ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 439/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 25. septembra 2014 – Seusen Sume/Landkreis Stade

(Zadeva C-445/14)

(2014/C 439/30)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesverwaltungsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Seusen Sume

Tožena stranka: Landkreis Stade

Intervenient: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je zahteva za prenos stalnega prebivališča na prostorsko omejeno ozemlje (občina, okrožje, pokrajina) države članice, omejitev prostega gibanja v smislu člena 33 Direktive 2011/95/EU (1), če se lahko tujec sicer prosto giblje in zadržuje na ozemlju države članice?

2. Ali je zahteva glede prebivališča za osebe s statusom subsidiarne zaščite združljiva s členom 33 in/ali členom 29 Direktive 2011/95/EU, če temelji na tem, da naj bi dosegla primerno porazdelitev javnih bremen socialne pomoči med njihovimi upoštevnimi nosilci na ozemlju države?

3. Ali je zahteva glede prebivališča za osebe s statusom subsidiarne zaščite združljiva s členom 33 in/ali členom 29 Direktive 2011/95/EU, če temelji na razlogih migracijske ali integracijske politike, na primer da bi preprečila nastanek socialnih žarišč, ki bi bila posledica množične naselitve tujcev, v nekaterih občinah ali okrožjih? Ali v tem delu zadostujejo abstraktni razlogi migracijske ali integracijske politike ali pa je treba take razloge konkretno ugotoviti?

(1) Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL L 337, str. 9).
1)

Ali je treba člena 2(1) in 3(a) ter prilogi IA in IB k Direktivi 2002/96/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. januarja 2003 o odpadni električni in elektronski opremi in/ali člena 2(1)(a) in 3(1)(a) ter prilogi I in II k Direktivi 2012/19/EU (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o odpadni električni in elektronski opremi razlagati tako, da pogoni za odpiranje (garažnih) vrat, ki jih poganjajo električne napetosti približno od 220 V do 240 V, ki so namenjeni za vgradnjo v stavbno opremo skupaj z (garažnimi) vrati, sodijo pod pojem električne in elektronske opreme, zlasti pod pojem električnih in elektronskih orodij?
1.

Ali je v primeru, kadar ima oseba, ki prebiva v državi članici (na nacionalnem ozemlju), pravico do družinskega dodatka za otroke, ki prebivajo v drugi državi članici (v tujini) z drugim zakoncem, od katerega je ločena od mize in postelje, treba uporabiti člen 60(1), drugi stavek, Uredbe št. 987/2009 (1), zaradi česar fikcija – na podlagi katere je treba pri uporabi členov 67 in 68 Uredbe št. 883/2004 (2) položaj celotne družine obravnavati tako, kot bi vse zadevne osebe, zlasti, kar zadeva pravico do vložitve zahtev za dajatve, spadale pod ureditev zadevne države članice in v njej prebivale – povzroči, da ima pravico do družinskega dodatka izključno tisti od staršev, ki prebiva v drugi državi članici (v tujini), ker nacionalno pravo prve države članice določa, da ima, kadar je upravičencev več, pravico do dajatev tisti od staršev, v gospodinjstvu katerega živi otrok?
SL Uradni list Evropske unije C 380/3

Tožba, vložena 20. avgusta 2014 – Evropska komisija/Portugalska republika

(Zadeva C-398/14)

2014/C 380/03

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: P. Guerra e Andrade in E. Manhaeve, agenta)

Tožena stranka: Portugalska republika

Predlogi tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 4 Direktive 91/271/EGS (1) o čiščenju komunalne odpadne vode s tem, da ni zagotovila primerne ravni čiščenja komunalne odpadne vode na 52-ih navedenih aglomeracijah, v zvezi s katerimi je ugotovljena kršitev.

— Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Člen 4 Direktive 91/271/EGS med drugim določa, da morajo biti izpusti komunalne odpadne vode v sladke vode in v estuarije iz aglomeracij s populacijskim ekvivalentom med 2000 in 10.000 pred izpustom obdelani v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku najpozneje do 31. decembra 2005.

Komisija meni, da obstaja na Portugalskem sistemski problem, ker Portugalska država ni niti na nacionalni niti na regionalni ravni sprejela ukrepov načrtovanja za ustrezno zagotovitev skladnosti z določbami Direktive 91/271/EGS.

(1) Direktiva Sveta z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 26).
1.

Ali gre v primeru mešanic aminokislin, kot so te v obravnavanem primeru (RM0630 oziroma RM0789), iz katerih se (v povezavi z ogljikovimi hidrati in maščobami) proizvaja živilo, s katerim se nadomešča načeloma življenjsko pomembna sestavina, ki je prisotna v normalni prehrani, vendar je lahko v posameznem primeru alergen, s čemer se preprečujejo z alergijo povezane zdravstvene težave in blažijo ali celo ozdravijo že nastala bolezenska stanja, za zdravilo iz mešanice več sestavin za terapevtsko ali profilaktično uporabo v smislu tarifne številke 3003 kombinirane nomenklature (1)? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
2.

Ali je navedba letnih obresti z navezovanjem na naslednjo formulo: „Kreditne obresti se izračunajo glede na dnevno stanje računa, razdeljeno po postavkah (plačila, gotovinski dvigi, stroški in provizije), in stopnjo dnevne obrestne mere glede na obdobje izračuna. Obresti se izračunavajo dnevno po naslednji formuli: vsota zmnožkov med zneskom vsake postavke dnevnega stanja računa in veljavno dnevno obrestno mero za posamezen dan; dnevna obrestna mera se izračuna kot količnik med letno obrestno mero in 360 dnevi“ – pri čemer je ta navedba temeljna v okviru Direktive Sveta z dne 22. decembra 1986 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (87/102/EGS), kot je bila spremenjena z Direktivo 98/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998, ki ima podobno besedilo – oblikovana jasno in razumljivo v skladu s členi 3 in 4 Direktive 93/13/EGS?
1.

Ali je treba člen 17 Direktive Sveta 86/653/EGS z dne 18. decembra 1986 o usklajevanju zakonodaje držav članic o samozaposlenih trgovskih zastopnikih (1) razlagati tako, da ta nacionalnemu zakonodajalcu dovoljuje, da določi, da je ob prenehanju veljavnosti pogodbe trgovski zastopnik upravičen do nadomestila za stranke, katerega višina ne sme presegati zneska enoletnega plačila, in, če znesek tega nadomestila dejansko nastale škode ne pokriva v celoti, do odškodnine v višini razlike med zneskom dejansko nastale škode in zneskom tega nadomestila?
SL Uradni list Evropske unije C 315/41

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hof van beroep te Brussel (Belgija) 7. julija 2014 – SBS Belgium NV proti Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

(Zadeva C-325/14)

2014/C 315/67

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van beroep te Brussel

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: SBS Belgium NV

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali RTV-organizacija, ki razširja programske vsebine izključno s tehniko direktnega dovajanja – t.j. dvostopenjskega postopka, pri katerem svoje programske signale posreduje distributerju v kodirani obliki preko satelita, optičnega kabla ali drugega sredstva za prenos (satelit, kabel ali priključek x-DSL), ne da bi bili signali med prenosom ali zaradi njega na voljo javnosti, in pri katerem distributerji signale nato posredujejo svojim naročnikom, tako da si lahko naročniki programske vsebine ogledajo – opravlja priobčitev javnosti v smislu člena 3 Direktive 2001/29 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 230.
SL Uradni list Evropske unije C 315/39

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Združeno kraljestvo) 24. junija 2014 – Secretary of State for the Home Department proti CS

(Zadeva C-304/14)

2014/C 315/62

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Secretary of State for the Home Department

Nasprotna stranka: CS

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali pravo Unije, in zlasti člen 20 PDEU, državam članicam prepoveduje, da iz svojega ozemlja v državo, ki ni članica Unije, izženejo osebo brez državljanstva Unije, ki je eden od staršev in dejanski skrbnik otroka, ki je državljan te države članice (in zato državljan Unije), če bi bilo s tem otroku, ki je državljan Unije, odvzeto učinkovito izvrševanje bistva njegovih pravic, ki jih ima kot državljan Evropske unije?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, v katerih okoliščinah bi bil ta izgon dovoljen po pravu Evropske unije?

3. Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, v kolikšni meri, če sploh, člena 27 in 28 Direktive 2004/38/ES (1) (Direktiva o državljanih) pomenita podlago za odgovor na drugo vprašanje?

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).
-

Ali lahko potrošnik v skladu s členom 15(1)(c), druga možnost, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, druga možnost, te uredbe vloži tožbo proti drugi pogodbeni stranki, ki opravlja poklicno ali pridobitno dejavnost v drugi državi članici Evropske unije, pri sodišču v kraju, v katerem ima stalno prebivališče, če pogodba, zaradi katere je bila vložena tožba, sicer ne spada v okvir take dejavnosti druge pogodbene stranke, ki je usmerjena v državo stalnega prebivališča potrošnika, vendar je namen te pogodbe uresničevanje gospodarskega uspeha, ki se želi doseči s pogodbo, ki sta jo stranki sklenili prej in ki je že bila izvršena in je zajeta s področjem uporabe uvodoma navedenih določb?
1.

Ali je treba načeli prožnosti in možnosti spremembe iz [uvodne izjave] 20 Uredbe (ES) št. 796/2004 (1) ter [uvodno izjavo] 27 te uredbe in [uvodne izjave] 18, 23 in 26 Uredbe (ES) št. 1122/2009 (2) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero je v primeru gojenja redke rastlinske vrste zahtevku za plačilo treba priložiti potrdilo o redki rastlini, če se upošteva upravna praksa, v skladu s katero je bila vložitev prošnje za izdajo potrdila mogoča le pred vložitvijo zahtevka za plačilo, in sicer v obdobju od 2. do 15. aprila 2010, se je prošnja za izdajo potrdila lahko priložila le ob vložitvi enotnega zahtevka in na podlagi zakonodaje ni bila dopustna poprava napake v zahtevku, ki temelji na nepredložitvi potrdila?
SL Uradni list Evropske unije C 282/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 2. junija 2014 vložilo Audiencia Nacional (Španija) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) proti Tyco Integrated Security S.L. in Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.

(Zadeva C-266/14)

2014/C 282/25

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Audiencia Nacional – Sala de lo Social

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

Toženi stranki: Tyco Integrated Security S.L. in Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 2 Direktive 2003/88/ES (1) razlagati tako, da je treba čas, ki ga delavec porabi za prevoz na začetku in na koncu delovnega časa, pri čemer ta delavec nima stalnega delovnega mesta, ampak se mora vsak dan voziti od svojega doma do strank podjetja, ki so vsak dan druge, in se vračati domov od druge stranke (po načrtu poti, ki mu ga podjetje pošlje dan prej), ki so znotraj večjega ali manjšega območja, v okoliščinah spora v glavni stvari, ki so podrobno opisane v tem vprašanju, v skladu z opredelitvijo tega pojma v navedenem členu te direktive šteti za „delovni čas“, ali, nasprotno, za „čas počitka“?

(1) Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381).
SL Uradni list Evropske unije C 253/21

Tožba, vložena 11. junija 2014 – Evropski parlament proti Evropski komisiji

(Zadeva C-286/14)

2014/C 253/28

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropski parlament (zastopniki: L.G. Knudsen, A. Troupiotis in M. Menegatti, agenti)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog tožeče stranke

— delegirana uredba Komisije (EU) št. 275/2014 (1) z dne 7. januarja 2014 o spremembi Priloge I k Uredbi (EU) št. 1316/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi Instrumenta za povezovanje Evrope naj se razveljavi;

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Parlament v utemeljitev tožbe navaja samo en tožbeni razlog za razglasitev ničnost, ki se nanaša na to, da naj bi Komisija prekoračila svoje pristojnosti iz člena 21(3) Uredbe (EU) št. 1316/2013 (2). Izpodbijana delegirana uredba namreč spreminja Prilogo I k temeljnemu aktu, in sicer ji dodaja novi del VI, ki se nanaša na prednosti glede financiranja na področju prometa v okviru večletnih in letnih delovnih programov. Po mnenju Parlamenta naj bi Komisija tako prekoračila svoje pristojnosti, dodeljene s temeljnim aktom, in sicer ko je sprejela delegirani akt, ki „spreminja“ navedeno temeljno uredbo, namesto da bi jo zgolj „dopolnil“, kot naj bi ji bilo naloženo s členom 21(3).

(1) UL L 80, str. 1.

(2) UL L 348, str. 129.
SL Uradni list Evropske unije C 235/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) 31. marca 2014 – Zvezna republika Nemčija proti Nordzucker AG

(Zadeva C-148/14)

2014/C 235/03

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesverwaltungsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija

Tožena stranka: Nordzucker AG

Druga stranka v postopku: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 16(3) in (4) Direktive 2003/87 (1) razlagati tako, da mora biti kazen za presežne emisije naložena tudi v primeru, da upravljavec do 30. aprila nekega leta preda število pravic, ki ustreza skupnim emisijam, navedenim v preteklem letu v poročilu o emisijah naprave, ki ga je preveritelj ocenil kot zadovoljivo, vendar pristojni organ po 30. aprilu ugotovi, da je bila skupna količina emisij v preverjenem poročilu o emisijah nepravilno prenizko določena, in se poročilo popravi, upravljavec pa nadaljnje pravice preda v novem roku?

(1) Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).
4.

Ali je treba navedeno Direktivo 2004/18/ES z dne 31. marca 2004 razlagati tako, da je bila s kraljevo zakonsko uredbo 3/2011 z dne 14. novembra o potrditvi prečiščene različice zakona o javnih naročilih Direktiva nepravilno prenesena v špansko nacionalno pravo in, če je tako, ali je španski zakonodajalec s členoma 62 in 65 navedene kraljeve zakonske uredbe omejil dostop organom javne uprave do registrov poslovne klasifikacije?
1.

Ali je treba določbo drugega odstavka 8. Člena Direktive 2009/54/ES (1), 8/2, razlagati tako, da se kot „naravna mineralna voda, ki izvira iz istega izvira“: a) šteje voda iz posamezne iste vrtine, ne šteje pa voda, ki se črpa na drugi vrtini, čeprav gre za vodo, ki ima svoj izvor v istem vodonosniku istega podzemnega vodnega telesa v smislu opredelitve pojma „vodonosnik“ in „podzemno vodno telo“ iz Direktive 2000/60/ES (2); b) šteje voda iz posamezne iste vrtine, ne šteje pa voda, ki se črpa na drugi vrtini, čeprav gre za vodo, ki ima svoj izvor v istem vodonosniku istega podzemnega vodnega telesa v smislu opredelitve pojma „vodonosnik“ in „podzemno vodno telo“ iz Direktive 2000/60/ES, pri čemer je treba pri tej opredelitvi upoštevati tudi okoliščine, kot so razdalja med vrtinami, globina vrtin, specifična kakovost vode iz posamezne vrtine (npr. kemijska in mikrobiološka sestava), hidravlična povezanost vrtin, odprtost oziroma zaprtost vodonosnika; c) šteje vsa voda, ki ima svoj izvor v istem vodonosniku istega podzemnega vodnega telesa v smislu opredelitve pojma „vodonosnik“ in „podzemno vodno telo“ iz Direktive 2000/60/ES, ne glede na to, da prihaja na površje iz več vrtin; d) šteje vsa voda, ki ima svoj izvor v istem vodonosniku istega podzemnega vodnega telesa v smislu opredelitve pojma „vodonosnik“ in „podzemno vodno telo“ iz Direktive 2000/60/ES, ne glede na to, da prihaja na površje iz več vrtin, pri čemer je treba pri tej opredelitvi upoštevati tudi okoliščine, kot so razdalja med vrtinami, globina vrtin, specifična kakovost vode iz posamezne vrtine (npr. kemijska in mikrobiološka sestava), hidravlična povezanost vrtin, odprtost oziroma zaprtost vodonosnika;
2.

a. Ali so dejavnosti oboroženih sil med oboroženimi spopadi v smislu mednarodnega humanitarnega prava – tudi ob upoštevanju uvodne izjave 11 Okvirnega sklepa 2002/475/PNZ (4) – lahko teroristična kazniva dejanja v smislu tega okvirnega sklepa? b. Če je odgovor na vprašanje 2a pritrdilen: ali so dejavnosti oboroženih sil med oboroženimi spopadi v smislu mednarodnega humanitarnega prava lahko teroristična dejanja v smislu Skupnega stališča 2001/931/SZVP (5) in Uredbe št. 2580/2001?
SL Uradni list Evropske unije C 175/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas 17. marca 2014 – Sveda UAB proti Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Zadeva C-126/14)

2014/C 175/29

Jezik postopka: litovščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Sveda UAB

Tožena stranka: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Zainteresirana tretja stranka: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 168 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost mogoče razlagati tako, da davčnemu zavezancu priznava pravico do odbitka vstopnega DDV, plačanega pri proizvodnji oziroma pridobitvi stalnih sredstev, namenjenih za poslovanje, kot so ta v obravnavani zadevi, ki (i) so neposredno namenjena brezplačni rabi s strani javnosti, vendar (ii) se lahko štejejo za sredstva, ki obiskovalce privabijo v kraj, kjer davčni zavezanec v okviru opravljanja svojih ekonomskih dejavnosti namerava dobavljati blago in/ali opravljati storitve?

(1) UL L 347, 2006, str. 1.
1.

Ali je treba člen 11(A)(1)(b) Šeste direktive (1) razlagati tako, da pri dobavi v smislu člena 5(7)(a) Šeste direktive lastna cena zemljišč ali drugih snovi in materialov, za katere je davčni zavezanec pri pridobitvi plačal davek na dodano vrednost – v obravnavanem primeru z ustanovitvijo stvarne pravice do uporabe nepremičnine – ne spada v davčno osnovo? Ali je to drugače, če je davčni zavezanec pri pridobitvi ta davek na dodano vrednost odbil na podlagi nacionalnih predpisov, ne glede na to, ali so ti glede tega skladni s Šesto direktivo?
2.

Ali je s pravom Unije združljivo to, da nacionalno sodišče nacionalno pravo razlaga in uporabi tako, da lahko v primeru pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju, ki so bile sklenjene z namenom obida zakona in spremenjene v pogodbe o zaposlitvi, sklenjene za nedoločen čas, a ne za stalno, javna uprava enostransko zapolni ali ukine delovno mesto, ne da bi delavcu izplačala kakršno koli odpravnino, pri čemer niso določeni drugi ukrepi za omejevanje zlorab pri zaposlovanju za določen čas?
SL Uradni list Evropske unije C 135/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Italija) 7. februarja 2014 – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato proti Azienda Pubblica di Servizi alla persona „San Valentino“ in drugim

(Zadeva C-61/14)

2014/C 135/25

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato

Tožene stranke: Azienda Pubblica di Servizi alla persona „San Valentino“ – Città di Levico Terme, Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri in Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento

Druga stranka v postopku: Associazione Infermieristica D & F. Care

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načela iz Direktive Sveta 89/665/EGS (1) z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, kakor je bila pozneje spremenjena in dopolnjena z Direktivo Sveta 92/50/EGS (2) z dne 18. junija 1992 [in z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. dicembre 2007 (3)] nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kot sta člena 13(1a), (1c) in (6a) in 14(3c) D. P. R. (uredbe predsednika republike) št. 115 z dne 30. maja 2002 (kakor je bila postopno spremenjena s poznejšimi zakonodajnimi ukrepi), ki sta določila visoke stroške v obliki enotnega prispevka za dostop do sodnega varstva v upravnih zadevah na področju javnih naročil?

(1) Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246).

(2) Direktiva Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 322).

(3) Direktiva 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL L 335, str. 31).
1.

Ali je Direktivo 2002/22/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) – zlasti njena člena 9 in 32 – treba razlagati tako, da se lahko socialna tarifa za univerzalne storitve kakor tudi kompenzacijski mehanizem, predviden v členu 13(1)(b) Direktive o univerzalnih storitvah, uporabljata ne le za elektronsko komunikacijo prek telefonskega priključka na javno komunikacijsko omrežje na fiksni lokaciji, temveč tudi za elektronsko komunikacijo prek mobilnih komunikacijskih storitev in/ali dostopa do interneta v okviru naročniškega razmerja?
2.

Če se za tovrstno oddajo šteje, da je združljiva s pravom Skupnosti, ali je potrebna predhodna primerjava ponudb več enakih subjektov (če je to primerno tudi na ravni Skupnosti), ki so upravičenci do neposredne oddaje, da bi se omejilo tveganje predložitve neučinkovitih ali neustreznih stroškov, in ali je torej treba nacionalno zakonodajo, ki dovoljuje neposredno oddajo, razlagati v tem smislu?