Staff case summary



Staff case summary

Povzetek

1. Postopek – Odstop od tožbe – Potreba po jasnem in brezpogojnem izrazu namena odstopa od postopka

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 74)

2. Uradniki – Pravno sredstvo – Tožba, ki ni vložena zoper odločbo o dodelitvi napredovalnih točk, ampak zoper navedbo teh točk v navedeni odločbi – Neobstoj akta, ki posega v položaj

(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)

3. Postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Označitev predmeta spora – Kratek povzetek tožbenih razlogov – Tožba za povrnitev škode, ki jo je povzročila institucija Skupnosti

(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člena 35(1)(e) in 76)

1. Sodišče za uslužbence lahko upošteva samo jasen in brezpogojen izraz namena tožeče stranke, da odstopi od postopka.

(Glej točko 24.)

Napotitev na:

Sodišče prve stopnje: 12. marec 1992, Gavilan proti Parlamentu, T‑73/91, Recueil, str. II‑1555, točka 26; 19. oktober 2006, Buendía Sierra proti Komisiji, T‑311/04, ZOdl., str. II‑4137, točka 100.

2. Sodišče Skupnosti na podlagi predloga za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe odloča o aktu, ki posega v položaj, zoper katerega je bila vložena navedena pritožba.

To ne velja v primeru pritožbe, v kateri tožeča stranka ne izpodbija odločbe o dodelitvi napredovalnih točk, ampak izpodbija navedbo teh napredovalnih točk v tej odločbi. Taka navedba, s katero je bila tožeča stranka samo opozorjena na skupno število napredovalnih točk, ki jih je zbrala v predhodnih napredovalnih obdobjih, in katere namen je bil samo ugotoviti, ali je dosegla prag za napredovanje, nima nobenega zavezujočega pravnega učinka, ki bi neposredno in nemudoma vplival na interese tožeče stranke, tako da bi bistveno spremenil njen pravni položaj, zato zanjo ni mogoče šteti, da posega v položaj v smislu členov 90(2) in 91(1) Kadrovskih predpisov.

(Glej točke 27, 29 in 30.)

Napotitev na:

Sodišče: 17. januar 1989, Vainker proti Parlamentu, 293/87, Recueil, str. 23, točka 8;

Sodišče prve stopnje: 22. marec 1995, Kotzonis proti ESO, T‑586/93, Recueil, str. II‑665, točka 28; 23. marec 2004, Theodorakis proti Svetu, T‑310/02, RecFP, str. I‑A‑95 in II‑427, točka 19; 9. junij 2005, Castets proti Komisiji, T‑80/04, ZOdl. JU, str. I‑A‑161 in II‑729, točka 15.

3. V skladu s členom 35(1)(e) Poslovnika Sodišča za uslužbence mora tožba obsegati tožbene razloge in dejanske in pravne trditve. Za izpolnitev teh zahtev mora tožba za povračilo škode, ki jo je povzročila institucija Skupnosti, vsebovati elemente, ki omogočajo opredelitev ravnanja, ki ga tožeča stranka očita instituciji, razloge, iz katerih meni, da obstaja vzročna zveza med ravnanjem in škodo, ki jo je domnevno utrpela, ter naravo in obseg te škode. Predlog za pridobitev kakršne koli odškodnine, katere znesek ni določen, pa ne vsebuje zahtevane natančnosti in ga je zato treba obravnavati kot nedopusten.

(Glej točko 33.)

Napotitev na:

Sodišče: 2. december 1971, Zuckerfabrik Schöppenstedt proti Svetu, 5/71, Recueil, str. 975, točka 9;

Sodišče prve stopnje: 1. julij 1994, Osório proti Komisiji, T‑505/93, RecFP, str. I‑A‑179 in II‑581, točka 33; 15. februar 1995, Moat proti Komisiji, T‑112/94, RecFP, str. I‑A‑37 in II‑135, točka 32; 7. februar 2007, Gordon proti Komisiji, T‑175/04, še neobjavljena v ZOdl. JU, točka 42;

Sodišče za uslužbence: 13. december 2007, N proti Komisiji, F‑95/05, še neobjavljena v ZOdl. JU, točka 86.