ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je treba člen 13 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (1) razlagati tako, da prepoveduje, da se s predpisom nacionalnega organa ali lokalne skupnosti v proračunske namene, ki nimajo zveze s cilji te odobritve, uvede dajatev na infrastrukture mobilnih komunikacij, ki se uporabljajo v okviru izvajanja dejavnosti, zajetih s splošno odobritvijo, ki se izda na podlagi izvajanja navedene direktive (če je to potrebno, ob razlikovanju med tem, ali se ta infrastruktura nahaja na zasebni ali na javni lastnini)?
SL Uradni list Evropske unije C 367/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 16. septembra 2013 – Gmina Międzyzdroje proti Minister Finansów

(Zadeva C-500/13)

2013/C 367/39

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in vlagateljica kasacijske pritožbe: Gmina Międzyzdroje

Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Minister Finansów

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so ob upoštevanju členov 167, 187 in 189 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost in načela nevtralnosti dopustne določbe nacionalnega prava, kot je člen 91(7) in (7a) ustawa o podatku od towarów i usług (zakon o davku na blago in storitve) z dne 11. marca 2004 (Dz. U. 2011, št. 177, poz. 1054, kakor je bil pozneje spremenjen), zaradi katerih ob spremembi namena investicijskega blaga z uporabe za transakcije, ki ne utemeljujejo pravice do odbitka vstopnega davka, na uporabo za transakcije, ki tako pravico utemeljujejo, ni mogoče opraviti enkratnega popravka, temveč ga je treba opraviti v petih zaporednih letih, za zemljišča pa v desetih letih od leta, v katerem je bilo investicijsko blago izročeno v uporabo?

(1) UL L 347, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 344/52

Pritožba, ki jo je Think Schuhwerk GmbH vložila 1. oktobra 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 11. julija 2013 v zadevi T-208/12, Think Schuhwerk GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-521/13 P)

2013/C 344/90

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Think Schuhwerk GmbH (zastopnik: M. Gail, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlog

Pritožnica predlaga,

— naj se sodba Splošnega sodišča z dne 11. julija 2013 v zadevi T-208/12 razveljavi;

— naj se ugodi predlogom, predstavljenim na prvi stopnji;

— naj se Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Navedeni so v bistvu ti pritožbeni razlogi:

1. Kršitev pravice do izjave

V postopku s tožbo naj tožena stranka ne bi pravočasno predložila svojih stališč glede tožbe. Tožeča stranka naj bi zato vložila predlog za izdajo zamudne sodbe. predlogom. Vendar naj Splošno sodišče ne bi odločilo glede zamude niti naj ne bi podalo pojasnil glede predloga za izdajo zamudne sodbe. Tožeči stranki naj poleg tega ne bi dalo niti nobene možnosti, da bi zahtevala ustni postopek.

2. Neupoštevanje neobstoja obrazložitve

Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da je podan neobstoj obrazložitve, ker naj bi se odbor za pritožbe oprl na dejstva, ki izvirajo iz splošnih praktičnih izkušenj iz trženja proizvodov tekoče potrošnje, kot so čevlji, in ki naj bi jih vsak poznal, zlasti pa naj bi jih poznali potrošniki teh proizvodov. Odbor za pritožbe naj ne bi navedel, katera so ta dejstva, ki izvirajo iz praktičnih izkušenj iz trženja teh proizvodov. Ta odbor naj ne bi obrazložil, zakaj ta znamka, ki označuje položaj, rdeče barve nima razlikovalnega učinka, čeprav na trgu čevljev obstajajo različni modeli in barve čevljev in vezalk.

3. Neupoštevanje obsega ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti

Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da je odbor za pritožbe pri odločanju kršil načelo ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti. Ta odbor naj bi se pa skliceval zgolj na to, da tožeča stranka ni predložila nobenega dokaza, da upoštevna javnost znamko zaznava kot označbo izvora.

4. Napačni razlaga in uporaba člena 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti

Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da je odbor napačno razlagal in uporabil člen 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti, s čimer je tudi samo napačno razlagalo in uporabilo člen 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti.

V nasprotju z ugotovitvami Splošnega sodišča naj bi rdeči konci vezalk, ki se od ostalega dela vezalk razlikujejo po svoji barvi, vsekakor lahko izpolnjevali bistveno funkcijo označbe izvora. Vendar naj bi Splošno sodišče za zadevno znamko uporabilo strožje merilo kot za besedne in figurativne znamke. Poleg tega naj ne bi upoštevalo, da razlikovalni učinek ni odvisen od okoliščine, da prijavljena znamka znatno odstopa od uveljavljenih standardov sektorja.
1.

Ali pravica do odškodnine po analogiji s členoma 6 in 7 Uredbe (ES) 261/2004 (1) obstaja tudi, če je prihod leta, ki sta ga potnika prvotno rezervirala, zamujal za več kot tri ure, potnika pa sta si v vmesnem času – potem ko je že prišlo do velike zamude pri odhodu – prostovoljno, samostojno in za svoj račun pri drugem letalskem prevozniku priskrbela nadomesten prevoz in se torej nista udeležila prvotno rezerviranega leta, pri čemer sta potnika z nadomestnim prevozom na namembno letališče prispela več kot tri ure po času prihoda, predvidenem za prvotno rezervirani let?
SL Uradni list Evropske unije C 344/43

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 19. avgusta 2013 – Andreas Grund kot upravitelj v stečajnem postopku v zvezi s premoženjem družbe SR Tronic GmbH proti Nintendo Co. Ltd in Nintendo of America Inc.

(Zadeva C-458/13)

2013/C 344/74

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožene stranke in revidenti: Andreas Grund kot upravitelj v stečajnem postopku v zvezi s premoženjem družbe SR Tronic GmbH, Jürgen Reiser, Dirk Seidler

Tožeči stranki in nasprotni stranki v revizijskem postopku: Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je uporaba določbe (v obravnavanem primeru člena 95a(3) UrhG), s katero je v nacionalno pravo prenesen člen 6(2) Direktive 2001/29/ES (1), v nasprotju s členom 1(2)(a) Direktive 2001/29/ES, če z zadevnim tehničnim ukrepom niso varovana zgolj dela ali ostali predmeti varstva, temveč tudi računalniški programi?

(1) Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230).
SL Uradni list Evropske unije C 325/16

Pritožba, ki so jo T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda vložile 9. avgusta 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 6. junija 2013 v zadevi T-279/11, T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda proti Evropski komisiji

(Zadeva C-456/13 P)

2013/C 325/27

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (zastopnika: D. Waelbroeck, odvetnik, D. Slater, Solicitor)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije, Francoska republika

Predlogi

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— razglasi pritožbo za dopustno in utemeljeno;

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 6. junija 2013 v zadevi T-279/11 (izpodbijana sodba) v delu, v katerem je bila z njo ničnostna tožba pritožnice zavržena kot nedopustna in ugovori nezakonitosti zavrnjeni;

— vrne zadevo v vsebinsko presojanje Splošnemu sodišču;

— naloži Komisiji plačilo vseh stroškov pred Sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice v podporo pritožbi navajajo te pritožbene razloge:

1. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da namen izpodbijane uredbe ni bil izvajanje člena 263(4) PDEU;

2. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da se Uredba 393/2011 (1) ni posamično nanašala na tožeče stranke;

3. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je zavrnilo očitek nezakonitosti, ki je posledica napak iz točke 1 in 2.

Pritožnice Sodišču zato predlagajo naj (i) razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je z njo ničnostna tožba zavržena kot nedopustna in ugovor nezakonitosti zavrnjen; in (ii) vrne zadevo Splošnem sodišču.

(1) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 393/2011 z dne 19. aprila 2011 o določitvi koeficienta dodelitve za izdajo uvoznih dovoljenj, za katere so bili zahtevki vloženi od 1. do 7. aprila 2011, za proizvode v sektorju sladkorja v okviru nekaterih tarifnih kvot ter o odložitvi vlaganja zahtevkov za takšna dovoljenja (UL L 104, str. 39).
SL Uradni list Evropske unije C 313/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) 13. avgusta 2013 – Belgacom SA proti Commune d'Etterbeek

(Zadeva C-454/13)

2013/C 313/22

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance de Bruxelles

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Belgacom SA

Tožena stranka: Commune d'Etterbeek

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 12 in 13 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (1) razlagati tako, da prepovedujeta, da se z ureditvijo nacionalnega organa ali organa lokalne skupnosti v davčne namene uvede dajatev za infrastrukture za mobilne komunikacije, ki se nahajajo na javnih ali zasebnih zemljiščih in ki se uporabljajo v okviru opravljanja dejavnosti, zajetih s splošno odobritvijo?

(1) UL L 108, str. 21.
4.

Ali je to, da v zadevi pred nacionalnim sodiščem nacionalna zakonodaja ne vsebuje posebnih določb o nalogah zadevnih državnih organov v primeru pravnih sporov, ki se nanašajo na ukrepanje ali neukrepanje izvajalskega organa, posredniškega organa, organa upravljanja ali plačilnega organa, povezano z oceno vloge, izbiro projekta, sprejetjem odločitve o dodelitvi pomoči ali izvajanjem projekta, to je, da ni določeno, da morajo zadevni državni organi Evropsko komisijo obvestiti o začetem sodnem postopku in sprejeti ukrepe za zagotovitev, da so sredstva, ki so bila zagotovljena, rezervirana za sporno pomoč do končne odločitve o vprašanju dodelitve pomoči, združljivo z obveznostjo države članice na podlagi člena 38 Uredbe (ES) št. 1260/1999, da Evropsko komisijo obvešča o napredku upravnih in sodnih postopkov ter z njo sodeluje, s členom 19 Uredbe (ES) št. 2792/1999 ter zahtevami oddelkov 6 in 7 Odločbe Komisije COM(2006) 3424 o Smernicah o zaključku pomoči (2000-2006) iz strukturnih skladov?
—

ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da ni zagotovila zbiranja in čiščenja komunalne odpadne vode za 57 aglomeracij s populacijskim ekvivalentom med 2 000 in 10 000, ni izpolnila obveznosti iz členov 3 in 4 Direktive Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (91/271/EGS) (1);
SL Uradni list Evropske unije C 260/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 24. maja 2013 – T-Mobile Austria GmbH proti Telekom-Control-Kommission

(Zadeva C-282/13)

2013/C 260/35

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: T-Mobile Austria GmbH

Tožena stranka: Telekom-Control-Kommission

Intervenienti: Hutchison 3 G Austria Holdings GmbH, Hutchinson 3G Austria GmbH, Orange Austria Telecommunication GmbH, Stubai SCA, Orange Belgium SA, A1 Telekom Austria AG

Druge stranke: Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 4 in 9b Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES (1) z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva), ter člen 5(6) Direktive 2002/20/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) razlagati tako, da konkurentu v nacionalnem postopku iz člena 5(6) Direktive o odobritvi priznavajo položaj „prizadete“ osebe v smislu člena 4(1) okvirne direktive?

(1) UL L 108, str. 33.

(2) UL L 108, str. 21., kot je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o spremembi direktiv 2002/21/ES o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, 2002/19/ES o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju in 2002/20/ES o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, UL L 337, str. 37.
3.

Ali lahko izvoznik, ki je najprej predložil ponarejene carinske dokumente o prispetju izvoznega blaga v namembno državo, predloži veljavne carinske dokumente še po poteku rokov, ki so za predložitev določeni v Uredbi (ES) št. 800/1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode, in pri tem ohrani svojo pravico, če prepozna predložitev ni vplivala na zamudo pri poteku postopka za plačilo ali ga ovirala, ker je bil zahtevek za nadomestilo najprej zavrnjen iz drugih razlogov, kot je nepredložitev takih dokazil o prispetju v namembni kraj, in so bila ta predložena po tem, ko se je ugotovilo, da so ti dokumenti ponarejeni?
—

Ugotovi naj se, da Italijanska republika s tem, da del komunalnih odpadkov, ki se odlagajo na odlagališčih SubATO Rim, vključno s tistim v Malagrotti, in na odlagališčih SubATO Latina, ne gre v postopek obdelave, ki bi vključeval ustrezno ločevanje različnih vrst odpadkov in stabilizacijo organskih odpadkov, in s tem, da v deželi Lacij ni bila vzpostavljena integrirana in primerna mreža naprav za obdelavo odpadkov, ki bi ustrezale najboljšim razpoložljivim tehnikam, ni upoštevala obveznosti iz člena 6(a) Direktive 1999/31/ES (1), v povezavi s členom 1(1) te direktive, in členov 4, 13 in 16(1) Direktive 2008/98/ES (2);
—

pri odločanju o vsebini naj se razglasi za nične naslednje akte: — dopis Evropske komisije – Generalni direktorat za regionalno politiko št. 000841 z dne 2. februarja 2009, s predmetom „Plačila Komisije, ki se razlikujejo od zahtevanega zneska“, ki vsebuje naslednjo odločbo: „zato je datum, od katerega Evropska komisija šteje za nedopustne stroške glede ukrepa 1.7 ORP 2000-2006, 29. junij 2007 in ne 17. maj 2006, kot je bilo sporočeno v zgoraj navedenem dopisu z dne 22. decembra 2008“; — dopis Evropske komisije – Generalni direktorat za regionalno politiko št. 001059 z dne 6. februarja 2009, s predmetom „Prekinitev zahtevka za plačilo in zahteva po informacijah glede finančnih popravkov v skladu s členom 39 Uredbe št. 1260/99 ORP Kampanija“ ki vsebuje naslednjo odločbo: „zato je datum, od katerega Evropska komisija šteje za nedopustne stroške glede ukrepa 1.7 ORP 2000-2006, 29. junij 2007 in ne 17. maj 2006, kot je bilo predhodno navedeno“; — dopis Evropske komisije – Generalni direktorat za regionalno politiko št. 012480 z dne 22. decembra 2008 o ORP Kampanija 2000-2006 (CCI št. 1999 IT 16 1 PO 007) – Posledice postopka zaradi kršitve št. 2007/2195 v zvezi z ravnanjem z odpadki v Kampaniji, s katerim „Komisija zahteva, da se z naslednjim zahtevkom za plačilo odbijejo vsi stroški glede ukrepa 1.7, ki so nastali po 29. juniju 2007“.
3.

Ali je treba Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih ter načeli prava Unije o varstvu potrošnikov in pogodbenem ravnovesju razlagati tako, da je podana zloraba pravice in neupravičena obogatitev, kadar upnik poleg tega, da se mu domakne nepremičnina pod hipoteko za 50 % (zdaj 60 %) ocenjene vrednosti, predlaga dovolitev izvršbe za preostali znesek zaradi poplačila celotnega dolga, ne glede na to, da ocenjena vrednost in/ali realna vrednost domaknjene nepremičnine presega celotni dolg, in čeprav je tako ravnanje določeno v nacionalnem procesnem pravu?
SL Uradni list Evropske unije C 245/4

Pritožba, ki jo je Peek & Cloppenburg KG vložila 17. junija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 18. aprila 2013 v zadevi T-506/11, Peek & Cloppenburg KG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-325/13 P)

2013/C 245/07

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Nemčija) (zastopnik: P. Lange, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Nemčija)

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 18. aprila 2013 v zadevi T-506/11 razveljavi;

— odločbo prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu z dne 28. februarja 2011 v zadevi R 53/2005-1 razveljavi;

— Uradu za usklajevanje na notranjem trgu in družbi Peek & Cloppenburg KG (Hamburg) naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica očita kršitev člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti (1) (v nadaljevanju: UBZS) zaradi napačne razlage pojma „podeljuje pravico do prepovedi uporabe poznejše blagovne znamke“.

Nasprotno od mnenja Splošnega sodišča, naj ne bi bilo mogoče sklepati, da je zahteva določbe zgolj ta, da je uveljavljana pravica več kot lokalnega pomena. Sporni pojem naj bi bilo treba razlagati tako, da dodatno omejuje krog znakov več kot lokalnega pomena, za katere se lahko vloži ugovor. Ta razlaga naj bi pomenila, da mora zadevno nacionalno pravo imetniku zagotavljati pravico, da prepove uporabo poznejše blagovne znamke na celotnem ozemlju države članice, iz katere izhaja.

To naj bi utemeljevali cilj postopka z ugovorom zoper prijavo znamke Skupnosti, ureditev iz členov 110 in 111 UBZS ter razumevanje istega pojma iz člena 8(4) UBZS v členu 4(4)(b) Direktive 2008/95/ES. (2)

Nemški zakonodajalec naj bi člen 4(4)(b) UBZS ob pravilni razlagi prenesel v nacionalno pravo tako, da mora sporna pravica svojemu imetniku zagotavljati možnost, da prepove uporabo poznejše znamke na celotnem ozemlju Republike Nemčije. Razlaga pojma „podeljuje pravico do prepovedi uporabe poznejše blagovne znamke“ naj bi bila v sporu upoštevna.

Pritožnica podredno graja kršitev člena 8(4) UBZS, ker naj bi Splošno sodišče napačno razlagalo pojem „več kot zgolj lokalnega pomena“. To utemeljuje s smislom postopka z ugovorom in ciljem omejitve kroga nacionalnih znakov, za katere se lahko vloži ugovor, povezanostjo z ureditvijo iz členov 110 in 111 UBZS in ureditvijo iz člena 4(4)(b) Direktive 2008/95/ES.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

(2) Direktiva 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL L 299, str. 25).
SL Uradni list Evropske unije C 215/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Wiesbaden (Nemčija) 29. aprila 2013 – Stefan Fahnenbrock proti Helenski republiki

(Zadeva C-226/13)

2013/C 215/05

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Wiesbaden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Stefan Fahnenbrock

Tožena stranka: Helenska republika

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1 Uredbe (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah [v državah članicah (vročanje pisanj) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000] (1) razlagati tako, da je treba tožbo, s katero kupec obveznic – ki jih je izdala tožena stranka in so bile vpisane na računu vrednostnih papirjev tožeče stranke pri S Broker AG & Co. KG – ki ni sprejel ponudbe za zamenjavo obveznic, ki jo je tožena stranka dala konec februarja 2012, zahteva odškodnino v višini razlike v vrednosti, do katere je prišlo zaradi zanj finančno neugodne zamenjave, ki je bila marca 2012 kljub temu opravljena, šteti za „civilno in gospodarsko zadevo“ v smislu te uredbe?

(1) UL L 324, str. 79.
SL Uradni list Evropske unije C 226/4

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Darmstadt (Nemčija) 28. maja 2013 – H (odvetnik in upravitelj premoženja družbe G.T. GmbH v postopku zaradi insolventnosti) proti H. K.

(Zadeva C-295/13)

(2013/C 226/07)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Darmstadt

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: H, odvetnik in upravitelj premoženja družbe G.T. GmbH v postopku zaradi insolventnosti

Tožena stranka: H. K.

Vprašanja za predhodno odločanje

Zaradi razlage členov 1(2)(b) in 5, točke 1(a), 1(b) ter 3, Konvencije o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (Luganska konvencija II) in člena 3(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1346/2000 z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (2)

1. Ali so sodišča države članice, na območju katere je bil začet postopek zaradi insolventnosti glede premoženja dolžnice, pristojna za odločanje o tožbi upravitelja v postopku zaradi insolventnosti zoper poslovodjo dolžnice za povračilo izplačil, opravljenih po nastopu insolventnosti družbe ali po ugotovitvi njene prezadolženosti?

2. Ali so sodišča države članice, na območju katere je bil začet postopek zaradi insolventnosti glede premoženja dolžnice, pristojna za odločanje o tožbi upravitelja v postopku zaradi insolventnosti zoper poslovodjo dolžnice za povračilo izplačil, opravljenih po nastopu insolventnosti družbe ali po ugotovitvi njene prezadolženosti, kadar poslovodja nima stalnega prebivališča v drugi državi članici Evropske unije, temveč v državi, ki je pogodbenica Luganske konvencije II?

3. Ali tožba iz prvega vprašanja spada na področje uporabe člena 3(1) Uredbe št. 1346/2000?

4. Če tožba iz prvega vprašanja ne spada na področje uporabe člena 3(1) Uredbe št. 1346/2000 in/ali če se pristojnost sodišča v zvezi s tem ne razteza na poslovodjo s stalnim prebivališčem v državi pogodbenici Luganske konvencije II: ali gre za zadevo, ki se nanaša na stečaj v smislu člena 1(2)(b) Luganske konvencije II?

5. Če je odgovor na četrto vprašanje pritrdilen: (a) Ali je sodišče države članice, v kateri ima dolžnica sedež, na podlagi člena 5, točka 1(a), Luganske konvencije II pristojno za tožbo iz prvega vprašanja? (α) Ali gre pri tožbi iz prvega vprašanja za zadevo v zvezi s pogodbenimi razmerji v smislu člena 5, točka 1(a), Luganske konvencije II? (ß) Ali gre pri tožbi iz prvega vprašanja za pogodbo o opravljanju storitev v smislu člena 5, točka 1(b), Luganske konvencije II? (b) Ali gre pri tožbi iz prvega vprašanja za zadevo v zvezi z delikti ali kvazidelikti v smislu člena 5, točka 3, Luganske konvencije II?

(1) UL 2009, L 147, str. 5.

(2) UL L 160, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 1, str. 191.
5.

Ali se ob upoštevanju opredelitve „ponudnik [storitev informacijske družbe]“ iz člena 2 Direktive 2000/31/ES in člena 1(2) Direktive 98/34/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES, spodaj našteti primeri štejejo za „izključni prenos podatkov“ ali „shranjevanje v predpomnilniku“ ali „gostiteljstvo“ za namene členov 12, 13 in 14 Direktive 2000/31/ES: (a) časopis na neplačljivi spletni strani, na kateri se objavi elektronska različica tiskanega časopisa z vsemi članki in reklamami, v PDF ali v drugi podobni elektronski obliki; (b) časopis v elektronski obliki, ki je prosto dostopen in katerega ponudnik je plačan iz oglasov, ki se oglašujejo na spletni strani. Informacije, ki so objavljene v časopisu v elektronski obliki, priskrbijo zaposleni pri časopisu in/ali neodvisni novinarji; (c) plačljiva spletna stran, ki ponuja storitev iz točk (a) in (b)?