Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Postopek s tožbo – Tožba pred sodiščem Skupnosti – Zakonitost odločbe odbora za pritožbe, ki odloča v postopku z ugovorom – Izpodbijanje z navajanjem novih pravnih elementov – Pogoji za dopustnost

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 74(1))

2. Znamka Skupnosti – Procesne določbe – Postopek z ugovorom – Obravnava, omejena na navajane razloge – Ugled prejšnje znamke – Obveznost strank, da navajajo dejstva in predložijo dokaze v utemeljitev – Lasten razlikovalen učinek prejšnje znamke – Obravnava po uradni dolžnosti

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 74)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prej registrirane znamke, ki je enaka ali podobna in ki je bila registrirana za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Besedni znamki „HOOLIGAN“ in „OLLY GAN“

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

Summary

1. Iz člena 74(1) in fine , Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti izhaja, da sme odbor za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), ki z odločitvijo o pritožbi zoper odločbo, s katero je bil zaključen postopek z ugovorom, svojo odločbo opreti le na relativne razloge za zavrnitev, ki jih je zadevna stranka uveljavljala, ter s tem povezana dejstva in dokaze, ki so jih stranke podale.

Merila uporabe relativnega razloga za zavrnitev ali vsake druge določbe, na katero se stranke sklicujejo v utemeljitvi prijav, so po naravi del pravnih navedb, ki so Uradu predložene v preizkus, enako pa velja za pravno vprašanje, ki ga je treba nujno preučiti za presojo razlogov, ki so jih podale stranke, in za ugoditev in zavrnitev prijav, celo če se stranke o tem vprašanju niso izrekle in celo če se Urad o tem vidiku ni izrekel. Prav tako, če se zatrjuje, da je s strani Urada prišlo do nepravilnosti pri obravnavnanju prijav strank, kot na primer do kršitve načela kontradiktornosti, je ta zatrjevana nepravilnost ravno tako del pravnega okvira zadeve.

Iz tega izhaja, da pravne navedbe, navajane pred Sodiščem prve stopnje, ne da bi bile predhodno predložene pred organi Urada, kolikor se nanašajo na pravno vprašanje, ki ni bilo nujno za zagotovitev pravilne uporabe Uredbe št. 40/94 glede razlogov in dejstev, dokazov ter navedb, ki so jih podale stranke, ne morejo vplivati na zakonitost odločbe odbora za pritožbe glede uporabe relativnega razloga za zavrnitev, ker ne sodijo v pravni okvir spora, kot je bil vložen pred odborom za pritožbe. Zato so nedopustne.

Vendar pa se, kadar je treba uporabiti pravno pravilo ali je treba pravno vprašanje obravnavati, da se zagotovi pravilna uporaba Uredbe št. 40/94 glede razlogov in dejstev, dokazov ter navedb, ki so jih podale stranke, pravna navedba, povezana s tem vprašanjem, sme prvič navesti pred Sodiščem prve stopnje.

Skladno z načelom enakosti orožij veljajo za interveniente pred Sodiščem prve stopnje glede pravnih navedb enaka pravila o dopustnosti kot za tožeče stranke.

(Glej točke od 21 do 23.)

2. Čeprav mora po členu 74 Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) preučiti vse navedbe glede razlikovalnega učinka znamke zaradi njenega ugleda, pa to ne velja, če se stranka ne sklicuje na učinek ugleda prejšnjih znamk in na dokaze, podane v utemeljitev tega ugleda. Ker je ugled znamke a priori zgolj domneven, morajo stranke zadostno pojasniti svojo prijavo, da se Uradu omogoči, da celovito odloči o njihovih navajanjih. Na drugi strani, presoja ugleda načelno sloni na dejanskih navedbah, ki jih stranke morajo navesti. Kadar se stranka, ki je podala ugovor, namerava sklicevati na dejstvo, da je njena znamka dobro znana, mora navesti dejstva in, če je potrebno, dokaze, ki Uradu omogočajo, da preveri resničnost te trditve.

Glede lastnega razlikovalnega učinka prejšnje znamke je nasprotno treba ugotoviti, da bi Urad, eventualno po uradni dolžnosti, ta element moral preučiti zaradi ugovora. V nasprotju z ugledom strankam ni treba navesti nobene dejanske navedbe glede presoje lastnega razlikovalnega učinka. Ta presoja poleg tega ni odvisna od predložitve razlogov in navedb strank, da se dokaže lastni razlikovalni učinek, ker mora UUNT sam odkriti in presoditi njegov obstoj s pomočjo prejšnje znamke, na katero se opira ugovor.

(Glej točki 30 in 32.)

3. Za povprečnega francoskega in portugalskega potrošnika ni verjetnosti zmede med besednim znakom HOOLIGAN, za katerega je zahtevana registracija znamke Skupnosti za „oblačila in pokrivala“ iz razreda 25 v smislu nicejskega aranžmaja, ter besednimi znamkami OLLY GAN, ki so bile prej registrirane kot mednarodne znamke z učinkom, med drugim, na Portugalskem, kot nacionalna znamka pa v Franciji, in zadevajo zlasti oblačila iz istega razreda omenjene uredbe, ker se znaka, ne glede na fonetično podobnost, vizualno in konceptualno razlikujeta in ker ni mogoče potrditi, da imata prejšnji znamki močan lastni razlikovalni učinek, tako da upoštevna javnost prijavljene znamke verjetno ne bi zamenjala s prejšnjima znamkama, zlasti ne na področju oblačil.

(Glej točke 56, 62, 65, 67 in 69.)