Iz členov 1 in 2(1) Odločbe št. 2424/88 o zaščiti proti dampinškemu ali subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti za premog in jeklo, izhaja, da je cilj protidampinških predpisov zaščita proti dampinškemu ali subvencioniranemu uvozu in da je protidampinško dajatev mogoče uporabiti za kakršen koli dampinški izdelek, katerega sprostitev v prosti promet v Skupnosti povzroča škodo. Glede na te določbe uporaba protidampinškega ukrepa torej predvideva vnos blaga na trg Skupnosti, ki industriji Skupnosti povzroča škodo. Protidampinška pravila ne obravnavajo prodaje blaga, preden je dejansko izvoženo na carinsko območje Skupnosti in sproščeno v prosti promet v Skupnosti. Namen protidampinških dajatev je namreč nevtralizirati stopnjo dampinga, ki je rezultat razlike med ceno izvoza v Skupnost in normalno vrednostjo izdelka, ter s tem odstraniti škodljive učinke uvoza zadevnega blaga v Skupnost. Tako cilj protidampinških predpisov načeloma ne zahteva naložitve protidampinške dajatve, določene na podlagi predhodne prodajne cene zadevnega blaga, če je bila cena, ki jo je deklarant dejansko plačal ali jo mora plačati, enaka ali višja od najnižje cene, predvidene s protidampinškim ukrepom.

V skladu s členom 1(2) Odločbe št. 67/94 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz surovega železa, pridobljenega iz hematita, s poreklom iz Brazilije, Poljske, Rusije in Ukrajine v Skupnost, carinski organi carinske vrednosti za uporabo protidampinške dajatve, uvedene z navedeno odločbo, ne morejo določiti na podlagi prodajne cene zadevnega blaga, ki je bila določena pred ceno, na podlagi katere je bila predložena carinska deklaracija, če prijavljena cena ustreza ceni, ki jo je uvoznik dejansko plačal ali jo mora plačati. Z besedo „prijavljena“, ki je dodana pojmu carinska vrednost, je v tej določbi izraženo, da osnova za uporabo protidampinške dajatve ni carinska vrednost kot taka, temveč carinska vrednost, ki jo je prijavil uvoznik. Iz tega izhaja, da cene prodaj, ki so se opravile pred prodajo, katere ceno je uvoznik uporabil za carinsko deklaracijo, ni mogoče upoštevati za uporabo protidampinške dajatve.

Kadar carinski organi utemeljeno dvomijo v resničnost prijavljene vrednosti in so njihovi dvomi potrjeni po morebitni zahtevi za predložitev vseh dodatnih informacij ali dokumentov ter potem, ko je bilo zadevni osebi primerno omogočeno, da se opredeli glede razlogov za te dvome, ne da bi bilo dovoljeno določiti ceno, ki je bila dejansko plačana ali jo je treba plačati, lahko v skladu s členom 31 Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti carinsko vrednost za uporabo protidampinške dajatve, uvedene z Odločbo št. 67/94, izračunajo na podlagi cene, ki je bila za zadevno blago dogovorjena za zadnjo prodajo pred prodajo, za katero je bila predložena carinska deklaracija, in glede katere ne bi imeli objektivnega razloga za dvom v njeno resničnost. Ob takem dvomu carinskim organom na eni strani namreč ni treba določati carinske vrednosti na osnovi metode transakcijske vrednosti in lahko zavrnejo prijavljeno ceno, če se ti dvomi nadaljujejo po morebitni zahtevi za predložitev vseh dodatnih informacij ali dokumentov in potem ko je bilo zadevni osebi primerno omogočeno, da se opredeli glede razlogov. Na drugi strani ob upoštevanju posebnosti spremenljive protidampinške dajatve sklicevanje na ceno, ki je bila določena pred ceno, na podlagi katere je bila predložena carinska deklaracija, pomeni sredstvo določanja carinske vrednosti, ki je hkrati „razumna“ v smislu člena 31(1) Uredbe št. 2913/92 ter v skladu z načeli, s splošnimi določbami mednarodnih sporazumov in določbami, na katere se sklicuje člen 31(1).

(Glej točke 33, 49, 52, 61, 63, 64 in izrek.)