13.

Gerechtshof te Amsterdam, ki odloča v postopkih v glavni stvari, je Sodišču na podlagi člena 267 PDEU predložilo tri predloge za sprejetje predhodne odločbe. Vprašanja za predhodno odločanje, ki jih ti predlogi vsebujejo, se večinoma ujemajo in jih je mogoče strniti tako: 1. Ali gre za omejitev svobode ustanavljanja v smislu člena 43 ES v povezavi s členom 48 ES, če davčne dolžnice niso upravičene do uporabe nizozemske ureditve davčne skupine za dejavnosti in premoženje družb (pra)vnukinj (zadevi C‑39/13 in C‑41/13) /sestrskih družb (zadeva C‑40/13) s sedežem na Nizozemskem? Ali je v teh okoliščinah in ob upoštevanju ciljev, ki jim sledi nizozemska ureditev davčne skupine, položaj družb (pra)vnukinj oziroma sestrskih družb iz postopkov v glavni stvari objektivno primerljiv s (zadevi C‑39/13 in C‑41/13) (i) položajem družb s sedežem na Nizozemskem, ki so družbe vnukinje vmesne holdinške družbe, ki ima sedež na Nizozemskem in se ni odločila za oblikovanje davčne skupine z matično družbo s sedežem na Nizozemskem, in ki kot družbe vnukinje zato tako kakor družbe (pra)vnukinje iz postopkov v glavni stvari niso upravičene do uporabe ureditve davčne skupine zgolj z družbo babico, ali s (ii) položajem družb vnukinj s sedežem na Nizozemskem, ki so se skupaj z vmesno holdinško družbo s sedežem na Nizozemskem odločile za oblikovanje davčne skupine z družbo babico s sedežem na Nizozemskem in katerih dejavnosti in premoženje se zato drugače kot dejavnosti in premoženje družb (pra)vnukinj iz postopkov v glavni stvari davčno konsolidirajo? (zadeva C‑40/13) (i) položajem sestrskih družb s sedežem na Nizozemskem, ki se niso odločile za oblikovanje davčne skupine s svojo matično družbo s sedežem na Nizozemskem in ki kot sestrske družbe zato tako kot sestrske družbe iz postopka v glavni stvari niso upravičene do uporabe ureditve davčne skupine, ali s (ii) položajem sestrskih družb s sedežem na Nizozemskem, ki so se skupaj s svojo matično družbo s sedežem na Nizozemskem odločile za oblikovanje davčne skupine s svojo matično družbo ter katerih dejavnosti in premoženje se zato – drugače kot dejavnosti in premoženje sestrskih družb iz postopka v glavni stvari – davčno konsolidirajo? 2. Ali bi bil odgovor na prvi stavek prvega vprašanja drugačen, če (zadeva C‑39/13) bi bile družbe (pra)vnukinje v lasti ene vmesne holdinške družbe (na naslednji višji ravni korporacijske strukture) v drugi državi članici ali kot v primeru družb (pra)vnukinj iz postopka v glavni stvari v lasti dveh (ali več) vmesnih holdinških družb (na dveh ali več višjih ravneh korporacijske strukture) v tej drugi državi članici? (zadeva C‑41/13) bi se zadevna tuja vmesna holdinška družba v primeru, da na Nizozemskem ne posluje prek hčerinske družbe, temveč prek stalne poslovne enote, lahko odločila za to, da glede premoženja in dejavnosti te nizozemske stalne poslovne enote s svojo matično družbo s sedežem na Nizozemskem oblikuje davčno skupino? (zadeva C‑40/13) bi imele sestrske družbe eno skupno (neposredno) matično družbo v drugi državi članici ali različne (neposredne) matične družbe v drugi državi članici, tako da bi šlo šele na višji ravni – v tej drugi državi članici – korporacijske strukture za skupno (posredno) matično družbo teh različnih družb? 3. Če je treba na prvi stavek prvega vprašanja odgovoriti pritrdilno, ali je mogoče tako omejitev upravičiti z nujnimi razlogi v splošnem interesu, natančneje, z nujnostjo ohranitve davčne skladnosti, vključno s preprečevanjem enostranskega ali dvostranskega dvojnega upoštevanja izgube? 4. Če je treba na tretje vprašanje odgovoriti pritrdilno, ali je treba v tem primeru omejitev šteti za sorazmerno?