1.

[Ali] pravo Unije, zlasti členi 15, 20, 30 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, določbi 2 in 4 Okvirnega sporazuma ETUC-UNICE-CEEP o delu za določen čas iz Direktive Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (1), temeljno načelo neodvisnosti in neodstavljivosti evropskih sodnikov, kot so razloženi v sodni praksi Sodišča Evropske unije v sodbi UX/Governo della Repubblica italiana (EU:C:2020:572), nasprotujejo nacionalnemu predpisu, kakršen je člen 29 zakonske uredbe št. 116 z dne 13. julija 2017 (v nadaljevanju: zakonska uredba št. 116/2017), ki brez objektivnih razlogov diskriminira tožečo stranko – mirovnega sodnika, glede pogojev dela primerljivih poklicnih sodnikov, ob upoštevanju naslednjega dejanskega stanja: — tožeča stranka, ki je od leta 2002 neprekinjeno mirovni sodnik, še nima 70 let, vendar jih bo dopolnila leta 2022, na datum 15. avgusta 2017 pa še ni imela več kot 16 let delovne dobe kot častni sodnik; — zato, čeprav sme v skladu z nacionalnim predpisom (člen 29(1) zakonske uredbe št. 116/2017) še naprej opravljati pravosodno funkcijo, dokler ne dopolni 70 let, tožeča stranka ne more sodelovati na prvem postopku ocenjevanja za potrditev uvrstitve na zaprti seznam častnih sodnikov, ki ga bo vrhovni sodni svet razpisal do konca leta 2022, kot je določeno v členu 29(3) zakonske uredbe št. 116/2017; — nadaljnja posledica tega je, da tožeča stranka, ki ne more več predložiti vloge za sodelovanje v postopku ocenjevanja za potrditev uvrstitve na zaprti seznam, ki bo leta 2022, potem ko ji je funkcija prenehala 31. decembra 2021, ker je dopolnila 68 let, na podlagi prej veljavne ureditve, od 1. januarja 2022 ne more več opravljati funkcije, ker novi predpisi, ki sicer določajo, da sme oseba, ki je opravljala funkcijo na datum 15. avgusta 2017, funkcijo opravljati do dopolnjenega 70. leta, določajo tudi, da funkcije ne morejo več opravljati osebe, ki ne izpolnjujejo pogojev za predložitev vloge za ponovno potrditev (člen 29(9) zakonske uredbe št. 116/2017); — na podlagi zgoraj navedene nacionalne zakonodaje bo tožeča stranka od italijanske vlade prejela samo odškodnino v višini od 1 500 do 2 500 EUR na leto za vsako leto opravljanja funkcije glede na število opravljenih obravnav v letu, do največ 50 000 EUR, pri čemer se mora odpovedati vsem plačnim pravicam, regulativnim pravicam in pravicam do plačila prispevkov, ki jih zahteva v postopku, ki teče pri TAR Emilia Romagna (deželno upravno sodišče za Emilijo – Romanjo, Italija), in ki jih za pravosodno funkcijo, ki se je opravljala v svojstvu zaposlenega, vendar je italijanska vlada ne priznava kot take, zagotavlja pravo Unije, vključno s plačilom prispevkov iz delovnega razmerja in s tem povezanih socialnovarstvenih pravic; — TAR Emilia Romagna (deželno upravno sodišče za Emilijo – Romanjo) je z začasnim ukrepom z dne 9. februarja 2022 z uporabo sodbe UX Sodišča Evropske unije ter v nasprotju z nacionalno zakonodajo in mnenjem vrhovnega sodnega sveta z dne 16–17. februarja 2022 odločilo, da mirovni sodnik [tožeča stranka] ponovno začne opravljati pravosodno funkcijo do 70. leta starosti; — predsednik sodišča v Riminiju je ob upoštevanju začasnega ukrepa, ki ga je sprejelo TAR Emilia Romagna (deželno upravno sodišče za Emilijo – Romanjo), s sklepom z dne 1. marca 2022 odredil takojšnjo ponovno vključitev tožeče stranke v funkcijo; — pri predložitvenem sodišču se iz naslova odškodnine za škodo, ker je italijanska vlada očitno in stalno kršila pravo Unije o pravnem statusu in pravicah častnih sodnikov, zahteva znesek, ki ustreza plači, ki bi jo morala tožeča stranka prejeti od 10. do 28. februarja 2022, v enaki višini kot primerljivi poklicni sodniki, na podlagi začasne odredbe TAR Emilia Romagna (deželno upravno sodišče za Emilijo – Romanjo) o ponovni vključitvi v funkcijo, vendar je v nasprotju z nacionalno zakonodajo, ki kljub priznavanju neskladnosti s pravom Unije po eni strani izključuje vsako možnost ponovne vključitve v funkcijo, dokler tožeči častni sodnik, ki je 31. decembra 2021 zaradi začasnega sodnega ukrepa Consiglio di Stato (državni svet, Italija), sprejetega v nasprotju s sodbo Sodišča Evropske unije v zadevi UX, proti svoji volji prenehal opravljati funkcijo, ne dopolni 70 let, in po drugi strani odškodnino za škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka, omejuje na pavšalno vsoto, ki je po zakonu vnaprej določena na bistveno nižji znesek od škode, ki je dejansko nastala zaradi oškodovanja pravic, zagotovljenih v skladu s pravom Unije?