SL Uradni list Evropske unije C 235/9

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 1. junija 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti razširjeni senat) z dne 21. marca 2012 v združenih zadevah T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV in T-69/06 RENV, Irska in drugi proti Komisiji

(Zadeva C-272/12 P)

2012/C 235/16

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: V. Di Bucci, G. Conte, D. Grespan, N. Khan in K. Walkerová, zastopniki)

Druge stranke v postopku: Francoska republika, Irska, Italijanska republika, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča Evropske unije (četrti razširjeni senat) z dne 21. marca 2012, ki je bila Komisiji sporočena 23. marca 2012, v združenih zadevah Irska in drugi proti Komisiji, T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV in T-69/06 RENV, naj se razveljavi,

— zadeve naj se vrnejo Splošnemu sodišču v ponovno odločanje,

— odločitev o stroških naj se pridrži.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija je pri Sodišču vložila pritožbo zoper sodbo, izdano 21. marca 2012 v združenih zadevah Irska in drugi proti Komisiji, T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV in T-69/06 RENV, s katero je Splošno sodišče Odločbo Komisije 2006/323/ES z dne 7. decembra 2005 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji, razglasilo za nično.

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja pet pritožbenih razlogov: nepristojnost Splošnega sodišča, postopkovne nepravilnosti pred Splošnim sodiščem, ki so škodile interesom Komisije ter kršitev prava Unije.

Prvič, Splošno sodišče naj bi s tem, da je v petih združenih zadevah po uradni dolžnosti navajalo tožbeni razlog kršitve člena 87(1) ES, ker naj se sporni nacionalni ukrepi ne bi pripisali državam članciam, napačno uporabilo pravo. Vsekakor naj bi v zadevah T-56/06 RENV in T-60/06 RENV po uradni dolžnosti navajalo razloge glede kršitve načela pravne varnosti in/ali domneve zakonitosti aktov Unije, da bi se odločba Komisije v celoti razglasila za nično, čeprav so se ti razlogi navajali le za namen nasprotovanja zahtevku za vračilo.

Drugič, Splošno sodišče naj bi s tem, ko je odločilo, da ima pojem izkrivljanja konkurence enak obseg in pomen na področju usklajevanja nacionalnih davčnih zakonodaj in na področju državnih pomoč, v nasprotju s presojo Sodišča v sodbi z dne 2. decembra 2009 v zadevi Komisija proti Irski in drugim (C-89/08 P, ZOdl., str. I-11245), napačno uporabilo pravo in zlasti kršilo člen 61, druga alinea, Statuta Sodišča, v skladu s katerim je Splošno sodišče glede pravnih vprašanj vezano na odločitev Sodišča, kadar to razveljavi sodbo Splošnega sodišča in mu zadevo vrne v ponovno odločanje.

Splošno sodišče naj bi, tretjič, s tem, da je menilo, da sporne oprostitve ne pomenijo državnih pomoči, ker jih je odobril Svet na podlagi pravil o davčnem usklajevanju, da jih torej ni mogoče pripisati zadevnim državam članicam in da zaradi tega niso predmet postopka nadzora pomoči, vzpostavljenega s Pogodbo, napačno uporabilo pravo pri določitvi pristojnosti Sveta oziroma Komisije ter pri določitvi odnosov med davčnim usklajevanjem in nadzorom državnih pomoči ter kršilo člena 87 in 88 ES in načelo institucionalnega ravnotežja.

Četrtič, Splošno sodišče naj bi Odločbo Sveta 2001/224/ES z dne 12. marca 2001 o znižanih stopnjah in oprostitvah plačila trošarine za nekatera mineralna olja, ki se uporabljajo za posebne namene, razlagalo contra legem. Pritožnica namreč meni, da je Splošno sodišče razlago ob neupoštevanju pravil o razlagi aktov institucij oprlo na odgovor Sveta na vprašanje Splošnega sodišča, pri tem pa je bil pomen navedenega odgovora Sveta izkrivljen.

Nazadnje, sodba Splošnega sodišča je v delu, v katerem temelji na kršitvi načela pravne varnosti, domneve zakonitosti in načela dobrega upravljanja, pomanjkljivo obrazložena oziroma jo bremenijo enake napake, kot so navedene v drugem, tretjem in četrtem pritožbenem razlogu.