Keywords

Summary



Keywords

1. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Presoja zakonitosti – Upoštevanje sodne prakse sodišča Skupnosti glede državnih pomoči, za katere velja Pogodba ES – Omejitve

(Člen 4(c) PJ)

2. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Pojem – Specifičnost ali selektivnost

(Člen 4(c) PJ)

3. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Pojem – Pravni značaj – Razlaga na podlagi objektivnih dejavnikov – Sodni nadzor – Obseg

(Člen 4(c) PJ; člen 87(1) ES)

4. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Pojem – Davčni ukrepi – Selektivnost ukrepa

(Člen 4(c) PJ)

5. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Pomoči v korist regijam, ki jih je prizadela delitev Nemčije – Uporaba določb Pogodbe ES – Izključitev

(Člen 4(c)PJ; člen 87(2)(c) ES)

6. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Pojem – Ukrepi, predstavljeni, kot da spadajo med pomoči v korist regijam, ki jih je prizadela delitev Nemčije – Izključitev zaradi njihove kompenzacijskosti – Presoja Komisije

(Člen 4(c) PJ; člen 87(2)(c) ES)

7. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Pojem – Opredelitev davčnega ukrepa za prednost – Normalna davčna obremenitev, ki mora biti izhodišče za primerjavo

(Člen 4(c) PJ)

8. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Pojem – Vključitev subvencij in razbremenitve stroškov – Obveznost Komisije, da dokaže enakovrednost učinkov razbremenitve stroškov in subvencije – Odsotnost

(Člen 4(c) PJ)

9. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Prepoved – Vpliv na konkurenco in na trgovino med državami članicami – Neupoštevnost

(Člen 4(c) PJ)

10. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Neuporaba člena 67 PJ – Praksa Komisije – Neupoštevnost

(Člena 4(c) PJ in 67 PJ; Splošna odločba št. 2320/81)

11. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Odobritev Komisije na podlagi člena 95 PJ – Dopustnost – Diskrecijska pravica Komisije – Sodni nadzor – Omejitve

(Člena 4(c) PJ in 95 PJ)

12. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Prepoved – Nezakonito dodeljena pomoč – Neobstoj pravila o zastaranju v zvezi z izvajanjem pristojnosti Komisije – Spoštovanje zahtev pravne varnosti

(Člen 4(c) PJ)

13. Pravo Skupnosti – Načela – Varstvo zaupanja v pravo – Pravna varnost – Različni pogoji za možnost sklicevanja – Posledice – Možnost uporabnika nezakonite pomoči jeklarski industriji, ki je bila dodeljena s kršitvijo obveznosti priglasitve, da se sklicuje na pravno varnost, da bi izpodbil odločbo, ki nalaga vračilo, čeprav ni imel legitimnega pričakovanja

14. ESPJ – Pomoči jeklarski industriji – Upravni postopek – Dvoumen položaj, ki je nastal zaradi opustitve ravnanja Komisije in odsotnosti določb v drugih in tretjih pravilih o pomoči jeklarstvu – Obveznost razjasnitve tega položaja pred odreditvijo vračila že prejetih pomoči

(Splošni odločbi št. 1018/85 in 3484/85)

Summary

1. Pojasnila sodišča Skupnosti glede pojmov iz določb Pogodbe ES na področju državnih pomoči so upoštevna za uporabo ustreznih določb Pogodbe ESPJ, kolikor pojasnila z njo niso neskladna. Torej se je v tem obsegu za presojo zakonitosti odločb, ki zadevajo pomoči iz člena 4(c) PJ, upravičeno sklicevati na sodno prakso o državnih pomočeh, za katere velja pogodba ESPJ.

(Glej točko 28.)

2. V zvezi s tem je v skladu z ustaljeno sodno prakso posebnost ali selektivnost državnega ukrepa ena od značilnosti pojma državne pomoči, bodisi v okviru Pogodbe ES bodisi v okviru Pogodbe ESPJ, čeprav to merilo ni izrecno omenjeno v členu 4(c) PJ. Torej je treba preveriti, ali zadevni ukrep daje prednosti v izključno korist določenih podjetij ali določenih sektorjev dejavnosti ali ne.

(Glej točko 29.)

3. Pojem državne pomoči, kot je opredeljen v Pogodbi ES, ima pravni značaj in ga je treba razlagati na podlagi objektivnih dejavnikov. Zaradi tega mora sodišče Skupnosti načeloma in upoštevajoč konkretne elemente spora, o katerem odloča, ter tehničnost ali zapletenost presoje, ki jo je opravila Komisija, izvajati celoten nadzor, kar zadeva vprašanje, ali ukrep spada v področje uporabe člena 87(1) ES.

4. Enako mora veljati za vprašanje, ali ukrep spada v področje uporabe člena 4(c) PJ, saj izvajanje takega sodnega nadzora ni nezdružljivo s Pogodbo ESPJ.

(Glej točki 30 in 31.)

5. V bistvu se davčni ukrep, ki ga je mogoče opredeliti za državno pomoč, razlikuje od splošnega davčnega ukrepa s pravno ali dejansko omejenostjo števila uporabnikov. V zvezi s tem ni pomembno, ali selektivnost ukrepa izvira na primer iz merila sektorja ali iz merila zemljepisne omejenosti na del ozemlja države članice. Da bi bilo mogoče ukrep označiti za državno pomoč, je namreč pomembno, da podjetja, ki uživajo koristi od ukrepa, pripadajo kategoriji, ki je jasno pravno ali dejansko določena z uporabo merila, določenega z zadevnim ukrepom.

(Glej točko 38.)

6. Ker je vprašanje dodelitve državnih pomoči predmet določb člena 4(c) PJ, izhaja, da se, kar zadeva to vprašanje, določbe ES ne morejo uporabljati na področju, ki ga ureja Pogodba ESPJ.

Ker tako v pogodbi ESPJ ni določb, ki bi bile enake ali podobne tistim iz člena 87(2)(c) ES, priznanje združljivosti pomoči, dodeljenih gospodarstvu določenih regij Zvezne republike Nemčije, ki jih je prizadela delitev Nemčije, v okviru pogodbe ES ne vpliva niti na področje uporabe člena 4(c) PJ niti na pojem državne pomoči, kot jo opredeljuje ta določba.

(Glej točki 63 in 64.)

7. Od odprave in prepovedi državnih pomoči, določenih s členom 4(c) PJ, ki sta splošni in absolutni, ni mogoče odstopiti z izvajanjem približnega in negotovega postopka za nadomestila. Presoja kompenzacijskega značaja teh državnih ukrepov je v pristojnosti Komisije, ki preveri, ali so izpolnjeni pogoji za zaprošeni odstop.

Zato zgolj sklicevanja na izjemo, določeno v členu 87(2)(c) ES, torej na priznanje združljivosti pomoči, dodeljenih gospodarstvu določenih regij Zvezne republike Nemčije, ki jih je prizadela delitev Nemčije, ki se v okviru pogodbe ESPJ ne uporablja in nima enakovredne določbe, na podlagi pogodbe ESPJ ni mogoče šteti za izkaz gotove vzročne zveze med prednostjo, ki jo je bilo deležno podjetje, in zatrjevano gospodarsko škodo, ki so jo utrpela podjetja v regiji, ki jo je prizadela delitev Nemčije.

(Glej točke 72, 74 in 75.)

8. Da bi opredelili državne pomoči, je v okviru pogodbe ESPJ treba zgolj ugotoviti, ali v okviru določene pravne ureditve državni ukrep daje prednost določenim podjetjem ali določenim izdelkom pred drugimi, ki bi bili glede na cilj, ki ga zasleduje navedena ureditev, v dejansko in pravno primerljivem položaju.

Zato je treba, da bi ugotovili, ali ukrep daje prednost, ugotoviti referenco, na podlagi katere se primerja nastali položaj, ki ga je ustvaril omenjeni ukrep. Tako za ugotovitev, kaj je ,,normalna“ davčna obremenitev, ni mogoče primerjati davčnih pravil, ki se uporabljajo v vseh državah članicah ali samo v nekaterih izmed njih, ne da bi se izkrivila cilj in uporaba določb o nadzoru državnih pomoči. Ob neobstoju harmonizacije davčnih določb držav članic na ravni Skupnosti bi se namreč presojali dejansko in pravno različni položaji, ki izhajajo iz različnosti zakonov in drugih predpisov držav članic. Podatki, ki jih je v okviru obravnavane pritožbe predložila tožeča stranka, poleg tega ponazarjajo različnost med državami članicami.

(Glej točke od 79 do 81)

9. Čeprav pojem državnih pomoči zajema ne le pozitivne dajatve, kot so subvencije same, temveč tudi ukrepe, ki v najrazličnejših oblikah razbremenjujejo stroške, ki praviloma obremenjujejo aktivo nekega podjetja, in ki imajo, ne da bi bili subvencije v strogem pomenu besede, enak značaj in učinke, ni treba vzpostaviti hierarhije med tem, kar naj bi pomenilo subvencijo v strogem pomenu besede, in drugimi ukrepi, ki so izenačeni s tako subvencijo, temveč je treba opredeliti pojem državne pomoči v smislu člena 4(c) PJ. Iz te opredelitve izhaja, da je treba, čim je dokazano, da državni ukrep pomeni zmanjšanje stroškov, ki bi praviloma morali obremenjevati aktivo nekega podjetja, tak ukrep opredeliti za pomoč in ima prav iz razloga te opredelitve učinek, enak subvenciji v strogem pomenu besede.

Komisija torej ni dolžna dodatno dokazati, da je zmanjšanje stroškov, ki jih praviloma mora imeti podjetje, imelo enak učinek kot subvencija v strogem pomenu besede.

(Glej točke 83, 84 in 89.)

10. V okviru člena 4(c) PJ veljajo državne pomoči za nezdružljive s skupnih trgom, ne da bi bilo treba ugotoviti ali preverjati, ali gre dejansko za slabšanje pogojev konkurence ali tveganje, da bo do njega prišlo. Da bi spadal v področje uporabe določb tega člena, za ukrep pomoči ni nujno, da učinkuje na trgovino med državami članicami ali na konkurenco.

(Glej točki 90 in 91.)

11. Namen člena 4(c) PJ s tem, da prepoveduje subvencije in pomoči v kakršnikoli obliki, ki jih dodelijo države, je odpraviti in prepovedati določene ukrepe držav članic na področju, ki ga pogodba ESPJ daje v pristojnost Skupnosti. Ne razlikuje niti med posamičnimi pomočmi in programi pomoči niti med programi posebnih ali neposebnih pomoči v sektorju premoga in jekla, saj je prepoved, ki jo določa, oblikovana strogo.

Člen 67 PJ naj bi preprečeval izkrivljanje konkurence, do katerega nujno pride, kadar države članice izvršujejo pristojnosti, ki so jih ohranile, in govori le o zaščitnih ukrepih, ki jih lahko sprejme Skupnost zoper dejanja države članice, ki imajo sicer znaten vpliv na pogoje konkurence v industriji premoga in jekla, vendar ne veljajo neposredno za to industrijo. Člen 4(c) PJ in člen 67 PJ se nanašata na dve različni področji in drugo ne spada na področje državnih pomoči.

Dejstvo, da je Komisija do izdaje Odločbe št. 2320/81/ESPJ o drugih pravilih o pomoči jeklarstvu štela, da naj bi se člen 4(c) PJ uporabljal samo za posebne pomoči za jeklarska podjetja, torej za pomoči, ki so posebej ali predvsem v korist tem podjetjem, medtem ko naj bi bila uporaba splošnih in regionalnih programov pomoči za jeklarsko industrijo predmet nadzora Komisije na podlagi člena 67 PJ ter člena 87 ES in 88 ES, ne more omajati te razlage.

(Glej točke od 107 do 112 in 115.)

12. Člen 4(c) PJ Komisiji ne prepoveduje, da bodisi na podlagi kategorij, posebej določenih s pravili o pomoči jeklarstvu v eni od sledečih različic, bodisi za državne pomoči, ki ne spadajo v te kategorije, odobri državne pomoči jeklarski industriji ob neposrednem opiranju na člen 95, prva in druga alinea, PJ.

Ko izkoristi to zadnjo možnost, ima Komisija diskrecijsko pravico, da ugotovi, ali so pomoči nujno potrebne za dosego ciljev pogodbe.

Tukaj se mora nadzor zakonitosti omejiti na presojo, ali Komisija ni prekoračila omejitev glede diskrecijske pravice z izkrivljanjem dejstev oziroma z očitno napako pri presoji dejstev ali z zlorabo pooblastil ali postopka.

Če bi skušali dokazati, da je Komisija storila očitno napako pri presoji dejstev, ki bi upravičila razglasitev ničnosti njene odločbe, je treba predložiti zadostne dokaze, da se presoja dejstev iz zadevne odločbe ne zdi verjetna.

(Glej točke 131 in od 136 do 138.)

13. Za izpolnitev svoje naloge mora biti zastaralni rok določen vnaprej. Določitev tega roka in pravil za njegovo uporabo je v pristojnosti zakonodajalca Skupnosti. Vendar ta ni posredoval, da bi določil zastaralni rok na področju nadzora pomoči, dodeljenih na podlagi pogodbe ESPJ.

Vendar je namen temeljne zahteve pravne varnosti v njenih različnih pojavnih oblikah zagotavljanje predvidljivosti pravnih položajev in razmerij, za katere velja pravo Skupnosti, in jo je treba upoštevati ob presoji veljavnosti odločbe Komisije, s katero je jeklarskemu podjetju naloženo vračilo nezakonito dodeljene državne pomoči.

(Glej točke od 159 do 161.)

14. Možnost sklicevanja na načelo pravne varnosti ni odvisna od pogojev za sklicevanje na legitimno pričakovanje v zvezi z zakonitostjo državne pomoči.

To je razlog, zakaj se lahko jeklarsko podjetje, ki je prejelo državno pomoč, ki ni bila priglašena Komisiji, sklicuje na pravno varnost, da bi izpodbilo odločbo Komisije, s katero je naloženo plačilo, čeprav je, razen v izjemnih okoliščinah, izključeno, da bi uporabnik pomoči lahko imel legitimno pričakovanje v zvezi z njeno zakonitostjo, če je bila odobrena ob kršitvi določb o postopku predhodnega nadzora državnih pomoči.

(Glej točki 165 in 166.)

15. Jeklarsko podjetje, ki je prejelo nezakonite pomoči, se upravičeno sklicuje na načelo pravne varnosti, da bi izpodbilo zakonitost odločbe Komisije, s katero je naloženo vračilo, v primeru, ko je ob prejetju navedene pomoči zaradi ravnanja Komisije obstajal negotov in nejasen položaj glede pravne ureditve glede vrste zadevnih pomoči, skupaj z dejstvom, da se Komisija kljub vedenju o pomočeh dolgo ni odzvala, in je tako ob kršenju zahteve po skrbnem ravnanju ustvarila dvoumen položaj, ki bi ga morala razjasniti, preden je izvedla kakršenkoli ukrep za zahtevanje vračila že prejetih pomoči.

(Glej točke 174, 180 in 182.)