Pritožba, ki jo je Credito Fondiario SpA vložila 29. januarja 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 19. novembra 2018 v zadevi T-661/16, Credito Fondiario/CRU

(Zadeva C-69/19 P)

(2019/C 103/19)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnica: Credito Fondiario SpA (zastopniki: F. Sciaudone, F. Iacovone, S. Frazzani, A. Neri, avvocati))

Druga stranka v postopku: Comitato di risoluzione unico

Intervenientki: Italijanska republika, Evropska komisija

Predlogi

— Izpodbijani sklep naj se razveljavi, zadeva pa naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

— Comitato di risoluzione unico naj se naloži plačilo stroškov postopka s pritožbo in stroškov postopka v zadevi T-661/16;

— podredno, izpodbijani sklep naj se razveljavi v delu, v katerem je Credito Fondiario naloženo, da povrne stroške Comitato di risoluzione, in naj se o razdelitvi stroškov postopka na prvi stopnji odloči v skladu z načelom pravičnosti.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica meni, da je pri izpodbijanem sklepu prišlo do več napak, pri čemer gre tako za napačno uporabo prava kot za procesne napake.

I. Napačna ugotovitev dejanskega stanja. Neobstoj obrazložitve.

Splošno sodišče je storilo napako, ker je dejansko stanje opredelilo z vidika sodne prakse, v skladu s katero začne v primeru, ko ni objave ali obvestitve, rok za vložitev tožbe teči, ko se zadevna oseba natančno seznani z vsebino in razlogi akta, pod pogojem, da v razumnem roku zaprosi za celotno besedilo akta.

Splošno sodišče je zlasti napačno presodilo, da se je pritožnica z odločbama Comitato di risoluzione unico seznanila prek dopisov Banca d’Italia z dne 3. in 27. maja 2016. Poleg tega je Splošno sodišče napačno presodilo, da pritožnica ni ukrepala v razumnem roku, da bi pridobila odločbi Comitato di risoluzione. Splošno sodišče ni ustrezno upoštevalo pravne negotovosti. Posledično je napačno ugotovilo, da je bila tožba glede na okoliščine zadevnega primera vložena prepozno.

II. Nepravilna razlaga in uporaba sodne prakse o „razumnem roku“

Pri presoji zamude pri vložitvi tožbe, ki jo je opravilo Splošno sodišče, je podana tudi nepravilna razlaga (in posledično napačna uporaba v zadevnem primeru) sodne prakse o razumnem roku, v katerem mora zadevna oseba ukrepati, da si priskrbi izpodbijano odločbo.

III. Kršitev pravice pritožnice do obrambe. Kršitev in napačna uporaba člena 126 Poslovnika Splošnega sodišča

Čeprav je Splošno sodišče odredilo več pripravljalnih ukrepov in ukrepov procesnega vodstva, strank ni pozvalo, da se izrečeta o vprašanju pravočasnosti tožbe. Splošno sodišče je vprašanje zamude prvič obravnavalo v sklepu, pri čemer je to bilo podlaga za zavrženje tožbe, ne da bi strankama – in zlasti pritožnici – omogočilo, da podata svoje navedbe in kontradiktorno razpravljata v zvezi s tem.

Poleg tega je Splošno sodišče sklep sprejelo na podlagi člena 126 Poslovnika Splošnega sodišča, čeprav je bilo iz več razlogov jasno, da nedopustnost, ki je bila podlaga za sklep o zavrženju, ni očitna.

Splošno sodišče je zato kršilo pravico pritožnice do obrambe.

IV. Napačna presoja nedopustnosti predloga na podlagi člena 277 PDEU

Napačna presoja, na podlagi katere je Splošno sodišče ugotovilo nedopustnost predloga za razglasitev ničnosti, ima nujno za posledico nezakonitost sklepa v delu, v katerem je Splošno sodišče ugotovilo nedopustnost predloga pritožnice za ugotovitev nezakonitosti Uredbe št. 2015/63. (1) Splošno sodišče je namreč štelo, da je drugi predlog nujno akcesoren glavnemu predlogu za razglasitev ničnosti, in da zato očitna nedopustnost tožbe za razglasitev ničnosti avtomatično pomeni očitno nedopustnost predloga za ugotovitev nezakonitosti Uredbe št. 2015/63.

V. Napačna presoja v zvezi z naložitvijo stroškov. Kršitev in napačna uporaba členov 134 in 135 Poslovnika

Pritožnica sklep podredno izpodbija v delu, v katerem ji je Splošno sodišče naložilo, da nosi stroške, ki so nastali Comitato di risoluzione unico.

Po navedbah pritožnice bi moralo Splošno sodišče zaradi pravičnosti uporabiti člen 135 Poslovnika in stroške postopka razdeliti v skladu s členom 135(1) Poslovnika ali, če je tak primer, Comitato di risoluzione unico naložiti, da nosi vsaj del stroškov, ki so nastali pritožnici, v skladu s členom 135(2) Poslovnika.

(1) Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 z dne 21. oktobra 2014 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s predhodnimi prispevki v sheme za financiranje reševanja (UL 2015, L 11, str. 44).