SL Uradni list Evropske unije C 267/39

Pritožba, ki jo je družba A2A SpA, prej ASM Brescia SpA, 11. avgusta 2009 vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi razširjeni senat), razglašeno 11. junija 2009 v zadevi T-301/02, AEM proti Komisiji

(Zadeva C-320/09 P)

2009/C 267/70

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnica: A2A SpA, prej ASM Brescia SpA (zastopniki: A. Giardina, A. Santa Maria, C. Croff in G. Pizzonia, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi pritožnice:

— Sodba v zadevi T-301/02 naj se razveljavi, ker je bilo kršeno pravo Skupnosti, še posebej člen 87 Pogodbe ES, in ker v delu, v katerem je za državno pomoč opredeljena triletna oprostitev davka od dohodka družb, ni obrazložena;

— sodba naj se razveljavi zaradi nepravilne in protislovne uporabe prava Skupnosti v delu, v katerem za veljavno pomoč ni opredeljena oprostitev davka od dohodka družb v obdobju treh let;

— sodba naj se razveljavi zaradi kršitve prava Skupnosti v delu, v katerem je bila potrjena zakonitost v Odločbi (1) navedene odreditve vračila; in kot posledica tega

— naj se razglasi ničnost Odločbe v delu, v katerem je navedeno, da je prehodni sistem davčne kontinuitete v zvezi z družbami za opravljanje lokalnih javnih storitev v večinski javni lasti državna pomoč, ki je nezakonita in nezdružljiva s skupnim trgom (člen 2 Odločbe), in/ali v delu, v katerem je Italiji naloženo, naj od prejemnikov izterja navedene pomoči (člen 3 Odločbe);

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

S prvim pritožbenim razlogom družba A2A S.p.A. zatrjuje, da je Sodišče kršilo člen 87(1) ES in da izpodbijana sodba v delu, v katerem je za državno pomoč opredeljena oprostitev davka od dohodka družb v obdobju treh let, ni obrazložena. Zlasti naj Komisija v Odločbi ne bi dokazala, da sta v obravnavani zadevi podana dva pogoja iz člena 87(1) ES, in sicer izkrivljanje konkurence in vpliv na trgovino med državami članicami. Sodišče prve stopnje ni pravilno preverilo predpostavk, na katere je Komisija oprla opredelitev „pomoči“, kar pa bi pri „popolnem“ nadzoru, ki ga zahteva sodna praksa Skupnosti, morala storiti.

Z drugim, podrednim, pritožbenim razlogom tožeča stranka zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje kršilo člen 88 ES in obveznost obrazložitve, ter zato predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe v delu, v katerem je za „novo pomoč“ opredeljena triletna oprostitev davka od dohodka družb. Zlasti naj bi Sodišče prve stopnje s ponavljanjem trditev Komisije zanikalo, da bi bilo ukrepe triletnega moratorija v korist občinskih podjetij, preoblikovanih v delniške družbe, mogoče opredeliti za „veljavne pomoči“. Do nasprotne ugotovitve pa je mogoče priti, če se šteje, da se je pred začetkom veljavnosti Pogodbe ES zadevni sistem davčne oprostitve uporabljal tudi za občinska podjetja, ki so, kot je navedla Komisija, isti gospodarski subjekti kot družbe iz zakona št. 142/90.

S tretjim, tudi podrednim, pritožbenim razlogom družba A2A predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe zaradi kršitve prava Skupnosti in njegovih načel v delu, v katerem je bila potrjena zakonitost v Odločbi navedene odreditve vračila. Po mnenju tožeče stranke je treba izpodbijano sodbo razveljaviti, ker v nasprotju s sodno prakso sodišč Skupnosti potrjuje zakonitost splošnega naloga, ki ga vsebuje Odločba, in v bistvu potrjuje popolni neobstoj diskrecijske pravice nacionalnih organov.

(1) Odločba Komisije 2003/193/ES z dne 5. junija 2002 o državni pomoči, ki jo je Italija v obliki davčnih oprostitev in posojil pod ugodnejšimi pogoji dodelila javnim storitvenim podjetjem v večinski javni lasti (UL 2003, L 77, str. 21).