ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
43

Glede drugih proizvodov, na katere se nanaša zahteva za registracijo, namreč sestavnih delov kopenskih motornih vozil, je treba poudariti, da je treba opisni značaj presojati v razmerju do vsake kategorije proizvodov ali storitev, na katere se nanaša zahteva za registracijo. Vendar pa je mogoče, da so vsi proizvodi, navedeni v prijavi znamke, neločljivo povezani, ker je nekatere od teh proizvodov mogoče uporabljati samo v povezavi z drugimi, in da je zato treba sprejeti rešitev, ki je skupna za vse te proizvode (glej v tem smislu sodbi Sodišča prve stopnje z dne 31. marca 2004 v zadevi Fieldturf proti UUNT (LOOKS LIKE GRASS… FEELS LIKE GRASS… PLAYS LIKE GRASS), T-216/02, Recueil, str. II-1023, točka 33, in z dne v zadevi Wilfer proti UUNT (ROCKBASS), T-315/03, ZOdl., str. II-1981, točka 67).
Sodba Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 16. decembra 2008 – Deichmann‑Schuhe proti UUNT – Design for Woman (DEITECH)

(Zadeva T-86/07)

„Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti DEITECH – Prejšnja nacionalna in prejšnja mednarodna figurativna znamka DEI‑tex – Relativni razlog za zavrnitev – Resna uporaba prejšnje znamke – Člen 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94“

Znamka Skupnosti – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Preizkus ugovora – Dokaz o uporabi prejšnje znamke (Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 43(2) in (3)) (Glej točki 36 in 37.)

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 22. januarja 2007 (zadeva R 791/2006‑2) glede postopka z ugovorom med Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG in Design for Woman SA.

Podatki o zadevi

Prijavitelj znamke Skupnosti: Design for Woman SA Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka DEITECH za proizvode iz razredov 18 in 25 – prijava št. 3378643 Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Heinrich Deichmann Schuhe GmbH & Co. KG Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: nemška in mednarodna figurativna znamka DEI-tex za proizvode iz razreda 25, pri čemer je ugovor usmerjen zoper prijavo za razred 25 Odločba oddelka za ugovore: Ugovor se zavrne. Odločba odbora za pritožbe: Pritožba se zavrne.





Izrek

1) Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 22. januarja 2007 (zadeva R 791/2006‑2) se razglasi za delno nično, in sicer v delu, v katerem je navedeno, da resen način uporabe prejšnjih znamk ni bil dokazan za obuvala iz razreda 25, na katera se nanaša prijava znamke Skupnosti.

2) V preostalem delu se tožba zavrne.
figurativna znamka COYOTE UGLY za izdelke in storitve iz razredov 9, 41 in 42 – prijava št. 2428795

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom:
(Glej točke 29 in od 33 do 35.)

(Glej točke od 45 do 47.)

Komisija na podlagi nobene določbe Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES nima možnosti ponovno uvesti končnega formalnega postopka preiskave, kot je določen v členu 88(2) ES, in sprejeti nove odločbe, ne da bi razveljavila ali preklicala odločbo o koncu postopka.

Uredba št. 659/1999 take ponovne uvedbe seveda ne prepoveduje izrecno. Vendar bi bila v nasprotju z načelom prave varnosti in smislom navedene uredbe, katere uvodna izjava 3 dokazuje, da je bila potreba po povečani pravni varnosti eden od razlogov za njeno sprejetje in v uvodni izjavi 9 katere je navedeno, da se formalni postopek preiskave konča s končno odločbo.

Na eni strani bi taka ponovna uvedba namreč pomenila soobstoj dveh nezdružljivih odločb v pravnem redu. Na drugi strani pa bi priznanje, da ima Komisija možnost ponovno uvesti formalni postopek preiskave in sprejeti novo odločbo, ne da bi prej razveljavila ali preklicala odločbo o koncu, Komisiji omogočilo, da lahko to odločbo kadar koli ponovno obravnava, kar bi strankam, ki jih zadeva končan formalni postopek preiskave, preprečevalo, da bi imele kakršno koli gotovost v zvezi s svojim pravnim položajem.

Zato je treba razglasitev ničnosti odločbe o koncu formalnega postopka preiskave s strani sodišča Unije, če ta odločba ni bila preklicana ali razveljavljena, šteti za nujen in predhoden formalni pogoj za ponovno uvedbo navedenega postopka. Stranke, ki jih zadeva formalni postopek preiskave, bi bile sicer v negotovosti glede narave odločbe o ponovni uvedbi, ki pa ni združljiva s potrebo po povečani pravni varnosti, ki je eden od razlogov za sprejetje Uredbe št. 659/1999.

(Glej točke od 50 do 52 in 62.)
8

Oddelek za ugovore je z odločbo z dne 22. junija 2006 ugodil ugovoru, v celoti zavrnil zahtevo za registracijo in tožeči stranki naložil plačilo stroškov. Oddelek za ugovore je menil, da zaradi podobnosti prijavljene znamke s prejšnjo figurativno znamko Skupnosti in enakosti blaga, ki ga označujejo te znamke, obstaja verjetnost zmede v javnosti v Evropski uniji. Sicer pa se oddelku za ugovore ni zdelo potrebno preveriti, ali so bile prejšnje znamke, na katere se sklicuje nasprotna stranka, resno in dejansko uporabljane v Skupnosti v smislu členov 15 in 50 Uredbe št. 40/94, ker je njegova odločitev temeljila le na prejšnji figurativni znamki Skupnosti, ki je bila registrirana pred manj kot petimi leti in torej zanjo ta pogoj ni veljal.
2.

Konkurenca — Upravni postopek — Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve –Uporaba izjav drugih podjetij, ki so sodelovala pri kršitvi, kot dokazov — Dopustnost — Dokazna vrednost izjav glavnih udeležencev omejevalnega sporazuma, ki so jih podali, da bi se za njih uporabilo obvestilo o ugodni obravnavi (člen 81(1) ES; obvestili Komisije 96/C 207/04 in 2002/C 45/03) (Glej točke od 52 do 58.)
3.

Konkurenca — Upravni postopek — Pravice pritožnikov — Dostop do dokumentov — Obseg — Meje (člena 81 ES in 82 ES; Uredba Komisije št. 773/2004, členi 8(1), 15(1) in 16(1); Sporočili Komisije 2004/C 101/05, točke 59 in od 64 do 69, in 2005/C 325/07, točke 7, 8, 30 in 31) (Glej točke 84, od 87 do 90, 102 in 103.)
V odstavku 2, poglavje 4, Priloge IV k Aktu o pristopu Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike k Evropski uniji je navedeno, da je treba vse zaloge kmetijskih proizvodov, zasebne in javne, na dan pristopa v prostem prometu na ozemlju novih držav članic, ki presegajo količino, ki jo je mogoče upoštevati kot običajni prenos zalog, odpraviti na stroške novih držav članic.

Pomen in obseg pojma „odpraviti“ je treba določiti tako, da se upošteva splošen okvir, v katerem se ta pojem uporablja, in njegov običajni pomen v vsakdanjem jeziku. Tako pojem „odpraviti“, kakor je uporabljen v odstavku 2, poglavje 4, Priloge IV k Aktu o pristopu, glede kmetijskih proizvodov pomeni „uničiti“ ali „izločiti iz trga“. Poleg tega trg običajno absorbira kmetijske proizvode v prostem prometu, ki so na ozemlju države članice. Zato določbe odstavka 2, poglavje 4, Priloge IV k Aktu o pristopu, v skladu s katero je treba presežke odpraviti, ni mogoče razumeti tako, da se nanaša na to, da trg absorbira presežke.

Cilj odstavka 2, poglavje 4, Priloge IV k Aktu o pristopu je med drugim preprečiti motnje v delovanju mehanizmov, določenih s skupno ureditvijo kmetijskih proizvodov, zlasti tiste, ki vplivajo na oblikovanje cen in so posledica kopičenja presežnih količin kmetijskih proizvodov v novih državah članicah pred njihovim pristopom k Uniji. Za ohranitev polnega učinka odstavka 2, poglavje 4, Priloge IV k Aktu o pristopu je torej treba ugotoviti, da je cilj te določbe tudi odprava učinkov motenj, ki jih povzroči prodaja presežkov na notranjem trgu.

Ureditve, ki jih mora Komisija vzpostaviti na podlagi člena 4 tega poglavja, torej omogočajo bodisi zagotovitev preprečevanja motenj, ki jih povzroči prodaja presežkov na notranjem trgu, bodisi kompenzacijo ekonomskih učinkov teh motenj. Na podlagi tega sistema se presežki, ki so 1. maja 2004 na ozemlju novih držav članic, načeloma izločijo iz trga na stroške novih držav članic med drugim z izvozom presežkov z notranjega trga ali z njihovim uničenjem.

Nazadnje, v odstavku 2, poglavje 4, Priloge IV k Aktu o pristopu ni navedeno, da morajo nove države članice same odpraviti presežke. Komisija lahko med drugim ob izvajanju pristojnosti, ki so ji z Aktom o pristopu podeljene na področju skupne kmetijske politike, za izvrševanje določb navedenega akta uporabi široko diskrecijsko pravico, tako da lahko le očitna neprimernost ukrepa, sprejetega na tem področju, glede na cilj, ki ga pristojna institucija želi uresničiti, vpliva na zakonitost takega ukrepa. Zato ni mogoče izključiti, da je sistem, v okviru katerega Skupnost zagotavlja uničenje presežkov, ki so na dan pristopa na ozemlju novih držav članic, ali njihov izvoz z notranjega trga, pri čemer se strošek teh postopkov nato prenese na nove države članice, v skladu z odstavkom 2, poglavje 4, Priloge IV k Aktu o pristopu.

(Glej točke 40, 41, 43 in od 46 do 48.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi nedelovanja – Opomin instituciji – Pogoji – Izrecna in določna zahteva – Uradni opomin, naslovljen na Komisijo, v katerem so našteti in opisani različni ukrepi državnih pomoči, ki niso združljivi s skupnim trgom – Dopustnost (členi 87 ES, 88(2) ES in 232 ES) (Glej točke od 22 do 26 in 41.)

2. Tožba zaradi nedelovanja – Obveznost Komisije, da ukrepa – Obveznost preučitve podatkov glede domnevno nezakonite pomoči – Obveznost, obvestiti zadevno stranko, da ni zadostnih razlogov, ali pa sprejeti sklep po končani predhodni fazi preučitve – Nedelovanje (člen 232 ES; Uredba Sveta št. 659/1999, členi 4, 10(1) in 20(2)) (Glej točke od 28 do 30, 37, 38, od 50 do 52, 67 in 68.)

3. Pomoči, ki jih dodelijo države – Preučitev pritožb – Obveznosti Komisije – Obveznost preučitve podatkov glede domnevno nezakonite pomoči – Neobstoj formalnih zahtev za vložitev pritožbe (člena 87 ES in 88 ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 10(1)) (Glej točke od 32 do 34.)

4. Tožba zaradi nedelovanja – Obveznost Komisije, da ukrepa – Obveznost preučitve podatkov glede domnevno nezakonite pomoči – Pogoji – Pritožba – Domnevna nezakonitost zadevnih ukrepov pomoči, razvidna iz podatkov, ki jih je posredovala zadevna stranka (člen 232 ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 10(1)) (Glej točke od 45 do 47, od 62 do 64 in od 74 do 76.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za ugotovitev nedelovanja Komisije, ker nezakonito ni oblikovala stališča o pritožbah tožeče stranke, prvič, glede pomoči, ki jo je Italijanska republika dodelila družbam Alitalia, Air One in Meridiana, in drugič, glede domnevne kršitve konkurenčnega prava.

Izrek

Izrek

1. Komisija Evropskih skupnosti s tem, da ni sprejela odločbe glede prenosa 100 delavcev družbe Alitalia, o katerem jo je družba Ryanair Ltd obvestila z dopisom z dne 16. junija 2006, glede odškodnine, ki je bila izplačana po napadih 11. septembra, o kateri jo je družba Ryanair Ltd obvestila z dopisoma z dne 3. novembra in 13. decembra 2005, in glede znižanj letaliških pristojbin na vozliščnih letališčih zlasti v korist družbe Alitalia, o katerih je bila obveščena z navedenima dopisoma z dne 3. novembra in 13. decembra 2005, ni izpolnila obveznosti iz Pogodbe ES.

2. Tožba se v preostalem zavrne.

3. Vsaka stranka, vključno z družbo Air One SpA, nosi svoje stroške.
2.

Pomoči, ki jih dodelijo države — Odločba Komisije o nezdružljivosti pomoči s skupnim trgom — Obveznost obrazložitve — Obseg — Odločba v skladu s prejšnjimi odločbami — Obrazložitev v skrajšani obliki — Odločba, ki sega občutno dlje od prejšnjih odločb — Izrecna obrazložitev (člena 87(1) ES in 253 ES) (Glej točke od 52 do 54, od 57 do 58 in 70.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti

–

Odpoved, razveljavitev in ničnost

–

Relativni razlogi za ničnost

–

Registracija v nasprotju s členom 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 (Uredba Sveta št. 40/94, člen 52(1)(a)) (Glej točke 30, 47, 48, 50, 51.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. septembra 2007 (zadeva R 293/2007‑1), ki se nanaša na postopek za razglasitev ničnosti med družbama Cabel Hall Citrus Ltd in Casur S. Coop. Andaluza.

Podatki o zadevi

>lt>4

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Cabel Hall Citrus Ltd se naloži plačilo stroškov.
Zadeva T-376/07

Zvezna republika Nemčija

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Državne pomoči — Pomoči v korist majhnih in srednje velikih podjetij — Odločba o predložitvi informacij v zvezi z dvema programoma državnih pomoči — Pooblastilo Komisije za spremljanje na podlagi člena 9(2), četrti stavek, Uredbe (ES) št. 70/2001“

Sodba Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 25. novembra 2009 II ‐ 4295

Povzetek sodbe

Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Kategorije pomoči, ki so opredeljene v predpisih in jih je mogoče šteti za združljive s skupnim trgom – Uredba št. 70/2001 o pomočeh za majhna in srednje velika podjetja

(Uredba Komisije št. 70/2001, člen 9(2), četrti stavek)

Sodne prakse, v skladu s katero je treba izvedbeno uredbo, če je mogoče, razlagati tako, da je združljiva z določbami osnovne uredbe, ni mogoče uporabiti v zvezi z določbo izvedbene uredbe, ki je jasna in nedvoumna in zato ne potrebuje nobene razlage.

Iz člena 9(2), četrti stavek, Uredbe št. 70/2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe Evropske skupnosti pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja je jasno razvidno, da Komisija od držav članic lahko zahteva vse podatke, za katere meni, da so potrebni za ugotovitev, ali so izpolnjeni pogoji iz uredbe. Iz jasnega in nedvoumnega besedila te določbe torej nujno izhaja, da lahko Komisija na podlagi te določbe od države članice v vseh okoliščinah zahteva predložitev informacij.

Poleg tega glede na jasno besedilo te določbe ne more obstajati dvom o natančnem obsegu pooblastil, ki jih ima Komisija na podlagi te določbe. Zadevna država članica se torej zaradi omejitve obsega pooblastil Komisije na podlagi te določbe ne more sklicevati na kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj.

Če je v zvezi s tem med začetkom veljavnosti navedene uredbe in zahtevami o predložitvi informacij, ki so osnova za izpodbijano odločbo, obstajala praksa Komisije, v skladu s katero je spremljanje izvajala le, če je obstajal dvom glede izpolnjevanja pogojev iz te uredbe, ni mogoče imeti legitimnih pričakovanj glede ohranitve obstoječega položaja, ki ga Komisija lahko spremeni v okviru izvajanja svoje diskrecijske pravice.

(Glej točke od 22 do 24, 40 in 42.)
Za določitev škode, ki jo je mogoče pripisati določenemu krivdnemu ravnanju institucije Skupnosti, je treba upoštevati učinke kršitve, na podlagi katere se uveljavlja odgovornost, in ne učinkov akta, iz katerega izhaja, ker bi sicer institucija lahko sprejela ali morala sprejeti akt z istim učinkom, ne da bi kršila pravno pravilo. Analiza vzročne zveze ne sme temeljiti na napačni premisi, v skladu s katero naj bi se institucija, če ne bi bilo nezakonitega akta, vzdržala ravnanja ali bi sprejela nasprotni akt, kar bi lahko prav tako pomenilo nezakonito ravnanje z njene strani, ampak mora izhajati iz primerjave med položajem, ki za tretjo zadevno osebo izvira iz krivdnega ravnanja, in položajem, ki bi zanjo nastal zaradi ravnanja institucije, ki bi bilo v skladu s pravnim pravilom.

V okviru nepogodbene odgovornosti Skupnosti, mora biti za izpolnitev pogoja glede obstoja vzročne zveze med očitanim ravnanjem in zatrjevano škodo zatrjevana škoda dovolj neposredna posledica očitanega ravnanja, s tem da mora biti to ravnanje odločilni vzrok škode.

Uredba št. 864/2004 in zlasti poglavje 10a o pomoči proizvajalcem bombaža, ki jo uvaja v naslov IV Uredbe št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, je del – kot jasno izhaja iz njene obrazložitve – postopka reforme skupne kmetijske politike, zasnovane z navedeno Uredbo št. 1782/2003, katere cilj je nadomestiti politiko podpore cen in proizvodnje s politiko neposredne podpore prihodkov kmetovalcev in katere eden od ključnih elementov je prenehanje vezave neposredne podpore proizvajalcem in uvedba sheme enotnega plačila.

V okviru odškodninskih tožb na podlagi členov 235 ES in 288, drugi odstavek, ES, ki jih po izdaji sodbe, s katero je Sodišče za nično razglasilo navedeno poglavje 10a, vložijo podjetja, ki odzrnjujejo bombaž, da bi se jim povrnila škoda, ki naj bi jo utrpela zaradi sprejetja in uporabe navedenih določb, morajo tožeče stranke dokazati, da ob neobstoju ugotovljene kršitve sporna uredba ne bi bila sprejeta ali pa bi nujno imela drugačno vsebino. Sodišče s sodbo z vidika kršitve načela sorazmernosti namreč ni sankcioniralo samih spornih določb, ampak neupoštevanje vseh upoštevnih elementov in okoliščin, zlasti s preučitvijo učinka reforme, pred sprejetjem navedenih določb. V teh okoliščinah morajo tožeče stranke dokazati, da je bil Svet pri sprejetju novega sistema v skladu ne le s pravnimi pravili – s preučitvijo vpliva reforme – ampak tudi s cilji, ki utemeljujejo reformo skupne kmetijske politike, neizogibno voden k sprejetju sistema in stopnje nevezanosti pomoči za proizvajalce, ki sta drugačna od tistih, določenih s spornimi določbami.

Iz tega namreč izhaja, da ni vzročne zveze med katerim koli zmanjšanjem prihodkov zgolj zaradi reforme skupne kmetijske politike in nezakonitostjo, ki jo je ugotovilo Sodišče, ker ta nezakonitost ne vzbuja dvoma o odločitvi o začetku take reforme.

(Glej točke 60, 61 in 63.)
Sodba Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 30. septembra 2009 – Nizozemska proti Komisiji

(Zadeva T-55/07)

„EKUJS — Jamstveni oddelek — Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti — Podpora za razvoj podeželja — Prehodni ukrepi — Pojem ‚večletni izdatki‘ — Člen 4(2) in (3) Uredbe (ES) št. 2603/1999“

1. Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Financiranje prek EKUJS (člen 10 ES; Uredba Sveta št. 1258/1999, člen 8(1)) (Glej točki 62 in 113.)

2. Pravo Skupnosti — Načela — Varstvo zaupanja v pravo — Pogoji (Uredba Sveta št. 729/70, člen 5(2)(c)) (Glej točko 99.)

3. Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg (člen 253 ES) (Glej točki 124 in 125.)

Predmet

Predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije 2006/932/ES z dne 14. decembra 2006 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 355, str. 96) v delu, v katerem se nanaša na Kraljevino Nizozemsko in, natančneje, na finančni popravek, ki je bil uporabljen za vračilo neupravičenih izdatkov v Jamstveni oddelek EKUJS za leto 2002 do višine 5,67 milijona EUR.

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Kraljevini Nizozemski se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 30. septembra 2009 – Nizozemska proti Komisiji

(Zadeva T-55/07)

„EKUJS — Jamstveni oddelek — Izdatki, izključeni iz financiranja Skupnosti — Podpora za razvoj podeželja — Prehodni ukrepi — Pojem ‚večletni izdatki‘ — Člen 4(2) in (3) Uredbe (ES) št. 2603/1999“

1. Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Financiranje prek EKUJS (člen 10 ES; Uredba Sveta št. 1258/1999, člen 8(1)) (Glej točki 62 in 113.)

2. Pravo Skupnosti — Načela — Varstvo zaupanja v pravo — Pogoji (Uredba Sveta št. 729/70, člen 5(2)(c)) (Glej točko 99.)

3. Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg (člen 253 ES) (Glej točki 124 in 125.)

Predmet

Predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije 2006/932/ES z dne 14. decembra 2006 o izključitvi nekaterih izdatkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) iz financiranja Skupnosti (UL L 355, str. 96) v delu, v katerem se nanaša na Kraljevino Nizozemsko in, natančneje, na finančni popravek, ki je bil uporabljen za vračilo neupravičenih izdatkov v Jamstveni oddelek EKUJS za leto 2002 do višine 5,67 milijona EUR.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zamenjave s prejšnjo znamko (Uredba Sveta št. 40/94 člen 8(1)) (Glej točke 49, 50, 59 in od 70 do 73.)
V skladu s členom 78(1) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti so pogoji za vrnitev v prejšnje stanje v postopku pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), prvič, da je prijavitelj stranka v zadevnem postopku, drugič, da kljub skrbnemu ravnanju, ki so ga zahtevale okoliščine, ni mogla upoštevati časovnega roka Urada in, tretjič, da to neupoštevanje na podlagi določb Uredbe št. 40/94 neposredno povzroči izgubo katere koli pravice.

V zvezi s prvim pogojem lahko v skladu s členom 47(1) Uredbe št. 40/94 podaljšanje zahteva imetnik znamke ali katera koli oseba, ki jo imetnik izrecno pooblasti. Za stranke v postopku za podaljšanje naj bi bilo torej mogoče šteti le imetnika znamke ali osebe, ki jih imetnik izrecno pooblasti.

Predvsem iz obveznosti Urada na podlagi člena 47(2), prvi stavek, Uredbe št. 40/94, da imetnike registrirane pravice na zadevni znamki obvesti o poteku trajanja registracije, ni razvidno, da so navedeni imetniki stranke v postopku za podaljšanje. Navedeni člen namreč Uradu nalaga zgolj obveznost obvestitve, ki je za postopek povsem postranskega pomena, ne priznava pa pravic niti imetnikom znamke niti drugim osebam.

(Glej točke od 15 do 17.)
Za široko javnost ni verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti med besednim znakom easyHotel, katerega registracija kot znamka Skupnosti se zahteva za „informacijske storitve v zvezi z vsemi prevoznimi storitvami, vključno s spletnimi informacijskimi storitvami, ki se opravljajo na podlagi računalniške podatkovne baze ali spleta; storitve rezervacij in naročila potovanj na svetovnem spletu (World Wide Web)“ in „računalniško podprte storitve za rezervacijo hotelskih sob“ iz razredov 39 oziroma 42 Nicejskega aranžmaja kot tudi za proizvode in storitve, ki spadajo v razrede 16, 25, 32, 33, 35, 36 in 41, ter besedno znamko EASYHOTEL, predhodno registrirano v Nemčiji za „programsko opremo za vzpostavitev spletnih trgovin, neodvisnih od kakršnega koli komunikacijskega omrežja, in spletnih avtorskih sistemov, namenjenih predvsem rezervaciji, naročilu in plačilu hotelskih sob“ in „Drazvoj in oblikovanje programske opreme, predvsem za spletne trgovine in spletne avtorske sisteme, zlasti za rezervacijo, naročilo in plačilo hotelskih sob“, ki spadajo v razreda 9 in 42 tega aranžmaja.

Zadevni proizvodi in storitve se razlikujejo glede na svoje značilnosti, namen in uporabo in niso konkurenčni ali komplementarni. Treba je namreč najprej ugotoviti, da so zadevni proizvodi in storitve, ki jih označuje prejšnja znamka, informativni, medtem ko imajo storitve informiranja, naročila in rezervacije, ki jih označuje prijavljena znamka, drugačen značaj in uporabljajo informatiko zgolj za nadaljnje posredovanje informacije ali za omogočanje rezervacij hotelskih sob ali potovanj.

Zadevni proizvodi in storitve, ki jih označuje prejšnja znamka, so posebej namenjeni podjetjem, ki poslujejo v hotelskem sektorju ali sektorju potovanj, storitve informiranja, naročila in rezervacije, ki jih označuje zadevna znamka, pa so namenjene široki javnosti.

Poleg tega se zadevni proizvodi in storitve, ki jih označuje prejšnja znamka, uporabljajo za to, da se informacijskemu sistemu, še zlasti pa spletni trgovini, omogoči delovanje, medtem ko se storitve informiranja, naročila in rezervacije, ki jih označuje prijavljena znamka, uporabljajo za rezervacijo hotelskih sob ali potovanj.

Zgolj okoliščina, da se storitve informiranja, naročila in rezervacije, ki jih označuje prijavljena znamka, opravljajo izključno na spletu in je torej zanje potrebna računalniška podpora, kot je ta, ki jo zagotavljajo proizvodi in storitve, ki jih označuje prejšnja znamka, ne zadošča za to, da ne bi bilo več bistvenih razlik, ki obstajajo med zadevnimi proizvodi in storitvami glede njihovih značilnosti, namena in uporabe.

(Glej točke od 51 do 54.)