Cilj spremembe člena 35(1)(e) nekdanjega Poslovnika Sodišča za uslužbence s členom 50(1)(e) istega poslovnika v različici, ki je začela veljati 1. oktobra 2014, je bil predvsem povečati obveznosti tožeče stranke, da jasno predstavi svoje tožbene razloge, pri čemer je treba, da ti temeljijo na natančni opredelitvi njihove pravne podlage, da je utemeljitev vsakega tožbenega razloga povezana izključno s to podlago in da se vsak tožbeni razlog strogo razlikuje od drugih, to pa je v interesu vseh sodnih akterjev, posameznikov v postopku, odvetnikov, zastopnikov in sodnikov. V teh okoliščinah Sodišče za uslužbence ne more nadaljevati ukrepov procesnega vodstva ali vprašanj med obravnavo zgolj zato, da bi odpravilo pomanjkljivosti, nejasnosti ali dvoumnosti v besedilu tožbe v skladu s členom 50(1)(e) Poslovnika.

Ob upoštevanju uvodnih izjav 12 in 22 je bil z Uredbo št. 1023/2013 o spremembi Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije in Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije spremenjen člen 55 Kadrovskih predpisov, saj določa najkrajši tedenski delovni čas 40 ur, ne spreminja pa člena 93 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, ki določa osnovno plačo pogodbenih uslužbencev.

Iz tega izhaja, da je nameraval zakonodajalec s sprejetjem Uredbe št. 1023/2013 najkrajši tedenski delovni čas zvišati na 40 ur in to brez povišanja plače, čeprav je bil ta delovni čas v skupnem dogovoru organov za imenovanja vseh institucij pred tem določen na 37 ur in 30 minut ob upoštevanju prožnosti, ki je bila institucijam dovoljena v členu 55 Kadrovskih predpisov v različici, ki je veljala do 31. decembra 2013.

Kar zadeva izplačilo dodatnega zneska iz člena 2(2) Priloge k Pogojem za zaposlitev drugih uslužbencev, ta ni bil le možnost, prepuščena institucijam, temveč je bil njegov namen poleg tega zlasti zaščita kupne moči zadevnih oseb, ki se od spremembe Pogojev izračunava mesečno, in sicer kot nadomestilo za morebitno znižanje osebnega prejemka po sprejetju pogodbe pogodbenega uslužbenca, pri čemer se upošteva znesek plače, izplačane v skladu z nacionalno zakonodajo na datum spremembe Pogojev. Določbe prava Unije, ki so podlaga za pravico do finančnih prejemkov, pa je treba razlagati restriktivno.

V zvezi s tem je treba zato ob upoštevanju besedila, cilja in okvira novega člena 55 Kadrovskih predpisov v povezavi s členom 93 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev šteti, da člen 2 Priloge k navedenim pogojem ohranja možnost, da vsaka institucija izplača dodaten mesečni znesek, na katerega pa ne more vplivati neplačano podaljšanje delovnega časa, ki ga določi zakonodajalec Unije. V zvezi z zadnjim vidikom lahko zakonodajalec ob upoštevanju višjih norm, ki so določene zanj, kadar koli uvede spremembe pravil Kadrovskih predpisov, za katere meni, da so v skladu z interesom službe, in v prihodnje sprejme določbe Kadrovskih predpisov, ki so manj ugodne za zadevne uradnike ali uslužbence.

(Glej točke 27, 28, 33, 35 in 36.)

Sodišče prve stopnje: sodba Centeno Mediavilla in drugi/Komisija, T-58/05, EU:T:2007:218, točka 86;

Sodišče za uslužbence: sodbi Dalmasso/Komisija, F-61/05, EU:F:2008:47, točka 78, in Bosman/Svet, F-145/07, EU:F:2008:149, točki 32 in 39 ter navedena sodna praksa.