Zadeva C-402/11 P

Jager & Polacek GmbH

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Ugovor — Uredba (ES) št. 2868/95 — Pravilo 18(1) — Pravna narava sporočila UUNT o odločitvi, da je ugovor dopusten — Pravica do učinkovitega pravnega sredstva“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. oktobra 2012

Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Postopek z ugovorom – Sporočilo o dopustnosti ugovora – Pravna narava – Pravica do obrambe – Lastni viri Evropskih skupnosti – Določitev in obvestitev s strani držav članic – Obveznost določitve ob obvestitvi dolžnika – Knjiženje na račun Skupnosti (Uredba Sveta št. 40/94, člena 57 in 77a; Uredba Komisije št. 2868/95, členi 1, 17 in 18)

Sporočilo Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), da je ugovor razglašen za dopusten, je odločba.

Namreč, prvič, iz naslova II Uredbe št. 2868/95 za izvedbo Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti je razvidno, da postopek z ugovorom zoper registracijo znamke zajema dve ločeni fazi. V pravilu 17 te uredbe so našteti pogoji dopustnosti in v odstavku 5 tega pravila je pojasnjeno, da se odločba, s katero je ugotovljeno, da se šteje, da ugovor ni bil vložen ali da ga je treba razglasiti za nedopustnega, pošlje stranki, ki ugovarja. Iz tega sledi, da lahko faza preučevanja dopustnosti vodi do sprejetja odločbe, s katero se postopek konča in ki je lahko predmet tožbe na podlagi člena 57(1) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti.

Poleg tega pravilo 18 izvedbene uredbe v prvem odstavku določa, da „če je ugovor dopusten na podlagi pravila 17, Urad pošlje strankam sporočilo, da šteje, da se je postopek ugovora začel dva meseca po prejemu obvestila“. Iz besedila tega pravila 18 je razvidno, da se postopek ugovora, in sicer faza inter partes, začne šele po tem, ko Urad potrdi, da je ugovor dopusten in nobeden od razlogov iz pravila 17 ne nasprotuje tej dopustnost.

Uporaba izraza „dopusten“ v francoski različici izvedbene uredbe nakazuje, da je zakonodajalec Unije želel, da Urad v tej fazi postopka preuči dopustnost ugovora in se prepriča, ali je bila pristojbina za ugovor plačana pravočasno.

V drugih jezikovnih različicah izvedbene uredbe so uporabljene besede „se considere admisible“ v španščini, „gilt“ v nemščini, „found admissible“ v angleščini in „considerata ammissibile“ v italijanščini. Preučitev teh različic pomeni, da je treba ugovor, razen nemške različice, v kateri ima izraz „gilt“ šibkejši pomen kot izrazi, uporabljeni v drugih jezikovnih različicah, šteti za dopusten, preden je mogoče začeti postopek inter partes.

Nazadnje, iz člena 57(2) Uredbe št. 40/94 je razvidno, da so lahko akti, čeprav so sprejeti med postopkom in ga ne končujejo, vseeno odločbe.

Vendar naj dejstvo, da se to sporočilo opredeli za „odločbo“ o dopustnosti ugovora, ne bi posegalo v varstvo pravice do obrambe.

Prvič, stranka, ki ugovarja, nima nobenega interesa vložiti tožbo zoper akt, s katerim je Urad odločil, da je njen ugovor dopusten.

Drugič, če Urad stori napako pri presoji dopustnosti ugovora, ker ga napačno razglasi za dopustnega, in tako začne postopek inter partes, nasprotni stranki v postopku z ugovorom ni odvzeta možnost uveljavljati svoje pravice.

Nasprotna stranka v postopku z ugovorom lahko namreč, prvič, pri UUNT uveljavlja, da je bila storjena napaka glede dopustnosti ugovora, in lahko na podlagi člena 77a Uredbe št. 40/94 UUNT predlaga, naj umakne odločbo, s katero je odločil, da je ugovor dopusten.

Nasprotna stranka v postopku z ugovorom ima, drugič, možnost, da predlaga razveljavitev akta, s katerim je bil ugovor razglašen za dopusten. To razveljavitev je mogoče predlagati v tožbi, vloženi zoper odločbo, sprejeto na podlagi postopka inter partes. Ta akt je namreč lahko, če postopek z njim ni končan, predmet tožbe z dokončno odločbo o utemeljenosti ugovora v skladu s členom 57(2) Uredbe št. 40/94.

Iz preizkusa vseh teh določb izhaja, da če Urad odloči, da je ugovor dopusten, se začne faza postopka inter partes. V roku šestih mesecev je mogoče odločbo, s katero je bil ugovor razglašen za dopusten, če je bila pri tem storjena očitna kršitev postopka, umakniti po uradni dolžnosti ali na predlog ene od strank, česar posledica je konec postopka z ugovorom. Ko se ta rok enkrat izteče, je treba fazo postopka inter partes nadaljevati in sprejeti.

V zadnjem primeru lahko nasprotna stranka v postopku z ugovorom pri odboru za pritožbe vloži pritožbo in uveljavlja, da ugovor ni bil dopusten.

Tako je očitno, da je varstvo pravic nasprotne stranke v postopku z ugovorom zagotovljeno z institutom umika, določenega v členu 77a Uredbe št. 40/94, in s pritožbo, določeno v členu 57 te uredbe.

Iz vseh teh ugotovitev izhaja, da je zakonodajalec Unije predvidel, prvič, dve ločeni fazi v postopku z ugovorom, in drugič, mehanizme, ki nasprotni stranki v postopku z ugovorom omogočajo izpodbijati odločbo, s katero je Urad napačno odločil, da je ugovor dopusten.

(Glej točke od 48 do 52, od 55 do 58, od 63 do 65, 68 in 69.)

Zadeva C-402/11 P

Jager & Polacek GmbH

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Ugovor — Uredba (ES) št. 2868/95 — Pravilo 18(1) — Pravna narava sporočila UUNT o odločitvi, da je ugovor dopusten — Pravica do učinkovitega pravnega sredstva“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. oktobra 2012

Znamka Skupnosti — Postopkovne določbe — Postopek z ugovorom — Sporočilo o dopustnosti ugovora — Pravna narava — Pravica do obrambe — Lastni viri Evropskih skupnosti — Določitev in obvestitev s strani držav članic — Obveznost določitve ob obvestitvi dolžnika — Knjiženje na račun Skupnosti (Uredba Sveta št. 40/94, člena 57 in 77a; Uredba Komisije št. 2868/95, členi 1, 17 in 18)

Sporočilo Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), da je ugovor razglašen za dopusten, je odločba.

Namreč, prvič, iz naslova II Uredbe št. 2868/95 za izvedbo Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti je razvidno, da postopek z ugovorom zoper registracijo znamke zajema dve ločeni fazi. V pravilu 17 te uredbe so našteti pogoji dopustnosti in v odstavku 5 tega pravila je pojasnjeno, da se odločba, s katero je ugotovljeno, da se šteje, da ugovor ni bil vložen ali da ga je treba razglasiti za nedopustnega, pošlje stranki, ki ugovarja. Iz tega sledi, da lahko faza preučevanja dopustnosti vodi do sprejetja odločbe, s katero se postopek konča in ki je lahko predmet tožbe na podlagi člena 57(1) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti.

Poleg tega pravilo 18 izvedbene uredbe v prvem odstavku določa, da „če je ugovor dopusten na podlagi pravila 17, Urad pošlje strankam sporočilo, da šteje, da se je postopek ugovora začel dva meseca po prejemu obvestila“. Iz besedila tega pravila 18 je razvidno, da se postopek ugovora, in sicer faza inter partes, začne šele po tem, ko Urad potrdi, da je ugovor dopusten in nobeden od razlogov iz pravila 17 ne nasprotuje tej dopustnost.

Uporaba izraza „dopusten“ v francoski različici izvedbene uredbe nakazuje, da je zakonodajalec Unije želel, da Urad v tej fazi postopka preuči dopustnost ugovora in se prepriča, ali je bila pristojbina za ugovor plačana pravočasno.

V drugih jezikovnih različicah izvedbene uredbe so uporabljene besede „se considere admisible“ v španščini, „gilt“ v nemščini, „found admissible“ v angleščini in „considerata ammissibile“ v italijanščini. Preučitev teh različic pomeni, da je treba ugovor, razen nemške različice, v kateri ima izraz „gilt“ šibkejši pomen kot izrazi, uporabljeni v drugih jezikovnih različicah, šteti za dopusten, preden je mogoče začeti postopek inter partes.

Nazadnje, iz člena 57(2) Uredbe št. 40/94 je razvidno, da so lahko akti, čeprav so sprejeti med postopkom in ga ne končujejo, vseeno odločbe.

Vendar naj dejstvo, da se to sporočilo opredeli za „odločbo“ o dopustnosti ugovora, ne bi posegalo v varstvo pravice do obrambe.

Prvič, stranka, ki ugovarja, nima nobenega interesa vložiti tožbo zoper akt, s katerim je Urad odločil, da je njen ugovor dopusten.

Drugič, če Urad stori napako pri presoji dopustnosti ugovora, ker ga napačno razglasi za dopustnega, in tako začne postopek inter partes, nasprotni stranki v postopku z ugovorom ni odvzeta možnost uveljavljati svoje pravice.

Nasprotna stranka v postopku z ugovorom lahko namreč, prvič, pri UUNT uveljavlja, da je bila storjena napaka glede dopustnosti ugovora, in lahko na podlagi člena 77a Uredbe št. 40/94 UUNT predlaga, naj umakne odločbo, s katero je odločil, da je ugovor dopusten.

Nasprotna stranka v postopku z ugovorom ima, drugič, možnost, da predlaga razveljavitev akta, s katerim je bil ugovor razglašen za dopusten. To razveljavitev je mogoče predlagati v tožbi, vloženi zoper odločbo, sprejeto na podlagi postopka inter partes. Ta akt je namreč lahko, če postopek z njim ni končan, predmet tožbe z dokončno odločbo o utemeljenosti ugovora v skladu s členom 57(2) Uredbe št. 40/94.

Iz preizkusa vseh teh določb izhaja, da če Urad odloči, da je ugovor dopusten, se začne faza postopka inter partes. V roku šestih mesecev je mogoče odločbo, s katero je bil ugovor razglašen za dopusten, če je bila pri tem storjena očitna kršitev postopka, umakniti po uradni dolžnosti ali na predlog ene od strank, česar posledica je konec postopka z ugovorom. Ko se ta rok enkrat izteče, je treba fazo postopka inter partes nadaljevati in sprejeti.

V zadnjem primeru lahko nasprotna stranka v postopku z ugovorom pri odboru za pritožbe vloži pritožbo in uveljavlja, da ugovor ni bil dopusten.

Tako je očitno, da je varstvo pravic nasprotne stranke v postopku z ugovorom zagotovljeno z institutom umika, določenega v členu 77a Uredbe št. 40/94, in s pritožbo, določeno v členu 57 te uredbe.

Iz vseh teh ugotovitev izhaja, da je zakonodajalec Unije predvidel, prvič, dve ločeni fazi v postopku z ugovorom, in drugič, mehanizme, ki nasprotni stranki v postopku z ugovorom omogočajo izpodbijati odločbo, s katero je Urad napačno odločil, da je ugovor dopusten.

(Glej točke od 48 do 52, od 55 do 58, od 63 do 65, 68 in 69.)