1
2
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
2—
ECLI:EU:C:2014 :2015 1SKLEPNI PR EDLOGI GENERALNEGA PR AVOBRANILCA
NILSA W AHLA,
predstavljeni 19. junija 2014  
Jezik izvirnika: angleščina.Zadeva C-1 7 9 / 1 3
Raad van bestuur van de S ociale ver zekeringsbank
proti
L. F. E vans
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,
ki ga je vložilo Centrale Raad v an Beroep (Nizozemska))
„Uredba (EGS) št. 1408 /71 — Določitev zakono daje, ki s e uporablja za delavca, na področju socialne 
varnosti — Uporaba — Zaposlitev n a kon zulatu tretje države — Dunajska kon vencija o konzularnih 
odnosih z dne 24. aprila 1963 — Izjava delavca, da s e je odločil, da s e ne vključi v sistem s ocialne 
varnosti države članice — Pojem ‚diskriminacija‘“
1. Ali lahko p ristojna institucija države članice pri izračunu starostne pokojnine, do ka tere je upravičen 
delavec, izključi obdobja zaposlitve n a kon zulatu tretje dr žave, ker me d temi obdobji delavec ni bil 
vključen v sistem s ocialne varnosti dr žave č lanice? To je v bistvu problem, glede ka terega želi 
predložitveno s odišče napotke S odišča.
I – Pravni okvir
A – Mednarodno pravo
2. V členu 1 Dunajske kon vencije o konzularnih odnosih (v nadaljevanju: DKKO)  
Dunajska kon vencija o konzularnih odnosih z dne 24. aprila 1963 , United Nations – Treaty Series, zv. 596, str. 261. je določena ta 
opredelitev:
„1.V tej kon venciji navedeni izrazi pomenijo:
[…]
(e) ‚konzularni uslužbenec‘ je vsaka o seba, ki o pravlja administrativna ali tehnična dela na kon zulatu;
[…]
3. Poseben položaj članov kon zulata, ki s o dr žavljani države s prejemnice ali imajo v njej stalno 
prebivališče, ureja 71 . člen te kon vencije.“
3
4
5
3—
4—
5—
2 ECLI:EU:C:2014 :2015SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
3. Besedilo člena 48 D KKO („Izvzetje iz predpisov o socialnem z avarovanju“) se glasi:
„1.Ob upoštevanju tretjega odstavka tega člena so člani kon zulata in njihovi družinski člani, ki ž ivijo 
z njimi v skupnem g ospodinjstvu, glede opravljanja dela za državo pošiljateljico[ 
Pojem „država pošiljateljica“ se v teh sklepnih predlogih navaja tudi ko t „izvorna država“. ] izvzeti iz predpisov 
o socialnem z avarovanju, ki l ahko ve ljajo v državi sprejemnici.[ 
Pojem „država sprejemnica“ se v teh sklepnih predlogih navaja tudi ko t „država gostiteljica“, ali „država prebivališča“. ]
2. Izvzetje iz prejšnjega odstavka p rav tako ve lja za člane zasebnega pomožnega osebja, ki s o izključno 
v službi pri članih kon zulata, pod pogojem, da:
(a) niso državljani ali osebe s stalnim prebivališčem v državi sprejemnici in
(b) zanje veljajo predpisi o socialnem z avarovanju, ki ve ljajo v državi pošiljateljici ali tretji državi.
3. Člani kon zulata, ki z aposlujejo osebe, za ka tere se ne uporablja izvzetje iz prejšnjega odstavka, 
morajo spoštovati obveznosti, ki j ih delodajalcu nalagajo predpisi države s prejemnice o socialnem 
zavarovanju.
4. Izvzetje iz prvega in dr ugega odstavka t ega člena ne izključuje prostovoljne vključitve v sistem 
socialnega zavarovanja države sprejemnice, če ta država to dopušča.“
4. Člen 71 D KKO („Državljani države s prejemnice ali osebe s stalnim p rebivališčem v tej državi“) 
določa:
„1.Konzularni funkcionarji, ki s o dr žavljani države s prejemnice ali imajo v njej stalno p rebivališče, 
uživajo glede uradnih dejanj, storjenih pri opravljanju njihovih nalog, le sodno i muniteto in osebno 
nedotakljivost ter privilegije iz tretjega odstavka 44. člena, razen če dr žava sprejemnica da je dodatne 
olajšave, privilegije in imunitete. Glede teh funkcionarjev m ora dr žava sprejemnica spoštovati tudi 
obveznosti iz 42 . člena. Če je proti takem u kon zularnemu funkcionarju začet kazenski postopek, se 
mora ta postopek, ra zen če je funkcionar prijet ali mu je ka ko dr ugače odvzeta prostost, voditi tako, 
da se čim m anj ovira o pravljanje kon zularnih nalog.
2. Drugi člani kon zulata, ki s o državljani države sprejemnice ali imajo v njej stalno p rebivališče, njihovi 
družinski člani in dr užinski člani kon zularnih funkcionarjev iz prejšnjega odstavka u živajo olajšave, 
privilegije in imunitete le v obsegu, ki g a priznava država sprejemnica. Družinski člani člana kon zulata 
in člani zasebnega pomožnega osebja, ki s o tudi sami državljani države sprejemnice ali imajo v njej 
stalno p rebivališče, prav tako u živajo olajšave, privilegije in imunitete le v obsegu, ki g a priznava ta 
država. Država sprejemnica pa mora izvajati jurisdikcijo nad temi osebami tako, da p ri tem p reveč ne 
ovira kon zulata pri opravljanju njegovih nalog.“
5. Kraljevina N izozemska j e deponirala listino o pristopu k DKKO p ri g eneralnem s ekretarju 
Združenih narodov 17. decembra 1985 , pristop pa je začel veljati 16. januarja 1986 . 
United Nations – Treaty Series, zv. 1413 , A-8638 .
6
7
6—
7—
ECLI:EU:C:2014 :2015 3SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
B – Pravo Unije
1. Uredba (EGS) št. 1612 /68 
Uredba Sveta št. 1612 /68 (EGS) z dne 15. oktobra 1968 o prostem g ibanju delavcev v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, 
zvezek 1, str. 15), kakor je bila spremenjena.6. Člen 7 Uredbe št. 1612 /68 d oloča:
„1.Delavec, ki j e državljan dr žave članice, v drugi državi članici zaradi n jegovega državljanstva ne sme 
biti deležen dr ugačnega obravnavanja ko t domači delavci v zvezi z zaposlitvenimi in delovnimi pogoji, 
predvsem gl ede plačila, odpovedi in, če bi postal brezposeln, glede vrnitve n a delovno me sto ali 
ponovne zaposlitve.
2. Uživa enake socialne in da včne ugodnosti kot domači delavci.
[…]“
2. Uredba (EGS) št. 1408 /71 
Uredba Sveta (EGS) št. 1408 /71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove dr užinske č lane, ki 
se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 35), kakor je bila spremenjena.7. V skladu z odstavkom 1 člena 2 („Osebna veljavnost“) Uredbe št. 1408 /71 se ta uredba me d dr ugim 
uporablja za zaposlene osebe, za ka tere ve lja ali je ve ljala zakono daja ene ali več dr žav članic in so 
državljani ene od dr žav članic.
8. Člen 3(1) („Enako o bravnavanje“) Uredbe št. 1408 /71 d oloča, da m orajo imeti osebe, za ka tere se 
uporablja ta uredba, enake p ravice in obveznosti po zakono daji vsake dr žave članice ko t državljani te 
države članice.
9. V skladu z odstavkom 1 člena 4 („Stvarna veljavnost“) Uredbe št. 1408 /71 se ta uredba uporablja za 
vso zakono dajo v zvezi z dajatvami za starost.
10. Naslov II U redbe št. 1408 /71 d oloča pravila za določitev z akono daje, ki s e uporablja. Člen 13 
(„Splošna pravila“) določa:
„1.Ob upoštevanju členov 14c in 14f se za osebe, za katere velja ta uredba, uporablja zakono daja samo 
ene države članice. Ta zakono daja se določi v skladu z določbami tega naslova.
2. V skladu s členi 14 d o 17 ve lja:
(a) za osebo, zaposleno n a ozemlju ene dr žave č lanice, velja zakono daja te dr žave, tudi če stalno 
prebiva na ozemlju dr uge države članice ali če je registrirani sedež ali poslovna enota podjetja ali 
posameznika, ki o sebo zaposluje, na ozemlju dr uge države članic;
[…]“
11. Člen 16 („Posebna pravila za osebe, zaposlene v diplomatskih ali kon zularnih predstavništvih ter 
pomožno o sebje Evropske [Unije]“) Uredbe št. 1408 /71 d oloča:
„1.Določbe člena 13(2)(a) se uporabljajo za osebe, zaposlene v diplomatskih in kon zularnih 
predstavništvih, ter za zasebno g ospodinjsko o sebje zaposlenih v teh predstavništvih.
8
9
10
11
8—
9—
10—
11—
4 ECLI:EU:C:2014 :2015SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
2. Zaposlene osebe iz odstavka 1, ki s o dr žavljani države članice, ki a kreditira a li pošilja predstavnike, 
lahko izberejo, da z anje velja zakono daja te države. Pravico do izbire lahko z nova uveljavijo ob kon cu 
vsakega ko ledarskega leta in ne velja za nazaj.“
C – Nizozemsko p ravo
12. Člen 6(1) z akona o splošnem p okojninskem z avarovanju ( Algemene O uderdomswet, 
v nadaljevanju: AOW) me d dr ugim d oloča, da j e treba za osebe, ki p rebivajo na Nizozemskem i n ki 
niso dosegle določene starosti, šteti, da s o zavarovane na podlagi AOW.
13. Vendar j e to pravilo omiljeno p rek di skrecijske p ravice, ki j o imajo izvršilni organi na podlagi 
različnih odstavkov člena 6 AOW z a sprejetje podzakonskega akta, ki d oloča, da s e za nekatere 
opredeljene kategorije oseb ne uporablja pravilo, omenjeno v prejšnji točki. 
Od 25. novembra 1975 d o 1. aprila 1985 j e bila ta možnost zagotovljena s členom 6(3) AOW, me d 1. aprilom 1985 in 1. julijem 1998 p a 
z njegovim členom 6(2). Od 1. julija 1998 j e bila ta možnost spet dovoljena na podlagi člena 6(3) AOW.14. Iz predložitvene odločbe izhaja, da s o bili v času dejanskega stanja sprejeti trije taki podzakonski 
akti, ki s o določali posebna pravila glede kon zularnih funkcionarjev in osebja tujih dr žav, določbe, ki 
so pomem bne za obravnavano z adevo, pa so:
— člen 2 uredbe o razširitvi in omejitvi kroga zavezancev za socialno z avarovanje z dne 19. oktobra 
1976 ( v nadaljevanju: uredba iz leta 1976 ); 
Besluit uitbreiding en beperking kri ng ve rzekerden volksverzekeringen van 19 o ktober 1976 , Staatsblad 1976 , 557 ; spremenjena s kraljevo 
uredbo z dne 7. julija 1982 , Staatsblad 1982 , 457 , in s kraljevo uredbo z dne 20. avgusta 1984 , Staatsblad 1984 , 398 .— člena 11 in 12 u redbe o razširitvi in omejitvi kroga zavezancev z a socialno z avarovanje z dne 
3. maja 1989 ( v nadaljevanju: uredba iz leta 1989 ); 
Besluit uitbreiding en beperking kri ng verzekerden volksverzekeringen van 3 me i 1989 , Staatsblad 1989 , 164 . in
— člen 13 u redbe o razširitvi in omejitvi kroga zavezancev za socialno z avarovanje z dne 24. decembra 
1998 ( v nadaljevanju: uredba iz leta 1998 ); 
Besluit uitbreiding en beperking kri ng verzekerden volksverzekeringen van 24 december 1998 , Staatsblad 1998 , 746 .15. Med 1. oktobrom 1976 in 1. julijem 1989 j e uredba iz leta 1976 d oločala, da kon zularni 
funkcionarji in pomožno o sebje niso zavarovani v okviru sistema socialne varnosti, razen če imajo 
nizozemsko dr žavljanstvo.
16. Ob izdaji uredbe iz leta 1976 j e nizozemsko m inistrstvo za zunanje zadeve me nilo, da z a 
konzularne uslužbence s tujim dr žavljanstvom, ki ž ivijo na Nizozemskem , ni mogoče šteti, da i majo 
stalno p rebivališče v smislu člena 71 D KKO. Vendar j e v predložitveni odločbi pojasnjeno, da j e bila 
s 1. avgustom 1987 u vedena no va praksa (v nadaljevanju: nova praksa). V skladu z novo prakso se je 
štelo, da i majo člani lokalno z aposlenega osebja stalno p rebivališče, če so ob sklenitvi zaposlitve n a 
Nizozemskem p rebivali že več ko t eno leto. Nova praksa se je uporabljala samo za osebe, zaposlene po 
1. avgustu 1987 , in naj ne bi spreminjala predhodno p ridobljenih pravic in prevzetih obveznosti oseb, ki 
so že bile zaposlene na kon zulatu.
17. Iz istega razloga so bili me d 1. julijem 1989 in 1. januarjem 1999 n a podlagi člena 12 u redbe iz 
leta 1989 č lani kon zularnega predstavništva, ki s o bili nizozemski dr žavljani ali ki s o imeli stalno 
prebivališče na Nizozemskem , zavarovani v okviru sistema socialne varnosti.
ECLI:EU:C:2014 :2015 5SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
18. Vendar p redložitveno s odišče navaja, da no va praksa ni bila dovolj jasna in je bila zato 
spremenjena. Člen 13(3) uredbe iz leta 1998 o d 1. januarja 1999 d oloča:
„Člani administrativnega, tehničnega in pomožnega osebja, zaposlenega v diplomatskih ali kon zularnih 
predstavništvih dr žave, niso zavarovani v okviru sistema socialne varnosti, če so bili že pred 
1. avgustom 1987 t ako z aposleni in so tako z aposleni neprekinjeno o d 1. avgusta 1987 , razen če:
a) na Nizozemskem o pravljajo drugo delo, kot je dejavnost v smislu uvodnega odstavka, ali
b) prejemajo nizozemske da jatve iz naslova socialne varnosti.
Z odstopanjem o d prvega stavka so zgoraj navedeni člani in zasebno o sebje zavarovani v okviru sistema 
socialne varnosti, če so bili zavarovani že 31. julija 1987 .“
19. V zvezi s tem j e nizozemsko m inistrstvo za zunanje zadeve d ovolilo osebju tujih kon zularnih 
predstavništev, ki j e tam že bilo zaposleno p red 1. avgustom 1987 , da d o 15. decembra 1999 i zbere, ali 
želi ostati izključeno iz nizozemskega sistema socialne varnosti.
II – Dejansko stanje, postopek in vprašanji za predhodno odločanje
20. L. F. Evans je britanska dr žavljanka, rojena leta 1955 . V letih 1972 in 1973 j e bila zaposlena 
v Združenem kra ljestvu, kjer je takrat tudi prebivala.
21. Leta 1973 s e je L. F. Evans preselila na Nizozemsko. Od 7. novembra 1973 d o 31. marca 1977 j e 
bila zaporedoma zaposlena v dveh podjetjih s sedežem n a Nizozemskem . Od 18. aprila 1977 d o kon ca 
maja 1980 j e bila zaposlena na britanskem g eneralnem kon zulatu v Rotterdamu in je po prenehanju 
delovnega razmerja na Nizozemskem p rejemala nadomestilo za brezposelnost.
22. Od 17. novembra 1980 j e bila L. F. Evans zaposlena ko t članica ad ministrativnega osebja 
generalnega kon zulata Združenih dr žav Amerike v Amsterdamu (v nadaljevanju: kon zulat Združenih 
držav). Potem ko s e je zaposlila, je zanjo ve ljala ko lektivna zdravstvena zavarovalna polica, ki j o je 
z zasebno z avarovalnico s sedežem n a Nizozemskem s klenil njen delodajalec, kon zulat Združenih 
držav.
23. Potem ko s e je L. F. Evans zaposlila na kon zulatu Združenih dr žav, ji je nizozemsko m inistrstvo za 
zunanje zadeve o dobrilo privilegiran status (geprivilegieerdenpas; v nadaljevanju: njen privilegirani 
status). Zaradi t ega statusa je bila me d drugim oproščena plačila večine davkov in prispevkov. Glede na 
podatke, ki j ih je kon zulat Združenih dr žav posredoval predložitvenemu sodišču, L. F. Evans, potem ko 
se je pri njem z aposlila, od njene plače niso bili odvajani prispevki za socialno v arnost.
24. Ob izvrševanju izbire, navedene v točki 19 zgoraj, je L. F. Evans – v izjavi, ki no si da tum 
5. december 1999 ( v nadaljevanju: izjava z dne 5. decembra 1999 ) –izbrala status „posted“, kar j e 
pomenilo, da „ne bo zavarovana v okviru [nizozemskega] sistema socialne varnosti in torej ne [bo] 
upravičena do kri tja, ki g a ponuja“.
25. Raad v an bestuur van de Sociale verzekeringsbank (upravni odbor sklada z a socialno z avarovanje, 
v nadaljevanju: Svb) je 27. marca 2008 L . F. Evans odgovoril na njeno p rošnjo in jo obvestil 
o zavarovalnih obdobjih na podlagi AOW z a namen njene starostne pokojnine. Svb je navedel, da s e 
bo upoštevalo obdobje me d 7. novembrom 1973 in 18. novembrom 1980 , vendar p o njegovem 
mnenju ni bila zavarovana, odkar j e začela delati za kon zulat Združenih dr žav.
12
13
12—
13—
6 ECLI:EU:C:2014 :2015SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
26. L. F. Evans je izpodbijala to odločbo pred Rechtbank Amsterdam (okrožno s odišče v Amsterdamu). 
Rechtbank Amsterdam je s sodbo z dne 15. marca 2011 ra zsodilo, da j e treba na podlagi člena 3 
Uredbe št. 1408 /71 in sodbe Sodišča v zadevi Boukhalfa 
C-214/94, EU:C:1996 :174. za L. F. Evans šteti, da j e bila od 
18. novembra 1980 d o 12. marca 2008 z avarovana na podlagi AOW. T o sodišče je poleg tega 
razsodilo, da j e imela L. F. Evans stalno p rebivališče na Nizozemskem i n da n jen privilegirani status 
v tem p ogledu ni bil pomem ben.
27. Svb je zoper to sodbo vložil pritožbo pri C entrale Raad v an Beroep (višje socialno s odišče). To 
sodišče se je zaradi d vomov o pravilni razlagi uredb št. 1612 /68 in št. 1408 /71 o dločilo, da p rekine 
postopek in Sodišču v predhodno o dločanje predloži ti vprašanji:
„1.Ali je treba člen 2 in/ali člen 16 U redbe št. 1408 /71 ra zlagati tako, da o seba, kot je L. F. Evans, 
državljanka dr žave č lanice, ki j e uresničevala pravico do prostega gibanja delavcev in za ka tero 
se uporabljajo nizozemski p redpisi o socialni varnosti ter ki s e je nato zaposlila ko t članica 
osebja generalnega kon zulata Z druženih dr žav A merike n a N izozemskem , od začetka t e 
zaposlitve n e spada ve č na osebno p odročje uporabe Uredbe št. 1408 /71?
Če je odgovor nikalen:
2. (a) Ali je treba člen 3 Uredbe št. 1408 /71 in/ali člen 7(2) Uredbe št. 1612 /68 ra zlagati tako, da j e 
treba uporabo privilegiranega statusa za L. F. Evans, ki v obravnavanem p rimeru me d drugim 
zajema oprostitev o bveznosti socialnega zavarovanja in plačevanja prispevkov za socialno 
[varnost], šteti za zadostno u temeljitev zadevne diskriminacije glede na državljanstvo?
(b) Kakšen pomen je treba v zvezi s tem p ripisati dejstvu, da s e je L. F. Evans decembra 1999 , 
potem ko j e bila vp rašana o privilegiranem s tatusu, odločila za ohranitev tega statusa?“
28. Pisna stališča so predložili L. F. Evans, Svb, nizozemska in portugalska v lada t er Komisija. Na 
obravnavi 9. aprila 2014 s o te stranke, razen portugalske vlade, podale tudi ustne navedbe.
III – Analiza
A – Uvodna pojasnila
29. Uvodoma naj pojasnim, da j e treba obravnavno z adevo, ker se nanaša na obvezno z avarovanje 
v delovnemu ra zmerju, ki s e je kon čalo pred 1. majem 2010 , obravnavati na podlagi Uredbe 
št. 1408 /71.
30. Prvo vp rašanje se nanaša na to, ali oseba v položaju, v kakršnem j e L. F. Evans, v obdobju, 
v katerem j e bila zaposlena na kon zulatu Združenih dr žav, spada n a osebno p odročje uporabe Uredbe 
št. 1408 /71, kot je določeno v njenem č lenu 2. 
Iz česar tako ko t nizozemska vlada s klepam, da j e bila „konzularna uslužbenka“, kot je to opredeljeno s členom 1(e) DKKO. Svb ne oporeka d ejstvu, da j e treba obdobja zaposlitve 
L. F. Evans na Nizozemskem p red zaposlitvijo na kon zulatu Združenih dr žav upoštevati za namen 
izračuna njene starostne pokojnine, in to upravičeno. Tako ko t Komisija si težko p redstavljam, da 
glede teh obdobij L. F. Evans ne bi spadala na osebno p odročje uporabe Uredbe št. 1408 /71.
14
15
16
17
18
14—
15—
16—
17—
18—
ECLI:EU:C:2014 :2015 7SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
31. Pri dr ugem vp rašanju, ki s e postavlja za primer, če bo Sodišče razsodilo, da s e Uredba št. 1408 /71 
uporablja za obdobje, ko j e bila L. F. Evans zaposlena na kon zulatu Združenih dr žav, gre za to, ali 
zavrnitev v ključitve t ega obdobja za namen izračuna njene starostne pokojnine zaradi n jenega 
privilegiranega statusa in izjave z dne 5. decembra 1999 p omeni neupravičeno di skriminacijo na 
podlagi državljanstva.
32. Pri obeh vp rašanjih je treba upoštevati določbe DKKO o privilegijih in izvzetju. Ve ndar s o na 
Nizozemskem t e določbe začele ve ljati šele 26. januarja 1986 , torej več ko t pet let po tem, ko s e je 
L. F. Evans zaposlila na kon zulatu Združenih dr žav. Zato je treba najprej preučiti, ali je bilo v času 
dejanskega stanja DKKO m ogoče šteti za del me dnarodnega običajnega prava.
B – Predhodno vprašanje: uporaba DKK O ratione temporis
33. Nizozemska v lada s e sklicuje na nekatere določbe o konzularnih privilegijih in imuniteti DKKO, 
zlasti v podporo svojih navedb, da L . F. Evans me d zaposlitvijo na kon zulatu Združenih dr žav ni 
spadala na osebno p odročje uporabe Uredbe št. 1408 /71. Ve ndar t a kon vencija na Nizozemskem , ko 
se je L. F. Evans tam zaposlila, formalno gl edano n i veljala in ni začela ve ljati do 16. januarja 1986 . 
Kljub temu so te določbe m orda v seeno l ahko u poštevne, če zgolj ko dificirajo običajna pravila 
mednarodnega prava o tem vp rašanju. Če gre za tak primer, jih je treba upoštevati pri ra zlagi določb 
prava Unije (glej točko 52 spodaj).
34. Kolikor m i je znano, Sodišče še ni imelo priložnosti za presojo vp rašanj, ki s e nanašajo na 
DKKO. Vendar o bstaja obsežna sodna praksa, ki s e nanaša na „sestrsko kon vencijo“ DKKO, namreč 
Dunajsko kon vencijo o diplomatskih odnosih (v nadaljevanju: DKDO). 
Dunajska kon vencija o diplomatskih odnosih, sklenjena 18. aprila 1961 n a Dunaju, United N ations – Treaty Series, zvezek 500, str. 95. 
V zvezi z imuniteto ve leposlaništva tuje države p red pravnimi postopki gl ej sodbo v zadevi Mahamdia ( C-154/11, EU:C:2012 :491).35. Sodišče je razsodilo, da j e DKDO sporazum me dnarodnega javnega prava, ki s o ga sklenile države 
članice in tretje dr žave p ri izvajanju svojih pristojnosti na področju diplomatskih odnosov. Z DKDO 
so načeloma urejeni dvostranski odnosi me d dr žavami in ne odnosi me d dr žavami in Evropsko u nijo, 
ki poleg tega niti ni pogodbenica te kon vencije. 
Komisija/Belgija (C-437/04, EU:C:2007 :178, točka 33). Sodišče je da lje navedlo, da dr žave v državi, kamor 
je napoten uradnik, p redstavljajo ve leposlaništva ali diplomatske m isije in stalna predstavništva pri 
mednarodnih organizacijah v skladu s pravili me dnarodnega običajnega prava. Taka p ravila so 
„kodificirana zlasti“ z DKDO. 
Komisija/Hosman-Chevalier (C-424/05 P, EU:C:2007 :367, točka 39) (dodan poudarek). Glej tudi sodbe Salvador García/Komisija (C-7/06 P, 
EU:C:2007 :724, točka 51), Herrero Romeu/Komisija (C-8/06 P, EU:C:2007 :725, točka 45), SalazarBrier/Komisija (C-9/06 P, EU:C:2007 :726, 
točka 49) in De Bustamante Tello/Svet (C-10/06 P, EU:C:2007 :727, točka 41).36. Glede določb o privilegijih in imunitetah kon zularnih funkcionarjev in kon zularnih uslužbencev 
v DKKO je M eddržavno s odišče ra zsodilo, da g re za načela, globoko z asidrana v mednarodnem 
pravu. 
Glej sklep M eddržavnega sodišča (ICJ) z dne 15. decembra 1979 ( začasni ukrepi) v zadevi Diplomatsko in kon zularno o sebje Združenih 
držav v Teheranu (Združene države/Iran), I.C.J. Reports 1979 , str. 7, točka 40. Č eprav to n i isto ko t dejanska u gotovitev, da D KKO p omeni ko difikacijo p ravil 
mednarodnega običajnega prava, je Meddržavno s odišče vendarle me nilo, da o be „dunajski kon venciji, 
ki ko dificirata pravo o diplomatskih in kon zularnih odnosih, določata načela in pravila, ki s o nujna za 
ohranitev m iroljubnih odnosov me d dr žavami in ki j ih po vsem s vetu sprejemajo narodi v seh 
veroizpovedi, kultur in oblik političnih vladavin.“ 
Glej sodbo z dne 24. maja 1980 v zadevi Diplomatsko i n kon zularno o sebje Združenih dr žav v Teheranu (Združene dr žave/Iran), 
I.C.J. Reports 1980 , str. 3, točka 45.
19
20
21
22
23
24
25
26
19—
20—
21—
22—
23—
24—
25—
26—
8 ECLI:EU:C:2014 :2015SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
37. V skladu s tem gl ede na sodno p rakso Sodišča o DKDO in sodno p rakso M eddržavnega sodišča 
o obeh kon vencijah me nim, da j e s členoma 48 in 71 D KKO (katere pogodbenice so zdaj vse države 
članice) ko t določbama o privilegijih in imunitetah ko dificirano me dnarodno o bičajno p ravo, kar 
zatrjuje tudi nizozemska vlada.
38. Ker se obravnavana zadeva delno n anaša na obdobje (od 17. novembra 1980 d o 16. januarja 1986 ) 
pred začetkom ve ljavnosti DKKO n a Nizozemskem , vendar p o omenjenih odločbah M eddržavnega 
sodišča v zvezi z zadevo Teheranski talci, se pravila o privilegijih in imunitetah iz DKKO ko t običajno 
pravo uporabljajo tudi za to obdobje.
C – Prvo vprašanje: osebno področje uporabe Uredbe št. 1408 /71
39. Prvo vp rašanje, ki g a mora Sodišče razrešiti, je vp rašanje, ali je za L. F. Evans na podlagi člena 2 
Uredbe št. 1408 /71 ve ljala zakono daja države članice. 
Zaradi c elovitosti je treba poudariti, da n izozemska vlada n e zanika le tega, da s e za L. F. Evans uporablja nizozemsko p ravo, ampak tudi to, 
da s e opredeli kot „zaposlena oseba“ v smislu člena 2 Uredbe št. 1408 /71, ker po m nenju te vlade ne ustreza opredelitvi iz člena 1(a) te 
uredbe, saj ni ne obvezno n e prostovoljno z avarovana v skladu s to opredelitvijo. Ve ndar j e to dr ugo vp rašanje neposredno p ovezano 
s prvim in ga zato ne bom ve č obravnaval ločeno.40. Kolikor m i je znano, Sodišče še ni obravnavalo posebnega primera d elovnega ra zmerja me d 
delavcem i n tujo dr žavo 
V teh sklepnih predlogih z izrazom „tuje države“ označujem t retje države. na ve leposlaništvu ali kon zulatu v državi članici, pri čemer delavec ni 
državljan zadnjenavedene. 
Sodba Gómez Rivero (C-211/97, EU:C:1999 :275) se je nanašala na soprogo španskega dr žavljana, zaposlenega na španskem g eneralnem 
konzulatu v Hannovru (Nemčija) in ne na kon zulatu tretje države. Zamisliti si je mogoče različne pristope.
41. Rechtbank Amsterdam se je na primer za potrditev s tališča, da L . F. Evans spada n a področje 
uporabe Uredbe št. 1408 /71, me d dr ugim sklicevalo na sodbo Boukhalfa. 
EU:C:1996 :174. Ve ndar s e sodna praksa, 
katere del je sodba Boukhalfa, 
Glej me d dr ugim sodbi Aldewereld (C-60/93, EU:C:1994 :271) in Salemink (C-347/10, EU:C:2012 :17). nanaša na zadeve, v katerih se je zaposlitev o pravljala izven Evropske 
unije, ali v katerih vsaj ni bilo jasno, ali je za kra j zaposlitve treba šteti, da s pada k Evropski uniji.
42. Obravnavana zadeva pa se nanaša na položaj, v katerem j e delavec nedvomno b il zaposlen v Uniji. 
Zgradb tujih predstavništev n a podlagi me dnarodnega prava ni mogoče šteti za sestavni del nacionalnega ozemlja države, ki j o predstavljajo; 
glej sklepne predloge generalnega pravobranilca P. Légerja v zadevi Boukhalfa (EU:C:1995 :381, točka 26 in tam navedena sodna praksa). Glej 
tudi D enza, E., Diplomatic Law. Comm entary on the Vienna Convention on Diplomatic Relations, Oxford U niversity Press, New York: 2008 
(3. izdaja), str. 136 in 137, in C rawford, J., Brownlie’s Principles o f Public International Law, Oxford U niversity Press, Oxford: 2012 
(8. izdaja), str. 397. 
Sodišču zato ni treba izbirati me d načelom t eritorialnosti in n ačelom „dovolj tesne povezave“ 
z Evropsko u nijo, kot je bilo razvito v zadevi Boukhalfa; 
Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca P. Cruza Villalóna v zadevi Salemink (EU:C:2011 :562, točka 39, ter točke 2 in od 38 d o 42 
istih sklepnih predlogov). uporablja se le prvo načelo.
43. Zato ne bi bilo pretirano t rditi, da z a L. F. Evans zgolj na podlagi načela teritorialnosti velja 
zakono daja dr žave č lanice in da s e posledično z a njen p oložaj uporablja U redba št. 1408 /71. 
V podporo takem u stališču bi se bilo vabljivo sklicevati na sodno p rakso, v skladu s katero dr žavljan 
Unije, ki j e zaposlen v državi članici, ki n i njegova izvorna država, ne izgubi statusa delavca v smislu 
člena 45 PD EU, če se zaposli v mednarodni organizaciji (kakršna je Evropska ve soljska a gencija, 
Eurocontrol ali Evropska p atentna organizacija). Za tak primer gre, tudi če so pravila, ki s e nanašajo 
na njegov vstop v državo, kjer je zaposlen, in njegovo bivanje v njej, posebej urejena z mednarodnim 
sporazumom, sklenjenim me d me dnarodno o rganizacijo in dr žavo, kjer ima sedež. 
Glej sodbi Echternach in M oritz (389/87 in 390/87, EU:C:1989 :130, točki 11 in 12) in Schmid (C-310/91, EU:C:1993 :221, točka 20). Glej tudi 
sodbo Gardella (C-233/12, EU:C:2013 :449, točki 25 in 26).
27
28
29
30
31 32
27—
28—
29—
30—
31—
32—
ECLI:EU:C:2014 :2015 9SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
44. Vendar i z razlogov, ki s ledijo, me nim, da t ako stališče ni zadovoljivo.
45. Obravnavana zadeva se nanaša na poseben položaj, v katerem j e z mednarodnim pravom dr žavam 
prebivališča omogočeno, da u porabijo – ali pa ne – lastna pravila o socialni varnosti za kon zularne 
uslužbence, ki i majo v tej državi stalno p rebivališče. Ve ndar n a podlagi člena 48(1) DKKO dr žava 
sprejemnica od kon zularnih uslužbencev tuje dr žave n i na splošno u pravičena zahtevati plačevanja 
prispevkov za socialno z avarovanje. 
To ni isto ko t dovoliti, da kon zularni uslužbenci izberejo sistem s ocialne varnosti države s prejemnice, kar j e m ogoče, če ta dr žava to 
dovoljuje, glej člen 48(4) DKKO. Č len 71(2) DKKO z odstopanjem d oloča, da kon zularni 
uslužbenci, ki i majo stalno p rebivališče v državi sprejemnici, uživajo ugodnosti, privilegije in imunitete, 
le če jim jih podeli ta država.
46. Povedano dr ugače, me dnarodno p ravo od posameznih dr žav niti ne zahteva niti jim p repoveduje 
izključitve kon zularnih uslužbencev s stalnim prebivališčem, ampak jim da je diskrecijsko p ravico, da t o 
določijo v nacionalnem p ravu.
47. V o bravnavani zadevi je N izozemska n a podlagi uredbe iz leta 1976 kon zularne uslužbence 
s stalnim p rebivališčem, ki n iso imeli nizozemskega dr žavljanstva, najprej izključila iz obveznosti 
plačevanja prispevkov za socialno v arnost. Ve ndar j e Nizozemska s 1. avgustom 1987 s sprejetjem 
nove p rakse izenačila nizozemske kon zularne uslužbence in tuje kon zularne uslužbence s stalnim 
prebivališčem t er od takrat od obojih zahteva, da p rispevajo v nizozemski sistem s ocialne varnosti.
48. Ker je bila L. F. Evans zaposlena na kon zulatu Združenih držav pred tem da tumom, ni bila obvezno 
zavarovana na podlagi nizozemskega sistema socialne varnosti.
49. Vendar j i je bilo – ko t drugim v podobnem p oložaju – leta 1999 o mogočeno, da i zbere nizozemski 
sistem s ocialne varnosti, kar j e zavrnila. Odločila se je torej, da s e ne vključi v nizozemski sistem 
socialne varnosti; prav tako n i prispevala v ta sistem. Poleg tega je bila L. F. Evans zaradi s vojega 
privilegiranega statusa na Nizozemskem i zvzeta iz plačevanja davkov.
50. Iz tega izhaja, da z a L. F. Evans me d njeno z aposlitvijo na kon zulatu Združenih dr žav ni veljala 
zakono daja dr žave č lanice. Povedano dr ugače, v tem o bdobju se zanjo n i uporabljala U redba 
št. 1408 /71, 
Za drugačno s tališče glej sodbo Boukhalfa (EU:C:1996 :174, točka 16), v kateri je Sodišče poudarilo, da j e bila I. Boukhalfa vključena v nemški 
sistem s ocialne varnosti in je bila delno z avezana za plačilo dohodnine. Generalni pravobranilec P. Léger je poleg tega v sklepnih predlogih 
v tej zadevi (EU:C:1995 :381, točka 5) poudaril, da j e I. Boukhalfa plačevala prispevke v ta sistem. saj niso bili izpolnjeni vsi pogoji iz njenega člena 2.
51. Glede na to zadevni državi članici ni mogoče očitati zakonitega izvrševanja diskrecijske p ravice na 
podlagi me dnarodnega prava, da o d 1. avgusta 1987 o d kon zularnih u službencev s stalnim 
prebivališčem z ahteva plačevanje prispevkov v njen sistem s ocialne varnosti.
52. Prvič, opozoril bi, da j e Evropska u nija zavezana s pravili me dnarodnega običajnega prava 
Glej sodbi Racke ( C-162/96, EU:C:1998 :293, točka 45) in A ir T ransport Association o f America in dr ugi (C-366/10, EU:C:2011 :864, 
točka 101). in da j e 
treba pravo Unije – vključno z Uredbo št. 1408 /71 – ra zlagati v skladu s temi pravili, 
Glej sodbo Poulsen in Diva Navigation (C-286/90, EU:C:1992 :453, točka 9). ka kršno j e 
člen 71(2) DKKO. Sodišče se tega dobro zaveda, saj je že razlagalo Uredbo št. 1408 /71 o b upoštevanju 
splošnih načel me dnarodnega prava. 
V zvezi s pravom, ki s e nanaša na pravno u reditev gl ede epikontinentalnega pasu, glej sodbo Salemink (EU:C:2012 :17, točka 31). Č eprav člen 73 D KKO, 
V tej določbi je določeno: „1. Določbe [DKKO] n e vp livajo na dr uge me dnarodne sporazume, ki ve ljajo me d njihovimi dr žavami 
pogodbenicami. 2. Nobena določba [DKKO] n e ovira dr žav pri sklepanju sporazumov, s katerimi bi potrdile, dopolnile, izpopolnile ali 
razširile področje uporabe njenih določb.“ ki g a omenja predložitveno s odišče, 
daje prednost dr ugim ve ljavnim me dnarodnim s porazumom – ka kršne so ustanovitvene pogodbe
33
34
35
36
37
33—
34—
35—
36—
37—
10 ECLI:EU:C:2014 :2015SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
 Evropske u nije 
Vendar j e v skladu z Osnutkom p ravil o konzularnih odnosih namen člena 73 „določiti, da [ DKKO] n e bo vp livala na me dnarodne 
konvencije ali dr uge sporazume me d pogodbenicami glede ko nzularnih odnosov in imunitet“ (dodan p oudarek) ( Yearbook o f the 
International Law Comm ission, 1961 , zv. II, str. 128, člen 71 o snutka). – ta prednostni vrstni red ve lja samo v primeru nasprotja in ne izključuje obveznosti, 
da se pravo Unije razlaga v skladu s pravili o imunitetah in privilegijih iz DKKO. 
V tem s mislu bi rad p oudaril, da s ami Evropski uniji niso tuji pojmi imunitet in privilegijev, saj so pravila o tem d oločena v primarnem 
pravu Unije in še posebej v členih 16 in 17 P rotokola (št. 7) o privilegijih in imunitetah Evropske u nije. V teh okoliščinah bi 
bilo treba idejo iz člena 2 Uredbe št. 1408 /71 o tem, da ve lja zakono daja države članice, razlagati ob 
upoštevanju člena 71(2) DKKO.
53. Drugič, ka kršna ko li reforma – ka kršna je sprejetje no ve p rakse – že po definiciji pomeni 
spremem bo obstoječega stanja, glede česar je treba določiti prehodne določbe. Če taka p ravila 
prekomerno n e posegajo v pridobljene pravice, so dopustna.
54. Končno, diskrecijsko p ravico, ali je bilo treba uporabiti nacionalno z akono dajo, so imele osebe, ki 
so bile v istem p oložaju ko t L. F. Evans, ke r jim j e bila omogočena izbira me d o hranitvijo 
privilegiranega statusa in vključitvijo v nizozemski sistem s ocialne varnosti. Vendar j e treba poudariti, 
da taka izbira n e more vp livati na zakonitost diskrecijske p ravice, ki j o dr žave gl ede tega vp rašanja 
ohranijo na podlagi me dnarodnega prava.
55. Ugotoviti je torej treba, ali na to ka kor koli vpliva člen 16 U redbe št. 1408 /71, torej določba, ki j o je 
predložitveno s odišče izrecno o menilo. S to določbo so določena posebna pravila za osebe, zaposlene 
v diplomatskih in kon zularnih predstavništvih. A li spadajo ob pravilni razlagi tega pravila vsi državljani 
Unije, zaposleni v diplomatskih in kon zularnih predstavništvih, tudi v tistih tujih dr žav, na področje 
uporabe Uredbe št. 1408 /71?
56. Menim, da n i tako.
57. Z odstopanjem o d splošnega pravila iz člena 13(2)(a) Uredbe št. 1408 /71 (s katerim je državi članici 
zaposlitve v skladu z načelom lex loci laboris dana prednost pred dr žavo članico prebivališča ali državo 
članico sedeža delodajalca) – pravila, ki s e na podlagi člena 16(1) te uredbe uporablja tudi za „osebe, 
zaposlene v diplomatskih in kon zularnih predstavništvih, ter za zasebno g ospodinjsko o sebje zaposlenih 
v teh predstavništvih“ – je s členom 16(2) zavarovani osebi, ki j e dr žavljanka „države č lanice, ki 
akreditira a li pošilja“, dana pravica, da z anjo ve lja zakono daja „te države“. 
V zvezi s to določbo glej sodbo Gómez Rivero (EU:C:1999 :275, točki 22 in 23). Po mojem m nenju bi bilo 
treba odstavka 1 in 2 člena 16 b rati povezano, saj se ne zdi, da č len 16(1) sam u reja materijo, za 
katero še ne ve lja načelo lex loci laboris iz člena 13(2)(a). 
Veliko p ozornosti je bilo namenjeno vp rašanju – ki s e poraja zaradi ra zlik me d ra zličnimi jezikovnimi različicami – ali L. F. Evans, 
„konzularna uslužbenka“ v smislu člena 1(e) DKKO, spada n a osebno p odročje uporabe člena 16 U redbe št. 1408 /71. Ve ndar b i tako ko t 
Komisija poudaril, da v Uredbi št. 1408 /71 n i očitne pravne podlage za to, da s e za člen 16 te uredbe uporabijo opredelitve iz DKKO. Še 
pomem bneje pa je, da vp rašanje, ali L. F. Evans spada n a osebno p odročje uporabe člena 16, po m ojem m nenju ni odločilno. Zato tega 
vprašanja ni treba preučevati še naprej. U činek člena 16 torej je, da n apotenim 
diplomatskim a li kon zularnim u službencem o mogoči izbiro me d uporabo prava kra ja zaposlitve in 
uporabo prava kra ja izvora.
58. Ob tem j e treba dodati, da v besedilu angleške jezikovne različice člena 16(2) Uredbe št. 1408 /71 n i 
določeno, ali se ta določba uporablja samo za uslužbence diplomatskih in kon zularnih predstavništev 
znotraj Unije ali pa se uporablja tudi za uslužbence, ki v Evropski u niji delajo za diplomatska in 
konzularna predstavništva tujih dr žav. 
V angleščini je m ogoče pojem „accrediting State“ razumeti tako, da p omeni državo pošiljateljico (tako ra zumevanje pa bi pomenilo, da 
člen 16(2) Uredbe št. 1408 /71 v sebuje tavtologijo). Tako ra zumevanje bi bilo v skladu z drugimi jezikovnimi različicami, kot je francoska, ki 
uporablja izraz „l’État mem bre accréditant“ in ne „l’État mem bre accréditaire“ (glej tudi ugotovitve iz in v zvezi z naslednjo opombo). Ve ndar j ezikovna primerjava ra zkriva, da j e v danski,
38
39
40
41
42
43 44
38—
39—
40—
41—
42—
43—
44—
ECLI:EU:C:2014 :2015 11SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
 nizozemski in nemški ra zličici člena 16(2) Uredbe št. 1408 /71 u porabljena nekoliko dr ugačna in 
natančnejša struktura ko t v številnih dr ugih ra zličicah, saj se te nanašajo le na dr žavljane države 
članice, ki je država pošiljateljica. 
Danščina: „De i stk. 1 n ævnte arbejdstagere, der er statsborgere i den me dlemsstat, som d en pågældende mission e ller det pågældende 
konsulat repræsenterer […]“; nemščina: „Die in Absatz 1 b ezeichneten Arbeitnehmer, die Staatsangehörige des entsendenden M itgliedstaats 
sind […]“; nizozemščina: „Niettemin m ogen de in lid 1 b edoelde werknemers die on derdaa n zijn van de Lid-Staat welke z endstaat is […]“. 
Poleg tega, kot je bilo navedeno v prejšnji opombi, francoska ra zličica člena 16(2) uredbe zadeva „l’État mem bre accréditant“ in „l’État 
mem bre d’envoi“, nikakor pa ne omenja tuje države. Z ato je iz teh jezikovnih ra zličic jasno, da s e člen 16(2) ne 
uporablja za položaje, v katerih je država pošiljateljica tuja država tako ko t v obravnavani zadevi.
59. Vendar s e zdi, da s truktura in namen U redbe št. 1408 /71 n e gl ede na jezikovno vp rašanje 
izključujeta tako d elovna razmerja na veleposlaništvih in kon zulatih dr žav članic v tretjih dr žavah ko t 
delovna razmerja na veleposlaništvih in kon zulatih tujih dr žav v Uniji.
60. Člen 2, ko t je bilo omenjeno z goraj, se v zvezi s strukturo U redbe št. 1408 /71 n anaša na 
„zakono dajo ene ali več držav članic“ in ne na zakono dajo tretje države.
61. Poleg tega bi bili členi od 6 do 9 Uredbe št. 1408 /71, v katerih so določena pravila o razmerju me d 
to uredbo in nekaterimi me dnarodnimi kon vencijami, nepotrebni, če bi se štelo, da s e uredba (ali njene 
posamične določbe) uporablja v takih položajih. 
Člen 6(b) Uredbe št. 1408 /71 me d dr ugim d oloča: „V skladu z določbami členov 7, 8 in 46(4) uredba za osebe in zadeve, ki j ih zajema, 
nadomešča določbe kon vencij o socialni varnosti, ki z avezujejo […] najmanj dve dr žavi članici in eno ali več drugih držav, kadar o bravnava 
primerov ne zadeva no benega no silca v kateri od dr ugih dr žav“ (dodan poudarek). Ta določba torej izrecno ra zlikuje me d dr žavami 
članicami in tujimi državami.62. Poglavitni namen, ki g a zasleduje Uredba št. 1408 /71, je uskladitev zakono daje o socialni varnosti 
držav članic v ko ntekstu znotraj Unije. To izhaja iz več uvodnih izjav uredbe. 
Glej zlasti uvodne izjave 2 ter 5 in 8 Uredbe št. 1408 /71. Ve ndar m oram dodati, 
da je Sodišče večkrat poudarilo, da „določbe Uredbe št. 1408 /71 o določitvi zakono daje, ki s e uporablja, 
pomenijo sistem ko lizijskih pravil, zaradi c elovitosti katerega je nacionalnim zakonodajalcem odvzeta 
pristojnost določiti obseg in pogoje za uporabo njihove z akono daje na zadevnem p odročju v zvezi 
z osebami, za ka tere ve ljajo, in z ozemljem, na ka terem i majo nacionalne zakono dajne določbe svoj 
učinek“ (dodan poudarek). 
Glej me d dr ugim sodbo Van Delft in dr ugi (C-345/09, EU:C:2010 :610, točka 51 in navedena sodna praksa). Te sodne prakse ne bi bilo smiselno ra zumeti, kot da z ajema zakono dajne 
organe tretjih dr žav, za ka tere zakono daja Evropske u nije ne velja. To je da lje podprto z dejstvom, da 
sistem u skladitve zakono daj o socialni varnosti, ki j e vzpostavljen z Uredbo št. 1408 /71, velja za tretje 
države, samo če je to izrecno o dobril zakono dajalec Unije. 
V ta namen gl ej sodbe Xh ymshiti (C-247/09, EU:C:2010 :698, točke o d 31 d o 36), Združeno kra ljestvo/Svet (C-431/11, EU:C:2013 :589, 
točka 47) in Združeno kra ljestvo/Svet (C-656/11, EU:C:2014 :97, točke o d 57 d o 59 in 63).63. Zdi se, da j e v sodbi Aldewereld potrjeno s tališče, da j e člen 16 U redbe št. 1408 /71 n amenjen 
razrešitvi notranjega problema Evropske u nije. Brez izbire, ki j e omogočena s členom 16, bi se država 
članica res težko i zognila težavam p ri zaposlovanju lastnih dr žavljanov, ki b i lahko b ile posledica 
uporabe zakono daje dr žave č lanice, kjer so zaposleni, če je zakono daja izvorne dr žave č lanice zanje 
ugodnejša. 
Glej sodbo Aldewereld (EU:C:1994 :271, točka 19). Ve ndar s e to ne zdi točno tak namen ko t tisti, h kateremu je težil člen 48 D KKO. 
Glede na O snutek pravil o konzularnih odnosih je „izvzetje [v členu 48 D KKO] i z predpisov o socialnem z avarovanju utemeljeno 
s praktičnimi razlogi. Če bi za člana kon zulata vsakič, ko b i bil zaposlen na kon zulatih v različnih dr žavah, prenehala ve ljati zakono daja 
o socialni varnosti države p ošiljateljice (zdravstveno z avarovanje, pokojninsko z avarovanje, zavarovanje za primer invalidnosti itd.) in če bi 
v vsakem t akem p rimeru od njega pričakovali, da ra vna v skladu z določbami zakono daje, ki s o dr ugačne od tistih dr žave p ošiljateljice, bi to 
za zadevnega uradnika ali uslužbenca povzročilo znatne težave. Zato je v interesu vseh dr žav, da o dobrijo izvzetje, določeno v tem č lenu, da 
lahko z a člane kon zulata še naprej velja njihova nacionalna zakono daja o socialni varnosti brez prekinitev“ (dodan poudarek) (Yearbook o f 
the International Law Comm ission, 1961 , zv. II, str. 119 in 120).64. S tega vidika b i bilo avtomatsko v ključitev oseb, ki s o zaposlene na veleposlaništvih in kon zulatih 
tujih dr žav, na področje koo rdinacije sistemov socialne varnosti iz Uredbe št. 1408 /71 (ali tudi zgolj 
domnevo v tem s mislu) težko u skladiti z izjemami iz člena 33(1) DKDO in člena 48(1) DKKO.
45
46
47
45—
46—
47—
12 ECLI:EU:C:2014 :2015SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
65. Zato člen 16 U redbe št. 1408 /71 n e spremeni mojega temeljnega stališča, da z a L. F. Evans me d 
njeno z aposlitvijo na kon zulatu Združenih dr žav ni veljala zakono daja dr žave č lanice in da s e zato 
uredba ni uporabljala. Zgolj dejstvo, da L . F. Evans trdi, da j e bila žrtev n ezakonite diskriminacije na 
podlagi državljanstva, zadeve n e more pripeljati na področje uredbe.
66. Končno, Komisija pravilno p oudarja, da d ejstvo, da j e bila L. F. Evans zavarovana na podlagi sheme 
kolektivnega zdravstvenega zavarovanja, ki j o je kon zulat Združenih dr žav sklenil z nizozemsko 
zavarovalnico, ni pomem bno, saj kolektivne pogodbe nikakor ne spadajo na področje uporabe Uredbe 
št. 1408 /71 (glej njen člen 1(j)). 
V ta namen glej tudi sodbo Salemink (EU:C:2012 :17, točka 44).67. Na tej podlagi predlagam, naj Sodišče na prvo vp rašanje odgovori, da s e ob pravilni razlagi 
členov 2 in 16 U redbe št. 1408 /71 t a uredba ne uporablja v nobenem o bdobju me d delovnim 
razmerjem z a državljana države članice, ki j e zaposlen v drugi državi članici kot član ad ministrativnega 
ali tehničnega osebja kon zulata tretje dr žave, če je ta oseba na podlagi zakono daje dr žave č lanice 
gostiteljice, ki j e bila sprejeta v skladu s členom 71(2) Dunajske kon vencije o konzularnih odnosih, 
izključena iz njenega sistema socialne varnosti.
D – Drugo vprašanje: vprašanje diskriminacije
68. Drugo vp rašanje je bilo postavljeno p odredno. Nanj bom o dgovoril na kra tko z a primer, da s e 
Sodišče ne bo pridružilo m ojemu stališču, da s e Uredba št. 1408 /71 n e uporablja za položaj pred 
predložitvenim sodiščem.
69. Predložitveno s odišče želi z drugim vp rašanjem v bistvu izvedeti, ali L. F. Evans v obravnavani 
zadevi zaradi n jenega privilegiranega statusa in izjave z dne 5. decembra 1999 n i mogoče upravičeno 
šteti za žrtev di skriminacije na podlagi državljanstva. 
Dodam lahko, da j e diskriminacija, za katero L. F. Evans trdi, da j e bila njena žrtev, parad oksalni rezultat nacionalnega pravila, za katerega se 
zdi, da s e je sprva – vsaj na podlagi uredbe iz leta 1976 – nanašalo na položaj obrnjene diskriminacije proti državljanom N izozemske, ki j im 
je bilo (in jim še vedno je) načeloma preprečeno p ridobiti privilegiran status.70. Če bi bilo odločeno, da j e za L. F. Evans me d njeno z aposlitvijo na kon zulatu Združenih dr žav 
veljala zakono daja države članice, je treba iz istega razloga uporabiti načelo prepovedi di skriminacije iz 
člena 45 PD EU, člena 7 Uredbe št. 1612 /68 in člena 3 Uredbe št. 1408 /71.
71. Vendar n ačelo prepovedi di skriminacije, ki j e določeno v teh določbah, n e zahteva le, da s e 
primerljivi položaji ne obravnavajo različno, ampak tudi, da s e različni položaji ne obravnavajo enako. 
Tako o bravnavanje je lahko u temeljeno, le če temelji na objektivnih preudarkih, ki n iso odvisni od 
državljanstva zadevnih oseb, in če je sorazmerno z legitimno u resničevanim ciljem. 
Glej me d dr ugim sodbi Garcia Avello (C-148/02, EU:C:2003 :539, točka 31) in Huber (C-524/06, EU:C:2008 :724, točka 75).72. V obravnavani zadevi predložitveno s odišče v bistvu prosi za napotke gl ede tega, ali je posebni 
položaj L. F. Evans dovolj drugačen, da s e loči od osebe, ki j e zaposlena na kon zulatu tuje države in ki 
je bodisi (i) državljan U nije s stalnim p rebivališčem n a N izozemskem p o 1. avgustu 1987 ali 
(ii) nizozemski dr žavljan (v nadaljevanju: drugi dve vrsti kon zularnih uslužbencev).
73. Svb in nizozemska v lada v zvezi s tem t rdita, da p oložaja L. F. Evans ni mogoče primerjati 
s položajem dr ugih dveh vrst kon zularnih uslužbencev. Podredno ti stranki trdita, da p ravila, določena 
v uredbi iz leta 1976 , uredbi iz leta 1989 in uredbi iz leta 1998 ne razlikujejo me d osebami na podlagi 
državljanstva in da s o v vsakem p rimeru upravičena na podlagi me dnarodnega javnega prava.
48
49
50
51
52
48—
49—
50—
51—
52—
ECLI:EU:C:2014 :2015 13SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
74. Po mojem m nenju v obravnavani zadevi ne gre za primer diskriminacije, saj položaj L. F. Evans ni 
primerljiv s položajem dr ugih dveh vrst kon zularnih uslužbencev.
75. Vključitev L . F. Evans v nizozemski sistem s ocialne varnosti je bila v skladu s členom 71(2) DKKO 
urejena z nacionalnim pravom. Če bo Sodišče ugotovilo, da s e položaj L. F. Evans zaradi t e okoliščine 
ne uvršča izven področja uporabe U redbe št. 1408 /71, opozarjam, da j e bil položaj L. F. Evans 
objektivno d ejansko in pravno dr ugačen od položaja drugih dveh vrst kon zularnih uslužbencev.
76. Položaj L. F. Evans je pravno dr ugačen, ker je bila dr ugače ka kor dr ugi dve v rsti kon zularnih 
uslužbencev, ki s ta obvezno z avarovani in morata prispevati v nizozemski sistem s ocialne varnosti, na 
začetku izključena iz tega sistema, pozneje pa v položaju, ko j e lahko s ama izbrala, ali se bo vključila 
v ta sistem. 
V zvezi z možnostjo zavarovanih oseb, da i zberejo zakono dajo, ki s e zanje uporablja, glej za primerjavo sodbo Aldewereld (EU:C:1994 :271, 
točka 18), v kateri je Sodišče štelo, da j e edina določba v Naslovu II U redbe št. 1408 /71, ki o mogoča izbiro, ki j o lahko u resniči delavec, 
člen 16. O tem vp rašanju glej poleg tega tudi m oje sklepne predloge v zadevi I (C-255/13, EU:C:2014 :178, točke o d 59 d o 61). Položaj L. F. Evans je de jansko dr ugačen, ker zaradi p ravne različnosti in svoje izbire po 
17. novembru 1980 kon tinuirano n i plačevala prispevkov v nizozemski sistem s ocialne varnosti. Zato 
delavec v položaju L. F. Evans ne more razumno imeti enakih pričakovanj glede socialne varnosti kot 
drugi dve vrsti kon zularnih uslužbencev.
77. Na podlagi tega predlagam, naj Sodišče, če bo ra zsodilo, da s e v tej zadevi uporablja Uredba 
št. 1408 /71, ugotovi, da v okoliščinah obravnavane zadeve n i bilo neupravičene diskriminacije.
78. Iz stališča, ki s em g a zavzel v točki 76 zgoraj, izhaja, da b i – če bi se razumelo, da s e z drugim 
vprašanjem, podvprašanje (b), sprašuje, ali je L. F. Evans glede na izjavo z dne 5. decembra 1999 b ila 
žrtev n ezakonite diskriminacije – m oral biti moj odgovor „ne“. Če pa predložitveno s odišče z drugim 
vprašanjem, podvprašanje (b), Sodišče naproša za pojasnilo – v p rimeru, da b i Sodišče razsodilo, da j e 
položaj L. F. Evans primerljiv s položajem dr ugih dveh vrst kon zularnih uslužbencev in da j e bila 
obravnavana dr ugače zaradi s vojega dr žavljanstva – ali lahko izjava z dne 5. decembra 1999 p opravi 
tak nezakonit položaj, je moje stališče tako.
79. Temeljna pravila o pravici do prostega gibanja iz Pogodbe o DEU, vključno s členom 45 PD EU, so 
pravila primarnega prava, ki u stvarjajo za posameznike p ravice, ki j ih m orajo varovati nacionalna 
sodišča. 
V ta namen glej sodbo Brasserie du pê cheur in Factortame ( C-46/93 in C-48/93, EU:C:1996 :79, točka 54). Ta pravila dejansko p omenijo temelj no tranjega trga. V tem s mislu bi opozoril, da s e je 
države članice štelo za odgovorne, če niso storile dovolj za zagotovitev p rostega gibanja. 
Glej me d dr ugim s odbi Komisija/Francija (C-265/95, EU:C:1997 :595, točke o d 30 d o 32) in Schmidberger (C-112/00, EU:C:2003 :333, 
točka 58). V nekaterih 
okoliščinah tudi p osamezniki n e m orejo uiti prepovedi di skriminacije na podlagi državljanstva iz 
člena 45 PD EU. 
Glej sodbi Angonese (C-281/98, EU:C:2000 :296, točka 36) in Raccanelli (C-94/07, EU:C:2008 :425, točki 45 in 46).80. Pojem „diskriminacije“, ki s e odraža v členu 45 PD EU, je poleg tega objektiven pojem. Po mnenju 
Sodišča pomeni prosto gibanje delavcev v Evropski uniji odpravo vsakršne diskriminacije na podlagi 
državljanstva me d delavci dr žav članic v zvezi z zaposlitvijo, plačilom ter dr ugimi delovnimi in 
zaposlitvenimi pogoji. 
Glej sodbi Angonese (EU:C:2000 :296, točka 29) in Raccanelli (EU:C:2008 :425, točka 41).81. Po m ojem m nenju so zato subjektivne okoliščine v tej zadevi le m alo pomem bne. Drugače 
povedano, to, ali je oseba pristala na to, da t rpi diskriminacijo, ne m ore biti odločilno z a obstoj 
diskriminacije. Zato ne morem s prejeti, da L . F. Evans zaradi i zjave z dne 5. decembra 1999 n a podlagi 
načela venire contra factum proprium ni dovoljeno trditi, da j e utrpela diskriminacijo.
53
53—
14 ECLI:EU:C:2014 :2015SKLEPNIPREDLOGIN. WAHLA–ZADEVAC-179/13
EVANS
82. Če bi zastopali drugačno s tališče, bi to pomenilo, da s e dr žave č lanice spodbujajo k temu, da 
posameznike silijo, da s prejmejo protipraven položaj, in, kot je na obravnavi trdila L. F. Evans, da j ih 
odvračajo od izvrševanja pravic, ki s o jim neposredno da ne z določbami Pogodbe o prostem g ibanju. 
Podobno gl ej, čeprav v zvezi z zelo dr ugačnim problemom, sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v združenih zadevah Bero in 
Bouzalmate (C-473/13 in C-514/13) ter v zadevi Pham (C-474/13), v kateri poteka p ostopek (točki 190 in 201). 
Zato dvomim – če bi Sodišče ugotovilo, da s e U redba št. 1408 /71 u porablja, in ra zsodilo, da 
nizozemska p ravila kršijo načelo prepovedi di skriminacije na podlagi državljanstva – da b i lahko izjava 
z dne 5. decembra 1999 L . F. Evans preprečila uveljavljanje pravice, ki j i je da na neposredno 
s členom 45 PD EU, in sicer, da n i predmet diskriminacije.
IV – Predlog
83. Glede na navedeno p redlagam S odišču, naj na vp rašanja, ki j ih je predložilo Centrale Raad v an 
Beroep (Nizozemska), odgovori:
Ob pravilni razlagi členov 2 in 16 U redbe Sveta (EGS) št. 1408 /71 z dne 14. junija 1971 o uporabi 
sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove dr užinske člane, ki s e gibljejo v Skupnosti, se 
ta uredba v nobenem o bdobju me d delovnim ra zmerjem n e uporablja za državljana države članice, ki j e 
zaposlen v drugi državi članici kot član ad ministrativnega ali tehničnega osebja kon zulata tretje države, 
če je ta oseba na podlagi zakono daje dr žave č lanice gostiteljice, ki j e bila sprejeta v skladu 
s členom 71(2) Dunajske kon vencije o konzularnih odnosih z dne 24. aprila 1963 , izključena iz 
njenega sistema socialne varnosti.