ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tožba, vložena 1. decembra 2014 – Bourdouvali in drugi/Svet in drugi

(Zadeva T-786/14)

(2015/C 073/52)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Ciper) in 47 drugih tožečih strank (zastopnik: P. Tridimas, Barrister)

Tožene stranke: Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropsko unijo zastopa Evropska komisija, Eurogroup zastopa Svet Evropske unije, Evropska centralna banka

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— toženim strankam naloži plačilo zneskov iz priloge k tožbi in obresti od 16. marca 2013 do izdaje sodbe Splošnega sodišča;

— toženim strankam naloži plačilo stroškov.

Tožeče stranke podredno predlagajo, naj Splošno sodišče:

— ugotovi nepogodbeno odgovornost Evropske unije in/ali toženih institucij;

— določi postopek, na podlagi katerega se določi odškodnina za škodo, ki je dejansko nastala tožečim strankam;

— naloži plačilo stroškov toženim strankam.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke (skupaj jih je 48) so imetnice vlog in/ali delnic in/ali obveznic banke Bank of Cyprus Public Company Ltd in/ali banke Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. Na podlagi členov 268 PDEU, 340(2) PDEU in 340(4) PDEU, ki urejajo nepogodbeno odgovornost EU, zahtevajo odškodnino za škodo, ki jim je nastala zaradi ukrepov reševanja z zasebnimi sredstvi, ki so jih tožene institucije odredile za Republiko Ciper.

Tožeče stranke menijo, da so tožene institucije za Republiko Ciper odredile reševanje z zasebnimi sredstvi, ki je neposredno povzročilo škodo njihovim depozitom in delnicam. Tožeče stranke menijo, da so bili ukrepi za reševanje z zasebnimi sredstvi, ki jih je sprejela Republika Ciper, uvedeni le za izvajanje ukrepov, ki so jih odredile tožene stranke in so jih potrdile tudi tožene institucije.

Tožeče stranke menijo, da se z reševanjem z zasebnimi sredstvi krši pravica do zasebne lastnine, katere varstvo določata člen 17(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 1 Protokola 1 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Tožeče stranke trdijo tudi, da se z reševanjem z zasebnimi sredstvi krši načelo sorazmernosti, načelo legitimnih pričakovanj in načelo prepovedi diskriminacije.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila svojo dolžnost navedbe razlogov, ker ni – za vsak dokument – pojasnila, katero upoštevno izjemo iz Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (v nadaljevanju: Uredba o preglednosti) je uporabila in na podlagi katerih dejanskih okoliščin in preudarkov. S tem, da je različne razloge za zavrnitev (varstvo sodnih postopkov, pravnih nasvetov in postopek odločanja) utemeljila z enakimi splošnimi argumenti, Komisija ni navedla razlogov, zaradi katerih naj bi razkritje zahtevanih dokumentov „konkretno in dejansko“ ogrozilo vse od navedenih interesov. Natančneje, v izpodbijani odločbi ni pojasnjeno, ali se utemeljitev, ki je navedena za vsako ustrezno zavrnitev, nanaša na „sodne postopke“ ali na „pravne nasvete“.
—

družbi Vasco Group BVBA naloži, naj družbi Antrax IT s.r.l. plača stroške, tehnične dodatke in stroške pravde, skupaj z zneski na podlagi zakona, ki so družbi Antrax IT s.r.l. nastali v postopku pred UUNT;
SL Uradni list Evropske unije C 34/43

Tožba, vložena 4. decembra 2014 – Bensarsa/Komisija in ENVP

(Zadeva T-791/14)

(2015/C 034/51)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeča stranka: Faouzi Bensarsa (Abu Dabi, Združeni arabski emirati) (zastopnik: S. A. Pappas, odvetnik)

Toženi stranki: Evropska komisija in Evropski nadzornik za varstvo podatkov (ENVP)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep, ki ga je 25. februarja 2014 sprejel direktorat za varnost, razglasi za ničen;

— sklep, ki ga je 24. oktobra 2014 implicitno sprejel ENVP, razglasi za ničen;

— toženima strankama naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog se nanaša na nezadostno obrazložitev sklepa Komisije z dne 25. februarja 2014.

2. Drugi tožbeni razlog se nanaša na neobrazložitev sklepa ENVP, ki naj bi bil impliciten, njegove obrazložitve pa naj ne bi bilo mogoče razbrati ne iz njegovega konteksta ne iz sklepa z dne 25. februarja 2014.

3. Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev Uredbe (ES) št. 45/2001 (1). Tožeča stranka navaja, da neobstoj odgovora ENVP pomeni kršitev obveznosti obvestitve posameznikov, določene v členih 46(a) in 20(4) Uredbe (ES) št. 45/2001.

(1) Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).
—

UUNT in morebitnim intervenientkam naloži, naj plačajo svoje stroške in stroške tožeče stranke ter stroške postopka s pritožbo pred četrtim odborom za pritožbe v zadevi R 1075/2013-4 in postopka z ugovorom B 1 8 70 834 pred oddelkom za ugovore.
4.

Četrti tožbeni razlog: Komisija je kršila pravico tožeče stranke do obrambe s tem, da je nedosledno obravnavala Assignment and Licence Agreement (pogodba o prenosu in licenčna pogodba) in napačno ugotovila, da ta pogodba predstavlja omejitev konkurence zaradi cilja v smislu člena 101(1) PDEU.
—

razglasitev ničnosti sklepa Komisije z dne 15. julija 2014 v zadevi AT.39899 – priznanje pravic intelektualne lastnine za nogometne zbirke, s katerim je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke, v kateri je trdila, da so številni nacionalni vodstveni organi in združenja igralcev, skupaj z Panini S.p.A., Union des Associations Européennes de Football, Fédération Internationale de Football Association, Fédération Française de Football, Associazione Italiana Calciatori, Real Federación Española de Fútbol, ter Deutscher Fußball-Bund kršili člena 101 PDEU in 102 PDEU;
—

četrti odbor za pritožbe je s tem, ko je navedbe, ki so bile zgolj domneve in predpostavke, in v zvezi s katerimi ni bil predložen noben dokaz, štel kot dokazane, prekoračil svoja pooblastila in pristojnosti.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice tožeče stranke do dostopa do informacij Tožeča stranka trdi, da ni razloga, ki bi upravičeval izjemo od splošne pravice do dostopa do informacij v smislu člena 4 Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1), v zvezi s spornim „Operating Plan on Bulgaria“. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da zavrnitve dostopa do informacij med drugim ni mogoče upravičiti z varovanjem sklepov za pripravo dokumenta iz člena 4(3) Uredbe št. 1049/2001, ker naj bi bil „Operating Plan“ dokončan. Poleg tega naj pri „Operating Plan on Bulgaria“ ne bi šlo za dokument tretjih strank v smislu člena 4(4) Uredbe št. 1049/2001, saj naj bi tožena stranka in Bolgarija skupno pripravili načrt. Zato naj „Operating Plan“ prav tako ne bi izviral iz te države članice v smislu člena 4(5) Uredbe št. 1049/2001.
2.

Drugi tožbeni razlog: Svet je kršil pravico tožeče stranke do obrambe in njeno pravico do učinkovitega sodnega varstva. Tožeči stranki nikoli niso bili predloženi „resni in verodostojni dokazi“ ali „konkretni dokazi in informacije“ v utemeljitev zadeve, ki bi upravičili omejevalne ukrepe proti njej, kot se to zahteva v sodni praksi Sodišča.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila pravo in zmotno ugotovila dejansko stanje s tem, da je sporazum med družbama Teva in Servier z dne 13. junija 2006 (v nadaljevanju: sporazum) opredelilo kot omejitev zaradi cilja. Pravno gledano, naj bi za omejitve zaradi cilja napačno opredelila vse sporazume, ki lahko omejujejo konkurenco, namesto zgolj tistih sporazumov, ki bodo že po njihovi naravi nedvomno povzročili znatno škodo konkurenci. Kar zadeva dejansko stanje, naj bi okoliščine, ki so bile podane, ko je bil dogovorjen sporazum, in zlasti resno tveganje družbe Teva v zvezi z pravicami intelektualne lastnine, izkazovale, da je družba Teva sklenila sporazum za to da bi si zagotovila pravočasen vstop na trg in ne da bi prejela spodbudo v zameno za odložen vstop.
—

Tožeča stranka trdi: a) kot je razvidno iz samega izpodbijanega sklepa, je Komisija do svojih ugotovitev v zvezi z zadevnimi ukrepi, ki so jih sprejeli grški organi, prišla ne da bi za to imela dovolj informacij. Zlasti kar zadeva ukrepe 2, 4 in 6 (ki se nanašajo na državna jamstva iz leta 2008, 2010 in 2011) je v izpodbijanem sklepu izrecno navedeno, da Komisija nima podatkov v zvezi s prenehanjem veljavnosti teh jamstev. Dalje, kar zadeva ukrep 3 (povečanje kapitala iz leta 2009) Komisija priznava, da ni vedela, kdaj je prišlo do znatnega povečanja kapitala; b) izpodbijani sklep ni obrazložen tudi zato, ker v njem sploh ni opredeljen trg zadevnih proizvodov, da bi bilo možno ugotoviti, ali je za družbo NEA LARKO nastala ugodnost in ali so bila konkurenčna podjetja postavljena v manj ugoden položaj; c) dejansko, kar zadeva ukrepa 4 in 6, je edini prejemnik ugodnosti obravnavanega primera grška država, ki je, namesto da bi družbi NEA LARKO povrnil davke, ki jih je ta plačala (davek na dohodek in DDV), ji je zadevna jamstva dodelila skupaj z bremeni.
SL Uradni list Evropske unije C 372/21

Tožba, vložena 11. avgusta 2014 – Cham in Bena Properties proti Svetu

(Zadeva T-597/14)

2014/C 372/26

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeči stranki: Cham Holding Co. SA in Bena Properties Co. SA (Damask, Sirija) (zastopnika: E. Ruchat in C. Cornet d’Elzius, odvetnika)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— ugotovi, da je tožba tožečih strank dopustna in utemeljena;

— Evropski uniji zato naloži vračilo škode v višini 4 3 0 00 000 EUR, ki je tožečim strankam nastala zaradi ustavitve projekta „Yasmeen Rotana“;

— odredi imenovanje izvedenca za ugotovitev obsega celotne škode, ki sta jo utrpeli tožeči stranki;

— Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov tega postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata tri tožbene razloge, ki so v bistvu enaki ali podobni tistim iz zadeve Makhlouf proti Svetu (T-592/14).
SL Uradni list Evropske unije C 361/24

Tožba, vložena 11. avgusta 2014 – Laverana proti UUNT (BIO ORGANIC)

(Zadeva T-610/14)

2014/C 361/37

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemčija) (zastopniki: J. Wachinger, M. Zöbisch in D. Chatterjee, odvetniki)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

— odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 2. junija 2014 v zadevi R 301/2014-4 naj se razveljavi;

— stroški postopka naj se naložijo Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedne elemente „ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION“, za proizvode in storitve iz razredov 3, 5 in 35 – prijava znamke Skupnosti št. 12 006 409

Odločba preizkuševalca: zavrnitev prijave

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi:

— kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009;

— kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009;

— kršitev člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009;
—

odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. maja 2014 v zadevi R 1118/2013-2 razveljavi v delu, v katerem je ta potrdil razveljavitev zaradi neuporabe znamke Skupnosti „ZARA“ št. 1 12 755 za te storitve iz razreda 39: „storitve prevoza, distribucija (dostava) blaga, zlasti oblačil, obutve in dodatkov ter parfumerijskih in kozmetičnih izdelkov“, saj je odbor za pritožbe kršil člen 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009, ker je storil ti napaki:
—

za delno ničen razglasi člen 1 izpodbijanega sklepa, kjer je ugotovljeno, da sta tožeči stranki sodelovali pri enotni in trajajoči kršitvi v sektorju (zelo) visokonapetostnih podzemnih in/ali podvodnih električnih kablov, in sicer v delu, kjer ugotovitev zajema vse projekte za podzemne električne kable z minimalno napetostjo 110 kV (in ne le projekte za podzemne električne kable z minimalno napetostjo 220 kV);
—

podredno: — razglasitev ničnosti člena 1(5) sklepa v delu v katerem je z njim ugotovljeno, da je družba Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l. sodelovala pri kršitvi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP od 18. februarja 1999 do 27. novembra 2001; — razglasitev ničnosti členov 2(f) in 2(g) sklepa, v delu v katerem je z njima družbam Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l., Prysmian S.p.a. in The Goldman Sachs Group Inc. naložena globa v višini 3 7 3 03 000 EUR; družbama Prysmian Cavi e Sistemi S.r.1. in Pirelli & C. S.p.a. pa v višini 6 7 3 10 000 EUR; in — zmanjšanje globe zaradi razlogov, navedenih v tej tožbi; — razglasitev ničnost prilog I in II v delu v katerem se nanašajo na g. F. R.; in
—

podredno, razglasi za ničen člen 1(8) od (a) do (c) Sklepa v delu, v katerem je tožečima strankama pripisana odgovornost za kršitev v obdobju med 26. julijem 2006 in 10. aprilom 2008;
—

razglasitev ničnosti sklepa Komisije C (2013) 9101 final z dne 22. januarja 2014 v delu, v katerem Komisija subvencij, ki so bile družbi Saremar dodeljene za izvedbo promocijskih dejavnosti, ter jamstev, ki jih je zagotovila dežela Sardinija (bančni krediti in priporočilna pisma), ni opredelila za državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU;
—

to pritožbo po obliki in vsebini sprejme in jo razglasi za utemeljeno in upravičeno;
5.

S petim tožbenim razlogom se zatrjuje, da je Komisija ob določitvi tožeči stranki naložene globe kršila načelo prepovedi diskriminacije, načelo sorazmernosti – ki je med drugim v členu 5 PEU ter členu 49 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in členu 23(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe –, smernice (vključno s točkama 18 in 37 le-teh) in načelo legitimnega pričakovanja.
—

razveljavi odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. marca 2014 v zadevi R 224/2012-4 in v skladu s členoma 52(1)(b) in 53(2)(a) Uredbe št. 207/2009 v povezavi z členom 8.3 italijanskega zakonika o industrijski lastnini razglasi ničnost znamke „Cipriani“ št. 115824, katere imetnik je Hotel Cipriani za vse proizvode in storitve, za katere je znamka registrirana, ali;
SL Uradni list Evropske unije C 253/62

Tožba, vložena 17. junija 2014 – Laboratoires CTRS proti Komisiji

(Zadeva T-452/14)

2014/C 253/84

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francija) (zastopniki: K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley in M. Vickers, Solicitors)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi ničnost člena 1 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je v sklepu v bistvu navedeno, da je zdravilo Cholic Acid FGK dovoljeno uporabljati za indikacije, v katerih se odmerja zdravilo Orphacol; ali podredno, razglasi popolno ničnost člena 1 sklepa; in

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka je imetnica dovoljenja za promet z zdravilom siroto Orphacol, za katero je bilo izdano dovoljenje za zdravljenje dveh zelo redkih in resnih genetskih jetrnih obolenj in ki vsebuje aktivno sestavino holno kislino. Za zdravilo Orphacol je bila 16. septembra 2013 priznana 10-letna tržna ekskluzivnost za ti dve indikaciji v skladu s členom 8 Uredbe št. 141/2000 (1).

Komisija je z izpodbijanim sklepom z dne 4. aprila 2014 izdala dovoljenje za promet za še eno zdravilo siroto (Cholic Acid FGK), katerega aktivna sestavina je holna kislina. Čeprav so z dovoljenjem za zdravilo Cholic Acid FGK zajete tri druge terapevtske indikacije od tistih, ki sta zajeti z dovoljenjem za zdravilo Orphacol, sta povzetek glavnih značilnosti zdravila in ocenjevalno poročilo za zdravilo Cholic Acid FGK, ki sta po mnenju tožeče stranke sestavni del izpodbijanega sklepa, vsebovala obsežno sklicevanje na učinkovitost in varnost zdravila Cholic Acid FGK pri terapevtskih indikacijah, zajetih z dovoljenjem za zdravilo Orphacol.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, in sicer zatrjuje kršitev člena 8(1) Uredbe št. 141/2000, ker naj bi Komisija z izdajo dovoljenja za promet za zdravilo Cholic Acid FGK pod pogoji, ki so navedeni v povzetku glavnih značilnosti zdravila in v ocenjevalnem poročilu, kršila tržno ekskluzivnost tožeče stranke, saj je na podlagi pogojev, pod katerimi je bilo izdano dovoljenje za promet za zdravilo Cholic Acid FGK, v bistvu mogoče sklepati, da sta z dovoljenjem za promet za zdravilo Cholic Acid FGK zajeti tudi terapevtski indikaciji, ki sta zajeti z dovoljenjem za zdravilo Orphacol.

(1) Uredba (ES) št. 141/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1999 o zdravilih sirotah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 21).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev Pogodbe o Evropski uniji, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ker je tožena stranka kršila pravico tožečih strank do poštene, pravične in nepristranske obravnave in do varstva njunega ugleda.
—

v skladu s členom 277 PDEU: neuporaba člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES in člena 15(3) Sklepa Komisije 2011/278/EU, na katerih temelji izpodbijani sklep, kolikor je mogoče uporaba teh predpisov, ne da se upošteva člen 10a od (12) do (18) Direktive Komisije 2003/87ES, člen 16 Sklepa Komisije 2011/278/EU in Sklep Komisije 2010/2/EU, ki potrjujejo nujnost posebnega obravnavanja v sektorjih in podsektorjih, za katere se domneva, da so izpostavljeni bistvenemu tveganju kopičenja emisij CO2, kot tudi neobstoj možnosti ugotovitve obstoja medsektorskega korekcijskega faktorja za vse sektorje, s strani Evropske komisije.
SL Uradni list Evropske unije C 245/29

Tožba, vložena 4. junija 2014 – Ingeperfil proti Komisiji

(Zadeva T-393/14)

2014/C 245/39

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Ingeperfil, SL (Barcelona, Španija) (zastopniki: J. C. García Muñoz, J. I Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz in J. Corral García, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijani sklep razglasi za ničen.

— Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Razlogi in bistvene trditve so enaki kot tisti, ki so navedeni v zadevi T-392/14.
Četrti tožbeni razlog: kršitev načel enakega obravnavanja in preglednosti; kršitev členov 15 in 298 Pogodbe; kršitev člena 102 Uredbe št. 966/2012; kršitev člena 6 Direktive 2004/18/ES; zloraba pooblastil v obravnavanem primeru. — Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je Komisija po objavi odločbe o zavrnitvi predložene ponudbe, posredovala zgolj razpredelnico o dodelitvi točk in je nato nezakonito odrekla dostop do zahtevane dokumentacije, tudi potem, ko je tožeča stranka vložila potrdilno prošnjo v smislu člena 7 in naslednjih Uredbe št. 1049/2001 (4).
—

Tožeče stranke poleg tega navajajo, da Komisija ni zadostno preverila in zato tudi ni ugotovila, da so izjeme za energetsko intenzivne uporabnike glede na njihov cilj in naravo ter glede na sistematiko zakona EEG upravičene in torej niso pomenile selektivne prednosti.
—

se v skladu s členom 263 PDEU Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL L 66, str. 26), Izvedbeni sklep Sveta 2014/216/SZVP z dne 14. aprila 2014 o izvajanju Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL L 111, str. 91), Uredba Sveta (EU) št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL L 66, str. 1) in Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 381/2014 z dne 14. aprila 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL L 111, str. 33), v delu v katerem se nanašajo na tožečo stranko, razglasijo za nične,
—

sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave v zvezi s podporo za proizvodnjo elektrike iz obnovljivih virov energije in iz zemeljskega plina v skladu z zakonom o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: zakon EEG) ter v zvezi z znižano dodatno dajatvijo EEG za energetsko intenzivne uporabnike proti Zvezni republiki Nemčiji – državne pomoči SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), objavljen v Uradnem listu EU 7. februarja 2014, C 37, str. 73, v skladu s členom 263(1) PDEU razglasi za ničnega, ker Komisija posebno shemo kompenzacijskih nadomestil v skladu s členoma 40 in 41 EEG šteje za državno pomoč v smislu člena 107 PDEU;
2.

Drugi tožbeni razlog: neobstoj državnih sredstev v smislu člena 107(1) PDEU Tožeča stranka poleg tega trdi, da posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne pomeni ukrepa „pomoč[i], ki jo dodeli država članica, ali kakršn[e] koli vrst[e] pomoči iz državnih sredstev“. V zvezi s tem razloži, da dodatna dajatev EEG ni državno sredstvo in da zato tudi odpoved temu sredstvu prek posebne sheme kompenzacijskih nadomestil ne more pomeniti ukrepa pomoči iz državnih sredstev. — Dodatne dajatve EEG ne pobira, z njo ne upravlja, niti je ne dodeljuje država ali javna ali zasebna institucija, ki jo imenuje ali ustanovi država. Na podlagi ustreznega civilnopravnega zahtevka pa jo lahko pobirajo neposredno operaterji prenosnih sistemov za električno energijo. Dodatna dajatev EEG naj ne bi štela v dobro državnega proračuna, tako da naj posledično posebna shema kompenzacijskih nadomestil nikakor ne bi ne posredno ne neposredno zmanjšala prihodkov države. — Sredstva za dodatno dajatev EEG naj tudi ne bi bila na voljo državnim organom. Poleg tega naj nad sredstvi za dodatno dajatev EEG ne bi bilo javnega nadzora, kot na primer s strani Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (zvezni urad za gospodarstvo in nadzor nad izvozom, BAFA) ali Bundesnetzagentur.
SL Uradni list Evropske unije C 223/39

Tožba, vložena 2. maja 2014 – Schaeffler Technologies proti Komisiji

(Zadeva T-287/14)

2014/C 223/42

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Herzogenaurach, Nemčija) (zastopniki: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme in T. Wielsch, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep Evropske komisije z dne 18. decembra 2013 o začetku formalnega postopka preiskave na podlagi člena 108(2) PDEU proti Zvezni republiki Nemčiji zaradi podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije in znižane dodatne dajatve EEG za energetsko intenzivne uporabnike, državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), razglasi za ničnega v delu, v katerem zajema znižano dodatno dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: neobstoj prednosti v smislu člena 107(1) PDEU — Tožeča stranka trdi, da v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike ne pomeni pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. Ob tem razloži, da energetsko intenzivni uporabniki z ureditvijo niso pridobili prav nobene prednosti. Nasprotno, posebna shema kompenzacijskih nadomestil naj bi bila nadomestilo za izredne obremenitve, s katerimi se v posebej velikem obsegu soočajo tožeča stranka in primerljiva podjetja v okviru podpore za elektriko iz obnovljivih virov energije, in naj bi bila namenjena vzpostavitvi konkurenčnosti energetsko intenzivnih uporabnikov, ki naj bi bili z dodatno dajatvijo EEG najprej znatno oškodovani.