ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen: (a) ali je treba pri zahtevah, ki veljajo za obstoj pravnega interesa v smislu člena 49(3), prvi pododstavek, in (4), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1151/2012, razlikovati med postopkom registracije na podlagi členov od 49 do 52 Uredbe 1151/2012 in postopkom za spremembo specifikacije na podlagi člena 53 Uredbe (EU) št. 1151/2012 in (b) ali je treba zato v postopku za spremembo specifikacije, ki ni manjša, pravni interes v smislu člena 53(2), prvi pododstavek, v povezavi s členom 49(3), prvi pododstavek, in (4), drugi pododstavek, Uredbe (EU) št. 1151/2012 priznati samo proizvajalcem, ki na zadevnem geografskem območju proizvajajo proizvode, ki so skladni s specifikacijo, ali ki v konkretnem primeru nameravajo proizvajati take proizvode, tako da „zainteresirane osebe z drugih območij“ že v izhodišču ne morejo uveljavljati pravnega interesa?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de grande instance de Rennes (Francija) 21. januarja 2020 – PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

(Zadeva C-27/20)

(2020/C 95/25)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de grande instance de Rennes

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: PF, QG

Tožena stranka: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pravo Unije, zlasti člena 20 in 45 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter člen 4 Uredbe št. 883/2004 (1) in člen 7 Uredbe št. 492/2011 (2), razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen R 532-3 zakonika o socialni varnosti, v kateri je kot referenčno koledarsko leto za izračun družinskih dajatev opredeljeno predzadnje leto pred obdobjem izplačila in katere uporaba v primeru, ko se prejemniku po znatnem zvišanju dohodkov v drugi državi članici ti dohodki po njegovi vrnitvi v državo članico izvora znižajo, pripelje do tega, da je ta prejemnik – drugače kot državljani, ki niso izvajali svoje pravice do prostega gibanja – prikrajšan za del družinskih dajatev?

(1) Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72).

(2) Uredba (EU) št 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji (UL 2011, L 141, str. 1).
C 77/35

Tožba, vložena 17. januarja 2020 – Evropska komisija/Svet Evropske unije

(Zadeva C-24/20)

(2020/C 77/47)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: F. Castillo de la Torre, J. Norris in I. Naglis, agenti)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj

— razglasi za ničen člen 3 Sklepa Sveta (EU) 2019/1754 (1) z dne 7. oktobra 2019 o pristopu Evropske unije k Ženevskemu aktu Lizbonskega sporazuma o označbah porekla in geografskih označbah;

— razglasi za ničen člen 4 Sklepa 2019/1754 v delu, v katerem se sklicuje na države članice, ali podredno, v celoti, če sklicevanja na države članice ni mogoče ločiti od preostalega dela tega člena;

— ohrani učinke dela Sklepa 2019/1754, ki se razglasi za ničen, zlasti kakršnokoli uporabo pooblastila, danega v členu 3, ki ga države članice, ki so trenutno stranke Lizbonskega sporazuma iz leta 1958, implementirajo pred izdajo sodbe, do začetka veljave, torej znotraj razumnega roka, ki ne sme biti daljši od šest mesecev od izdaje sodbe, Sklepa Sveta evropske unije.

— Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 218(6) in člena 293(1) PDEU, načela prenosa pristojnosti iz člena 13(2) PEU in načela institucionalnega ravnovesja ter pravice Komisije do pobude, ker je bil izpodbijani sklep sprejet, ne da bi ga predlagala Komisija.

Prvi tožbeni razlog: podredno, kršitev člena 2(1) in člena 207 PDEU ter nezadostna obrazložitev, ker je Svet s splošno, trajno in nezadostno utemeljeno odobritvijo prekoračil svojo pristojnost.

(1) UL 2019, L 271, str. 12.
5.

V primeru pritrdilnega odgovora na tretje in četrto vprašanje za predhodno odločanje, ali je v primeru, kakršen je obravnavani v tej zadevi, v katerem je izdajatelj računa ob dobavi blaga vedel, da je bilo blago kupljeno z namenom preprodaje, vendar ga je tuji kupec kljub temu želel odnesti z ozemlja pod režimom tujih potnikov, zaradi česar je izdajatelj računa ravnal slaboverno, ko je izdal obrazec za zahtevek za vračilo davka, predviden za to v navedenem režimu, in ko je iz naslova oprostitve v korist tujih potnikov vrnil zaračunani davek na dodano vrednost, praksa države članice, v skladu s katero davčni organ zavrne vračilo davka, ki je bil nepravilno obračunan in plačan iz naslova dobav blaga v korist tujih potnikov, ne da bi take transakcije opredelil kot dobave blaga za izvoz in ne da bi izvedel ustrezni popravek, kljub temu da je nesporno, da je bilo blago odpeljano z Madžarske kot prtljaga potnikov, združljiva s členoma 146 in 147 Direktive o DDV ter načeloma davčne nevtralnosti in sorazmernosti, ki veljata v pravu Unije?
1.

(a) Ali je treba pojem regulirane storitve podatkovnega gostovanja v smislu člena 6a v povezavi s členom 2(2)(m) Uredbe št. 531/2012 (1) v primeru, v katerem je mogoče tarifo mobilnih storitev, ki jo uporabniki lahko uporabljajo v tujini in ki za mobilni podatkovni promet določa mesečno količino podatkov, ki je vključena, po porabi katere se hitrost prenosa zniža, razširiti za brezplačno tarifno opcijo, na podlagi katere je mogoče na nacionalnem ozemlju uporabljati nekatere storitve partnerskih podjetij telekomunikacijskega podjetja, ne da bi se količina podatkov, porabljena z uporabo teh storitev, vštela v mesečno količino podatkov, ki je vključena v tarifi mobilnih storitev, medtem ko se zadevna količina podatkov v tujini všteje v mesečno količino podatkov, ki je vključena v tarifi mobilnih storitev, razlagati tako, da je treba tarifo mobilnih storitev in tarifno opcijo skupaj šteti za enotno regulirano storitev podatkovnega gostovanja, zaradi česar to, da se količina podatkov, porabljena z uporabo storitev partnerskih podjetij, samo na nacionalnem ozemlju ne všteva v mesečno količino podatkov, ki je vključena, ni dopustno? (b) Če je odgovor na prvo vprašanje, točka (a), pritrdilen: ali je treba člen 6a Uredbe št. 531/2012 v položaju, kot je obravnavani v tem postopku, razlagati tako, da je treba to, da se količina podatkov, porabljena z uporabo storitev partnerskih podjetij, v tujini všteva v mesečno količino podatkov, ki je vključena v tarifi mobilnih storitev, opredeliti kot zaračunanje pribitka? (c) Če odgovor na prvo vprašanje, točka (a), in prvo vprašanje, točka (b), pritrdilen: ali to velja tudi, če se tarifna opcija v položaju, kot je obravnavani v tem postopku, zaračunava?
Pritožba, ki jo je FV vložil 28. novembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 19. septembra 2019 v zadevi T-153/17, FV/Svet

(Zadeva C-877/19 P)

(2020/C 77/36)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: CV (zastopnik: É. Boigelot, avocat)

Druga stranka v postopku: Svet Evropske unije

Predlogi

— Razveljavitev sodbe z dne 19. septembra 2019 (T-153/17);

— posledično naj se ugodi prvostopenjskim predlogom pritožnika, in zato ocenjevalni poročili za leti 2014 in 2015, ki sta bili dokončno sprejeti 5. decembra 2016, razglasi za nični;

— drugi stranki naj se naloži, da plača vse stroške na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Z navedeno sodbo je bil zavrnjen predlog za razglasitev ničnosti ocenjevalnih poročil za leti 2014 in 2015.

Pritožnik v utemeljitev pritožbe navaja, na eni strani, kršitev obveznosti nadzora in obveznosti utemeljitve ter izkrivljanje spisa, in na drugi strani, kršitev navodil za ocenjevanje, obveznosti obrazložitve in dolžnosti skrbnega ravnanja ter očitno napako v presoji.

Pritožnik meni, da je Splošno sodišče storilo očitno napako pri presoji in izkrivilo dejstva s tem, ko je ocenilo, da je njegovo domnevno neprimerno ravnanje pomenilo edini razlog za to, da je uprava „odgovornost“ ocenila z „zadostno“, medtem ko ocenjevalna navodila to rubriko opredeljujejo kot „zavzetost zainteresirane stranke do dela, njena pripravljenost izpolnjevati naloge v aktivnem in konstruktivnem duhu“.

Poleg tega naj Splošno sodišče ne bi pravilno ocenilo zmanjšanje nalog pritožnika. Meni, da zdravstveno stanje in delo s polovičnim delovnim časom zaradi zdravstvenih razlogov ne moreta upravičiti tega, da se uradniku brez njegovega soglasja odvzame del nalog.

Pritožnik poleg tega izpodbija presojo Splošnega sodišča v zvezi s spremembo pisarne in delovnega mesta, kot tudi v zvezi z njegovim obnašanjem v ocenjevalnem obdobju v letu 2014 in trdi, da gre za izkrivljanje spisa.

Nazadnje naj v izpodbijani sodbi ne bi bila grajana opustitev skrbnega ravnanja, zlasti glede uradnika, katerega psihološko zdravje je prizadeto, in uporaba člena 59(1), tretji pododstavek, Kadrovskih predpisov.
C 87/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 11. decembra 2019 – Q-GmbH/Finanzamt Z

(Zadeva C-907/19)

(2020/C 87/11)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in revidentka: Q-GmbH

Tožena stranka in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Finanzamt Z

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali gre za storitev, uvrščeno med zavarovalne in pozavarovalne transakcije, ki jo opravljajo zavarovalni posredniki in zavarovalni zastopniki in ki je oproščena davka v smislu člena 135(1)(a) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), če davčni zavezanec, ki za zavarovalnico opravlja dejavnost posredovanja, tej zavarovalnici dodatno da na razpolago tudi posredovani zavarovalni produkt?

(1) UL 2006, L 347, str. 1.
2.

Za katera subjekta (agencija za zagotavljanje začasnega dela, podjetje uporabnik, vsaj eden od njiju ali morda oba) velja v skladu s členom 1(2) Direktive 2008/104 merilo opravljanja gospodarske dejavnosti? Ali je treba področja delovanja in nalog EIGE, kot so opredeljena v členih 3 in 4 Uredbe (ES) št. 1922/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 (2), šteti za gospodarske dejavnosti, kot je ta pojem opredeljen (razumljen) v smislu člena 1(2) Direktive 2008/104?
4.

Ali je treba člene 5, 7 in 8(3) Uredbe št. 261/2004 razlagati tako, da je treba za potrebe določitve, ali je potnik utrpel časovno izgubo treh ur ali več v smislu sodbe Sodišča Evropske unije z dne 19. novembra 2009 v združenih zadevah C-402/07 in C-432/07, Sturgeon in drugi (2), zamudo izračunati tako, da je odločilen čas pristanka na drugem letališču, ali pa tako, da je odločilen čas prevoza potnika do letališča, za katerega je imel rezervacijo, oziroma do drugega bližnjega kraja, dogovorjenega s potnikom?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Conseil d’État (Francija) 10. decembra 2019 – DQ/Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

(Zadeva C-903/19)

(2020/C 61/24)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d’État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: DQ

Toženi stranki: Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so do ugodnosti iz določb člena 11(1) Priloge VIII k Uredbi o določitvi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev (1), kakor je bil spremenjen z Uredbo (ES, Euratom) št. 723/2004 z dne 22. marca 2004 (2), upravičeni samo uradniki in pogodbeni uslužbenci, ki se – potem ko so bili zaposleni kot uradniki, pogodbeni uslužbenci ali začasni uslužbenci v instituciji Evropske unije – prvič zaposlijo v nacionalni državni upravi, ali pa so do njih lahko upravičeni tudi uradniki in pogodbeni uslužbenci, ki se – potem ko so delali v instituciji Evropske unije in so jim pravice in obveznosti iz delovnega razmerja v tem obdobju mirovale ali so bili na dopustu iz osebnih razlogov – vrnejo v nacionalno državno upravo?

(1) Uredba Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 259/68 z dne 29. februarja 1968 o določitvi Kadrovskih predpisov za uradnike in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti ter o uvedbi posebnih ukrepov, ki se začasno uporabljajo za uradnike Komisije (Kadrovski predpisi za uradnike) (UL 1968, L 56, str. 1).

(2) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 723/2004 z dne 22. marca 2004 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 2, str. 130).
4.

Ali člen 176, drugi odstavek, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 nasprotuje temu, da na datum pristopa Portugalske k Evropskim skupnostim začnejo veljati določbe (kot so določbe iz člena 21(1) zakonika o davku na dodano vrednost), ki določajo izključitev pravice do odbitka davka v zvezi z določenimi stroški (vključno s stroški nastanitve, prehrane, pijače, najema vozil, goriva in cestnin), če so bile navedene določbe že objavljene in je bilo prvotno predvideno, da bodo začele veljati pred pristopom, vendar pa se je začetek veljavnosti prestavil na datum pristopa?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 26. novembra 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/TB

(Zadeva C-871/19)

(2020/C 54/39)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

Tožena stranka: TB

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je mogoče člen 15 [odstavek 7 Uredbe št. 3821/85 (1)] v specifičnem primeru voznika tovornega vozila razlagati kot predpis, ki se nanaša na enotno skupno ravnanje, ki je privedlo do ene same kršitve in naložitvijo samo ene sankcije, ali pa lahko na podlagi kumulacije sankcij pomeni toliko kršitev in sankcij, kolikor je dni, za katere tahografski vložki in izpisi niso bili predloženi v predvidenem časovnem roku („tekoči dan in predhodnih 28 dni“)?

(1) Uredba Sveta (EGS) 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 227).
1.

Ali je treba Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES (1) z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) razlagati tako, da dejanske okoliščine, kakršne so te v postopku v glavni stvari, v katerih fizični osebi, ki je v težkem finančnem položaju in pod časovnim pritiskom ter katere namen je pridobiti posojilo za ohranitev lastninske pravice na nepremičnini, ki je njeno edino prebivališče, kreditna institucija ponudi pogodbo, ki vodi do trajnega odvzema lastninske pravice na nepremičnini, čeprav je ta oseba želela le začasno prenesti nepremičnino na upnika za zavarovanje kreditne pogodbe, pomenijo nepošteno poslovno prakso?
1.

Ali je treba člen 6(1) in člen 27(1) EG-FGV (1) oziroma člen 18(1) in člen 26(1) Direktive 2007/46/ES (2) razlagati tako, da proizvajalec krši svojo obveznost izdaje veljavnega certifikata v skladu s členom 6(1) EG-FGV (oziroma svojo obveznost predložitve certifikata o skladnosti v skladu s členom 18(1) Direktive 2007/46/ES), če v vozilo vgradi prepovedano odklopno napravo v smislu člena 5(2) in člena 3, točka 10, Uredbe (ES) št. 715/2007 (3), in dajanje takega vozila na trg pomeni kršitev prepovedi dajanja vozila na trg brez veljavnega certifikata o skladnosti iz člena 27(1) EG-FGV (oziroma prepovedi prodaje brez veljavnega certifikata o skladnosti iz člena 26(1) Direktive 2007/46/ES)? Če je odgovor pritrdilen: 1 a. Ali se s členoma 6 in 27 EG-FGV oziroma členom 18(1), členom 26(1) in členom 46 Direktive 2007/46/ES varstvo zagotavlja drugemu v smislu člena 823(2) BGB in ali se nanaša tudi ravno na njegovo svobodo razpolaganja in premoženje? Ali gre pri tem, da končni uporabnik pridobi vozilo, ki je bilo na trg dano brez veljavnega certifikata o skladnosti, za eno od nevarnosti, za odvrnitev katerih so bili sprejeti ti predpisi?
1.

Ali je treba člen 5(2), drugi stavek, točka (a), Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (1) razlagati in uporabljati tako, da je treba potrebi uporabe odklopnih naprav v smislu te določbe pritrditi le tedaj, kadar tudi z uporabo vrhunske tehnologije, razpoložljive v času pridobitve homologacije za konkretni model vozila, ni bilo mogoče zagotoviti zaščite motorja pred okvarami ali poškodbami in varnega delovanja vozila?
4.

Ali Direktiva 93/13, če se razlaga z vidika načela učinkovitosti iz prava Skupnosti, nasprotuje nacionalni sodni praksi, v skladu s katero so pogoj ali skupina pogojev, kot so sporni pogoji iz postopka v glavni stvari, „jasni in razumljivi“ v smislu te direktive, če: — so v predhodni kreditni ponudbi podrobno predstavljeni devizni posli, izvršeni med trajanjem kredita, in je natančno navedeno, da se bo uporabil menjalni tečaj evro/švicarski frank, ki bo veljal dva delovna dneva pred datumom dogodka, ki določa posel, in ki bo objavljen na spletni strani Evropske centralne banke; — je v ponudbi navedeno, da kreditojemalec sprejme devizne posle iz švicarskih frankov v evre in iz evrov v švicarske franke, ki so potrebni za delovanje in vračilo kredita, ter da bo dajalec kredita preostali znesek mesečnih plačil v evrih pretvoril v švicarske franke po plačilu dodatnih stroškov kredita; — je v ponudbi navedeno, da če je znesek po deviznem poslu nižji od zapadlega obroka v švicarskih frankih, bo amortizacija glavnice manj hitra, morebitni delež neamortizirane glavnice na podlagi zapadlega obroka pa bo vpisan v negativni saldo računa v švicarskih frankih, poleg tega je pojasnjeno, da se bo amortizacija glavnice kredita spreminjala glede na zvišanje ali znižanje menjalnega tečaja, uporabljenega za mesečna plačila, ter da se lahko zaradi te spremembe podaljša ali skrajša amortizacijska doba kredita in glede na okoliščine spremenijo skupni stroški vračila; — so v členih „interni račun v evrih“ in „interni račun v švicarskih frankih“ podrobno predstavljeni posli, ki se izvedejo ob vsakem plačilu obroka v dobro in v breme vsakega računa, v pogodbi pa je pregledno predstavljeno konkretno delovanje mehanizma pretvorbe tuje valute; in ponudba zlasti ne vsebuje niti izrecne navedbe „valutnega tveganja“, ki ga nosi kreditojemalec, če prihodkov ne prejema v obračunski valuti, niti izrecne navedbe „obrestnega tveganja“?
1.

a) Ali je treba člen 1(3), člen 2(1)(a) in (b) ter člen 2a(2) Direktive Sveta 92/13/EGS (1) z dne 25. februarja 1992 o uskladitvi zakonov in drugih predpisov o uporabi pravil Skupnosti za oddajo javnih naročil podjetjem na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 315), ob upoštevanju ugotovitev iz sodb Fastweb (C-100/12), PFE (C-689/13), Archus in Gama (C-131/16) ter Lombardi (C-333/18), razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni sodni praksi, v skladu s katero ponudnik, ki ni izključen z odločbo javnega naročnika v sklepni fazi oddaje naročila, temveč v eni od predhodnih faz v postopku oddaje javnega naročila (kakršna je faza preverjanja tehničnih ponudb), in se dopusti sodelovanje drugega zainteresiranega subjekta (konkurenta), če pristojno sodišče zavrne njegov predlog za odlog izvršitve sklepa AEPP v delu, ki se nanaša na njegovo izključitev iz postopka oddaje javnega naročila, ohrani pravni interes, da z istim predlogom za odlog izvršitve predlaga izključitev drugega ponudnika, če trdi le, da je bilo sodelovanje tega ponudnika dopuščeno v nasprotju z načelom enakega obravnavanja ponudb? b) Če je odgovor na vprašanje pod točko a) pritrdilen, ali je treba zgoraj navedene določbe razlagati tako, da ima izključeni ponudnik, glede na zgoraj navedeno, pravico, da s predlogom za odlog izvršitve očita kakršno koli pomanjkljivost sodelovanja konkurenta v postopku oddaje javnega naročila, in sicer tudi druge očitne nepravilnosti v ponudbi konkurenta, ki so drugačne od nepravilnosti, zaradi katerih je bila izključena njegova ponudba, da se zlasti prekine nadaljevanje postopka oddaje javnega naročila in oddaja javnega naročila konkurentu z aktom, ki se sprejme v poznejši fazi postopka, tako da bi bil ta konkurent,, če bi se glavnemu pravnemu sredstvu (predlog za razglasitev ničnosti) ugodilo, izključen, postopek za oddajo javnega naročila razveljavljen in bi se začel nov postopek oddaje javnega naročila, v katerem bi sodelovala izključena tožeča stranka?
3)

Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev (člen 49 in naslednji ter člen 56 in naslednji TPEU) in tudi načela pravne varnosti, prepovedi diskriminacije, preglednosti in nepristranskosti, svobodne konkurence, sorazmernosti, varstva zaupanja v pravo in skladnosti [iz prava Evropske unije], pa tudi – kjer se uporabljata – člena 3 in 43 Direktive 2014/23/EU razlagati tako, da nasprotujejo zakonodaji, kot je ta v aktih o izvajanju navedene uredbe, zlasti v sporočilu Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [pravilnik št.] 0133677 z dne 1. decembra 2017, ki ob izrecnem izvajanju določb člena 20(1) uredbe-zakona št. 148 z dne 16. oktobra 2017, in v skladu s tem, kar je določeno v členu 4, prvi odstavek, koncesijske pogodbe za upravljanje loterij, ki izvajajo hitro loterijo, navaja, da se koncesijska pogodba podaljša samo enkrat, na novo določa zadnji rok za koncesijsko razmerje do 30. septembra 2028; v nobenem primeru ne posega v določbe istega člena 4 v zvezi z razdelitvijo trajanja koncesije na dve obdobji, tj. 5 let in 4 leta (zato se po poteku prvega petletnega obdobja, 1. oktobra 2019, za naslednje štiriletno obdobje do 30. septembra 2028 zahteva pozitivna ocena upravljanja, ki jo poda Agenzia delle Dogane e dei Monopoli do 30. marca 2024); in določa, da družba do 15. decembra 2017 plača znesek v višini 50 milijonov EUR; do 30. aprila 2018 znesek v višini 300 milijonov EUR; in do 31. oktobra 2018 znesek v višini 450 milijonov EUR; — to je bilo določeno pred iztekom prvotnega roka za prenehanje veljavnosti koncesije (Agenzia delle Dogane e dei Monopoli je izdala sporočilo [pravilnik št.] 0133677 dne 1. decembra 2017, koncesijska pogodba pa naj bi se iztekla 30. septembra 2019); — s tem je zagotovila […] vnaprejšnje plačilo v višini 800 milijonov EUR s krajšim rokom (50 milijonov EUR do 15. decembra 2017; 300 milijonov EUR do 30. aprila 2018; 450 milijonov EUR do 31. oktobra 2018) glede na ta rok prenehanja veljavnosti (30. septembra 2019); — s čimer je določila […] morebitno spremembo skupnega zneska dolgovanega plačila glede na njegov odplačni značaj, ob upoštevanju – na podlagi trditev tožečih strank – objektivne in splošno znane časovne finančne vrednosti?