ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 305/6

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. junija 2016 – Jean-Charles Marchiani/Evropski parlament

(Zadeva C-566/14 P) (1)

((Pritožba - Poslanec Evropskega parlamenta - Nadomestilo za parlamentarno pomoč - Vračilo neupravičeno izplačanih zneskov - Izterjava - Izvedbeni ukrepi za statut poslancev Parlamenta - Spoštovanje pravice do obrambe - Načelo nepristranskosti - Zastaranje - Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 - Členi od 78 do 81 - Delegirana Uredba (EU) št. 1268/2012 - Členi 81, 82 in 93 - Načelo varstva legitimnih pričakovanj - Razumni rok))

(2016/C 305/09)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: Jean-Charles Marchiani (zastopnik: C.-S. Marchiani, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropski parlament (zastopnika: G. Corstens in S. Seyr, agenta)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Jean-Charlesu Marchianiju se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 34, 2.2.2015.
SL Uradni list Evropske unije C 335/3

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 30. junija 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Sibiu – Romunija) – Silvia Georgiana Câmpean/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, postala Serviciul Fiscal Municipal Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

(Zadeva C-200/14) (1)

((Predhodno odločanje - Načelo lojalnega sodelovanja - Načeli enakovrednosti in učinkovitosti - Nacionalna ureditev o določitvi podrobnih pravil za vračilo neupravičeno pobranih dajatev skupaj z obrestmi - Izvrševanje sodnih odločb o takih pravicah do vračila, ki izhajajo iz pravnega reda Unije - Vračilo, razporejeno na pet let - Pogojevanje vračila z obstojem sredstev, prejetih iz naslova dajatve - Neobstoj možnosti izvršbe))

(2016/C 335/03)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Tribunalul Sibiu

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Silvia Georgiana Câmpean

Tožene stranke: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, postala Serviciul Fiscal Municipal Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

Izrek

Načelo lojalnega sodelovanja je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica sprejme določbe, s katerimi se za vračilo davka, ki je bil s sodbo Sodišča razglašen za nezdružljiv s pravom Unije ali katerega nezdružljivost s tem pravom izhaja iz take sodbe, določijo pogoji, ki se nanašajo posebej na ta davek in ki so manj ugodni od tistih, ki bi za tako vračilo veljali, če teh določb ne bi bilo, pri čemer mora v obravnavanem primeru spoštovanje tega načela preveriti predložitveno sodišče.

Načelo enakovrednosti je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica določi taka postopkovna pravila, ki so za zahtevke za vračilo dajatev, ki temeljijo na kršitvi prava Unije, manj ugodna od postopkovnih pravil za podobna pravna sredstva, ki temeljijo na kršitvi nacionalnega prava. Predložitveno sodišče mora izvesti potrebna preverjanja glede ureditve, ki se uporablja za spor, ki ga obravnava, da zagotovi spoštovanje tega načela.

Načelo učinkovitosti je treba razlagati tako, da nasprotuje sistemu vračila dajatve skupaj z obrestmi, ki je bila pobrana v nasprotju s pravom Unije in katere znesek je bil ugotovljen z izvršljivo sodno odločbo, kot je sistem iz postopka v glavni stvari, ki določa petletno obročno odplačevanje teh dajatev in ki za izvršitev takih odločb določa pogoj, da so na voljo sredstva, pobrana iz naslova druge dajatve, ne da bi imel pravni subjekt možnost javne organe prisiliti, naj izpolnijo svoje obveznosti, če jih ne izpolnijo prostovoljno. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali ureditev, kot ta, ki bi se uporabila v postopku v glavni stvari, če se ne bi uporabil tak sistem vračila, izpolnjuje zahteve načela učinkovitosti.

(1) UL C 235, 21.7.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 260/3

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 24. maja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Klagenævnet for Udbud - Danska) – MT Højgaard A/S, Züblin A/S/Banedanmark

(Zadeva C-396/14) (1)

((Predhodno odločanje - Člen 267 PDEU - Pristojnost Sodišča - Status predložitvenega organa kot sodišča - Javno naročilo v sektorju železniške infrastrukture - Postopek s pogajanji - Direktiva 2004/17/ES - Člen 10 - Člen 51(3) - Načelo enakega obravnavanja ponudnikov - Skupina, ki jo sestavljata dve družbi in ki je bila sprejeta kot ponudnica - Ponudba, ki jo predloži ena od dveh družb v svojem imenu, ker je bil zoper drugo družbo uveden stečajni postopek - Družba, za katero se šteje, da je lahko sama sprejeta kot ponudnica - Oddaja naročila tej družbi))

(2016/C 260/03)

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Klagenævnet for Udbud

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: MT Højgaard A/S, Züblin A/S

Tožena stranka: Banedanmark

Izrek

Načelo enakega obravnavanja gospodarskih subjektov iz člena 10 Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev v povezavi z njenim členom 51 je treba razlagati tako, da naročnik ne krši tega načela, kadar enemu od dveh gospodarskih subjektov, ki sta bila del skupine podjetij, ki jo je kot tako ta naročnik pozval k oddaji ponudbe, dovoli, da nadomesti to skupino po njenem prenehanju in da v svojem imenu sodeluje v postopku za oddajo javnega naročila s pogajanji, če je dokazano, prvič, da ta gospodarski subjekt sam izpolnjuje zahteve, ki jih je opredelil navedeni naročnik, in drugič, da nadaljevanje njegovega sodelovanja v navedenem postopku ne povzroča poslabšanja konkurenčnega položaja drugih ponudnikov.

(1) UL C 388, 3.11.2014.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 12. aprila 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Østre Landsret – Danska) – Caner Genc/Integrationsministeriet

(Zadeva C-561/14) (1)

((Predhodno odločanje - Pridružitveni sporazum EGS-Turčija - Sklep št. 1/80 - Člen 13 - Klavzula „standstill“ - Združitev družine - Nacionalna ureditev, ki določa nove, strožje pogoje na področju združitve družine za delovno neaktivne družinske člane delovno aktivnih turških državljanov, ki živijo in imajo dovoljenje za prebivanje v zadevni državi članici - Pogoj zadostnih vezi, da se omogoči uspešna integracija))

(2016/C 211/20)

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Østre Landsret

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Caner Genc

Tožena stranka: Integrationsministeriet

Izrek

Nacionalni ukrep, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki za združitev družine med turškim delavcem, ki zakonito prebiva v zadevni državi članici, in njegovim mladoletnim otrokom določa pogoj, da ta ima ali ima možnost ustvariti zadostne vezi s to državo članico, da obstaja podlaga za uspešno integracijo, kadar zadevni otrok in drugi od staršev prebivata v državi izvora ali drugi državi, in je prošnja za združitev družine vložena po dveh letih od dne, ko je tisti od staršev, ki prebiva v zadevni državi članici, pridobil dovoljenje za stalno prebivanje ali dovoljenje za prebivanje z možnostjo stalnega prebivanja, pomeni „novo omejitev“ v smislu člena 13 Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve, ki je priložen Pridružitvenemu sporazumu med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki so ga Republika Turčija na eni strani ter države članice EGS in Skupnost na drugi strani podpisale v Ankari 12. septembra 1963 in ki je bil v imenu Skupnosti sklenjen, odobren in potrjen s Sklepom Sveta z dne 23. decembra 1963 (64/732/EGS).

Taka omejitev ni upravičena.

(1) UL C 65, 23.2.2015.
1.

Člen 11(A)(1)(b) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/7/ES z dne 10. aprila 1995, je treba razlagati tako, da je mogoče vrednost stvarne pravice, ki svojemu imetniku omogoča uporabo nepremičnine, in stroške dokončanja gradnje poslovne stavbe, zgrajene na zadevnem zemljišču, vključiti v davčno osnovo za dobavo v smislu člena 5(7)(a) te direktive, kakor je bila spremenjena, če je davčni zavezanec že plačal davek na dodano vrednost za to vrednost in te stroške, vendar ga je tudi takoj in v celoti odbil.
1.

Člene 5, 7, 11(1), in 13 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/78/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki po eni strani dovoljuje izvajanje ukrepov standardne dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke, kar zadeve stranke, ki so finančne ustanove, katerih spoštovanje ukrepov dolžnosti skrbnosti je predmet nadzora, kadar je podan sum pranja denarja ali financiranja terorizma v smislu člena 7(c) te direktive, in po drugi strani, ustanovam in osebam, za katere velja ta direktiva, nalaga, da glede na svojo presojo tveganja izvajajo ukrepe poglobljene dolžnosti skrbnosti pri ugotavljanju identitete stranke v okoliščinah, ki zaradi svoje narave lahko predstavljajo večje tveganje pranja denarja in financiranja terorizma v smislu člena 13(1) te iste direktive, kot je prenos sredstev. Poleg tega tudi ob neobstoju takega suma ali takega tveganja člen 5 Direktive 2005/60, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2010/78, državam članicam dopušča, da sprejmejo ali obdržijo v veljavi strožje predpise, če je cilj teh določb okrepiti boj proti pranju denarja ali financiranju terorizma.
2.

Določbe prava Unije, zlasti člen 101 PDEU in Uredbo št. 1/2003, je treba razlagati tako, da med prošnjo za imuniteto, ki jo je podjetje vložilo ali jo namerava vložiti pri Evropski komisiji, in skrajšano prošnjo, ki je bila v zvezi z istim kartelom vložena pri nacionalnem organu, pristojnem za konkurenco, ne obstaja nobena pravna povezava, zaradi katere bi moral ta organ skrajšano prošnjo presojati ob upoštevanju prošnje za imuniteto. Okoliščina, da skrajšana prošnja dosledno odraža vsebino prošnje, vložene pri Komisiji, ali da je ne, glede tega ni upoštevna. Če je vsebinsko področje uporabe skrajšane prošnje, vložene pri nacionalnem organu, pristojnem za konkurenco, ožje od področja uporabe prošnje za imuniteto, vložene pri Komisiji, temu nacionalnemu organu ni treba stopiti v stik s Komisijo ali s samim podjetjem, da bi ugotovil, ali je to podjetje ugotovilo obstoj konkretnih primerov nezakonitih ravnanj v sektorju, ki naj bi ga pokrivala ta prošnja za imuniteto, navedena skrajšana prošnja pa ne.
1.

Člen 19(1) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je v postopku v glavni stvari, ki dopušča, da deljeni zaslon, ki v enem stolpcu prikazuje odjavno špico televizijskega programa, v drugem stolpcu pa se predstavljajo prihajajoči programi, s čimer se ločijo program, ki se zaključuje, in oglasni blok, ki mu sledi, ni nujno kombiniran ali zaključen z akustičnim ali optičnim signalom, če uporaba tega sredstva izpolnjuje obe zahtevi iz člena 19(1), prvi stavek, te direktive, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
1.

Uredbo (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnemu ukrepu, kot je ta iz zadeve v glavni stvari, ki predpisuje najnižjo ceno na enoto alkohola za maloprodajo vin, če je tak ukrep dejansko primeren za zagotovitev doseganja cilja varovanja zdravja in življenja ljudi, in če glede na cilje skupne kmetijske politike in dobrega delovanja skupne ureditve kmetijskih trgov ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje cilja varovanja zdravja in življenja oseb.
SL Uradni list Evropske unije C 98/7

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 21. januarja 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour d'appel de Mons – Belgija) – Les Jardins de Jouvence SCRL/État belge

(Zadeva C-335/14) (1)

((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost - Šesta direktiva o DDV - Oprostitve - Člen 13(A)(1)(g) - Oprostitve za opravljanje storitev, ki so tesno povezane s socialnim skrbstvom in socialnovarstvenim delom in ki jih opravljajo organizacije javnega prava ali druge organizacije, ki se jih priznava kot organizacije socialnega pomena - Pojem „opravljanje storitev in dobava blaga, tesno povezana s socialnim skrbstvom in socialnovarstvenim delom“ - Organizacije, ki se jih priznava kot organizacije socialnega pomena - Oskrbovana stanovanja))

(2016/C 098/08)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Mons

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Les Jardins de Jouvence SCRL

Tožena stranka: État belge

Ob udeležbi: AXA Belgium SA

Izrek

Člen 13(A)(1)(g) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaj držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da lahko med storitvami, ki se opravljajo v okviru oskrbovanih stanovanj, kot so ta v postopku v glavni stvari, katerih socialni pomen mora predložitveno sodišče presoditi zlasti glede na elemente, navedene v tej sodbi, za storitve, ki vključujejo dajanje na voljo stanovanj, primernih za starejše osebe, velja oprostitev iz te določbe. Ta oprostitev lahko velja tudi za druge storitve, ki so zagotovljene v okviru teh oskrbovanih stanovanj, zlasti če je namen storitev, ki so jih v skladu z upoštevno nacionalno zakonodajo dolžna zagotavljati oskrbovana stanovanja, zagotavljanje pomoči starejšim osebam in njihova oskrba ter ustrezajo storitvam, ki so jih v skladu z zadevno nacionalno zakonodajo dolžni zagotavljati tudi domovi za ostarele.

V zvezi s tem ni upoštevno, ali upravitelj oskrbovanih stanovanj, kot so ta v postopku v glavni stvari, od javnih organov prejema subvencije ali katero koli drugačno ugodnost ali finančno pomoč.

(1) UL C 339, 29.9.2014.
2.

Za pogodbe o najemu poslovnih prostorov, kakršne so obravnavane v postopku v glavni stvari, je mogoče šteti, da so sporazumi, katerih „posledica“ je preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence v smislu člena 101(1) PDEU, če se za te pogodbe – na podlagi podrobne analize gospodarskih in pravnih okoliščin, v katere so te pogodbe umeščene, in posebnosti zadevnega upoštevnega trga – ugotovi, da znatno prispevajo k morebitnemu zapiranju tega trga. Obseg prispevka vsake pogodbe k temu zapiranju je odvisen zlasti od položaja pogodbenih strank na zadevnem trgu in od trajanja te pogodbe.
3.

Člena 2, točka 1, in 10(2) Šeste direktive 77/388, kakor je bila spremenjena z Direktivo 1999/59 in nato z Direktivo 2001/115, je treba razlagati tako, da če tretja oseba v okviru franšizne pogodbe trži vozovnice letalske družbe za njen račun in ji za vozovnice, ki so bile izdane in katerih veljavnost je potekla, nakaže pavšalni znesek, ki se izračuna kot odstotek letnega prometa, ustvarjenega na ustreznih letalskih progah, ta znesek pomeni znesek, ki se kot protidajatev za navedene vozovnice obdavči.
1.

Zvezna republika Nemčija s tem, da je: — na podlagi člena 46 zakona o upravnem postopku (Verwaltungsverfahrensgesetz) omejila odpravo odločb zaradi kršitev postopka na primere, v katerih presoja ali predhodna presoja vplivov na okolje ni bila izvedena in na primere, v katerih vlagatelj dokaže, da je med kršitvijo postopka in vsebino odločbe podana vzročna zveza; — v skladu s členom 2(3) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, in členom 73(4) zakona o upravnem postopku (Verwaltungsverfahrensgesetz), omejila procesno upravičenje in obseg sodnega preizkusa na ugovore, ki so že bili pravočasno podani v upravnem postopku, v katerem je bila sprejeta odločba; — na podlagi člena 2(1) v povezavi s členom 5(1) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, v postopkih, ki so se začeli po 25. juniju 2005 in so se končali pred 12. majem 2011, omejila procesno upravičenje okoljskih združenj, na pravne določbe, s katerimi se posameznikom podeljujejo pravice; — v skladu s členom 2(1) v povezavi s členom 5(1) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, v postopkih, ki so se začeli po 25. juniju 2005 in so se končali pred 12. majem 2011, omejila sodni preizkus pravnih sredstev okoljskih združenj na pravne odločbe, s katerimi se posameznikom podeljujejo pravice in — v skladu s členom 5(1) in (4) zakona o dopolnitvi določb o pravnih sredstvih v okoljskih zadevah, določenih v Direktivi 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), z dne 7. decembra 2006, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 21. januarja 2013, upravne postopke, ki so se začeli pred 25. junijem 2005, izključila s področja uporabe nacionalne zakonodaje, ni izpolnila obveznosti iz člena 11 Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje in člena 25 Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja).
1.

Direktivo 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008, je treba razlagati tako, da storitev poštnega nakazila, s katero pošiljatelj, v tem primeru država, prejemniku prek izvajalca, zadolženega za univerzalno poštno storitev, pošlje denarna sredstva, ne spada na področje uporabe te direktive.
3.

Člen 45 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da v okoliščinah, kakršne so te v sporu o glavni stvari, natečajna komisija za zaposlitev strokovnih sodelavcev na sodišču države članice pri preučitvi prijave za udeležbo na tem natečaju, ki jo vloži državljan te države članice, to udeležbo pogojuje z diplomami, ki se zahtevajo na podlagi zakonodaje navedene države članice, ali s priznavanjem akademske enakovrednosti magisterija, ki ga izda univerza druge države članice, ne da bi upoštevala vse diplome, potrdila in ostale nazive ter upoštevne poklicne izkušnje zadevne osebe tako, da bi primerjala poklicne kvalifikacije, ki jih ti potrjujejo, s poklicnimi kvalifikacijami, ki se zahtevajo na podlagi te zakonodaje.
Pravo Unije je treba razlagati tako, da pristojnemu nacionalnemu organu na podlagi člena 28 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta ES z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, dopušča naložitev cenovne obveznosti, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, za odpravo takšne ovire za klice na negeografske številke, ki ni tehnične narave, ampak izhaja iz zaračunanih cen, pri čemer ni bila opravljena tržna analiza, ki bi potrjevala pomembno tržno moč zadevnega podjetja, če je takšna obveznost potreben in sorazmeren ukrep za zagotovitev, da imajo končni uporabniki možnost dostopa do storitev z uporabo negeografskih številk na ozemlju Unije.

Nacionalno sodišče mora preveriti, ali je ta pogoj izpolnjen in ali je cenovna obveznost objektivna, pregledna, sorazmerna in nediskriminatorna, ali temelji na naravi ugotovljenega problema ter je utemeljena glede na cilje, ki so določeni v členu 8 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, ter da so bili spoštovani postopki iz členov 6, 7 in 7a Direktive 2002/21/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140.
SL Uradni list Evropske unije C 354/10

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative d'appel de Versailles – Francija) – Groupe Steria SCA proti Ministère des finances et des comptes publics

(Zadeva C-386/14) (1)

((Predhodno odločanje - Davčna zakonodaja - Svoboda ustanavljanja - Direktiva 90/435/EGS - Člen 4(2) - Čezmejna razdelitev dividend - Davek od dohodkov pravnih oseb - Obdavčenje skupin (francoska „intégration fiscale“) - Oprostitev od obdavčenja dividend, ki so jih izplačale hčerinske družbe, ki so del povezane davčne skupine - Pogoj rezidentstva - Dividende, ki so jih izplačale hčerinske družbe nerezidentke - Stroški in izdatki v zvezi z deleži, ki jih ni mogoče odbiti))

(2015/C 354/12)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour administrative d'appel de Versailles

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Groupe Steria SCA

Tožena stranka: Ministère des finances et des comptes publics

Izrek

Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi davčnih povezav države članice, v skladu s katero matična družba, ki je vključena v povezano skupino, lahko uveljavlja nevtralizacijo ponovne vključitve deleža stroškov in izdatkov, ki je pavšalno določen na 5 % čistega zneska dividend, ki jih prejme od družb rezidentk, vključenih v povezano skupino, medtem ko se ji taka nevtralizacija na podlagi te zakonodaje ne prizna za dividende, ki ji jih izplačajo hčerinske družbe s sedežem v drugi državi članici, ki bi bile, če bi bile rezidentke, do tega objektivno upravičene, če bi tako izbrale.

(1) UL C 372, 20.10.2014.