ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 103/8

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. februarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd proti Office of Communications, British Telecommunications plc

(Zadeva C-16/10) (1)

(Približevanje zakonodaj - Telekomunikacije - Omrežja in storitve - Direktiva 2002/22/ES - Določitev podjetij za zagotavljanje univerzalne storitve - Naložitev posebnih obveznosti določenemu podjetju - Imeniške storitve in imeniki)

2011/C 103/11

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd

Toženi stranki: Office of Communications, British Telecommunications plc

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL L 108, str. 21), Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva) (UL L 108, str, 33) in Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalnih storitvah in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, str. 51) – Določitev podjetja za opravljanje univerzalne storitve – Posebne obveznosti, ki jih je mogoče naložiti določenemu podjetju

Izrek

Člen 8(1) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) dovoljuje državam članicam, kadar se odločijo, da bodo v skladu s to določbo določile eno ali več podjetij za zagotavljanje univerzalne storitve ali različnih elementov univerzalne storitve, kot je to opredeljeno v členih od 4 do 7 in 9(2) te direktive, da tem podjetjem naloži le posebne obveznosti, ki so določene v navedeni direktivi in ki so povezane z zagotavljanjem navedene storitve ali njenih navedenih elementov končnim uporabnikom s strani določenih podjetij samih.

(1) UL C 63, 13.3.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 139/10

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Telefónica Móviles España, SA proti Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones

(Zadeva C-85/10) (1)

(Telekomunikacijske storitve - Direktiva 97/13/ES - Splošne avtorizacije in posamična dovoljenja - Dajatve in pristojbine, ki veljajo za podjetja, ki so imetniki posamičnih dovoljenj - Člen 11(2) - Razlaga - Nacionalna zakonodaja, ki ne določa posebne namembnosti dajatve - Povišanje dajatve za digitalne sisteme ob nespremenjeni dajatvi za analogne sisteme prve generacije - Združljivost)

2011/C 139/16

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Supremo

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Telefónica Móviles España, SA

Toženi stranki: Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Tribunal Supremo – Razlaga člena 11(2) Direktive 97/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošna in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev (UL L 117, str. 15) – Dajatve in pristojbine za podjetja, ki imajo posamična dovoljenja – Naložitev finančnih bremen, ki presegajo tista, ki jih dovoljuje direktiva, njihova namembnost pa ni predvidena v direktivi – Sankcioniranje naprednejših tehnologij glede na zastarele.

Izrek

Zahteve, določene v členu 11(2) Direktive 97/13/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 10. aprila 1997 o skupnem okviru za splošne avtorizacije in posamična dovoljenja na področju telekomunikacijskih storitev – da mora biti pristojbina, naložena operaterjem telekomunikacijskih storitev za uporabo redkih virov, namenjena zagotavljanju optimalne uporabe takih virov in upoštevati potrebo po spodbujanju razvoja inovativnih storitev in konkurence – je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki operaterjem telekomunikacijskih storitev, ki so imetniki posamičnih dovoljenj za uporabo radijskih frekvenc, nalaga plačilo pristojbine, ne da bi določila posebno namembnost prihodkov, pridobljenih na podlagi te pristojbine, in ki znatno povečuje znesek te pristojbine za določeno tehnologijo, ne da bi ga spremenila za drugo.

(1) UL C 134, 22.5.2010.
1.

Helenska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o strojih in spremembah Direktive 95/16/ES, ni izpolnila obveznosti iz te direktive
SL Uradni list Evropske unije C 63/11

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 22. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luxembourg) – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines proti Pierru Feltgenu (curateur de la faillite de Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA

(Zadeva C-116/10) (1)

(Šesta direktiva o DDV - Oprostitve - Člen 15, točki 4(a) in 5 - Oprostitev storitev dajanja v najem pomorskih plovil - Obseg)

2011/C 63/20

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines

Toženi stranki: Me Pierre Feltgen (curateur de la faillite de Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Razlaga člena 15(4)(a) in 5 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Oprostitev storitev dajanja v najem pomorskih plovil – Oprostitev pod pogojem, da so taka plovila namenjena plovbi na odprtem morju, ki opravljajo prevoz potnikov za plačilo ali so namenjena opravljanju komercialne, industrijske ali ribiške dejavnosti

Izrek

Člen 15, točka 5, Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/680/EGS z dne 16. decembra 1991, je treba razlagati tako, da oprostitev davka na dodano vrednost, določena s to določbo, ne velja za opravljanje storitev, ki vključujejo dajanje na razpolago plovila s posadko fizičnim osebam za plačilo za plovbo po odprtem morju za razvedrilo.

(1) UL C 113, 1.5.2010.
1.

Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2006/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, 83/349/EGS o konsolidiranih računovodskih izkazih, 86/635/EGS o letnih računovodskih izkazih in konsolidiranih računovodskih izkazih bank in drugih finančnih institucij ter 91/674/EGS o letnih računovodskih izkazih in konsolidiranih računovodskih izkazih zavarovalnic, ni izpolnilo svojih obveznosti iz te direktive.
1.

Portugalska republika s tem, da je v družbi GALP Energia SGPS SA v korist države Portugalske in drugih oseb javnega prava ohranila posebne pravice – kot so te, ki so v tej zadevi določene v zakonu št. 11/90 v zvezi z okvirnim zakonom o privatizaciji (Lei no 11/90, Lei Quadro das Privatizaçoes) z dne 5. aprila 1990, uredbi-zakonu št. 261-A/99 o odobritvi prve faze postopka privatizacije delniškega kapitala družbe GALP – Petróleos e Gás de Portugal SGPS SA (Decreto-Lei no 261-A/99 aprova a 1.a fase do processo de privatização do capital social da GALP – Petróleos e Gás de Portugal, SGPS, SA) z dne 7. julija 1999 in statutu te družbe –, ki izhajajo iz prednostnih delnic („golden shares“) te države v delniškem kapitalu te družbe, ni izpolnila obveznosti iz člena 56 ES.
SL Uradni list Evropske unije C 49/2

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 21. decembra 2011 – Evropska komisija proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-28/09) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Člena 28 ES in 29 ES - Prosti pretok blaga - Ukrepi z enakim učinkom kot količinske omejitve pri uvozu in izvozu - Prevoz - Direktivi 96/62/ES in 1999/30/ES - Sektorska prepoved vožnje za tovorna vozila z več kot 7,5 tone, ki prevažajo določeno blago - Kakovost zraka - Varovanje zdravja in varstvo okolja - Načelo sorazmernosti - Doslednost)

2012/C 49/03

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: P. Oliver, A. Alcover San Pedro in B. Schima, zastopniki)

Tožena stranka: Republika Avstrija (zastopniki: E. Riedl, G. Eberhard in C. Ranacher, zastopniki, L. Schmutzhard, J. Thudium)

Intervenientki v podporo tožeče stranke: Italijanska republika (zastopniki: I. Bruni, nato G. Palmieri, zastopnika, skupaj z G. De Bellis, avvocato dello Stato), Kraljevina Nizozemska (zastopniki: C. Wissels, Y. de Vries in M. Noort, zastopniki)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 28 ES in 29 ES – Prepoved vožnje za tovorna vozila z več kot 7,5 tone, ki prevažajo določeno blago na odseku avtoceste A12 „Inntalautobahn“ – Utemeljitev te prepovedi s členom 30 ES in z zakonodajo Skupnosti v zvezi s kakovostjo zunanjega zraka

Izrek

1. Republika Avstrija s tem, da je tovornim vozilom z več kot 7,5 tone, ki prevažajo določeno blago, prepovedala vožnjo na odseku avtoceste A 12 v dolini reke Inn (Avstrija), ni izpolnila obveznosti iz členov 28 ES in 29 ES.

2. Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.

3. Italijanska republika in Kraljevina Nizozemska nosita svoje stroške.

(1) UL C 69, 21.3.2009.
—

središče glavnih interesov družbe dolžnice je treba določiti tako, da se prvotno upošteva kraj uprave te družbe, kot ga je mogoče določiti na podlagi objektivnih elementov, ki jih lahko preverijo tretje osebe. Če so vodstveni in nadzorni organi družbe na statutarnem sedežu družbe in če se odločitve glede upravljanja te družbe sprejemajo v tem kraju tako, da to lahko preverijo tretje osebe, domneve iz te določbe ni mogoče ovreči. Če kraj uprave družbe ni na statutarnem sedežu družbe, je navzočnost premoženja družbe in obstoj pogodb o njegovi finančni uporabi v državi članici, v kateri družba nima statutarnega sedeža, mogoče šteti za elementa, ki zadostujeta za ovrženje domneve zakonodajalca Unije le, če je s celovito presojo vseh upoštevnih elementov mogoče tako, da to lahko preverijo tretje osebe, ugotoviti, da sta dejansko središče uprave in nadzora te družbe ter kraj upravljanja njenih interesov v tej drugi državi članici;
1.

Portugalska republika s tem, da je — dovolila opravljanje dejavnosti nepremičninskega posredovanja le v okviru nepremičninske agencije; — naložila družbam za nepremičninsko posredovanje in nepremičninskim posrednikom s sedežem v drugih državah članicah obveznost skleniti zavarovanje za kritje svoje poklicne odgovornosti, ki je v skladu s portugalsko zakonodajo; — naložila družbam za nepremičninsko posredovanje s sedežem v drugih državah članicah obveznost razpolagati s pozitivnim lastniškim kapitalom v smislu te zakonodaje, in — določila popolni disciplinski nadzor Instituto de Construção e do Imobiliário IP nad družbami za nepremičninsko posredovanje in nepremičninskimi posredniki s sedežem v drugih državah članicah ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 56 PDEU, ter s tem, da je — naložila družbam za nepremičninsko posredovanje obveznost opravljati izključno dejavnost nepremičninskega posredovanja, razen upravljanja nepremičnin za tretje osebe, ter — naložila nepremičninskim posrednikom obveznost opravljati izključno dejavnost nepremičninskega posrednika, ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 49 in 56 PDEU.
1.

Člen 2 Uredbe Sveta (EGS) št. 1768/92 z dne 18. junija 1992 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za zdravila, kakor je bila spremenjena z Aktom o pogojih pristopa Republike Avstrije, Republike Finske in Kraljevine Švedske in o prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, je treba razlagati tako, da izdelek, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki je bil v Evropski skupnosti dan v promet kot zdravilo za uporabo v humani medicini, preden je bilo zanj izdano dovoljenje za promet v skladu z Direktivo Sveta 65/65/EGS z dne 26. januarja 1965 o približevanju določb zakonov in drugih predpisov, ki se nanašajo na zdravila, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 89/341/EGS z dne 3. maja 1989, in zlasti ne da bi bila zanj opravljena presoja varnosti in učinkovitosti, ne spada na področje uporabe te uredbe, kakor je bila spremenjena, in torej ne more biti predmet dodatnega varstvenega certifikata.
1.

Določbe dela A, točka 6, Priloge III k Uredbi Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 629/2006 z dne 5. aprila 2006, v povezavi s členom 7(2)(c) te uredbe ne nasprotujejo nacionalnemu pravilu, kakršno je to v sporu o glavni stvari, ki določa izplačevanje dodatka k dajatvi za starost, kadar je znesek te dajatve, dodeljen v skladu s členom 20 dvostranskega sporazuma med Češko republiko in Slovaško republiko z dne 29. oktobra 1992, sprejetega v okviru ukrepov za ureditev razmer po delitvi Češke in slovaške federativne republike dne 31. decembra 1992, nižji od tistega, ki bi bil dodeljen, če bi bila starostna pokojnina izračunana po pravu Češke republike.
SL Uradni list Evropske unije C 186/4

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 5. maja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de grande instance de Paris – Francija) – Prunus SARL, Polonium SA proti Directeur des services fiscaux

(Zadeva C-384/09) (1)

(Neposredno obdavčenje - Prosti pretok kapitala - Člen 64 PDEU - Pravne osebe s sedežem v tretji državi - Posest nepremičnin v državi članici - Davek na tržno vrednost teh nepremičnin - Zavrnitev oprostitve - Presoja glede čezmorskih držav in ozemelj - Boj proti davčnim utajam - Solidarna odgovornost)

2011/C 186/07

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de grande instance de Paris

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Prunus SARL, Polonium SA

Tožena stranka: Directeur des services fiscaux

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de grande instance (Paris) – Razlaga člena 56 in naslednjih Pogodbe ES – Davek na tržno vrednost nepremičnin, ki so v Franciji – Nacionalna zakonodaja, na podlagi katere je pravnim osebam z dejanskim sedežem uprave v Franciji ali državi članici Evropske unije podeljena pravica do oprostitve plačila tega davka in na podlagi katere je ta pravica – glede pravne osebe s sedežem dejanske uprave na ozemlju tretje države – pogojena z obstojem konvencije o upravni pomoči, sklenjeni med Francijo in to državo za boj proti davčnim utajam in izogibanju plačevanja davkov, ali z okoliščino o obstoju pogodbe s klavzulo o prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva in združljivost te zakonodaje s Pogodbo – Zavrnitev oprostitve glede dveh družb s sedežem na Britanskih Deviških otokih – Obveznost plačila davka s strani solidarnih dolžnikov, pravnih oseb s sedežem v Franciji.

Izrek

Člen 64(1) PDEU je treba razlagati tako, da člen 63 PDEU ne posega v uporabo nacionalne zakonodaje, ki velja na dan 31. decembra 1993 ter na podlagi katere je družbam s sedežem na ozemlju te države članice Evropske unije podeljena pravica do oprostitve davka na tržno vrednost nepremičnine, ki je na ozemlju te države, in na podlagi katere je ta pravica – glede družbe s sedežem na ozemlju čezmorskih držav in ozemelj – pogojena z obstojem konvencije o upravni pomoči, sklenjeni med navedeno državo članico in tem ozemljem za boj proti davčnim utajam in izogibanju plačevanja davkov, ali z okoliščino, da z uporabo pogodbe, ki vsebuje klavzulo o prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva, ta pravna oseba ne more biti obdavčena bolj kot pravna oseba s sedežem na ozemlju te iste države članice.

(1) UL C 312, 19.12.2009.
SL Uradni list Evropske unije C 204/5

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. maja 2011 – Evropska komisija proti Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, République fédérale d'Allemagne, Land Sachsen-Anhalt

(Zadeva C-83/09 P) (1)

(Pritožba - Državne pomoči - Člen 88(2) in (3) ES - Uredba (ES) št. 659/1999 - Odločba o nenasprotovanju - Ničnostna tožba - Predpostavke dopustnosti - Tožbeni razlogi, ki jih je mogoče uveljavljati za razglasitev ničnosti - Pojem „zainteresirana stranka“ - Konkurenčna povezava - Razporeditev - Trg za oskrbo)

2011/C 204/09

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: K. Gross in V. Kreuschitz, zastopnika)

Druge stranke v postopku: Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG (zastopnika: R. Nierer in L. Gordalla, odvetnika), Zellstoff Stendal GmbH (zastopnika: T. Müller-Ibold in K. Karl, odvetnika), Zvezna republika Nemčija, Land Sachsen-Anhalt

Predmet

Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 10. decembra 2008 v zadevi Kronoply in Kronotex proti Komisiji (T-388/02), s katero je to ugotovilo dopustnost ničnostne tožbe (čeprav jo je na koncu zavrnilo kot neutemeljeno), vloženo zoper odločbo Komisije z dne 19. junija 2002, da ne bo podala ugovorov v zvezi z državno pomočjo, ki so jo nemški organi dodelili družbi Zellstoff Stendhal za izgradnjo tovarne za izdelavo papirne mase. – Napačna presoja predpostavk dopustnosti tožbe za razveljavitev odločbe Komisije na podlagi člena 88(3) ES, ki jo je zainteresirana stranka vložila v smislu 2. odstavka tega člena

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Evropska komisija in Zellstoff Stendal GmbH nosita vsaka svoje stroške.

(1) UL C 102, 1.5.2009.
1.

Člena 18(1)(a) in 22(3)(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2006/18/ES z dne 14. februarja 2006, je treba razlagati tako, da ima davčni zavezanec pravico do odbitka davka na dodano vrednost, plačanega kot vstopni davek za storitve, ki jih opravlja drugi davčni zavezanec, ki ni registriran za namene tega davka, če zadevni računi vsebujejo vse podatke, ki jih zahteva člen 22(3)(b), zlasti tiste, ki so potrebni za identifikacijo osebe, ki je izdala te račune, in vrste opravljenih storitev.
SL Uradni list Evropske unije C 55/9

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 22. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kammergericht Berlin – Nemčija) – DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH proti Bundesrepublik Deutschland

(Zadeva C-279/09) (1)

(Učinkovito sodno varstvo pravic iz prava Unije - Pravica do dostopa do sodišča - Pravna pomoč - Nacionalna ureditev, s katero je pravna pomoč pravnim osebam zavrnjena, če ni „splošnih interesov“)

2011/C 55/15

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Kammergericht Berlin

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH

Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Kammergericht Berlin – Razlaga načela učinkovitosti – Združljivost nacionalne ureditve, s katero je zavrnjena pravna pomoč pravnim osebam, če ni „splošnih interesov“, s tem načelom – Tožba, s katero se uveljavlja odgovornost države članice za prepozen prenos direktiv Skupnosti

Izrek

Načelo učinkovitega sodnega varstva, kot je določeno v členu 47 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, je treba razlagati tako, da ni izključeno, da bi se nanj sklicevale pravne osebe, in da lahko pomoč, odobrena na podlagi tega načela, med drugim pokriva oprostitev plačila predujma stroškov postopka in/ali pomoč odvetnika.

Nacionalno sodišče mora v zvezi s tem preveriti, ali predpostavke za odobritev pravne pomoči pomenijo omejitev pravice do dostopa do sodišč, s katero bi bila ta pravica kršena v svojem bistvu, ali se je z navedenimi predpostavkami uresničeval legitimni cilj in ali med uporabljenimi sredstvi in uresničevanim ciljem obstaja razumno razmerje sorazmernosti.

V okviru te presoje lahko nacionalno sodišče upošteva predmet spora, razumno možnost za uspeh prosilca, pomen zadeve zanj, zapletenost prava in postopka, ki ju je treba uporabiti, ter sposobnost tega prosilca, da učinkovito zastopa svoje stališče. Pri presoji sorazmernosti lahko nacionalno sodišče upošteva tudi višino stroškov postopka, ki jih je treba plačati kot predujem, in to, ali je ovira, ki jo ti stroški morebiti pomenijo za dostop do sodnega varstva, nepremagljiva ali ne.

Kar zadeva posebej pravne osebe, lahko nacionalno sodišče upošteva njihov položaj. Tako lahko upošteva zlasti obliko družbe in to, ali je zadevna pravna oseba profitna ali ne, ter finančno sposobnost njenih družbenikov oziroma delničarjev in možnost, da si priskrbijo denarna sredstva, potrebna za vložitev tožbe pri sodišču.

(1) UL C 267, 7.11.2009.
SL Uradni list Evropske unije C 30/6

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 2. decembra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Everything Everywhere Limited (prej T-Mobile UK Limited) proti The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-276/09) (1)

(Šesta direktiva o DDV - Oprostitev - Člen 13(B)(d), točki 1 in 3 - Posredovanje v zvezi s krediti - Transakcije v zvezi s plačili in transferji - Obstoj dveh ločenih storitev ali obstoj enotne storitve - Dodatni stroški, ki se zaračunajo pri uporabi nekaterih načinov plačila za storitve mobilne telefonije)

2011/C 30/09

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Everything Everywhere Limited (prej T-Mobile UK Limited)

Tožena stranka: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice, Chancery Division – Razlaga člena 13(B)(d), št. 3 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Oprostitve – Obseg – Pojem „storitev, ki imajo učinek prenosa sredstev in povzročijo spremembe v pravnem in finančnem položaju“ – Storitve bremenitve enega računa in prenosa ustreznega zneska na drug račun – Storitve, ki ne vključujejo izvršitve nalog, ki obsegajo bremenitev računa in naložitve ustreznega zneska na drug račun, ampak jih je, če pride do transakcije, mogoče šteti za razlog za to transakcijo – Sistem za plačilo klicev, opravljenih prek mobilnega telefona

Izrek

Za namene obračuna davka na dodano vrednost dodatni stroški – ki jih ponudnik telekomunikacijskih storitev zaračunava svojim strankam, če te teh storitev ne plačajo prek sistema „direktne bremenitve“ ali s prenosom Bankers’ Automated Clearing System, ampak s kreditno kartico, debetno kartico, čekom ali gotovino na bančnem okencu ali pri pooblaščencu za prejem plačil za račun tega ponudnika storitev – ne pomenijo plačila storitev, ki bi bile ločene in neodvisne od glavne storitve, ki je zagotavljanje telekomunikacijskih storitev.

(1) UL C 267, 7.11.2009.