SL Uradni list Evropske unije C 26/35

Pritožba, ki jo je Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE vložila 16. novembra 2012 zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 13. septembra 2012 v zadevi T-369/11, Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE proti Evropski komisiji, Delegacija Evropske unije v Turčiji, Centralna finančna in pogodbena enota (CFPE)

(Zadeva C-520/12 P)

2013/C 26/66

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (zastopnik: A. Krystallidis, odvetnik)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Delegacija EU v Turčiji, Centralna finančna in pogodbena enota (CFPE)

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijani sklep razveljavi;

— ugotovi, da je tožba pred Splošnim sodiščem dopustna;

— ugodi pritožbi in odpravi škodo, ki je pritožniku nastala z nezakonito odločbo tožene stranke z dne 5. aprila 2011, ki jo je izdala Delegacija EU v Turčiji in je bila pritožniku vročena 6. aprila 2011, s katero je bila preklicana oddaja naročila „Širitev evropske turške poslovne mreže na Sivas, Antakyo, Batman in Van – Europe Aid/128621/D/SER/TR“ Konzorciju DIADIKASIA BUSINESS CONSULTANTS S.A. (GR) – WYG INTERNATIONAL LTD (UK) – DELEEUW INTERNATIONAL LTD (TR) – CYBERPARK (TR) zaradi zatrjevanih neresničnih izjav glede na pritožničin interes v zadevnem postopku;

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov na prvi stopnji in v pritožbenem postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

V okviru prvega pritožbenega razloga pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, in sicer člen 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljevanju: PDEU), ker ni štelo, da se izraz „institucija“ iz tega člena, ne nanaša le na institucije Evropske unije ampak tudi na uslužbence EU, ki so prav tako zavezani za povračilo škode posameznikom, ki jim je z ravnanjem teh uslužbencev nastala škoda.

V okviru drugega pritožbenega razloga pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo obveznost obrazložitve ter člena 6 (pravica do poštenega sojenja) in 13 (pravica do učinkovitega pravnega sredstva) Evropske konvencije za varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP) kot načel prava Unije, ker je pritožničino tožbo razglasilo za nedopustno, ne da bi se sklicevalo na njena stališča glede ugovora nedopustnosti tožene stranke, ki se nanašajo na upoštevno sodno prakso v zvezi s škodo, ki jo povzročijo uradniki EU (zadeve 9/69, 4/69, 60/81) in razlago člena 263 PDEU glede zgoraj navedene sodne prakse. V sklepu poleg tega ni bil podan odgovor na pritožničino trditev, da je tožena stranka resno kršila temeljni evropski načeli pravne varnosti in upravičenih pričakovanj, pravico do izjave ter člen 4 Evropskega kodeksa dobrega upravnega ravnanja.

V okviru tretjega pritožbenega razloga pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno predstavilo in tako izkrivilo dokaz, ki ga je pritožnica predložila na prvi stopnji, s tem da je odločilo, da je „imela CFPE sama status naročnika […] za sprejetje odločitve v zvezi z dodelitvijo zadevnega naročila […] Komisija pa je bila pristojna zgolj za to, da ugotovi, ali so bili pogoji za financiranje iz sredstev EU izpolnjeni ali ne“, na podlagi dokumentov, ki jih je pritožnica predložila Sodišču, kar v bistvu dokazuje, da CFPE deluje pod nadzorom Evropske komisije in v mejah, ki jih ta določi. Zato so ugotovitve iz izpodbijanega sklepa nepravilne in izkrivljajo dokaz, ki ga je imelo Splošno sodišče.