Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (prvi senat) 
z dne 21. marca 2019 * 
„Predhodno odločanje – Notranji trg z zemeljskim plinom – Koncesije za javne službe distribucije – 
Predčasno prenehanje koncesij po izteku prehodnega obdobja – Povračilo, ki ga novi koncesionar 
dolguje prejšnjemu koncesionarju – Načelo pravne varnosti“ 
V zadevi C-702/17, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložil 
Consiglio di Stato (državni svet, Italija) z odločbo z dne 15. junija 2017 , ki je na Sodišče prispela 
14. decembra 2017 , v postopku 
Unareti SpA 
proti 
Ministero dello Sviluppo E conomico,  
Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali,  
Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano,  
Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata,  
Ministero per gli affari regionali – Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie,  
Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali,  
ob udeležbi 
Lucie Sanfilippo, 
SODIŠČE (prvi senat), 
v sestavi J.-C. Bonichot (poročevalec), predsednik senata, C. Toader, sodnica, A. Rosas, L. Bay Larsen in 
M. Safjan, sodniki,  
generalni pravobranilec: N. Wahl,  
sodni tajnik: A. Calot Escobar,  
na podlagi pisnega postopka,  
* Jezik postopka: italijanščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :233 1 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZADEVA C-702/17  
UNARETI  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
– za Unareti SpA G. Caia, A. Clarizia, M. Midiri in S. Colombari, avvocati, 
– za italijansko vlado G. Palmieri, agentka, skupaj s F. Sclafanijem, avvocato dello Stato, 
– za Evropsko komisijo O. Beynet, G. Gattinara in P. Ondrůšek, agenti, 
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez 
sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago prava Unije na področju koncesij za javne 
službe in načela pravne varnosti. 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Unareti SpA na eni strani ter Ministero dello 
Sviluppo Economico (ministrstvo za gospodarski razvoj, Italija), Presidenza del Consiglio dei 
Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali (predsedstvo sveta ministrov – oddelek za deželne 
zadeve, Italija), Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano 
(organ, pristojen za električno energijo, zemeljski plin in vodovodni sistem – območni urad v Milanu, 
Italija), Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata (predsedstvo 
sveta ministrov – državna konferenca dežel in avtonomnih pokrajin, Italija), Ministero per gli affari 
regionali – Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie (ministrstvo za deželne zadeve, 
oddelek za deželne zadeve in avtonomne pokrajine, Italija) in Conferenza Unificata Stato Regioni 
e Enti Locali (enotna državna konferenca dežel in lokalnih skupnosti, Italija) na drugi strani v zvezi 
stožbo za razglasitev ničnosti, prvič, decreto ministeriale no 74951 recante „Approvizione del 
documento ‚Linee Guida su criteri e modalità applicative per la valutazione del valore del rimborso 
degli impianti di distribuzione del gas naturale‘“ (ministrski odlok št. 74951 o potrditvi dokumenta 
z naslovom „Smernice o merilih in načinih ocenjevanja višine povračila za objekte za distribucijo 
zemeljskega plina“) z dne 22. maja 2014 (GURI št. 129 z dne 6. junija 2014 ) in, drugič, decreto 
interministeriale n. 106, regolamento recante modifica al decreto del 12 novembre 2011 , n. 226, 
concernente i criteri di gara per l’affidamento del servizio di distribuzione del gas naturale 
(medministrski odlok št. 106, uredba o spremem bi odloka št. 226 z dne 12. novembra 2011 o merilih 
za javne razpise za storitev distribucije zemeljskega plina) z dne 20. maja 2015 (GURI št. 161 z dne 
14. julija 2015 ). 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 Člen 24 Direktive 2009 /73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih 
notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003 /55/ES (UL 2009 , L 211, str. 94) 
določa: 
„Države članice imenujejo ali zahtevajo od podjetij, ki imajo v lasti distribucijske sisteme ali so zanje 
odgovorna, da imenujejo enega ali več operaterjev distribucijskih sistemov za čas, ki ga morajo določiti 
države članice glede na oceno učinkovitosti in gospodarsko ravnotežje […].“ 
ECLI:EU:C:2019 :233 2 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZADEVA C-702/17  
UNARETI  
Italijansko pravo 
4 Člen 14 decreto legislativo št. 164, attuazione della direttiva n. 98/30/ES – recante norme comuni per il 
mercato interno del gas naturale, a norma dell’articolo 41 della legge 17 maggio 1999 , n. 144 (zakonska 
uredba št. 164 o izvajanju Direktive 98/30/ES o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom 
v skladu s členom 41 zakona št. 144 z dne 17. maja 1999 ) z dne 23. maja 2000 (GURI št. 142 z dne 
20. junija 2000 ) določa, da je dejavnost distribucije zemeljskega plina načeloma dejavnost javne službe, 
ki jo občine oddajo koncesionarjem, ki so izbrani izključno na podlagi javnega razpisa za obdobje, ki ne 
sme presegati dvanajst let. 
5 Člen 15(5) te zakonske uredbe v zvezi z obstoječimi koncesijami za distribucijo zemeljskega plina, ki 
niso bile podeljene v javnem postopku, določa: 
„V zvezi z dejavnostjo distribucije plina se koncesije, ki so obstajale na datum začetka veljavnosti te 
uredbe, in koncesije, ki so bile podeljene družbam, ki so nastale s preoblikovanjem sedanjih 
upravljavcev, nadaljujejo do določenega datuma, če ta nastopi pred iztekom prehodnega obdobja, 
določenega v odstavku 7. Veljavne koncesije, ki nimajo predvidenega roka ali katerih rok nastopi po 
prehodnem obdobju, veljajo do konca tega prehodnega obdobja. V zadnjem primeru je imetnikom 
obstoječih koncesij priznana pravica do povračila, ki jo plača nov upravljavec […], izračuna pa se na 
podlagi pravil iz sporazumov ali pogodb, oziroma če volja strank glede tega ni razvidna, v skladu 
z merili iz točk (a) in (b) člena 24 regio decreto n. 2578 [approvazione del testo unico della legge 
sull’assunzione direta dei pubblici servizi da parte dei comuni e delle province (kraljeva uredba 
št. 2578 o potrditvi enotnega besedila zakona o neposrednem izvrševanju javnih služb s strani občin in 
pokrajin) (GURI št. 52 z dne 4. marca 1926 )] z dne 15. oktobra 1925 . Ocenjevanje izgubljenega 
dobička, ki je posledica predčasne prekinitve razmerja z upravljavcem, je vedno izključeno.“ 
6 Člen 24 kraljeve uredbe št. 2578 z dne 15. oktobra 1925 določa, da je treba v okviru zakono daje, ki se 
nanaša na odkup koncesij za storitve s strani občin, upoštevati ti merili: 
„(a) poslovno vrednost objekta ter z njim povezane premične in nepremične opreme in drugih 
delovnih sredstev, pri čemer se upoštevajo tako čas, ki je pretekel od dejanskega pričetka 
opravljanja storitve in morebitne obnove objekta ali opreme in drugih delovnih sredstev, kot tudi 
morebitne določbe koncesijske pogodbe, ki urejajo lastništvo omenjene opreme in delovnih 
sredstev ob izteku te koncesije; 
(b) predplačila ali subvencije, ki so jih izplačale občine, pa tudi znesek sorazmernih dajatev za 
registracijo, ki so jih vnaprej plačali koncesionarji, in morebitne premije, plačane občinam, ki so 
koncesijo podelile, pri čemer se upoštevajo tudi elementi, navedeni v prejšnji točki.“ 
7 Člen 5(2) in (3) decreto n. 226 del ministro dello sviluppo economico et del ministre per i rapporti con 
le regioni e la coesione territoriale recante regolamento per i criteri di gara e per la valutazione 
dell’offerta per l’affidamento del servizio della distribuzione del gas naturale, in attuazione 
dell’articolo 46-bis del decreto legge 1° ottobre 2007 n. 159, convertito in legge, con modificazioni, 
dalla legge 29 novembre 2007 , n. 222 (odlok št. 226 ministra za gospodarski razvoj in ministra, 
pristojnega za odnose z deželami in teritorialno kohezijo, o uredbi za merila javnih razpisov in oceno 
ponudbe v zvezi z dodelitvijo javne službe distribucije zemeljskega plina zaradi izvrševanja člena 46a 
uredbe-zakona št. 159 z dne 1. oktobra 2007 , ki je bila s spremem bami preoblikovana v zakon 
z zakono m št. 222 z dne 29. novembra 2007 ) z dne 12. novembra 2011 (redni dodatek h GURI št. 22 
z dne 27. januarja 2012 ) v prvotni različici določa: 
„2. Višina povračila, do katerega so upravičeni imetniki prekinjenih koncesij, za katere ni določen 
potek ali pri katerih pogodbeno določeni potek presega datum prenehanja opravljanja storitve, določen 
v javnem razpisu za novo podeljevanje koncesij, se izračuna na podlagi določb sporazumov ali pogodb, 
ECLI:EU:C:2019 :233 3 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZADEVA C-702/17  
UNARETI  
in sicer v skladu z določbami člena 15(5) zakonske uredbe št. 164 z dne 23. maja 2000 ter njenih 
spremem b, zlasti v primerih predčasne prekinitve pogodbe pred datumom pogodbeno določenega 
poteka koncesije. 
3. Če metodologije za izračun višine povračila, do katerega so upravičeni imetniki koncesij iz 
odstavka 2, ni mogoče določiti na podlagi pogodbene dokumentacije, vključno v primeru, ko je na 
splošno navedeno, da se višina povračila določi na podlagi tržnih cen, se uporabljajo merila iz 
točk (a) in (b) člena 24(4) kraljeve uredbe št. 2578 z dne 15. oktobra 1925 , pri čemer se upoštevajo 
načini, opredeljeni v odstavkih od 5 do 13, vendar le za del objekta, ki je v lasti upravljavca in za 
katerega po pogodbeno določenem poteku koncesije ni predviden brezplačen prenos na lokalno 
skupnost, ki je koncesijo podelila.“ 
8 Člen 4(6) decreto-legge n. 69 convertito, con modificazioni, dalla legge 9 agosto 2013 n 98, disposizioni 
urgenti per il rilancio dell’economia (uredba-zakon št. 69, ki je bila s spremem bami preoblikovana 
v zakon z zakono m št. 98 z dne 9. avgusta 2013 , o nujnih določbah za ponovni zagon gospodarstva) 
z dne 21. junija 2013 (redni dodatek h GURI št. 144 z dne 21. junija 2013 ) določa, da lahko zaradi 
lažjega izvajanja javnih razpisov za oddajo javnega naročila distribucije plina ter zaradi zmanjšanja 
stroškov za lokalne skupnosti in podjetja „ministrstvo za gospodarski razvoj sprejme smernice 
o merilih in načinih ocenjevanja višine povračila za objekte za distribucijo zemeljskega plina v skladu 
s členom 5 odloka št. 226 z dne 12. novembra 2011 “. 
9 „Smernice o merilih in načinih ocenjevanja višine povračila za objekte za distribucijo zemeljskega 
plina“, ki so navedene v uredbi-zakonu št. 69 z dne 21. junija 2013 , so bile potrjene z ministrskim 
odlokom št. 74951 z dne 22. maja 2014 . 
10 S členom 1(16) decreto-legge n. 145 convertito, con modificazioni, dalla legge 21 febbraio 2014 n. 9, 
interventi urgenti di avvio del piano „destinazione Italia“ per il contenimento delle tariffe elettriche 
e del gas, per l’internazionalizzazione, lo sviluppo e la digitalizzazione delle imprese, nonché misure 
per la realizzazione di opere pubbliche ed EXPO 2015 (uredba-zakon št. 145, ki je bila 
s spremem bami preoblikovana v zakon z zakono m št. 9 z dne 21. februarja 2014 , o nujnih ukrepih za 
udejanjenje načrta „destinacija Italija“ za zmanjšanje tarif za električno energijo in plin ter za 
internacionalizacijo, razvoj in digitalizacijo podjetij in o ukrepih za izvedbo javnih del in EXPO 2015 ) 
z dne 23. decembra 2013 (GURI št. 300 z dne 23. decembra 2013 ) je bil spremenjen člen 15(5) 
zakono dajne uredbe št. 164 z dne 23. maja 2000 , tako da je bilo za namene ureditve vidikov, ki jih ne 
urejajo zadevni sporazumi in pogodbe, sklicevanje na merila iz člena 24(a) in (b) kraljeve uredbe 
št. 2578 z dne 15. oktobra 1925 nadomeščeno s sklicevanjem „na smernice o merilih in načinih 
ocenjevanja višine povračila iz člena 4(6) uredbe-zakona št. 69 z dne 21. junija 2013 “. 
11 Z decreto-legge del 24 giugno 2014 , n. 91 convertito con modificazioni, dalla legge 11 agosto 2014 
n. 116, disposizioni urgenti per il settore agricolo, la tutela ambientale e l’efficientamento energetico 
dell’edilizia scolastica e universitaria, il rilancio e lo sviluppo delle imprese, il contenimento dei costi 
gravanti sulle tariffe elettriche, nonché per la definizione imme diata di ademp imenti derivanti dalla 
normativa europea (uredba-zakon št. 91, ki je bila s spremem bami preoblikovana v zakon z zakono m 
št. 116 z dne 11. avgusta 2014 , o nujnih ukrepih za kme tijski sektor, varstvo okolja ter energetsko 
učinkovitost šolskih in univerzitetnih zgradb, ponovni zagon in razvoj podjetij, omejitev stroškov, ki 
zadevajo tarife za električno energijo, in za takojšnjo opredelitev formalnosti, ki izhajajo iz evropskih 
predpisov) z dne 24. junija 2014 (GURI št. 144 z dne 24. junija 2014 ) je bila v člen 15(5) zakonske 
uredbe št. 164 z dne 23. maja 2000 vstavljena dodatna spremem ba, ki določa, da se povračilo izračuna 
v skladu z določbami sporazumov in pogodb, „pod pogojem, da so bili sklenjeni pred začetkom 
veljavnosti“ uredbe št. 226 z dne 12. novembra 2011 . 
12 Člen 5(2) uredbe št. 226 z dne 12. novembra 2011 , kakor je bila spremenjena z medministrskim 
odlokom št. 106 z dne 20. maja 2015 , določa, da se pogodbeno merilo za določitev povračila 
uporablja, „če je bila pogodbena dokumentacija sklenjena pred 11. februarjem 2012 in če vsebuje vse 
ECLI:EU:C:2019 :233 4 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZADEVA C-702/17  
UNARETI  
metodološke elemente, kot so postavke cenikov, ki veljajo za različne vrste osnovnih sredstev ter ki se 
uporabljajo za posodobljen inventar osnovnih sredstev in pregled fizične degrada cije, vključno 
z življenjsko dobo različnih vrst osnovnih sredstev, ki so potrebne za izračun in preverjanje višine 
povračila tudi s strani organa“. V tem členu je v odstavku 3 dodano, da se v primerih, da 
o metodologiji za izračun višine povračila „ni mogoče sklepati iz pogodbene dokumentacije, sklenjene 
pred 11. februarjem 2012 , vključno s primeri, v katerih je na splošno navedeno, da se višina povračila 
izračuna na podlagi kraljeve uredbe št. 2578 z dne 15. oktobra 1925 , ne da bi bila pri tem določena 
metodologija, ali da se višina povračila določi na podlagi tržnih cen,“ uporabljajo načini, opredeljeni 
v odstavkih od 5 do 13 člena 5 odloka št. 226 z dne 12. novembra 2011 , „vendar le za dele objekta, ki 
so v lasti upravljavca in za katere po pogodbeno določenem poteku koncesije ni predviden brezplačen 
prenos na lokalno skupnost, ki je koncesijo podelila, in sicer na podlagi načinov, določenih v smernicah 
o merilih in načinih ocenjevanja višine povračila“. 
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje 
13 Iz predložitvene odločbe je razvidno, da družba Unareti zagotavlja javno službo distribucije zemeljskega 
plina v 213 italijanskih občinah, ki so večinoma v Lombardiji, pri čemer velikost njenega omrežja znaša 
približno 7650 kilometrov (km), prostornina letne distribucije pa skoraj 2 milijardi kubičnih metrov 
plina. 
14 Ta družba je pri Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij, 
Italija) predlagala razglasitev ničnosti „Smernic o merilih in načinih ocenjevanja višine povračila za 
objekte za distribucijo zemeljskega plina“, ki so bile potrjene z ministrskim odlokom št. 74951 z dne 
22. maja 2014 . 
15 Svojo tožbo je kasneje dopolnila s predlogom za razglasitev ničnosti medministrskega odloka št. 106 
z dne 20. maja 2015 . 
16 Družba Unareti je zlasti zatrjevala, da sta izpodbijana odloka v nasprotju z načelom pravne varnosti, ker 
se ji lahko retroaktivno odvzame možnost, da se za izračun povračila, do katerega ima pravico kot 
koncesionar, katerega koncesija preneha, sklicuje na pogodbena določila ali na kraljevi odlok št. 2578 
z dne 15. oktobra 1925 , in se je prisiljena sklicevati na „Smernice o merilih in načinih ocenjevanja 
višine povračila za objekte za distribucijo zemeljskega plina“, ki so bile potrjene z ministrskim odlokom 
št. 74951 z dne 22. maja 2014 , kar zanjo ni ugodno. 
17 Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij) je s sodbo z dne 
14. oktobra 2016 tožbo zavrnilo. 
18 Družba Unareti je zoper to sodbo vložila pritožbo pri Consiglio di Stato (državni svet, Italija). 
19 To sodišče izpostavlja, da mora odprtje zadevnega trga konkurenci uskladiti z varstvom že nastalih 
pogodbenih razmerij. Zato meni, da je potrebno, da Sodišče zlasti glede na sodbi z dne 17. julija 2008 , 
ASM Brescia (C-347/06, EU:C:2008 :416, točka 71), in z dne 12. decembra 2013 , Test Claimants in the 
Franked Investment Income Group Litigation, C-362/12, EU:C:2013 :834, točka 44), razloži „upoštevne 
določbe prava Unije“ in načelo pravne varnosti, da se ugotovi, ali nasprotujejo spremem bam, ki so bile 
uvedene z izpodbijanima odlokoma. 
20 V teh okoliščinah je Consiglio di Stato (državni svet) prekinil odločanje in Sodišču v predhodno 
odločanje predložil to vprašanje: 
„Ali tovrstna načela in predpisi nasprotujejo nacionalni ureditvi […], ki določa retroaktivno uporabo 
meril za določitev višine povračil, do katerih so upravičeni koncesionarji, katerih koncesija preneha, in 
tako posega v prejšnja pogodbena razmerja, ali pa je takšna uporaba – tudi z vidika sorazmernosti – 
ECLI:EU:C:2019 :233 5 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZADEVA C-702/17  
UNARETI  
utemeljena zaradi potrebe po zagotavljanju varstva drugih splošnih interesov, upoštevnih na evropski 
ravni in povezanih s potrebo po zagotavljanju boljšega varstva konkurence na zadevnem trgu ob 
sočasnem zagotavljanju večjega varstva odjemalcev, ki bi lahko posredno občutili posledice 
morebitnega povišanja zneskov, do katerih so upravičeni koncesionarji, katerih koncesija preneha?“ 
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe 
21 Najprej je treba zavrniti argumentacijo, s katero italijanska vlada navaja, da predlog za sprejetje 
predhodne odločbe ni dopusten, ker ne izpolnjuje zahtev iz člena 94 Poslovnika Sodišča. 
22 V skladu s tem členom mora predlog za sprejetje predhodne odločbe poleg besedila vprašanj, ki so 
Sodišču zastavljena v predhodno odločanje, vsebovati, prvič, povzetek predmeta spora in upoštevnih 
dejstev, kot jih je ugotovilo predložitveno sodišče, ali vsaj navedbo dejanskih okoliščin, na katerih 
vprašanja temeljijo, drugič, vsebino nacionalnih določb, ki naj bi se uporabile v obravnavani zadevi, in 
po potrebi upoštevno nacionalno sodno prakso ter, tretjič, razloge, ki so predložitvenemu sodišču 
vzbudili dvom glede razlage ali veljavnosti nekaterih določb prava Unije, ter pojasnitev zveze, ki po 
mnenju predložitvenega sodišča obstaja med temi določbami in nacionalno zakono dajo, ki jo je treba 
uporabiti v sporu o glavni stvari (sodba z dne 26. maja 2016 , NN (L) International, C-48/15, 
EU:C:2016 :356, točka 22). 
23 Iz besedila predložitvene odločbe pa izhaja, da ta izpolnjuje te pogoje, ker zadostno podaja dejstva 
spora o glavni stvari, ki so povzeta v točkah od 13 do 15 te sodbe, ker je z njo Sodišče seznanjeno 
z upoštevnim nacionalnim pravnim okvirom, navedenim v točkah od 4 do 12 te sodbe, in ker Sodišču 
omogoča razumevanje razlogov, navedenih v točkah 16 in 19 te sodbe, iz katerih predložitveno sodišče 
v okviru spora o glavni stvari sprašuje glede razlage prava Unije na področju koncesij za javne službe in 
načela pravne varnosti. 
24 Iz tega sledi, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe dopusten. 
Vprašanje za predhodno odločanje 
25 Predložitveno sodišče s svojim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba pravo Unije na področju 
koncesij za javne službe glede na načelo pravne varnosti razlagati tako, da nasprotuje nacionalni 
ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki spreminja referenčna pravila za izračun povračila, do 
katerega imajo pravico imetniki koncesij za distribucijo zemeljskega plina, ki so bile podeljene brez 
postopka, odprtega za konkurenco, zaradi predčasnega prenehanja teh koncesij, zato da se te podelijo 
v postopku, odprtem za konkurenco. 
26 Opozoriti je treba, da na področju koncesij za javne službe sekundarno pravo Unije, ki se uporablja 
v postopku v glavni stvari, in sicer člen 24 Direktive 2009 /73, določa le, da države članice imenujejo 
enega ali več operaterjev distribucijskih sistemov za čas, ki ga določijo glede na oceno učinkovitosti in 
gospodarsko ravnotežje. 
27 Sodišče je poleg tega presodilo, da čeprav koncesija za javne službe ne spada na področje uporabe 
direktiv v zvezi z različnimi kategorijami javnih naročil (glej med drugim sodbo z dne 21. julija 2005 , 
Coname, C-231/03, EU:C:2005 :487, točka 16), iz primarnega prava Unije izhaja, da morajo javni 
organi, ko nameravajo podeliti tako koncesijo, na splošno spoštovati temeljna pravila Pogodbe DEU in 
predvsem načelo prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva (glej v tem smislu med drugim 
sodbo z dne 7. decembra 2000 , Telaustria in Telefonadress, C-324/98, EU:C:2000 :669, točka 60). 
ECLI:EU:C:2019 :233 6 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZADEVA C-702/17  
UNARETI  
28 Natančneje, če je za tako koncesijo podan gotov čezmejni interes, pomeni njena popolnoma 
netransparentna podelitev podjetju, ki je v državi članici javnega naročnika, različno obravnavanje 
v škodo podjetij, ki bi jih lahko ta koncesija zanimala in ki so v drugi državi članici (glej v tem smislu 
sodbo z dne 17. julija 2008 , ASM Brescia, C-347/06, EU:C:2008 :416, točka 59 in navedena sodna 
praksa). 
29 Razen če je upravičeno z objektivnimi okoliščinami, tako različno obravnavanje, ki je z izključitvijo vseh 
podjetij iz drugih držav članic od tiste, iz katere je javni naročnik, v škodo predvsem teh podjetij 
pomeni posredno diskriminacijo na podlagi državljanstva, ki je na podlagi členov 49 in 56 PDEU 
prepovedana (glej v tem smislu sodbo z dne 17. julija 2008 , ASM Brescia, C-347/06, EU:C:2008 :416, 
točka 60). 
30 Ob tem je treba poudariti, da se pravila, navedena v točkah od 26 do 29 te sodbe, nanašajo na 
obveznosti, ki jih ima javni naročnik pri dodelitvi koncesije za javno službo distribucije zemeljskega 
plina, zlasti kadar je zanjo podan gotov čezmejni interes. 
31 Vendar pa to ni niti predmet niti učinek odlokov, ki se izpodbijata v postopku v glavni stvari in ki se 
nanašata samo na referenčna pravila za izračun povračila, ki ga določa nacionalno pravo, in sicer 
člen 15(5) zakonske uredbe št. 164 z dne 23. maja 2000 v različici, ki se uporablja za spor o glavni 
stvari, v korist imetnika obstoječe koncesije, ki je bila podeljena brez predhodnega postopka, odprtega 
za konkurenco, in predčasno odpovedana zaradi njene podelitve v postopku javnega razpisa zgolj na 
podlagi nacionalnega prava, in sicer člena 14 iste zakonske uredbe, saj Direktiva 2009 /73 ne določa 
posega v obstoječe koncesije za distribucijo plina. 
32 Iz tega izhaja, da poseg v obstoječe koncesije, katerega posledice so deloma določene z odlokoma, ki se 
izpodbijata v postopku v glavni stvari, ne izhaja iz prava Unije na področju koncesij za javno službo 
distribucije plina. 
33 Poleg tega spremem ba referenčnih pravil, ki je bila uvedena s tema odlokoma in katere namen je, da se 
v nekaterih primerih omeji možnost upravičenca do povračila, da se sklicuje na določila koncesijske 
pogodbe ali na kraljevo uredbo št. 2578 z dne 15. oktobra 1925 , sama po sebi ne more pomeniti 
različnega obravnavanja v škodo podjetij, ki bi bila lahko zainteresirana za službo, kot je ta, ki jo 
opravlja družba Unareti, in ki so na ozemlju države članice, ki ni Italija. Taka spremem ba referenčnih 
pravil se namreč brez razlikovanja uporablja za podjetja, ki imajo sedež v Italiji, in tista, ki imajo sedež 
v drugi državi članici. 
34 V tem okviru je treba opozoriti, da čeprav je na načelo pravne varnosti na podlagi prava Unije vezan 
vsak nacionalni organ, to velja le, kolikor je ta pooblaščen za uporabo prava Unije (glej v tem smislu 
sodbo z dne 17. julija 2008 , ASM Brescia, C-347/06, EU:C:2008 :416, točka 65 in navedena sodna 
praksa). 
35 Vendar pa, kot je bilo navedeno v točkah 32 in 33 te sodbe, italijanski organi s tem, da so predčasno 
razvezali obstoječe koncesije in sprejeli odloka, ki se izpodbijata v postopku v glavni stvari, niso 
ravnali iz naslova njihove obveznosti uporabe prava Unije. 
36 Zaradi te značilnosti zadeve v glavni stvari se ta zadeva v tem pogledu razlikuje od tistih, ki ju navaja 
predložitveno sodišče in v katerih sta bili izrečeni sodbi z dne 17. julija 2008 , ASM Brescia (C-347/06, 
EU:C:2008 :416, točka 71), in z dne 12. decembra 2013 , Test Claimants in the Franked Investment 
Income Group Litigation (C-362/12, EU:C:2013 :834), v katerih se je načelo pravne varnosti uporabilo 
glede na obstoj obveznosti, ki izhajajo iz prava Unije in na podlagi katerih so morali pristojni 
nacionalni organi utemeljiti različno obravnavanje, ki je odstopalo od pravil, navedenih v točkah od 27 
do 29 te sodbe, in vrniti davke, ki so bili pobrani v nasprotju s pravom Unije. 
ECLI:EU:C:2019 :233 7 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZADEVA C-702/17  
UNARETI  
37 Zato je treba na zastavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba pravo Unije na področju koncesij za javne 
službe glede na načelo pravne varnosti razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz 
postopka v glavni stvari, ki spreminja referenčna pravila za izračun povračila, do katerega imajo pravico 
imetniki koncesij za distribucijo zemeljskega plina, ki niso bile podeljene v postopku, odprtem za 
konkurenco, zaradi predčasnega prenehanja teh koncesij, zato da se te podelijo po postopku, odprtem 
za konkurenco. 
Stroški 
38 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo: 
Pravo Unije na področju koncesij za javne službe je treba glede na načelo pravne varnosti 
razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki 
spreminja referenčna pravila za iz račun pov račila, do katerega imajo pravico imetniki koncesij 
za distribucijo zemeljskega plina, ki niso bile podeljene v postopku, odprtem za konkurenco, 
zaradi predčasnega prenehanja teh koncesij, zato da se te podelijo po postopku, odprtem za 
konkurenco. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2019 :233 8