Keywords

Summary



Keywords

1. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Postopek za evropski plačilni nalog –Uredba št. 1896/2006 – Kontraditoren postopek – Neobstoj

(Uredba št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta, člena 1(1)(a) in 12(3))

2. Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Postopek za evropski plačilni nalog – Uredba št. 1896/2006 – Ugovor zoper evropski plačilni nalog brez ugovarjanja pristojnosti sodišča države članice izvora – Učinki – Spustitev tožene stranke v postopek v smislu člena 24 Uredbe št. 44/2001 – Neobstoj – Ugovor, ki vsebuje razloge, ki se nanašajo na glavno stvar – Nevplivanje

(Uredba št. 1896/2006 Evropskega parlamenta in Sveta št. 1896/2006, člena 6 in 17; Uredba Sveta št. 44/2001, člen 24)

Summary

1. Cilj Uredbe št. 1896/2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog je zlasti poenostaviti, pospešiti in zmanjšati stroške sodnih postopkov v čezmejnih zadevah v zvezi z nespornimi denarnimi zahtevki. Poenostavljen in enoten postopek, uveden s to uredbo, ni kontradiktoren. Tožena stranka se s tem, da je bil izdan evropski plačilni nalog, seznani namreč šele, ko ji je ta vročen. Takrat lahko tožeči stranki plača znesek iz tega naloga ali zoper nalog vloži ugovor pri sodišču izvora.

(Glej točki 28 in 29.)

2. Člen 6 Uredbe št. 1896/2006 o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog v povezavi s členom 17 te uredbe je treba razlagati tako, da ugovora zoper evropski plačilni nalog, s katerim se ne ugovarja pristojnosti sodišča države članice izvora, ni mogoče šteti za spustitev v postopek v smislu člena 24 Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, in da to, da je tožena stranka v ugovoru, ki ga je vložila, navedla razloge, ki se nanašajo na glavno stvar, v zvezi s tem ni upoštevno.

Na eni strani, kadar tožena stranka v ugovoru zoper evropski plačilni nalog namreč ne ugovarja pristojnosti sodišča države članice izvora, ta ugovor ne more imeti za toženo stranko drugih učinkov od teh, ki izhajajo iz člena 17(1) Uredbe št. 1896/2006. Ti učinki so, da se postopek za evropski plačilni nalog konča in da spor avtomatično preide v okvir rednega civilnega postopka, razen če je tožeča stranka izrecno zahtevala, da se postopek v tem primeru zaključi.

Na drugi strani, takega ugovora s temi razlogi pa za namene določitve pristojnega sodišča na podlagi člena 24 Uredbe št. 44/2001 ni mogoče šteti za prvo obrambno navedbo v rednem civilnem postopku, ki sledi postopku za evropski plačilni nalog. Če bi se namreč štelo, da tak ugovor pomeni prvo obrambno navedbo, bi to vodilo do priznanja, da sta postopek za evropski plačilni nalog in redni civilni postopek, ki mu sledi, načeloma eden in isti postopek. Taka razlaga pa bi bila le težko združljiva z dejstvom, da prvi od teh postopkov poteka po pravilih iz Uredbe št. 1896/2006, drugi pa, kot je razvidno iz člena 17(1) navedene uredbe, po pravilih rednega civilnega postopka. Tej razlagi bi nasprotovalo tudi to, da ta civilni postopek ne poteka nujno pri istem sodišču, kot je sodišče, pri katerem poteka postopek za evropski plačilni nalog. Končno, taka razlaga bi bila poleg tega v nasprotju z namenom ugovora zoper evropski plačilni nalog. V zvezi s tem nobena določba Uredbe št. 1896/2006, in zlasti ne njen člen 16(3), od tožene stranke ne zahteva, da pojasni razloge za svoj ugovor, tako da ta ni namenjen temu, da se uporablja kot okvir za obrambo v glavni stvari, ampak da toženi stranki omogoči izpodbijanje terjatve.

(Glej točke 31, od 38 do 40 in 43 ter izrek.)