Tako so v zvezi s programom razvoja podeželja, ki ga sprejme neka država članica in potrdi komisija ter ki za izpolnitev pogojev za nadomestilo kmetom na območjih z omejenimi naravnimi možnostmi določa merilo obtežbe, ki izraženo v številu glav velike živine, za upravljanje gostote živine, ki je na krmnih površinah, da bi se preprečila pomanjkljiva ali prekomerna paša, nacionalni organi pri pregledih na kraju samem zavezani določiti merilo obtežbe s štetjem živali, ki so bile ob obisku inšpekcije na kmetijskem gospodarstvu, da bi se preverilo, ali je to merilo ob pregledu spoštovano, in da bi bili tako potrjeni podatki, ki izhajajo iz administrativnih pregledov

Čeprav ureditev Unije o dodelitvi pomoči in premij državam članicam ne nalaga izrecno, naj vzpostavijo ukrepe za spremljanje in podrobna pravila glede posameznih vrst nadzorov, to ne spremeni dejstva, da morajo države članice v skladu s členom 14(2) Uredbe št. 65/2011 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1698/2005 glede izvajanja kontrolnih postopkov in navzkrižne skladnosti v zvezi z ukrepi podpore za razvoj podeželja opravljati preglede na kraju samem, ki zajemajo vse zaveze in obveznosti upravičenca – vključno s tistimi, ki izhajajo iz nacionalnega prava – ki jih je mogoče preveriti ob obisku.

V zvezi s tem glede vprašanja, ali se lahko pregledi zaradi identifikacije goveda ali premij za govedo, uporabijo za nadzor izpolnjevanja pogoja obtežbe z živino, določenega v sistemu nadomestila kmetom na območjih z omejenimi naravnimi možnostmi, iz člena 5(2) Uredbe št. 1975/2006 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1698/2005 glede izvajanja kontrolnih postopkov in navzkrižne skladnosti v zvezi z ukrepi podpore za razvoj podeželja, katerega besedilo ustreza besedilu člena 4(4) Uredbe št. 65/2011, izhaja, da se pregledi na kraju samem iz naslova navedenih nadomestil opravijo hkrati z drugimi pregledi, določenimi z ureditvijo Unije o kmetijskih subvencijah, „kadar je to mogoče“. To načeloma pomeni, da lahko obstajajo primeri, v katerih ni mogoče opraviti pregledov na kraju samem iz naslova navedenih nadomestil hkrati z drugimi pregledi, določenimi v ureditvi Unije o kmetijskih subvencijah, saj skupni pregledi niso absolutno pravilo, ampak le možnost, ki dopušča izjeme.

V zvezi z drugim pogojem nobene določbe Uredbe št. 65/2011 ni mogoče razlagati tako, da če se opravijo administrativni pregledi z uporabo informacij iz zanesljive zbirke podatkov, pregledi na kraju samem na podlagi te uredbe niso več potrebni. Taka razlaga je namreč v nasprotju s ciljem pregledov na kraju samem, ki je med drugim preveriti skladnost informacij, vsebovanih v zbirkah podatkov, ki jih izdelajo države članice, v skladu s členom 15(3) Uredbe št. 65/2011 in členom 42 Uredbe št. 1122/2009 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta št. 73/2009 v zvezi z navzkrižno skladnostjo, modulacijo ter integriranim administrativnim in kontrolnim sistemom v okviru shem neposrednih podpor za kmete, določenih za navedeno uredbo, ter za izvajanje Uredbe št. 1234/2007 v zvezi z navzkrižno skladnostjo v okviru sheme podpore, določene za sektor vina.

Državam članicam je načeloma dovoljeno, da preglede na kraju samem, ki se izvajajo na podlagi člena 12 in naslednjih Uredbe št. 65/2011 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1698/2005 glede izvajanja kontrolnih postopkov in navzkrižne skladnosti v zvezi z ukrepi podpore za razvoj podeželja, opravljajo hkrati s pregledi na kraju samem, ki se izvajajo zaradi identifikacije živali ali premij za govedo, če sta izpolnjena dva pogoja, in sicer, prvič, da gre pri zadnjenavedenih za preglede, določene v ureditvi Unije o kmetijskih subvencijah, v smislu člena 4(4) Uredbe št. 65/2011 in, drugič, da se lahko ti opravijo hkrati s pregledi iz člena 12 in naslednjih te uredbe.

Kadar država članica, ki je sprejela ukrepe v smislu člena 36(a)(i) in (ii) Uredbe št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz EKSRP, pogojuje dodelitev nadomestil kmetom na območjih z omejenimi naravnimi možnostmi na podlagi merila stopnje obtežbe z živino med spodnjo in zgornjo mejo, ne da bi določila, ali gre za letno vrednost, je mogoče sprejeti letno povprečje, ker se razlike med najvišjimi in najnižjimi mogočimi vrednostmi lahko pojavijo v celotnem zadevnem obdobju, in ker teh vrednosti ni mogoče preverjati dnevno. Vendar je treba to povprečje, da bi se zagotovilo spoštovanje pogoja v zvezi s stopnjo obtežbe, izračunati na podlagi vrednosti, ki so med najvišjimi in najnižjimi mogočimi vrednostmi razpona.

V zvezi s tem morajo nacionalni organi pri pregledih na kraju samem določiti merilo stopnje obtežbe ob inšpekciji, zlasti s štetjem živali, da bi se preverilo, ali se najvišje in najnižje mogoče vrednosti, ki so določene, takrat spoštujejo, in tako potrditi podatke, ki izhajajo iz administrativnih pregledov. Poleg tega okoliščina, da lahko nekateri dejavniki, ki vplivajo na določitev stopnje obremenitve, kot je starost živali, niso določeni izjemno natančno, nacionalnih organov ne more razbremeniti obveznosti nadzora v zvezi s tem. Poleg tega ni mogoče izključiti, da lahko inšpektorji, ki opravljajo preglede na kraju samem, dovolj natančno določijo starost živali.

(Glej točke 80, 82 in 84.)