Člen 6(3) Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst je treba razlagati tako, da načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja, pomembnega za Skupnost, ali zanj ni potreben, ki ima negativne posledice za naravni habitatni tip na tem območju in ki določa ukrepe za ustvaritev enako velike ali večje površine tega habitatnega tipa na tem območju, škodi celovitosti navedenega območja. Taki ukrepi se lahko, če je potrebno, opredelijo kot izravnalni ukrepi v smislu odstavka 4 tega člena, le če so izpolnjeni pogoji iz te določbe.

Uporaba previdnostnega načela v okviru izvajanja člena 6(3) Direktive 92/43 od pristojnega nacionalnega organa namreč zahteva, da presodi posledice projekta za zadevno območje Natura 2000 glede na cilje ohranjanja za to območje in ob upoštevanju varstvenih ukrepov, ki jih vsebuje navedeni projekt, s katerimi se želi izogniti ali zmanjšati morebitne škodljive učinke, ki se neposredno povzročijo za to območje, da bi se zagotovilo, da ta projekt ne škodi celovitosti navedenega območja. Nasprotno pa v okviru presoje posledic projekta, določene v navedenem členu 6(3), ni mogoče upoštevati varstvenih ukrepov, ki jih določa projekt in s katerimi se želi izravnati negativne učinke tega projekta na območje Natura 2000.

To pa bi veljalo za ukrepe, , s katerimi se v položaju, v katerem je pristojni nacionalni organ dejansko ugotovil, da ima projekt lahko pomembne negativne – morda trajne – učinke za varovani habitatni tip zadevnega območja Natura 2000, namerava razviti nova, enako velika ali večja površina tega habitatnega tipa na drugem delu tega območja, na katerega ta projekt ne bi neposredno vplival.

Namen teh ukrepov namreč ni ta, da bi se izognilo ali zmanjšalo pomembne negativne učinke, ki bi jih projekt neposredno povzročil temu habitatnemu tipu, temveč je njihov namen ta, da se ti učinki pozneje izravnajo. V tem okviru z njimi ni mogoče zagotoviti, da projekt ne bo škodil celovitosti navedenega območja v smislu člena 6(3) Direktive 92/43.

Poleg tega se načeloma morebitni pozitivni učinki prihodnjega razvoja novega habitata – s katerim se želi izravnati izgubo kakovostne površine istega habitatnega tipa na varovanem območju – tudi če bi imel ta večjo površino in bil kakovostnejši, le težko predvidijo z gotovostjo in so ti v vsakem primeru vidni šele čez nekaj let. Zato jih v okviru postopka, določenega v tej določbi, ni mogoče upoštevati.

Nazadnje se s polnim učinkom varstvenih ukrepov, določenih v členu 6 Direktive 92/43, želi izogniti temu, da bi se pristojni nacionalni organ z ukrepi, imenovanimi za ublažitev, ki dejansko ustrezajo izravnalnim ukrepom, izognil posebnim postopkom, določenim v tem členu, s tem ko bi na podlagi odstavka 3 navedenega člena odobril projekt, ki škodi celovitosti zadevnega območja. Šele če je treba kljub negativni presoji, opravljeni v skladu s členom 6(3), prvi stavek, navedene direktive, izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in če ni drugih ustreznih rešitev, pa država članica v skladu s členom 6(4) Direktive 92/43 izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000.

(Glej točke od 28 do 34 in 39 ter izrek.)