Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi nedelovanja – Pristojnost sodišča Skupnosti

(Člena 232, drugi odstavek, ES in 233 ES)

2. Tožba zaradi nedelovanja – Fizične ali pravne osebe

(Členi 88(3) ES, 230, četrti odstavek, ES in 232, tretji odstavek, ES)

3. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe

(Člena 88(2) in (3) ES in 230, četrti odstavek, ES)

4. Državne pomoči – Osnutki pomoči – Preučitev s strani Komisije – Formalni postopek preiskave, določen v členu 88(2) ES – Poziv zainteresiranim strankam

(Člen 88(2) ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 1(h))

5. Državne pomoči – Preučitev s strani Komisije

(Člena 87 ES in 88 ES)

Summary

1. Sodišče Skupnosti ni pristojno, da naslovi odredbe na institucijo v okviru tožbe na podlagi člena 232 ES. Sodišče prve stopnje ima zgolj možnost, da ugotovi obstoj nedelovanja. Dalje mora zadevna institucija na podlagi člena 233 ES sprejeti ukrepe, ki so potrebni za izvršitev sodbe Sodišča prve stopnje.

(Glej točko 24.)

2. Člena 230 ES in 232 ES sta le izraz istega pravnega sredstva. Iz tega izhaja, da je treba člen 232, tretji odstavek, ES – kot tudi člen 230, četrti odstavek, ES, ki dovoljuje posameznikom, da vložijo ničnostno tožbo zoper akt Skupnosti, ki ni naslovljen nanje, ker jih ta akt posamično in neposredno zadeva – razlagati tako, da jim daje možnost, da vložijo tožbo zaradi nedelovanja proti instituciji, ki ni sprejela akta, ki bi jih zadeval na enak način. Tako je dopustna tožba, ki jo je vložil konkurent upravičenca do pomoči, za ugotovitev, da Komisija po prijavi tega konkurenta ni sprejela odločbe na podlagi predhodne faze preučitve pomoči, določene v členu 88(3) ES.

(Glej točki 25 in 27.)

3. Kadar Komisija, ne da bi uvedla formalni postopek preiskave iz člena 88(2) ES, z odločbo, sprejeto na podlagi tretjega odstavka tega člena, ugotovi, da je pomoč združljiva s skupnim trgom, lahko osebe, ki so upravičene do teh postopkovnih jamstev, te uveljavljajo le, kadar imajo možnost, da to odločbo izpodbijajo pred sodiščem Skupnosti. Iz teh razlogov je tožba za razglasitev ničnosti take odločbe, ki jo vloži zainteresirana stranka v smislu člena 88(2) ES, kadar želi z vložitvijo te tožbe zaščititi postopkovne pravice, ki jih ima na podlagi te določbe, dopustna. Nasprotno pa, če tožeča stranka dvomi o utemeljenosti odločbe o presoji pomoči kot taki, kot je odločba, sprejeta na koncu formalnega postopka preiskave, preprosto dejstvo, da jo je mogoče šteti za zainteresirano stranko v smislu člena 88(2) ES, ne more zadoščati za to, da se tožba razglasi za dopustno. Zato mora izkazati, da jo odločba zadeva zaradi določenih posebnih značilnosti ali dejanskega položaja, ki jih označuje glede na vse druge osebe in jih zaradi tega individualizira podobno kot naslovljenca. To velja zlasti takrat, kadar bi pomoč, ki jo obravnava zadevna odločba, znatno prizadela tržni položaj tožeče stranke.

(Glej točke od 30 do 32.)

4. Zainteresirane stranke v smislu člena 88(2) ES so osebe, podjetja ali združenja, na katerih interese bi lahko vplivala dodelitev pomoči, to pomeni zlasti konkurenčna podjetja upravičencev do te pomoči in poklicna združenja. To razlago je potrdil člen 1(h) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena [88 ES], ki določa, da pojem zainteresirane stranke pomeni „katero koli državo članico ali osebo, podjetje ali združenje podjetij, na katerih interese bi lahko dodelitev pomoči vplivala, predvsem upravičenca pomoči, konkurenčna podjetja in poklicna združenja“. Lastnost zainteresirane stranke torej ni pridržana podjetjem, ki jih dodelitev pomoči znatno prizadene.

(Glej točko 36.)

5. Ker je Komisija izključno pristojna za presojo združljivosti državne pomoči s skupnim trgom, je dolžna v interesu pravilne uporabe temeljnih pravil Pogodbe v zvezi z državnimi pomočmi skrbno in nepristransko preučiti prijavo o pomoči, ki ni združljiva s skupnim trgom. Iz tega sledi, da Komisija ne sme neomejeno podaljševati predhodne preučitve državnih ukrepov, ki so predmet prijave, kadar je soglašala z začetkom te preučitve s tem, da je od zadevne države članice zahtevala podatke. Ali je bilo trajanje predhodne preučitve prijave razumno, je treba presojati glede na posebne okoliščine vsake zadeve in predvsem njen kontekst, različne faze postopka, ki jim mora slediti Komisija, in zapletenost zadeve.

(Glej točko 61.)