ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
SODBA SODIŠČA (drugi senat) 
z dne 15. julija 2004* 
V zadevi C-501/00, 
Kraljevina Španija, ki jo zastopa S. Ortiz Vaamonde, zastopnik, z naslovom za 
vročanje v Luxembourgu, 
tožeča stranka, 
ob sodelovanju 
Diputación Foral de Álava, 
Diputación Foral de Vizcaya, 
Diputación Foral de Guipúzcoa, 
Juntas Generales de Guipúzcoa, 
Gobierno del País Vasco, 
ki jih zastopa R. Falcón y Tella, abogado, 
* Jezik postopka: španščina. 
I - 6721 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 — ZADEVA C-501/00 
in 
Unión de Empresas Siderúrgicas (Unesid), ki jo zastopata L. Suárez de Lezo 
Mantilla in I. Alonso de Noriega Satrústegui, abogados, 
intervenienti, 
proti 
Komisiji Evropskih skupnosti, ki jo zastopata G. Rozet in G. Valero Jordana, 
zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgi!, 
tožena stranka, 
zaradi razglasitve ničnosti odločbe Komisije z dne 31. oktobra 2000 glede španskih 
zakonov o davku od dohodkov pravnih oseb (UL 2001, L 60, str. 57), 
SODIŠČE (drugi senat), 
v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha 
Rodrigues, in R. Schintgen (poročevalec), sodniki, ter N. Colneric, sodnica, 
generalni pravobranilec: A. Tizzano, 
sodni tajnik: R. Grass, 
I - 6722 
ŠPANKA PROTI KOMISIJI 
na podlagi poročila sodnika poročevalca, 
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v 
zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Kraljevina Španija je s tožbo, ki je bila 29. decembra 2000 vložena v sodnem 
tajništvu, na podlagi člena 33, prvi pododstavek, PJ predlagala razglasitev ničnosti 
odločbe Komisije z dne 31. oktobra 2000 glede španskih zakonov o davku od 
dohodkov pravnih oseb (UL 2001, L 60, str. 57, v nadaljevanju: izpodbijana odločba). 
Pravni okvir 
Skupnostna ureditev 
2 Člen 4(c) PJ določa, da so pod pogoji iz Pogodbe ESPJ prepovedane „subvencije ali 
pomoči ali kakršna koli vrsta posebnih dajatev, ki jih države dodelijo ali naložijo". 
I - 6723 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 — ZADEVA C-501/00 
3 Člen 95(1) PJ določa: 
„V primerih, ko bi bila za uresničitev enega od ciljev iz členov 2, 3 in 4 za delovanje 
skupnega trga premoga in jekla v skladu z določbami člena 5 nujna odločitev ali 
priporočilo Visoke oblasti, pa s to pogodbo nista predvidena, Visoka oblast lahko 
tako odločitev ali priporočilo sprejme po posvetovanju s Svetovalnim odborom s 
soglasjem Sveta, ki sklepa soglasno." 
4 Da bi zadostila potrebam po prestrukturiranju jeklarskega sektorja, se je Komisija od 
zgodnjih osemdesetih let za uvedbo programa Skupnosti za odobritev dodelitev 
državnih pomoči jeklarski industriji v določenih izčrpno naštetih primerih oprla na 
člen 95 PJ. 
5 Program, ki ga je na podlagi omenjene določbe Komisija sprejela, je bil v obliki 
odločb kot splošnih aktov, znanih kot „Pravila za pomoči jeklarstvu", in je bil 
pogosto spremenjen tako, da je lahko reševal konjunkturne probleme jeklarske 
industrije. Pravila za pomoči jeklarstvu, ki so veljala v obdobju, upoštevnem za to 
zadevo, so šesta in zadnja serija teh pravil, ki so bila uveljavljena z Odločbo Komisije 
št. 2496/96/ESPJ z dne 18. decembra 1996 o uvedbi pravil Skupnosti za pomoči 
jeklarstvu (UL L 338, str 42, v nadaljevanju: Pravila za pomoči). Ta pravila so veljala 
od 1. januarja 1997 do 22. julija 2002, datuma, s katerim se je iztekla Pogodba ESPJ. 
6 Člen 1 Pravil za pomoči z naslovom „Načela" določa: 
„1. Pomoči jeklarstvu, ki jih financirajo država članica ali teritorialne skupnosti ali se 
financirajo iz državnih sredstev v kakršni koli obliki, ni mogoče šteti za pomoči 
I - 6724 
ŠPANKA PROTI KOMISIJI 
Skupnosti in zato kot združljive z dobrim delovanjem skupnega trga, razen če so v 
skladu z določbami členov od 2 do 5 [Pravil za pomoči]. 
[·..] 
3. Pomoči, na katere se nanaša ta odločba, se lahko dodelijo samo ob upo­
števanju postopkov, določenih v členu 6, pri čemer ne morejo biti izplačane 
po 22. juliju 2002." 
7 V skladu s členi od 2 do 5 Pravil se lahko pomoči za raziskave in razvoj (člen 2), za 
varstvo okolja (člen 3), za zapiranje jeklarskih tovarn (člen 4) in regionalne pomoči 
podjetjem v Grčiji, določene z splošnimi programi (člen 5), pod določenimi pogoji 
štejejo za združljive s skupnim trgom. 
s Na podlagi člena 6 Pravil za pomoči, ki nosi naslov „Postopek", je treba o vsakem 
načrtu za uvedbo pomoči, določenih v členih od 2 do 5 omenjenih pravil, in o 
vsakem načrtu prenosa javnih sredstev v korist jeklarskih podjetij obvestiti Komisijo, 
ki presodi o njegovi združljivosti s skupnim trgom. Na podlagi člena 4(1) te določbe 
se lahko načrtovani ukrepi izvedejo samo z odobritvijo Komisije in v skladu s pogoji, 
ki jih ta določi. 
I - 6725 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
9 Člen 6(5) Pravil za pomoči določa: 
„Če Komisija meni, da določen finančni ukrep lahko pomeni državno pomoč v 
smislu člena 1, ali če je v dvomih, ali je določena pomoč združljiva z določbami te 
odločbe, o tem obvesti zadevno državo članico in zainteresirane stranke ter druge 
države članice pozove, naj ji predložijo stališča. Če Komisija potem, ko je prejela 
stališča in dala državi članici priložnost za odgovor, ugotovi, da zadevni ukrep 
pomeni pomoč, ki ni združljiva z določbami te odločbe, najkasneje v treh mesecih od 
prejema podatkov, ki jih potrebuje za presojo zadevne pomoči, sprejme odločbo. 
Določbe člena 88 Pogodbe se uporabljajo v primeru, ko država članica ne spoštuje 
omenjene odločbe." 
10 Člen 6(6) Pravil za pomoči določa: 
„Če od datuma prejema obvestila o katerem koli načrtu pretečeta dva meseca, ne da 
bi Komisija uvedla postopek, določen v odstavku 5, ali svoje stališče podala kako 
drugače, se načrtovani ukrepi lahko izvedejo pod pogojem, da je država članica o tej 
nameri Komisijo predhodno obvestila. V primeru posvetovanja z državami članicami 
na podlagi odstavka 3 se zadevni rok podaljša na tri mesece." 
Nacionalna ureditev 
11 Člen 34 španskega zakona št. 43/1995 z dne 27. decembra 1995 o davku od 
dohodkov pravnih oseb (Boletín Oficial del Estado št. 310 z dne 28. decembra 1995, 
I - 6726 
ŠPANIJA PROTI KOMISIU 
v nadaljevanju: Zakon št. 43/1995) z naslovom „Odbitki za izvozne dejavnosti", ki 
skoraj dobesedno povzema člen 26 Zakona št. 61/1978 z dne 27. decembra 1978 o 
davku od dohodkov pravnih oseb (Boletín Oficial del Estado št. 132 z dne 
30. decembra 1978), določa: 
„1. Izvedba izvoznih dejavnosti daje podjetjem pravico do naslednjih odbitkov od 
celotnega zneska davčne obveznosti: 
a) 25 % od davka na dejansko opravljene naložbe v ustanovitev podružnic ali 
stalnih predstavništev v tujini in za nakup delnic tuje družbe ali ustanovitev 
hčerinskih družb, neposredno povezanih z izvozno dejavnostjo blaga ali storitev, 
pod pogojem, da delež znaša najmanj 25 % kapitala hčerinske družbe [...]; 
b) 25 % od zneska, odvedenega na podlagi večletnih oglaševalskih stroškov za 
vpeljavo proizvodov, odprtje in preizkušanje tujih tržišč in prisotnost na sejmih, 
razstavah ali podobnih dogodkih, vključno z mednarodnimi dogodki v Španiji." 
12 Zgodovinska ozemlja Alava, Vizcaya in Guipúzcoa, ki imajo samostojne davčne 
pristojnosti, so vsaka v svojo davčno zakonodajo povzele odbitek davka za izvozne 
dejavnosti, ki je določen v členu 34 Zakona št. 43/1995 (v nadaljevanju: sporni 
ukrepi). 
I - 6727 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
13 Odbitek se na splošno izvede tako: na dobiček iz poslovnega leta se uporabi 
nominalna davčna stopnja 35 %, kar pomeni celoten znesek davka, pri katerem se 
upoštevajo olajšave in odbitki zaradi dvojnega mednarodnega obdavčenja (v 
nadaljevanju: celotni popravljeni znesek davka). Znesek „odbitkov za izvedbo 
določenih dejavnosti", med katere sodi tudi izvozna dejavnost, je omejen na 35 % 
celotnega popravljenega zneska davka. Tako se, po upoštevanju maksimalnih 
odbitkov glede na celotni znesek davka, določi neto znesek davčne obveznosti. 
Postopek pred sprejetjem izpodbijane odločbe 
14 Komisija je z dopisom z dne 16. aprila 1996 španske organe prosila za podatke o 
morebitnih „izvoznih pomočeh španskim podjetjem v jeklarskem sektorju". 
15 Španski organi so z dopisom z dne 24. junija 1996 Komisijo obvestili, da je člen 34 
Zakona št. 43/1995 splošni ukrep, ki se neposredno uporablja in na katerega se 
lahko, brez posredovanja javnih organov, sklicuje vsak davčni zavezanec. 
16 Komisija je špansko vlado z dopisom z dne 7. avgusta 1997 obvestila o odločitvi, da 
bo uvedla postopek, določen v členu 6(5) Pravil za pomoči. Ta odločba je bila 
31. oktobra 1997 objavljena v Uradnem listu Evropskih skupnosti (UL C 329, str. 4), 
pri čemer so bile zainteresirane stranke pozvane, naj v roku enega meseca od dneva 
objave predložijo stališča. 
I - 6728 
ŠPANIJA PROTI KOMISIU 
17 Ker je Komisija menila, da se sporni ukrepi nanašajo tudi na sektorje, ki jih zajema 
pogodba ES, in ker je večina teh ukrepov veljala ob pristopu Kraljevine Španije k 
Evropskim skupnostim, je Komisija ukrepe, izvedene po Pogodbi ES, štela za 
obstoječe državne pomoči. Nasprotno pa so bili omenjeni ukrepi po Pogodbi ESPJ 
šteti za nove pomoči. 
18 Španski organi so z dopisom z dne 13. oktobra 1997 ponovili svoje stališče, ki je bilo 
izraženo pred začetkom postopka iz člena 6(5) Pravil za pomoči, namreč da sporni 
ukrepi ne pomenijo državnih pomoči. V najslabšem primeru bi se ti ukrepi lahko 
šteli za obstoječe pomoči. 
19 Pri omenjenem postopku je Komisija prejela stališča treh združenj, in sicer Španske 
federacije združenj podjetij, Unión de Empresas Siderúrgicas (v nadaljevanju: 
Unesid) in Wirtschaftsvereinigung Stahl, stališča, ki so jih v pismu z dne 16. marca 
1998 komentirali španski organi. 
Izpodbijana odločba 
20 Komisija je 31. oktobra 2000 sprejela izpodbijano odločbo. Prva dva člena določata: 
„Člen 1 
Nobena izmed pomoči, ki jo Španija na podlagi 
a) člena 34 Zakona 43/1995 z dne 27. decembra 1995 o davku od dohodkov 
pravnih oseb; 
I - 6729 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
b) člena 43 Norme Foral 3/1996 z dne 26. junija 1996 o davku od dohodkov 
pravnih oseb Avtonomne province Vizcaya; 
c) člena 43 Norme Foral 7/1996 z dne 4. julija 1996 o davku od dohodkov pravnih 
oseb Avtonomne province Guipuzcoa ali 
d) člena 43 Norme Foral 24/1996 z dne 5. julija 1996 o davku od dohodkov pravnih 
oseb Avtonomne province Alava, 
dodeli jeklarskim podjetjem ESPJ s sedežem v Španiji, ni združljiva s skupnim trgom 
premoga in jekla. 
Člen 2 
Španija nemudoma sprejme ustrezne ukrepe, da zagotovi, da se jeklarskim podjetjem 
ESPJ, s sedežem v Španiji, ne dodeljujejo pomoči iz člena 1 (v nadaljevanju: zadevne 
pomoči)." 
21 Vendar Komisija ni odredila povračila zadevnih pomoči od prejemnikov - jeklarskih 
podjetij, zlasti zaradi drugačnega stališča, ki ga je glede podobnih nacionalnih 
ukrepov sprejela v preteklosti, in zaradi trajanja postopka preiskave, ki ni bilo 
povezano z ravnanjem Kraljevine Španije, tako da „tudi najbolj vestna in obveščena 
jeklarska podjetja ne bi mogla predvideti, da bodo zadevne davčne določbe 
opredeljene kot državne pomoči, ki so v nasprotju s členom 4 Pogodbe ESPJ, zaradi 
I - 6730 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
česar se ta podjetja lahko upravičeno sklicujejo na načelo zaupanja v pravo" (točka 
28 obrazložitve izpodbijane odločbe). 
22 V teh okoliščinah je Kraljevina Španija vložila predmetno tožbo. 
23 S sklepom predsednika Sodišča z dne 13. junija je bila Diputación Foral de Álava, 
Diputación Foral de Vizcaya, Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de 
Guipúzcoa in Gobiernu del País Vasco (v nadaljevanju: baskovski organi) dovoljena 
intervencija na strani Kraljevine Španije. 
24 S sklepom z istega dne je bila tudi Unesidu dovoljena intervencija na strani 
Kraljevine Španije. 
Predlogi strank 
25 Kraljevina Španija Sodišču predlaga, naj: 
— izpodbijano odločbo razglasi za nično in 
— Komisiji naloži plačilo stroškov. 
I - 6731 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 — ZADEVA C-501/00 
26 Komisija Sodišču predlaga, naj: 
— tožbo zavrže in 
— Kraljevini Španiji naloži plačilo stroškov. 
27 Baskovski organi Sodišču predlagajo, naj: 
— ugotovi utemeljenost tožbe, 
— izpodbijano odločbo razglasi za nično in 
— Komisiji naloži plačilo stroškov, skupaj s tistimi, ki so nastali s to intervencijo. 
28 Unesid Sodišču predlaga, naj: 
— ugotovi dopustnost njegovega predloga za intervencijo glede oblike in rokov, I - 6732 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
— izpodbijano odločbo razglasi za nično in 
— Komisiji naloži plačilo stroškov. 
Tožba 
29 V utemeljitev tožbe Kraljevina Španija navaja tri tožbene razloge: 
— kršitev pravil postopka preiskave iz člena 6(5) Pravil za pomoči; 
— kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 15(1) PJ in 
— kršitev člena 4(c) PJ. 
30 Intervenienti v podporo predlogom Kraljevine Španije navajajo več dodatnih 
razlogov. 
I - 6733 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
Prvi tožbeni razlog 
Trditve strank 
31 Španska vlada s prvim tožbenim razlogom Komisiji očita, da ni spoštovala 
trimesečnega roka, ki ga je, v skladu s členom 6(5) Pravil za pomoči, od prejema 
podatkov, potrebnih za preučitev spornih ukrepov, imela za sprejetje izpodbijane 
odločbe. V zadevnem primeru je bila odločba sprejeta skoraj dve leti in osem 
mesecev po tem, ko je imela Komisija na voljo vse podatke, potrebne za presojo 
združljivosti teh ukrepov s Pogodbo. 
32 S tem naj bi Komisija kršila načeli pravne varnosti in zaupanja v pravo ter pravice 
obrambe. Španska vlada glede tega zatrjuje, da je zamuda v postopku časovno 
povzročila neupoštevnost preiskave, na kateri je ta postopek temeljil. Poleg tega dolg 
molk Komisije po koncu preiskave dopušča razlago, da ni nasprotovala obravna­
vanim ukrepom. Še več, Komisija nikoli ni omenila nobenega dejanja ali preiskave, 
notranje ali zunanje, niti nobenega drugega razloga, ki bi lahko utemeljil ali 
obrazložil to zamudo. 
33 Španska vlada dodaja, da se je Komisija v izpodbijani odločbi odrekla temu, da bi 
odredila vračilo zadevnih pomoči. Če bi lahko jeklarska podjetja pred in med 
preiskavo legitimno štela, da izpodbijani ukrepi niso pomenili pomoči, nezdružljive s 
skupnim trgom, bi to še toliko bolj moralo veljati za zadevno državo članico. 
34 Intervenienti se pridružujejo trditvam španske vlade. 
I - 6734 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
35 Pozna razlaga Komisije, ki izhaja iz njenega pripravljalnega spisa, po katerem naj bi 
bila zamuda pri sprejetju izpodbijane odločbe utemeljena zaradi uvedbe preučitve 
zakonodaj vseh držav članic z namenom ugotovitve, ali enaka vrsta izvoznih pomoči 
obstaja tudi v drugih državah članicah, ni prepričljiva, ker ni jasno, zakaj bi postopek 
za pridobitev podatkov o ukrepih, ki jih uporabljajo druge države članice, utemeljil 
zamudo v postopku, uvedenem glede spornih ukrepov. 
36 Baskovski organi nasprotujejo tudi ugotovitvi Komisije, da ta, upoštevaje splošno 
načelo prepovedi pomoči, ne bo več mogla odobriti zadevnih pomoči, če je bila 
posledica nespoštovanja roka, določenega v členu 6(5) Pravil za pomoči, nezmožnost 
sprejetja odločbe. Ta utemeljitev naj bi temeljila na napačni predpostavki, po kateri 
mora biti sama pomoč, zato da bi se izvedla, odobrena. Vprašanje pa naj bi bilo 
natančno to, ali sporni ukrepi pomenijo pomoč ali ne. Komisija ne more imeti 
neomejenega časa, da opravi to presojo. 
37 Unesid glede tega navaja, da izpodbijana odločba ne spoštuje samo roka treh 
mesecev, določenega v členu 6(5) Pravil za pomoči, ampak ne spoštuje niti 
razumnega roka, ki ga je Komisija imela za uvedbo samega postopka preiskave. Ob 
tem, da naredi primerjavo s sodbo z dne 11. decembra 1973 v zadevi Lorenz (120/73, 
Recueil, str. 1471) in s sodbo Sodišča prve stopnje z dne 22. oktobra 1997 v zadevi 
SCK in FNK proti Komisiji (T-213/95 in T-18/96, Recueil, str. II-1739, točka 55), 
Unesid meni, da je Komisija po pristopu Španije k Skupnostim, preden je uvedla 
postopek, pustila, da preteče več kot dve leti, čeprav je bila o členu 34 Zakona 
št. 43/1995 in spornih ukrepih obveščena ob tem pristopu. Tudi zato naj Komisija ne 
bi spoštovala pravil dobre uprave. 
I - 6735 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
38 Po mnenju Unesida je Komisija imela posebno obveznost obrazložitve okoliščin, 
zaradi katerih je spremenila svojo presojo in razglasila da so bili omenjeni ukrepi, 
katerim ob uveljavitvi ni nikoli ugovarjala, nezdružljivi s Pogodbo. 
39 Komisija nasprotuje razlagi, po kateri je posledica nespoštovanja trimesečnega roka, 
določenega v členu 6(5) Pravil za pomoči, neveljavnost postopka. Po njenem 
mnenju v tej zadevi nič ne dopušča ugotovitve, da bi bila, če bi bil rok spoštovan, 
izpodbijana odločba drugačna in predvsem ugodna za Kraljevino Španijo. V teh 
okoliščinah nesporno ni podana bistvena kršitev postopka niti ne kršitev načela 
kontradiktornosti. 
40 Ugotovitev španske vlade, da naj bi zamuda vplivala na izid preiskave, ki jo je 
opravila Komisija, naj bi bila neutemeljena, ker ne pojasni, katere so spremembe, ki 
naj bi se dejansko zgodile v obdobju med predložitvijo stališč in sprejetjem 
izpodbijane odločbe in bi lahko vplivale na njeno vsebino. 
41 Komisija se zanaša tudi na jasno besedilo člena 4(c) PJ, ki določa da so kot 
nezdružljive s skupnim trgom za premog in jeklo in torej v Skupnosti odpravljene in 
prepovedane subvencije ali pomoči ali kakršna koli vrsta posebnih dajatev, ki jih 
države dodelijo ali naložijo. Ob tem, da ni bilo posebne odločbe Komisije, ki 
ugotavlja združljivost pomoči, zato ni podana pravna negotovost, ker je treba v tem 
primeru pomoč šteti za nezdružljivo s Pogodbo in torej za prepovedano. 
I - 6736 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
42 Glede domnevne kršitve načela zaupanja v pravo Komisija meni, da ni nikoli dajala 
kakršnega koli zagotovila, da sporni ukrepi ne pomenijo pomoči. V vsakem primeru 
to načelo ne more biti kršeno z odločbo, s katero ni naloženo vračilo teh pomoči. 
43 Komisija nasprotuje tudi primerjavi z zgoraj navedeno sodbo Lorenz. Medtem ko se 
ta sodba nanaša na postopek preiskave načrtovanih pomoči, o katerih je bila 
Komisija obveščena, je bila izpodbijana odločba sprejeta v postopku o pomočeh, ki 
so jih nacionalni organi že dodelili. Čeprav je po mnenju Komisije legitimno, da je, 
kot izhaja iz omenjene sodbe, rok dveh mesecev, zato da bi se izognilo temu, da bi bil 
načrt pomoči nedoločeno dolgo v negotovosti, prekluziven rok, naj tako varstvo ne 
bi bilo potrebno ob preučitvi že dodeljene pomoči. 
44 Glede sklicevanja na zgoraj navedeno sodbo SCK in FNK proti Komisiji Komisija 
poudarja, da iz točke 57 te sodbe izhaja, „da je treba razumnost trajanja upravnega 
postopka presojati glede na posebne okoliščine vsakega primera". V tem primeru naj 
rok za sprejetje izpodbijane odločbe, glede na kompleksnost zadeve, ne bi bil 
nerazumen. 
45 Komisija pojasnjuje, da je zamuda, s katero je bila sprejeta izpodbijana odločba, 
posledica uvedbe preiskave zakonodaje vseh držav članic, katere namen je 
preveritev, ali te zakonodaje dodeljujejo enako vrsto izvoznih pomoči, kot so 
pomoči, ki so v Španiji dodeljene s spornimi ukrepi. 
46 Komisija dodaja, da naj bi trditev Unesida, da naj bi bila izpodbijana odločba rezultat 
postopka, ki je bil uveden zunaj razumnega roka, temeljila na neobstoječem dejstvu, 
ker Kraljevina Španija Komisije nikoli ni obvestila o načrtih glede spornih ukrepov. 
I - 6737 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
Podatki, ki jih je Komisija prejela v razgovorih pred pristopom Španije k 
Skupnostim, so se nanašali na obstoječe pomoči. Poleg tega naj bi bili ti podatki 
posredovani pri preučitvi državnih pomoči v smislu Pogodbe EGS. 
47 Končno, Komisija zatrjuje, da člen 4(c) PJ določa prepoved pomoči, od katere lahko 
Komisija odstopa samo v skladu s postopkom, predvidenim v Pravilih za pomoči. Če 
je bila edina posledica nespoštovanja roka, določenega v členu 6(5) omenjenih pravil, 
to, da ni mogla biti sprejeta odločba, naj Komisija ne bi mogla zaključiti postopka, 
uvedenega v skladu s to določbo, ne da bi pri tem odstopila od načela prepovedi 
pomoči, ki je določeno v Pogodbi ESPJ. 
48 V teh okoliščinah bi bilo treba uvesti nov postopek. Vendar ta rešitev ne bi bila v 
skladu z načelom ekonomičnosti postopka, ker bi nova odločba zgolj povzela 
vsebino prej izdane odločbe. 
Presoja Sodišča 
49 Ni sporno, da je, ko je bila izpodbijana odločba sprejeta, trimesečni rok, določen v 
členu 6(5) Pravil za pomoči, potekel. 
I - 6738 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
50 Vendar iz sodbe z dne 12. decembra 2002 v zadevi Belgija proti Komisiji (C-5/01, 
Recueil, str. I-11991, točka 60) izhaja, da tega roka ni mogoče šteti za prekluzivnega, 
s posledico izgube možnosti sprejetja odločbe, katerega potek bi Komisiji 
prepovedoval, da odloči o združljivosti predlaganega ukrepa pomoči s Pogodbo. 
51 Upoštevajoč splošni kontekst, v katerega se umešča trimesečni rok, in njegov namen, 
zadevna država članica, v primeru, da Komisija odločbe ne bi sprejela v tem roku, ne 
bi mogla uveljaviti omenjenega ukrepa pomoči in v okviru postopka, ki ga uvede 
Komisija, ne bi mogla pridobiti njene odločbe o tem, da je ta ukrep odobren. Tak 
položaj bi bil v nasprotju z dobrim delovanjem pravil glede državnih pomoči, ker bi 
se odločba Komisije lahko pridobila šele ob koncu novega postopka, uvedenega na 
podlagi Pravil za pomoči, posledica česar bi bila časovna oddaljitev sprejetja odločbe 
Komisije, ne da bi zadevna država članica dobila kakšno dodatno zagotovilo (zgoraj 
navedena sodba Belgija proti Komisiji, točki 58 in 59). 
52 Gotovo je bila Komisija v skladu z načelom dobre uprave po uvedbi postopka 
preiskave aprila 1996, v razumnem roku od prejema stališč zadevne države članice, 
zainteresiranih strank in morebiti drugih držav članic, dolžna sprejeti dokončno 
odločitev. Predolgo trajanje postopka preiskave lahko zadevni državi članici oteži 
izpodbijanje navedb Komisije in tako krši pravice obrambe (glede prehodnega 
postopka, določenega v členu 226 ES, glej zlasti sodbo z dne 21. januarja 1999 v 
zadevi Komisija proti Belgiji, C-207/97, Recueil, str. I-275, točka 25). 
53 O tem iz sodne prakse izhaja, da se razumnost trajanja postopka presoja glede na 
posebne okoliščine vsakega primera in zlasti, glede na njegov kontekst, na različne 
faze postopka, ki jim je Komisija sledila, ravnanje strank v postopku, zapletenost in 
I - 6739 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
pomembnost zadeve za različne zainteresirane stranke (glej zgoraj navedeno sodbo 
SCK in FNK proti Komisiji, točka 57, in po analogiji glede sodnega postopka sodbo z 
dne 17. decembra 1998 v zadevi Baustahlgewebe proti Komisiji, C-185/95 P, Recueil, 
str. I-8417, točka 29). 
54 V tem primeru zadošča ugotovitev, da je postopek glede spornih ukrepov od 
Komisije zahteval poglobljeno preučitev španske zakonodaje in dejanskih ter 
pravnih vprašanj, ki so resnično zapletena, zlasti zato, ker se ti ukrepi ne nanašajo 
samo na jeklarska podjetja, ampak na vsa španska podjetja. 
55 Enako je utemeljeno, da je Komisija, soočena z ukrepi davčne narave, ki jih ni bilo 
mogoče očitno opredeliti kot pomoči v smislu člena 4(c) PJ, presodila, da je 
primerno uvesti preiskavo v vseh državah članicah, da bi ugotovila, ali njihova 
zakonodaja določa enako vrsto ukrepov, kot so ukrepi, sprejeti v Španiji. 
56 Poleg tega je Komisija s tem, da se je odrekla odreditvi vračila zadevnih pomoči od 
jeklarskih podjetij, upoštevala zlasti zamude v postopku preiskave, za katere Španija 
ni odgovarjala. 
57 Španska vlada ni pojasnila, kako naj bi trajanje postopka preiskave, glede na zgoraj 
navedene okoliščine, povzročilo neveljavnost izpodbijane odločbe zaradi kršitve 
načel pravne varnosti in zaupanja v pravo ter kršitve pravic obrambe v škodo 
španskih organov. 
I - 6740 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
58 Kot Komisija pravilno ugotavlja, španska vlada ni navedla nobenega dokaza, ki bi 
lahko utemeljil trditev, da je čas, ki je pretekel v tem postopku, odvzel pomembnost 
preiskavi, po kateri je bila sprejeta izpodbijana odločba, in škodil pravicam obrambe, 
niti ni razložila, zakaj bi obnova postopka Komisiji omogočila, da sprejme drugačno 
odločbo, ki bi bila za Kraljevino Španijo ugodnejša. 
59 Iz vsega zgoraj navedenega izhaja, da je prvi tožbeni razlog neutemeljen. 
Drugi tožbeni razlog 
Trditve strank 
60 Španska vlada z drugim tožbenim razlogom Komisiji očita, prvič, da ni obrazložila 
korenite spremembe stališča do spornih ukrepov, saj naj bi kljub temu, da naj bi na 
začetku, kot izhaja tudi iz točke 26 obrazložitve izpodbijane odločbe, menila, da ti 
ukrepi, o katerih je bila obveščena ob pristopu Kraljevine Španije k Skupnostim, niso 
zajeti v opredelitvi pomoči, pozneje menila, da gre za pomoč, ki ni združljiva s 
Pogodbo. 
61 Drugič, izpodbijana odločba ne vsebuje nobenega dokaza, ki bi lahko prikazal vpliv 
teh ukrepov na konkurenčnost nacionalnih izvoženih proizvodov in zlasti na 
oblikovanje cen ter škodo, ki naj bi jo utrpela podjetja, za katera španska zakonodaja 
o davku od dohodkov pravnih oseb ne velja, kar bi zahtevalo preučitev nacionalnih 
davčnih sistemov kot celot. 
I - 6741 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
62 Komisija odgovarja, da pred sprejetjem izpodbijane odločbe ni nikoli izjavila, da 
sporni ukrepi ne pomenijo pomoči, zaradi česar ji glede tega ni bilo treba obrazložiti 
spremembe stališča. 
63 Poleg tega naj bi izpodbijana odločba izpolnjevala obveznost obrazložitve, kot jo 
razlaga Sodišče, ker ta vsebuje razloge Komisije za opredelitev spornih ukrepov kot 
„pomoči ESPJ." Taka obrazložitev naj bi španski vladi omogočala razumeti razloge, 
zaradi katerih je Komisija sprejela to odločbo in Sodišču omogočala nadzor nad 
njeno zakonitostjo. 
64 Pravzaprav nezadostna obrazložitev, ki jo očita španska vlada, nima zveze s pogoji za 
državno pomoč. Da bi ukrep opredelili kot državno pomoč po pravu Skupnosti, naj 
ne bi bilo potrebno, da potencialnim konkurentom prizadene škodo, ampak zadošča, 
da za njene upravičence pomeni ekonomsko ugodnost. Zmanjšanje zneska davka od 
dohodkov pravnih oseb izpolnjuje to merilo, ne da bi bilo treba preučiti davčno 
breme ali stroške koriščenja v različnih državah članicah. Poleg tega se analiza 
učinkov spornih ukrepov na konkurenco v okviru Pogodbe ESPJ ne zahteva (glej 
sodbo Sodišča prve stopnje z dne 21. januarja 1999 v zadevi Neue Maxhütte 
Stahlwerke in Lech-Stahlwerke proti Komisiji, T-129/95, T 2/96 in T-97/96, Recueil, 
str. II-17, točka 99, in sklep Sodišča z dne 25. januarja 2001 v zadevi Lech-
Stahlwerke proti Komisiji, C-111/99 P, Recueil, str. I 727, točka 41). 
65 Posledično Komisija meni, da ni bila dolžna preučiti odsotnosti učinka spornih 
ukrepov na konkurenčnost nacionalnih izvoženih proizvodov. Zato torej ni kršila 
obveznosti obrazložitve. 
I - 6742 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
Presoja Sodišča 
66 Treba je ugotoviti, da je drugi tožbeni razlog Kraljevine Španije, s katerim očita 
pomanjkanje obrazložitve izpodbijane odločbe, sestavljen iz dveh delov, in sicer, 
prvič, zatrjevana sprememba stališča Komisije glede obstoja in združljivosti zadevnih 
pomoči s skupnim trgom in, drugič, določeni pogoji, katere morajo sporni ukrepi 
izpolnjevati, da bi se jih opredelilo kot pomoč v smislu člena 4(c) PJ. 
- Prvi del drugega tožbenega razloga 
67 Treba je spomniti, da so v skladu s členom 4(c) PJ kot nezdružljive s skupnim trgom 
za premog in jeklo in torej v Skupnosti odpravljene in prepovedane subvencije ali 
pomoči ali kakršna koli vrsta posebnih dajatev, ki jih države dodelijo ali naložijo. 
68 Pravila za pomoči, sprejeta na podlagi člena 95 PJ, v skladu s postopki, ki jih 
določajo, dovoljujejo dodelitev pomoči jeklarstvu v omejenih naštetih primerih. Člen 
6(4) omenjenih pravil določa zlasti, da se načrtovani ukrepi lahko izvedejo samo z 
odobritvijo Komisije. Odstavek 6 tega člena izrecno odstopa od tega pravila s tem, da 
določa, da se ti ukrepi lahko izvajajo, če Komisija ni uvedla postopka, določenega v 
odstavku 5 omenjenega člena, ali če je kako drugače v roku dveh mesecev od dneva 
prejema uradnega obvestila o katerem koli projektu podala stališče, pod pogojem, da 
je država članica o tej nameri Komisijo predhodno obvestila (zgoraj navedena sodba 
Belgija proti Komisiji, točka 54). 
I - 6743 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
69 Primer, ko so pomoči lahko dodeljene jeklarstvu, pomeni tudi izjemo od pravila, po 
katerem so te pomoči prepovedane in je njihova dodelitev načeloma dovoljena samo 
na podlagi izrecne odločbe Komisije (zgoraj navedena sodba Belgija proti Komisiji, 
točka 55). 
70 Vendar v tem primeru Komisija nikoli ni sprejela odločbe z izrecno odobritvijo 
dodelitve zadevnih pomoči. Odgovor, na katerega se sklicuje točka 26 obrazložitve 
izpodbijane odločbe, ki ga je junija 1996 na pisno vprašanje člana Evropskega 
parlamenta dal komisar, pristojen za konkurenco, ne obravnava opredelitve spornih 
ukrepov kot državnih pomoči v smislu člena 4(c) PJ. 
71 Ker v teh okoliščinah sprememba stališča, ki jo očita španska vlada, ni bila 
ugotovljena, Komisija izpodbijane odločbe ni bila dolžna obrazložiti. 
72 Prvi del drugega tožbenega razloga je torej neutemeljen. 
- Drugi del drugega tožbenega razloga 
73 V skladu z ustaljeno sodno prakso glede člena 253 ES, ki velja tudi za člen 15 PJ, 
mora obrazložitev, ki jo zahteva ta določba, ustrezati vrsti zadevnega akta ter jasno 
in nedvoumno prikazati sklepanje institucije, ki je izdala akt, talco da se lahko 
zainteresirane stranke seznanijo z razlogi sprejetega ukrepa in da lahko pristojno 
sodišče opravi nadzor. Ne zahteva se, da so v obrazložitvi navedene vse ustrezne 
dejanske ali pravne okoliščine, ker se mora vprašanje, ali obrazložitev akta ustreza 
zahtevam člena 253 ES, presojati ne samo glede na besedilo akta, ampak tudi glede 
I - 6744 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
na kontekst in celoto pravnih pravil, ki urejajo zadevno področje (glej zlasti sodbe z 
dne 29. februarja 1996 v zadevi Belgija proti Komisiji, C-56/93, Recueil, str. I-723, 
točka 86; z dne 2. aprila 1998 v zadevi Komisija proti Sytraval in Brink's France, 
C-367/95 P, Recueil, str. I-1719, točka 63; z dne 7. marca 2002 v zadevi Italija proti 
Komisiji, C-310/99, Recueil, str. I-2289, točka 48, in zgoraj navedeno sodbo z dne 
12. decembra 2002 v zadevi Belgija proti Komisiji, točka 68). 
74 V tem primeru zadošča ugotovitev, da izpodbijana odločba v točkah od 17 do 21 
obrazložitve jasno in nedvoumno podaja razloge in ugotovitve Komisije o opredelitvi 
spornih ukrepov kot „pomoči" v smislu člena 4(c) PJ. 
75 Očitki španske vlade glede vplivov spornih ukrepov na konkurenčnost nacionalnih 
izvoženih proizvodov in njihove posebnosti ne zadevajo spoštovanja obveznosti 
obrazložitve, ki pomeni bistveno postopkovno zahtevo, ki je bila, kot je bilo ravno 
ugotovljeno, v tem primeru pravilno izpolnjena, ampak zadevajo vsebinsko 
zakonitost izpodbijane odločbe. Ti očitki bodo obravnavani zlasti v okviru tretjega 
tožbenega razloga, v utemeljitev katerega ta vlada znova izpostavlja vprašanja 
konkurenčnosti nacionalnih proizvodov in posebnost omenjenih ukrepov. 
76 Drugi del drugega tožbenega razloga je torej neutemeljen. 
77 Iz navedenega sledi, da je treba drugi tožbeni razlog zavrniti v celoti. 
I - 6745 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
Tretji tožbeni razlog 
78 Tudi ta tožbeni razlog ima dva dela. 
— Prvi del tretjega tožbenega razloga 
Trditve strank 
79 Španska vlada s prvim delom tretjega tožbenega razloga Komisiji očita, da je s tem, 
da je izraz državne pomoči v smislu člena 4(c) PJ razlagala enako široko kot državno 
pomoč v smislu člena 87 ES, zmotno uporabila pravo. Pogodba ESPJ naj bi 
avtomatično prepovedovala pomoči, ne da bi zahtevala preučitev njihovih vplivov na 
konkurenco, in naj ne bi urejala ali se sklicevala na obstoječe pomoči, ker naj bi bile 
vse pomoči, bodisi pred pristopom zadevne članice k Skupnostim ali po njem, 
prepovedane enako. 
80 V teh okoliščinah v okviru Pogodbe ESPJ izraza pomoč ni mogoče sprejeti tako 
široko, kot je izraz pomoč uporabljen v okviru Pogodbe ES, ne da bi ustvarili 
tveganje za slabo delovanje, kot je v tem primeru prikazano s stališčem Komisije o 
tem, da izpodbijana odločba ni retroaktivna. 
81 Opredelitev pomoči, ki jih prepoveduje člen 4(c) PJ, mora biti torej po mnenju 
španske vlade razmeroma preprosta in zajemati samo neposredne intervencije, kar 
naj bi izhajalo tudi iz opisa iz člena 1(2) Pravil za pomoči. 
I - 6746 
ŠPANIJA PROTI KOMISIU 
82 Člen 67 PJ naj bi potrjeval to razlago s tem, da se nanaša ravno na vsakršna dejanja 
držav članic, ki jih ne zajema prepoved, določena v členu 4(c) PJ, in ki lahko 
pomembno vplivajo na razmere konkurence v sektorjih premoga in jekla (sodba z 
dne 23. februarja 1962 v zadevi De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg 
proti Visoki oblasti, 30/59, Recueil, str. 1, 43). Člen 67 PJ določa, da se škodljive 
posledice take dejavnosti lahko izravnajo z dodelitvijo prilagojene pomoči (odstavek 
2, prvi pododstavek) z naslovitvijo priporočil na zadevno državo članico, naj ta 
sprejme ukrepe, za katere meni, da so najbolj združljivi z njenim gospodarskim 
ravnovesjem (odstavek 2, drugi pododstavek), ali tudi z drugimi „ustreznimi 
priporočili" (odstavek 3). Španska vlada meni, da se po mnenju Sodišča ti členi 
nanašajo na dve različni področji, prvo odpravlja in prepoveduje določene 
intervencije držav članic na področju, ki je v skladu s Pogodbo v pristojnosti 
Skupnosti, drugo pa je namenjeno preprečitvi izkrivljanja konkurence, katerega 
neizogibno prinaša izvrševanje pristojnosti, ki jih obdržijo države članice (zgoraj 
navedena sodba De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg proti Visoki oblasti, 
str. 47). Če bi Komisija v teh okoliščinah presodila, da imajo sporni ukrepi škodljive 
posledice za konkurenco, bi morala ukrepati na podlagi člena 67 PJ in ne na podlagi 
člena 4(c) PJ. 
83 Baskovski organi v istem smislu zatrjujejo, da naj bi člen 4(c) zajemal zgolj pomoči 
jeklarskim podjetjem ali pomoči proizvodnji premoga in jekla. Neposredna 
subvencija naj bi kljub temu pomenila pomoč v smislu te določbe, čeprav je 
dodeljena „horizontalno", to je tako podjetjem, za katera velja Pogodba ESPJ (v 
nadaljevanju: podjetja ESPJ), kot tudi drugim podjetjem. Nasprotno, intervencija, ki 
ni subvencija, zlasti davčni ukrep, pomeni pomoč v smislu tega člena le, če se ukrep 
nanaša na podjetja ESPJ ali na proizvodnjo premoga in jekla. 
84 Če se sledi navedbi Komisije, bi bil na podlagi Pogodbe ESPJ vsak odbitek davka, 
čeprav izhaja iz horizontalnega davčnega režima, ki velja tako za podjetja ESPJ kot za 
druga podjetja, vedno prepovedan, tako da bi bila lahko jeklarska podjetja bolj 
obdavčena kot druga podjetja, za katera bi bil zadevni ukrep prepovedan samo, če 
prizadene trgovino ali lahko izkrivlja konkurenco. Taka razlaga, ki bi imela škodljive 
I - 6747 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 — ZADEVA C-501/00 
posledice za jeklarsko industrijo v primerjavi z obravnavo drugih sektorjev, bi bila 
očitno v nasprotju s cilji omenjene pogodbe, zlasti s členi 2, 3 in 67. 
85 Baskovski organi poudarjajo, da mora biti, če se to zgodi, izkrivljanje konkurence, ki 
ga povzročijo splošni davčni ukrepi, ki veljajo za vse sektorje, obravnavano v skladu s 
členom 67 PJ ali skladno s postopkom za državne pomoči, uvedenim na podlagi 
Pogodbe ES. 
86 Po mnenju Komisije je po ustaljeni sodni praksi izraz pomoč, določen v Pogodbi 
ESPJ, isti kot izraz pomoč, naveden v Pogodbi ES (glej zlasti sodbo z dne 
1. decembra 1998 v zadevi Ecotrade, C-200/97, Recueil, str. I-7907, točka 35). V 
zvezi s tem naj bi člen 1(1) Pravil za pomoči nedvoumno zajemal „pomoči jeklarstvu, 
ki jih financirajo države članice ali teritorialne skupnosti [...], v kakršni koli obliki 
[...]", pri čemer odstavek 2 tega člena zgolj primeroma navaja elemente pomoči. 
87 Poleg tega okoliščina, da imajo sporni ukrepi horizontalno naravo, ne pomeni, da 
zanje ne velja sistem nadzora pomoči, določen s Pogodbo ESPJ. Okoliščina, da člen 
67 PJ uvaja postopek, namenjen temu, da Komisiji omogoča nadzor nad državnimi 
ukrepi, ki lahko negativno vplivajo na konkurenco v sektorjih premoga in jekla, ne 
pomeni niti tega, da določbe te pogodbe za področje državnih pomoči ne veljajo. 
Dalje je treba po mnenju Komisije izkrivljanja konkurence iz člena 67 PJ razumeti 
kot izkrivljanja zgolj med jeklarskimi podjetji. 
I - 6748 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
88 Mogoče je, da Španska vlada meni, da je sistem nadzora pomoči, uveden s Pogodbo, 
zelo strog, vendar ta očitek de lege ferenda ne more utemeljevati ničnostne tožbe, 
vložene proti odločbi Komisije, ki zgolj uporablja veljavno pravo, kakor koli strogo 
že je. 
Presoja Sodišča 
89 V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba izraz pomoč v smislu člena 4(c) 
razlagati v skladu s tem, kar je Sodišče razsodilo v zvezi s členom 87 ES (glej zlasti 
zgoraj navedeno sodbo Ecotrade, točka 35, in sodbo z dne 20. septembra 2001 v 
zadevi Banks, C-390/98, Recueil, str. I-6117, točka 33). 
90 Izraz pomoč je tudi splošnejši kot izraz subvencija, ker ne zajema samo aktivnih 
dajatev, kot so same subvencije, ampak tudi pomoči, ki v različnih oblikah 
zmanjšujejo stroške, ki navadno bremenijo proračun podjetja, in ki so tako, ne da bi 
bile subvencije v strogem pomenu besede, enake narave in imajo enake učinke (glej 
zlasti zgoraj navedeno sodbo v zadevi De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in 
Limburg proti Visoki oblasti, str. 39; sodbo z dne 15. marca 1994 v zadevi Banco 
Exterior de España, C-387/92, Recueil, str. I-877, točka 13; zgoraj navedeno sodbo 
Ecotrade, točka 34; z dne 8. novembra 2001 v zadevi Adria-Wien Pipeline in 
Wietersdorfer & Peggauer Zement-werke, C-143/99, Recueil, str. I-8365, točka 38, 
in zgoraj navedeno sodbo z dne 12. decembra 2002 v zadevi Belgija proti Komisiji, 
točka 32). 
91 Poleg tega izraz „pomoč" v smislu člena 4(c) PJ nujno vključuje ugodnosti, 
neposredno ali posredno dodeljene iz državnih sredstev ali sredstev, ki pomenijo 
dodatne stroške za državo ali telesa, imenovana ali ustanovljena v ta namen (glej 
zlasti sodbe z dne 24. januarja 1978 v zadevi Van Tiggele, 82/77, Recueil, str. 25, 
točke od 23 do 25; z dne 17. marca 1993 v zadevi Sloman Neptun, C-72/91 in 
C-73/91, Recueil, str. I-887, točki 19 in 21; z dne 7. maja 1998 v zadevi Viscido in 
drugi, od C-52/97 do C-54/97, Recueil, str. I-2629, točka 13; zgoraj navedeno sodbo 
Ecotrade, točka 35, in zgoraj navedeno sodbo z dne 12. decembra 2002 v zadevi 
Komisija proti Belgiji, točka 33). 
I - 6749 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 — ZADEVA C-501/00 
92 Dodati je treba, da je Sodišče v točki 43 sodbe z dne 10. decembra 1969 v zadevi 
Komisija proti Franciji (6/69 in 11/69, Recueil, str. 523) presodilo, da člen 67 PJ s 
tem, da v odstavku 2, prvi pododstavek, določa situacije, v katerih lahko Komisija, z 
odstopanjem od člena 4 PJ, državam članicam odobri dodelitev pomoči, ne razlikuje 
med posebnimi pomočmi za sektor premoga in jekla in tistimi, ki zanje veljajo kot 
splošni ukrep. Poleg tega je Sodišče v točkah 44 in 45 iste sodbe presodilo, da 
preferenčna rediskontna stopnja za uvoz pomeni pomoč, katere Komisija, razen v 
okoliščinah, določenih v členu 67(2) (prvi pododstavek) PJ, ne more odobriti, če ta 
zadeva sektor, katerega zajema Pogodba ESPJ. 
93 Iz zgoraj navedenega sledi, da Komisija s tem, da je v skladu s presojo Sodišča v 
smislu Pogodbe ES presodila, da je lahko ukrep pomoči, tudi če je posreden, kot so 
to sporni ukrepi, opredeljen kot pomoč, ki jo prepoveduje Pogodba ESPJ, ni napačno 
razlagala izraza državna pomoč v smislu člena 4(c) PJ. 
94 Zato je prvi del tretjega tožbenega razloga neutemeljen. 
— Drugi del tretjega tožbenega razloga 
Trditve strank 
95 Španska vlada v drugem delu tretjega tožbenega razloga zatrjuje, da sporni ukrepi ob 
odsotnosti selektivne prednosti, ki je značilna za vsako državno pomoč, tako po 
I - 6750 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
Pogodbi ES kot po Pogodbi ESPJ, ne spadajo v izraz pomoč. Poleg tega je treba 
selektivnost presojati samo na nacionalni ravni zadevne države članice. 
96 Po mnenju španske vlade ukrep, ki velja za vsa podjetja in ne samo za kategorijo 
podjetij, pomeni državno pomoč samo, kadar ima nacionalna uprava pri njegovi 
uporabi določeno diskrecijsko pravico. 
97 V tem primeru naj bi sporni ukrepi veljali za vsa podjetja, ki izpolnjujejo objektivno 
določene pogoje za upravičenost, in naj njihova uporaba ne bi bila odvisna od 
diskrecijske presoje javnih organov. Ti ukrepi naj bi bili povezani z naložbami, 
opravljenimi v tujini in s samim izvozom. Tako spodbujanje naložb naj bi obstajalo v 
vseh davčnih sistemih zahodnih držav, ker davčna politika vsake države 
neprenehoma poskuša izpopolniti instrumente, ki bi lahko vplivali na obseg, 
pogostnost in vrsto zasebnih naložb. 
98 Španska vlada zatrjuje tudi, da je podjetje, ki je moralo vlagati zato, da bi lahko 
izvažalo, v drugačnem položaju kot tisto, ki trguje zgolj znotraj zadevne države 
članice (kjer je že uveljavljeno in znano) ali ki v druge države izvaža, ne da bi želelo 
razširiti infrastrukturo. Dejstvo, da nacionalna davčna zakonodaja tako olajšuje 
mednarodno trgovino, naj ne bi bilo v nasprotju z načelom enakosti. Poleg tega bi 
pristop Komisije prispeval k resni nefunkcionalnosti španskega davčnega sistema, 
ker bi podjetja ESPJ, za katera velja španski zakon, izgubila možnost, da bi uporabila 
enega od davčnih odbitkov, ki ga lahko zahtevajo vsa jeklarska podjetja. 
I - 6751 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
99 Omenjena vlada zavrača, da naj bi davčno breme, ki zadeva dobiček podjetij, lahko 
odločilno vplivalo na njihovo konkurenčnost, zlasti na oblikovanje cen. V vsakem 
primeru spornih ukrepov ni mogoče obravnavati samih zase, brez upoštevanja 
drugih davčnih elementov. Če država članica nima odbitka davka, ki je podoben 
tistemu, ki ga določa zakon št. 43/1995, to nujno ne pomeni, da je dejansko 
obdavčenje podjetij s sedežem v tej državi višje od tistega, ki velja za španska 
podjetja. 
100 Končno, španska vlada navaja, da z uporabo pravil, ki veljajo za državne pomoči, ni 
mogoče zmanjšati nacionalnih razlik, ki obstajajo na področju neposrednega 
obdavčenja, ker to področje na ravni Skupnosti ni usklajeno. 
101 Baskovski organi in Unesid glede splošne in objektivne narave spornih ukrepov 
podpirajo presojo španske vlade. 
102 Glede domnevnih ugodnosti, ki jih ukrepi dajejo upravičencem, baskovski organi 
menijo, da, prvič, odbitek davka, ki ga določajo ti ukrepi, ni neposredno povezan z 
izvozom. Drugič, če bi sklepanje Komisije izpeljali do skrajnosti, bi to pomenilo, da 
je vsako zmanjšanje davčnega bremena za podjetja, ki sodijo na področje uporabe 
člena 4(c) PJ, avtomatično opredeljeno kot pomoč in bi zato moralo biti sporočeno 
Komisiji ter bi ga morala ta odobriti. To pa vključuje očitno vmešavanje v davčne 
pristojnosti držav članic. 
103 Baskovski organi in Unesid dodajajo, da bi, če bi bila jeklarska podjetja izvzeta s 
področja uporabe člena 34 Zakona št. 43/1995, prišlo do neenakosti v škodo teh 
podjetij, ki je v nasprotju s pravom Skupnosti in špansko ustavo, ki razglaša načelo 
enakega davčnega obravnavanja. 
I - 6752 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
104 Glede primerjave, ki jo je Komisija naredila z jeklarnami, ki niso davčni zavezanci za 
španski davek od dohodkov pravnih oseb, se Unesid sklicuje na teritorialno načelo 
na davčnem področju, pri čemer poudarja, da ne obstaja nobena posebna ugodnost, 
ki bi bila podjetjem dodeljena na podlagi diskriminatornih meril, saj za vsa jeklarska 
podjetja, ki delujejo v Španiji, domača ali tuja, velja člen 34 Zakona št. 43/1995. 
105 Poleg tega bi bilo po mnenju baskovskih organov s stališča Skupnosti dosti bolj 
sporno predvideti odbitek, ki bi se uporabljal samo za podjetja, ki naložbe opravijo 
na nacionalnem teritoriju ali na njegovem delu. V resnici je cilj spornih ukrepov 
spodbujanje mednarodne trgovine, kar naj bi bil cilj, ki je skladen s Pogodbo ESPJ. 
106 Komisija priznava, da vsaka razlika pri obravnavanju podjetij ne pomeni državne 
pomoči. Zatrjuje, da preučitev davčnih sistemov in sistemov socialne varnosti ali 
drugih pravil, ki vplivajo na stroške podjetij, omogoča ugotovitev, da pravna pravila, 
ki v posamezni državi članici urejajo te intervencije, niso samo enotna pravila, 
ampak vsebujejo odstopanja od skupnega sistema s tem, da se uporabljajo za 
določene kategorije podjetij. 
107 Komisija meni, da je težava v potrebi po razlikovanju med tistimi odstopanji, ki 
izhajajo iz uporabe načel, ki so skupna posebnim položajem, in tistimi, ki dajejo 
prednost določenim podjetjem s tem, da odstopajo od notranje logike skupnih pravil 
(v tem smislu glej sodbi z dne 2. julija 1974 v zadevi Italija proti Komisiji, 173/73, 
Recueil, str. 709, in z dne 17. junija 1999 v zadevi Belgija proti Komisiji, C-75/97, 
Recueil, str. I-3671, točka 39). 
I - 6753 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 — ZADEVA C-501/00 
108 Komisija ponovno poudarja, da se, v skladu z ustaljeno sodno prakso, zaradi 
objektivne narave opredelitve pomoči ta ne opredeli v skladu z razlogi in cilji 
zadevnega ukrepa, ampak v skladu z njenimi učinki (zgoraj navedena sodba z dne 
2. julija 1974 v zadevi Italija proti Komisiji, točka 27). 
109 Glede tega Komisija poudarja, da je cilj nacionalnega ukrepa element, ki ga je treba 
preučiti v fazi presoje združljivosti tega ukrepa s Pogodbo, ki bi na koncu lahko 
pripeljala do razglasitve združljivosti tega ukrepa s Pogodbo, če lahko sodi med eno 
izmed izjem, določenih v členu 87 ES ali členih od 2 do 5 Pravil za pomoči. 
Nasprotno tak cilj ne more biti uporabljen zato, da bi se izključil obstoj pomoči, ker 
se o njem presoja pred fazo preučitve združljivosti. 
110 V tem primeru naj španska vlada ne bi pojasnila, kateremu načelu davčnega sistema 
ustreza preferenčna obravnava podjetij, ki vlagajo v tujini. Španska vlada zgolj 
priznava, da različni španski organi davčno politiko uporabljajo kot instrument za 
uresničitev ciljev industrijske in trgovinske politike. 
111 Deklarirani namen davčne spodbude, uvedene s spornimi ukrepi, naj se torej ne bi 
razlagal z notranjo logiko davčnih sistemov, ki so v veljavi v Španiji, ampak naj bi bil 
zunaj njih. Čeprav je tak namen popolnoma legitimen, ne more spremeniti dejstva, 
da ti ukrepi pomenijo državno pomoč, zaradi česar se ne morejo izogniti zahtevam 
prava Skupnosti. 
112 Komisija posledično meni, da se spornih ukrepov ne more utemeljiti niti na podlagi 
njihove narave niti na podlagi splošne ureditve španskega davčnega sistema. 
I - 6754 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
113 Glede domnevne uporabe člena 87 ES kot orodja za davčno usklajevanje Komisija 
ugotavlja, da tožba v zvezi s tem ne vsebuje nobenega razloga. Ker člen 42(2)(1) 
Poslovnika prepoveduje navedbo novih dejstev v postopku, Komisija v teh 
okoliščinah meni, da je treba ugotoviti, da je ta razlog nedopusten. 
114 Komisija vsebinsko meni, da izpodbijana odločba nima nobene zveze s davčnim 
usklajevanjem. 
Presoja Sodišča 
115 Kot je bilo navedeno v točki 91 te sodbe, iz zgoraj navedene sodbe De Gezamenlijke 
Steenkolenmijnen in Limburg proti Visoki oblasti izhaja, da je izraz pomoč 
splošnejši od pojma subvencija, ker ne zajema samo pozitivnih dajatev, kot so same 
subvencije, ampak tudi intervencije, ki v različnih oblikah zmanjšujejo stroške, ki 
navadno bremenijo proračun podjetja, in ki so tako, ne da bi bile subvencije v 
strogem pomenu besede, enake narave in imajo enake učinke. 
116 Iz tega izhaja, da ukrep, s katerim javni organi določenim podjetjem dodelijo odbitek 
davka, ki upravičence postavlja v ugodnejši finančni položaj, kot je položaj drugih 
davčnih zavezancev, pomeni državno pomoč v smislu člena 4(c) PJ (po analogiji glej 
zgoraj navedeno sodbo Banco Exterior de España, točka 14). 
I - 6755 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
117 Ne more biti sporno, da je podjetje, ki je upravičeno do odbitka davka, v prednosti 
glede na podjetja, ki do tega odbitka niso upravičena. 
118 Vendar španska vlada izpodbija selektivno naravo spornih ukrepov, ki naj bi se, v 
skladu z objektivnimi merili, ki zlasti pri izbiri upravičenih podjetij davčni upravi ne 
puščajo nobenega polja proste presoje, avtomatično uporabljali za vsako podjetje. 
119 Te navedbe ni mogoče sprejeti. 
120 Odbitek davka, uveden z Zakonom št. 43/1995, lahko koristi samo eni kategoriji 
podjetij, namreč tistim, ki imajo izvozne dejavnosti in opravijo določene naložbe, ki 
jih navajajo sporni ukrepi. Ta ugotovitev zadošča za spoznanje, da ta odbitek davka 
izpolnjuje pogoj posebnosti, ki je ena izmed značilnosti izraza državna pomoč, 
namreč selektivna narava zadevne ugodnosti (glede preferenčne reeskontne stopnje, 
ki jo je država dodelila le nacionalnim izvoženim proizvodom, glej zgoraj navedeno 
sodbo Komisija proti Franciji, točki 20 in 21, glede povračila obresti na izvozne 
kredite glej sodbo z dne 7. junija 1988 v zadevi Grčija proti Komisiji, 57/86, Recueil, 
str. 2855, točka 8, glede stečajnega režima, ki odstopa od uveljavljenih pravil za 
velika podjetja v težavah, ki dolgujejo posebej velike zneske določenim redom 
upnikov, zlasti javnim, glej zgoraj navedeno sodbo Ecotrade, točka 38). 
121 Da bi se ugotovila selektivna narava spornih ukrepov, ni treba, da imajo pristojni 
nacionalni organi diskrecijsko pravico pri uporabi zadevnega odbitka davka (glej 
zgoraj navedeno sodbo z dne 17 junija 1999 v zadevi Belgija proti Komisiji, točka 
27), čeprav bi obstoj take pravice javnim organom lahko omogočil dajanje prednosti 
I - 6756 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
določenim podjetjem ali proizvodnjam v škodo drugih in torej pomenil obstoj 
pomoči v smislu člena 4(c) PJ ali člena 87 ES. 
122 Nasprotno bi narava in organizacija davčnega sistema zadevne države članice, v 
katerega se umeščajo nacionalni ukrepi, načeloma lahko veljavno utemeljila njihovo 
derogatorno naravo glede na splošno veljavna pravila. V tem primeru omenjeni 
ukrepi, kolikor ustrezajo logiki obravnavanega davčnega sistema, ne bi izpolnjevali 
pogoja posebnosti. 
123 V zvezi s tem je treba spomniti, da v sedanjem pravu Skupnosti neposredno 
obdavčenje spada v pristojnost držav članic, čeprav morajo države članice v skladu z 
ustaljeno sodno prakso to pristojnost izvrševati ob spoštovanju prava Skupnosti (glej 
zlasti sodbo z dne 14. septembra 1999 v zadevi Gschwind, C-391/97, Recueil, 
str. I-5451, točka 20) in se posledično vzdržati, da bi v tem kontekstu sprejele 
kakršen koli ukrep, ki bi lahko pomenil državno pomoč, ki bi bila nezdružljiva s 
skupnim trgom. 
124 Vendar v tem primeru za utemeljevanje spornih ukrepov glede na naravo in 
organizacijo sistema, v katerega se umeščajo, ne zadošča navedba, da so namenjeni 
spodbujanju mednarodne trgovine. Tak namen sicer je ekonomski cilj, vendar ni bilo 
ugotovljeno, da ustreza splošni logiki davčnega sistema, in sicer takega, ki v Španiji 
velja za vsa podjetja. 
125 Poleg tega po ustaljeni sodni praksi državne pomoči niso opredeljene z njihovimi 
razlogi in cilji, ampak so opredeljene po njihovih učinkih (glej zlasti zgoraj navedeno 
sodbo z dne 12. decembra 2002 v zadevi Belgija proti Komisiji točka 45). Poleg tega 
I - 6757 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
okoliščina, da sporni ukrepi zasledujejo cilj trgovinske ali industrijske politike, kot je 
spodbujanje mednarodne trgovine s podpiranjem naložb v tujino, ne zadošča, da bi 
se ti ukrepi izognili opredelitvi „pomoči" v smislu člena 4(c) PJ. 
126 Španska vlada in intervenienti se sklicujejo tudi na načelo enakega davčnega 
obravnavanja, saj bi bila posledica izvzetja jeklarskih podjetij iz ugodnosti člena 34 
Zakona št. 43/1995 njihova diskriminacija glede na druga podjetja, za katera velja 
španska davčna zakonodaja in ki izpolnjujejo predvidene pogoje za odbitek davka, ki 
izhaja iz omenjene določbe. 
127 Čeprav sta načeli enakosti davčnih zavezancev in enake davčne obremenitve gotovo 
del temeljev španskega davčnega sistema, ne zahtevata, da se davčne zavezance v 
različnih položajih obravnava enako. Pri tem zadošča ugotovitev, da jeklarska 
podjetja, za katera veljajo posebne določbe Pogodbe ESPJ, niso v istem položaju kot 
druga podjetja. 
128 Glede na navedeno je treba zaključiti, da Komisija s tem, da je štela, da so sporni 
ukrepi selektivni, ni zmotno uporabila prava. 
129 Poleg tega Komisija za presojo, ali so sporni ukrepi zajeti s prepovedjo, določeno v 
členu 4(c) PJ, ni bila dolžna dokazati, da imajo ti ukrepi vpliv na trgovino med 
državami članicami ali na konkurenco, kar pa bi bilo po drugi strani zahtevano po 
Pogodbi ES (sodbi z dne 21. junija 2001 v zadevi Moccia Irme in drugi proti 
Komisiji, od C-280/99 P do C-282/99 P, Recueil, str. I-4717, točki 32 in 33; z dne 
24. septembra 2002 v zadevi Falck in Acciaierie di Bolzano proti Komisiji, C-74/00 P 
in C-75/00 P, Recueil, str. I 7869, točka 102, in zgoraj navedena sodba z dne 
12. decembra 2002 v zadevi Belgija proti Komisiji, točka 75). 
I - 6758 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
130 Iz vsega zgoraj navedenega sledi, da drugega dela tretjega tožbenega razloga ni 
mogoče sprejeti, zato je treba tretji tožbeni razlog zavrniti. 
Tožbeni razlogi in trditve intervenientov 
Trditve strank 
131 Baskovski organi navajajo dva dodatna tožbena razloga v podporo navedbam 
Kraljevine Španije. 
132 Prvič, Komisiji očitajo, da je avtomatično, brez posebne obrazložitve, izpodbijano 
odločbo razširila na provincialne baskovske določbe s tem, da se je omejila na 
ugotovitev, da imajo te podobno naravo kot člen 34 Zakona št. 43/1995. 
133 Tako naj bi Komisija s tem, da ni sprejela podobnega stališča glede pravil, ki veljajo v 
avtonomni skupnosti Navarra, storila vsaj napako pri presoji. 
134 V vsakem primeru bi bilo treba upoštevati dejstvo, da so sporni ukrepi del 
drugačnega in avtonomnega davčnega sistema, zlasti na področju neposrednega 
obdavčenja. 
I - 6759 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
135 Po drugi strani naj Komisija ne bi predvidela možnosti, da sporni ukrepi pomenijo 
pomoč zgolj delno. 
136 Morala bi pojasniti, koliko sta člen 34 Zakona št. 43/1995 in člen 43 spornih ukrepov 
dajala pomoč podjetjem, ki hkrati izvajajo jeklarske in nejeklarske proizvodne 
dejavnosti, torej kolikšen je bil delež pomoči. 
137 Ob predpostavki, da sporni ukrepi pomenijo pomoč, Unesid Komisiji tudi očita, da 
ni uvedla postopka, določenega s Protokolom št. 10 o prestrukturiranju španskega 
jeklarstva, Akta o pogojih pristopa Kraljevine Španije in Republike Portugalske in 
prilagoditvah Pogodb (UL 1985, L 302, str. 23, v nadaljevanju: Akt o pristopu). 
Mnenja, ki jih je v skladu s sedmim odstavkom priloge k omenjenemu protokolu z 
naslovom „postopki in merila za pomoči" treba pridobiti, bi omogočila ugotovitev, 
da ima več nacionalnih pravnih sistemov pravila, ki so podobna spornim ukrepom, 
pravila, ki so bila do zdaj priznana kot izvirni splošni ukrepi in niso mogla biti 
obravnavana kot javne pomoči. 
138 Poleg tega Unesid zatrjuje, da dejstvo, da državni ukrep, ki spada na področje 
uporabe člena 4(c) PJ in pri tem ne sodi med kategorije Pravil za pomoči, ki so jih 
prej sprejele institucije Skupnosti, ne pomeni, da mora samo zato biti razglašen za 
nezdružljivega s pogodbo ESPJ ali da mora zato država članica prenehati uporabljati 
zadevni ukrep. 
139 Komisija naj s tem, da zadeve ni naslovila na Svet Evropske unije, da bi pridobila 
njegovo mnenje o eventualni odobritvi spornih ukrepov z odstopanjem, očitno ne bi 
upoštevala okvira člena 95 PJ. Čeprav je res, da je odločitev o upoštevanju oziroma 
I - 6760 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
neupoštevanju tega člena diskrecijska pravica, je Komisija vendarle na podlagi člena 
8 PJ zadolžena za „doseganje ciljev te pogodbe v skladu z njenimi pogoji". Zato bi 
morala Komisija, če dejstva kažejo na to, da je javna pomoč utemeljena, ker sodi 
v okvir doseganja ciljev Pogodbe, konkretno preučiti možnost za uporabo člena 
95(1) PJ z obrazložitvijo izbire, ki jo je opravila v skladu s členoma 5 PJ in 15 PJ. 
140 V tem primeru bi bilo možno dovoliti, da člen 34 Zakona št. 43/1995 ostaja v veljavi 
za podjetja ESPJ glede na cilje, navedene v členih 2 in 3(d) in (g) PJ. V zvezi s tem pa 
v izpodbijani odločbi ni nobene ekonomske ali socialne analize. 
141 Komisija potem, ko je razvila splošna opažanja o dveh vrstah izkrivljanja, ki so po eni 
strani posledica razlik med splošnimi določbami različnih držav članic in po drugi 
strani posledica ugodnejšega obravnavanja, pridržanega za določena podjetja 
oziroma skupine podjetij, kot je tisto, ki je posledica uporabe splošnega pravila, ki 
je v veljavi v državi članici, presoja, da je selektivnost neke pomoči neodvisna od 
dejstva, da izhaja iz uporabe objektivnih meril. Ukrep naj bi bil selektiven tudi, če so 
merila, določena za njegovo uporabo, popolnoma jasna, objektivna in izključujejo 
kakršno koli diskrecijsko pravico uprave za njegovo izvršitev. 
142 V tem primeru naj bi, po mnenju Komisije, preprosto branje spornih ukrepov 
zadoščalo za ugotovitev, da pomenijo odstopanje glede na splošno pravilo in imajo 
zato selektivno naravo davčne spodbude, ker je ta v korist samo podjetjem, ki 
opravljajo „izvozne dejavnosti". Taka spodbuda, če se uporablja za vse davčne 
zavezance za davek od dohodkov pravnih oseb, ni splošna, saj zadeva zgolj tiste, ki 
izvajajo določene dejavnosti, povezane z izvozom. Taka davčna spodbuda naj bi 
upravičencem prinesla očitno prednost s tem, da jih postavlja v ugodnejši ekonomski 
položaj od položaja drugih davčnih zavezancev, kot so jeklarne, obdavčene v Španiji, 
I - 6761 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
ki ne uživajo te ugodnosti, in jeklar ne, obdavčene v drugih državah članicah (glej 
točko 19 obrazložitve izpodbijane odločbe). 
143 Komisija, prvič, glede domnevne avtomatične razširitve izpodbijane odločbe na 
baskovske regionalne predpise in izpustitev davčne ugodnosti enake narave, ki velja 
v neodvisni avtonomni skupnosti Navarra zatrjuje, da so baskovski predpisi jasno 
zajeti z izpodbijano odločbo in da njihova podobnost s členom 34 Zakona 
št. 43/1995, ki obsega enake bistvene značilnosti, v izogib ponavljanju, omogoča 
sklicevanje, kot je to bilo storjeno v tej odločbi. Poleg tega španski organi ves čas 
trajanja postopka pred sprejetjem izpodbijane odločbe Komisije niso nikoli obvestili 
o obstoju davčne določbe, ki je podobna omenjenemu členu 34, niti je niso obvestili 
o spornih ukrepih, ki naj bi veljali v avtonomni skupnosti Navarra. Zato domnevna 
napačna presoja, ki jo zatrjujejo baskovski organi, ni nič drugega kot posledica 
pomanjkanja sodelovanja ali celo malomarnosti španskih organov. 
144 Komisija, drugič, glede očitka arbitrarnega ravnanja ali kršitve načela sorazmernosti 
zaradi dejstva, da naj ne bi preučila, ali bi lahko sporni ukrepi pomenili pomoč zgolj 
deloma, meni, da je to razmejitev posledic izpodbijane odločbe, ki ustreza fazi njene 
izvršitve, v kateri morajo španski organi po posameznem podjetju identificirati 
naložbe, za katere ugodnost odbitka davka ni v skladu s Pogodbo ESPJ. 
145 Tretjič naj bi bil očitek domnevne kršitve postopka, določenega z Aktom o pristopu, 
brez vsakega temelja, saj je bil Protokol št. 10 tega akta v skladu s členom 52 Akta v 
veljavi samo v obdobju treh mesecev od datuma pristopa Kraljevine Španije k 
Skupnostim in se je nanašal samo na pomoči, povezane z načrti prestrukturiranja 
španskih jeklarskih podjetij. 
I - 6762 
ŠPANIJA PROTI KOMISIJI 
146 Končno, Komisija ne zanika, da je na podlagi člena 95 PJ pristojna za to, da od 
primera do primera odobri pomoči, vendar je ta pristojnost, kot izhaja tudi iz sodne 
prakse Sodišča, izredna in diskrecijska. To naj bi pomenilo, da mora Komisija navesti 
razloge za izvrševanje te pristojnost, vendar nima nobene obveznosti razlage 
razlogov in še manj ekonomskih razlogov, zaradi katerih za odobritev posamične 
pomoči ni uporabila te določbe. 
147 Res je, da je izvrševanje te pristojnosti podvrženo sodni kontroli, vendar se ta 
omejuje na ugotavljanje, ali je prišlo do kršitve določbe pogodbe ali katerega koli 
pravila, ki se nanaša na njeno uporabo oziroma do zlorabe pooblastil. 
148 Poleg tega Unesid ciljev Pogodbe, na katere se sklicuje, ni naštel v celoti. Med temi 
cilji naj bi bila, v skladu s členom 5, prvi pododstavek, tretja alinea, PJ, tudi 
vzpostavitev, ohranjanje in spoštovanje normalnih razmer konkurence. 
Presoja Sodišča 
149 Glede zajemanja regionalnih baskovskih predpisov z izpodbijano odločbo zadošča 
ugotovitev, da baskovski organi niso navedli nobenega dokaza, ki bi lahko pokazal na 
to, da presoje, ki naj bi utemeljila to odločbo glede člena 34 Zakona št. 43/1995, 
zaradi posebnosti omenjenih regionalnih predpisov zanje ni mogoče uporabiti. 
150 Poleg tega dejstvo, da izpodbijana določba ne zajema določenih podobnih davčnih 
določb, ki veljajo v drugih regijah Španije, ni tako, da bi bila zaradi njega vprašljiva 
njena zakonitost. 
I - 6763 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 - ZADEVA C-501/00 
151 Očitek, da naj Komisija ne bi preučila možnosti, da sporni ukrepi pomenijo pomoč v 
smislu člena 4(c) PJ samo delno, nima dejanske podlage, saj iz točke 15 obrazložitve 
izpodbijane odločbe jasno izhaja, da se nanaša samo na uporabo teh ukrepov v 
skladu z določbami Pogodbe in posledično podjetij ESPJ. 
152 Glede očitka, da naj Komisija ne bi uvedla postopka, določenega v Protokolu št. 10 
Akta o pristopu, zadošča ugotovitev, kot je pravilno navedla tudi Komisija, da v 
skladu s členom 52 tega akta omenjeni protokol velja v obdobju treh mesecev od 
datuma pristopa Kraljevine Španije k Skupnostim in da ta v vsakem primeru zadeva 
le načrte za prestrukturiranje španskih jeklarskih podjetij. 
153 Glede očitka očitno napačne presoje o uporabi člena 95(1) PJ je treba spomniti, da ta 
Komisiji omogoča, da v skladu s postopkom, ki ga določa, sprejme derogacijsko 
odločbo o odobritvi dodelitve pomoči, ki so potrebne za dobro delovanje skupnega 
trga premoga in jekla. 
154 Nekatere izmed teh odločb odobravajo dodelitev točno določenih pomoči 
posameznim podjetjem, druge pooblaščajo Komisijo, da za združljive s skupnim 
trgom razglasi točno določene vrste pomoči za vsa podjetja, ki izpolnjujejo določene 
pogoje (sklep z dne 3. maja 1996 v zadevi Nemčija proti Komisiji, C-399/95 R, 
Recueil, str. I 2441, točka 20). 
155 Kot je sodišče že razsodilo, je Komisija izvrševala to pristojnost, če je menila, da je 
obravnavana pomoč potrebna za uresničitev ciljev Pogodbe. Poleg tega logika, ki je 
lastna temu sistemu odobritev, glede sprejetja individualne odločbe Komisije 
I - 6764 
SPANDA PROTI KOMISIJI 
zahteva, da zadevna država članica, preden Komisija preuči, ali je pomoč potrebna za 
dosego ciljev Pogodbe, na Komisijo naslovi predlog za uvedbo postopka, določenega 
v členu 95 PJ (zgoraj navedena sodba z dne 12. decembra 2002 v zadevi Belgija proti 
Komisiji, točki 84 in 85.) 
156 Iz tega, v nasprotju s sklepanji Unesida, sledi, da Komisija v obravnavanem primeru 
nikakor ni bila zavezana, da po uradni dolžnosti, pred sprejetjem izpodbijane 
odločbe, uvede postopek, določen v členu 95(1) PJ zato, da bi na podlagi te določbe 
sporne ukrepe odobrila. 
157 Iz zgoraj navedenega izhaja, da so tožbeni razlogi in trditve, ki so jih navedli 
intervenienti, neutemeljeni. 
158 Glede na vse zgoraj navedene ugotovitve je treba tožbo v celoti zavrniti. 
Stroški 
159 Na podlagi člena 69(2) Poslovnika se stranki, ki s predlogom ni uspela, naloži plačilo 
stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker je Komisija predlagala, naj se Kraljevini Španiji 
naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogom ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov. V 
skladu s členom 69(4)(1) Poslovnika intervenienti nosijo svoje stroške. 
I - 6765 
SODBA Z DNE 15. 7. 2004 — ZADEVA C-501/00 
Iz teh razlogov je 
SODIŠČE (drugi senat) 
razsodilo: 
1) Tožba se zavrne. 
2) Kraljevini Španiji se naloži plačilo stroškov. 
3) Diputación Foral de Álava, Diputación Foral de Vizcaya, Diputación Foral 
de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Gobierno del País Vasco in 
Unión de Empresas Siderúrgicas (Unesid) nosijo svoje stroške. 
Timmermans Puissochet Cunha Rodrigues 
Schintgen Colneric 
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 15. julija 2004. 
Sodni tajnik 
R. Grass Predsednik drugega senata 
C. W. A. Timmermans 
I - 6766