ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgerichts Erfurt (Nemčija) 18. avgusta 2021 – UM/Daimler AG

(Zadeva C-506/21)

(2021/C 431/09)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Erfurt

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: UM

Tožena stranka: Daimler AG

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali sta namen in cilj člena 18(1), člena 26(1) in člena 46 Direktive 2007/46/ES (1) v povezavi s členi 4, 5 in 13 Uredbe (ES) št. 715/2007 (2) tudi varstvo interesov posameznih pridobiteljic motornih vozil in njihovega premoženja? Ali k temu spada tudi interes posamezne pridobiteljice vozila, da ne pridobi vozila, ki ni v skladu z zahtevami prava Unije, zlasti ne vozila, ki ima vgrajeno odklopno napravo, ki je na podlagi člena 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 prepovedana?

2. Ali se s pravom Unije, zlasti z načelom učinkovitosti in evropskimi temeljnimi pravicami in načeli ter z lastnimi pravicami narave, zahteva, da civilnopravni odškodninski zahtevek pridobiteljice vozila zoper proizvajalko vozila obstaja pri vsakem krivdnem – malomarnem ali naklepnem – ravnanju proizvajalke vozila ob tem, ko da na trg vozilo, ki ima vgrajeno odklopno napravo, ki je na podlagi člena 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 prepovedana?

3. Ali pravo Unije, zlasti člen 267 PDEU v povezavi s členom 19(1) PEU in členom 47 Listine Evropske unije o temeljih pravicah, nasprotuje nemškim določbam, kakršen je člen 348(3) Zivilprozessordnung (zakon o civilnem postopku, v nadaljevanju: ZPO), in v zvezi s tem sprejeti sodni praksi, če te otežujejo, zavlačujejo ali preprečujejo vložitev predloga za sprejetje predhodne odločbe na Sodišče Evropske unije? Ali to velja tudi za določbe nemškega prava o pristranskosti, kakršen je člen 42 ZPO?

(1) Direktiva 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila Okvirna direktiva (Okvirna direktiva) (UL 2007, L 263, str. 1).

(2) Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL 2007, L 171, str. 1).
1.

Ali je treba člen 2(b) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) razlagati tako, da se lahko fizična oseba, in sicer strojni inženir, specializiran na področju hidravličnih in pnevmatskih strojev (in ki ne opravlja poklicne trgovinske dejavnosti, niti zlasti dejavnosti nakupovanja blaga in storitev z namenom ponovne prodaje in/ali posredniške dejavnosti), ki z gospodarsko družbo (prodajalec ali ponudnik) sklene tipsko pogodbo, na podlagi katere ima ta fizična oseba pravico sodelovati v nakupovalni skupnosti, ki jo je ustanovila zgoraj navedena družba v obliki sistema Lyoness (sistem, prek katerega se obljubljajo dohodki v obliki povračil za nakupe, provizije in druge promocijske ugodnosti), nakupovati blago in storitve pri trgovcih, ki imajo pogodbeno razmerje s to družbo (imenovani trgovinski partnerji sistema Lyoness), ter opravljati dejavnost posredništva pri drugih osebah v okviru sistema Lyoness (in sicer morebitne zveste stranke), šteje za „potrošnika“ v smislu te določbe – za učinkovito varstvo potrošnika – kljub pogodbenemu pogoju, ki določa, da se za pogodbeno razmerje med sistemom Lyoness in stranko uporablja izključno švicarsko pravo, ne glede na stalno prebivališče stranke?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Bremen (Nemčija) 15. julija 2021 – X GmbH & Co. KG/Finanzamt Bremen

(Zadeva C-431/21)

(2021/C 401/06)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Bremen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X GmbH & Co. KG

Tožena stranka: Finanzamt Bremen

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 43 PES oziroma člen 49 PDEU, ki zagotavljata svobodo ustanavljanja (oziroma člen 49 PES oziroma člen 56 PDEU, ki zagotavljata svobodo opravljanja storitev), razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, v skladu s katero mora davčni zavezanec pri dejanskih stanjih, ki se nanašajo na transakcije s čezmejnim elementom, voditi evidence o vrsti in vsebini njegovih poslovnih razmerij s povezanimi osebami, ki vključujejo tudi ekonomske in pravne podlage za sporazum o cenah in drugih pogojih poslovanja s povezanimi osebami, ki temelji na neodvisnem tržnem načelu, in v skladu s katero v primeru, da davčni zavezanec na zahtevo finančne uprave ne predloži navedenih evidenc ali pa so predložene evidence v glavnem neuporabne, ne velja le domneva iuris tantum, da so njegovi obdavčljivi dohodki v matični državi članici, določitvi katerih so namenjene te evidence, višji od dohodkov, ki jih je davčni zavezanec izkazal, in lahko finančni organ, če mora v takih primerih opraviti oceno in je te dohodke mogoče določiti le v določenem okviru, zlasti le na podlagi razponov cen, ta okvir izkoristi v breme davčnega zavezanca, ampak se poleg tega odmeri dodatni davek, ki znaša vsaj 5 odstotkov in največ 10 odstotkov ugotovljenega presežka dohodkov, vendar najmanj 5 000 EUR, v primeru predložitve uporabnih evidenc z zamudo pa največ 1 000 000 EUR in najmanj 100 EUR za vsak poln dan prekoračitve roka, pri čemer se dodatnega davka ne odmeri le, če je neizpolnitev obveznosti vodenja evidenc opravičljiva ali je krivda le neznatna?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je treba načela transparentnosti, sorazmernosti, enakega obravnavanja in nediskriminacije, določena v členu 160(1) Uredbe 2018/1046 in v členu 102(1) Uredbe št. 966/2012, razlagati tako, da ne nasprotujejo popolni omejitvi konkurence pri oddaji javnega naročila v postopku s pogajanji brez predhodne objave, kadar predmet javnega naročila nima posebnosti, zaradi katerih bi bilo objektivno potrebno, da ga izvede zgolj gospodarski subjekt, ki je povabljen k pogajanjem? Ali je treba zlasti člen 160(1) in (2) v povezavi s členom 164(1)(d) Uredbe 2018/1046 in člen 102(1) in (2) v povezavi s členom 104(1)(d) Uredbe št. 966/2012 razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere lahko javni naročnik po ustavitvi postopka oddaje javnega naročila zaradi dejstva, da je edina oddana ponudba neprimerna, brez predhodne objave k sodelovanju v pogajanjih povabi tudi le en gospodarski subjekt, kadar predmet javnega naročila nima posebnosti, zaradi katerih bi bilo objektivno potrebno, da ga izvede zgolj gospodarski subjekt, ki je povabljen k pogajanjem?
Pritožba, ki sta jo 15. julija 2021 vložili ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 5. maja 2021 v zadevi T-561/18, ITD in Danske Fragtmænd/Komisija

(Zadeva C-442/21 P)

(2021/C 382/25)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S (zastopnik: L. Sandberg-Mørch, advokat)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Jørgen Jensen Distribution A/S, Dansk Distribution A/S, Kraljevina Danska

Predlog

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 5. maja 2021 v zadevi T-561/18 v delu, v katerem so bili zavrnjeni razlogi pritožnic, da je imela Komisija resne težave pri ugotovitvi, da je nadomestilo za obveznost zagotavljanja univerzalne poštne storitve združljiva pomoč, da je imela Komisija resne težave pri ugotovitvi, da je državno poroštvo obstoječa pomoč, in da je imela Komisija resne težave tudi pri presoji razporejanja stroškov;

— drugim strankam v postopku naloži, da nosijo svoje stroške in stroške pritožnic.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

1. Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo in izkrivilo dejstva, ker je razsodilo, da Komisija ni imela resnih težav v zvezi z izključitvijo iz NAC materialnih koristi (kot sta ugled podjetja in splošna razširjenost), ki jih je imela družba Post Danmark zaradi zagotavljanja univerzalne poštne storitve.

2. Drugič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ker je razsodilo, da Komisija ni imela resnih težav ko je ugotovila, da je pomoč združljiva na podlagi okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena za izpolnjevanje obveznosti zagotavljanja univerzalne poštne storitve, nato pa odobrila pomoč za stroške odpuščanja delavcev v okviru preoblikovanja/prestrukturiranja družbe Post Danmark.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (Belgija) 7. julija 2021 – VP Capital NV/Belgische Staat, druge stranke: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV, Ernst & Young Tax Consultants BV, Ernst & Young Bedrijfsrevisoren BV

(Zadeva C-414/21)

(2021/C 368/10)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van Cassatie

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: VP Capital NV

Tožena stranka: Belgische Staat

Druge stranke: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV, Ernst & Young Tax Consultants BV, Ernst & Young Bedrijfsrevisoren BV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je svoboda ustanavljanja, kot jo zagotavlja člen 49 PDEU, kršena z nacionalno zakonodajo, kakršna je ta v obravnavani zadevi, s tem, da ima za posledico, da bi bila luksemburška družba, ki oslabitev delnic vknjiži v Luksemburgu in to oslabitev sicer načeloma odšteje od obdavčljivega poslovnega izida, vendar je zaradi obstoja postavke davčne izgube od tega izida dejansko ne more odbiti, po prenosu sedeža v Belgijo ob odpravi teh oslabitev v Belgiji obdavčena, razen če bi povečanje vrednosti, ki se skriva za odpravo oslabitve, vknjižila na ločen račun na strani obveznosti, medtem ko belgijska družba, ki je vknjižila oslabitev delnic v Belgiji, ne bo obdavčena na odpravo teh oslabitev, če oslabitve predhodno niso bile odštete od belgijskega obdavčljivega poslovnega izida, ne da bi morala vknjižiti povečanje vrednosti, ki se skriva za to odpravo oslabitve, na ločen račun na strani obveznosti?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Romunija) 23. aprila 2021 – Uniqa Asigurări SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(Zadeva C-267/21)

(2021/C 349/19)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Stranke

Pritožnica: Uniqa Asigurări SA

Nasprotni stranki: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je pri razlagi določb člena 59 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) storitve obravnavanja in reševanja odškodninskih zahtevkov, ki jih opravljajo korespondenti za zavarovalnico v imenu in za račun te zavarovalnice, mogoče vključiti v kategorijo storitev svetovalcev, inženirjev, svetovalnih pisarn, odvetnikov, računovodij in drugih podobnih storitev ter obdelave podatkov in dajanja informacij?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. l).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 4. junija 2021 – R.J. R./Valstybės įmonė Registrų centras

(Zadeva C-354/21)

(2021/C 349/24)

Jezik postopka: litovščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: R.J. R.

Nasprotna stranka: Valstybės įmonė Registrų centras

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1(2)(l) in člen 69(5) Uredbe (EU) št. 650/2012 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju razlagati tako, da ne nasprotujeta pravnim pravilom države članice, v kateri je nepremičnina, v skladu s katerimi se lahko lastninske pravice vpišejo v register nepremičnin na podlagi evropskega potrdila o dedovanju le, če so vsi podatki, potrebni za vpis, navedeni v evropskem potrdilu o dedovanju?

(1) UL 2012, L 201, str. 107.
C 338/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Justice de paix du canton de Forest (Belgija) 4. junija 2021 – ZG/Beobank SA

(Zadeva C-351/21)

(2021/C 338/17)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Justice de paix du canton de Forest

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ZG

Tožena stranka: Beobank SA

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali v skladu s členom 38(1)(a) Direktive 2007/64/ES (1) za ponudnika storitev pri zagotavljanju „informacij v zvezi s prejemnikom plačila“ velja obveznost prizadevanja ali obveznost rezultata?

2. Ali „informacije v zvezi s prejemnikom plačila“ iz navedene določbe zajemajo podatke, na podlagi katerih je mogoče identificirati fizično ali pravno osebo, ki je prejela plačilo?

(1) Direktiva 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES (UL 2007, L 319, str. 1).
C 320/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bucureşti (Romunija) 31. marca 2021 – TU, SU/BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited

(Zadeva C-200/21)

(2021/C 320/15)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Tribunalul Bucureşti

Stranke

Pritožnika: TU, SU

Nasprotni stranki: BRD Groupe Societé Générale SA, Next Capital Solutions Limited

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali direktiva 93/13 (1) nasprotuje nacionalni ureditvi, kot izhaja iz člena 712 in naslednjih v poglavju VI Codice di procedura civile (zakonik o civilnem postopku) in določa 15-dnevni rok, v katerem se lahko dolžnik v ugovoru zoper izvršbo sklicuje na nepošten pogodbeni pogoj, ki je podlaga za izvršilni naslov, glede na to, da ni določen rok za izpodbijanje obstoja nepoštenih pogojev izvršilnega naslova, dolžnik pa ima v skladu s členom 638(2) zakonika o civilnem postopku pravico vložiti zahtevo za zadržanje izvršbe?

(1) Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL 1993, L 95, str. 29).
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Ali je treba pojem „priobčitev javnosti“ iz člena 1(2)(a) in (c) Direktive Sveta 93/83/EGS z dne 27. septembra 1993 o uskladitvi določenih pravil o avtorski in sorodnih pravicah v zvezi s satelitskim radiodifuznim oddajanjem in kabelsko retransmisijo in člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (2) razlagati tako, da ponudnik satelitskega paketa, ki kot dodatni akter sodeluje pri priobčitvi javnosti po satelitu, ki v paket po svoji zamisli poveže več kodiranih visokoločljivih signalov brezplačnih in plačljivih TV programov različnih RTV organizacij in ki samostojen avdiovizualni produkt, ustvarjen na ta način, za plačilo ponuja svojim strankam, potrebuje posebno dovoljenje imetnika zadevnih pravic tudi glede zaščitenih vsebin brezplačnih TV programov, ki jih vključuje programski paket, čeprav svojim strankam vsekakor zgolj zagotavlja dostop do takih del, ki so na območju oddajanja – četudi v slabši, standardni ločljivosti – že vsakomur prosto dostopna?
C 297/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italia) 12. maja 2021 – VT/Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

(Zadeva C-304/21)

(2021/C 297/27)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: VT

Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Direktivo Sveta 2000/78/ES (1) z dne 27. novembra 2000, člen 3 PEU, člen 10 PDEU in člen 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji iz zakonske uredbe št. 334/2000, kakor je bila spremenjena in dopolnjena, ter iz drugih sekundarnih virov, ki jih je sprejelo Ministrstvo za notranje zadeve, ki določa starostno omejitev trideset let za sodelovanje v izboru za delovna mesta komisarja v kariernem razredu uslužbencev pri državni policiji?

(1) Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte d'appello di Venezia (Italija) 21. maja 2021 – Agecontrol SpA/ZR, Lidl Italia Srl

(Zadeva C-319/21)

(2021/C 310/15)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte d'appello di Venezia

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Agecontrol SpA

Nasprotni stranki v pritožbenem postopku: ZR, Lidl Italia Srl

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(4) Uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 (1) v povezavi s členom 5(1) in členom 8 iste uredbe ter s členoma 113 in 113a Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 (2) razlagati tako, da nalaga izdajo spremnega dokumenta, v katerem sta navedena ime in država porekla svežega sadja in zelenjave, ki se prevažata predpakirana ali v originalni proizvajalčevi embalaži iz distribucijskega središča družbe za trženje na prodajno mesto iste družbe, ne glede na okoliščino, da so na eni strani embalaže neizbrisljivo, neposredno na embalažo ali na etiketo, ki je sestavni del embalaže ali pa je nanjo pritrjena, natisnjeni podatki na označbah iz poglavja I Uredbe EU št. 543/2011 (med drugim ime in država porekla izdelkov), ki so vidne od zunaj, in da so ti podatki navedeni tudi na računih, ki jih je izdal dobavitelj, od katerega jih je kupila družba, ki trži izdelek, in ki jih ta družba hrani v svojem računovodstvu ter na obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, s katerim se prevaža izdelek?

(1) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (UL L 157, str. 1).

(2) Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL L 299, str. 1).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg (Nemčija) 22. aprila 2021 – TUIfly GmbH/FI, RE

(Zadeva C-253/21)

(2021/C 289/37)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Hamburg

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: TUIfly GmbH

Toženi stranki: FI, RE

Vprašanje za predhodno odločanje:

Ali je treba člen 5(1)(c)(iii), člen 7(1) in člen 8(3) Uredbe (ES) 261/2004 (1) razlagati tako, da gre za odpoved leta, kadar letalo odleti na letališče prihoda, ki ni predvideno v trenutku rezervacije in ki se ne nahaja v istem mestu, kraju ali regiji kot ciljno letališče predvideno v trenutku rezervacije, ter so potniki naknadno z avtobusom prepeljani iz tega letališča na letališče, ki je bilo predvideno ob rezervaciji, zaradi česar so imeli zamudo ob prihodu manj kot 3 ure?

(1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL 2004, L 46, str. 1).
1.

Ali je treba člena 2 in 19(1) Pogodbe o Evropski uniji (v nadaljevanju: PEU) ter člen 6, od (1) do (3), PEU v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) razumeti tako, da: a) sodišče, v katerega sestavi je oseba, ki je bila na sodniško mesto v tem sodišču imenovana v postopku, v katerem je bilo izključeno sodelovanje organov sodniške samouprave, katerih člani so povečini neodvisni od izvršilne in zakonodajne oblasti, ni z zakonom ustanovljeno sodišče v smislu prava Unije, če je glede na ustavno tradicijo države članice in ob upoštevanju institucionalnega in strukturalnega konteksta nujno, da v postopku imenovanja sodnika sodeluje organ sodniške samouprave, ki izpolnjuje te zahteve, in glede na to, da — je bil za izpolnitev zahteve, da se o kandidatu za sodniško mesto izda mnenje, zadolžen kolegij sodnikov, ki je bil oblikovan tako, da je večino njegovih članov imenoval predstavnik izvršilne oblasti, in sicer minister za pravosodje – generalni državni tožilec; — sedanji Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet), ki je bil izbran v nasprotju s poljskimi ustavnimi in zakonskimi določbami, ni neodvisen organ, njegovi člani pa niso predstavniki sodstva in na to mesto niso bili imenovani neodvisno od izvršilne in zakonodajne oblasti, tako da predlog za imenovanje v sodniško funkcijo, ki je določen v nacionalnem pravu, ni bil veljavno vložen; — udeleženci razpisa za imenovanje niso mogli vložiti pravnega sredstva pri sodišču v smislu členov 2 in 19(1) PEU ter člena 6, od (1) do (3), PEU v povezavi s členom 47 Listine; b) sodišče, v katerega sestavi je oseba, ki je bila na sodniško mesto v tem sodišču imenovana v postopku, v katerega lahko samovoljno posega izvršilna oblast in v katerem je izključeno sodelovanje organov sodniške samouprave, katerih člani so povečini neodvisni od izvršilne in zakonodajne oblasti, ali drugega organa, ki bi zagotavljal objektivno oceno kandidata, ne izpolnjuje pogojev za neodvisno in z zakonom ustanovljeno sodišče, ker je sodelovanje organov sodniške samouprave ali drugega organa, ki je neodvisen od izvršilne in zakonodajne oblasti ter zagotavlja objektivno oceno kandidata v postopku imenovanja sodnika, v kontekstu evropske pravne tradicije, ki je zakoreninjena v zgoraj navedenih določbah PEU in Listine ter pomeni temelj unije prava, kakršna je Evropska unija, nujno za ugotovitev, da nacionalno sodišče zagotavlja zahtevano raven učinkovitega sodnega varstva v zadevah, ki spadajo na področje prava Unije, in da sta posledično uveljavljeni načelo delitve oblasti na tri veje in ravnotežja med njimi ter načelo pravne države?
3.

Ali člen 4(3) in člen 19(1) PEU ter člen 2(1) in (2) in člen 267 PDEU v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo sistemu, kakršen je ta v zvezi s členom 106 zakonika o upravnem sporu ter členoma 395 in 396 zakonika o civilnem postopku, ker ne omogoča uporabe pravnega sredstva obnove postopka zoper sodbe Consiglio di Stato (državni svet), ki so v navzkrižju s sodbami Sodišča Evropske unije in zlasti s pravnimi načeli, ki jih je izrazilo Sodišče Evropske unije v postopkih predhodnega odločanja?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) 9. februarja 2021 – B.S., Ł.S./M.

(Zadeva C-82/21)

(2021/C 242/06)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: B.S., Ł.S.

Tožena stranka: M.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 6(1) in člen 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS (1) z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah ter načela enakovrednosti, učinkovitosti in pravne varnosti razlagati tako, da nasprotujejo sodni razlagi nacionalne zakonodaje, v skladu s katero terjatev potrošnika za povračilo zneskov, ki so bili brez pravnega temelja plačani na podlagi nepoštenega pogoja pogodbe, sklenjene med trgovcem in potrošnikom, po izteku desetletnega roka, ki začne teči z vsako potrošnikovo izpolnitvijo, zastara tudi v primeru, če potrošnik ni vedel za nepoštenost tega pogoja?

(1) UL 1993, L 95, str. 29.