SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
MACIEJA SZPUNARJA,
predstavljeni 1. julija 20211
Zadeva C-638/19 P
Evropska komisija
proti
European Food SA,
Starmill SRL,
Multipack SRL,
Scandic Distilleries SA,
Ioan Micula,
Viorel Micula,
European Drinks SA,
Rieni Drinks SA,
Transilvania General Import-Export SRL,
West Leasing SRL, nekdanji West Leasing International SRL
„Pritožba  –  Državna pomoč  –  Arbitraža  –  Pomoč, ki izhaja iz plačila odškodnine, ki jo je 
nekaterim gospodarskim subjektom dodelilo arbitražno sodišče  –  Dvostranski sporazum  
o naložbah  –  Uporaba prava Unije “
I.Uvod
1.Buren trk prava Unije s pravom naložbene arbitraže je sprožil veliko vprašanj, na katera samo 
s sodbo Achmea2ni mogoče odgovoriti. Obravnavana zadeva, ki simbolizira to konfliktno 
razmerje, je za Sodišče torej dobrodošla priložnost, da ob opozarjanju na logiko navedene sodbe 
podrobneje pojasni načela, ki urejajo vprašanje združljivosti arbitražnih postopkov, ki temeljijo 
na dvostranskih sporazumih o naložbah, sklenjenih med dvema državama članicama, s pravom 
Unije, v posebnem okviru arbitražnega postopka, začetega na podlagi dvostranskega sporazuma 
o naložbah, ki sta ga državi članicami sklenili pred pristopom države, udeležene v arbitraži, 
k Evropski uniji.
2.Ker je ta zadeva na križišču med naložbeno arbitražo in pravom državnih pomoči, prav tako 
ponuja priložnost, da se preuči vprašanje obsega pristojnosti Evropske komisije v skladu 
s členoma 107 in 108 PDEU v takem okviru.
SLZbirka odločb sodne prakse
1 Jezik izvirnika: francoščina.
2 Sodba z dne 6. marca 2018 (C-284/16, EU:C:2018:158; v nadaljevanju: sodba Achmea).
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                          1
3.Komisija s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 
18. junija 2019 , European Food SA in drugi/Komisija (T-624/15, T-694/15 in T-704/15 , 
EU:T:2019:423 ; v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to razveljavilo Sklep Komisije 
(EU) 2015/1470 z dne 30. marca 2015 o državni pomoči SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) 
Romunije – Arbitražna odločba o zadevi Micula proti Romuniji z dne 11. decembra 2013
(UL 2015, L 232, str. 43; v nadaljevanju: sporni sklep).
II.Pravni okvir
A.Konvencija ICSID
4.Konvencija o reševanju investicijskih sporov med državami in državljani drugih držav z dne 
18. marca 1965 (v nadaljevanju: konvencija ICSID), ki je za Romunijo začela veljati 
12. oktobra 1975 , v členu 53(1) določa:
„Arbitražna odločba je za stranke obvezujoča in ne more biti predmet nobene pritožbe ali drugega 
pravnega sredstva razen tistih, ki so predvideni v tej konvenciji. Vsaka stranka mora izvršiti 
arbitražno odločbo v skladu z njenimi pogoji […]“
5.Člen 54(1) Konvencije ICSID določa:
„Vsaka država pogodbenica prizna vsako odločbo, sprejeto na podlagi te konvencije, za 
obvezujočo in finančne obveznosti, naložene z odločbo, uveljavi na svojem ozemlju kot 
pravnomočno sodbo sodišča v zadevni državi. […]“
B.Sporazum iz leta 1995
6.Evropski sporazum o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami 
na eni strani ter Romunijo na drugi strani3(v nadaljevanju: Sporazum iz leta 1995), ki je začel 
veljati 1. februarja 1995 , je v členu 64(1) in (2) določal:
„1. Vkolikor lahko vpliva na trgovino med Skupnostjo in Romunijo, je s pravilnim delovanjem 
tega sporazuma nezdružljivo naslednje:
[…]
(iii) vsaka državna pomoč, ki izkrivlja ali grozi, da bo izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti 
posameznim podjetjem ali proizvodnji določenega blaga.
2.Vsa ravnanja, ki so v nasprotju s tem členom, se ocenjujejo po merilih, ki izhajajo iz uporabe 
pravil iz členov [101, 102 in 107 PDEU].“
7.Člena 69 in 71 Sporazuma iz leta 1995 sta Romunijo zavezovala k uskladitvi njene nacionalne 
zakonodaje s pravnim redom Skupnosti.
3 UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 59, str. 3.
2                                                                                                                  ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
C.DSN
8.Dvostranski sporazum o naložbah, sklenjen 29. maja 2002 med vlado Kraljevine Švedske in 
romunsko vlado, za spodbujanje in medsebojno zaščito naložb (v nadaljevanju: DSN), je začel 
veljati 1. julija 2003 in v členu 2(3) določa:
„Vsaka pogodbenica vselej zagotovi pošteno in enakopravno obravnavo naložb vlagateljev iz druge 
pogodbenice ter teh vlagateljev ne ovira s samovoljnimi ali diskriminatornimi ukrepi pri vodenju, 
upravljanju, vzdrževanju, uporabi, uživanju ali odsvojitvi teh naložb.“
9.Člen 7 DSN določa, da spore med vlagatelji in državami podpisnicami rešuje zlasti arbitražno 
sodišče pod okriljem Konvencije ICSID.
D.Pogodba o pristopu in Akt o pristopu
10.V skladu s Pogodbo o pristopu Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji,4podpisano 
25. aprila 2005 , je Romunija pristopila k Uniji s 1. januarjem 2007.
11.Člen 2 Akta o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije in prilagoditvah pogodb, na 
katerih temelji Evropska unija5(v nadaljevanju: Akt o pristopu) določa:
„Z dnem pristopa so določbe izvirnih pogodb in aktov, ki so jih institucije […] sprejele pred 
pristopom, za […] Romunijo zavezujoče in se v [njej] uporabljajo pod pogoji, ki jih določajo 
omenjene pogodbe in ta akt.“
12.Poglavje 2 Priloge V k Aktu o pristopu, naslovljeno „Politika konkurence“, vsebuje naslednje 
določbe:
„1.Naslednji programi pomoči in posamična pomoč, ki so se v novi državi članici začeli izvajati 
pred dnem pristopa in se izvajajo tudi po tem dnevu, se od pristopa štejejo za obstoječo pomoč 
v smislu člena [108](1) [PDEU]:
(a)ukrepi pomoči, ki so se začeli izvajati pred 10. decembrom 1994;
(b)ukrepi pomoči, ki so našteti v Dodatku k tej prilogi;
(c)ukrepi pomoči, ki jih je pred dnem pristopa ocenil organ za nadzor državnih pomoči nove 
države članice, in ugotovil, da so združljivi s pravnim redom EU, ter jim Komisija v skladu 
s postopkom iz odstavka 2 ni nasprotovala zaradi resnih dvomov glede združljivosti 
ukrepa [z notranjim] trgom.
4 Pogodba med Kraljevino Belgijo, Češko republiko, Kraljevino Dansko, Zvezno republiko Nemčijo, Republiko Estonijo, Helensko 
republiko, Kraljevino Španijo, Francosko republiko, Irsko, Italijansko republiko, Republiko Ciper, Republiko Latvijo, Republiko Litvo, 
Velikim vojvodstvom Luksemburg, Republiko Madžarsko, Republiko Malto, Kraljevino Nizozemsko, Republiko Avstrijo, Republiko 
Poljsko, Portugalsko republiko, Republiko Slovenijo, Slovaško republiko, Republiko Finsko, Kraljevino Švedsko, Združenim kraljestvom 
Veliko Britanijo in Severno Irsko (državami članicami Evropske unije) ter Republiko Bolgarijo in Romunijo o pristopu Republike 
Bolgarije in Romunije k Evropski uniji (UL 2005, L 157, str. 11).
5 UL 2005, L 157, str. 203.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                  3SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
Za uporabo člena [108](3) [PDEU] se vsi ukrepi, ki se po pristopu še vedno uporabljajo in 
predstavljajo državno pomoč ter ne izpolnjujejo zgornjih pogojev, od pristopa štejejo za novo 
pomoč.
[…]
5.V zvezi z Romunijo se točka (c) odstavka 1 uporablja zgolj za ukrepe pomoči, ki jih je po tem 
dnevu ocenil romunski organ za nadzor državnih pomoči, če Komisija na podlagi stalnega 
spremljanja obveznosti, ki jih je Romunija prevzela v okviru pogajanj o pristopu, odloči, da je 
izvajanje zakonov o državnih pomočeh v Romuniji v obdobju pred pristopom doseglo 
zadovoljivo raven. Takšna zadovoljiva raven se lahko šteje za doseženo šele, ko Romunija 
dokaže dosledno izvajanje popolnega in pravilnega nadzora državnih pomoči v zvezi z vsemi 
ukrepi pomoči, odobrenimi v Romuniji, vključno s sprejetjem in izvajanjem v celoti in pravilno 
utemeljenih odločitev romunskega organa za nadzor državnih pomoči, ki vsebujejo natančno 
oceno značaja državne pomoči za vsak ukrep in pravilno uporabo meril o združljivosti.
Komisija lahko zaradi resnih dvomov glede združljivosti [z notranjim] trgom nasprotuje 
vsakemu ukrepu pomoči, odobrenemu v predpristopnem obdobju med 
1. septembrom 2004 in datumom, določenem v omenjeni odločbi Komisije, iz katere izhaja, da 
je izvajanje zakonov doseglo zadovoljivo raven. Odločba Komisije, da nasprotuje ukrepu, se 
šteje za odločbo o začetku formalnega postopka preiskave v smislu Uredbe (ES) št. 659/1999.[6] 
Če je taka odločba sprejeta pred dnem pristopa, bo začela veljati šele z dnem pristopa.
Če Komisija po začetku formalnega postopka preiskave sprejme negativno odločbo, s tem 
odloči, da mora Romunija uvesti vse potrebne ukrepe, s katerimi doseže, da upravičenec vrne 
pomoč. Pomoč, ki jo je treba vrniti, vključuje obresti, izračunane po ustrezni obrestni meri, 
določeni v skladu z Uredbo (ES) št. 794/2004,[7] in plačljive od istega dne.“
III. Dejansko stanje in sporni sklep
13.Dejansko stanje je bilo navedeno v točkah od 1 do 42 izpodbijane sodbe, za potrebe tega 
postopka pa ga je mogoče povzeti tako.
14.Romunski organi so 2. oktobra 1998 sprejeli izredni odlok vlade št. 24/1998 (v nadaljevanju: 
EGO 24), s katerim so nekaterim vlagateljem v prikrajšanih regijah, ki so pridobili trajno 
investitorsko potrdilo, odobrili več spodbud, med njimi zlasti olajšave, kot so oprostitev plačila 
carinskih dajatev in davka na dodano vrednost za stroje, vračilo carinskih dajatev za surovine ter 
oprostitev plačila davka od dohodkov pravnih oseb, dokler je zadevno območje veljalo za 
prikrajšano regijo.
15.Romunska vlada je s sklepom z dne 25. marca 1999 , ki velja od 1. aprila 1999 , rudarsko 
območje Ştei-Nucet v okrožju Bihor razglasila za prikrajšano regijo za obdobje 10 let.
16.Romunija je zaradi izpolnjevanja obveznosti uskladitve iz Evropskega sporazuma leta 1999 
sprejela zakon št. 143/1999 o državni pomoči, ki je začel veljati 1. januarja 2000 . S tem zakonom, 
v katerem je ponovljena opredelitev državne pomoči iz člena 64 Sporazuma iz leta 1995 in 
6 Uredba Sveta z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [108 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 8, zvezek 1, str. 339).
7 Uredba Komisije z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 4, 
str. 3).
4                                                                                                                  ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
sedanjega člena 107 PDEU, je bil Consiliul Concurenței (svet za konkurenco, Romunija) imenovan 
za nacionalni organ, ki je odgovoren za nadzor državnih pomoči in pristojen za oceno združljivosti 
državnih pomoči, ki jih je Romunija dodelila podjetjem.
17.Svet za konkurenco je 15. maja 2000 sprejel sklep št. 244/2000, s katerim je ugotovil, da je 
treba več spodbud, dodeljenih z EGO 24, šteti za državno pomoč in jih ukiniti.
18.EGO 24 je bil 1. julija 2000 spremenjen z izrednim odlokom vlade št. 75/2000 (v nadaljevanju 
skupaj: EGO).
19.Svet za konkurenco je v okviru tožbe pri Curtea de Apel București (višje sodišče v Bukarešti, 
Romunija) uveljavljal, da njegov sklep št. 244/2000 kljub sprejetju izrednega odloka vlade 
št. 75/2000 ni bil izveden. Ta tožba je bila zavrnjena z odločbo z dne 26. januarja 2001 , to odločbo 
pa je 19. februarja 2002 z odločbo potrdilo Înalta Curte de Casație și Justiție (vrhovno kasacijsko 
sodišče, Romunija).
20.Ioan in Viorel Micula, tožeči stranki na prvi stopnji, sta švedska državljana s prebivališčem 
v Romuniji in večinska delničarja družbe European Food and Drinks Group, katere dejavnosti se 
nanašajo na proizvodnjo hrane in pijače v regiji Ştei-Nucet, okrožje Bihor (Romunija). Družbe 
European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL, Scandic Distilleries SA, European Drinks SA, 
Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL in West Leasing SRL (nekdanja West 
Leasing International SRL), ki so tudi same tožeče stranke na prvi stopnji, pripadajo skupini 
European Food and Drinks Group.
21.Na podlagi trajnega investitorskega potrdila, ki ga je družba European Food prejela 
1. junija 2000 , družbi Starmill in Multipack pa 17. maja 2002 , so te družbe izvedle naložbe na 
rudarskem območju Ştei-Nucet.
22.Romunija je februarja 2000 začela pogajanja za pristop k Uniji. Unija je v okviru teh pogajanj 
v skupnem stališču z dne 21. novembra 2001 ugotovila, da je v Romuniji „veliko obstoječih in 
novih nezdružljivih shem pomoči, ki niso usklajene s pravnim redom EU“, vključno z „olajšavami, 
dodeljenimi v skladu z [EGO]“.
23.Romunija je 26. avgusta 2004 z razlago, da „[je treba] zaradi izpolnjevanja meril, opredeljenih 
v pravilih Skupnosti o državni pomoči, in zaradi dokončanja pogajanj iz poglavja št. 6 
(Konkurenčna politika) iz nacionalne zakonodaje izločiti vse oblike državne pomoči, ki niso 
združljive s pravnim redom Skupnosti na tem področju“, razveljavila vse spodbude, dodeljene na 
podlagi EGO, razen olajšave za davek od dohodkov pravnih oseb. Ta razveljavitev je začela veljati 
22. februarja 2005 .
24.Romunija je 1. januarja 2007 pristopila k Uniji.
25.Pet tožečih strank na prvi stopnji, in sicer I. in V. Micula ter družbe European Food, Starmill 
in Multipack (v nadaljevanju: arbitražni tožniki), je 28. julija 2005 predlagalo ustanovitev 
arbitražnega sodišča v skladu s členom 7 DSN, da bi dobili odškodnino za škodo, nastalo zaradi 
preklica spodbud, določenih v EGO.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                  5SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
26.Arbitražno sodišče je z arbitražno odločbo z dne 11. decembra 2013 (v nadaljevanju: 
arbitražna odločba) ugotovilo, da Romunija zaradi preklica spodbud, določenih v EGO, ni 
zagotovila poštene in pravične obravnave naložb, in arbitražnim tožnikom dodelilo odškodnino 
v breme Romunije v znesku 791.882.452 romunskih levov (RON) (približno 178 milijonov EUR).
27.Službe Komisije so 31. januarja 2014 romunske organe obvestile, da bi izvedba ali izvršitev 
arbitražne odločbe pomenili novo pomoč in bi ju bilo treba priglasiti Komisiji.
28.Romunske oblasti so 20. februarja 2014 službe Komisije obvestile, da so izplačale del 
odškodnine, ki jo je arbitražno sodišče dodelilo arbitražnim tožnikom, tako da so odbile davke, ki 
jih je romunskim organom dolgovala družba European Food.
29.Komisija je 26. maja 2014 sprejela Sklep C(2014) 3192, s katerim je od Romunije v skladu 
s členom 11(1) Uredbe št. 659/1999 zahtevala, naj nemudoma ustavi vse ukrepe, ki bi lahko 
pripeljali do izvedbe ali izvršitve arbitražne odločbe, saj naj bi taki ukrepi pomenili nezakonito 
državno pomoč, in sicer dokler Komisija ne sprejme dokončnega sklepa o združljivosti tega ukrepa 
z notranjim trgom.
30.Komisija je z dopisom z dne 1. oktobra 2014 Romunijo obvestila, da se je v zvezi s tem, da je 
Romunija leta 2014 delno izvršila arbitražno odločbo, in v zvezi z vsakršno nadaljnjo izvedbo ali 
izvršitvijo te odločbe odločila začeti formalni postopek preiskave iz člena 108(2) PDEU.
31.Po mnenju romunskih organov je bila arbitražna odločba v celoti izvedena.
32.Komisija je 30. marca 2015 sprejela sporni sklep, v katerem je menila, da plačilo odškodnine, ki 
jo je dodelilo arbitražno sodišče, gospodarski enoti, ki jo sestavljajo I. in V. Micula ter družbe 
European Food, Starmill, Multipack, Scandic Distilleries, European Drinks, Rieni Drinks, 
Transilvania General Import-Export in West Leasing, pomeni državno pomoč v smislu 
člena 107(1) PDEU in jo je treba vrniti.
IV. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
33.Družbe European Food, Starmill, Multipack in Scandic Distilleries v zadevi T-624/15, 
I. Micula v zadevi T-694/15 ter V. Micula in družbe European Drinks, Rieni Drinks, Transilvania 
General Import-Export in West Leasing v zadevi T-704/15 so v sodnem tajništvu Splošnega 
sodišča 6., 30. in 28. novembra 2015 vložili tožbe za razglasitev ničnosti spornega sklepa. 
Kraljevini Španiji in Madžarski je Splošno sodišče dovolilo intervencijo v podporo predlogom 
Komisije. Splošno sodišče je na podlagi člena 68 Poslovnika te tri zadeve združilo za izdajo končne 
odločbe.
34.Tožeče stranke so v podporo vsaki od tožb na prvi stopnji navedle osem tožbenih razlogov, od 
katerih so nekateri razdeljeni na več delov.
35.Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo po eni strani ugodilo prvemu delu drugega tožbenega 
razloga v zadevah T-624/15 in T-694/15 ter prvemu delu prvega tožbenega razloga v zadevi 
T-704/15, ki se nanašata na nepristojnost Komisije in neuporabljivost prava Unije za položaj iz 
obdobja pred pristopom Romunije k Uniji. V zvezi s tem je Splošno sodišče v točkah od 59 do 93 
te sodbe odločilo, da je Komisija s sprejetjem spornega sklepa retroaktivno uporabila svoje 
6                                                                                                                  ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
pristojnosti iz člena 108 PDEU in Uredbe št. 659/1999 za dejansko stanje iz obdobja pred tem 
pristopom in da zato zadevnega ukrepa ni mogla opredeliti kot „državno pomoč“ v smislu 
člena 107(1) PDEU.
36.Splošno sodišče je na drugi strani ugodilo drugemu delu drugega tožbenega razloga v zadevah 
T-624/15 in T-694/15 ter prvemu delu drugega tožbenega razloga v zadevi T-704/15, ki se 
nanašata na napačno opredelitev arbitražne odločbe kot „prednosti“ in „pomoči“ v smislu 
člena 107 PDEU. V zvezi s tem je Splošno sodišče v točkah od 94 do 111 izpodbijane sodbe 
odločilo, da sporni sklep ni zakonit, ker je bila v njem odškodnina, ki jo je arbitražno sodišče 
dodelilo za nadomestilo škode, nastale zaradi odprave ukrepov davčnih spodbud, opredeljena kot 
„prednost“ in „pomoč“ v smislu te določbe, vsaj za obdobje pred datumom začetka veljavnosti 
prava Unije v Romuniji.
37.Zato je Splošno sodišče sporni sklep razglasilo za ničen v celoti, ne da bi preučilo druge dele 
teh tožbenih razlogov ali druge tožbene razloge.
V.Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
38.Komisija ob podpori Republike Poljske s pritožbo Sodišču predlaga, naj:
– izpodbijano sodbo razveljavi;
– prvi del prvega tožbenega razloga in prvi del drugega tožbenega razloga v zadevi T-704/15 ter 
prvi in drugi del drugega tožbenega razloga v zadevah T-624/15 in T-694/15 zavrne;
– združene zadeve T-624/15, T-694/15 in T-704/15 vrne v razsojanje Splošnemu sodišču ter
– odločitev o stroških pridrži.
39.Kraljevina Španija v odgovoru na pritožbo Sodišču predlaga, naj:
– pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi in tožbo na prvi stopnji zavrže kot nedopustno ter
– podredno, pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi in tožbo na prvi stopnji zavrne kot 
neutemeljeno.
40.Družbe European Food, Starmill, Multipack in Scandic Distilleries ter I. Micula (v 
nadaljevanju: European Food in drugi) Sodišču predlagajo, naj:
– pritožbo zavrne;
– podredno, sporni sklep razglasi za ničen;
– bolj podredno, zadeve vrne v razsojanje Splošnemu sodišču ter
– Komisiji in intervenientkama naloži, naj nosijo svoje stroške ter stroške družbe European Food 
in drugih v zvezi s postopkom na prvi stopnji in pritožbenim postopkom.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                  7SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
41.V. Micula ter družbe European Drinks, Rieni Drinks, Transilvania General Import-Export in 
West Leasing (v nadaljevanju: V. Micula in drugi) Sodišču predlagajo, naj:
– pritožbo zavrne;
– podredno, ugodi drugemu tožbenemu razlogu na prvi stopnji iz zadeve T-704/15 in sporni 
sklep posledično razglasi za ničen;
– bolj podredno, zadeve vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;
– Komisiji naloži, naj nosi svoje stroške ter stroške V. Micule in drugih v zvezi s postopkom na 
prvi stopnji in pritožbenim postopkom, ter
– Madžarski in Kraljevini Španiji naloži, naj nosita svoje stroške v zvezi s postopkom na prvi 
stopnji in pritožbenim postopkom.
42.Kraljevina Španija ob podpori Republike Poljske z nasprotno pritožbo Sodišču predlaga, naj:
– izpodbijano sodbo razveljavi;
– tožbo na prvi stopnji zavrže kot nedopustno ter
– družbi European Food in drugim ter V. Miculi in drugim naloži plačilo stroškov.
43.Komisija predlaga, naj se nasprotni pritožbi ugodi.
44.Družba European Food in drugi ter V. Micula in drugi predlagajo, naj se nasprotna pritožba 
zavrne, naj se Kraljevini Španiji, Komisiji in intervenientkama naloži plačilo lastnih stroškov 
v zvezi z nasprotno pritožbo ter naj se Kraljevini Španiji naloži plačilo stroškov družbe European 
Food in drugih ter V. Micule in drugih v okviru nasprotne pritožbe.
45.Komisija, Kraljevina Španija, Republika Poljska, družba European Food in drugi ter V. Micula 
in drugi so Sodišču predložili pisna stališča glede pritožbe in nasprotne pritožbe.
46.Komisija, Zvezna republika Nemčija, Kraljevina Španija, Republika Latvija, Republika Poljska, 
družba European Food in drugi ter V. Micula in drugi so na obravnavi 20. aprila 2021 ustno podali 
stališča.
VI. Analiza
47.Analizo bom začel s preučitvijo nasprotne pritožbe v zvezi z združljivostjo arbitražnih 
postopkov, ki temeljijo na DSN znotraj EU, s pravom Unije, ki bi – če bi se ji ugodilo – povzročila 
nedopustnost tožbe na prvi stopnji. Ker menim, da bi bilo treba pritožbene razloge, navedene 
v podporo nasprotni pritožbi, zavrniti, bom to analizo nadaljeval s preučitvijo glavne pritožbe, 
s katero se obravnava vprašanje pristojnosti Komisije na področju prava državnih pomoči 
v okviru pristopa države k Uniji.
8                                                                                                                  ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
A.Nasprotna pritožba
48.Kraljevina Španija, ki sta jo v tem smislu v pisnih stališčih podprli Komisija in Republika 
Poljska, z nasprotno pritožbo trdi, da zadevni arbitražni postopek in poznejša arbitražna odločba 
posegata v načelo medsebojnega zaupanja in avtonomijo prava Unije glede na načela, ki jih je 
Sodišče določilo v sodbi Achmea. Iz tega naj bi izhajalo, da tožeče stranke na prvi stopnji niso 
imele legitimnega pravnega interesa, ker naj bi predlagale razglasitev ničnosti spornega sklepa za 
izvršitev arbitražne odločbe, ki je v nasprotju s členom 19 PEU ter členoma 267 in 344 PDEU.
1.Dopustnost nasprotne pritožbe
49.Družba European Food in drugi ter V. Micula in drugi trdijo, da nasprotna pritožba Kraljevine 
Španije ni dopustna.
50.Na prvem mestu naj Kraljevina Španija ne bi mogla sodelovati v postopku kot nasprotna 
stranka v pritožbenem postopku v smislu člena 172 Poslovnika Sodišča in naj tako ne bi mogla 
sodelovati kot vložnica nasprotne pritožbe.
51.V zvezi s tem ugotavljam, da so družba European Food in drugi ter V. Micula in drugi z dopisi 
z dne 17. marca 2020 Sodišču že predlagali, naj Kraljevino Španijo izključi iz obravnavanega 
postopka kot stranko v njem, saj naj ta država članica ne bi imela interesa za ugoditev pritožbi ali 
njeno zavrnitev v smislu člena 172 Poslovnika. Sodno tajništvo Sodišča je z dopisom z dne 
29. marca 2020 na podlagi sklepa predsednika Sodišča po opredelitvi sodnika poročevalca in 
generalnega pravobranilca stranke obvestilo o zavrnitvi njihovega predloga z obrazložitvijo, da 
ima v bistvu Kraljevina Španija samodejno interes za ugoditev pritožbi ali njeno zavrnitev, ker ji 
je bila kot državi članici dovoljena intervencija na prvi stopnji na podlagi člena 40 Statuta Sodišča.
52.Iz sodne prakse Sodišča namreč po eni strani izhaja, da to, da Splošno sodišče zavrne predloge, 
ki so mu bili predstavljeni, za zadevno stranko zadostuje za utemeljitev interesa za ugoditev 
pritožbi ali njeno zavrnitev.8Ker je Kraljevina Španija Splošnemu sodišču predlagala, naj zavrne 
tožbo tožečih strank na prvi stopnji, ima ta država članica nujno interes za ugoditev pritožbi ali 
njeno zavrnitev v smislu člena 172 Poslovnika.
53.Po drugi strani je s členom 40, prvi odstavek, in členom 56, tretji odstavek, Statuta Sodišča 
državam članicam vsekakor podeljen status „privilegiranih tožečih strank“, ne da bi jim bilo treba 
utemeljiti interes za vložitev pritožbe – in zato a fortiori nasprotne pritožbe – pred sodišči Unije.9
54.Na drugem mestu naj nasprotna pritožba v skladu s členom 178(3) Poslovnika ne bi bila 
dopustna, ker po eni strani samo povzema iste trditve, kot jih je Kraljevina Španija predstavila 
v odgovoru na glavno pritožbo, ali se sklicuje na navedbe v okviru tega odgovora, po drugi strani 
pa se z njo želi razširiti predmet spora.
8 Glej sodbo z dne 14. junija 2018, Makhlouf/Svet (C-458/17 P, neobjavljena, EU:C:2018:441, točka 32).
9 Sodba z dne 21. decembra 2011, Francija/People's Mojahedin Organization of Iran (C-27/09 P, EU:C:2011:853, točka 45). Glej tudi 
Wathelet, M., Wildemeersch, J., Contentieux européen, Larcier, 2014, str. 488.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                  9SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
55.Res je, da so trditve te države članice v nasprotni pritožbi in odgovoru na pritožbo podobne. 
Vendar moram kljub temu poudariti, da Kraljevina Španija z nasprotno pritožbo izpodbija 
dopustnost tožbe pred Splošnim sodiščem. V skladu s sodno prakso Sodišča pa se mora to po 
potrebi po uradni dolžnosti izreči o pritožbenih razlogih, ki se nanašajo na nedopustnost tožbe 
na prvi stopnji.10
56.Zato bi moralo Sodišče, tudi če so med odgovorom na pritožbo Kraljevine Španije in 
nasprotno pritožbo prekrivanja, po uradni dolžnosti preučiti vprašanje dopustnosti, saj se o njem 
lahko razpravlja, če bi bilo treba sprejeti utemeljitev te države članice, ki jo v tem smislu podpirajo 
Komisija, Zvezna republika Nemčija, Republika Latvija in Republika Poljska.
57.V teh okoliščinah menim, da je treba vsekakor preučiti različne trditve v okviru nasprotne 
pritožbe, s katerimi želi Kraljevina Španija dokazati nedopustnost tožbe na prvi stopnji.
2.Utemeljenost nasprotne pritožbe
58.Kraljevina Španija navaja tri trditve v podporo pritožbenemu razlogu v zvezi z nezdružljivostjo 
zadevnega arbitražnega postopka s pravom Unije, ki naj bi povzročila nedopustnost ničnostne 
tožbe pred Splošnim sodiščem.
59.Priznam, da dvomim o posledicah nezdružljivosti zadevnega arbitražnega postopka za pravni 
interes družbe European Food in drugih ter V. Micule in drugih ter za dopustnost tožbe pred 
Splošnim sodiščem.11Kot pa bom dokazal, je treba trditev o nezdružljivosti arbitražne odločbe 
s pravom Unije zavrniti, tako da ni treba preučiti vprašanja o tem, kako to vpliva na položaj tožečih 
strank.
60.Analizo nasprotne pritožbe bom začel s preučitvijo prvih dveh trditev, ki ju navaja Kraljevina 
Španija, s katerima v bistvu zagovarja uporabo načel, ki jih je Sodišče določilo v sodbi Achmea, 
v zadevnem arbitražnem postopku, kar je postalo mogoče s pristopom Romunije k Uniji.
61.To analizo bom nadaljeval s preučitvijo zadnje trditve v okviru prvega pritožbenega razloga iz 
nasprotne pritožbe, ki se oddalji od problematike DSN znotraj EU in se nanaša na vprašanje 
združljivosti mehanizma za reševanje sporov med državami članicami in tretjimi državami 
s pravnim redom Unije.
a)Obseg sodbe Achmea v zvezi z arbitražnim postopkom, ki je bil začet na podlagi DSN, 
sklenjenega med dvema državama članicama pred pristopom države, udeležene v arbitraži, 
k Uniji, in v trenutku tega pristopa še ni bil zaključen
62.Kraljevina Španija, Komisija, Zvezna republika Nemčija, Republika Latvija in Republika 
Poljska trdijo, da ob upoštevanju načel, ki jih je Sodišče določilo v sodbi Achmea, zadevni 
arbitražni postopek ni združljiv s pravom Unije.
10 Glej sodbo z dne 29. julija 2019, Bayerische Motoren Werke in Freistaat Sachsen/Komisija (C-654/17 P, EU:C:2019:634, točka 44).
11 Natančneje, iz spornega sklepa in izpodbijane sodbe izhaja, da je bila arbitražna odločba izvršena in da je bila pomoč, na katero se nanaša 
sporni sklep, izplačana družbi European Food in drugim ter V. Miculi in drugim. Ker se mi zdi, da nezdružljivost arbitražne odločbe, ki je 
bila že izvršena, sama po sebi ne pomeni, da morajo tožeče stranke vrniti odškodnino, pa bi razglasitev ničnosti spornega sklepa nujno 
vplivala na njihov položaj, saj ta sklep določa, ali lahko obdržijo plačila, ki jih je izvedla Romunija.
10                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
63.Na prvem mestu te stranke trdijo, da je treba zadevni arbitražni postopek od datuma pristopa 
Romunije k Uniji šteti za arbitražo „znotraj EU“.
64.Na drugem mestu naj bi moralo arbitražno sodišče, ustanovljeno na podlagi DSN med 
Kraljevino Švedsko in Romunijo, razložiti ali uporabiti pravo Unije, zlasti Sporazum iz leta 1995. 
Iz sodbe Achmea pa naj bi izhajalo, da pravo Unije nasprotuje mehanizmu za reševanje sporov, 
kakršen je določen z DSN, ki je sklenjen med dvema državama članicama in določa, da arbitražno 
sodišče, ki je zunaj sodnega sistema Unije in ni predmet nadzora sodišča države članice, lahko 
razlaga in uporablja pravo Unije.
65.Z zadevnim arbitražnim postopkom naj bi se torej od datuma pristopa Romunije k Uniji kršila 
člena 267 in 344 PDEU.
1)Uporaba ratione temporis sodne prakse Achmea
66.Zlahka se pridružujem stališču Kraljevine Španije in Komisije, v skladu s katerim se pravo 
Unije in zato sodna praksa, ki izhaja iz sodbe Achmea, uporabljata za Romunijo od trenutka 
njenega pristopa.12
i)Uporaba prava Unije od pristopa
67.Ta uporaba prava Unije od pristopa Romunije k Uniji ima po mojem mnenju zanesljivo 
posledico. Vsak arbitražni postopek, začet na podlagi DSN, ki zavezuje Romunijo in drugo državo 
članico, po pristopu Romunije k Uniji ni združljiv s pravom Unije. Iz načela primarnosti prava 
Unije izhaja, da od tega pristopa ne more biti ugotovljena pristojnost arbitražnega sodišča, 
ustanovljenega na podlagi DSN, sklenjenega med Romunijo in drugo državo članico, in ni 
mogoče več začeti nobenega arbitražnega postopka na podlagi DSN znotraj EU.13
68.Vendar se mi zdi taka rešitev vprašljiva v zvezi z arbitražnimi postopki, ki so se začeli pred 
pristopom Romunije k Uniji in so v trenutku tega pristopa še vedno potekali, tako da je treba 
preučiti, v kolikšnem obsegu se načela, ki izhajajo iz sodbe Achmea, uporabljajo za te položaje.
ii)Neposredna uporaba načel iz sodbe Achmea za prihodnje učinke položaja, ki je nastal pred 
pristopom k Uniji
69.Za utemeljitev uporabe sodne prakse, ki izhaja iz sodbe Achmea, se Kraljevina Španija in 
Komisija opirata na načelo neposredne uporabe prava Unije za prihodnje učinke položaja, ki je 
nastal pred pristopom k Uniji.14
12 Člen 2 Akta o pristopu. Glej v zvezi s tem tudi Malferrari, L., „Protection des investissements intra-UE post Achmea et post avis CETA: 
entre (faux) mythes et (dures) réalités“, v Berramdane, A., in Trochu, M., Union européenne et protection des investissements, Bruylant, 
2021, str. 63.
13 Glej v zvezi s tem moje sklepne predloge v zadevi Komstroy (C-741/19, EU:C:2021:164, točka 69).
14 V zvezi s tem glej Kaleda, S. L., Przejęcie prawa wspólnotowego przez nowe państwo członkowskie. Zagadnienia przejściowe 
i międzyczasowe, Varšava, 2003, str. od 127 do 192.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                11SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
70.Tega načela ni mogoče ovreči.15Iz sodne prakse zelo jasno izhaja, da „se v skladu s splošno 
priznanim načelom zakoni, ki spreminjajo zakonske določbe, uporabljajo, razen izjem, za 
prihodnje učinke položajev, ki so nastali, ko je veljal stari zakon“,16iz česar izhaja tudi, da je treba 
za pravo Unije „šteti, da se neposredno uporablja in zavezuje [državo članico] od datuma njenega 
pristopa, tako da se uporablja za prihodnje učinke položajev, nastalih pred pristopom te nove 
države članice“.17
71.Poleg tega drži, da Sodišče izraz „prihodnji učinki položaja, ki je nastal, ko je veljal stari 
zakon“, razlaga široko.18Večkrat se je sklicevalo na „položaje, ki so nastali pred začetkom 
veljavnosti nove ureditve, vendar se še vedno razvijajo“,19kar dokazuje, da je sprejelo široko 
razlago izraza „prihodnji učinki“. Sodišče je poleg tega jasno priznalo neposredno uporabo prava 
Unije za vprašanje združljivosti odškodnine za škodo, povzročeno pred pristopom države članice 
k Uniji, ki je bila izplačana po tem pristopu in namenjena odpravi posledic škode za vso preostalo 
življenjsko dobo poškodovane osebe,20s pravom Unije.
72.Ob upoštevanju te sodne prakse in v nasprotju s stališčem, ki ga zagovarjajo družba European 
Food in drugi ter V. Micula in drugi, nadaljevanje – po pristopu – zadevnega arbitražnega 
postopka, ki je bil začet na podlagi spornega akta Romunije, sprejetega pred pristopom, po 
mojem mnenju zadostuje za ugotovitev obstoja prihodnjih učinkov položaja, ki je nastal pred 
pristopom.21
73.Zato menim, da se pravo Unije in posledično sodna praksa, ki izhaja iz sodbe Achmea, 
uporabljata ratione temporis za zadevni arbitražni postopek, ki je bil začet na podlagi DSN med 
Romunijo in drugo državo članico pred pristopom ter je v trenutku pristopa še vedno potekal.
74.Vendar menim, da načelo neposredne uporabe prava Unije za prihodnje učinke položaja, 
nastalega pred pristopom, samo po sebi ne omogoča, da se odgovori na vprašanje o združljivosti 
arbitražnega postopka, ki je bil začet na podlagi DSN znotraj EU, s pravom Unije pred pristopom 
države, ki je udeležena v arbitraži, k Uniji.
75.Videz včasih namreč vara in ni mogoče sklepati na uporabo načel, ki izhajajo iz sodbe 
Achmea, za take položaje zgolj na tej podlagi, ne da bi se pred tem preučila logika razlogovanja 
v tej sodbi.
15 Glede upoštevnosti načela neposredne uporabe prava Unije, kot ga razlaga Sodišče, glej Blatière, L., L’applicabilité temporelle du droit de 
l’Union européenne, CREAM, 2018, str. od 152 do 167.
16 Sodbi z dne 15. februarja 1978, Bauche in Delquignies (96/77, EU:C:1978:26, točka 48), in z dne 7. februarja 2002, Kauer (C-28/00, 
EU:C:2002:82, točka 20). Glej tudi sodbo z dne 26. marca 2020, Hungeod in drugi (C-496/18 in C-497/18, EU:C:2020:240, točka 94).
17 Sodba z dne 2. oktobra 1997, Saldanha in MTS (C-122/96, EU:C:1997:458, točka 14).
18 Za podrobnejšo preučitev širokega pojmovanja položajev, ki še potekajo in ki jo je opravilo Sodišče, glej Blatière, L., op. cit., str. od 148 
do 152.
19 Sodbi z dne 17. julija 1997, Affish (C-183/95, EU:C:1997:373, točka 57), in z dne 22. junija 2006, Belgija in Forum 187/Komisija 
(C-182/03 in C-217/03, EU:C:2006:416, točka 148).
20 Sodba z dne 3. septembra 2014, X (C-318/13, EU:C:2014:2133, točke od 21 do 24). Glej v istem smislu tudi sodbo z dne 14. junija 2007, 
Telefónica O2 Czech Republic (C-64/06, EU:C:2007:348, točka 21).
21 V zvezi s tem glej Kaleda, S. L., op. cit., str. 183: „Določbe [prava Unije], ki urejajo učinke nekaterih aktov, se uporabljajo neposredno, 
takoj ko začnejo veljati, za učinke, ki še obstajajo – uporabljajo se na primer za kazniva dejanja, ki na datum začetka veljavnosti še vedno 
potekajo, čeprav izvirajo iz preteklih dogodkov.“ (Izvirna različica v poljščini: „przepisy [prawa Unii] regulujące skutki pewnych 
czynności są natychmiast stosowane w stosunku do skutków trwających w momencie ich wejścia w życie – np. przechwytują naruszenie 
nadal trwające w dniu wejścia w życie, chociaż wynikające ze zdarzeń dawnych“.)
12                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
2)Uporaba ratione materiae sodne prakse, ki izhaja iz sodbe Achmea
76.Z uporabo prava Unije – od pristopa – za arbitražni postopek, začet na podlagi DSN znotraj 
EU pred pristopom države, ki je udeležena v arbitraži, k Uniji, ni mogoče odpraviti posebne 
narave tega postopka, ki je bil takrat ustrezno začet, v zvezi s sporom, ki je nastal pred pristopom.
77.Menim pa, da te značilnosti zagotovo vplivajo – ne več časovno, ampak materialno – na 
možnost uporabe sodne prakse, ki izhaja iz sodbe Achmea, za arbitražni postopek, kakršen je ta 
v obravnavani zadevi. Drugače povedano, če se ta sodna praksa tako kot pravo Unije v celoti 
s strogo časovnega vidika uporablja za zadevni arbitražni postopek, pa to v več pogledih ne velja 
z materialnega vidika.
i)Neobstoj poseganja v avtonomijo prava Unije
78.Navedem naj, da rešitev, do katere je prišlo Sodišče v sodbi Achmea, temelji na poseganju 
v avtonomijo prava Unije, ki ga predstavlja arbitražni postopek na podlagi DSN znotraj EU, 
v okviru katerega se lahko razlaga ali uporablja pravo Unije.
–Načelo avtonomije prava Unije
79.Sodišče je pojasnilo, da je avtonomija prava Unije zagotovljena z uvedbo – s Pogodbama – 
sodnega sistema, katerega namen je zagotoviti skladnost in enotnost pri razlagi prava Unije.22
Postopek predhodnega odločanja je bistvo tega sodnega sistema, katerega namen je 
z vzpostavitvijo dialoga med dvema sodiščema, in sicer med Sodiščem in enim od ali več sodišči 
držav članic, zagotoviti enotnost razlage prava Unije.23
80.Uporaba arbitražnega postopka, začetega na podlagi DSN, sklenjenega med dvema državama 
članicama, pa lahko privede do tega, da se iz sodnega sistema izvzame rešitev spora, ki bi lahko 
zajemala uporabo ali razlago prava Unije, s čimer posega v načelo avtonomije prava Unije, 
izraženo s členoma 267 in 344 PDEU.
81.Drugače povedano, rešitev iz sodbe Achmea med drugim temelji na nemožnosti – na podlagi 
načela avtonomije prava Unije – da se sodiščem držav članic odvzame njihova pristojnost v zvezi 
z razlago in uporabo prava Unije ter da se Sodišču odvzame njegova pristojnost, da odgovori na 
vprašanja za prehodno odločanje, ki jih navedena sodišča predložijo v zvezi z razlago ali uporabo 
prava Unije.24
82.Vendar menim, da v zvezi z arbitražnim postopkom, ki je bil začet na podlagi DSN, 
sklenjenega med dvema državama članicama pred pristopom države, udeležene v arbitraži, 
k Uniji, noben spor, ki bi se lahko nanašal na razlago ali uporabo prava Unije, ni izvzet iz sodnega 
sistema Unije.
83.V zvezi s tem naj pojasnim, da v tem pogledu ni pomembno ugotoviti, ali tak spor zagotovo 
vključuje razlago ali uporabo prava Unije s strani arbitražnega sodišča. Po mojem mnenju že 
dejstvo, da obstaja tveganje, da bi bilo tako, zadostuje za opredelitev poseganja v avtonomijo prava 
22 Glej sodbo Achmea, točka 35 in navedena sodna praksa. Glej tudi Malferrari, L., op. cit., str. 48 in 50.
23 Mnenje 2/13 z dne 18. decembra 2014 (EU:C:2014:245, točka 176).
24 Mnenje 1/09 z dne 8. marca 2011 (EU:C:2011:123, točka 89).
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                13SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
Unije, če spor, v katerem obstaja tako tveganje, dejansko spada v sodni sistem Unije.25Poleg tega 
poudarjam, da po mojem mnenju to tveganje obstaja v vseh DSN znotraj EU. Zato se mi 
v obravnavani zadevi ne zdi potrebno preveriti, ali je arbitražno sodišče res oziroma bi lahko 
razložilo ali uporabilo pravo Unije. Sodbo Achmea namreč razumem tako, da je Sodišče kot 
merilo združljivosti arbitražnega postopka na podlagi DSN znotraj EU z načelom avtonomije 
prava Unije uvedlo vprašanje, ali se zaradi takega postopka nacionalnim sodiščem odvzame 
pristojnost v zvezi z razlago in uporabo prava Unije, Sodišču pa pristojnost, da odgovori na 
njihova vprašanja za predhodno odločanje.
–Pristojnost romunskih sodišč, da Sodišču predložijo vprašanje za predhodno odločanje
84.Spor, ki je nastal zaradi tega, ker naj bi država pred njenim pristopom k Uniji domnevno kršila 
določbo DSN in katerega postopek reševanja se je začel pred tem pristopom, ne spada nujno 
v sodni sistem Unije. S tem, da je ta spor rešilo arbitražno sodišče, ustanovljeno na podlagi DSN, 
ki je bil med dvema državama članicama sklenjen pred pristopom države, udeležene v arbitraži, 
k Uniji, se sodiščem držav članic ne more odvzeti njihova pristojnost v zvezi z razlago in uporabo 
prava Unije ter Sodišču odvzeti njegova pristojnost, da odgovori na vprašanja za predhodno 
odločanje, ki jih navedena sodišča predložijo v zvezi z razlago ali uporabo prava Unije.
85.Sodišče pozivam, naj si zamisli položaj, v katerem bi bil romunskemu sodišču – namesto 
arbitražnemu sodišču – predložen spor, v katerem bi ta država domnevno kršila določbe DSN. 
To sodišče po mojem mnenju ne bi moglo pri Sodišču vložiti predloga za sprejetje predhodne 
odločbe, če bi imelo dvome glede razlage ali uporabe prava Unije.
86.Na prvem mestu, romunsko sodišče, ki bi odločalo o tem, da je ta država članica morebiti 
kršila določbe DSN, namreč pred pristopom Romunije k Uniji nedvomno ne bi moglo pri Sodišču 
vložiti predloga za sprejetje predhodne odločbe, saj to sodišče takrat ni bilo sodišče države članice 
v smislu člena 267 PDEU. Poleg tega Sporazum iz leta 1995 ni določal možnosti, da romunska 
sodišča pri Sodišču vložijo predlog za sprejetje predhodne odločbe.
87.Na drugem mestu, enako rešitev je treba uporabiti v zvezi z možnostjo romunskega sodišča, ki 
mu je bil spor predložen pred pristopom Romunije k Uniji, da pri Sodišču vloži predlog za 
sprejetje predhodne odločbe po tem pristopu. Iz sodne prakse Sodišča namreč jasno izhaja, da ni 
pristojno za odločanje o razlagi prava Unije v okviru spora, ki se nanaša na položaj, nastal pred 
pristopom.26
88.Točno tako je bilo v primeru spora, v katerem je bil začet zadevni arbitražni postopek. Do 
tega, da je Romunija domnevno kršila DSN, kar je predmet spora, je prišlo pred pristopom te 
države k Uniji in tudi zadevni arbitražni postopek je bil začet pred pristopom. Vsa upoštevna 
dejstva v zvezi s tem so se torej zgodila pred tem pristopom in so imela vse učinke. Romunsko 
sodišče, ki bi mu bil predložen tak spor, ne bi moglo vprašati Sodišča glede razlage ali uporabe 
prava Unije v okviru tega spora.
25 Glej v tem smislu sodbo Achmea, točki 39 in 56.
26 Sodbi z dne 10. januarja 2006, Ynos (C-302/04, EU:C:2006:9, točki 36 in 37), in z dne 30. aprila 2020, EUROVIA (C-258/19, 
EU:C:2020:345, točki 42 in 43), ter sklep z dne 1. oktobra 2020, Slovenský plynárenský priemysel (C-113/20, neobjavljen, EU:C:2020:772, 
točki 28 in 31). Za kritično preučitev sodne prakse Sodišča v zvezi z njegovo pristojnostjo, da odgovori na vprašanja za predhodno 
odločanje v okviru pristopa novih držav članic k Uniji, glej Półtorak, N., „Ratione Temporis Application of the Preliminary Rulings 
Procedure“, Common Market Law Review, št. 45, 2008, str. od 1357 do 1381.
14                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
89.Take rešitve ne ovrže niti načelo neposredne uporabe prava Unije za prihodnje učinke 
položaja, ki je nastal pred pristopom, niti sodna praksa, ki izhaja iz sodbe Kremikovtzi,27na 
katero se sklicuje Komisija in v kateri se je Sodišče izreklo za pristojno za razlago določb 
Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami 
članicami na eni strani in Republiko Bolgarijo na drugi strani28v okviru spora v zvezi z dejstvi, 
nastalimi pred pristopom Bolgarije k Uniji.
90.V zvezi z načelom neposredne uporabe prava Unije za prihodnje učinke položaja, ki je nastal 
pred pristopom, je treba ugotoviti, da se tako načelo ne uporablja v zvezi s sporom, ki se nanaša na 
to, da je Romunija domnevno kršila določbe DSN. Kot je navedeno v točki 86 teh sklepnih 
predlogov, dejansko stanje spora, ki naj bi bil predložen romunskemu sodišču, zajema to, da je 
Romunija razveljavila sistem EGO, kar je povzročilo njeno morebitno kršitev obveznosti, ki 
izhajajo iz DSN. Položaj iz spora je torej nastal pred pristopom in očitno v preteklosti.29
91.Tudi glede sodbe Kremikovtzi30se mi iz enakih razlogov ne zdi, da se z njo lahko ovrže 
ugotovitev o nepristojnosti Sodišča. Čeprav je namreč dejansko stanje v sporu o glavni stvari 
v navedeni sodbi izviralo iz izplačila pomoči pred pristopom, pa se je predmet spora nanašal na 
postopek vračila teh pomoči in zlasti na pravno podlago, na kateri je moral temeljiti tak postopek, 
ki je nastala po pristopu. Drugače povedano, predmet vprašanj za predhodno odločanje se je 
nanašal na učinke pomoči, zaradi katerih je prišlo do sprejetja akta in konkretnega dogodka po 
pristopu države članice, na čemer je temeljila pristojnost Sodišča, da odgovori na vprašanja za 
predhodno odločanje.
92.Nasprotno pa bi se spor, ki bi lahko bil v obravnavani zadevi predložen romunskemu sodišču, 
nanašal na položaj, v katerem je Romunija domnevno kršila DSN in ki je dokončno nastal pred 
pristopom. V nasprotju z zadevo Kremikovtzi ni bilo torej nobeno dejstvo ali akt po pristopu 
predmet spora, ki je bil predložen arbitražnemu sodišču.31
93.V teh okoliščinah menim – glede na to, da Sodišče ni pristojno za odgovor na vprašanje za 
predhodno odločanje, ki bi ga postavilo romunsko sodišče, če bi bilo temu sodišču to predloženo 
v obravnavo – da spor, na podlagi katerega je bil začet arbitražni postopek, ne more spadati 
v pravni red Unije niti pred pristopom Romunije k Uniji niti po njem.
27 Sodba z dne 29. novembra 2012 (C-262/11, EU:C:2012:760).
28 Sporazum, sklenjen in sprejet v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta in Komisije 94/908/ESPJ, ES, Euratom z dne 19. novembra 1994 (UL, 
posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 21, str. 532).
29 Tak položaj se razlikuje od položaja, na podlagi katerega je bila izdana sodba z dne 3. septembra 2014, X (C-318/13, EU:C:2014:2133), 
v kateri se je Sodišče izreklo za pristojno na podlagi načela neposredne uporabe prava Unije za prihodnje učinke položaja, ki je nastal 
pred pristopom. V zadevi X je bil predložitvenemu sodišču – po pristopu Finske k Uniji – predložen spor glede zneska odškodnine, ki je 
bila prav tako dodeljena po pristopu, za škodo, ki je nastala pred njim. Predmet spora se je torej nanašal na dejansko stanje po pristopu, 
čeprav je to vključevalo prihodnje učinke položaja, ki je nastal prej, njegov namen pa je bil urediti položaj za naprej. Spor, ki je bil 
arbitražnemu sodišču predložen v obravnavani zadevi, pa se ni nanašal na znesek dodeljene odškodnine, temveč na sam obstoj kršitve 
DSN s strani Romunije, torej se je nanašal na položaj, ki je nastal pred pristopom.
30 Sodba z dne 29. novembra 2012 (C-262/11, EU:C:2012:760).
31 Zaradi izčrpnosti in pravnoteoretske radovednosti naj pojasnim, da se romunsko sodišče ne bi moglo obrniti na Sodišče glede prihodnjih 
učinkov svoje odločitve v zvezi s kršitvijo DSN s strani Romunije z vidika pravil prava državnih pomoči. Tako vprašanje bi bilo po eni 
strani popolnoma hipotetično, saj v trenutku, ko postopek še poteka, ni mogoče z gotovostjo določiti rešitve spora. Po drugi strani se ne 
bi strogo nanašalo na predmet spora, predloženega nacionalnemu sodišču, ki se nanaša zgolj na to, ali je Romunija kršila svoje 
obveznosti iz DSN ali ne, tako da odgovor Sodišča ne bi bil nujen za rešitev spora.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                15SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
94.Iz tega izhaja, da arbitražni postopek, kakršen je ta v obravnavani zadevi, začet na podlagi 
DSN, sklenjenega med dvema državama članicama pred pristopom države, ki je udeležena 
v arbitraži, k Uniji, po mojem mnenju ne more posegati v avtonomijo prava Unije niti po tem 
pristopu, tako da – v nasprotju z arbitražnim postopkom iz zadeve, v kateri je bila izdana sodba 
Achmea – ni mogoče ugotoviti kršitve členov 267 in 344 PDEU.
95.Dodatni elementi pričajo o združljivosti zadevnega arbitražnega postopka s pravom Unije 
v zvezi z vprašanjem poseganja v načelo medsebojnega zaupanja, za katero se mi zdi, da ga ni.
ii)Vprašanje obstoja poseganja v načelo medsebojnega zaupanja
96.Kraljevina Španija trdi, da bi se moralo arbitražno sodišče v obravnavani zadevi od pristopa 
Romunije k Uniji izreči za nepristojno v korist romunskih sodišč, ki bi tako lahko zagotovila 
varstvo pravic vlagateljev.
97.Rešitev, ki jo je Sodišče uporabilo v sodbi Achmea, namreč temelji na poseganju v načelo 
medsebojnega zaupanja, ki lahko povzroči uporabo arbitražnega postopka, začetega na podlagi 
DSN znotraj EU, v okviru spora, ki se lahko nanaša na razlago ali uporabo prava Unije.
98.Sodišče je v sodbi Achmea32opozorilo, da pravo Unije temelji na osnovni premisi, da vsaka 
država članica z vsemi ostalimi državami članicami deli vrsto skupnih vrednot, na katerih temelji 
Unija, in priznava, da jih druge države članice delijo z njo. Ta premisa pomeni in utemeljuje obstoj 
medsebojnega zaupanja med državami članicami pri priznavanju teh vrednot in torej pri 
spoštovanju prava Unije, s katerim se te vrednote izvajajo.33
99.Kot sem namreč navedel v sklepnih predlogih v zadevi Komstroy,34morajo države članice – 
razen v izrednih okoliščinah – domnevati, da vse druge države članice spoštujejo pravo Unije, 
vključno s temeljnimi pravicami, zlasti pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred 
neodvisnim sodiščem, določeno v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Posebna 
vloga institucij Unije, predvsem Komisije, ki so odgovorne za zagotavljanje spoštovanja teh 
vrednot, priča o njihovi pomembnosti.35
100. Poleg tega ravno to, da odnosi, ki jih Unija splete s tretjimi državami, ne temeljijo na 
medsebojnem zaupanju, ki obstaja znotraj Unije, utemeljuje, da se pogodbenice mednarodnega 
sporazuma med državo članico in tretjo državo dogovorijo o nevtralnem mehanizmu za reševanje 
sporov, ker nobena od pogodbenic ne zaupa nujno popolnoma sodnemu sistemu druge 
pogodbenice, da bo zagotovil upoštevanje pravil iz sporazuma.36
101. V tem pogledu ugotavljam, da je Komisija spodbujala sklepanje DSN med državami 
članicami ter državami iz osrednje in vzhodne Evrope kot nujnih instrumentov za pripravo na 
njihov pristop k Uniji.37S členom 74 Sporazuma iz leta 1995, naslovljenim „Spodbujanje in zaščita 
32 Točka 34.
33 Sodba Achmea, točka 34. Glej tudi mnenje 2/13 z dne 18. decembra 2014 (EU:C:2014:2454, točki 168 in 173 ter navedena sodna praksa).
34 C-741/19, EU:C:2021:164, točka 64.
35 Glej moje sklepne predloge v zadevi Komstroy (C-741/19, EU:C:2021:164, točka 65 in navedena sodna praksa).
36 Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v mnenju 1/17 (Sporazum CETA EU-Kanada, EU:C:2019:72, točka 82).
37 Sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Watheleta v zadevi Achmea (C-284/16, EU:C:2017:699, točka 40). Glej tudi Kochenov, D., 
Lavranos, N., „Achmea Versus the Rule of Law: CJEU’s Dogmatic Dismissal of Investors’ Rights in Backsliding Member States of the 
European Union“, Hague Journal on the Rule of Law, 2021.
16                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
naložb“, se med drugim spodbuja sklepanje sporazumov za zaščito in spodbujanje naložb med 
državami članicami in Romunijo. Kraljevina Švedska in Romunija sta tako sledili tej spodbudi in 
sklenili zadevni DSN.
102. V teh posebnih okoliščinah bi bilo treba določbo o reševanju sporov iz DSN razumeti kot 
hitro rešitev ob neobstoju medsebojnega zaupanja med Kraljevino Švedsko in Romunijo. Takrat 
naj bi šlo za zagotovitev zaščite vlagateljev iz držav članic v Romuniji, pri čemer je bila med drugim 
zagotovljena – ker ni bilo zadostnega zaupanja, da bo ta država pred pristopom spoštovala pravico 
vlagateljev do učinkovitega pravnega sredstva – možnost uporabe sistema za reševanje sporov 
zunaj sodnega sistema te države.38
103. V teh okoliščinah se mi zdi legitimno, da arbitri, ki jim je bil spor veljavno predložen na 
podlagi DSN, katerega sklenitev med državo članico in državo, ki je udeležena v arbitraži, pred 
njenim pristopom je spodbujala sama Unija, v trenutku pristopa ne odklonijo pristojnosti, ker je 
postopek arbitraže pred pristopom omogočal – na enak način kot načelo medsebojnega zaupanja 
po njem – da se zagotovi varstvo pravic vlagateljev.
104. Zato menim, da – v nasprotju s položajem iz zadeve, v kateri je bila izdana sodba Achmea – 
z načelom medsebojnega zaupanja ni mogoče utemeljiti prekinitve zadevnega arbitražnega 
postopka, ki je prvotno omogočal, da se nadomesti neobstoj zaupanja, da bo Romunija pred 
pristopom k Uniji upoštevala zahteve v zvezi z učinkovitim sodnim varstvom.
105. Na obravnavi so družba European Food in drugi ter V. Micula in drugi poleg tega trdili, da 
pristop Romunije k Uniji ni omogočil vzpostavitve medsebojnega zaupanja med to državo članico 
in državami članicami, ker je bil njen pristop pogojen z mehanizmom sodelovanja in preverjanja 
napredka te države članice pri izpolnjevanju posebej določenih meril na področjih reforme 
pravosodja in boja proti korupciji.39
106. Taka trditev ne prepriča. Odločba MeSP sama po sebi ne pomeni, da se ne uporablja načelo 
medsebojnega zaupanja v odnosih med Romunijo in drugimi državami članicami. Splošno 
nezaupanje do države članice, ki temelji le na uporabi mehanizma, kakršen je zajet v Odločbi 
MeSP, v trenutku njenega pristopa ne more obstajati v pravnem redu Unije. Omejitev zaupanja 
v romunska sodišča lahko temelji le na objektivnih, zanesljivih, natančnih in ustrezno 
posodobljenih elementih, ki se nanašajo na delovanje sodnega sistema v državi članici.40
38 Glede prispevka arbitražnih sodišč v naložbenem pravu k spoštovanju pravne države glej Sadowski, W., „Protection of the Rule of Law in 
the European Union through Investment Treaty Arbitration: is Judicial Monopolism the Right Response to Illiberal Tendencies in 
Europe?“, Common Market Law Review, št. 55, 2018, str. od 1025 do 1060, ter Kochenov, D., Lavranos, N., op. cit.
39 Odločba Komisije 2006/928/ES z dne 13. decembra 2006 o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje in preverjanje napredka Romunije pri 
izpolnjevanju posebej določenih meril na področjih reforme pravosodja in boja proti korupciji (UL 2006, L 354, str. 56; v nadaljevanju: 
Odločba MeSP).
40 Glej v tem smislu sodbo z dne 25. julija 2018, Minister for Justice and Equality (Pomanjkljivosti v pravosodnem sistemu) (C-216/18 PPU, 
EU:C:2018:586, točka 61).
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                17SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
3)Predlog glede uporabe sodne prakse Achmea
107. Iz vsega navedenega izhaja, da po mojem mnenju načel, ki izhajajo iz sodbe Achmea, ni 
mogoče uporabiti v zvezi z arbitražnim postopkom, kakršen je ta v obravnavani zadevi, ki je bil 
začet na podlagi DSN, sklenjenega med dvema državama članicama pred pristopom države, 
udeležene v arbitraži, k Uniji, in je v trenutku tega pristopa še potekal.41
108. Po mojem mnenju ni mogoče ugotoviti obstoja poseganja v načeli avtonomije prava Unije in 
medsebojnega zaupanja ter kršitve členov 267 in 344 PDEU.
b)Združljivost DSN s pravom Unije ob njegovi sklenitvi
109. Kraljevina Španija, ki jo v tem smislu podpira Komisija, trdi, da je DSN že od svoje sklenitve 
v nasprotju s pravom Unije, ker bi lahko arbitražno sodišče, ustanovljeno na njegovi podlagi, 
ogrozilo demokratični proces odločanja v državah pogodbenicah, saj romunskemu zakonu 
odvzema želeni gospodarski učinek, in posegalo v učinkovito uporabo zakonodaje o državnih 
pomočeh na Švedskem in v Romuniji, ter da DSN torej vpliva na delovanje institucij Unije 
v skladu z njenim ustavnim okvirom.
110. Po eni strani in na splošno dvomim o dokazni vrednosti take trditve ob upoštevanju 
okoliščin, v katerih so bili sklenjeni DSN med državami članicami in Romunijo, saj jih je Unija 
spodbujala s Sporazumom iz leta 1995. S tako rešitvijo bi se poleg tega retroaktivno priznala 
nezdružljivost DSN, sklenjenega med državo članico in tretjo državo, ter splošneje brez nadaljnje 
preučitve in abstraktno podvomilo o združljivosti vseh DSN, sklenjenih med državo članico in 
tretjo državo.
111. Po drugi strani, natančneje v zvezi z zadevnim arbitražnim postopkom, menim, da se s tem 
postopkom nikakor niti ne odvzame učinkovitost pravilom prava državnih pomoči niti 
posledično ne odvzame želeni gospodarski učinek romunskemu zakonu, ker iz razlogov, ki jih 
bom predstavil v okviru preučitve glavne pritožbe, menim, da se pravila prava državnih pomoči 
v obravnavani zadevi uporabljajo.
112. V teh okoliščinah DSN ni mogoče šteti za nezdružljivega s pravom Unije od njegove 
sklenitve.
3.Predlog glede nasprotne pritožbe
113. Iz zgoraj navedenega je razvidno, da bi bilo treba nasprotno pritožbo zavrniti. Ker je drugi 
pritožbeni razlog iz nasprotne pritožbe odvisen od ugoditve prvemu pritožbenemu razlogu, 
menim, da je treba nasprotno pritožbo zavrniti v celoti.
41 Poleg tega ugotavljam, da je prednost take rešitve v tem, da je do neke mere usklajena s prakso arbitražnih sodišč v zvezi z njihovo 
pristojnostjo ratione temporis. V zvezi s tem glej Matringe, J., „La compétence ratione temporis et l’applicabilité du traité dans le temps“, 
v Leben, C. (ur.), La procédure arbitrale relative aux investissements internationaux, L.G.D.J., 2010, str. 78 in 79.
18                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
B.Glavna pritožba
114. Komisija, ki jo v tem smislu podpira Kraljevina Španija, navaja tri razloge v utemeljitev 
pritožbe. Trdi, da je Splošno sodišče na prvem mestu napačno uporabilo pravo in napačno 
pravno opredelilo dejansko stanje s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni bila pristojna za sprejetje 
spornega sklepa; na drugem mestu napačno uporabilo pravo s tem, da je odločilo, da se pravo 
Unije ne uporablja za dodeljeno odškodnino, ter na tretjem mestu napačno uporabilo pravo 
s tem, da je ugotovilo, da je bilo v spornem sklepu to, da je arbitražno sodišče dodelilo 
odškodnino, napačno opredeljeno kot prednost.
115. Analizo bom začel s preučitvijo prvih dveh pritožbenih razlogov, ki se nanašata na 
opredelitev trenutka, od katerega je treba šteti, da je država članica dodelila državno pomoč, da se 
ugotovi, ali se je pravo državnih pomoči takrat uporabljalo, in na to, ali je bila Komisija pristojna za 
sprejetje spornega sklepa.
1.Prva dva pritožbena razloga: določitev trenutka dodelitve pomoči
116. Splošno sodišče je v točki 66 in naslednjih izpodbijane sodbe opozorilo, da se je pravo Unije 
v Romuniji začelo uporabljati šele, ko je ta pristopila k Uniji, in da iz tega izhaja, da je Komisija šele 
tedaj dobila pristojnost za izvajanje nadzora nad ukrepom Romunije na podlagi člena 108 PDEU. 
Iz tega je pravilno sklepalo, da je treba za opredelitev pristojnosti Komisije za sprejetje spornega 
sklepa določiti datum, ko je bila domnevna pomoč dodeljena.
117. Po mnenju Splošnega sodišča „je pravica tožnikov [na prvi stopnji] do prejetja zadevne 
odškodnine nastala in začela učinkovati v času, ko je Romunija razveljavila EGO 24, to je pred 
pristopom Romunije k Uniji, in da torej trenutek, ko je bila ta pravica tožnikom podeljena […], 
sega v čas pred pristopom“.42
118. Komisija trdi, da so družba European Food in drugi ter V. Micula in drugi pravico do 
dodeljene odškodnine pridobili šele, ko je bila odločba spremenjena v izvršilni naslov na podlagi 
nacionalnega prava, ker je bila pred tem pravica do odškodnine negotova. Ukrep, s katerim je bila 
dodeljena domnevna pomoč, naj torej ne bi bilo to, da je Romunija razveljavila EGO, temveč to, da 
je ta država članica izvršila odločbo. Ker je bil ta ukrep sprejet po pristopu Romunije k Uniji, naj bi 
se uporabljalo pravo Unije, Komisija pa naj bi bila pristojna za njegovo preučitev z vidika 
členov 107 in 108 PDEU, tako da naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je 
odločilo, da je bil ukrep dodeljen pred tem pristopom in da Komisija ni pristojna.
119. Naj v zvezi s tem na kratko poudarim, da je v nasprotju s tem, kar navajajo družba European 
Food in drugi ter V. Micula in drugi, vprašanje trenutka, ko je bila pomoč dodeljena, pravno 
vprašanje, glede katerega se je mogoče pritožiti, če gre za opredelitev, ali je treba za odškodnino, 
dodeljeno z arbitražno odločbo zaradi tega, ker je država razveljavila sistem davčnih spodbud, 
šteti, da je bila dodeljena v trenutku te razveljavitve, to je pred pristopom, ali ob dejanskem 
izplačilu odškodnine z izvršitvijo odločbe, to je po pristopu.
42 Točka 78 izpodbijane sodbe.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                19SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
120. Poleg tega trditve družbe European Food in drugih ter V. Micule in drugih, v skladu 
s katerimi je bil namen Komisije spremeniti sporni sklep, pri čemer trdijo, da zadevna pomoč ni 
izhajala iz izplačila odškodnine, temveč iz sprejetja odločbe, ni mogoče sprejeti, saj razlogi, ki jih 
Komisija navaja v pritožbi, temeljijo na izpodbijani sodbi in so usmerjeni zoper njeno 
utemeljenost.43
121. Kot je opozorilo Splošno sodišče, je Sodišče v sodbi Magdeburger Mühlenwerke44ugotovilo, 
da „je pomoči treba šteti za dodeljene takrat, ko je na podlagi veljavne nacionalne ureditve 
upravičencu podeljena pravica za njihovo pridobitev“.
122. Zdi se, da taka formulacija pomeni, kot trdijo družba European Food in drugi ter V. Micula in 
drugi, da se trenutek dodelitve ukrepa pomoči ne ujema nujno s trenutkom njenega dejanskega 
izplačila.
123. Čeprav je pogosto tako, pa ostaja dejstvo – v nasprotju s tem, kar trdi Komisija – da se za 
pomoč lahko šteje, da je bila dodeljena, tudi če ni bila dejansko izplačana.45Podobno je bilo 
v zvezi s pomočjo, ki je bila izplačana na podlagi sheme pomoči, ugotovljeno, da za pomoč ni 
mogoče šteti, da je bila dodeljena, dokler ni bila dejansko izvršena, tudi če je shema pomoči 
obstajala že prej.46
124. Drugače povedano, dejansko izplačilo pomoči po mojem mnenju ni merilo, ki omogoča 
opredelitev trenutka, od katerega je treba za ukrep šteti, da je bil dodeljen. Zgolj dejstvo, da je bila 
zadevna odškodnina izplačana po pristopu, torej ne zadostuje za ugotovitev, da je bila dejansko 
dodeljena takrat, tako da bi se uporabljalo pravo Unije in bi bila Komisija pristojna.
125. Zdi se mi, da iz načela, določenega v sodbi Magdeburger Mühlenwerke,47jasno izhaja, da je 
odločilni element za opredelitev trenutka dodelitve domnevne pomoči to, da upravičenec 
zadevnega ukrepa pridobi gotovo pravico do njegove pridobitve, in s tem povezana zaveza 
države, da bo ukrep dodelila. Tako merilo se zdi logično z vidika cilja prava državnih pomoči, 
katerega namen je zajeti državne ukrepe, saj lahko že zgolj zaveza države, da bo podprla 
upravičeno podjetje, sama po sebi povzroči izkrivljanje konkurence na trgu, še preden bi se 
podpora dejansko začela izvajati.
126. Po mnenju Splošnega sodišča je pravica družbe European Food in drugih ter V. Micule in 
drugih, da prejmejo domnevni ukrep pomoči, in sicer odškodnino, dodeljeno z arbitražno 
odločbo, nastala v trenutku, ko je Romunija kršila določbe DSN. S to analizo se ne strinjam.
127. Jasno je, da odškodnina, ki jo je dodelilo arbitražno sodišče, to je domnevna pomoč, izvira iz 
te kršitve. Poleg tega drži, kot je v točki 78 izpodbijane sodbe ugotovilo Splošno sodišče, da 
v skladu z logiko prava o odgovornosti arbitražna odločba in izplačila, ki jih je izvedla Romunija, 
za družbo European Food in druge ter V. Miculo in druge pomenijo priznanje pravice do 
43 Sodba z dne 29. novembra 2007, Stadtwerke Schwäbisch Hall in drugi/Komisija (C-176/06 P, neobjavljena, EU:C:2007:730, točka 17).
44 Sodba z dne 21. marca 2013 (C-129/12, EU:C:2013:200, točka 40).
45 Sodba z dne 19. decembra 2019, Arriva Italia in drugi (C-385/18, EU:C:2019:1121, točki 37 in 41).
46 Sodba z dne 27. junija 2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C-74/16, EU:C:2017:496, točka 88), in sklep z dne 
7. decembra 2017, Irska/Komisija (C-369/16 P, neobjavljen, EU:C:2017:955, točka 29).
47 Sodba z dne 21. marca 2013 (C-129/12, EU:C:2013:200).
20                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
odškodnine za škodo, ki so jo utrpeli zaradi Romunije, in izvršitev te pravice. V tem smislu se 
z arbitražno odločbo in njeno izvršitvijo le retroaktivno ugotavlja obstoj pravice, ki je obstajala že 
prej.48
128. Vendar če v pravu o odgovornosti pravica do odškodnine nastane na dan, ko je nastala škoda, 
taka razlaga ne more pomeniti, da v pravu državnih pomoči pravica do pomoči prav tako nastane 
v tem trenutku. Če je namreč v arbitražni odločbi retroaktivno ugotovljena pravica do odškodnine, 
je to zato, ker pred to odločbo ta pravica do odškodnine ni bila gotova.
129. Med arbitražnim postopkom se je razpravljalo o obstoju kršitve določb DSN s strani 
Romunije in torej o škodi, ki so jo utrpeli družba European Food in drugi ter V. Micula in drugi, 
pri čemer je Romunija ugovarjala dejstvu, da bi morala izplačati odškodnino. Šele ko je bilo 
v sporu odločeno, je morala Romunija dodeliti zadevno odškodnino in je bila pravica do te 
odškodnine po pravu državnih pomoči in v smislu navedene sodne prakse podeljena družbi 
European Food in drugim ter V. Miculi in drugim. V zvezi s tem ni pomembno, da se po pravu 
o odgovornosti z arbitražno odločbo obstoj pravice do odškodnine za škodo ugotovi za preteklost.
130. Ker se pravo državnih pomoči nanaša na ravnanje držav članic in njihovo zavezo, da bodo 
dodelile nekatere ukrepe, ni mogoče šteti, da je bila Romunija zavezana izplačati odškodnino 
družbi European Food in drugim ter V. Miculi in drugim v trenutku, ko je ugovarjala prav 
obstoju take obveznosti.
131. Taka razlaga je do neke mere usklajena s sodno prakso v zvezi z dodelitvijo pomoči z odločbo 
nacionalnega sodišča, kar bi bilo po mojem mnenju lahko predmet analogije z okoliščinami 
v obravnavani zadevi. Tako je bilo ugotovljeno, da pomoč izhaja iz odločbe nacionalnega sodišča, 
ker je s to odločbo upravičencu priznana pravica do pomoči in določen njen dokončni znesek.49
Poleg tega je Sodišče menilo, da je treba za odločbo sodnika, pristojnega za izdajo začasne 
odredbe, s katero se ponovno vzpostavi ukrep pomoči po tem, ko je bilo ugotovljeno, da je bil ta 
odpravljen v nasprotju s pogodbo, šteti, da dodeljuje novo pomoč.50
132. V teh okoliščinah menim, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in napačno pravno 
opredelilo dejstva s tem, da je menilo, da je bila zadevna pomoč dodeljena v trenutku, ko je 
Romunija kršila DSN.
133. To še toliko bolj drži, ker v obravnavani zadevi škoda, ki so jo utrpeli družba European Food 
in drugi ter V. Micula in drugi, izhaja iz tega, da je Romunija razveljavila EGO, da bi se zagotovila 
skladnost s pravili prava državnih pomoči. Drugače povedano, po mnenju Splošnega sodišča 
razveljavitev ukrepa pomoči v smislu Sporazuma iz leta 1995, ki se sklicuje na člen 107 PDEU, 
katerega obstoj je ugotovil romunski svet za konkurenco, sama po sebi pomeni ukrep pomoči. 
Romunski svet za konkurenco, ki je bil pristojen v trenutku razveljavitve, bi moral torej po tej 
logiki hkrati, ko je od Romunije zahteval, naj razveljavi EGO, upoštevati, da tudi taka 
razveljavitev pomeni državno pomoč, in ta ukrep ponovno preučiti ob upoštevanju pravil iz 
Sporazuma iz leta 1995 o državnih pomočeh.
134. Splošneje, kot je navedla Komisija, bi rešitev Splošnega sodišča pomenila priznanje, da se 
lahko državna pomoč samodejno dodeli zaradi razveljavitve državne pomoči. Zdi se mi, da ta 
okoliščina poudarja neusklajenost rešitve, sprejete v izpodbijani sodbi.
48 Točka 84 izpodbijane sodbe.
49 Sodba z dne 29. novembra 2018, ARFEA/Komisija (T-720/16, neobjavljena, EU:T:2018:853, točka 185).
50 Sodba z dne 26. oktobra 2016, DEI in Komisija/Alouminion tis Ellados (C-590/14 P, EU:C:2016:797, točka 59).
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                21SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
135. Zato menim, da domnevni ukrep pomoči ni bil dodeljen v trenutku kršitve DSN, temveč 
v trenutku, ko je bila priznana pravica družbe European Food in drugih ter V. Micule in drugih 
do odškodnine ter ko je bila v skladu s tem Romunija zavezana k izplačilu te odškodnine, torej po 
sprejetju arbitražne odločbe, ko jo je Romunija izvršila. To pa je bilo po pristopu Romunije k Uniji. 
Iz tega izhaja, da se je za ta ukrep uporabljalo pravo Unije in da je bila Komisija na podlagi 
člena 108 PDEU pristojna za preučitev zadevne odškodnine z vidika prava državnih pomoči.
136. V zvezi s tem moram zaradi doslednosti poudariti, da je vprašanje pristojnosti Komisije, da 
preuči ukrep, ki izhaja iz odškodnine, dodeljene na podlagi odločbe, ki jo je izdalo arbitražno 
sodišče, z vidika prava državnih pomoči, ločeno od vprašanja pristojnosti romunskih sodišč, da 
Sodišču predložijo vprašanje za predhodno odločanje v okviru spora, na podlagi katerega je bila 
dodeljena odškodnina. Nepristojnost zadnjenavedenih v zvezi s tem torej nikakor ne posega 
v pristojnost Komisije za obravnavanje dodeljene odškodnine po pristopu z vidika prava državnih 
pomoči. Kot pravilno ugotavlja Komisija, to pristojnost določa samo dogodek, na katerem temelji 
pomoč in do katerega pride, ko je pravica do odškodnine z gotovostjo priznana.
137. Zato je treba po mojem mnenju prvima dvema pritožbenima razlogoma ugoditi.51
138. Ker ta analiza omogoča, da se ugotovi pristojnost Komisije za preučitev zadevne odškodnine 
na podlagi člena 108 PDEU, je treba zato prvi del prvega tožbenega razloga, navedenega na prvi 
stopnji v okviru ničnostne tožbe v zadevi T-704/15, in prvi del drugega tožbenega razloga, 
navedenega v zadevah T-624/15 in T-694/15, zavrniti.
2.Tretji pritožbeni razlog: obstoj prednosti v smislu člena 107 PDEU
139. Komisija s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo 
s tem, da je napačno razlagalo pojem „prednosti“ in da za ugotovitev obstoja take prednosti ni 
odgovorilo na vse trditve, predstavljene v spornem sklepu.
140. Splošno sodišče je v točki 103 izpodbijane sodbe navedlo, da v skladu s sodno prakso, ki 
izhaja iz sodbe Asteris in drugi,52odškodnine za nastalo škodo ni mogoče šteti za državno pomoč 
v smislu člena 107 PDEU, razen če ne pomeni nadomestilo za odpravo nezakonite ali nezdružljive 
pomoči.53Po mnenju Splošnega sodišča to ni bilo tako.
141. Po eni strani je Splošno sodišče v točkah 104 in 105 izpodbijane sodbe odločilo, da iz prvega 
ničnostnega razloga izhaja, da se pravo Unije ne uporablja za zadevno odškodnino in da Komisija 
ni pristojna za njeno preučitev, zato te odškodnine ni mogoče šteti za nadomestilo za odpravo 
nezakonite ali nezdružljive pomoči.
142. Po drugi strani je Splošno sodišče v točkah od 106 do 108 izpodbijane sodbe pojasnilo, da 
zadevna odškodnina vsaj delno zajema obdobje pred pristopom, med katerim se pravo Unije ni 
uporabljalo, tako da se tožeče stranke za to obdobje lahko sklicujejo na sodno prakso iz sodbe 
51 Trditve, ki jih je Komisija navedla v drugem pritožbenem razlogu, v bistvu temeljijo na predpostavki, da – čeprav je treba za ukrep šteti, 
da je bil dodeljen pred pristopom – se je pravo Unije kljub temu uporabljalo, ker izplačilo odškodnine pomeni prihodnji učinek položaja, 
ki je nastal pred tem. Menim, da je Splošno sodišče napačno določilo trenutek dodelitve pomoči pred pristopom, ker je do tega v resnici 
prišlo s sprejetjem arbitražne odločbe in njene izvršitve s strani Romunije. Ni treba opredeliti, ali je Splošno sodišče napačno uporabilo 
pravo s tem, da je odločilo, da izplačilo odškodnine ne pomeni prihodnjega učinka predhodnega položaja in da se pravo Unije torej ne 
uporablja.
52 Sodba z dne 27. septembra 1988 (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457).
53 Sodba z dne 27. septembra 1988, Asteris in drugi (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457, točki 23 in 24). Glej tudi sklepne predloge 
generalnega pravobranilca D. Ruiz-Jaraboja v združenih zadevah Atzeni in drugi (C-346/03 in C-529/03, EU:C:2005:256, točka 198).
22                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
Asteris in drugi.54Komisija pa naj v spornem sklepu ne bi razlikovala med obdobjema pred 
pristopom in po njem. Iz tega izhaja, da sporni sklep ni zakonit v delu, v katerem je dodelitev 
odškodnine opredeljena kot „prednost“, vsaj za obdobje pred pristopom.
143. V zvezi s tem ugotavljam, da je obrazložitev izpodbijane sodbe nekoliko protislovna glede 
vprašanja, ali je Komisija pravilno ugotovila obstoj prednosti v smislu člena 107 PDEU za družbo 
European Food in druge ter V. Miculo in druge. Splošno sodišče je po eni strani namreč ugotovilo 
neobstoj prednosti, ker se pravo Unije ne uporablja za zadevno odškodnino, pri čemer je po drugi 
strani priznalo, da se dejansko uporablja v delu, v katerem se odškodnina nanaša na ukinitev EGO 
za obdobje po pristopu. Torej ne vidim jasno podlage za razlogovanje Splošnega sodišča, na 
podlagi katerega je ugodilo temu tožbenemu razlogu.
144. Poleg tega se mi zdi, da je pri vsaki od teh dveh obrazložitev napačno uporabljeno pravo.
145. Na prvem mestu je treba glede odločitve, da Komisija ni mogla veljavno ugotoviti obstoja 
prednosti v smislu člena 107 PDEU, ker ni bila pristojna za preučitev odškodnine z vidika prava 
državnih pomoči, ugotoviti, da to razlogovanje temelji izključno na napačni predpostavki. Kot 
sem dokazal v okviru preučitve prvih dveh pritožbenih razlogov, se je pravo Unije uporabljalo in 
Komisija je bila pristojna v zvezi z zadevno odškodnino, saj je bila ta dodeljena po pristopu 
Romunije k Uniji.
146. Splošno sodišče tako ni moglo, ne da bi napačno uporabilo pravo, zgolj na tej podlagi 
odločiti, da zadevne odškodnine ni mogoče šteti za nadomestilo za odpravo nezakonite ali 
nezdružljive pomoči.
147. Na drugem mestu, glede trditve, da je bil del odškodnine, ki ustreza obdobju pred pristopom, 
zajet s sodno prakso iz sodbe Asteris in drugi,55se mi namreč zdi, da je tak element upošteven pri 
analizi obstoja prednosti. Razlogovanje Splošnega sodišča razumem tako, da zadevne odškodnine 
ni bilo mogoče šteti za ponovno uvedbo nezakonite pomoči, saj pred pristopom ni bilo mogoče 
ugotoviti obstoja državne pomoči v smislu člena 107 PDEU, ker se pravo Unije še ni uporabljalo.
148. Čeprav je jasno, da se za opredelitev trenutka, ko je bil ukrep dodeljen, upošteva le trenutek, 
ko je bila dodeljena pravica do odškodnine, pa ima v fazi opredelitve ukrepa kot državne pomoči 
v smislu člena 107 PDEU posebna narava tega ukrepa, in sicer, da je odškodnina, ki jo je 
Romunija izplačala na podlagi arbitražne odločbe, lahko posledice, zlasti v zvezi z uporabo sodne 
prakse iz sodbe Asteris in drugi.56
149. Vendar pa – kot poudarja Komisija – uporaba te sodne prakse v okoliščinah obravnavane 
zadeve ni odvisna le od tega, ali odškodnina privede do ponovne uvedbe ukrepa, ki je bil lahko 
pred pristopom opredeljen kot državna pomoč v smislu člena 107 PDEU, ali ne. Komisija je 
namreč v spornem sklepu izključila možnost, da bi se ta sodna praksa lahko uporabila 
v arbitražnem postopku zunaj splošnih nacionalnih pravil o civilni odgovornosti držav članic,57in 
se je oprla tudi na dejstvo, da je romunski svet za konkurenco spodbude, dodeljene na podlagi 
EGO, opredelil kot „pomoči“ na podlagi Sporazuma iz leta 1995.58
54 Sodba z dne 27. septembra 1988 (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457).
55 Sodba z dne 27. septembra 1988 (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457).
56 Sodba z dne 27. septembra 1988 (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457).
57 Točki 101 in 102 obrazložitve spornega sklepa.
58 Točke od 105 do 107 obrazložitve spornega sklepa.
ECLI:EU:C:2021:529                                                                                                                23SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI
150. Ne glede na to, ali sta bila ta elementa utemeljena, pa ugotavljam, da je Splošno sodišče 
presodilo zakonitost le enega od več razlogov, iz katerih je Komisija zavrnila sodno prakso iz 
sodbe Asteris in drugi,59in ugotovilo, da se zadnjenavedena dejansko uporablja.
151. Zato menim, da Splošno sodišče ni moglo, ne da bi napačno uporabilo pravo, ugotoviti 
obstoja nezakonitosti sklepa Komisije v zvezi z opredelitvijo „prednosti“, ne da bi hkrati 
preverilo, ali je Komisija napačno izključila uporabo sodne prakse iz sodbe Asteris in drugi,60po 
eni strani zaradi podlage, na kateri je bila dodeljena odškodnina, in po drugi strani, ker je 
romunski svet za konkurenco EGO opredelil kot „državno pomoč“ na podlagi Sporazuma iz 
leta 1995.
152. Iz vsega navedenega izhaja, da je treba tretjemu pritožbenemu razlogu po mojem mnenju 
ugoditi.
153. Glede na vse te preudarke menim, da je treba razveljaviti izpodbijano sodbo, zavrniti prvi del 
prvega tožbenega razloga v zadevi T-704/15 in prvi del drugega tožbenega razloga v zadevah 
T-624/15 in T-694/15 ter združene zadeve T-624/15, T-694/15 in T-704/15 vrniti v razsojanje 
Splošnemu sodišču, da to odloči o preostalih tožbenih razlogih.
VII. Predlog
154. Na podlagi zgoraj navedenih ugotovitev Sodišču predlagam, naj:
– nasprotno pritožbo zavrne,
– sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 18. junija 2019 , European Food SA in 
drugi/Komisija (T-624/15, T-694/15 in T-704/15 , EU:T:2019:423 ), razveljavi,
– zavrne prvi del drugega tožbenega razloga v zadevah T-624/15 in T-694/15 ter prvi del prvega 
tožbenega razloga v zadevi T-704/15,
– združene zadeve T-624/15, T-694/15 in T-704/15 vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to 
odloči o preostalih tožbenih razlogih.
59 Sodba z dne 27. septembra 1988 (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457).
60 Sodba z dne 27. septembra 1988 (od 106/87 do 120/87, EU:C:1988:457).
24                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:529SKLEPNI PREDLOGI M. SZPUNARJA – ZADEVA C-638/19 P 
KOMISIJA /EUROPEAN FOOD IN DRUGI