Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna varnost delavcev migrantov – Predpisi Skupnosti – Razlaga glede na cilje Pogodbe

(členi od 39 ES do 42 ES ; Uredba Sveta št. 1408/71, člen 4(2b) in priloga II, oddelek III)

2. Socialna varnost delavcev migrantov – Predpisi Skupnosti – Materialno področje uporabe – Zajete in izključene dajatve – Merila za razlikovanje

(Uredba Sveta št. 1408/71, člen 4(1)(a) in (2b))

3. Socialna varnost delavcev migrantov – Predpisi Skupnosti – Osebno področje uporabe

(Uredba Sveta št. 1408/71, člen 19)

Summary

1. Določbe Uredbe št. 1408/71, sprejete na podlagi člena 42 ES, je treba razlagati glede na cilj tega člena, in sicer prispevati k vzpostavitvi čim bolj celovitega prostega gibanja delavcev migrantov. Cilja členov 39 ES, 40 ES, 41 ES in 42 ES ne bi bilo mogoče doseči, če bi delavci zaradi izvrševanja pravice do prostega gibanja izgubili koristi socialne varnosti, ki jim jih zagotavlja zakonodaja države članice, predvsem kadar so te koristi protidajatev za prispevke, ki so jih plačali.

V tem okviru je zakonodajalcu Skupnosti sicer dovoljeno, da sprejme določbe za odstopanje od načela, da se dajatve socialne varnosti izplačujejo v tujino, vendar pa je treba take določbe za odstopanje, kot je člen 4(2b) Uredbe št. 1408/71, ki s področja uporabe te uredbe izključuje določene posebne dajatve, razlagati strogo. Zato se omenjeni člen lahko nanaša samo na dajatve, ki kumulativno izpolnjujejo pogoje, ki jih določa, in sicer dajatve, ki so hkrati posebne in se zanje ne plačujejo prispevki, ki so navedene v prilogi II, oddelek III, k omenjeni uredbi in ki so določene z zakonodajo, katere veljavnost je omejena na del ozemlja države članice.

(Glej točki 24 in 25.)

2. Iz zasnove Uredbe št. 1408/71 izhaja, da se pojma „dajatev socialne varnosti“ v smislu člena 4(1) te uredbe in „posebna dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki“ v smislu člena 4(2a) in (2b) iste uredbe izključujeta. Tako dajatve, ki izpolnjuje pogoje „dajatve socialne varnosti“ v smislu člena 4(1) Uredbe št. 1408/71, ni mogoče presojati kot „posebno dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki“.

Dodatek za nego, ki je dodeljen objektivno, na podlagi zakonsko določenega položaja, in katerega namen je v obliki pavšalnega prispevka nadomestiti dodatne stroške zaradi upravičenčeve odvisnosti od nege in zlasti stroške, povezane s pomočjo, ki jo potrebuje, zato ni posebna dajatev, za katero se ne plačujejo prispevki v smislu omenjenega člena 4(2)(b), ker je njegov glavni cilj dopolniti dajatve zavarovanja za bolezen in ga je treba šteti za „dajatev za bolezen“ v smislu člena 4(1)(a) Uredbe št. 1408/71.

(Glej točke 36, 38, 39 in 46 ter točko 1 izreka.)

3. Družinski član osebe, zaposlene v državi članici, ki z družino živi v drugi državi članici, lahko, če izpolnjuje druge pogoje za dodelitev, od nosilca, krajevno pristojnega za zaposleno osebo, zahteva plačilo dodatka za nego, katerega namen je v obliki pavšalnega prispevka nadomestiti dodatne stroške zaradi upravičenčeve odvisnosti od nege, kot denarno dajatev za bolezen, kakor jo določa člen 19 Uredbe št. 1408/71, če družinski član nima pravice do podobne dajatve na podlagi zakonodaje države, na ozemlju katere stalno prebiva.

(Glej točko 56 in točko 2 izreka.)