ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
54

Nazadnje, da bi se obravnavalo vse vidike, ki jih je izpostavilo predložitveno sodišče, je treba poudariti, da odobritev ali prepoved za javne organe držav članic ali nekatere njihove kategorije, da na trgu izvajajo dejavnost izven njihovih nalog v splošnem interesu, spada v notranjo ureditev držav članic, ki morajo preveriti, ali je taka dejavnost združljiva z institucionalnimi in statutarnimi cilji teh subjektov (glej v tem smislu sodbo z dne 23. decembra 2009, CoNISMa, C‑305/08, EU:C:2009:807, točka 48). Tudi to, ali lahko javni subjekti, na katere je prenesena pristojnost, izvajajo nekatere dejavnosti na trgu, je torej predmet notranje organizacije držav članic in poleg tega ne vpliva na naravo takega prenosa, če so izpolnjeni pogoji, navedeni v točkah od 47 do 51 te sodbe.
36

V teh okoliščinah je Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (delovno sodišče št. 33 v Barceloni) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba splošno prepoved diskriminacije iz člena 21(1) Listine razlagati tako, da je lahko v njeno področje prepovedi in varstva vključena odločitev delodajalca, da delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu, medtem ko ta prejema zdravstveno pomoč in ekonomske dajatve iz sistema socialne varnosti? 2. Ali je treba člen 30 Listine razlagati tako, da mora biti varstvo, ki ga je treba zagotoviti delavcu, ki je bil predmet očitno samovoljne in neupravičene odpustitve, določeno v nacionalni zakonodaji za vse odpustitve, s katerimi se kršijo temeljne pravice? 3. Ali bi lahko odločitev delodajalca, da delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu, medtem ko ta prejema zdravstveno pomoč in ekonomske dajatve iz sistema socialne varnosti, spadala na področje uporabe in/ali varstva iz členov 3, 15, 31, 34(1) in 35(1) Listine (enega ali katerega koli od teh členov ali vseh)? 4. Če je odgovor na prejšnja tri vprašanja (ali katero koli od njih) pritrdilen in se poda razlaga, da odločitev, da se delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu, medtem ko ta prejema zdravstveno pomoč in ekonomske dajatve iz sistema socialne varnosti, spada na področje uporabe in/ali varstva nekaterih ali katerega od členov [Listine], ali lahko nacionalno sodišče te člene uporabi za rešitev spora med posamezniki, bodisi ker se šteje – glede na to, ali gre za ‚pravico‘ ali ‚načelo‘ – da imajo horizontalni učinek, bodisi se jih uporabi na podlagi ‚načela skladne razlage‘? 5. Če je odgovor na prejšnja štiri vprašanja nikalen, ali je mogoče s pojmom „neposredna diskriminacija zaradi hendikepiranosti“ kot razlogom za diskriminacijo iz členov 1, 2 in 3 Direktive 2000/78 zajeti odločitev delodajalca, da delavca, ki je do tedaj dobro opravljal delo, odpusti zgolj zaradi njegove začasne nezmožnosti za delo, za katero ni bilo gotovo, koliko časa bo še trajala, in ki je nastala zaradi nesreče pri delu?“
66

Člen 16 Direktive 2004/38, ki določa pogoj glede minimalnega neprekinjenega trajanja prebivanja, da se zagotovi pridobitev pravice do stalnega prebivanja osebam, ki so se za daljši čas nastanile v državi članici gostiteljici, kot je to med drugim Sodišče izrecno poudarilo v točki 80 sodbe z dne 20. junija 2013, Giersch in drugi (C‑20/12, EU:C:2013:411), namreč spada v kontekst, ki se razlikuje od konteksta enakega obravnavanja domačih delavcev in delavcev migrantov. Poleg tega je s členom 24(2) Direktive 2004/38 izrecno pojasnjeno, da se možnost, ki se daje s to določbo, da se pred pridobitvijo pravice do stalnega prebivanja zavrne dodelitev pomoči za vzdrževanje v času študija, vključno s poklicnim usposabljanjem, ki obsega študijske štipendije ali študentska posojila, uporabi izključno za osebe, ki niso delavci, samozaposlene osebe, osebe, ki ohranijo takšen status, in člani njihovih družin.
10

V uvodnih izjavah od 2 do 5, 7, 8 in 14 Direktive 2006/115 je navedeno: „(2) Najem in posojanje avtorsko-pravno varovanih del in predmetov varstva sorodnih pravic imata čedalje pomembnejšo vlogo še posebej za avtorje, izvajalce in proizvajalce fonogramov ter filmske producente. Piratstvo postaja vse resnejša grožnja. (3) Zato se lahko ustrezno varstvo avtorsko-pravno varovanih del in predmetov varstva sorodnih pravic s priznanjem pravice najema in posojanja, pa tudi varstvo predmeta varstva sorodnih pravic s priznanjem pravice snemanja, pravice distribuiranja, pravice radiodifuznega oddajanja in pravice priobčitve javnosti obravnavata kot bistvenega pomena za gospodarski in kulturni razvoj [Unije]. (4) Avtorsko pravico in sorodne pravice je treba prilagoditi gospodarskemu razvoju, na primer novim oblikam izkoriščanja. (5) Za ustvarjalno in umetniško delo avtorjev in izvajalcev je nujno potreben primeren dohodek kot osnova za nadaljnje ustvarjalno in umetniško delo, investicije, ki jih zahteva proizvajanje fonogramov in produciranje filmov, pa so še posebej visoke in tvegane. Možnost zagotovitve tega dohodka in povračila investicij je mogoče učinkovito zagotoviti le z ustreznim pravnim varstvom imetnikov pravic. […] (7) Zakonodajo držav članic bi bilo treba približati tako, da ta ne nasprotuje mednarodnim konvencijam, na katerih temelji zakonodaja držav članic o avtorski in sorodnih pravicah. (8) Pravni okvir [Unije] o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih sorodnih pravicah je lahko omejen na to, da zagotavlja, da države članice predvidijo pravice glede najema in posojanja za določene skupine imetnikov pravic, ter nadalje določi pravice snemanja, distribuiranja, oddajanja in priobčitve javnosti za določene skupine imetnikov pravic na področju varstva sorodnih pravic. […] (14) Prav tako je treba nujno varovati vsaj pravice avtorjev glede javnega posojanja tako, da se uvede posebna ureditev. Vsi ukrepi, sprejeti z odstopanjem od izključne pravice do javnega posojanja, bi morali biti v skladu zlasti s členom 12 Pogodbe.“
35

Iz uvodnih izjav 10 in 12 te direktive namreč izhaja, da ker znotraj Unije obstajajo precejšnje razlike glede uporabe dela prek agencij za zagotavljanje začasnega dela in glede pravnega položaja, statusa in delovnih pogojev delavcev, zaposlenih pri agencijah za zagotavljanje začasnega dela, se želi s to direktivo vzpostaviti okvir za varnost teh delavcev, ki je nediskriminatoren, pregleden in sorazmeren, hkrati pa upošteva raznolikost razmer na trgih dela ter odnosov med delojemalci in delodajalci. Tako je na podlagi člena 2 te direktive namen te direktive zagotovitev varstva delavcev, zaposlenih pri agencijah za zagotavljanje začasnega dela, izboljšanje kakovosti dela prek agencij za zagotavljanje začasnega dela z zagotavljanjem uporabe načela enakega obravnavanja za te delavce in s priznavanjem agencij za zagotavljanje začasnega dela kot delodajalcev, ob upoštevanju potrebe po vzpostavitvi ustreznega okvira za uporabo te vrste dela, da bi s tem učinkovito prispevali k odpiranju delovnih mest in razvoju prožnih oblik dela.
8

Proizvodi, za katere je bila zahtevana registracija, spadajo v razrede 9, 16 in 28 v okviru Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil revidiran in spremenjen (v nadaljevanju: Nicejski aranžma), in za vsakega od teh razredov ustrezajo naslednjemu opisu: — razred 9: „Nosilci slike, zvoka, slikovnega zvoka in podatkov vseh vrst (ki so vključeni v razred 9), zlasti video kasete, gramofonske plošče, glasbene kasete, CD-ji, slikovne plošče, DVD-ji, CD-ROM-i, CDI-ji, diskete, zlasti kot elektronski založniški izdelki in za namene poučevanja in učenja ter video in računalniške igre kot dodatne naprave za televizijske aparate, zlasti za namene poučevanja in učenja; programska oprema, zlasti za namene poučevanja in učenja; naprave za obdelavo podatkov, računalniki in druga računalniška strojna oprema ter njihovi deli in oprema (ki je vključena v razred 9), vsi izdelki, ki niso v zvezi z motornimi vozili ali deli motornih vozil vseh vrst“; — razred 16: „Tiskovine in založniški izdelki vseh vrst (ki so vključeni v razred 16), zlasti knjige, zvezki, mape, periodične publikacije, časopisi, koledarji, plakati, pole, zastave, folije, slikovne, zemeljske in stenske karte, zlasti za namene poučevanja in učenja; učna sredstva in sredstva za pouk (z izjemo aparatov), zlasti v obliki tiskarskih izdelkov, iger, globusov, stenskih tabel in pribora za risanje na stensko tablo; fotografije (kopije in originali); plakati; pisalne potrebščine in naprave, zlasti držala za nalivna peresa, kemični svinčniki, barvice in svinčniki; pisarniški pripomočki (razen pohištva), zlasti štampiljke, črnilne blazinice, črnilo za štampiljke, noži za odpiranje pisem, stroji za rezanje papirja, odlagalne košarice za pisma, redniki, pisalni bloki, luknjalniki, spenjalniki, pisarniške in spenjalne sponke; prelepnice, odtisi, narejeni z otiranjem, papirnate nalepke in plastične nalepke“; — razred 28: „Igre, zlasti igre na plošči, domine, družabne igre, igre s kartami, igre za učenje in strateške igre v običajni in tudi elektronski obliki (razen kot dodatne naprave za televizijske aparate); igrače; elektronske video in računalniške igre, razen kot dodatne naprave za televizijske aparate, zlasti za namene učenja in poučevanja“.
18

Oddelek za ugovore pri EUIPO je z odločbo z dne 3. maja 2012 delno ugodil ugovoru in je zato zavrnil zahtevo za registracijo zadevne znamke Evropske unije za te proizvode: — Razred 7 Nicejskega aranžmaja: Stroji in električne naprave za gospodinjstvo in kuhinjo, ki so vključeni v razred 7, tj. električni kuhinjski stroji in naprave, vključno z mlinčki, stepalniki in ročnimi mešalniki, stiskalnice za sadeže, stroji za iztiskanje soka, centrifuge, mlini, rezalni stroji, električno orodje, odpirači za konzerve, naprave za brušenje nožev ter aparati in naprave za pripravo pijač in/ali živil, črpalke za distribucijo svežih pijač za uporabo z napravami za hlajenje pijač; pomivalni stroji; električni stroji in naprave za perilo in oblačila, vključeni v razred 7, vključno s pralnimi stroji, sušilnimi stroji; likalniki na pritisk in likalnimi stroji, vključeni v razred 7; električne naprave za čiščenje za gospodinjsko uporabo, vključno z električnimi napravami za čiščenje stekla, električni aparati za čiščenje čevljev in sesalniki, sesalniki za suhe in mokre odpadke; deli vseh zgoraj navedenih proizvodov, vključenih v razred 7, zlasti pipe, cevi, filtri za prah in vrečke za filtriranje prahu, vse za sesalnike“; — Razred 9 Nicejskega aranžmaja: „Električni aparati in inštrumenti, vključeni v razred 9, tj. električni likalniki; kuhinjske tehtnice“ in — Razred 11 Nicejskega aranžmaja: „Naprave za ogrevanje, proizvodnjo pare in kuhanje, tj. kamini, ražnji, kuhalniki, žari, opekači kruha, naprave za odtajanje in ohranjanje toplote, grelniki vode, potopni grelniki, samogrelni kuhalni lonci, mikrovalovne pečice, električni pekači za vaflje, kuhalniki za jajca, električne friteze; električni aparati in stroji za pripravo čaja in kave, avtomati za espresso kavo, kavni avtomati, vključeni v razred 11; aparati za hlajenje, in sicer hladilniki, skrinje, hladilne omare, aparati za hlajenje pijač, hladilniki, zamrzovalniki, zamrzovalniki, stroji in aparati za izdelovanje ledu; aparati za sušenje, in sicer sušilniki za perilo, sušilni stroji, sušilniki za roke, sušilniki za lase; aparati za prezračevanje, in sicer sobni ventilatorji, filtri za sesalne nape, oprema in pokrovi za kuhinjske nape, klimatske naprave in naprave za izboljšanje zraka, vlažilniki, osvežilci zraka, aparati za razprševanje dišav (ne za osebno uporabo); stroji za prečiščevanje zraka; toplotne črpalke; deli vseh zgoraj navedenih proizvodov, vključenih v razred 11“.
30

Dalje, v zvezi z namenom vseh določb člena 132 Direktive 2006/112 je treba spomniti, da je namen tega člena nekatere dejavnosti, ki so v javnem interesu, oprostiti DDV, da bi se olajšal dostop do nekaterih storitev in dobava nekaterega blaga ob izognitvi povečanih stroškov, ki bi nastali, če bi bili obdavčeni z DDV (glej v tem smislu sodbo z dne 26. februarja 2015, VDP Dental Laboratory in drugi, C‑144/13, C‑154/13 in C‑160/13, EU:C:2015:116, točki 43 in 45 ter navedena sodna praksa).
Člen 4(1), prvi pododstavek, prvi in tretji stavek, ter drugi pododstavek, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da mora imeti nacionalno sodišče, ki odloča o pritožbi zoper odločbo nacionalnega regulativnega organa, možnost, da to odločbo razveljavi z retroaktivnim učinkom, če meni, da je to potrebno za zagotovitev učinkovitega varstva pravic podjetja, ki je vložilo pritožbo.
1.

Člen 4(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, v povezavi s členoma 8 in 13 Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, je treba razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, ki odloča v sporu o zakonitosti cenovne obveznosti, ki jo nacionalni regulativni organ naloži za opravljanje storitev zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih, odstopa od Priporočila Komisije z dne 7. maja 2009 o regulaciji cen zaključevanja klicev v fiksnih in mobilnih omrežjih EU (2009/396/ES), v katerem je tako imenovani model izračuna stroškov „Pure-Bulric“ ( Bottom-Up Long-Run Incremental Costs ) priporočen kot ustrezen cenovni ukrep na trgu zaključevanja govornih klicev, le če meni, da to zahtevajo razlogi, povezani z okoliščinami obravnavanega primera, zlasti s posebnimi značilnostmi trga zadevne države članice.
47

Glede primernosti uporabe odpadkov, ki niso rudarski, za zasipavanje kamnoloma iz postopka v glavni stvari, je iz člena 3(1) in (2), druga, tretja in četrta alinea, Direktive 1999/31 razvidno, da neinertni odpadki ter nevarni odpadki niso primerni za prenavljanje, zasipavanje ali gradnjo. Zato take uporabe neinertnih ali nevarnih odpadkov ni mogoče šteti za predelavo in torej spada na področje uporabe te direktive.
66

Če se domneva, da se s tem očitkom trdi, da bi Komisija morala odstopiti od te metode in v primeru pritožnic odločiti, da zniža globo, ker je njihova dejavnost manj raznovrstna, je treba v zvezi z domnevno kršitvijo načela enakega obravnavanja, ki jo navajajo pritožnice, poudariti, tako kot generalna pravobranilka v točki 100 sklepnih predlogov, da razlika v odstotku, ki ga globa predstavlja v skupnem prometu zadevnih podjetij, ne more biti zadostni razlog, s katerim bi se upravičilo odstopanje Komisije od metode izračuna, ki jo je sama določila. S tem bi se podjetjem, katerih dejavnost je manj raznovrstna, dajala prednost na podlagi meril, ki niso upoštevna z vidika teže in trajanja kršitve. Kar zadeva odmero globe, se z uporabo različnih metod izračuna ne sme diskriminirati podjetij, ki so bila udeležena pri sporazumu ali usklajenem ravnanju v nasprotju s členom 101(1) PDEU (glej v tem smislu sodbo z dne 19. julija 2012, Alliance One International in Standard Commercial Tobacco proti Komisiji in Komisija proti Alliance One International in drugim, C‑628/10 P in C‑14/11 P, EU:C:2012:479, točka 58 in navedena sodna praksa).
49

V zvezi s tem člen 40(2), drugi pododstavek, PDEU določa različne mehanizme, ki jih je mogoče uporabiti za uresničenje ciljev iz člena 39 PDEU. Poleg tega, kot je razvidno iz Uredbe št. 1234/2007, vsaka skupna organizacija trga vsebuje posebnosti, ki so zanjo značilne. Iz tega izhaja, da primerjava tehničnih mehanizmov, ki so uporabljeni za ureditev različnih sektorjev trga, ne more biti veljavna podlaga za dokaz diskriminacije med proizvodi, ki si niso podobni in za katere veljajo različna pravila (glej v tem smislu sodbo z dne 28. oktobra 1982, Lion in drugi, 292/81 in 293/81, EU:C:1982:375, točka 24).
V skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije (glej sodbo z dne 18. marca 2004, C‑342/01, Merino Gomez, C‑342/01, EU:C:2004:160, točka 31; z dne 24. januarja 2012, C‑282/10, Dominguez, C‑282/10, EU:C:2012:33, točke od 47 do 50, in z dne 3. maja 2012, C‑337/10, Neidei, C‑337/10, EU:C:2012:263, točka 37) lahko države članice delavcu z zakonom podelijo pravico do letnega dopusta ali pravico do [denarnega nadomestila za neizrabljen plačan letni dopust], ki presega minimalno pravico, ki je zagotovljena s členom 7 Direktive 2003/88. Prav tako so pravice, priznane s členom 7 Direktive 2003/88, neposredno uporabljive (glej sodbi z dne 24. januarja 2012, Dominguez, C‑282/10, C‑282/10, EU:C:2012:33, točke od 34 do 36, in z dne 12. junija 2014, Boilacke, C‑118/13, EU:C:2014:1755, točka 28).

Ali glede na to razlago člena 7 Direktive 2003/88 primer, v katerem nacionalni zakonodajalec določenemu krogu oseb nedvoumno priznava pravico do [denarnega nadomestila za neizrabljen plačan letni dopust], ki presega tisto, ki je določena v tej določbi Direktive, povzroči, da zaradi neposredne uporabljivosti člena 7 Direktive 2003/88 pravica do [denarnega nadomestila za neizrabljen plačan letni dopust] pripada osebam, ki jim pravica do navedenega nadomestila v nacionalnem zakonu in v nasprotju s to direktivo ni bila priznana, v znesku, ki presega znesek, določen v [navedeni] direktivi, in ki je določen z nacionalno zakonodajo samo za tiste osebe, ki so upravičene v skladu s to določbo?“
7

S. Mennens je enotno in skupaj rezerviral in kupil vozovnico za celoto letov, ki jih upravlja družba Emirates. Ti leti so povezovali Düsseldorf (Nemčija) z Dubajem (Združeni arabski emirati) v noči s 26. na 27. julij 2013, Dubaj s Tokiom (Japonska) 29. julija 2013, Singapur (Singapur) z Dubajem v noči s 23. na 24. avgust 2013 in Dubaj s Frankfurtom (Nemčija) 24. avgusta 2013. Leti, ki povezujejo Düsseldorf, Dubaj in Tokio, bi morali biti opravljeni v prvem razredu, leti, ki povezujejo Singapur, Dubaj in Frankfurt, pa v poslovnem razredu. Na vozovnici so bili ločeno navedeni „prevoznina“ vseh letov, ki jih je kupil S. Mennens, in sicer 2.371,00 EUR, različni „davki in pristojbine“, povezani z njimi, in „seštevek“ teh elementov v višini 2.471,92 EUR, ni pa bila navedena ločena cena vsakega od zadevnih letov.
19

V teh okoliščinah je Judecătoria Sibiu (okrajno sodišče v Sibiuju) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali je mogoče člen 4(3) PEU ter člene 20, 21 in 47 Listine razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi, kot je tista na podlagi člena 16 romunske ustave in člena 30 [OUG št. 80/2013], s katero je določena enakost pred zakonom le med državljani, ki so fizične osebe, ne pa tudi med njimi in pravnimi osebami javnega prava, ter s katero so pravne osebe javnega prava a priori oproščene plačila kolkov in varščine za dostop do sodnega varstva, medtem ko se dostop fizičnih oseb do sodnega varstva pogojuje s plačilom kolkov in varščine?“
6

Člen 63(1), prvi in tretji pododstavek, in (2) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, str. od 65 do 242), ki ga navaja predložitveno sodišče, določa: „1. Glede pogojev v zvezi z ekonomskim in finančnim položajem iz člena 58(3) ter pogojev v zvezi s tehnično in strokovno sposobnostjo iz člena 58(4) lahko gospodarski subjekt po potrebi za posamezno naročilo uporabi zmogljivosti drugih subjektov, ne glede na pravno razmerje med njim in temi subjekti. […] Če želi gospodarski subjekt uporabljati zmogljivosti drugih subjektov, javnemu naročniku dokaže, da bo imel na voljo potrebna sredstva, na primer s predložitvijo zagotovil teh subjektov v ta namen. […] Če gospodarski subjekt uporabi zmogljivosti drugih subjektov glede pogojev v zvezi z ekonomskim in finančnim položajem, lahko javni naročnik zahteva, da so gospodarski subjekt in navedeni subjekti skupaj odgovorni za izvedbo javnega naročila. […] 2. Javni naročniki lahko v zvezi z javnimi naročili gradenj, javnimi naročili storitev in javnimi naročili blaga, ki vključujejo namestitvena ali inštalacijska dela, zahtevajo, da nekatere ključne naloge opravi neposredno ponudnik sam ali sodelujoči v tej skupini, če ponudbo predloži skupina gospodarskih subjektov v skladu s členom 19(2).“
10

Sklep Sveta 2011/782/SZVP z dne 1. decembra 2011 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in razveljavitvi Sklepa 2011/273 (UL L 319, str. 56) je razveljavil in nadomestil Sklep 2011/273 in dodal nove dodatne ukrepe. Člen 18(1) Sklepa 2011/782 je določal, da države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da osebam, odgovornim za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji ter osebam, ki izkoriščajo ali podpirajo režim, in tudi z njimi povezanim osebam, ki so navedene na seznamu v Prilogi I tega sklepa, preprečijo vstop na njihovo ozemlje ali tranzit preko njega. Člen 19(1) navedenega sklepa je določal, da se „[o]sebam, odgovornim za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji ter osebam in subjektom, ki imajo od režima koristi ali ga podpirajo, ter z njimi povezanim osebam in subjektom s seznama v prilogah I in II, […] zamrznejo vsa sredstva in gospodarski viri, ki jim pripadajo, so v njihovi lasti, s katerimi razpolagajo ali so pod njihovim nadzorom“. Način te zamrznitve je določen v členu 19, od (2) do (7), Sklepa 2011/782. V skladu s členom 21(1) tega sklepa ta seznama sestavi Svet.
60

Na drugem mestu, nujnost ohranitve doslednosti davčnega sistema sicer lahko upraviči omejitev izvrševanja temeljnih svoboščin, ki so zagotovljene s Pogodbo, vendar da bi trditev, ki se opira na to utemeljitev, uspela, Sodišče zahteva obstoj neposredne povezave med zadevno davčno ugodnostjo in izravnavo te ugodnosti z določenim davkom, pri čemer je treba neposrednost te povezave preučiti ob upoštevanju cilja, ki ga zadevna ureditev uresničuje (glej v tem smislu sodbo z dne 1. julija 2010, Dijkman in Dijkman-Lavaleije, C‑233/09, EU:C:2010:397, točki 54 in 55 in navedena sodna praksa).
20

Glede okvira, v kateri se uvršča člen 23(1), prvi stavek, Uredbe, je treba najprej opozoriti, da drugi stavek tega odstavka omili pravilo iz tega prvega stavka glede „tretj[ih] oseb[…], ki so pridobile pravice“ na znamki po datumu zadevnega pravnega dejanja, ampak so zanj vedele ob pridobitvi teh pravic. Odstavek 2 tega člena 23 določa izjemo od tega pravila glede „oseb[e, ki] pridobi blagovno znamko Skupnosti ali pravico do blagovne znamke Skupnosti“ s prenosom celotnega podjetja ali s katerim koli drugim univerzalnim nasledstvom. Zato jezikovna in hkrati sistematična razlaga člena 23(1) in (2) Uredbe podpira idejo, da je predmet tega člena v celoti urejanje učinkovanja pravnih dejanj iz členov 17, 19 in 22 Uredbe nasproti tretjim osebam, ki imajo ali bi lahko imele pravice na znamki Skupnosti.