SL Uradni list Evropske unije C 249/13

Tožba, vložena 10. avgusta 2006 — Arkema in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-217/06)

(2006/C 249/32)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: Arkema France SA (Puteaux, Francija), Altuglas International SA (Puteaux, Francija) in Altumax Europe SAS (Puteaux, Francija) (zastopniki: A. Winckler, S. Sorinas in P. Geffriaud, avocats)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— na podlagi člena 230 ES naj se za nično razglasi odločba Komisije Evropskih skupnosti z dne 31. maja 2006 v zadevi COMP/F/38.645, in sicer v delu, ki se nanaša na družbo Arkema;

— podredno, na podlagi člena 229 ES naj se z navedeno odločbo izrečena globa razglasi za nično oziroma naj se njen znesek zniža;

— Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2006) 2098 konč. z dne 31. maja 2006 (zadeva COMP/F/38.645 — Metakrilati), v delu, kjer se je družbam materam tožeče stranke pripisalo odgovornost za kršitve tožeče stranke, in sicer kršitev člena 81 ES in člen 53 Sporazuma EGP zaradi sodelovanja pri sporazumih in usklajenih ravnanjih v sektorju metakrilatov, ki so obsegali dogovarjanje cen, sklepanje, izvajanje in nadziranje sporazumov o cenah, izmenjavo poslovno pomembnih in zaupnih podatkov o trgu in/ali podjetjih ter redne sestanke in druge stike za olajšanje izvajanja kršitve. Tožeča stranka podredno predlaga znižanje višine globe, ki ji je bila naložena z izpodbijano odločbo.

Tožeča stranka v podporo svojim glavnim predlogom zatrjuje, da naj bi Komisija s tem, da je odgovornost za kršitev tožeče stranke na podlagi preproste domneve — temelječe na dejstvu, da je bil v času dejstev skoraj ves kapital tožeče stranke v lasti njenih družb mater — pripisala njenim družbam materam tožeče stranke, z uporabo pravil o naložitvi odgovornosti družbi materi za kršitve njene hčerinske družbe nepravilno uporabila pravo in nepravilno ugotovila dejansko stanje ter naj bi kršila načelo prepovedi diskriminacije. Poleg tega tožeča stranka meni, da naj bi Komisija s tem, da ni odgovorila na trditve, ki jih je tožeča stranka podala v upravnem postopku in ki naj bi dokazovale, da je tožeča stranka — čeprav je bil v času dejstev skoraj ves kapital tožeče stranke v lasti družb mater — povsem samostojno določala svojo poslovno politiko, kršila obveznost obrazložitve iz člena 253 ES in načelo dobre uprave.

Tožeča stranka podredno predlaga, naj se z navedeno odločbo izrečena globa razglasi za nično oziroma naj se njen znesek zniža. V zvezi s tem tožeča stranka navaja več tožbenih razlogov, med njimi nepravilno uporabo prava in nepravilno ugotovitev dejanskega stanja, kar naj bi Komisija zagrešila z določitvijo izhodiščnega zneska globe. Tožeča stranka zatrjuje, da naj bi ta znesek bil pretiran, saj naj bi po njenem mnenju kršitev imela na trgu zadevnih proizvodov zelo omejen učinek. Poleg tega tožeča stranka zatrjuje, da naj bi Komisija s tem, da je menila, da pri določitvi izhodiščnega zneska globe ni treba upoštevati dejanskega učinka kršitve, kršila obveznost obrazložitve in načelo dobre uprave.

Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da naj bi Komisija s tem, da je iz naslova odvračalnega učinka za 200 % zvišala izhodiščni znesek globe, pri čemer se je oprla na promet družbe matere tožeče stranke v času dejstev, nepravilno uporabila pravo in nepravilno ugotovila dejansko stanje, saj naj bi se po mnenju tožeče stranke kršitve — zaradi poslovne samostojnosti tožeče stranke v času dejstev in zaradi nevmešavanja vodstvenih oseb družbe matere v zadevna ravnanja — ne smele pripisati družbi materi.

Tožeča stranka zatrjuje tudi, da se je Komisija pri povišanju zneska globe, ki ji jo je naložila, oprla na obsodbe iz let 1984, 1986 in 1994 ter naj bi s tem v nasprotju z načeloma zakonitosti sankcije in pravne varnosti očitno prekoračila uporabo instituta ponovne kršitve. Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da naj bi Komisija z uporabo načela ponovne kršitve kršila načelo „ne bis in idem“ in načelo sorazmernosti, saj je Komisija predhodne obsodbe že večkrat upoštevala v novejših odločbah.

Tožeča stranka poleg tega zatrjuje, da naj bi Komisija nepravilno ugotovila dejansko stanje, ker kljub dejstvu, da se nekaterih očitanih ravnanj dejansko ni izvajalo, ni znižala globe.

Tožeča stranka z zadnjim tožbenim razlogom zatrjuje, da bi Komisija ob določitvi višine globe morala med drugimi dejavniki upoštevati tudi dejstvo, da so bile tožeči stranki pred kratkim izrečene visoke globe.