ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Bottrop (Nemčija) 21. aprila 2021 – Fuhrmann-2-GmbH/B.

(Zadeva C-249/21)

(2021/C 297/23)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Bottrop

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Fuhrmann-2-GmbH

Tožena stranka: B.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 8(2), drugi pododstavek, Direktive 2011/83/EU (1) razlagati tako, da je treba pri odgovoru na vprašanje, ali sta gumb ali podobna funkcija, katerih aktiviranje je sestavni del oddaje naročila pri pogodbi, ki je z uporabo elektronskih sredstev sklenjena na daljavo v smislu prvega pododstavka te določbe, in ki nista označena z besedami „naročilo z obveznostjo plačila“, označena z drugo ustrezno nedvoumno izjavo v smislu te določbe, s katero se pojasni, da je z oddajo naročila povezana obveznost plačila trgovcu, upoštevati izključno oznake na gumbu oziroma na podobni funkciji?

(1) Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2011, L 304, str. 64)
1.

Ali je treba člen 2, točka 83, Uredbe Komisije (ES) št. 651/2014 z dne 17. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive z notranjim trgom pri uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanje Evropske unije (1) razlagati v smislu, da se lahko šteje za organizacijo za raziskovanje in širjenje znanja subjekt (kot so univerze ali raziskovalni inštituti, agencije za prenos tehnologije, posredniki za inovacije ali v raziskave usmerjeni fizični ali virtualni skupni subjekti), katerega namen delovanja vključuje neodvisno izvedbo temeljnih raziskav, industrijskih raziskav ali eksperimentalnega razvoja ali obsežno razširjanje rezultatov teh dejavnosti prek izobraževanja, objav ali prenosa znanja, pri čemer pa njegovo lastno financiranje predstavljajo večinoma prihodki iz gospodarskih dejavnosti?
2.

Ali sodna odločba, s katero se stranki naloži plačilo denarne kazni, čeprav je izvršljiva v državi izvora, spada pod pojem „sodna odločba“ v smislu člena 4 Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta št. 655/2014 z dne 15. maja 2014 o določitvi postopka za evropski nalog za zamrznitev bančnih računov, čeprav denarna kazen ni bila določena v skladu s členom 55 Uredbe 1215/12 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (2)?
1.

Ali je treba člen 8(3) Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (1) v povezavi s členom 3(5) in členom 1(3) in (4) Direktive 2014/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o ukrepih za znižanje stroškov za postavitev elektronskih komunikacijskih omrežij visokih hitrosti (2) razlagati tako, da nasprotujejo temu, da lahko nacionalni regulativni organ operaterju, ki razpolaga s fizično infrastrukturo in je obenem ponudnik javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev ali omrežij ter za katerega ni bilo ugotovljeno, da ima pomembno tržno moč, naloži obveznost uporabe pogojev, ki jih je ta organ določil ex ante in s katerimi so urejena pravila za dostop do fizične infrastrukture tega operaterja, vključno s pravili in postopki za sklepanje pogodb in pristojbinami za dostop, ne glede na to, ali je podan spor o dostopu do fizične infrastrukture tega operaterja in ali na trgu obstaja učinkovita konkurenca? Podredno (različica II)
8)

Ali je treba člena 3(2) in 7(1) Uredbe Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis (1), razlagati tako, da se glede na to, da znesek sporne pomoči v obravnavanem primeru ne presega praga pomoči de minimis, šteje, da ta pomoč izpolnjuje merila določena za pomoči de minimis? Ali je treba člen 5(2) Uredbe št. 1407/2013 razlagati tako, da lahko v obravnavanem primeru ob upoštevanju pogojev za preprečitev prekomernega nadomestila, navedenih v Sklepu Komisije SA.43140, opredelitev odškodnine za utrpelo škodo kot pomoč de minimis privede do nesprejemljive kumulacije?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado Mercantil no 7 de Barcelona (Španija) 11. marca 2021 – AD in drugi/PACCAR Inc, DAF TRUCKS NV in DAF Trucks Deutschland GmbH

(Zadeva C-163/21)

(2021/C 252/13)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado Mercantil no 7 de Barcelona

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: AD in drugi

Tožene stranke: PACCAR Inc, DAF TRUCKS NV in DAF Trucks Deutschland GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(1) Direktive 2014/104/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. novembra 2014 o nekaterih pravilih, ki urejajo odškodninske tožbe po nacionalnem pravu za kršitve določb konkurenčnega prava držav članic in Evropske unije (1) razlagati tako, da se razkritje upoštevnih dokazov nanaša samo na dokumente, s katerimi razpolaga tožena stranka ali tretja oseba, ki že obstajajo, ali pa člen 5(1) vključuje tudi možnost razkritja dokumentov, ki jih mora stranka, na katero je naslovljena zahteva za informacije, ustvariti ex novo, z dodajanjem ali razvrstitvijo informacij, poznanih dejstev ali podatkov, s katerimi razpolaga?

(1) UL 2014, L 349, str. 1.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 23. marca 2021 – absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG/the-trading-company GmbH

(Zadeva C-179/21)

(2021/C 242/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Revidentka: absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG

Nasprotna stranka v revizijskem postopku: the-trading-company GmbH

Vprašanja za predhodno odločanje:

1. Ali že zgolj zaradi obstoja garancije proizvajalca nastopi obveznost dajanja informacij iz člena 6(1)(m) Direktive 2011/83/EU (1)?

2. V primeru, da je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali obveznost dajanja informacij iz člena 6(1)(m) Direktive 2011/83/EU nastane zgolj zaradi omembe garancije proizvajalca v trgovčevi ponudbi ali pa nastane, če je omemba za potrošnika brez nadaljnjega prepoznavna? Ali obstoji obveznost dajanja informacij tudi, če je za potrošnika brez nadaljnjega razvidno, da trgovec omogoča dostop le do proizvajalčevih podatkov o garanciji?

3. Ali mora zahtevana informacija o obstoju in pogojih garancije proizvajalca iz člena 6(1)(m) Direktive 2011/83/EU vsebovati iste podatke kot garancija iz člena 6(2) Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij (2) oziroma zadostuje manj podatkov?

(1) Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2011, L 304, str. 64).

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 223.
1.

Ali je treba člen 2(4) in člen 4(1) Okvirnega sklepa 2002/584 (1) razlagati tako, da je pogoj dvojne kaznivosti izpolnjen v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem se predaja zahteva za ravnanja, ki so bila v odreditveni državi opredeljena kot kaznivo dejanje uničevanja in plenjenja, katerega elementi so ravnanja uničevanja in plenjenja, s katerimi se ogroža javni mir, če v izvršitveni državi obstajajo kazniva dejanja tatvine s poškodovanjem, uničevanja in poškodovanja, ki ne vsebujejo tega elementa ogrožanja javnega miru?
—

ni upoštevalo, da so omejevalni ukrepi po naravi varstveni in že po definiciji začasni, katerih veljavnost je vedno odvisna od tega, ali so dejanske in pravne okoliščine, na podlagi katerih so bili sprejeti, še vedno veljavne, in od tega, ali jih je treba, da bi bil njihov cilj uresničen, ohraniti v veljavi;
2.

V primeru 1. b.: ali je treba člen 3(i) Sklepa Komisije 2011/278/EU z dne 27. aprila 2011 razlagati tako, da ni bistven obseg povečanja tehnično in pravno možne največje zmogljivosti, temveč zgolj vidik povprečnih vrednosti iz člena 3(l) Sklepa 2011/278, neodvisno od tega, ali in v kakšnem obsegu do njih pride zaradi opravljene fizične spremembe ali višje obremenitve?
2.

Glede informacij, ki se morajo vključiti, v skladu s členom 10(2) Direktive 2008/48/ES: (a) Ali je treba člen 10(2)(p) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da mora biti znesek dnevnih obresti, ki ga je treba navesti v kreditni pogodbi, mogoče izračunati na podlagi pogodbene posojilne obrestne mere, navedene v pogodbi? (b) Glede člena 10(2)(r) Direktive 2008/48/ES: (aa) Ali je treba to določbo razlagati tako, da morajo biti informacije o nadomestilu, ki se zaračuna pri predčasnem odplačilu posojila, navedene v kreditni pogodbi, tako natančne, da lahko potrošnik vsaj približno izračuna višino tega nadomestila, ki se zaračuna? (če je odgovor na predhodno vprašanje pritrdilen) (bb) Ali člen 10(2)(r) in člen 14(1), drugi stavek, Direktive 2008/48/ES nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero se v primeru nepopolnih informacij v smislu člena 10(2)(r) Direktive 2008/48/ES rok za odstop kljub temu začne ob sklenitvi pogodbe in zgolj preneha obstajati pravica dajalca kredita do nadomestila za predčasno odplačilo kredita? (c) Ali je treba člen 10(2)(l) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da je treba obrestno mero zamudnih obresti, veljavno ob sklenitvi kreditne pogodbe, sporočiti kot absolutno število ali kot absolutno število navesti vsaj veljavno referenčno obrestno mero (v obravnavani zadevi temeljno obrestno mero v skladu s členom 247 Bürgerliches Gesetzbuch (civilni zakonik, v nadaljevanju: BGB)), na podlagi katere se z upoštevanjem pribitka (v obravnavani zadevi pet odstotnih točk v skladu s členom 288(1), drugi stavek, BGB) ugotovi veljavna obrestna mera zamudnih obresti, in ali je treba potrošnika seznaniti z referenčno obrestno mero (temeljno obrestno mero) in njeno spremenljivostjo? (d) Ali je treba člen 10(2)(t) Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da morajo biti v besedilu kreditne pogodbe navedeni bistveni formalni pogoji za uporabo izvensodnih postopkov pritožbe in drugih pravnih sredstev? Če je odgovor vsaj na eno od zgornjih vprašanj od 2(a) do 2(d) pritrdilen: (e) Ali je treba člen 14(1), drugi stavek, točka (b), Direktive 2008/48/ES razlagati tako, da rok za odstop začne teči le, če so bile informacije v skladu s členom 10(2) Direktive 2008/48/ES podane v celoti in pravilno? Če je odgovor nikalen: (f) Katera so upoštevna merila za to, da rok za odstop začne teči, kljub temu da informacije niso bile podane v celoti ali pravilno? Če je odgovor na zgornje vprašanje 1(a) in/ali vsaj na eno od vprašanj od 2(a) do 2(d) pritrdilen:
—

Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče je prezrlo dejstvo, da merila, ki jih je Sodišče uporabilo v zadevah od C-622/16 P do C-624/16 P, potrjujejo, da je v tej zadevi izpolnjena zahteva v zvezi neposrednim nanašanjem. Pritožnica zato zatrjuje, da je Danske Slagtermestre pravilno navedla, da (i) so dejavnosti podobne, (ii) so njeni člani dejavni na istem trgu proizvodov in storitev kot podjetje, ki je prejelo pomoč, in (iii) so njeni člani dejavni na istem geografskem trgu kot podjetje, ki je prejelo pomoč. V tej zadevi dejavnosti njenih članov niso le podobne, temveč so enake dejavnosti prejemnika pomoči.
C 148/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgerichts Lennestadt (Nemčija) 19. januarja 2021 – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG/NW

(Zadeva C-30/21)

(2021/C 148/08)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Lennestadt

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG

Tožena stranka: NW

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1(1) Uredbe (EU) št. 1215/2012 (1) razlagati tako, da na področje uporabe te uredbe spada sodni postopek, ki se začne proti fizični osebi s stalnim prebivališčem v drugi državi članici na predlog državne družbe z namenom, da pobere pristojbino z naravo kazni zaradi neupravičene uporabe ceste, za katero velja obveznost plačila cestnine?

(1) Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2012, L 351, str. 1).
1.

Diskrecijske pravice, ki jo ima Evropska agencija za kemikalije (ECHA) pri ocenjevanju snovi za identifikacijo snovi, ki so vzrok za veliko zaskrbljenost na podlagi člena 57(f) Uredbe (ES) 1907/2006 (1) (Uredba REACH) ni mogoče razlagati tako, da ima ECHA popolne in neizpodbojne proste možnosti, da napravi očitne napake pri izbiri in presoji „znanstvene dokazanosti“ iz člena 57(f). Splošno sodišče pa je to sprejelo s tem, da je presodilo, da je mogoče očitno napako pri presoji ugotoviti le, kadar ECHA povsem in napačno ni upoštevala zanesljive znanstvene raziskave in bi vključitev te raziskave celovito presojo dokazov spremenila tako, da končna odločitev ne bi bila smiselna. Splošno sodišče je sprejelo tudi, da se ECHA lahko opre na rezultate nezanesljivih znanstvenih raziskav in da njihova šibka zanesljivost ne onemogoča, da se jih upošteva. Splošno sodišče je šlo še dlje in je sprejelo upoštevanje nezanesljivih in neopredeljivih znanstvenih raziskav, kadar njihovi rezultati podpirajo ciljno hipotezo ECHA o domnevni nevarni lastnosti snovi. S tem je splošno sodišče napačno uporabilo pravo in kršilo načelo znanstvene odličnosti.
A)

Ugotovi, da Helenska republika s tem: — da je sistematično in trajno presegala mejne vrednosti koncentracije PM10, glede dnevnih mejnih vrednosti na območju/aglomeraciji ΕL0004 Thessaloniki (Solun), ki veljajo od leta 2005, ni izpolnila obveznosti iz člena 13 v povezavi s prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES (1); — da ni sprejela, do 11. junija 2010, ukrepe za zagotovitev skladnosti z mejnimi vrednostmi PM10 na območju/aglomeraciji ΕL0004 Thessaloniki, ni izpolnila obveznosti iz člena 23(1) Direktive 2008/50 (v povezavi s prilogo XV, točka A, k navedeni direktivi), in zlasti obveznosti – določene v členu 23(1), drugi odstavek, te direktive – določitve ustreznih ukrepov za zagotovitev, da bi bilo obdobje preseganja čim krajše.
4.

Ali je sredstvo, ki ga je izbrala država članica – to je obveznost, naložena konkretni kreditni instituciji, da ne vzpostavlja poslovnih odnosov z osebami, ki niso državljani konkretne države članice (Republike Latvije), in prekine obstoječe poslovne odnose s temi osebami – ustrezno za dosego cilja iz člena 1 Direktive (EU) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, spremembi Uredbe EU št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta in Direktive Komisije 2006/70/ES, in zato pomeni odstopanje, določeno v členu 65(1)(b) Pogodbe o delovanju Evropske unije?
1.

Ali je treba člen 88(1) Uredbe (EU) 2016/679 (1) razlagati tako, da mora zakonsko pravilo za to, da bi se štelo za podrobnejše pravilo za zagotovitev varstva pravic in svoboščin v zvezi z obdelavo osebnih podatkov zaposlenih v okviru zaposlitve v smislu člena 88(1) UREDBE (EU) 2016/679, izpolnjevati zahteve, ki so za taka pravila opredeljene s členom 88(2) UREDBE (EU) 2016/679?
1.

Ali je nacionalna ureditev, ki – kot jo izvaja Valonska regija – pogojuje uporabo izjeme od obveznosti nove registracije tujega službenega vozila, ki ga je podjetje (ne glede na to, ali je pravna oseba) s sedežem v drugi državi članici Evropske unije kot je Belgija, dalo v uporabo poslovodji (ali samostojnemu delavcu), ki prebiva v Belgiji, s tem, da ima ta poslovodja (oziroma ta samostojni delavec) v vozilu potrdilo podjetja (ne glede na to, ali je pravna oseba) ali potni nalog (to je potrdilo v smislu člena 3(2), točka 2, kraljevega odloka z dne 20. julija 2001 o registraciji vozil), v nasprotju z upoštevnimi določbami prava Unije in zlasti s členom 49 PDEU (svoboda ustanavljanja) in s členom 56 PDEU (svoboda opravljanja storitev)?
Pritožba, ki so jo 10. septembra 2020 vložili Comprojecto-Projectos e Construções, Lda in drugi zoper sklep Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 8. julija 2020 v zadevi T-90/20 REC, Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/ECB in Banco de Portugal

(Zadeva C-450/20 P)

(2021/C 252/05)

Jezik postopka: portugalščina

Stranke

Pritožniki: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (zastopnik: M. Ribeiro, advogado)

Drugi stranki v postopku: Evropska centralna banka, Banco de Portugal

Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 5. maja 2021 pritožbo zavrglo kot očitno nedopustno.
2.

Ali je s pravom Unije – členom 49 PDEU ter členoma 76 in 77 (v povezavi s členom 74 in Prilogo XIV) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 – skladna nacionalna zakonodaja, ki omogoča, da se za opravljanje zdravstvenih ali socialnih storitev splošnega pomena zaobide zakonodaja o javnem naročanju, in sicer z uporabo tehnike usklajenega ukrepanja, kot dopolnitev ali nadomestitev upravljanja z lastnimi sredstvi, ne ker bi bil ta način primeren za ustrezno opravljanje storitev, temveč zaradi doseganja konkretnih ciljev socialne politike, ki vplivajo na način opravljanja ali ki se zahtevajo od izvajalca, odgovornega za njeno opravljanje, da bi bil izbran, in to tudi kadar se ohrani veljavnost načel javnosti, konkurence in preglednosti?
1.

Ali je treba člen 1 Direktive Sveta 99/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (1) ter določbi 1 in 4 tega okvirnega sporazuma razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero ima delodajalec obveznost, da pisno obrazloži odločitev o odpovedi pogodbe o zaposlitvi, le v zvezi s pogodbami o zaposlitvi za nedoločen čas – kar pomeni, da je pri pogodbah, sklenjenih za nedoločen čas, predmet sodnega nadzora utemeljenost odpovednega razloga – delodajalec pa take obveznosti (to je navedbe odpovednega razloga) nima v zvezi s pogodbami o zaposlitvi, sklenjenimi za določen čas (kar pomeni, da je predmet sodnega nadzora le vprašanje skladnosti odpovedi z določbami, s katerimi se ureja odpoved pogodb)?
1.

Ali je treba pojem „kabelska retransmisija“, določen v členu 1(3) Direktive Sveta 93/83/EGS (1) z dne 27. septembra 1993, razlagati tako, da poleg sočasnega oddajanja oddajanih del ene radiodifuzne organizacije s strani druge radiodifuzne organizacije zajema tudi javno razširjanje primarnega oddajanja televizijskih ali radijskih programov, namenjenih javnosti, ki se izvaja sočasno in v celoti po kablu (ne glede na to, ali je ta, ki izvaja to javno razširjanje, radiodifuzna organizacija ali ne)?
3.

Ali je treba v tem okviru uporabiti drsno lestvico, s katero se razlikuje med možnimi stopnjami vsesplošnega nasilja in temu pripadajočo ravnjo individualnih okoliščin? In katere osebne in individualne okoliščine so lahko pomembne pri presoji pristojnega organa in nacionalnega sodišča? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
1.

Ali je treba člen 3(1) Direktive 93/13/EGS (1) v povezavi s točko 1(e) in (f) iz Priloge k tej direktivi ter člen 15(2) in (3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da pogoji, v nasprotju z zahtevo dobre vere, povzročijo nastanek dolžnosti, ki so v škodo potrošnika, če potrošnikove stroške po kreditni pogodbi bistveno zvišajo, če potrošnik svoje plače mesečno ne nakazuje [na bančni račun] pri banki, ki daje kredit, če upoštevamo, da je v skladu s pogodbenimi pogoji dolžan dovoliti zastavno pravico na svoji terjatvi iz naslova plače, neodvisno od tega, kako in v kateri državi prejema svojo plačo?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Italija) 27. novembra 2020 – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità

(Zadeva C-642/20)

(2021/C 79/25)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Caruter s.r.l.

Tožene stranke: S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 63 Direktive 2014/24/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014, ki določa uporabo zmogljivosti drugih subjektov, skupaj z načelom svobode ustanavljanja in načelom svobode opravljanja storitev iz členov 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), nasprotuje uporabi italijanske nacionalne zakonodaje na področju „meril za izbiro in postopka s pozivom k dopolnitvi predloženih dokumentov“, kot izhaja iz besedila predzadnjega stavka člena 83(8) zakonske uredbe št. 50 z dne 18. aprila 2016 o codice dei contratti pubblici (zakonik o javnem naročanju), ki v primeru uporabe instituta zmogljivosti drugih subjektov (ki je določen v členu 89 zakonske uredbe št. 50 z dne 18. aprila 2016 o zakoniku o javnem naročanju) v vsakem primeru od vodilnega podjetja zahteva, da izpolnjuje pogoje in opravi večino storitev?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, 28. 3. 2014, str. 65).
—

ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da Komisiji ni poslala informacij iz strateških kart hrupa glede petih glavnih cest, in s tem, da Komisiji ni poslala povzetkov akcijskih načrtov za aglomeraciji Porto in Amadora ter za 236 glavnih cest in 55 glavnih železniških prog, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi določb člena 10(2) v povezavi s Prilogo VI k navedeni direktivi.