Tako člen 4(2) Direktive 92/50 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev in člen 14 Direktive 2004/18 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev državam članicam sicer dopuščata polje proste presoje pri odločitvi o ukrepih, ki se štejejo za potrebne za zaščito bistvenih interesov njihove varnosti, vendar teh členov ni mogoče razlagati tako, da državam članicam dajeta pooblastilo za odstopanje od določb Pogodbe DEU zgolj s sklicevanjem na navedene interese. Država članica, ki se sklicuje na korist od teh odstopanj, mora namreč dokazati potrebo po njihovi uporabi s ciljem zaščite bistvenih interesov njene varnosti. Taka zahteva je prav tako določena, če se ta država članica sklicuje tudi na člen 346(1)(a) PDEU. Zato mora država članica, ki se sklicuje na ta odstopanja, dokazati, da potrebi po zaščiti takih interesov ne bi bilo mogoče zadostiti v okviru javnega razpisa, določenega v direktivah 92/50 in 2004/18.

V skladu s členom 346(1)(a) PDEU nobena država članica ni dolžna dajati informacij, za katere meni, da bi bilo njihovo razkritje v nasprotju z bistvenimi interesi njene varnosti. Ta določba se lahko glede na splošno naravo njenega besedila uporablja zlasti na področju nevojaških javnih naročil, kot so naročila, ki se nanašajo na izdelovanje osebnih dokumentov in drugih uradnih dokumentov. Vendar pa ukrepi, ki jih države članice sprejmejo v okviru upravičenih zahtev v nacionalnem interesu, niso v celoti izključeni iz uporabe prava Unije samo zaradi tega, ker so bili sprejeti med drugim v interesu javne varnosti.

Obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 4(2) in členom 8 Direktive 92/50 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev v povezavi s členi od 11 do 37 te direktive ter členom 14 in členom 20 Direktive 2004/18 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev v povezavi s členi od 23 do 55 te direktive, ne izpolni država članica, ki na eni strani naročilo storitev za izdelavo potnih listov, dovoljenj za prebivanje, osebnih izkaznic, vozniških dovoljenj in prometnih dovoljenj neposredno odda zasebni družbi, ne da bi izvedla javni razpis na ravni Evropske unije, in na drugi strani ohrani v veljavi nacionalne določbe, ki naročnike zavezujejo, da ta naročila storitev oddajo neposredno tej družbi.

Nespoštovanje postopkov oddaje naročila, določenih v navedenih direktivah, je namreč nesorazmerno glede na cilj zadevne države članice, ki je v tem, da bi se preprečilo širjenje občutljivih informacij o izdelovanju uradnih dokumentov. V zvezi s tem se ni mogoče uspešno sklicevati na člen 346(1)(a) PDEU, člen 4(2) Direktive 92/50 in člen 14 Direktive 2004/18, da bi se upravičilo nespoštovanje postopkov oddaje naročil, določenih v teh dveh direktivah. Na prvem mestu ob priznanju, da bi bilo centralizacijo izvedbe zadevnih naročil mogoče šteti za način varstva bistvenih interesov nacionalne varnosti, spoštovanje postopkov za oddajo javnih naročil, določenih v členu 8 Direktive 92/50 v povezavi s členi od 11 do 37 te direktive in v členu 20 Direktive 2004/18 v povezavi s členi od 23 do 55 te direktive, ne preprečuje, da se izvedba zadevnih naročil zaupa enemu samemu gospodarskemu subjektu. Na drugem mestu je treba v zvezi s potrebo, da lahko nacionalni organi v okviru pooblastil, ki so jim priznana z nacionalnim pravom, zagotovijo učinkovit upravni nadzor glede enega ponudnika, ki ima svoje obrate za proizvodnjo in skladiščenje na ozemlju te države članice, ugotoviti, da je treba – čeprav mora gospodarski subjekt, ki se mu zaupa izvedba zadevnega naročila tiskanja, izpolnjevati varnostne zahteve za zagotovitev zaupnosti informacij, ki jih je treba zaščititi – dokazati še, da le upravni nadzor, ki ga lahko opravijo nacionalni organi, zagotavlja to zaupnost in da bi bilo treba za to izključiti uporabo določb na področju oddaje naročil iz direktiv 92/50 in 2004/18.

Na zadnjem mestu je treba glede nujnosti zagotovitve zanesljivosti izbranega ponudnika, čeprav morajo države članice imeti možnost, da zagotovijo, da lahko pri oddaji javnih naročil ta naročila dodelijo le zanesljivim podjetjem v okviru sistema, ki zagotavlja skladnost standardov zaupnosti in posebnih varnostnih standardov glede tiskanja dokumentov, dokazati še, da zaupnosti posredovanih podatkov ne bi bilo mogoče zadostno zagotoviti, če bi bilo tiskanje teh dokumentov po postopku javnega razpisa zaupano drugemu podjetju od izbranega ponudnika. Glede tega zgolj nujnost, da se določi obveznost zaupnosti, ne ovira uporabe razpisnega postopka za dodelitev naročila. Poleg tega je zaupnost podatkov mogoče zagotoviti z obveznostjo varovanja skrivnosti, ne da bi se bilo treba izogniti postopkom na področju oddaje javnih naročil.

(Glej točke 82, 84, od 88 do 90, od 94 do 96 in 111.)