Zadeva T-127/04

KME Germany AG in drugi

proti

Evropski komisiji

„Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg bakrenih industrijskih cevi — Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES — Določanje cen in razdelitev trgov — Globe — Dejanski vpliv na trg — Velikost zadevnega trga — Trajanje kršitve — Olajševalne okoliščine — Sodelovanje“

Sodba Sodišča prve stopnje (osmi senat) z dne 6. maja 2009 II ‐ 1174

Povzetek sodbe

Sodišče prve stopnje mora v okviru nadzora zakonitosti glob, naloženih zaradi kršitve pravil Skupnosti o konkurenci, preveriti, ali je Komisija svoje pooblastilo za odločanje po prostem preudarku izvrševala na podlagi metode, navedene v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, in če bi se ugotovilo, da te metode ni upoštevala, preveriti, ali je to upravičeno in pravno zadostno obrazloženo. Samoomejevanje pooblastila za odločanje po prostem preudarku Komisije, ki izhaja iz sprejetja teh smernic, namreč ni nezdružljivo z ohranitvijo večje diskrecijske pravice Komisije. Smernice vsebujejo različne elemente fleksibilnosti, ki Komisiji omogočajo izvajanje diskrecijske pravice v skladu z določbami Uredbe št. 17, kot jih razlaga Sodišče. Poleg tega se na področjih, kot je določitev zneska globe, na katerem ima Komisija diskrecijsko pravico, na primer glede stopnje povečanja zaradi trajanja, nadzor zakonitosti teh presoj omeji na ugotovitev neobstoja očitne napake pri presoji. Poleg tega diskrecijska pravica Komisije in njene omejitve načeloma ne vplivajo na izvrševanje pristojnosti sodišč Skupnosti za odločanje v sporu polne jurisdikcije, na podlagi katere lahko odpravi, zmanjša ali poveča globo, ki jo je naložila Komisija. (Glej točke od 34 do 37.)

V okviru izhodiščnih zneskov glob zaradi kršitve pravil Skupnosti o konkurenci, ki jih določi Komisija, mora ta upoštevati posebno veljavo vsakega podjetja, ki je udeleženo pri kršitvi, in torej dejanski vpliv njegovega nezakonitega ravnanja na konkurenco. Tudi če ni dokaza o dejanskem vplivu kršitve na trg, ima Komisija pravico do različnega obravnavanja glede na tržne deleže na zadevnem trgu. Tržni delež vsakega zadevnega podjetja na trgu, ki je predmet omejevalnega ravnanja, pomeni namreč objektivni dejavnik, ki pravilno pokaže odgovornost vsakega od njih za morebitno škodljivost, ki jo ima navedeno ravnanje za normalno konkurenco. (Glej točki 61 in 62.)

V okviru presoje teže kršitve pravil Skupnosti o konkurenci, da bi se določil izhodiščni znesek globe, naložene podjetju, čeprav Komisija ne dokaže, da je imel kartel dejanski vpliv na trg, to ne vpliva na opredelitev kršitve kot zelo resne in torej na višino globe. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je iz sistema Skupnosti glede sankcij za kršitev pravil o konkurenci, kot je bil vzpostavljen z Uredbo št. 17 in kot ga razlaga sodna praksa, razvidno, da karteli zaradi svoje narave zaslužijo najstrožje globe. Njihov morebitni dejanski vpliv na trg, zlasti vprašanje, koliko je omejevanje konkurence prispevalo k tržni ceni, višji od tiste, ki bi se zaračunavala ob neobstoju kartela, ni odločilno merilo za določitev višine glob. Poleg tega je iz Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, razvidno, da je sporazume ali usklajena ravnanja, ki se nanašajo zlasti na določitev cen in razdelitev strank, mogoče le zaradi njihove narave opredeliti za zelo resne, ne da bi morala imeti taka ravnanja poseben vpliv ali posebno geografsko razsežnost. Ta ugotovitev je podprta z dejstvom, da čeprav so v opisu resnih kršitev izrecno navedeni vpliv na trg in učinki na širša območja skupnega trga, pa v opisu zelo resnih kršitev, nasprotno, ni navedena nobena zahteva glede dejanskega vpliva na trg niti vpliv na posebno geografsko območje. (Glej točke od 63 do 65.)

Dejanski vpliv kartela na trg je treba šteti za dovolj dokazan, če Komisija lahko predloži konkretne in verodostojne indice, ki z razumno verjetnostjo kažejo, da je kartel vplival na trg. Komisija lahko legitimno sklepa, da je imela kršitev dejanski vpliv na trg, na podlagi indicev, kot je dejstvo, da so se cene v obdobju, ko se omejevalni sporazum ni v celoti spoštoval, znižale in močno zvišale v drugih obdobjih, vzpostavitev sistema izmenjave podatkov glede količin prodaje in višine cen, velik tržni delež, ki so ga imeli skupaj vsi udeleženci kartela, in dejstvo, da so tržni deleži vseh udeležencev kartela ostali relativno stabilni med trajanjem kršitve. Poleg tega dejstvo, da člani kartela niso vedno spoštovali sporazumov, ne zadošča za izločitev vpliva na trg. (Glej točke od 68 do 71.)

V okviru presoje teže kršitve pravil Skupnosti o konkurenci lahko Komisija za določitev izhodiščnega zneska globe, naložene podjetju, pri čemer ni zavezana k temu, upošteva velikost prizadetega trga. V ta namen lahko upošteva promet zadevnega trga. Ni nobenega veljavnega razloga, da bi se promet računal tako, da bi se izključili nekateri proizvodni stroški. V vseh industrijskih sektorjih obstajajo namreč stroški, vezani na končni proizvod, ki jih proizvajalec ne more nadzirati, ampak so vsekakor ključen element vseh dejavnosti in jih zato ni mogoče izključiti iz njegovega prometa pri določitvi izhodiščnega zneska globe. Dejstvo, da cena surovine pomeni pomemben del končne cene končnega proizvoda oziroma da je tveganje nihanj cen pri eni surovini veliko večje kot pri drugih surovinah, te ugotovitve ne more ovreči. (Glej točki 86 in 91.)

Iz Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ je razvidno, da Komisija ni dokazala nobenega prekrivanja ali soodvisnosti med presojo teže in presojo trajanja kršitve. Dejstvo, da si je pri dolgotrajnih kršitvah pridržala možnost povečati znesek, sprejet glede na težo kršitve, za do 10 odstotkov za vsako leto kršitve, je nikakor ne zavezuje, da to stopnjo določi glede na intenzivnost dejavnosti kartela ali njegovih učinkov, ali celo glede na težo kršitve. Komisija namreč v okviru svoje diskrecijske pravice stopnjo povečanja, ki jo želi uporabiti, določi na podlagi trajanja kršitve. (Glej točki 101 in 103.)

Komisija mora pri določanju zneska glob ravnati v skladu s svojimi smernicami. Vendar v Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ ni navedeno, da mora Komisija vedno ločeno upoštevati vsako od olajševalnih okoliščin, naštetih v členu 3 teh smernic, in ni dolžna na tej podlagi samodejno dodeliti dodatnega zmanjšanja, ker se mora ustreznost morebitnega zmanjšanja globe na podlagi olajševalnih okoliščin presojati s splošnega vidika ob upoštevanju vseh upoštevnih okoliščin. Sprejetje teh smernic namreč ni odvzelo upoštevnosti sodni praksi, v skladu s katero ima Komisija pravico, da pri določanju globe, ki jo namerava naložiti, določene elemente upošteva ali pa ne, zlasti glede na okoliščine zadeve. Ker smernice olajševalnih okoliščin, ki se lahko upoštevajo, ne določajo kot obvezne, je treba ugotoviti, da si je Komisija pri splošni presoji pomena morebitnega zmanjšanja zneska glob na podlagi olajševalnih okoliščin pridržala nekaj svobode za prosto presojo. (Glej točki 114 in 115.)

Gre za paradoks iz Obvestila o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primerih kartelov iz leta 1996, v smislu da podjetje, ki spada pod točko D navedenega obvestila in ki Komisiji predloži nove informacije, tvega, da bo strožje sankcionirano, kot če teh informacij Komisiji ne bi sporočilo. Člen 3, šesta alinea, Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, na podlagi katerega lahko učinkovito sodelovanje podjetja v postopku, za katero se ne uporablja obvestilo o ugodni obravnavi iz leta 1996, pomeni olajševalno okoliščino, ta paradoks odpravlja. Komisija lahko tako na podlagi člena 3, šesta alinea, teh smernic odloči, da ne bo povečala globe, naložene podjetju glede določenih obdobij kršitve, za katera je navedeno podjetje prvo predložilo nove informacije v okviru obvestila o ugodni obravnavi iz leta 1996. (Glej točke 126, 127 in 148.)

Logika imunitete pred globami je v tem, da jo je mogoče priznati le enemu od članov kartela, saj je njen namen ustvariti ozračje negotovosti znotraj kartela, da bi se spodbudilo njegovo razkritje Komisiji. Vendar ta negotovost jasno izhaja iz dejstva, da udeleženci kartela vedo, da bo imuniteto pred globami lahko dobil le eden od njih, in sicer s tem, da bo razkril druge udeležence kršitve, ti pa bodo tako izpostavljeni tveganju, da se jim bodo naložile strožje globe. V položaju, v katerem je Komisija seznanjena z obstojem kartela, vendar nima nekaterih pomembnih dokazov, na podlagi katerih bi lahko ugotovila celotno trajanje te kršitve, je še posebej želeno uporabiti tak mehanizem, zlasti da bi kršiteljem preprečili, da bi se dogovorili o prikritju navedenih dokazov. Tak primer se razlikuje od tistega, v katerem Komisija že pozna dokaze, a jih želi dopolniti. V tem zadnjem primeru je zmanjšanje globe kršiteljem namesto priznanja imunitete pred globami enemu podjetju upravičeno s tem, da namen ni več odkriti okoliščine, zaradi katere bi bilo treba povečati naloženo globo, temveč zbrati čim več dokazov, da bi Komisija lažje ugotovila zadevna dejstva. (Glej točke od 130 do 132.)