ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi tožbeni razlog: Evropska komisija je napačno uporabila člen 107(3)(b) PDEU in svoje sporočilo Začasni okvir za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob izbruhu COVID-19, ker je štela, da je pomoč potrebna za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu Estonije, da je družba Nordica upravičena do pomoči in da so pogoji v zvezi z izkrivljanjem konkurence, izstopom države in prestrukturiranjem izpolnjeni, in ker je kršila svojo obveznost, da koristi pomoči uravnoteži z negativnimi učinki na pogoje poslovanja in ohranjanje neizkrivljene konkurence (to je tako imenovano „tehtanje“).
—

naloži povrnitev nepremoženjske škode v višini 146 000 EUR in premoženjske škode 359 481,29 EUR, ki izhajata iz teh izpodbijanih odločb, ocenjenih na skupno 505 481,29 EUR, s pridržkom ponovne ocene in povečanih za zamudne in kompenzacijske obresti do dne celotnega izplačila;
2.

Drugi razlog: kršitev načela pravne varnosti. Tožeča stranka v zvezi s tem meni, da čeprav ima EESO dejansko diskrecijsko pravico pri določanju meril in podrobnih pravil uporabe člena 10 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, pa morajo ta merila in ta podrobna pravila zagotavljati stopnjo predvidljivosti, ki se zahteva s pravom Unije. Ugotoviti pa je treba, da to ni tako, če ne obstajajo še posebej jasna in pregledna merila, na podlagi katerih se lahko pogodbeni uslužbenci seznanijo, kako in pod katerimi pogoji pride do napredovanja ali prerazvrstitve, ki pripelje do sklenitve dodatka k pogodbi.
C 44/56

Tožba, vložena 15. decembra 2020 – Aurubis/Komisija

(Zadeva T-729/20)

(2021/C 44/78)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Aurubis AG (Hamburg, Nemčija) (zastopnika: S. Altenschmidt in J. Hoss, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Sklep Evropske komisije z dne 8. decembra 2020 (Ref. Ares (2020)7439507 – 08/12/2020) razglasi za ničen in

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti sklepa z dne 8. decembra 2020, s katerim je Komisija v zvezi s postopkom za izdajo začasne odredbe pri Verwaltungsgericht Berlin (upravno sodišče v Berlinu, Nemčija) in ustreznim postopkom pri Umweltbundesamt (zvezni urad za varstvo okolja, Nemčija) zavrnila prenos pravic do emisije za začasno zavarovanje zahtevka tožeče stranke za brezplačno dodelitev pravic do emisije zaradi zagotovitve polnega učinka sodbe Sodišča v postopku predhodnega odločanja v zadevi C-271/20.

Tožba temelji na teh tožbenih razlogih:

1. Sklep Komisije z dne 8. decembra 2020 se neposredno in posamično nanaša na tožečo stranko. Tožeča stranka naj bi zato imela procesno upravičenje.

2. Komisija naj bi bila na podlagi načela učinkovitega sodnega varstva, ki ga zagotavlja pravo Unije, v okviru varstva z začasnimi odredbami v nacionalnih postopkih zavezana k sodelovanju, da se zagotovi pravica do dodelitve pravic do emisij, preden pride do prekluzije te pravice.

3. Pravni okvir za tako sodelovanje in prenos pravic do emisije na nacionalne račune sta Direktiva 2003/87/ES (1) in Uredba (EU) št. 389/2013 (2).

(1) Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).

(2) Uredba Komisije (EU) št. 389/2013 z dne 2. maja 2013 o določitvi registra Unije v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter odločbama št. 280/2004/ES in št. 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi uredb Komisije (EU) št. 920/2010 in št. 1193/2011 (UL 2013, L 122, str. 1).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in načela sorazmernosti ter zloraba pravice. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da se je njeno zdravstveno stanje, ki je že tako izjemno šibko, zaradi ravnanja tožene stranke le še poslabšalo, saj ji je bilo z izpodbijanima odločbama, ker je bila z njima zavrnjena veljavnost njenih dveh zdravniških potrdil za obdobji od 18. marca do 18. aprila in od 20. aprila do 20. maja 2020 ter ker ji je bilo zagroženo z disciplinskimi postopki, močno stopnjevano splošno stanje tesnobe.
—

plačilo odškodnine za premoženjsko škodo, ki izhaja (i) iz vsote plač, ki bi bila izplačana, če bi se uporabila letna prilagoditev za leto 2020, to je povišanje za 1 %, za obdobje od 1. januarja 2020 do 31. decembra 2020, (ii) iz vsote plač na podlagi odločitve, da se za leto 2020 za plače, ki bodo izplačane od januarja 2020, uporabi letna prilagoditev v višini 0,7 %, in (iii) iz zamudnih obresti na vsoto plač, do popolnega poplačila dolgovanih zneskov, pri čemer je treba obrestno mero zamudnih obresti izračunati na podlagi obrestne mere, ki jo je Evropska centralna banka za zadevno obdobje določila za operacije glavnega refinanciranja, povečane za tri odstotne točke;
Tožba, vložena 18. novembra 2020 – OG/EIB

(Zadeva T-695/20)

(2021/C 35/71)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: OG (zastopnici: L. Levi in M. Vandenbussche, odvetnici)

Tožena stranka: Evropska investicijska banka

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;

zato

— EIB naloži plačilo 16 mesečnih plač in šestmesečno odpravnino, to je znesek 317 668 EUR, z zapadlostjo od vložitve prvotnega odškodninskega zahtevka 23. oktobra 2019, pri čemer naj se ta znesek posodobi ob plačilu;

— EIB naloži povračilo nepremoženjske škode, ocenjene ex aequo et bono na 50 000 EUR;

— po potrebi razglasi ničnost odločbe o zavrnitvi odškodninskega zahtevka, poslane 9. marca in prejete 10. marca 2020;

— po potrebi razglasi ničnost odločbe o zavrnitvi upravne pritožbe z molkom, do katere je prišlo 8. avgusta 2020

— kot ukrep procesnega vodstva odredi dostop do poročila SSTL;

— toženi stranki naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe, katere namen je uveljavljanje odgovornosti Evropske investicijske banke (EIB) zaradi niza dogodkov, ki posamično oziroma skupaj dokazujejo neustrezno ravnanje EIB, s katerim sta bila povzročena škoda tožeče stranke in njena bolezen, navaja en tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da naj bi EIB kršila dolžnosti skrbnosti in dobrega upravljanja ter preglednost in, splošneje, da naj bi bila kršena splošna dolžnost previdnosti in skrbnosti, ki se zahteva od vsakega delodajalca.

V obravnavanem primeru tožeča stranka trdi, da do tragičnega samomora pripravnice ne bi prišlo, če bi EIB redno zagotavljala učinkovite varnostne ukrepe v svojih stavbah. Trdi tudi, da tožeča stranka – če bi EIB izpolnila svoje obveznosti v zvezi s tem samomorom in svojimi uslužbenci, zlasti tistimi, ki so bili kot tožeča stranka soočeni s tem samomorom, ter svoje obveznosti preglednosti in spremljanja, odprtosti ter podpore – zdaj ne bi bila uslužbenka s statusom invalida, ki trpi in katere kariera in priznanje zaslug z vidika delodajalca, za katerega je tožeča stranka kljub temu lojalno delala, ne obstajata več.

Tožeča stranka trdi, da je z dejstvi dokazano tudi, da je EIB daleč od tega, da bi ravnala kot odgovoren in zaščiten delodajalec, zastavila politiko, katere namen je bila diskreditacija in razvrednotenje tožeče stranke po incidentu samomora njene pripravnice, do njene fizične in duševne zrušitve. Tožeča stranka meni, da je bila po tridesetih letih vzorne kariere obravnavana kot povprečna in nepoštena delavka.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe in člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter pravice do izjave in poleg tega kršitev dolžnosti zaupnosti.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev pravice do pravičnih in poštenih delovnih pogojev, zloraba pooblastil in kršitev prepovedi vseh oblik psihičnega nadlegovanja iz členov 12 in 12a Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije.
1.

Prvi tožbeni razlog: izpodbijani sklep krši pravico do sodelovanja v javnem življenju v povezavi s pravico do samostojnega življenja in vključenosti invalidov (člen 26 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členoma 29 in 19 Konvencije ZN o pravicah invalidov).
—

Komisija je brez popolne preglednosti za preglede in za to, da je tožeči stranki omogočila, da vloži dodatne zahteve po informacijah, in/ali za to, da je ugodila njenim zahtevam po informacijah in obrazložitvi, potrebovala več kot 5 let. Poročanje Komisije je bilo nepopolno, nenatančno in ni bilo v skladu z zakonodajo o ocenjevanju in preverjanju subvencij ter nadzoru nad njimi.
5.

Peti tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve, ki jo ima izbirna komisija pri ponovni preučitvi, pravice do učinkovitega pravnega sredstva, načela dobrega upravljanja in pravice do obrambe, ker naj bi izbirna komisija sprejela standardno formulacijo obrazložitve, iz katere naj ne bi izhajalo, ali so se usposobljenosti tožeče stranke presodile ali ne, niti katera merila v zvezi s tem so bila dejansko uporabljena.
—

dodeli odškodnino v višini 25 000 EUR zaradi posega v telesno in duševno celovitost tožeče stranke in kršitve njene pravice do svobode misli in izražanja, njene pravice do dobrega upravljanja ter njene pravice do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča;
4.

Četrti tožbeni razlog: Evropska komija s tem, da je zavrnila izdajo pogojnega dovoljenja za promet, ker „razmerje med tveganji in koristmi zdravila Hopveus ni [bilo] ugodno“, ni upoštevala okvira, določenega z Uredbo Komisije (ES) št. 507/2006 z dne 29. marca 2006 o pogojnem dovoljenju za promet zdravil za humano uporabo, ki sodijo na področje uporabe Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta, in je zato v izpodbijanem sklepu kršila načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije. Tožeča stranka meni, da ta ugotovitev temelji na napačni uporabi prava in očitni napaki pri presoji, saj Uredba št. 507/2006 izdaje pogojnega dovoljenja za promet ne pogojuje s tem, da mora kandidat predložiti izčrpne klinične podatke brez metodoloških omejitev. Pogojna dovoljenja za promet temeljijo na „manj popolnih podatkih kot sicer in zanje veljajo posebne obveznosti“. V obravnavanem primeru sta te študije celo pregledala odbor za ocenjevanje tveganja na področju farmakovigilance (v nadaljevanju: PRAC) in CHMP v okviru letnega ocenjevanja zdravil na osnovi natrijevega oksibata – katerega veljavnost sta torej potrdila tako ta organ kot Evropska komisija – za biološko enakovredno zdravilo Alcover. Tožeča stranka meni, da torej EMA ni mogla šteti, da imajo študije, ki jih je predložila tožeča stranka in od katerih so bile nekatere potrjene v znanstvenem mnenju iz leta 2010, pomembne in odločilne omejitve, saj gre za pogojno dovoljenje za promet in podobne kritike niso bile izražene v okviru izdaje nepogojnih dovoljenj njenim konkurentom.
—

postopkovne in formalne nepravilnosti izpodbijane odločbe: kršitev člena 24(1) Delegirane uredbe Komisije 2018/625 in člena 3(4) in (5) Odločbe 2020-1 z dne 27. februarja 2020 predsedstva odborov za pritožbe ter kršitev načel pravičnega in kontradiktornega postopka iz člena 47 Listine o temeljnih pravicah; kršitev člena 55(2), (3) in (4) Delegirane uredbe Komisije 2018/625 ter kršitev načel pravičnega in kontradiktornega postopka iz člena 47 Listine o temeljnih pravicah; kršitev člena 54(1)(a), (b), (c) in (d) Odločbe 2020-1 z dne 27. februarja 2020 predsedstva odborov za pritožbe in člena 27(4) Delegirane uredbe Komisije 2018/625 ter kršitev načel pravičnega in kontradiktornega postopka iz člena 47 Listine o temeljnih pravicah; kršitev in/ali napačna uporaba člena 18(1), drugi pododstavek, točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
2.

Drugi tožbeni razlog: pravica tožečih strank do varstva zaupnosti komunikacije med odvetnikom in njegovo stranko izhaja ločeno iz EKČP in Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti iz pravice do zasebnosti iz člena 8 EKČP (člen 7 Listine) in pravice do obrambe iz člena 6 EKČP (člen 47 Listine). Tožeče stranke zatrjujejo, da varstvo zaupnosti komunikacije med odvetnikom in njegovo stranko na podlagi EKČP in Listine ni odvisno od namena in vsebine zadevne komunikacije, temveč le od identitete njenih udeležencev.
—

Sklep Komisije K(2020) 3287 z dne 26. maja 2020 v zvezi z ukrepi SA.39990 (2016/C) (ex 2016/NN) (ex 2014/FC) (ex 2014/CP) – ki jih je Belgija izvedla v korist družbe Ducatt NV, razglasi za ničen, in
—

razglasi ničnost sklepa tožene stranke z dne 15. maja 2020 o zavrnitvi predloga tožeče stranke z dne 19. februarja 2020 za priznanje pravice do nadomestila za selitev, če bi Splošno sodišče ali Sodišče to pravico priznalo tožečima strankama v zadevi T-387/19, DF in DG/BEI;
3.

Tretji tožbeni razlog: v obravnavanem primeru je potrebna vsebinska, ne pa formalna razlaga člena 7.2 Akta o volitvah iz leta 1976, ker nezdružljivost vsebinsko ni obstajala, ker so bile O. Junquerasu ves čas prekinjene izvrševanje funkcije poslanca poslanskega kongresa ter vse pravice in plačila, ki so povezana s to funkcijo, poleg tega pa je bil na navedeni funkciji ohranjen proti svoji volji, ker mu je bilo fizično in materialno ter proti njegovi volji preprečeno, da se odpove navedeni funkciji, da bi nastopil polno izvrševanje svoje funkcije kot član Evropskega parlamenta.
—

izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je bilo ugodeno ugovoru za blago in storitve iz razredov 29, 30, 35 in 43, in zavrne obstoj verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta za vse izpodbijano blago in storitve;
2.

Drugi tožbeni razlog: z izpodbijanim sklepom se s tem, da se zahteva predložitev toliko dokumentov (na primer: dopisi zaposlenih v zvezi z zdravstvenimi vprašanji; dopisi ob smrti bližnjega; dokumenti v zvezi z naložbami v zasebno lastnino; prijave za zaposlitev; notranja ocenjevanja; in dokumenti za oceno varnostnih tveganj za družinske člane ključnega osebja družbe Facebook), kršijo temeljna pravica do zasebnosti, načelo sorazmernosti in temeljna pravica do dobrega upravljanja.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev pravice do poštenega sojenja in zlasti pravice do obrambe, domneve nedolžnosti, dolžnosti skrbnega ravnanja, dolžnosti nepristranskosti, nevtralnosti in objektivnosti, neizvedba preiskave za ugotovitev resničnosti in utemeljitve navedenih razlogov za prenehanje zaupanja, neenakost med uradniki.
3.

Tretji tožbeni razlog: Evropska komisija je kršila določbe PDEU in splošna načela evropskega prava v zvezi s prepovedjo diskriminacije, svobodo opravljanja storitev in svobodo ustanavljanja, na katerih temelji liberalizacija zračnega prometa v EU od konca osemdesetih let. Liberalizacija trga letalskih prevozov v EU je omogočila rast resnično vseevropskih nizkocenovnih letalskih družb. Pri tem, ko je Danski dovolila, da pomoč dodeli le družbi SAS, Evropska komisija ni upoštevala škode, ki jo je kriza COVID-19 povzročila takim vseevropskim letalskim družbam in njihove vloge pri letalski povezanosti Danske. Člen 107(2)(b) PDEU določa izjemo od prepovedi državne pomoči, vsebovane v členu 107(1) PDEU, vendar ne določa izjeme od ostalih pravil in načel PDEU.
—

sklep Komisije z dne 25. junija 2019, s katerim se tožečo stranko „v interesu službe“ iz generalnega direktorata za razvoj in sodelovanje – EuropAid, direkcija sosedstvo, oddelek za finance, pogodbe in revizijo (DEVCO.F5.DEL.West Bank and Gaza Strip.006) v vzhodnem Jeruzalemu, z retroaktivnim učinkom od 1. januarja 2013 premešča v generalni direktorat za mobilnost in promet, direkcija za skupna sredstva MOVE.ENER (MOVE.SRD), v Bruslju, razglasi za ničen;
1.

Prvi tožbeni razlog: v zvezi s sklepom o odobritvi so bile storjene formalne napake — Koncentracija M.8871, ki je bila odobrena s sklepom, ki se izpodbija v tej zadevi, naj bi bila napačno ločena od enotne skupne združitve družb RWE AG (RWE) in E.ON SE (E.ON). Skupna transakcija naj bi poleg pridobitve proizvodnih sredstev družbe E.ON s strani družbe RWE (zadeva M.8871) zajemal tudi pridobitev 16,67-odstotne udeležbe v družbi E.ON s strani družbe RWE in prenos 76,8-odstotnega deleža v hčerinski družbi družbe RWE, to je v družbi innogy SE, na družbo E.ON (zadeva M.8870). — Kršena naj bi bila pravica tožeče stranke do sodelovanja, ker naj bi tožena stranka opozorila o ovirah za konkurenco zaradi koncentracije, ki so ji bila v postopku obsežno predstavljena, sicer sprejela, vendar naj se nanje v postopku in v sklepu ne bi vsebinsko sklicevala, niti naj jih ne bi ustrezno preučila. — Tožena stranka naj bi Sklep obrazložila prepozno in nezadostno.
—

kršitev člena 94(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Svet, ter člena 41(2)(a) in (c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 5 navedenega sklepa EOR z dne 25. marca 2015 in kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja. Tožeča stranka v zvezi z odškodninskim zahtevkom zatrjuje kršitev, ki jo je storila tožena stranka, škodo, ki ji je nastala, in vzročno zvezo med kršitvijo in škodo.
3.

Tožeča stranka zoper ocenjevalno poročilo navaja štiri tožbene razloge: — Prvi tožbeni razlog: protislovja v stališču ESZD; — Drugi tožbeni razlog: kršitev dolžnosti nepristranskosti in nevtralnosti; — Tretji tožbeni razlog: kršitev dolžnosti pomoči, skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja; — Četrti tožbeni razlog: neobstoj obrazložitve in kršitev pravice do obrambe.
—

izpodbijani sklep (1) razveljavi v delu, v katerem so bili z njim iz financiranja Unije izključeni določeni odhodki Helenske republike v skupnem bruto znesku 9 657 608,85 EUR, ki ustreza neto znesku v skupni višini9 590 402,53 EUR, ki so nastali in bili prijavljeni v okviru EKSRP v zvezi ukrepi 123A, 125A, 321 in 322 programa za razvoj podeželja za obdobje 2007-2013 in ukrepi 4.2, 4.3, 7.2 in 7.4 programa za razvoj podeželja za obdobje 2014-2020, za proračunska leta od 2011 do 2018, in
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja in pravice do zaupnosti v delu, v katerem je oseba X s komentiranjem domnevnega neprimernega vedenja tožeče stranke v razmerju do člana višjega vodstva iz junija 2017 v oceni uspešnosti kršila načelo dobrega upravljanja in pravico tožeče stranke do zaupnosti.
—

razglasi za ničen Sklep Sveta (EU) 2020/135 z dne 30. januarja 2020 o sklenitvi Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo (1) v delu, v katerem jim brez njihovega soglasja in brez ustreznega postopka odvzema njihov status državljanov Unije in pravice, ki iz njega izhajajo;
—

glede na to, da ta odločba sledi implicitni zavrnitvi, za nično razglasi odločbo o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke, vložene 4. septembra 2019, ki ji jo je Direktor GD proračun in administracija, človeški viri in varnost vročil 6. januarja 2020;
Tožba, vložena 19. marca 2020 – IY/Parlament

(Zadeva T-154/20)

(2020/C 201/39)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: IY (zastopnika: T. Bontinck in A. Guillerme, odvetnika)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

primarno:

— sklep o odpovedi delovnega razmerja tožeči stranki z dne 4. julija 2019 razglasi za ničen;

— Evropskemu parlamentu naloži plačilo odškodnine 20 000 EUR za povrnitev nastale nepremoženjske škode;

— Evropskemu parlamentu naloži plačilo stroškov;

podredno:

— ugotovi nezakonitost sklepa o razpustitvi politične skupine ENL;

— posledično sklep o odpovedi delovnega razmerja tožeči stranki z dne 4. julija 2019 razglasi za ničen;

— Evropskemu parlamentu naloži plačilo odškodnine 20 000 EUR za povrnitev nastale nepremoženjske škode;

— Evropskemu parlamentu naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe primarno navaja pet razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji. Tožeča stranka meni, da sklep o odpovedi delovnega razmerja, obrazložen izključno z domnevno razpustitvijo politične skupine ENL, vsebuje očitno napako pri presoji.

2. Drugi tožbeni razlog: zloraba pooblastil, ker naj bi Evropski parlament uporabil svoja pooblastila za predstavitev preprostega ukrepa spremembe imena evropske politične skupine kot razpustitve politične skupine.

3. Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave. Tožeča stranka meni, da ni bila spoštovana njena pravica do izjave pred vsakršnim sprejetjem sklepa o odpovedi delovnega razmerja.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja, ker naj bi Evropski parlament za uslužbence domnevno razpuščene politične skupine uporabil drugačne postopke.

5. Peti tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja.

Tožeča stranka podredno zatrjuje nezakonitost sklepa o razpustitvi evropske politične skupine ENL. Trdi, da je sklep o razpustitvi nezakonit, ker vsebuje očitno napako pri presoji in so bila pri njegovem sprejetju zlorabljena pooblastila, zaradi česar je tudi sklep o odpovedi delovnega razmerja, utemeljen izključno s to razpustitvijo, nezakonit in ga je treba razglasiti za ničnega.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 266 PDEU, in sicer neprimerni ukrepi za izvršitev ničnostne sodbe Splošnega sodišča in kršitev načela „ne bis in idem“.
C 191/29

Tožba, vložena 30. marca 2020 – Sam McKnight/EUIPO – Carolina Herrera (COOL GIRL)

(Zadeva T-176/20)

(2020/C 191/39)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Sam McKnight Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnika: V. von Bomhard in J. Fuhrmann, odvetnika)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Carolina Herrera Ltd (New York, New York, Združene države)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka

Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije COOL GIRL – zahteva za registracijo št. 16 681 975

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba četrtega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 30. januarja 2020 v zadevi R 689/2019-4

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano določbo;

— plačilo stroškov naloži toženi stranki, če pa se bo druga stranka pred odborom za pritožbe vključila v postopek, pa tudi intervenientki.

Navajani tožbeni razlog
—

Evropski komisiji naloži, naj tožeči stranki odobri dostop do nezaupnih različic dokumenta z upravičenci davčnih stališč, ki ga je Luksemburg 22. decembra 2014 predložil v odgovor na dopis Komisije z dne 19. junija 2013 in ki je naveden v odstavku 4 Sklepa Komisije z dne 7. marca 2019 o začetku formalnega postopka preiskave državne pomoči v zadevi Državna pomoč SA. 50400 (2019/NN-2) – Luksemburg – Morebitna državna pomoč, ter davčnih stališč, ki jih je izdala luksemburška davčna uprava in na katera se Evropska komisija sklicuje v odstavkih 4 in 7 navedenega Sklepa Komisije z dne 7. marca 2019;