljenega plačila, nikakor ne more vplivati na opredelitev poklicnih izkušenj. Niti pravna narava sui generis delovnega razmerja, ki se z vidika nacionalnega prava opravlja kot zaposlitev oziroma kot samozaposlitev, niti izvor oziroma poimenovanje sredstev za plačilo ne morejo biti odločilni za opredelitev zahtevanih poklicnih izkušenj v smislu obvestila o natečaju.

Okoliščina, da bi lahko zadevna dejavnost raziskovanja pomenila nadaljevanje izobraževanja kandidata in bi mu na koncu lahko omogočila pridobitev naziva doktor, sama po sebi ne more biti ovira za njeno opredelitev kot poklicne izkušnje v smislu obvestila o natečaju.

(Glej točke 64, 66, 67 in 70.)

Napotitev na:

Sodišče: 7. september 2004, Trojani, C-456/02, ZOdl., str. I-7573, točka 16;

Sodišče prve stopnje: 22. maj 1990, Sparr proti Komisiji, T-50/89, Recueil, str. II‑207, točka 18; 6. november 1997, Wolf proti Komisiji, T-101/96, RecFP, str. I-A-351 in II-949, točka 74; 16. marec 2005, Ricci proti Komisiji, T-329/03, ZOdl. JU, str. I-A-69 in II-315, točka 52.
Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Uradniki – Pogodbeni uslužbenci – Zaposlovanje – Zahteva po univerzitetnih diplomah – Pojem univerzitetne diplome

(Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člen 82(2)(c)(i))

2. Uradniki – Zaposlovanje – Razvrstitev v naziv – Zahteve po univerzitetnih diplomah – Primerjava diplom in potrdil o strokovni usposobljenosti, izdanih v različnih državah članicah

(Direktiva Sveta 89/48)

1. Če ni določeno drugače, je treba sklepati, da se mora zahteva po univerzitetni diplomi, ki izhaja iz določb člena 82(2)(c)(i) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, razumeti v pomenu, ki ga ima ta izraz v zakonodaji države članice, kjer je kandidat dokončal študij, ki ga navaja.

(Glej točko 34.)

Napotitev na:

Sodišče: 13. julij 1989, Jaenicke Cendoya proti Komisiji, 108/88, Recueil, str. 2711, točka 14;

Sodišče prve stopnje: 7. februar 1991, Ferreira de Freitas proti Komisiji, T-2/90, Recueil, str. II-103, točka 32; 3. marec 1994, Cortes Jimenez in drugi proti Komisiji, T-82/92, RecFP, str. I-A-69 in II-237, točka 34.

2. Uskladitev, izvedena z Direktivo 89/48 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, nima za posledico omejitev diskrecijske pravice, ki jo ima institucija pri primerjavi vrednosti diplom v okviru svoje politike zaposlovanja. V sistemu Direktive 89/48 se primerjava diplom opravi za dostop do nekaterih reguliranih dejavnosti v različnih državah članicah. Taka presoja se ne sme zamenjevati z zapleteno presojo univerzitetne vrednosti nazivov, pridobljenih v različnih državah članicah, za določitev naziva, povezanega z delovnim mestom v instituciji Evropskih skupnosti.

(Glej točko 85.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 9. december 1999, Alonso Morales proti Komisiji, T‑299/97, RecFP, str. I-A-249 in II-1227, točki 35 in 36; 11. maj 2005, De Stefano proti Komisiji, T-25/03, ZOdl. JU, str. I-A-125 in II-573, točka 53.
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:F:2010 :116 1SODBA SODIŠČA ZA U SLUŽBENCE
(drugi senat)
z dne 30. septembra 2010
Zadeva F-41/05
Kurt J acobs
proti
E v ropski komisiji
„Javni uslužbenci — Uradniki — Imenovanje — Kandida ti, vpisani na rezervni seznam pred začetkom 
veljavnosti novih kadr ovskih predpisov — Razvrstitev v naziv ob uporabi novih, m anj ugodnih pravil — 
Člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom“
Predmet:Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero K. Jacobs predlaga 
razglasitev n ičnosti odločbe z dne 11. februarja 2005 o zavrnitvi njegove p ritožbe zoper 
odločbe z dne 16 ., 24 . in 31. avgusta 2004 t er po p otrebi ra zglasitev n ičnosti 
zadnjenavedenih odločb v delih, v katerih je z njimi razvrščen v nižji naziv od naziva, 
objavljenega v obvestilu o natečaju COM/B/1/02. Predlaga tudi, naj se Komisiji naloži 
plačilo 250 .000 EUR i z naslova odškodnine.
Odločitev:Tožba se zavrne. Vsaki stranki se naloži plačilo njenih stroškov.
Pov zetek
Uradniki — Funkcija uradnika — Pogoji za pridobitev niso izpolnjeni zaradi neobstoja imenovanja 
v skladu s predpisi
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 3)
Na podlagi načel prava javnih uslužbencev E vropske u nije je lahko u radnik imenovan le v obliki in pod 
pogoji, ki s o določeni v Kadrovskih predpisih.
Ker pravno ra zmerje me d uradnikom in upravo izhaja iz Kadrovskih predpisov in ni pogodbeno, člen 3 
Kadrovskih predpisov, katerega besedilo ni bilo spremenjeno z Uredbo št. 723/2004 o spremem bi 
Kadrovskih predpisov za uradnike E vropskih skupnosti in pogojev z a zaposlitev dr ugih uslužbencev 
Evropskih skupnosti, pomeni, da i menovanje uradnika n ujno i zvira i z enostranskega akta organa, 
pristojnega za imenovanja, v katerem j e natančno d oločen da tum, ko z ačne to imenovanje učinkovati, 
in delovno me sto, na ka terega je zadevna oseba ra zporejena. Tako i menovanje zato ne m ore biti 
posledica domnevnega soglasja volj zaradi s prejema ponudbe delovnega me sta; to pa še toliko b olj 
velja, kadar p onudba delovnega me sta izvira o d uslužbencev institucije, ki n imajo funkcije organa, 
pristojnega za imenovanja.
Zato se ka ndida t, ki j e bil uspešen na javnem n atečaju, šele ko p rejme o dločbo navedenega organa 
o svojem i menovanju, lahko sklicuje na funkcijo uradnika in s tem n a določbe Kadrovskih predpisov.
2 ECLI:EU:F:2010 :116POVZETEK–ZADEVAF-41/05
JACOBSPROTIKOMISIJI
(Glej točke 43, 44 in 52 .)
Napotitev n a:
Sodišče: 13. maj 1970 , Fournier proti Komisiji, 18/69, Recueil, str. 249.
Splošno s odišče: 10. april 1992 , Ventura proti Parlamentu, T-40/91, Recueil, str. II-1697 , točki 40 in 41 ; 19. julij 1999 , 
Mammarella proti Komisiji, T-74/98, RecFP, str. I-A-151 in II- 797, točke o d 25 d o 27 ; 11. julij 2007 , Centeno 
Mediavilla in dr ugi proti Komisiji, T-58/05, ZOdl., str. II-2523 , točki 54 in 55.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE (občna seja)

z dne 24. junija 2008

Zadeva F-116/05

Maria Concetta Cerafogli in Paolo Poloni

proti

Evropski centralni banki (ECB)

„Javni uslužbenci – Osebje ECB – Osebni prejemki – Metoda izračunavanja letne prilagoditve osebnih prejemkov – Izvršitev sodbe sodišča Skupnosti – Potrditveni akt – Nedopustnost“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 36.2 Protokola o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, priloženega k Pogodbi ES, s katero M. C. Cerafogli in P. Poloni predlagata predvsem in v bistvu razglasitev ničnosti njunih plačilnih listov za julij 2001, kot ju je ECB sestavila februarja 2005 ob izvrševanju sodbe Sodišča prve stopnje z dne 20. novembra 2003 v zadevi Cerafogli in Poloni proti ECB (T‑63/02, Recueil, str. II-4929), ter dodelitev odškodnine.

Odločitev: Tožba se zavrže kot nedopustna. Vsaka stranka nosi svoje stroške.

Povzetek

Uradniki – Uslužbenci Evropske centralne banke – Tožba – Akt, ki posega v položaj – Pojem – Potrditveni akt – Izključitev

(Protokol o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, člen 36.2; Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91; Pogoji za zaposlitev v Evropski centralni banki, člen 42)

Za tožbe, vložene na podlagi člena 36.2 Protokola o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke in člena 42 Pogojev za zaposlitev v Evropski centralni banki, je treba po analogiji uporabiti sodno prakso, po kateri je akt, ki posega v položaj, akt, ki neposredno in takoj vpliva na pravni položaj zainteresirane osebe, vendar kot takega ni mogoče opredeliti izključno potrditvenega akta, kot je akt, ki ne vsebuje nobenega novega elementa v primerjavi s prejšnjim aktom, ki posega v položaj.

(Glej točke od 41 do 43.)

Napotitev na:

Sodišče: 21. januar 1987, Stroghili proti Računskemu sodišču, 204/85, Recueil, str. 389, točka 6;

Sodišče prve stopnje: 7. junij 1991, Weyrich proti Komisiji, T-14/91, Recueil, str. II-235, točka 35; 9. junij 1998, Biedermann in drugi proti Računskemu sodišču, T-173/95, RecFP, str. I-A-273 in II-831, točka 39.
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

(drugi senat)

z dne 30. septembra 2010

Zadeva F-41/05

Kurt J acobs

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Uradniki – Imenovanje – Kandidati, vpisani na rezervni seznam pred začetkom veljavnosti novih kadrovskih predpisov – Razvrstitev v naziv ob uporabi novih, manj ugodnih pravil – Člen 12(3) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero K. Jacobs predlaga razglasitev ničnosti odločbe z dne 11. februarja 2005 o zavrnitvi njegove pritožbe zoper odločbe z dne 16., 24. in 31. avgusta 2004 ter po potrebi razglasitev ničnosti zadnjenavedenih odločb v delih, v katerih je z njimi razvrščen v nižji naziv od naziva, objavljenega v obvestilu o natečaju COM/B/1/02. Predlaga tudi, naj se Komisiji naloži plačilo 250.000 EUR iz naslova odškodnine.

Odločitev: Tožba se zavrne. Vsaki stranki se naloži plačilo njenih stroškov.

Povzetek

Uradniki – Funkcija uradnika – Pogoji za pridobitev niso izpolnjeni zaradi neobstoja imenovanja v skladu s predpisi

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 3)

Na podlagi načel prava javnih uslužbencev Evropske unije je lahko uradnik imenovan le v obliki in pod pogoji, ki so določeni v Kadrovskih predpisih.

Ker pravno razmerje med uradnikom in upravo izhaja iz Kadrovskih predpisov in ni pogodbeno, člen 3 Kadrovskih predpisov, katerega besedilo ni bilo spremenjeno z Uredbo št. 723/2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti, pomeni, da imenovanje uradnika nujno izvira iz enostranskega akta organa, pristojnega za imenovanja, v katerem je natančno določen datum, ko začne to imenovanje učinkovati, in delovno mesto, na katerega je zadevna oseba razporejena. Tako imenovanje zato ne more biti posledica domnevnega soglasja volj zaradi sprejema ponudbe delovnega mesta; to pa še toliko bolj velja, kadar ponudba delovnega mesta izvira od uslužbencev institucije, ki nimajo funkcije organa, pristojnega za imenovanja.

Zato se kandidat, ki je bil uspešen na javnem natečaju, šele ko prejme odločbo navedenega organa o svojem imenovanju, lahko sklicuje na funkcijo uradnika in s tem na določbe Kadrovskih predpisov.

(Glej točke 43, 44 in 52.)

Napotitev na:

Sodišče: 13. maj 1970, Fournier proti Komisiji, 18/69, Recueil, str. 249.

Splošno sodišče: 10. april 1992, Ventura proti Parlamentu, T-40/91, Recueil, str. II-1697, točki 40 in 41; 19. julij 1999, Mammarella proti Komisiji, T-74/98, RecFP, str. I-A-151 in II-797, točke od 25 do 27; 11. julij 2007, Centeno Mediavilla in drugi proti Komisiji, T-58/05, ZOdl., str. II-2523, točki 54 in 55.
C 303/47

Sklep Splošnega sodišča z dne 13. junija 2022 – Mendes de Almeida/Svet

(Zadeva T-334/21) (1)

(Javni uslužbenci - Imenovanje evropskih tožilcev Evropskega javnega tožilstva - Imenovanje enega od kandidatov, ki ga je določila Portugalska - Neobstoj spora med Unijo in enim od njenih agentov v mejah in pod pogoji, določenimi v Kadrovskih predpisih in PZDU - Člen 270 PDEU - Očitna nepristojnost)

(2022/C 303/60)

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugalska) (zastopniki: R. Leandro Vasconcelos, M. Marques de Carvalho in P. Almeida Sande, odvetniki)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: K. Pleśniak in J. Gil, agenta)

Predmet

Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 270 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Sveta (EU) 2020/1117 z dne 27. julija 2020 o imenovanju evropskih tožilcev Evropskega javnega tožilstva (UL 2020, L 244, str. 18) v delu, v katerem je za evropskega tožilca Evropskega javnega tožilstva imenovan José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra, ter razglasitev ničnosti odločbe Sveta Evropske unije z dne 8. marca 2021 o zavrnitvi njene pritožbe, ki je bila zoper izpodbijani sklep vložena 10. februarja 2021.

Izrek

1. Tožba se zavrže.

2. Ani Carli Mendes de Almeida se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 320, 9.8.2021.