ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Spetsializiran nakazatelen sad (Bolgarija) 4. junija 2021 – Kazenski postopek zoper DD

(Zadeva C-347/21)

(2021/C 338/13)

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Spetsializiran nakazatelen sad

Obtoženec

DD

Vprašanji za predhodno odločanje

Ali je pravica do osebne navzočnosti obtoženca na podlagi člena 8(1) v povezavi s členom 10(1) in uvodno izjavo 44 Direktive 2016/343 (1) varovana, če je bila na ločenem naroku zaslišana priča v nenavzočnosti obtoženca, obtožencu pa se je omogočilo, da to pričo zasliši na naslednjem naroku, a je izjavil, da nima vprašanj, oziroma ali je zaradi varstva pravice do osebne navzočnosti treba v celoti ponovno opraviti to zaslišanje, vključno s ponovitvijo vprašanj drugih udeležencev, ki so bili navzoči pri prvem zaslišanju?

Ali je pravica do obrambe po odvetniku na podlagi člena 3(1) v povezavi s členom 12(1) Direktive 2013/48 (2) varovana, če sta bili na dveh ločenih narokih v nenavzočnosti odvetnika zaslišani dve priči, odvetniku pa se je omogočilo, da ti priči zasliši na naslednjem naroku, oziroma ali je zaradi varstva pravice do obrambe po odvetniku treba v celoti ponovno opraviti ti zaslišanji, vključno z vprašanji drugih udeležencev iz prvega zaslišanja, odvetniku, ki na obeh predhodnih narokih ni bil navzoč, pa omogočiti, da postavi svoja vprašanja?

(1) Direktiva (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku (UL 2016, L 65, str. 1).

(2) Direktiva 2013/48/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o pravici do dostopa do odvetnika v kazenskem postopku in v postopkih na podlagi evropskega naloga za prijetje ter pravici do obvestitve tretje osebe ob odvzemu prostosti in do komunikacije s tretjimi osebami in konzularnimi organi med odvzemom prostosti (UL 2013, L 294, str. 1).
1)

Ali je treba člen 15(1) Direktive 2002/58 (1) v povezavi s členi 7, 8 in 11 ter členom 52(1) Listine iz Nice, ob upoštevanju načel, ki jih je [Sodišče Evropske unije] določilo v sodbi z dne 2. marca 2021 v zadevi C-746/18, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi iz člena 132(3) zakonske uredbe št. 196/2003, v skladu s katero je državno tožilstvo, ki ima na podlagi določb iz Naslova IV italijanske ustave polna jamstva neodvisnosti in avtonomije, pristojno, da z obrazloženo odločbo odredi zbiranje podatkov o prometu in lokaciji za namene kazenske preiskave?
2.

Ali je treba načelo enakovrednosti ob upoštevanju drugih določb prava Unije razlagati tako, da posamezniku podeljuje subjektivne pravice v razmerju do države in nasprotuje uporabi avstrijskih nacionalnih predpisov, v skladu s katerimi mora sodišče pred obravnavo zahtevka za revizijo, ki se mora vedno nanašati na razglasitev ničnosti odločitve javnega naročnika, ki jo je mogoče izpodbijati ločeno, ugotoviti vrsto postopka oddaje javnega naročila in (ocenjeno) vrednost naročila ter vse izpodbijane odločitve, ki jih je mogoče izpodbijati ločeno, iz konkretnega postopka oddaje javnega naročila, ki se izpodbijajo, oziroma po potrebi tudi sklope konkretnega postopka oddaje javnega naročila, da nato predsednik pristojnega senata sodišča po potrebi izda zahtevo za dopolnitev zaradi naknadnega doplačila taks in v primerih neplačila taks pred ali najpozneje ob zavržbi zahtevka za revizijo zaradi neplačanih taks predlagateljici naloži takse prek sodnega senata, pristojnega za zahtevek za revizijo, sicer izgubi pravico, da od predlagateljice zahteva plačilo taks, če v civilnih zadevah v Avstriji, kot na primer pri odškodninskih tožbah ali tožbah za opustitev zaradi kršitve konkurence, neplačilo taks sicer ne preprečuje obravnave tožbe ne glede na vprašanje taks za pravno varstvo, ki se dolgujejo v kakršnem koli obsegu, in še za primerjavo: v Avstriji neplačilo taks za pritožbo v primeru pritožb zoper upravne odločbe ali pa taks za pritožbo oziroma revizijo za pravna sredstva zoper odločitve upravnih sodišč pred Verfassungsgerichtshof (ustavno sodišče) ali Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče) ne pripelje do zavržbe pravnega sredstva zaradi neplačila taks?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 30. aprila 2021 – P.I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

(Zadeva C-280/21)

(2021/C 278/46)

Jezik postopka: litvanščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: P.I.

Nasprotna stranka: Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba nasprotovanje nezakonito delujoči in koruptivno vplivni skupini, ki prek državnega aparata zatira prosilca za azil in proti kateri se je nemogoče zakonito braniti zaradi zelo razširjene korupcije v državi, šteti za enakovredno pripisanemu političnemu prepričanju v smislu člena 10 Direktive 2011/95/EU (1)?

(1) Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011 L 337, str. 9).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) 10. maja 2021 – Allianz Benelux SA/État belge, SPF Finances

(Zadeva C-295/21)

(2021/C 289/41)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Bruxelles

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Allianz Benelux SA

Nasprotna stranka: État belge, SPF Finances

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 4(1) Direktive Sveta 90/435/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic (1) – v povezavi ali ne z določbami Direktive 78/855/EGS (Tretja direktiva) (2) in Direktive 82/891/EGS (Šesta direktiva) (3) na področju prava družb – razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki določa, da se razdeljeni dobiček, na katerega se nanaša Direktiva, vključi v davčno osnovo družbe prejemnice dividend, preden se od te osnove odbije v višini 95 % zneska in se, po potrebi, prenese v naslednja davčna obdobja, vendar je njena posledica – ker ne vključuje posebne določbe, v skladu s katero bi bili v primeru reorganizacije družb odbitki, ki so bili tako preneseni s prenosne družbe, v celoti preneseni na družbo prejemnico – ta, da je zadevni dobiček ob navedeni transakciji posredno obdavčen zaradi uporabe določbe, v skladu s katero je prenos navedenih odbitkov omejen sorazmerno z deležem, ki ga v neto davčnih sredstvih pred transakcijo predstavljajo prevzeti elementi prenosne družbe v celotnem obsegu – prav tako pred transakcijo – neto davčnih sredstev prevzemne družbe in neto davčne vrednosti prevzetih elementov?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 147.

(2) Tretja direktiva Sveta z dne 9. oktobra 1978 o združitvi delniških družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 42).

(3) Šesta direktiva Sveta z dne 17. decembra 1982 o delitvi delniških družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 50).
C 263/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Ilfov (Romunija) 26. marca 2021 – SR/EW

(Zadeva C-196/21)

(2021/C 263/08)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Tribunalul Ilfov

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica in tožeča stranka: SR

Pritožnik in tožena stranka: EW

Intervenienti: FB, CX, IK

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se v primeru, da sodišče odloči in naloži, da se v civilni postopek povabi interveniente, šteje, da je „prosilec“ iz člena 5 Uredbe (ES) št. 1393/2007 (1) sodišče države članice, ki je odločilo, da se v postopek povabi interveniente, ali stranka v postopku pred tem sodiščem?

(1) Uredba (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (UL 2007 L 324, str. 79).
—

V okviru prvega pritožbenega razloga se zatrjuje, da je Splošno sodišče prekoračilo svoja pooblastila in odločilo ultra petita, saj je v predmet spora vključilo sklep predsednika Evropskega parlamenta o ugotovitvi, da gre za primer nadlegovanja, in razglasilo ničnost tega sklepa (točke 34, 37 38 in 76 izpodbijane sodbe);
Pritožba, ki jo je 2. aprila 2021 vložila Evropska investicijska banka zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 27. januarja 2021 v zadevi T-9/19, ClientEarth/EIB

(Zadeva C-212/21 P)

(2021/C 217/39)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska investicijska banka (EIB) (zastopniki: T. Gilliams, G. Faedo in K. Carr, agenti)

Drugi stranki v postopku: ClientEarth, Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je pritožba dopustna in utemeljena;

— izpodbijano sodbo, kot izhaja iz izreka, v celoti razveljavi;

— če Sodišče meni, da stanje postopka to dovoljuje, zavrne tožbo;

— organizaciji ClientEarth naloži plačilo stroškov obeh strank v zvezi s pritožbenim postopkom in postopkom na prvi stopnji.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.

Prvič, z izpodbijano sodbo je bilo napačno ugotovljeno, da je obramba EIB glede njene neodvisnosti na področju njenih finančnih transakcij nedopustna. Splošno sodišče ni upoštevalo določb primarnega prava EU, ki so podlaga za obrambo EIB, napačno je uporabilo obveznost obrazložitve in izkrivilo odgovor EIB na zahtevo organizacije ClientEarth za notranjo revizijo na podlagi 10. člena Aarhuške uredbe (1). Zato je Splošno sodišče napačno razlagalo opredelitev „upravnega akta“ v skladu s členom 2(1)(g) Aarhuške uredbe.

Drugič, z izpodbijano sodbo je bilo napačno razsojeno, da resolucija, ki jo je 12. aprila 2018 sprejel svet direktorjev EIB in s katero je bil odobren predlog za financiranje projekta izgradnje elektrarne na biomaso v Curtisu (Španija), pomeni upravni akt, ki ima „pravno zavezujoče in zunanje učinke“ v smislu člena 2(1)(g) Aarhuške uredbe. Splošno sodišče je kršilo načelo primarnosti primarnega prava EU nad sekundarnim pravom EU in mednarodnimi sporazumi, ni upoštevalo členov 271(c) in 263(4) PDEU ter napačno uporabilo člen 263 PDEU.

Tretjič, z izpodbijano sodbo je bilo napačno razsojeno, da resolucija sveta direktorjev EIB z dne 12. aprila 2018 pomeni upravni akt, „sprejet v skladu z okoljskim pravom“ v smislu člena 2(1)(g) Aarhuške uredbe. Splošno sodišče je napačno razlagalo opredelitev iz člena 2(1)(f) Aarhuške uredbe, ni ugotovilo pravilne pravne podlage za sporno resolucijo in je Aarhuško uredbo glede na Aarhuško konvencijo neskladno razlagalo.

(1) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).
1.

Ali je na podlagi načela enakega in nediskriminatornega obravnavanja gospodarskih subjektov in načela transparentnosti iz člena 18(1) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (1) (v nadaljevanju: Direktiva 2014/24/EU) mogoča taka razlaga člena 21(1) Direktive 2014/24/EU in člena 2(1) Direktive (EU) 2016/943 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o varstvu nerazkritega strokovnega znanja in izkušenj ter poslovnih informacij (poslovnih skrivnosti) pred njihovo protipravno pridobitvijo, uporabo in razkritjem (2) (v nadaljevanju: Direktiva 2016/943) ter zlasti v njima vsebovanih formulacij „kot celota ali v natančni konfiguraciji in sestavi njenih komponent ni splošno znana ali lahko dosegljiva“ in „ima tržno vrednost, ker je skrivnost“ in določitve, da „javni naročnik ne razkrije informacij, ki mu jih gospodarski subjekti predložijo in označijo kot zaupne“, v skladu s katero lahko gospodarski subjekt ob sklicevanju, da gre za poslovno skrivnost, odkloni razkritje kakršne koli informacije, ker je noče razkriti gospodarskim subjektom, ki z njim konkurirajo?
C 206/18

Tožba, vložena 21. marca 2021 – Evropska komisija/Republika Bolgarija

(Zadeva C-174/21)

(2021/C 206/23)

Jezik postopka: bolgarščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: I. Zalogin, M. Noll-Ehlers)

Tožena stranka: Republika Bolgarija

Predlogi

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je Republika Bolgarija s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov, ki izhajajo iz sodbe Sodišča z dne 5. aprila 2017, Komisija/Bolgarija (C-488/15, EU:C:2017:267), kršila obveznosti iz člena 260(1) PDEU glede območij in aglomeracij BG0001 Sofija, BG0002 Plovdiv, BG0004 Severna Bolgarija, BG0005 Jugozahodna Bolgarija in BG0006 Jugovzhodna Bolgarija;

— Republiki Bolgariji naloži, naj Komisiji plača pavšalni znesek v višini 3 156 EUR na dan, računano od razglasitve sodbe Sodišča z dne 5. aprila 2017, Komisija/Bolgarija (C-488/15, EU:C:2017:267), do razglasitve sodbe v obravnavani zadevi, ali – če bo sodba izvršena prej – do 31. decembra zadnjega leta, v katerem zahteve iz navedene sodbe ne bodo izpolnjene, vsekakor pa ne manj kot minimalni pavšalni znesek 653 000 EUR;

— Republiki Bolgariji naloži, naj Komisiji plača periodično denarno kazen v višini 5 677,20 EUR na dan za vsako posamezno območje kakovosti zraka, računano od razglasitve sodbe Sodišča v obravnavani zadevi do leta, v katerem bo sodba z dne 5. aprila 2017, Komisija/Bolgarija (C-488/15, EU:C:2017:267), v celoti izvršena, in

— Republiki Bolgariji naloži, naj nosi stroške v zvezi s postopkom.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Bolgarija ni sprejela vseh potrebnih ukrepov, da bi izpolnila zahteve iz sodbe Sodišča, izdane v zadevi C-488/15, pri čemer je poleg tega kršila (i) obveznosti iz člena 13 v povezavi s Prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo in (ii) obveznosti iz člena 23 te direktive.
3.

Tretji pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in/ali zmotna ugotovitev dejanskega stanja, zaradi mnenja, da je izpodbijani sklep skladen s splošnimi načeli Unije in Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načelom legitimnih pričakovanj, načelom sorazmernosti in enakosti, in pravico do lastnine. Pritožniki trdijo, da je izpodbijana sodba nezakonita v delu, v katerem je bilo ugotovljeno – ker se ni presojalo posebnosti konkretnega primera in se je napačno razlagalo ustrezne standarde – da so izpodbijani sklepi skladni s pravom Unije in z načeli iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; v delu v katerem niso bila upoštevana tudi pisna dokazila o številnih zagotovilih tožečim strankam glede ohranitve pridobljene pravice in njene nespremenljivosti; v delu, v katerem ni bilo upoštevano, da izpodbijani sklepi niso bili obrazloženi, in brez navedbe razloga, in da so se odražali v očitno nesorazmernem in popolnoma neutemeljenem posegu.
7.

Ali je treba člen 101 PDEU razlagati tako, da je mogoče za notarje, ki so bili člani predsedstva, šteti, da so kršili ta člen, in da se jim lahko naloži denarna kazen na podlagi tega, da so sodelovali pri sprejetju pojasnil, opisanih v obravnavani zadevi, medtem ko so delali kot notarji?
1.

Ali je treba člen 9(2) Uredbe 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (1) razlagati tako, da je treba uporabo znaka, ki je enak znamki, v oglasu, objavljenem na spletnem mestu, pripisati njegovemu upravljavcu ali gospodarsko povezanim subjektom zaradi mešanja lastnih ponudb upravljavca ali gospodarsko povezanih subjektov in ponudb tretjih prodajalcev na tem spletnem mestu z vključitvijo teh oglasov v lastno komercialno sporočilo upravljavca ali gospodarsko povezanih subjektov? Ali je taka vključitev potrjena z dejstvom, da: — so oglasi na spletnem mestu predstavljeni enotno? — so lastni oglasi upravljavca in gospodarsko povezanih subjektov ter tretjih prodajalcev prikazani brez razlikovanja glede na njihov izvor, vendar z jasno prikazanim logotipom upravljavca ali gospodarsko povezanih subjektov v oglasnih rubrikah tretjih spletnih mest v obliki oglasov „pop-up“? — upravljavec ali gospodarsko povezani subjekti tretjim prodajalcem ponujajo celovito storitev, vključno s pomočjo pri oblikovanju oglasov in določanju prodajnih cen, skladiščenjem in odpremljanjem proizvodov? — je spletno mesto upravljavca in gospodarsko povezanih subjektov oblikovano tako, da je predstavljeno v obliki butikov in oznak, kot so „najbolje prodajano“, „najbolj iskano“ ali „najbolj priljubljeno“, ne da bi se jasno in na prvi pogled razlikovalo med lastnimi proizvodi upravljavca in gospodarsko povezanih subjektov ter proizvodi tretjih prodajalcev?
C 182/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (Poljska) 2. februarja 2021 – Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k./Bankowi Handlowemu w Warszawie S.A.

(Zadeva C-64/21)

(2021/C 182/41)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Najwyższy

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k.

Druga stranka v postopku: Bank Handlowy w Warszawie S.A.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 7(1)(b) Direktive Sveta 86/653/EGS z dne 18. decembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih (1) ob upoštevanju njegovega besedila in namena razlagati tako, da je z njim samozaposlenemu trgovskemu zastopniku priznana brezpogojna pravica do provizije za pogodbo, ki je bila med trajanjem pogodbe o trgovskem zastopanju sklenjena s tretjo osebo, ki jo je zastopnik že prej v zvezi s podobnim poslom pridobil kot stranko, ali pa je to pravico mogoče s pogodbo izključiti?

(1) UL 1986, L 382, str. 17, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 177.
1.

Ali je treba člen 1(2) Direktive Sveta 87/357/EGS (1) z dne 25. junija 1987 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z izdelki, ki zaradi zavajajočega videza ogrožajo zdravje ali varnost potrošnikov razlagati tako, da opredeljuje izdelke iz odstavka 1 tega člena kot izdelke, ki imajo, čeprav niso živila, tako obliko, vonj, barvo, izgled, embalažo, etiketiranje, prostornino ali velikost, da jih potrošniki, zlasti otroci, utegnejo zamenjati za živila in jih zato dajati v usta, sesati ali zaužiti, kar bi bilo lahko nevarno, ker objektivni in preverjeni podatki kažejo, da bi lahko to povzročilo na primer zadušitev, zastrupitev ali predrtje oziroma zaprtje prebavnega trakta?
C 148/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Nejvyšší správní soud (Češka republika) 18. februarja 2021 – HJ

(Zadeva C-101/21)

(2021/C 148/11)

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Nejvyšší správní soud

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: HJ

Druga stranka v postopku: Ministerstvo práce a sociálních věcí

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 2 v povezavi s členom 12(a) in (c) Direktive 2008/94/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca nasprotuje sodni praksi nacionalnih sodišč, da se direktor gospodarske družbe ne šteje za „delavca“, ko gre za izpolnitev zahtevka za plačilo v skladu z Direktivo 2008/94/ES samo zato, ker je direktor kot delavec hkrati član statutarnega organa te gospodarske družbe?

(1) UL 2008, L 283, str. 36.
5.

Ali so neugodne vremenske razmere, ki na zadevnem kraju in ob zadevnem času niso zunaj običajnega in ki na zadevnem kraju in ob zadevnem času ne izstopajo iz običajnih in pričakovanih vremenskih razmer, dogodki, ki so neločljivo povezani z običajnim opravljanjem dejavnosti letalskih družb in običajnimi okvirnimi pogoji zračnega prometa v smislu razlage člena 5(3) Uredbe (ES) št. 261/2004, kakor jo je podalo Sodišče Evropske unije?
Pritožba, ki jo je 4. februarja 2021 vložila Deza a.s. zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi razširjeni senat) z dne 16. decembra 2020 v zadevi T-638/18, Deza a.s./Komisija

(Zadeva C-74/21 P)

(2021/C 128/36)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Deza a.s. (zastopniki: P. Sellar, advocaat, K. Van Maldegem, avocat, M. Grunchard, avocate)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Španija, Evropska agencija za kemikalije

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano sodbo razveljavi;

— zadevo vrne Splošnemu sodišču v razsojanje, in

— pridrži odločitev o stroških.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je z ugotovitvijo, da trditev pritožnice, v skladu s katero naj bi Komisija storila očitno napako pri presoji, ne pomeni nujno, da je Komisija kršila dolžnost skrbnega ravnanja, napačno uporabilo pravo.

Drugi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je s tem, da je domnevno pravno nejasnost točke 4.1.3.5.5 Priloge I k Uredbi št. 1272/2008 (1) uporabilo kot razlog za zavrnitev dejanske pravne trditve pritožnice, napačno uporabilo pravo.

Tretji pritožbeni razlog: Splošno sodišče se ni moglo opreti na ugotovitev, da je bil pravni okvir zapleten, zato da bi upravičilo neupoštevanje topnosti visokotemperaturne smole, premogovega katrana (v nadaljevanju: CTPHT) s strani Komisije. Splošno sodišče je v prejšnjih s tem povezanih postopkih (zadeva T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA in drugi/Evropska komisija) celo ugotovilo nasprotno. Ker ni podano nobeno pojasnilo za to drugačno ugotovitev, je obrazložitev Splošnega sodišča nezadostna in protislovna.

Četrti pritožbeni razlog: Splošno sodišče je napačno uporabilo preizkus običajnega skrbnega ravnanja. Z ugotovitvijo, da je Komisija ravnala kot vsak drug ustrezno skrben upravni organ, je uporabilo napačno in neustrezno primerjavo za presojo skrbnega in običajnega ravnanja Komisije.

Peti pritožbeni razlog: obrazložitev Splošnega sodišča je nezadostna in protislovna v delu, v katerem je to sodišče ugotovilo – ne da bi navedlo kakršen koli dokaz in zgolj sklicujoč se na sklepne predloge generalnega pravobranilca – da je Komisija lahko imela težave pri popravku njene očitne napake pri presoji, s čimer naj bi bil pristop Komisije opravičljiv.

Šesti tožbeni razlog: Splošno sodišče je z ugotovitvijo, da je napaka Komisije lahko opravičljiva glede na previdnostno načelo, napačno uporabilo pravo, ker se v skladu z ustaljeno sodno prakso na to načelo ni mogoče sklicevati ob uvrščanju snovi.

(1) Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL 2008, L 353, str. 1).
C 138/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court (Irska) 14. januarja 2021 – SRS, AA/Minister for Justice and Equality

(Zadeva C-22/21)

(2021/C 138/24)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: SRS, AA

Tožena stranka: Minister for Justice and Equality

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je mogoče izraz član gospodinjstva državljana Unije, kot je uporabljen v členu 3 Direktive 2004/38/ES (1), opredeliti tako, da se uporablja vsesplošno v celotni Uniji, in če je tako, kakšna je ta opredelitev?

2. Če tega pojma ni mogoče opredeliti: na podlagi katerih meril morajo sodniki oceniti dokaze, da bodo lahko nacionalna sodišča o tem, kdo je ali ni član gospodinjstva državljana Unije za namene svobode gibanja, razsodila v skladu z ustaljenim seznamom dejavnikov?

(1) Direktiva 2004/38/ES o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).