10

Sodišče prve stopnje je v izpodbijani sodbi dejansko stanje v okviru tožbe, ki jo je obravnavalo, povzelo tako: „1. Komisija je [s sporno o]dločbo […] ugotovila, da so različna podjetja sodelovala pri celi vrsti sporazumov in usklajenih ravnanj v smislu člena 81(1) ES. 2. Šlo je zlasti za osem bank, ki so naslovnice [sporne] odločbe: — Erste […]; — [RZB]; — [BA-CA]; — […] — [ÖVAG]; — […] 3. Komisija naslovnikom [sporne] odločbe očita predvsem, da so vpeljali tako imenovano ‚mrežo Lombard‘, torej celo vrsto rednih, vsebinsko izčrpnih in oblikovno tesno povezanih sestankov (v nadaljevanju: okrogle mize), v okviru katerih so se redno dogovarjali o svojem ravnanju glede glavnih parametrov, ki zadevajo konkurenco na trgu bančnih proizvodov in storitev v Avstriji. […] 15. Potem ko se je Komisija aprila 1997 seznanila z dokumentom, na podlagi katerega je bilo mogoče domnevati, da obstajajo na avstrijskem bančnem trgu sporazumi ali usklajena ravnanja, ki so v nasprotju s členom 81 ES, je sprožila formalni postopek preiskave. Politična stranka Freiheitliche Partei Österreichs (v nadaljevanju: FPÖ) je 30. junija 1997 v skladu s členom 3 Uredbe […] št. 17 […] vložila pritožbo proti osmim avstrijskim kreditnim institucijam, osumljenim sodelovanja pri sporazumih in/ali usklajenih ravnanjih, ki omejujejo konkurenco. 16. Komisija je 23. in za več bank, med katerimi je bila večina naslovnic [sporne] odločbe, uvedla nenapovedane preiskave. Komisija je na več kreditnih institucij, osumljenih sodelovanja pri teh sporazumih ali ravnanjih, naslovila zahtevo po informacijah v skladu s členom 11(2) Uredbe št. 17. 17. Največje med zadevnimi bankami so takoj po prejetju zahteve po informacijah Komisiji ponudile svoje ‚sodelovanje‘ pri preučitvi zadeve, tako da so predlagale ‚prostovoljno‘ predstavitev dejstev (namesto da bi odgovorile na zahtevo po informacijah) in se odpovedale zaslišanju; v zameno naj bi generalni direktorat za konkurenco Komisije preklical svojo zahtevo po informacijah in jim naložil le ‚zmerno‘ upravno globo. Komisija je pozdravila hitro pripravljenost bank na sodelovanje, vendar je zavrnila kakršen koli dogovor o tem. 18. Vsi naslovniki so nato odgovorili na zahtevo po informacijah. Ob tem so nekateri vseeno trdili, da na večino zastavljenih vprašanj niso dolžni odgovoriti, da pa lahko nanje odgovorijo prostovoljno in v okviru navedenega sodelovanja pošljejo z njimi povezane dokumente. Komisija je tak pravni vidik zavrnila. 19. Kmalu zatem so največje zadevne banke, med katere se uvrščajo vse tožeče stranke […] na Komisijo naslovile 132 strani dolg dokument z naslovom ‚Skupno poročilo o dejanskem stanju‘, v katerem so podrobno opisale zgodovinsko ozadje svojega omejevalnega sporazuma, nato pa na kratko povzele in predložile lastno oceno vsebine svojih okroglih miz, kot je jasno razvidno iz zaseženih in zahtevanih dokumentov. Hkrati s tem so predložile šestnajst fasciklov z dokumenti, razvrščenimi po okroglih mizah, ki so jim bila priložena podrobna kazala. Da bi lahko Komisija ocenila morebitno dodano vrednost listin, poslanih skupaj s skupnim poročilom o dejanskem stanju, je banke prosila, naj navedejo, ali se s katerimi od teh listin še ni seznanila, in če je tako, s katerimi. Njene sogovornice so menile, da tej zahtevi ni mogoče niti ni treba ugoditi. 20. Komisija je 13. septembra 1999 osmim bankam poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki je bilo sprejeto . […] Komisija je bankam poslala dopolnilno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. […]. 21. Komisija je 11. junija 2002 sprejela [sporno] odločbo. […] 22. Komisija v členu 1 [sporne] odločbe navaja, da je osem bank, na katere je naslovljena ta odločba, kršilo člen 81(1) ES, ker so sodelovale pri sporazumih in usklajenih ravnanjih o cenah, bančnih provizijah in drugih parametrih konkurence, katerih namen je bil omejiti konkurenco na trgu bančnih proizvodov in storitev v Avstriji med 1. januarjem 1995 in . […] 24. V členu 3 [sporne] odločbe so njenim naslovnikom naložene naslednje globe: — Erste: 37,69 milijona EUR, — RZB: 30,38 milijona EUR, — BA-CA: 30,38 milijona EUR, […] — ÖVAG: 7,59 milijona EUR, […]. 25. V [sporni] odločbi je navedeno, da imajo sporazumi med bankami, zlasti o obrestni meri in provizijah, v Avstriji že dolgo tradicijo, ki je do 80-ih let deloma temeljila na pravni podlagi, ta pa je bila razveljavljena najpozneje 1. januarja 1994, ko se je Republika Avstrija pridružila Evropskemu gospodarskemu prostoru (EGP) in je začel veljati [zakon o bančnem sistemu (Bankwesensgesetz)]. 26. Kljub temu so kreditne institucije v okviru ustanovljene mreže še naprej sklepale sporazume, zlasti o aktivnih in pasivnih obrestnih merah. 27. V naslovu 5 [sporne] odločbe je navedeno, da so bili sklenjeni sporazumi vsebinsko zelo izčrpni, večinoma institucionalizirani in medsebojno tesno povezani, pokrivali pa so vse avstrijsko ozemlje. Vsak bančni proizvod je bil predmet posebne okrogle mize, na kateri so sodelovale pristojne odgovorne osebe iz druge ali tretje hierarhične ravni zadevnih bank. V praksi se ta teoretična razdelitev ni strogo upoštevala: od časa do časa je povezana vprašanja z različnih okroglih miz obravnaval isti organ. Te različne okrogle mize so bile namreč sestavni del organizacijske celote. 28. Vsak mesec, razen v avgustu, so se predstavniki uprav največjih avstrijskih bank sestajali v okviru najvišjega organa (imenovanega klub Lombard). Poleg vprašanj splošnega interesa, ki so z vidika konkurence nevtralna, je ta organ razpravljal o spremembah obrestnih mer, ukrepih na področju oglaševanja ipd. Na nekaterih od teh sestankov so bili navzoči predstavniki nacionalne banke Avstrije […]. 29. Neposredno eno raven nižje so prirejali strokovne okrogle mize, povezane s posebnimi proizvodi. V okviru tega so bile najpomembnejše okrogle mize o aktivnih poslih, se pravi posojilih, in okrogle mize o pasivnih poslih, se pravi hranilnih vlogah; kot pove že njihovo ime, je bil njihov namen določiti pogoje (torej obrestne mere) za posojila in hranilne vloge, sestajali pa so se ločeno ali skupaj. Izmenjava informacij med ‚klubom Lombard‘ in temi okroglimi mizami je bila še posebej živahna. 30. V vseh avstrijskih deželah so se redno srečevali pri številnih in raznolikih regionalnih okroglih mizah. V nekaterih deželah so celo posnemali hierarhično strukturo ‚kluba Lombard‘ in strokovnih okroglih miz. 31. Predstavniki dunajskih institucij so se pri okroglih mizah o aktivnih in/ali pasivnih poslih, organiziranih na zvezni ravni, srečevali s kolegi iz posameznih regij, predvsem zato, da bi svoje odločitve razširili na vse avstrijsko ozemlje. 32. Poleg tega so obstajale specializirane okrogle mize, namenjene poslovanju s podjetji, poslovanju s posamezniki iz vrst ‚svobodnih poklicev‘, hipotekarnim posojilom in posojilom za gradnjo (imenovane ‚Minilombard‘, ‚okrogla miza upravljavcev računov ključnih strank‘, ‚okrogla miza o svobodnih poklicih‘, ‚sekcija za hipotekarna posojila‘ in ‚okrogla miza bank, ki dajejo posojila za gradnjo, o pasivnih poslih‘). 33. In končno, redno so se srečevali v okviru številnih drugih okroglih miz na temo konkurence: v okviru okrogle mize finančnih direktorjev (Treasurerrunde) so razpravljali o posojilih zvezni državi in vprašanjih v zvezi z obrestnimi merami, pri različnih okroglih mizah o plačilnih poslih (zlasti pri okrogli mizi pod tem imenom, okrogli mizi ‚Tujina‘ in v organizacijskem odboru združenj avstrijskih kreditnih institucij ali Organisationskomitee der österreichischen Kreditinstitutsverbände), o provizijah in stroških, povezanih s takimi posli, v klubu ‚Izvoz‘ (Exportklub) o financiranju izvoza in v okviru okrogle mize o vrednostnih papirjih (Bankenrunde Wertpapiere) o minimalnih stroških, provizijah in obrestnih merah za te proizvode. 34. Med temi specializiranimi okroglimi mizami je izstopala okrogla miza nadzornikov upravljanja (Controllerrunde), ki je združevala predstavnike pristojnih služb največjih avstrijskih bank. V njenem okviru so določali enotne osnove za izračun in pripravljali skupne predloge za povečanje dobička. Tako so banke okrepile medbančno preglednost glede izračunov in stroškov. 35. Med vsemi temi okroglimi mizami, pri katerih so torej obravnavali predvsem pogoje za posojila in hranilne vloge ter bančne provizije, je potekala redna izmenjava informacij. Pogosto se je zgodilo, da so se posvetovanja znotraj enega organa odložila do sklenitve dogovora v okviru drugega organa. In končno, prevlada ‚kluba Lombard‘ je pomenila, da se je ob nesoglasjih pričakovala njegova razsodba. 36. Da bi na vsem avstrijskem ozemlju dosegli izvajanje sporazumov, sprejetih v okviru dunajskih okroglih miz (ali da bi se ti sporazumi upoštevali), so se informacije redno pošiljale tudi na deželne okrogle mize ali, obratno, so jih te pošiljale osrednjim okroglim mizam, v okviru katerih so se sestajali v prestolnici. Od časa do časa so regionalni organi svoje predstavnike poslali na zvezne okrogle mize o pasivnih in/ali aktivnih poslih. 37. Komisija v [sporni] odločbi ugotavlja, da je v obdobju, na katero se nanaša preiskava (tj. med 1. januarjem 1994 in koncem junija 1998), samo na Dunaju potekalo najmanj 300 sestankov, pri čemer niso upoštevane številne regionalne okrogle mize. […] 38. Komisija poudarja posebno vlogo krovnih družb v ‚mreži Lombard‘ pri sodelovanju in zastopanju svojih skupin, in sicer glede Erste (prej GiroCredit) sektorja hranilnic, glede družbe RZB sektor Raiffeisen in glede ÖVAG sektorja ljudskih bank. Po njenem mnenju naj bi ta vloga neposredno pripomogla k dobremu delovanju ‚mreže Lombard‘. Na eni strani naj bi krovne družbe organizirale vzajemno izmenjavo informacij med Dunajem in deželami znotraj samih skupin; na drugi strani pa naj bi varovale interese svoje skupine pred drugimi skupinami v kartelu. Po mnenju Komisije so jih drugi člani šteli za predstavnice teh skupin. Zato se naj sporazumi ne bi sklepali samo med temi institucijami, ampak tudi med skupinami.“