SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

F. G. Jacobsa,

predstavljeni 14. julija 20051( )

Zadeva C‑197/04

Komisija Evropskih skupnosti

proti

Zvezni republiki Nemčiji





1. Komisija v tej zadevi predlaga, naj se ugotovi, da Zvezna republika Nemčija, s tem da je za zvitke tobaka, ki se prodajajo pod imenom „West Single Packs“, uporabila davčno stopnjo za drobno rezani tobak za zvijanje cigaret, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1)(b) Direktive Sveta 95/59 ES( ) in člena 2(1) Direktive Sveta 92/79 EGS( ).

2. Med strankama obstaja spor, ali je pri trošarinah takšne zvitke treba šteti za cigarete ali za drobno rezani tobak za zvijanje cigaret.

Upoštevna zakonodaja

3. Trošarinska stopnja za tobačne izdelke je v Skupnosti do neke mere usklajena. Na tem mestu je nepotrebno izpostaviti natančna pravila, ki se uporabljajo za usklajevanje. Omeniti zadošča, da skupna dajatev, ki navadno obsega specifičen element (na enoto izdelka) in ad valorem element, ne more biti nižja od določenega minimuma, ki se spreminja glede na vrsto izdelka.

4. Za cigarete na podlagi člena 2(1) Direktive 92/79( ) je ta minimum 57 % maloprodajne cene, vključno z vsemi davki, in ne manj kot 60 eurov na 1000 cigaret za cigarete iz cenovnega razreda, po katerem je največje povpraševanje.

5. Najnižja stopnja za drobno rezan tobak za kajenje, namenjen za zvijanje cigaret, je določena v členu 3(1) Direktive Sveta 92/80/EGS( ) na 36 % maloprodajne cene, vključno z vsemi davki, ali 32 eurov za kilogram.

6. Direktiva 95/59 določa nekatere opredelitve za tobačne izdelke za namene usklajevanja struktur trošarin od tobačnih izdelkov.

7. Na podlagi člena 4(1) se za cigarete štejejo:

„(a) zvitki tobaka, ki se lahko pokadijo takšni kot so, in se ne uvrščajo med cigare ali cigarilose […];

(b) zvitki tobaka, ki se na preprost neindustrijski način vstavijo v tulce iz cigaretnega papirja;

(c) zvitki tobaka, ki se na preprost neindustrijski način zavijejo v cigaretni papir.“

8. Opredelitev iz člena 4(1)(b) vsebuje že uvodna izjava 14 Direktive, v kateri je navedeno, da „je zvitke tobaka, ki se po preprosti predelavi lahko pokadijo, takšni kot so […] treba šteti za cigarete zaradi enotnega obdavčenja teh izdelkov.“

9. Drobno rezani tobak za zvijanje cigaret je pojem, ki se sam široko opredeljuje. Nadalje je opredeljen v členu 6 Direktive 95/59 z navedbo širine reza, vendar to merilo v obravnavani zadevi ni sporno.

10. V Nemčiji so bile opredelitve iz člena 4(1) Direktive 95/59 v bistvu z enakim besedilom prenesene s členom 2(2)(2) Tabaksteuergesetz (zakon o davku na tobak), kot je bil spremenjen.

Sporni izdelek

11. West Single Packs so tobačni izdelki, ki se prodajajo v Nemčiji. Gre za zvitke drobno rezanega tobaka, od katerih je vsak zavit v tulec iz aluminijaste folije, ki je odprt na obeh koncih in je ustrezne dolžine, da se vstavi v tulce iz cigaretnega papirja, ki so opremljeni s filtrom in se tudi prodajajo pod blagovno znamko „West“.

12. Za pripravo cigarete iz teh sestavin kadilec vstavi zvitek tobaka v aluminijastem zavitku v tulec iz cigaretnega papirja in nato odstrani zavitek ter pusti tobak v tulcu.

13. Za ta namen proizvajalec trži napravo z imenom „West Maker,“ ki je po velikosti in videzu podobna kemičnemu svinčniku. V glavnem je sestavljena iz tulca z oprijemljivim koncem in notranje paličice ali bata. Oprijemljivi konec narahlo oprijema skrajni konec zvitka aluminijaste folije, ki rahlo štrli iz tulca iz cigaretnega papirja. Nato kadilec s premikanjem paličice ali bata potisne zvitek tobaka in papirnati tulec iz folijastega zavitka, tako da se oblikuje cigareta, pripravljena za kajenje.( )

Postopek

14. Zdi se, da je trošarinska stopnja, ki se v Nemčiji obračunava na cigarete in drobno rezan tobak za zvijanje, v skladu z upoštevano najnižjo stopnjo v zakonodaji Skupnosti, vendar Nemčija uporablja nižjo stopnjo za tobačne zvitke West Single Packs.

15. Komisija, ki se ne strinja s takšno razvrstitvijo, je 18. oktobra 2002 začela postopek iz člena 226 ES in nato Nemčiji 11. julija 2003 poslala obrazloženo mnenje.

16. Nemčija je vztrajala pri stališču, da je njena razvrstitev pravilna. Komisija je zaradi tega 30. aprila 2004 vložila tožbo.

Presoja

17. V tej zadevi gre za razvrstitev enega samega izdelka na področju trošarin. Glede na to, da Sodišču niso bile predložene nobene trditve o razvrstitvi podobnih, a ne enakih izdelkov, gre le za vprašanje, ali ta specifičen izdelek spada pod opredelitev cigarete iz člena 4(1)(b) Direktive 95/59. Če ne spada pod to opredelitev, pa nobena druga razvrstitev, razen o drobno rezanem tobaku za zvijanje cigaret, ni bila predlagana.

18. Stranki se pri ugotovitvi, ali West Single Packs spada pod opredelitev cigarete, ne strinjata samo glede tega, ali je postopek izdelave preprost neindustrijski način.

19. Na obravnavi je zastopnik Komisije spretno pripravil cigareto z uporabo materiala in metod, ki sem jih opisal v točkah od 11 do 13. Zagotovo je izgledalo zelo preprosto. Kljub temu so bile predstavljene številne trditve o razlagi Direktive 95/59.

20. Večji del teh trditev se nanaša na besedilo člena 4(1)(b) in uvodno izjavo 14. Vendar menim, da iz preučitve besedila ni mogoče izpeljati podrobne rešitve.

21. Na primer besedna zveza „simple non-industrial handling“ (preprost neindustrijski način) v angleščini („einfachen nichtindustriellen Vorgan“ v nemščini) je v francoščini navedena kot „simple manipulation non industrielle“, kar je besedni red (enak v drugih romanskih jezikih), ki lahko pomeni zvezo med „preprost“ in „neindustrijski“, ki je drugačna od te zveze v angleščini ali nemščini, kar zmanjša pomen temu, da v teh dveh jezikih med „preprost“ in „neindustrijski“ ni vejice. Po mojem mnenju ni mogoče priti do nobenih skupnih zaključkov iz specifičnega besedila uvodne izjave 14 v treh jezikih: „simple handling“ v angleščini, „simple manipulation manuelle“ v francoščini in „einfachen Vorgang nicht industrieller Art“ v nemščini. Ne zdi se verjetno, da bi navajanje vseh jezikovnih različic lahko privedlo do večje jasnosti.

22. Zaradi velikih pomenskih razlik med različnimi jezikovnimi različicami kot tudi med preambulo in določbami Direktive je po mojem mnenju izključena kakršna koli ozka razlaga same besedne zveze „preprost neindustrijski način“. Poiskati je treba sistematično merilo. Stranki sta se strinjali, da mora zaradi pravne varnosti to merilo biti jasno in natančno. Mislim, da besedilo opredelitve zagotavlja jasno in natančno merilo, če se ga pravilno umesti v kontekst zadevnih določb.

23. Na podlagi predpisov Skupnosti je tobak, ki je predstavljen oziroma je lahko uporabljen v obliki cigaret, predmet ene izmed dveh najnižjih trošarinskih stopenj in vsaj za zdaj obstaja znatna razlika med tema najnižjima stopnjama.

24. V tem okviru ne bi bilo zaželeno za merilo razlikovanja med tema kategorijama na drsni lestvici, na kateri ni merljivih enot, določiti kakršno koli razmejitveno točko med preprostostjo in zahtevnostjo postopka izdelave cigaret iz različnih sestavnih delov. Ne glede na to, kje in kako bi se ta razmejitvena točka določila, bi pri razvrstitvi izdelkov, ki bi se ji približali, vedno obstajala negotovost.

25. Dejansko menim, da je mogoče ugotoviti, da je po razlagi na podlagi zdravega razuma praktično vsak postopek, pri katerem kadilec izdela cigarete iz proizvedenih sestavnih delov, neindustrijski način. Nenavadno bi bilo, če bi se sestavine za izdelavo cigaret prodajale, kadar postopka ne bi bilo mogoče s kančkom vaje izvesti razmeroma enostavno in z majhno stopnjo znanja povprečnega kadilca.

26. To, kar razlikuje izdelke, ki so opredeljeni kot cigarete v členu 4(1) Direktive 95/59, od drobno rezanega tobaka za zvijanje cigaret, torej ni samo relativna preprostost ali zahtevnost ročnega postopka izdelave cigaret.

27. Jasna razlikovalna značilnost pa je dejstvo, da so vsi izdelki, ki so opredeljeni kot cigarete, (proizvedeni) „zvitki“ tobaka, druga kategorija pa je namenjena „za zvijanje“. Čeprav razlika mogoče besedno ni tako nedvoumna v drugih jezikovnih različicah, kot je v angleščini, pa obstaja jasna vsebinska razlika med tobakom, ki ga je oblikoval proizvajalec v izdelek, ki ima obliko in velikost cigarete, in nezavitim tobakom, ki ga mora kadilec zviti v to obliko.

28. Ob upoštevanju tega morajo „West Single Packs“ biti razvrščeni kot cigarete na podlagi člena 4(1)(b) Direktive 95/59 in morajo biti predmet najnižje trošarinske stopnje iz člena 2(1) Direktive 92/79. Nemčija zato ni izpolnila obveznosti iz teh določb, kot je trdila Komisija.

Stroški

29. V skladu s členom 69(2) Poslovnika neuspela stranka plača stroške, če so bili ti priglašeni. Komisija je stroške priglasila.

Predlog

30. Zato menim, da bi Sodišče moralo razsoditi:

– Zvezna republika Nemčija, s tem ko je za zvitke tobaka, ki se prodajajo pod imenom „West Single Packs“, uporabila davčno stopnjo za drobno rezani tobak za zvijanje cigaret, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1)(b) Direktive Sveta 95/59/ES z dne 27. novembra 1995 o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov in iz člena 2(1) Direktive Sveta 92/79/EGS z dne 19. oktobra 1992 o približevanju davkov na cigarete.

– Zvezni republiki Nemčiji se naloži plačilo stroškov.