Zadeva C‑176/15

Guy Riskin

in

Geneviève Timmermans

proti

État belge

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal de première instance de Liège)

„Predhodno odločanje — Prosti pretok kapitala — Člena 63 PDEU in 65 PDEU — Člen 4 PEU — Neposredno obdavčenje — Obdavčenje dividend — Dvostranska konvencija o preprečevanju dvojnega obdavčevanja — Tretja država — Področje uporabe“

Povzetek – Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 30. junija 2016

Prosti pretok kapitala in svoboda plačil – Omejitve – Davčna zakonodaja – Obdavčenje dividend – Dvostranske davčne konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjene med dvema državama članicama na eni strani in eno od teh držav članic in tretjo državo na drugi strani – Pogojni odbitek – s strani države članice prebivališča delničarja – nacionalnega davka od davka na dividende, plačanega v drugi državi članici v skladu s konvencijo med tema državama članicama – Brezpogojni odbitek, določen v konvenciji, sklenjeni med to državo članico prebivališča in tretjo državo – Dopustnost

(Člen 4 PEU; člena 63 PDEU in 65 PDEU)

Člena 63 PDEU in 65 PDEU v povezavi s členom 4 PEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da država članica v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, ugodnejše obravnavanje ‐ odobreno delničarju rezidentu, ki izhaja iz dvostranske davčne konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjene med to državo članico in tretjo državo, v skladu s katero se pri viru odtegnjeni davek s strani tretje države brezpogojno odbije od davka, dolgovanega v tej državi članici prebivališča delničarja ‐ ne razširi na delničarja rezidenta, ki prejema dividende iz države članice, s katero je ta država članica prebivališča sklenila dvostransko davčno konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ki odobritev takega odbitka pogojuje z izpolnjevanjem dodatnih pogojev, ki jih določa nacionalno pravo.

Če tako manj ugodno obravnavanje pomeni oviro za prost pretok kapitala, prepovedano s členom 63(1) PDEU, pa člen 56(1)(a) in (3) razlikuje med dovoljenim neenakim obravnavanjem in prepovedano diskriminacijo. Če ukrepi Unije za poenotenje ali uskladitev ne obstajajo, ostanejo države članice pristojne, da s konvencijo ali enostransko opredelijo merila za porazdelitev svoje davčne suverenosti. Zato lahko zato država članica ob upoštevanju razlik med davčnimi zakonodajami različnih držav članic, ki izhajajo iz teh okoliščin, dividende iz različnih držav obravnava različno na podlagi konvencije ali enostransko.

V okviru dvostranskih davčnih konvencij so v njih določene ugodnosti sestavni del pravil iz konvencij in prispevajo k splošnemu ravnotežju vzajemnih razmerij med državama pogodbenicama, ne glede na to, ali gre za davčne konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjene z državami članicami, ali za take konvencije, sklenjene s tretjimi državami.

Glede ugodnosti brezpogojnega odbitka, podeljene na podlagi davčne konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjene med državo članico in tretjo državo, ki je v tem, da se rezidentom države članice dovoli, da se pri viru odtegnjeni davek s strani tretje države odbije od davka, dolgovanega v tej državi članici, je področje uporabe take konvencije omejeno na rezidente te države članice, ki prejemajo dividende iz te tretje države in jim je ta odtegnila davek pri viru. Dejstva, da se zadevna ugodnost podeli le tem rezidentom, ki spadajo na področje uporabe te konvencije – glede na to, da je ta ugodnost sestavni del pravil iz konvencije in prispeva k splošnemu ravnotežju vzajemnih razmerij med državama pogodbenicama navedene konvencije – tako ni mogoče obravnavati kot ugodnosti, ki bi jo bilo mogoče ločiti od preostalega dela te konvencije.

V teh okoliščinah rezidenti te države članice, ki prejemajo dividende iz drugih držav članic in te ne spadajo na področje uporabe davčne konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja in ki morajo za namen odbitka pri viru odtegnjenega davka izpolnjevati pogoj iz nacionalnega prava, in sicer da so kapital in premičnine, iz katerih izvirajo upoštevne dividende, namenjeni opravljanju poklicne dejavnosti v njihovi državi članici rezidentstva, niso v objektivno primerljivem položaju z rezidenti iste države članice, ki prejemajo dividende iz tretje države, s katero je država članica sklenila dvostransko konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ki določa brezpogojno pravico do takega odbitka. Tako manj ugodno obravnavanje zato ne pomeni ovire, prepovedane z določbami Pogodbe glede prostega pretoka kapitala.

(Glej točke 25, od 28 do 35, 37 in izrek.)