Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Dokaz neizpolnitve obveznosti – Dokazno breme, naloženo Komisiji

(člen 226 ES)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predmet spora – Določitev med predhodnim postopkom

(člen 226 ES)

3. Prosti pretok kapitala – Omejitve – Nacionalna ureditev, s katero so v korist države uvedene posebne pravice pri upravljanju privatiziranih podjetij

(člena 56(1) ES in 58 ES)

Summary

1. Kadar Komisija tožbi ni priložila celotnega besedila nacionalne zakonodaje, na katero se nanaša tožba zaradi neizpolnitve obveznosti, vendar je tako v tožbi kot v priloženem obrazloženem mnenju večkrat navedla in pojasnila vsebino določb navedene ureditve, na katerih temelji njena tožba zaradi neizpolnitve obveznosti, in je bilo Sodišču na njegovo izrecno zahtevo mogoče potrditi resničnost navedb Komisije glede vsebine določb navedene ureditve, ni mogoče šteti, da se je Komisija oprla zgolj na domneve, ne da bi predložila potrebne dokaze, da bi lahko Sodišče presojalo neizpolnitev, ki se očita zadevni državi članici. Taka tožba je torej dopustna.

(Glej točke 20 in od 22 do 24.)

2. Predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES je določen z obrazloženim mnenjem Komisije, tako da mora tožba temeljiti na enakih razlogih in trditvah kot to obrazloženo mnenje. Vendar ta zahteva ne more pomeniti, da je v vsakem primeru potrebna popolna skladnost med očitki, navedenimi v izreku obrazloženega mnenja, in predlogi v tožbi, če predmet spora, kakor je bil opredeljen v obrazloženem mnenju, ni bil razširjen ali spremenjen. Zato ker je Komisija v tožbi podrobneje opredelila očitke, ki jih je s sklicevanjem na druge posebne pravice, ki jih ima država članica v privatizirani družbi, splošneje navedla že v pisnem opominu in v obrazloženem mnenju, predmet zatrjevane neizpolnitve ni bil spremenjen in to tudi ni vplivalo na obseg spora.

(Glej točke 25, 26 in 29.)

3. Država članica ne izpolni obveznosti na podlagi člena 56, če v holdinški družbi za upravljanje deležev, ki je nastala po združitvi več podjetij z izključno javnim kapitalom, ohrani posebne pravice v korist te države in drugih javnih organov, ki so povezane s prednostnimi delnicami („golden shares“) države v tej družbi, posebne pravice v zvezi z izvolitvijo tretjine članov upravnega odbora, izvolitvijo določenega števila članov izvršilnega odbora, izbranih izmed članov upravnega odbora, imenovanjem najmanj enega člana upravnega odbora, odgovornega posebej za opravljanje nekaterih nalog uprave, sprejetjem odločitev generalne skupščine glede:

– uporabe bilančnega dobička;

– spremembe statuta in povečanja osnovnega kapitala;

– omejitve ali odprave prednostne pravice;

– določitve pogojev za povečanje osnovnega kapitala;

– izdaje obveznic ali drugih vrednostnih papirjev in določanja vrednosti tistih, ki jih lahko odobri uprava, ter omejitve ali odprave prednostne pravice pri izdaji obveznic, ki se lahko preoblikujejo v delnice, ter pogojev za izdajo tovrstnih obveznic, ki jih določi upravni odbor;

– prenosa sedeža kamor koli na nacionalnem ozemlju;

– odobritve pridobitve določenega števila navadnih delnic, ki presega 10 % osnovnega kapitala, s strani delničarjev, ki opravljajo dejavnost, konkurenčno dejavnosti družb, ki jih nadzira družba PT;

ter glede sklepov o potrjevanju splošnih ciljev in temeljnih načel politike te družbe ter o opredelitvi splošnih načel politike na področju pridobivanja deležev v družbah ali skupinah, pridobitev in odsvojitev, če je potrebno predhodno dovoljenje skupščine delničarjev.

Dejstvo, da ima država te prednostne delnice – ker ima tako vpliv na upravljanje družbe, ki ni upravičen glede na velikost deleža, ki ga ima v tej družbi – lahko namreč gospodarske subjekte iz drugih držav članic odvrne od neposrednega vlaganja v to družbo, saj ne bi mogli sodelovati pri njenem upravljanju in nadzoru v sorazmerju z vrednostjo svojih deležev.

Podobno lahko lastništvo posebnih delnic odvrača portfeljske naložbe v družbo, saj bi lahko bila morebitna zavrnitev zadevne države, da odobri pomembno odločitev, ki so jo organi zadevne družbe predstavili kot skladno z njenimi interesi, pomembna za vrednost delnic navedene družbe in tako za zanimanje za naložbe v te delnice.

Kar zadeva odstopanja, dovoljena v skladu s členom 58 ES, je treba zahteve javne varnosti, zlasti kot odstopanje od temeljnega načela prostega pretoka kapitala, razlagati ozko, tako da njihovega obsega ne more enostransko določiti posamezna država članica brez nadzora institucij Evropske unije. Tako se lahko na javno varnost sklicuje le ob dejanski in dovolj resni grožnji, ki bi lahko prizadela temeljne interese družbe.

Končno, kar zadeva sorazmernost zadevne omejitve, negotovost, ki nastane zato, ker niti nacionalni zakon niti statut zadevne družbe ne določata meril glede okoliščin, v katerih se lahko izvršujejo navedene posebne pravice, pomeni resno kršitev prostega pretoka kapitala, saj daje nacionalnim organom glede uporabe teh pravic tako široko diskrecijsko pravico, da je ni mogoče šteti za sorazmerno z zastavljenimi cilji.

(Glej točke 6, 7, 60, 61, od 72 do 78 in izrek.)