Keywords

Summary



Keywords

1. Pritožba – Razlogi – Napačna presoja pravilno predloženih dokazov – Nedopustnost razen v primeru izkrivljanja – Obveznost Sodišča prve stopnje, da obrazloži svojo presojo dokazov – Obseg

(člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Uredba Sveta št. 2377/90)

2. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Dovolj resna kršitev prava Skupnosti – Polje proste presoje institucije pri sprejetju akta – Nujnost upoštevanja tega polja pri preučitvi odgovornosti

(člen 288, drugi odstavek, ES)

3. Kmetijstvo – Enotne zakonodaje – Najvišje mejne vrednosti zdravil za uporabo v veterinarski medicini v živilih živalskega izvora – Postopek določanja – Uredba št. 2377/90 – Začasno nedelovanje Komisije v zvezi z določitvijo najvišje mejne vrednosti ostankov za progesteron – Dovolj resna kršitev prava Skupnosti – Neobstoj

(člen 288, drugi odstavek, ES; Uredba Sveta št. 2377/90)

Summary

1. Čeprav je le Sodišče prve stopnje pristojno za presojo dokazne vrednosti, ki jo je treba pripisati dokaznemu gradivu, ki mu je predloženo, in čeprav mu ni treba izrecno obrazložiti svoje presoje dokazne vrednosti vsakega dokaza, ki mu je bil predložen, predvsem če meni, da je ta nepomemben ali neupošteven za rešitev spora, mora Sodišče prve stopnje kljub temu ponuditi tako obrazložitev, ki bo Sodišču omogočila izvrševanje svojega sodnega nadzora. Ta obrazložitev mora Sodišču omogočiti preizkus morebitnega izkrivljanja dokaznega gradiva, predloženega Sodišču prve stopnje.

Sodišče prve stopnje v sodbi v zvezi z odgovornostjo Skupnosti, ker Komisija ni predložila predloga uredbe o določitvi najvišjih mejnih vrednosti ostankov (LMR) za progesteron pred 25. julijem 2001, s tem da navaja samo mnenje Odbora za zdravila za uporabo v veterinarski medicini, ki je priporočil vključitev progesterona v prilogo II k Uredbi št. 2377/90 o določitvi postopka Skupnosti za določanje najvišjih mejnih vrednosti ostankov zdravil za uporabo v veterinarski medicini v živilih živalskega izvora, ne da bi pojasnilo razloge, ki so Komisijo zavezovali, da sledi temu mnenju ne glede na nasprotujoča si mnenja iz drugih virov, ni omogočilo Sodišču, da bi ugotovilo, kakšno zvezo je Sodišče prve stopnje ugotovilo med mnenjem navedenega odbora in pravnimi posledicami, ki jih je iz tega izpeljalo. Iz tega sledi, da Sodišče prve stopnje te točke svoje sodbe ni v zadostni meri obrazložilo.

(Glej točki 50 in 53.)

2. Pravo Skupnosti priznava pravico do nadomestila, če so izpolnjeni trije pogoji, in sicer, če pravno pravilo, ki je kršeno, podeljuje pravice posameznikom, če je kršitev dovolj resna in nazadnje, če je med kršitvijo obveznosti, ki jo je treba pripisati instituciji, in škodo, ki jo utrpijo te osebe, neposredna vzročna zveza.

Glede drugega pogoja je odločilno merilo za presojo, ali je kršitev prava Skupnosti dovolj resna, očitno in resno nespoštovanje omejitev pooblastila za odločanje po prostem preudarku, ki ga ima institucija Skupnosti. Če je polje odločanja po prostem preudarku te institucije znatno omejeno ali pa ga sploh ni, lahko že kršitev prava Skupnosti zadošča za ugotovitev dovolj resne kršitve. Torej je za ugotovitev, ali gre za tako kršitev, odločilno polje prostega preudarka, ki ga ima na voljo zadevna institucija.

Sodišče prve stopnje je torej napačno uporabilo pravo, ker je, ne da bi ugotovilo polje proste presoje, ki ga je imela Komisija, štelo, da njeno nedelovanje pomeni očitno in resno kršitev prava Skupnosti, katere posledica je odgovornost Skupnosti.

(Glej točke od 63 do 66 in 69.)

3. Komisija mora v občutljivih in spornih zadevah imeti na voljo prosti preudarek in dovolj dolg rok za to, da lahko znanstvena vprašanja, od katerih je njena odločitev odvisna, predloži v novo preučitev.

Tako Komisija, s tem da ni predložila predloga uredbe o določitvi najvišjih mejnih vrednosti ostankov (LMR) za progesteron pred 25. julijem 2001, v skladu z Uredbo št. 2377/90 o določitvi postopka Skupnosti za določanje najvišjih mejnih vrednosti ostankov zdravil za uporabo v veterinarski medicini v živilih živalskega izvora, ni storila dovolj resne kršitve prava Skupnosti, katere posledica bi bila odgovornost Skupnosti.

Komisija se je namreč od leta 1993 ob predložitvi vloge za določanje LMR za progesteron soočila z dlje trajajočo znanstveno negotovostjo, ki so jo označevala nasprotja med znanstvenimi mnenji. Zato je sprejela predhodno stališče o ohranitvi uporabe progesterona za terapevtske ali zootehnične namene šele leta 2000. Komisija ne bi mogla predložiti navedenega predloga brez sprejetja stališča, ki pomeni stopnjo, ki je nujno predhodna za določitev LMR za to snov, saj LMR za posamezno farmakološko aktivno snov, razen če je ta snov namenjena za dajanje na trg, ni mogoče določiti.

(Glej točke 75, 82, 87 in 93.)