ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Za presojo dokazne vrednosti dokumenta je treba predvsem preveriti verjetnost podatkov, ki jih vsebuje. Upoštevati je torej treba zlasti izvor dokumenta, okoliščine njegove izdelave in njegovega naslovnika ter se vprašati, ali se glede na njegovo vsebino zdi razumen in zanesljiv. Zgolj izjava pod prisego v smislu člena 78(1)(f) Uredbe št. 207/2009 o znamki Evropske Unije ne zadostuje in predstavlja le indic, ki ga je treba podpreti z drugimi dokazi.

Niti strankam niti Splošnemu sodišču ni mogoče preprečiti, da se ne bi pri razlagi prava Unije oprli na elemente, ki izhajajo iz sodne prakse Unije in nacionalne ali mednarodne sodne prakse. Take možnosti sklicevanja na nacionalne sodbe sodna praksa, v skladu s katero se tožba, vložena pri Splošnem sodišču, nanaša na nadzor zakonitosti odločb odborov za pritožbe glede dokazov, ki so jih predložile stranke pred temi odbori, ne zajema, saj ne gre za očitek odborom za pritožbe, da niso upoštevali dejstev v določeni nacionalni sodbi, temveč gre za sklicevanje na sodno prakso, da se utemelji, da so odbori za pritožbe kršili določbo Uredbe št. 207/2009.

(Glej točko 55.)
Figurativna znamka Mark1, ki sestoji iz kombinacije črne in rdeče barve in katere registracija se zahteva za tobačne izdelke in elektronske cigarete ter s tem povezane proizvode iz razredov 9 in 34 Nicejskega aranžmaja, nima razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Evropske unije, ker njen laskavi ali promocijski pomen, ki ga upoštevna javnost takoj zazna in razume kot takega, zasenči kakršno koli označbo trgovskega izvora zadevnih proizvodov, tako da si upoštevna javnost te znamke ne bo zapomnila kot označbe izvora.

V zvezi s tem dejstvo, da ima beseda „mark“ lahko več pomenov, ni odločilno. Eden od teh pomenov je namreč tudi pomen znamke z očitno in zlasti laskavim značajem za zadevne proizvode, saj upoštevni javnosti zlasti posreduje idejo „znamke številka 1“ za proizvode, ki so zajeti s prijavo. Upoštevna javnost pri stiku s to znamko v njej – razen promocijskega sporočila, v skladu s katerim je prijavljena znamka „številka 1“ – ne bo zaznala nikakršne označbe trgovskega izvora teh proizvodov.

Kar zadeva pomen figurativnih elementov, so kombinacija črne barve za besedo in rdeče barve za številko, neizrazita pisava in razlika v velikosti med besedo in številko tako neznačilne, da prijavljeni znamki ne zagotavljajo nikakršnega razlikovalnega učinka. Navedeni elementi nimajo namreč nobene posebnosti – recimo izmišljenih izrazov ali načina, na katerega so sestavljeni – zaradi katere bi znamka lahko izpolnila svojo bistveno nalogo v zvezi s proizvodi iz zahteve za registracijo.

(Glej točke 40, 41, 43 in 44.)
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA

(pritožbeni senat)

z dne 14. januarja 2016

Ángel Coedo Suárez

proti

Svetu Evropske unije

„Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Disciplinski ukrepi — Odstranitev z delovnega mesta z znižanjem invalidnine — Zavrnitev tožbe na prvi stopnji — Napačna uporaba prava — Obveznost obrazložitve“

Predmet:

Pritožba zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 26. marca 2015, Coedo Suárez/Svet (F‑38/14, ZOdl. JU, EU:F:2015:25), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe.

Odločitev:

Sodba Sodišča za uslužbence Evropske unije (prvi senat) z dne 26. marca 2015, Coedo Suárez/Svet (F‑38/14) se razveljavi v delu, v katerem je zavrnjen drugi očitek prvega tožbenega razloga, izpostavljen na prvi stopnji, ki se nanaša na presojo olajševalnih okoliščin. Tožba, ki jo je A. Coedo Suárez vložil pri Sodišču za uslužbence v zadevi F‑38/14, se zavrne. A. Coedo Suárez plača stroške postopka pred Sodiščem za uslužbence in poleg svojih stroškov nosi polovico stroškov Sveta Evropske unije v zvezi s tem postopkom. Svet nosi polovico svojih stroškov zvezi s tem postopkom.

Povzetek

Uradniki — Disciplinska ureditev — Sankcija — Olajševalna okoliščina — Zdravstveno stanje uradnika — Uradnik, ki se zdravi, vendar je zmožen za delo — Neupoštevanje zdravstvenega stanja pri določitvi sankcije — Nedopustnost

(Kadrovski predpisi, Priloga IX, člen 10)

Na disciplinskem področju zgolj na podlagi ugotovitve o zmožnosti zadevnega uradnika za delo, ki izhaja iz sklepov invalidske komisije, ni mogoče opredeliti, ali sta njegovo zdravstveno stanje in zdravljenje lahko olajševalna okoliščina, ki jo morata disciplinska komisija in zato organ za imenovanja upoštevati pri določitvi sankcije, ki se naloži v okviru disciplinskega postopka zoper njega.

Na podlagi dejstva, da je uradnik načeloma zmožen za delo, namreč ni mogoče izključiti, da lahko ob njegovi prisotnosti na delovnem mestu na njegovo delo vplivata zlasti patološko stanje in s tem povezano zdravljenje. Na podlagi tega dejstva tudi ni mogoče izključiti, da zadevnemu uradniku mogoče predpisati bolniški dopust, tako da ne bi bil prisoten na delovnem mestu in ne bi mogel opravljati nalog, ki so mu zaupane.

(Glej točki 29 in 30.)
54

Po eni strani je iz ustaljene sodne prakse res razvidno, da je Komisiji v interesu dobre uporabe temeljnih pravil Pogodbe DEU v zvezi z državnimi pomočmi skrbno in nepristransko voditi upravni postopek, tako da ima za to pri sprejetju končnega sklepa na voljo najzanesljivejše in najpopolnejše podatke. Zato mora Komisija zadevno državo članico prositi, naj predloži vse upoštevne podatke, na podlagi katerih bo lahko preverila, ali so izpolnjeni pogoji za uporabo načela zasebnega udeleženca. Tudi kadar se ta institucija sooča z državo članico, ki ji zaradi neizpolnjevanja obveznosti sodelovanja ni predložila podatkov, ki jih je od nje zahtevala, mora svoje odločitve opreti na zanesljive in dosledne elemente, ki zagotavljajo zadostno podlago za ugotovitev, da je bilo podjetje deležno prednosti, ki pomeni državno pomoč, in s katerimi je mogoče tako utemeljiti ugotovitve, do katerih je prišla. Komisija v zvezi s tem ne more domnevati, da je bilo podjetje deležno prednosti, ki pomeni državno pomoč, le na podlagi negativne domneve, ki temelji na neobstoju informacij, ki bi omogočale nasproten sklep, če ni drugih elementov, ki bi pozitivno dokazovali obstoj take prednosti (glej v tem smislu sodbi z dne 26. marca 2020, Larko/Komisija, C‑244/18 P, EU:C:2020:238, točke od 67 do 70 in navedena sodna praksa, in z dne 7. maja 2020, BTB Holding Investments in Duferco Participations Holding/Komisija, C‑148/19 P, EU:C:2020:354, točke od 48 do 51 in navedena sodna praksa). Poleg tega mora sodišče Unije zakonitost odločbe na področju državnih pomoči presoditi glede na podatke, ki jih je Komisija imela na voljo ob njeni izdaji in ki bi jih lahko, če bi to zahtevala, pridobila med upravnim postopkom (glej v tem smislu sodbo z dne 20. septembra 2017, Komisija/Frucona Košice, C‑300/16 P, EU:C:2017:706, točki 70 in 71 ter navedena sodna praksa).
8

Te zakonske določbe so bile prevzete v člen 36/24(1), točka 3, loi du 22 février 1998 fixant le statut organique de la Banque nationale de Belgique (zakon z dne 22. februarja 1998 o določitvi temeljnega statuta Nacionalne banke Belgije), kakor je bil spremenjen. Z arrêté royal du 10 octobre 2011 modifiant l’arrêté royal du 14 novembre 2008 portant exécution de la loi du 15 octobre 2008 et modifiant la loi du 2 août 2002 (kraljevi odlok z dne 10. oktobra 2011 o spremembi kraljevega odloka z dne 14. novembra 2008 o izvajanju zakona z dne 15. oktobra 2008 in o spremembi zakona z dne 2. avgusta 2002; Moniteur belge z dne 12. oktobra 2011, str. 62641), ki je bil sprejet na podlagi tega člena, je bilo finančnim zadrugam, ki so to želele, omogočeno, da zaprosijo za vključitev v jamstveno shemo, določeno s prejšnjimi ukrepi. Zadruge, ki so se odločile za vključitev v to shemo, so morale v fonds spécial de protection des dépôts, des assurances sur la vie et du capital de sociétés coopératives agréées (posebni sklad za zaščito vlog, življenjskih zavarovanj in kapitala registriranih finančnih zadrug, Belgija (v nadaljevanju: posebni sklad)), ustanovljen z arrêté royal du 14 novembre 2008 portant exécution de la loi du 15 octobre 2008 et modifiant la loi du 2 août 2002 relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers (kraljevi odlok z dne 14. novembra 2008 o izvajanju zakona z dne 15. oktobra 2008 in o spremembi zakona z dne 2. avgusta 2002 o nadzoru nad finančnim sektorjem in finančnimi storitvami; Moniteur belge z dne 17. novembra 2008, str. 4088), plačati letni prispevek v višini 0,15 % skupnega zajamčenega zneska in vstopno pristojbino v višini 0,1 % tega zneska. Jamstvo bi se smelo uporabiti samo v primeru stečaja zadruge ali neizpolnjevanja obveznosti, ki ga ugotovi belgijski finančni nadzor. Zgolj vplačani kapital, ki so ga vpisale fizične osebe pred začetkom veljavnosti kraljevega odloka z dne 10. oktobra 2011, je bil krit z jamstvom do višine 100.000 EUR za vsako fizično osebo. Izplačilo jamstva bi izvršil posebni sklad, v primeru nezadostnih finančnih sredstev navedenega sklada pa Caisse des dépôts et consignations (depozitni in konsignacijski urad, Belgija).
2

Tožeče stranke, M. Efler ter ostale, v prilogi poimensko navedene tožeče stranke, so kot članice za to ustanovljenega državljanskega odbora Komisiji 15. julija 2014 posredovale prijavo predlagane evropske državljanske pobude (v nadaljevanju: EDP), naslovljeno „Stop TTIP“ (v nadaljevanju: predlagana EDP). V predlagani EDP je v zvezi z njenim predmetom navedeno, da „Evropska komisija […] Svetu predlaga, naj prekliče pogajalski mandat za [sporazum TTIP] in naj ne sklene [sporazuma CETA]“. V predlagani EDP je glede ciljev, ki jim sledi, navedeno, da gre za to, da se „prepreči sklenitev sporazumov TTIP in CETA, saj vsebujeta več kritičnih točk, kot so postopki reševanja sporov med vlagatelji in državami ter določbe o sodelovanju na področju regulativnega sodelovanja, kar ogroža demokracijo in pravno državo […]; da se v nepreglednih pogajanjih prepreči znižanje standardov na področju dela, socialnega varstva, varstva okolja, varstva zasebnosti in varstva potrošnikov, in deregulacijo javnih storitev (kot je na primer oskrba s pitno vodo) ter kulture“ in da se izrazi podpora „alternativni trgovinski in naložbeni politiki v [Evropski uniji]“. V predlagani EDP sta kot pravna podlaga navedena člena 207 in 218 PDEU.
12

Delovanje storitev popravljanja in vzdrževanja je opisano v točkah od 65 do 73 obrazložitve izpodbijanega sklepa. V zvezi s tem Komisija navaja, da je večina proizvajalcev švicarskih ročnih ur vzpostavila sisteme selektivnega popravljanja, v okviru katerih lahko neodvisni popravljavci postanejo pooblaščeni popravljavci, če izpolnijo merila, povezana z usposabljanjem, izkušnjami, opremo in ustreznostjo prostorov. Te sisteme naj bi postopoma izoblikovali nekateri proizvajalci v različnih obdobjih, medtem ko naj bi drugi proizvajalci nadomestne dele še naprej dobavljali neodvisnim popravljavcem. Poleg tega naj bi nekateri proizvajalci švicarskih ročnih ur, ki so vzpostavili take sisteme, za stare ročne ure še naprej uporabljali storitve neodvisnih popravljavcev. Pooblaščeni popravljavci naj bi imeli dostop do nadomestnih delov in posebnih orodij znamke ter do potrebnih tehničnih informacij. Nadomestnih delov naj ne bi mogli prodajati naprej nepooblaščenim popravljavcem, pogosto pa naj bi hkrati delovali tudi kot distributerji teh ur in bili zadolženi za poprodajno storitev. Proizvajalci švicarskih ročnih ur naj bi vzpostavili tudi interne mreže za popravilo. Naložba, potrebna za to, da nekdo postane pooblaščeni popravljavec, naj bi bila odvisna od znamke in storitev popravljanja, ki jih zagotavlja in ki so lahko osnovne ali celostne, torej vključujejo razstavljanje motorčka, ki poganja vrtenje kazalcev in sproža dodatne funkcije, to je pogonskega mehanizma. Pri nekaterih proizvajalcih švicarskih ročnih ur naj bi bil delež popravil, ki jih opravijo pooblaščeni popravljavci, zelo velik. Poleg tega naj bi bile prestižne ročne ure pogosto opremljene s kompleksnejšimi mehanskimi mehanizmi, ki zahtevajo bolj dodelano strokovno znanje kot kvarčni mehanizem.
47

Tožeča stranka s petim in šestim tožbenim predlogom Splošnemu sodišču izrecno predlaga, naj EFSA odredi, da se ji omogoči dostop do vseh elektronskih sporočil, ki sta si jih izmenjali ga. K. in ILSI, ali podredno, da se dostop do navedenih elektronskih sporočil zagotovi tretji osebi, ki jo imenuje Splošno sodišče. Tožeča stranka s petim, šestim in desetim predlogom v repliki med drugim predlaga, naj se ji podredno omogoči delni dostop do navedenih elektronskih sporočil, razglasitev ničnosti odločbe z dne 27. junija 2014 v delu, v katerem se nanaša na zavrnitev dostopa do dokumentov, in naj se Splošnemu sodišču kot tretji osebi, ki jo je to imenovalo, zagotovi dostop do teh dopisov.
143

V zvezi s tem je treba sicer poudariti, da ni mogoče zanikati, da je pogoj glede neugotovljivosti napake, ki so jo storili pristojni organi, do neke mere povezan z vprašanjem dobre vere zavezanca, kot je to bilo ugotovljeno v sodni praksi. Vendar pa ni mogoče priznati, da bi to, da za napako velja domneva, da je ni bilo mogoče razumno ugotoviti, kar izhaja iz uporabe pravila iz člena 220(2)(b), drugi odstavek, CZS, ki je bil uveden z Uredbo št. 2700/2000, samodejno in nujno pomenilo, da je ugotovljena dobra vera zavezanca, in to ob upoštevanju okoliščin, ki so že bile poudarjene zgoraj v točkah od 128 do 130, še toliko manj v obravnavanem primeru. Kar zadeva protislovje, ki ga poudarja Kraljevina Španija, med ugotovitvijo storjene napake in tem, da izvoznik ni nepravilno predstavil dejstev, pa ni naveden noben argument v utemeljitev te trditve, katere logika tudi ne izhaja iz sodne prakse. Enako velja za morebitno protislovje med tem, da izvoznik ni nepravilno predstavil dejstev, in pomanjkljivo skrbnostjo zavezanca glede istih dejstev. Natančneje, ni mogoče domnevati, da bi dobra vera zavezanca izhajala neposredno iz ravnanja izvoznika, saj zavezanec zlasti ne more imeti koristi iz dejanj izvoznika v okoliščinah, v katerih na podlagi dejanskih elementov, ki jih je predložil izvoznik, zadevni pristojni organi tretje države ne morejo izdati potrdila o poreklu „obrazec A“. Tako je treba ugotoviti, da je treba zgoraj navedene trditve Kraljevine Španije presoditi glede na to, da nekatere napake, ki so jih storili salvadorski carinski organi, izhajajo iz upoštevanja prvotnih potrdil, za katere očitno ni mogoče šteti, da bi omogočala priznanje preferencialne obravnave, druge pa iz znatnih kršitev obveznosti glede posadke in glede zastave zadevnih ladij.
42

Svet ob podpori Komisije in EBB v bistvu trdi, da sta instituciji zadostili svojemu dokaznemu bremenu glede obstoja izkrivljanja cen SPO in da sta pravilno uporabili člen 2(5) osnovne uredbe. V izpodbijani uredbi naj bi pojasnili sistem DID in dokazali, da je ta sistem povzročil izkrivljanje, na podlagi katerega so bile cene SPO na notranjem trgu umetno nižje od cene HPE za SPO, ki so jo navedli indonezijski organi in temelji na objavljenih mednarodnih cenah. Poleg tega naj bi bil učinek indonezijske regulacije z vidika ugodnosti za industrije, ki so nižje v proizvodni verigi, priznan in izračunan v več študijah. Dejanske razlike, opažene v primerjavi z zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 7. februarja 2013, Acron in Dorogobuzh/Svet (T‑235/08, neobjavljena, EU:T:2013:65), naj ne bi bile odločilne, saj je Splošno sodišče v navedeni sodbi potrdilo splošno načelo, po katerem stroški za proizvodnjo izdelka, ki je predmet preiskave, ne morejo biti podlaga za izračun normalne vrednosti, ki bi se uporabila v obravnavanem primeru, če niso primerno izraženi v evidencah zadevnih podjetij. Glede različnih oblik domnevno mogočega državnega posega naj ta argument prav tako ne bi bil upošteven, saj naj bi šlo v obravnavanem primeru za neposreden poseg indonezijske države, s katerim so bile določene stopnje izvoznih dajatev in ki je vplival na dražbe. Instituciji naj torej stroškov ne bi prilagodili le zato, ker so bili nizki, temveč zato, ker so bili izkrivljeni, kar naj bi močno vplivalo na notranje cene SPO in posledično na evidence družb, ki ga proizvajajo.
2

S Skupnim stališčem Sveta 2004/161/SZVP z dne 19. februarja 2004 o podaljšanju omejitvenih ukrepov proti Zimbabveju (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 18, zvezek 3, str. 43) je bilo določeno podaljšanje omejevalnih ukrepov, ki so bili uvedeni s Skupnim stališčem 2002/145. V skladu s členom 4(1) Skupnega stališča 2004/161, kakor je bilo spremenjeno na podlagi člena 1(1) Skupnega stališča Sveta 2008/632/SZVP z dne 31. julija 2008 o spremembah Skupnega stališča 2004/161/SZVP (UL L 205, str. 53), so morale „[d]ržave članice stori[ti] vse potrebno, da bi članom vlade [Republike Zimbabve] in fizičnim osebam, ki so [bile] z njimi povezane, ter drugim fizičnim osebam, katerih dejanja [so] predstavlja[la] hudo grožnjo demokraciji ter spoštovanju človekovih pravic in pravne države v Zimbabveju, preprečile vstop na svoje ozemlje ali prehod prek njega“, „[z]adevne osebe iz tega odstavka [pa] so [bile] naštete v Prilogi“. V skladu s členom 5(1) Skupnega stališča 2004/161, kakor je bil spremenjen na podlagi člena 1(5) Skupnega stališča Sveta 2008/632, so se „[v]sa sredstva in gospodarski viri, ki so last posameznih članov […] vlade [Republike Zimbabve] in vseh z njimi povezanih fizičnih ali pravnih oseb, entitet ali organov, ali last drugih fizičnih ali pravnih oseb, katerih dejanja [so] predstavlja[la] hudo grožnjo demokraciji ter spoštovanju človekovih pravic in pravne države v Zimbabveju, […] zamrzn[ila]“, „[s]eznam zadevnih oseb in entitet iz tega odstavka [pa] je v Prilogi“. Tako spremenjeno Skupno stališče 2004/161 je bilo zaporedno podaljšano do 20. februarja 2010 na podlagi Skupnega stališča Sveta 2009/68/SZVP z dne 26. januarja 2009 o podaljšanju omejitvenih ukrepov proti Zimbabveju (UL L 23, str. 43) in nato do 20. februarja 2011 na podlagi Sklepa Sveta 2010/92/SZVP z dne 15. februarja 2010 o podaljšanju omejevalnih ukrepov proti Zimbabveju (UL L 41, str. 6). Člena 4(1) in 5(1) Sklepa Sveta 2011/101/SZVP z dne 15. februarja 2011 o omejevalnih ukrepih proti Zimbabveju (UL L 42, str. 6), s katerim je bilo razveljavljeno Skupno stališče 2004/161 in ki se je uporabljal do 20. februarja 2012, sta določala enake ukrepe, kot so bili določeni v členih 4(1) in 5(1) Skupnega stališča 2004/161.
78

Nazadnje je treba zavrniti očitek tožeče stranke, da je izpodbijana odločba v nasprotju s prakso odločanja UUNT v podobnih zadevah z ugovorom (glej točko 54 zgoraj). Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da za odločbe, ki jih morajo sprejemati odbori za pritožbe v skladu z Uredbe št. 207/2009, velja vezana pristojnost in ne diskrecijska pravica. Zato se mora zakonitost odločb odborov za pritožbe presojati zgolj na podlagi te uredbe, kot jo razlaga sodišče Unije, in ne na podlagi predhodne prakse odločanja njih ali UUNT (glej v tem smislu po analogiji sklepa z dne 13. februarja 2008, Indorata-Serviços e Gestão/UUNT, C‑212/07 P, EU:C:2008:83, točka 43, in z dne 15. februarja 2008, Brinkmann/UUNT, C‑243/07 P, EU:C:2008:94, točka 39 in navedena sodna praksa), brez poseganja v njihovo dolžnost, da v okviru preizkusa zahteve za ugotovitev ničnosti upoštevajo odločbe, ki so že bile sprejete v podobnih postopkih, in posvetijo posebno pozornost vprašanju, ali je treba odločiti v enakem smislu (glej v tem smislu in po analogiji sodbi z dne 10. marca 2011, Agencja Wydawnicza Technopol/UUNT, C‑51/10 P, ZOdl., EU:C:2011:139, točka 74, in z dne 12. decembra 2014, Wilo/UUNT (Pioneering for You), T‑601/13, EU:T:2014:1067, točka 41).
Tretjič, omenjeni pojem „dvomi“ je objektiven. Obstoj teh dvomov je treba iskati tako v okoliščinah sprejetja izpodbijanega akta kot tudi v njegovi vsebini, in sicer objektivno, ob primerjanju razlogov iz odločbe s podatki, ki so bili Komisiji lahko na voljo, ko je odločala o združljivosti spornih pomoči z notranjim trgom. Iz tega izhaja, da nadzor nad zakonitostjo, ki ga izvaja Splošno sodišče glede obstoja dvomov, po naravi stvari presega preizkus očitne napake pri presoji.

Prvič, ta pojem je izključne narave. Komisija tako ne more zavrniti začetka formalnega postopka preiskave zaradi drugih okoliščin, kot so interes tretjih, razlogi ekonomičnosti postopka ali vsak drug razlog upravne ali politične smotrnosti.

Komisija za to, da lahko opravi zadostno preučitev glede na pravila, ki se uporabljajo za državne pomoči, ni dolžna omejiti svoje analize na elemente iz priglasitve zadevnega ukrepa. Komisija lahko in glede na okoliščine primera mora poiskati upoštevne informacije zato, da lahko pri sprejetju izpodbijanega sklepa razpolaga z elementi ocene, ki jih je razumno mogoče šteti za zadostne in jasne za potrebe njene preučitve.

Za dokaz obstoja dvomov v smislu člena 4(4) Uredbe št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 PDEU zadošča, da zainteresirana oseba dokaže, da Komisija ni vestno in nepristransko raziskala in preizkusila vseh upoštevnih elementov za namene te analize ali da jih ni ustrezno upoštevala, da bi tako odpravila vsakršen dvom glede združljivosti priglašenega ukrepa z notranjim trgom.

Dolžina in okoliščine faze pred priglasitvijo, ki pričajo o težavah, ki jih je povzročila potreba po zbiranju upoštevnih informacij, ki bi Komisiji omogočile preučitev pomembnega, zapletenega in novega ukrepa, in različnost pripomb, ki jih je glede priglašenega ukrepa vložilo več različnih vrst operaterjev, ne omogočajo ugotovitve, da je kratko trajanje postopka predhodne preučitve indic neobstoja dvomov glede združljivosti tega ukrepa z notranjim trgom, temveč so lahko, nasprotno, indic obstoja takih dvomov.

To velja še toliko bolj, če Komisija v mesecu, ki je posvečen predhodni preučitvi priglasitve, ne izvede posebnih preiskovalnih ukrepov v zvezi s spisom glede vloge uravnavanja povpraševanja v okviru trga zmogljivosti in to ob tem, da Komisija ni v položaju, v katerem bi se lahko zadovoljila s tem, da se sklicuje na informacije, ki jih je predložila zadevna država članica, ne da bi izvedla svojo lastno oceno, da bi preučila in po potrebi pridobila, glede na okoliščine primera od drugih zainteresiranih strank, informacije, ki so upoštevne za potrebe njene presoje.

(Glej točke 69, 70, 85, 109, 110, 113 in 188.)
S pogojem, da mora obstajati neposredno nanašanje na fizično ali pravno osebo, kot je določen v členu 263, četrti odstavek, PDEU, se zahteva, da mora imeti izpodbijani ukrep Unije neposredne učinke na pravni položaj posameznika in naslovnikom tega akta, ki so zadolženi za njegovo izvedbo, ne dopušča nobene diskrecijske pravice, saj je ta izvedba popolnoma samodejna in temelji izključno na ureditvi Unije brez uporabe drugih vmesnih pravil.

Na kreditno institucijo, katere ime je navedeno v prilogah k Sklepu 2014/512/SZVP in Uredbe št. 833/2014 o omejevalnih ukrepih zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini, pa se omejevalni ukrepi, s katerimi se vsem subjektom Unije prepoveduje izvedba nekaterih finančnih transakcij s kreditnimi institucijami s sedežem v Rusiji, ki izpolnjujejo pogoje iz člena1(1)(a) navedenega sklepa in iz člena 5(1)(a) navedene uredbe ter katerih ime je navedeno v teh prilogah, nanašajo neposredno. Ti omejevalni ukrepi se zanjo namreč uporabljajo neposredno, kot takojšnja posledica dejstva, da je subjekt, na katerega se nanašajo te določbe v povezavi z ustreznima prilogama, pri čemer naslovniki, ki so zadolženi za izvedbo teh določb, nimajo nobene diskrecijske pravice.

V teh določbah so sicer prepovedi, ki se uporabljajo predvsem za kreditne institucije in druge finančne institucije s sedežem v Uniji, vendar je cilj teh prepovedi in njihov učinek ta, da se neposredno nanašajo na subjekte, ki so navedeni v prilogah k navedenima aktoma in katerih gospodarska dejavnost je zaradi uporabe teh ukrepov proti njim omejena. Navedene ukrepe morajo seveda uporabiti institucije s sedežem v Uniji, saj se akti, ki jih sprejmejo institucije Unije, načeloma ne uporabljajo zunaj ozemlja Unije. To pa ne pomeni, da se omejevalni ukrepi, ki se uporabljajo proti subjektom, na katere se nanašajo določbe v zvezi z dostopom do kapitalskega trga, nanje ne nanašajo neposredno.

(Glej točke od 57 do 60 in 62.)