ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 10. novembra 2014 –

CMBG/Komisija in ECB

(Zadeva T‑290/13)

„Ničnostna in odškodninska tožba — Program za podporo stabilnosti Cipra — Memorandum o soglasju glede posebnega ekonomskega pogojevanja, sklenjen med Republiko Ciper in EMS — Pristojnost Splošnega sodišča — Vzročna zveza — Tožba, ki je delno nedopustna in delno očitno brez vsakršne pravne podlage“

1. Sodni postopek — Vloga, s katero se postopek začne — Formalne zahteve — Označitev predmeta spora — Kratek povzetek navajanih razlogov — Tožba za povrnitev škode, ki naj bi jo domnevno povzročila institucija Unije — Elementi, ki dopuščajo opredelitev ravnanja, ki se očita instituciji, vzročne zveze ter dejanskosti in gotovosti utrpele škode (Statut Sodišča, člena 21, prvi pododstavek, in 53, prvi pododstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)(c)) (Glej točki 33 in 34.)

2. Odškodninska tožba — Pristojnost sodišča Unije — Meje — Pristojnost za odločanje o zakonitosti Memoranduma o soglasju, sklenjenega med državo članico in evropskim mehanizmom za stabilnost — Izključitev (člena 268 in 340, drugi in tretji pododstavek, PDEU; Pogodba o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost, člen 13(4)) (Glej točke od 42 do 47.)

3. Nepogodbena odgovornost — Pogoji — Nezakonitost — Škoda — Vzročna zveza — Neizpolnitev enega od pogojev — Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti (člen 340, drugi pododstavek, PDEU) (Glej točki 49 in 50.)

4. Nepogodbena odgovornost — Pogoji — Vzročna zveza — Škoda, nastala zaradi neukrepanja institucije — Dokazno breme (člen 340 PDEU) (Glej točki 52 in 53.)

5. Ničnostna tožba — Pristojnost sodišča Unije — Meje — Pristojnost za nadziranje zakonitosti aktov, ki jih niso sprejele institucije, organi, uradi ali agencije Unije — Izključitev (člen 263 PDEU) (Glej točki 56 in 58.)

6. Sodni postopek — Dopustnost tožbe — Predlog za izdajo začasnih odredb — Predlog, naveden v istem aktu, kot glavna tožba — Nedopustnost (člen 278 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(3)) (Glej točko 61.)

Predmet

Prvič, predlog za razglasitev ničnosti točk od 1.23 do 1.27 Memoranduma o soglasju glede posebnega ekonomskega pogojevanja, ki je bil 26. aprila 2013 sklenjen med Republiko Ciper in evropskim mehanizmom za stabilnost (EMS), in drugič, predlog za povračilo škode, ki naj bi jo tožeča stranka utrpela zaradi vključitve točk od 1.23 do 1.27 Memoranduma o soglasju v ta memorandum in zaradi kršitve obveznosti Komisije za nadzor.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 7. julija 2014 – Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica proti Komisiji

(Zadeva T‑244/13)

„Ničnostna tožba — Okolje — Direktiva 94/62/ES — Embalaža in odpadna embalaža — Direktiva 2013/2/UE — Zvitki, cevi in valji okrog katerih je navit upogljiv material — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost“

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Neposredno nanašanje — Merila — Direktiva 2013/2 o spremembi seznama primerov proizvodov, ki sestavljajo embalažo in odpadno embalažo — Obveznost držav članic, da uvedejo sistem sistem vračanja, zbiranja in predelave odpadkov od proizvodov, ki tvorijo embalažo — Tožba, ki jo je vložilo podjetje, ki izdeluje in trži te proizvode — Neobstoj neposrednega nanašanja — Nedopustnost (člena 263, četrti odstavek, PDEU in 288, tretji odstavek, PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 94/62, člena 3, točka 1, in 7, in Priloga I; Direktiva Komisije 2013/2) (Glej točke 19, 20, od 24 do 30, od 34 do 36 in 48.)

Predmet

Predlog za razglasitev delne ničnosti Direktive Komisije 2013/2/EU z dne 7. februarja 2013 o spremembi Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 94/62/ES o embalaži in odpadni embalaži (UL L 37, str. 10) v delu, v katerem je Komisija zvitke, cevi in valje, okrog katerih je navit upogljiv material, razen tistih, ki so del proizvodnih strojev in se ne uporabljajo za predstavitev proizvoda kot prodajne enote, navedla na seznamu primerov proizvodov, ki ponazarjajo uporabo meril s katerimi se opredeljuje „embalaža“.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.
Sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 7. februarja 2014 – Pesquerias Riveirenses in drugi/Svet

(Zadeva T‑180/13)

„Ničnostna tožba — Ribiška politika — Uredba (EU) št. 40/2013 — Skupno upoštevanje severnega in južnega dela staleža sinjega mola severovzhodnega Atlantika za določitev TAC — Neobstoj neposrednega nanašanja — Očitna nedopustnost“

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Neposredno nanašanje — Merila — Uredba, ki določa enotni celotni dovoljeni ulov staleža sinjega mola severovzhodnega Atlantika — Tožba lastnikov ali uporabnikov plovil, ki se ukvarjajo s tem ribolovom — Neobstoj neposrednega nanašanja — Določitev s strani države članice, pred začetkom veljavnosti uredbe, metode razdelitve dodeljenih ribolovnih kvot — Nevplivanje (Uredba Sveta št. 40/2013, člena 5 in 10(1), in priloge I, I A in I B) (Glej točke 14, 18, 22 in 25.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 40/2013 z dne 21. januarja 2013 o določitvi ribolovnih možnosti, ki so na voljo v vodah EU in ki so plovilom EU na voljo v nekaterih vodah zunaj EU, za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, za katere veljajo mednarodna pogajanja ali sporazumi, za leto 2013 (UL L 23, str. 54), kakor je bila spremenjena, zaradi skupnega upoštevanja severnega in južnega dela staleža sinjega mola severovzhodnega Atlantika za določitev celotnega dovoljenega ulova sinjega mola iz prilog I A in I B navedene uredbe.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.

2. Tožeče stranke, Pesquerias Riveirenses, SL, in drugi nosijo svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije.

Sklep Splošnega sodišča (peti senat) z dne 7. februarja 2014 – Pesquerias Riveirenses in drugi/Svet

(Zadeva T‑180/13)

„Ničnostna tožba — Ribiška politika — Uredba (EU) št. 40/2013 — Skupno upoštevanje severnega in južnega dela staleža sinjega mola severovzhodnega Atlantika za določitev TAC — Neobstoj neposrednega nanašanja — Očitna nedopustnost“

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Neposredno nanašanje — Merila — Uredba, ki določa enotni celotni dovoljeni ulov staleža sinjega mola severovzhodnega Atlantika — Tožba lastnikov ali uporabnikov plovil, ki se ukvarjajo s tem ribolovom — Neobstoj neposrednega nanašanja — Določitev s strani države članice, pred začetkom veljavnosti uredbe, metode razdelitve dodeljenih ribolovnih kvot — Nevplivanje (Uredba Sveta št. 40/2013, člena 5 in 10(1), in priloge I, I A in I B) (Glej točke 14, 18, 22 in 25.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (EU) št. 40/2013 z dne 21. januarja 2013 o določitvi ribolovnih možnosti, ki so na voljo v vodah EU in ki so plovilom EU na voljo v nekaterih vodah zunaj EU, za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, za katere veljajo mednarodna pogajanja ali sporazumi, za leto 2013 (UL L 23, str. 54), kakor je bila spremenjena, zaradi skupnega upoštevanja severnega in južnega dela staleža sinjega mola severovzhodnega Atlantika za določitev celotnega dovoljenega ulova sinjega mola iz prilog I A in I B navedene uredbe.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot očitno nedopustna.
SKLEP SPLOŠNEGA SODIŠČA (pritožbeni senat)

z dne 12. decembra 2013

Zadeva T‑446/13 P

Luigi Marcuccio

proti

Evropski komisiji

„Pritožba – Pritožba, ki je bila pravočasno vložena po telefaksu – Podpis odvetnika na telefaksu, ki se razlikuje od podpisa na izvirniku, ki je bil poslan po pošti – Vložitev izvirnika po izteku roka – Zamuda – Očitna nedopustnost“

Predmet:

Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (sodnik posameznik) z dne 4. junija 2013 v zadevi Marcuccio proti Komisiji (F‑119/11), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

Odločitev:

Pritožba se zavrže. L. Marcuccio nosi svoje stroške.

Povzetek

Sodni postopek–Vloga, s katero se postopek začne–Zahteve obličnosti–Vloga, vložena po telefaksu v roku za vložitev pravnega sredstva–Lastnoročni podpis odvetnika, ki je različen od tistega, ki ga vsebuje po pošti poslani izvirnik vloge–Posledica–Neupoštevanje datuma prejema telefaksa pri presoji spoštovanja roka za vložitev pravnega sredstva (Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 43(6))

V skladu s členom 43(6) Poslovnika Splošnega sodišča se šteje dan, ko sodno tajništvo po telefaksu ali s katerim drugim tehničnim sredstvom sporočanja prejme prepis podpisanega izvirnika procesnega akta, za datum vložitve akta le pod pogojem, da je podpisani izvirnik akta vložen v sodnem tajništvu najpozneje deset dni pozneje.

Kadar podpis odvetnika, ki zastopa pritožnico, na koncu pritožbe, vložene po telefaksu, ni enak podpisu na izvirniku pritožbe, ki je posredovan naknadno, datuma vložitve pritožbe s telefaksom ni mogoče šteti za datum vložitve akta. Zato je mogoče v skladu s členom 43(6) Poslovnika Splošnega sodišča za datum vložitve akta šteti samo datum vložitve podpisanega izvirnika.

(Glej točke 6, 8 in 9.)

Napotitev na:

Splošno sodišče: 29. november 2011, ENISA proti CEPD, T‑345/11, neobjavljena v ZOdl., točke od 15 do 17; 3. oktober 2012, Tecnimed proti UUNT – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, točke od 15 do 17 in navedena sodna praksa; 14. november 2013, Marcuccio proti Komisiji, T‑229/13 P, točki 14 in 15.
SKLEP SPLOŠNEGA SODIŠČA (pritožbeni senat)

z dne 14. novembra 2013

Luigi Marcuccio

proti

Evropski komisiji

„Pritožba — Javni uslužbenci — Zavrženje tožbe na prvi stopnji kot očitno nedopustne — Neenakost vloge, vložene po telefaksu, in naknadno vloženega izvirnika — Vložitev izvirnika po roku — Prepozno vložena tožba — Očitno neutemeljena pritožba“

Predmet:

Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 11. marca 2013 v zadevi Marcuccio proti Komisiji (F‑17/12), s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

Odločitev:

Pritožba se zavrne. L. Marcuccio nosi svoje stroške in stroške, ki jih je Evropska komisija priglasila na tej stopnji.

Povzetek

Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Zahteve obličnosti – Vloga, vložena po telefaksu v roku za vložitev pravnega sredstva – Lastnoročni podpis odvetnika, ki je različen od tistega, ki ga vsebuje po pošti poslani izvirnik vloge – Posledica – Neupoštevanje datuma prejema telefaksa pri presoji spoštovanja roka za vložitev pravnega sredstva

(Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 34(1) in (6))

Kadar podpis odvetnika, ki zastopa tožečo stranko, na koncu tožbe, vložene po telefaksu, ni enak podpisu na izvirniku tožbe, ki je posredovan naknadno, tožbe, vložene s telefaksom, ni mogoče šteti za vložitev akta.

V okviru sporov s področja javnih uslužbencev Unije člen 34(6) Poslovnika Sodišča za uslužbence določa, da se šteje dan, ko sodno tajništvo s katerimkoli tehničnim sredstvom sporočanja, ki je na voljo Sodišču za uslužbence, prejme prepis podpisanega izvirnika procesnega akta, za datum vložitve akta le pod pogojem, da je podpisani izvirnik akta vložen v sodnem tajništvu najpozneje deset dni po prejemu prepisa izvirnika. Zato je treba v primeru, da se zdi, da na izvirniku akta, ki je bil dejansko vložen v sodno tajništvo v desetih dneh po tem, ko je bil Sodišču za uslužbence s telefaksom posredovan prepis tega akta, ni enak podpis kot na dokumentu, ki je bil poslan po telefaksu, ugotoviti, da sta v sodno tajništvo Sodišča za uslužbence prispela dva različna procesna akta, vsak s svojim podpisom, čeprav ju je vložila ista oseba. Dosledna uporaba člena 34(6) Poslovnika Sodišča za uslužbence omogoča izpolnjevanje zahteve pravne varnosti in nujno preprečitev vsakršne diskriminacije ali vsakršnega arbitrarnega obravnavanja pri izvajanju sodne oblasti.

(Glej točki 14 in 19.)

Napotitev na:

Sodišče: 22. september 2011, Bell & Ross proti UUNT, C-426/10 P, ZOdl., str. I-8849, točka 43 in navedena sodna praksa;

Splošno sodišče: 29. november 2011, ENISA proti CEPD, T‑345/11, neobjavljena v ZOdl., točke od 15 do 17; 3. oktober 2012, Tecnimed proti UUNT – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, točke od 15 do 17 in navedena sodna praksa.
Zadeva T‑228/12 AJ

DD

proti

Svetu Evropske unije

„Pravna pomoč — Vloga, vložena pred vložitvijo tožbe za razveljavitev — Omejevalni ukrepi, sprejeti zoper določene beloruske uradnike“

Povzetek – Sklep Splošnega sodišča (prvi razširjeni senat) z dne 10. novembra 2014

Sodni postopek – Vloga za brezplačno pravno pomoč – Pogoji za odobritev – Vloga, vložena pred vložitvijo tožbe zoper akte, ki uvajajo omejevalne ukrepe zoper prosilca – Dopustitev – Neobstoj predložitve, s strani prosilca, odobritve sprostitve zamrznjenih sredstev – Nevplivanje

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47, drugi odstavek, drugi stavek, in tretji odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člena 94(1) in 96(3); Uredba Sveta št. 765/2006, člen 3(1))

Zavrnitev vloge za pravno pomoč samo zato, ker prosilec ni predložil odobritve nacionalnega organa iz člena 3(1) Uredbe št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo, čeprav vloga za pravno pomoč izpolnjuje pogoje, ki jih določa Poslovnik Splošnega sodišča, bi pomenila oviranje temeljne pravice, in sicer pravice do učinkovitega pravnega sredstva.

Omejevalni ukrepi morajo biti namreč uporabljeni tako, da osebam, katerih sredstva so zamrznjena, ne preprečijo dejanskega dostopa do sodnega varstva, zlasti kadar gre za spodbijanje zakonitosti aktov, ki take omejevalne ukrepe uvedejo. Tako je za to, da se omogoči skladna uporaba Poslovnika in Uredbe št. 765/2006, Splošno sodišče hkrati obvezano, da na eni strani odobri pravno pomoč vsakemu prosilcu, ki je naveden v Prilogi I k Uredbi št. 765/2006 in ki izpolnjuje pogoje iz člena 94 in naslednjih členov Poslovnika, kar omogoča doseganje namena tega poslovnika, in da se na drugi strani prepriča, da bo odobrena pravna pomoč uporabljena samo za kritje odvetniških stroškov prosilca ter ne bo škodila namenu uvedenega omejevalnega ukrepa, kakor je opredeljen v členu 2(2) Uredbe št. 765/2006.

V zvezi s tem določbe Poslovnika Splošnemu sodišču omogočajo, da se zagotovi, da bo pravna pomoč uporabljena samo za kritje odvetniških stroškov prosilca. Po eni strani so v členu 94(1) Poslovnika navedeni samo odvetniški stroški kot stroški, ki jih lahko prevzame blagajna Splošnega sodišča. Po drugi strani se lahko Splošno sodišče v skladu s tretjim pododstavkom člena 96(3) Poslovnika, ne da bi vnaprej določilo znesek pravne pomoči, omeji na navedbo najvišjega zneska za stroške in nagrado odvetnika, ki načeloma ne sme biti presežen. Nazadnje, običajna praksa je, da Splošno sodišče tako izračunani znesek plača neposredno imenovanemu odvetniku, tako da prosilec nima možnosti zlorabe pravne pomoči za druge namene kot za tiste, za katere je odobrena. Kar zadeva odvetnika, ga določbe Uredbe št. 765/2006 zavezujejo, da prosilcu ne preda dela nagrade ali celotne nagrade, ki jo prejme, prav tako pa mu je, bolj na splošno, prepovedano, da bi mu neposredno ali posredno dal na razpolago sredstva ali gospodarske vire.

(Glej točke 26, 30 in od 32 do 36.)
1.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Pravni interes — Nujnost obstoječega in dejanskega interesa — Presoja ob vložitvi tožbe — Tožba, ki lahko tožeči stranki koristi — Interes, ki se nanaša na prihodnje in negotove položaje — Nedopustnost (člen 263, četrti odstavek, PDEU) (Glej točke 15, 16, 20 in 23.)
Sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 22. januarja 2014 –

Faktor B. i W. Gęsina proti Komisiji

(Zadeva T‑468/12)

„Tožba za razglasitev ničnosti — Rok za vložitev tožbe — Prepozna vložitev — Neobstoj višje sile ali naključja — Očitna nedopustnost“

Sodni postopek — Roki za pritožbe — Prekluzija — Odstopanja — Naključje ali višja sila — Pojem — Meje (člen 263, šesti pododstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 45, drugi odstavek) (Glej točke od 19 do 26 in od 29 do 38.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 554/2012 z dne 19. junija 2012 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 166, str. 20).

Izrek

1. Tožba se zavrže.

2. Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech se naloži plačilo stroškov.

Sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 22. januarja 2014 –

Faktor B. i W. Gęsina proti Komisiji

(Zadeva T‑468/12)

„Tožba za razglasitev ničnosti — Rok za vložitev tožbe — Prepozna vložitev — Neobstoj višje sile ali naključja — Očitna nedopustnost“

Sodni postopek — Roki za pritožbe — Prekluzija — Odstopanja — Naključje ali višja sila — Pojem — Meje (člen 263, šesti pododstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 45, drugi odstavek) (Glej točke od 19 do 26 in od 29 do 38.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 554/2012 z dne 19. junija 2012 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 166, str. 20).

Izrek

1. Tožba se zavrže.
1.

Začasna odredba — Odlog izvršitve — Začasni ukrepi — Pogoji za oddajo — Fumus boni juris — Nujnost — Resna in nepopravljiva škoda — Kumulativnost — Tehtanje vseh zadevnih interesov — Vrstni red preizkusa in način preverjanja — Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke od 4 do 7.)
72

V obravnavanem primeru pa urad UUNT ne more trditi, da tožeče stranke v tožbi niso upoštevale teh zahtev obličnosti, saj ta vsebuje dovolj elementov, ki omogočajo opredelitev domnevno nezakonitega ravnanja, ki se očita uradu UUNT, razloge, iz katerih tožeče stranke menijo, da obstaja vzročna zveza med tem ravnanjem in škodo, ki naj bi jo utrpele, ter naravo in obseg te škode. Ne da bi bilo treba prejudicirati presojo utemeljenosti odškodninskih zahtevkov, tožeče stranke namreč te različne elemente obširno navajajo v točkah od 126 do 155 tožbe pod posebnim naslovom „Odškodnina“, pri čemer se opirajo na razloge za nezakonitost, izdelane v podporo predlogom za razglasitev ničnosti (točke 126, od 133 do 136 in 140), pojasnjujejo obstoj vzročne zveze (točka 137) ter podrobno navajajo naravo in obseg zatrjevane škode, ki naj bi izhajala iz nezakonitega ravnanja (točke 139 in od 141 do 148 v zvezi s tržnim deležem ter točke od 150 do 155). Zato v obravnavanem primeru Splošnemu sodišču v nasprotju z mnenjem urada UUNT ni treba med različnimi očitki, izraženimi v podporo predlogom za razglasitev ničnosti, poiskati in določiti tistega ali tistih, ki jih tožeče stranke nameravajo uporabiti kot podlago za odškodninska zahtevka, ali celo oceniti in preveriti obstoja morebitne vzročne zveze med ravnanjem, na katero se nanašajo ti očitki, in zatrjevano škodo (glej v tem smislu sklep Splošnega sodišča z dne 11. januarja 2012 v zadevi Ben Ali proti Svetu, T‑301/11, točka 72 in naslednje), kar bi lahko upravičilo zavrženje navedenih odškodninskih zahtevkov kot nedopustnih na podlagi člena 44(1)(c) Poslovnika.
Sklep sodnika za začasne odredbe z dne 16. februarja 2012 – Morison Menon Chartered Accountants in drugi proti Svetu

(Zadeva T-656/11 R)

„Začasna odredba – Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Iranu zaradi preprečitve širjenja jedrskega orožja – Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Predlog za odlog izvršitve – Neobstoj nujnosti“

1. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo –Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točke od 13 do 16.)

2. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točko 19.)

3. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Finančna škoda – Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točko 20.)

4. Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Finančna škoda – Neodpravljiva sprememba tržnih deležev – Vključitev – Pogoji (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 104(2)) (Glej točki 28 in 29.)

Predmet

Predlog za odlog izvršitve, prvič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1245/2011 z dne 1. decembra 2011 o izvajanju Uredbe (EU) št. 961/2010 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 319, str. 11), in drugič, Sklepa Sveta 2011/783/SZVP z dne 1. decembra 2011 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 19, str. 71) v delu, v katerem je na seznam oseb in subjektov, katerih sredstva in gospodarski viri se zamrznejo, dodan subjekt, imenovan „Morison Menon Chartered Accountant“.

Izrek

1. Predlog za izdajo začasne odredbe se zavrne.
Sklep Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 17. oktobra 2012 –

Régie Networks in NRJ Global proti Komisiji

(Zadeva T-340/11)

„Odškodninska tožba – Državne pomoči – Zastaranje – Škoda, ki jo je treba povrniti – Tožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno brez pravne podlage – Očitna nepristojnost“

1. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza – Neizpolnitev enega od pogojev – Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti (člen 230, drugi pododstavek, PDEU) (Glej točke 25, 30 in 50.)

2. Odškodninska tožba – Zastaralni rok – Začetek – Odgovornost za posamični akt – Datum nastanka škodljivih učinkov akta – Datum seznanitve z nezakonitostjo očitanega ravnanja – Neupoštevnost – Razmerje med odškodninsko tožbo in ničnostno tožbo (člena 263 in 340, drugi pododstavek PDEU; Statut Sodišča, člena 46 in 53, prvi odstavek) (Glej točke 28, 29, 31, 36, 39 in 40.)

3. Odškodninska tožba – Predmet – Zahtevek za povrnitev stroškov postopkov pred nacionalnimi sodišči – Nepristojnost Splošnega sodišča – Nedopustnost (Poslovnik Sodišča, člen 104(5)) (Glej točki 44 in 45.)

4. Nepogodbena odgovornost – Škoda – Škoda, ki se povrne – Stroški, ki so bili priglašeni za sodni postopek – Izključitev (člen 340, drugi pododstavek, PDEU) (Glej točki 48 in 49.)

Predmet

Odškodninska tožba, vložena na podlagi člena 340 PDEU, za povrnitev škode, ki naj bi jo utrpeli tožeči stranki, prvič, zaradi sprejetja domnevno nezakonite Odločbe Komisije z dne 10. novembra 1997 o državni pomoči N 679/97, in drugič, zaradi domnevne kršitve načela dobrega upravljanja, ker naj Komisija ne bi odpravila škodljivih učinkov te odločbe.

Izrek

1. Tožba se zavrže.