Zadeva C-169/08

Presidente del Consiglio dei Ministri

proti

Regione Sardegna

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte costituzionale)

„Svoboda opravljanja storitev — Člen 49 ES — Državne pomoči — Člen 87 ES — Deželna zakonodaja, ki uvaja davek na turistični pristanek zrakoplovov, namenjenih zasebnemu prevozu oseb, in rekreacijskih plovil, ki bremeni le subjekte z davčnim domicilom zunaj ozemlja te dežele“

Sklepni predlogi generalne pravobranilke J. Kokott, predstavljeni 2. julija 2009 I ‐ 10825

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. novembra 2009 I ‐ 10864

Povzetek sodbe

Pojem „storitve“ v smislu člena 50 ES pomeni, da gre za storitve, opravljene običajno za plačilo, ki je gospodarska protivrednost storitve in ga določita izvajalec in uporabnik storitve. Deželni davek na pristanek, ki se nanaša na gospodarsko izkoriščanje prevoznih sredstev na deželnem ozemlju, in ne na prevozna podjetja, ki opravljajo dejavnost v tej deželi, tudi če se ta davek ne nanaša na prevozne storitve, vendar iz tega ni mogoče sklepati, da ni nikakor povezan s svobodo opravljanja storitev. Namreč, čeprav je v členu 50, tretji odstavek, ES navedena zgolj aktivna svoboda opravljanja storitev, v okviru katere se ponudnik napoti k prejemniku storitev, svoboda opravljanja storitev vključuje tudi pravico prejemnikov storitev, da gredo v drugo državo članico, v kateri je ponudnik, da bi tam prejeli te storitve. Ker prevozniki in osebe, ki uporabljajo njihovo prevozno sredstvo, večino storitev, kot so storitve na letališčih in v pristaniščih, koristijo na ozemlju zadevne dežele, tak pristanek pomeni nujni pogoj za koriščenje navedenih storitev in je deželni davek na pristanek precej povezan s tako storitvijo. Poleg tega deželni davek, ki bremeni pristanek rekreacijskih plovil in se uporablja tudi za podjetja, ki gospodarsko izkoriščajo taka rekreacijska plovila, in zlasti tista, katerih podjetniška dejavnost je odplačno dajanje takih plovil na voljo tretjim osebam, neposredno vpliva na opravljanje storitev v smislu člena 50 ES. Nazadnje, storitve, na katere vpliva deželni davek na pristanek, so lahko čezmejne, ker ta davek po eni strani lahko prizadene možnost podjetij s sedežem v zadevni deželi, da ponudijo storitve pristanka na letališčih in v pristaniščih tujim državljanom in podjetjem s sedežem v drugi državi članici, in po drugi strani vpliva na dejavnost tujih podjetij s sedežem v drugi državi članici, in ne v tej deželi. (Glej točke od 23 do 28.)

Člen 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotuje davčni zakonodaji deželne oblasti, ki določa plačilo deželnega davka na turistični pristanek zrakoplovov, namenjenih zasebnemu prevozu oseb, in rekreacijskih plovil in ki bremeni le fizične in pravne osebe z davčnim domicilom zunaj ozemlja te dežele, ker uporaba te davčne zakonodaje povzroči, da so zadevne storitve za vse zavezance za plačilo davka, ki imajo svoj davčni domicil zunaj ozemlja dežele in sedež v drugi državi članici, dražje kot storitve, opravljene za subjekte s sedežem na tem ozemlju. Glede neposrednih davkov položaja rezidentov in nerezidentov v posamezni državi članici praviloma nista primerljiva, saj so med njimi objektivne razlike z vidika vira dohodka in vidika osebne zmožnosti plačila oziroma njihovega osebnega in družinskega položaja. Vendar je treba za primerjavo položaja davčnih zavezancev upoštevati posebne značilnosti zadevnega davka. Zato različno obravnavanje – glede zadevne obdavčitve – rezidentov in nerezidentov pomeni omejitev prostega pretoka, ki je prepovedana s členom 49 ES, če ni nobene objektivne razlike v položajih, ki bi upravičila različno obravnavanje teh kategorij zavezancev. Take omejitve svobode opravljanja storitev ni mogoče utemeljiti z razlogi varstva okolja, če uporaba deželnega davka temelji na razlikovanju med osebami, ki ni povezano s tem okoljskim ciljem. Omejitev svobode opravljanja storitev tudi ne more biti utemeljena z razlogi skladnosti davčnega sistema zadevne dežele, ker neobdavčitve teh rezidentov z deželnim davkom na pristanek ni mogoče šteti za izravnavo drugih davkov, s katerimi so ti obdavčeni, saj ta davek nima enakih ciljev kot davki, ki jih plačajo zavezanci rezidenti v tej deželi. (Glej točke 31, 34, 35, 45, od 48 do 50 in točko 1 izreka.)