Tožba, vložena 15. julija 2019 – Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) in drugi/Komisija

(Zadeva T-508/19)

(2019/C 295/111)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) Pte Ltd (Singapur, Singapur), MJN Global Holdings BV (Amsterdam, Nizozemska), Mead Johnson BV (Nijmegen, Nizozemska), Mead Johnson Nutrition Co. (Chicago, Illinois, Združene države Amerike) (zastopniki: C. Quigley, QC, M. Whitehouse in P. Halford, Solicitors)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi ničnost sklepa Komisije C(2018) 7848, oziroma alternativno, razglasi ničnost členov 1, 2 in 5 izpodbijanega sklepa, v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke;

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v podporo svoji tožbi za razglasitev ničnosti člena 1(2) izpodbijanega sklepa, in - v kolikor se z njimi od tožečih strank zahteva vračilo - členov 5(1) in 5(2) izpodbijanega sklepa, navajajo šest tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: Komisija je storila očitne napake pri presoji zadevnih določb Income Tax Act 2010 (v nadaljevanju: ITA 2010).

2. Drugi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji s tem, ko je neobdavčitev dohodkov iz neposlovnih licenčnin v skladu z ITA 2010 opredelila kot „odstopanje“, „izjemo“ ali „implicitno izjemo“ od sistema davka od dohodkov pravnih oseb v Gibraltarju, kar je vodilo k obstoju ureditve državnih pomoči v skladu s členom 107(1) PDEU, medtem ko je bila neobdavčitev dohodkov iz neposlovnih licenčnin veljavna izbira v okviru davčne in gospodarske suverenosti Gibraltarja.

3. Tretji tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji s tem, ko ni opredelila gospodarskih prednosti v okviru pomena in obsega člena 107(1) PDEU, ki izhaja iz neobdavčitve dohodkov iz neposlovnih licenčnin v okviru ITA 2010.

4. Četrti tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji s tem, ko je neobdavčitev dohodkov iz neposlovnih licenčnin napačno uvrstila v okvir ITA 2010, kot selektivno prednost v okviru pomena in obsega člena 107(1) PDEU.

5. Peti tožbeni razlog: kljub zanikanju, četudi bi obstajala selektivna prednost, je Komisija napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji s tem, ko je ugotovila, da je takšna prednost vključevala neobdavčitev licenčnin, ki (kot je v primeru tožečih strank) nikakor niso nastale oziroma ne izhajajo iz Gibraltarja.

6. Šesti tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in/ali storila očitno napako pri presoji s tem, ko je domnevno pomoč opredelila kot novo pomoč, namesto obstoječo pomoč.

Dalje, tožeče stranke v podporo svoji tožbi za razglasitev ničnosti člena 2 izpodbijanega sklepa, in - v kolikor se od tožečih strank zahteva vračilo - členov 5(1) in 5(2) izpodbijanega sklepa, navajajo štiri tožbene razloge:

1. Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 108(2) PDEU in člen 6 Poslovnika.

2. Drugi tožbeni razlog: davčno stališče iz leta 2012 za tožečo stranko je bilo skladno z Income Tax Act 2010 in ni pomenilo individualne državne pomoči.

3. Tretji tožbeni razlog: Komisija je storila očitno napako pri presoji v zvezi s pomenom in namenom vnaprejšnjega davčnega stališča iz leta 2012.