ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi tožbeni razlog: nezadostna obrazložitev odločbe Urada za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) in organa za imenovanje. — Tožeča stranka trdi, da se Urad za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) in organ za imenovanje nista sklicevala na to, da vse poljske ustavnopravne in zakonske določbe, ki veljajo za sodnike, tožeči stranki zaradi načela pravne države ne dopuščajo pravnega razmerja z Evropsko mrežo institucij za izobraževanje v pravosodju (EJTN) oziroma katerokoli drugo zasebnopravno ustanovo na Poljskem ali v tujini; — tožeča stranka nadalje trdi, da Urad za vodenje in plačevanje posameznih pravic (PMO) in organ za imenovanje nista upoštevala dejstva, da tožeča stranka, ki je bila sodnik s tekočim mandatom, ni mogla biti podrejena nobenemu drugemu organu razen okrajnemu sodišču v Lubartowu in Krajowa Szkoła Sądownictwa i Prokuratury (nacionalna poljska šola za sodnike in državne tožilce, v nadaljevanju: KSSiP).
1.

Prvi tožbeni razlog: nezakonitost postopka in uporabljenih meril, napačna uporaba prava in napačna razlaga, nepreglednost, nejasnost, pomanjkanje pravne varnosti in predvidljivosti, nespoštovanje obveznosti dobrega upravljanja v okviru postopka v zvezi z izjemo.
C 88/41

Tožba, vložena 27. januarja 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

(Zadeva T-48/21)

(2021/C 88/55)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Cepewa GmbH (Karben, Nemčija) (zastopnik: M. Gail, odvetnik)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Out of the blue KG (Lilienthal, Nemčija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe pri EUIPO

Zadevna sporna znamka: besedna znamka Unije Lieblingsmensch – znamka Unije št. 16 581 332

Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

Izpodbijana odločba: odločba drugega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. novembra 2020 v zadevi R 917/2020-2

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev člena 59(1)(a) in (b), v povezavi s členom 7(1)(b) in (d) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— kršitev člena 94(1), prvi stavek, Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je napačno uporabila Začasni okvir ker je ugotovila, da je posojilo družbi Brussels Airlines skladno z Začasnim okvirom in da je družba Brussels Airlines upravičena do pomoči v obliki dokapitalizacije, ker ni preučila, ali so razen dokapitalizacije na voljo drugi ukrepi, ki bi bili bolj primerni in bi povzročali manj izkrivljanja, ker je štela, da je znesek dokapitalizacije sorazmeren, in ker ni naložila učinkovite prepovedi agresivnega širjenja družbe Brussels Airlines.
—

toženi stranki naloži plačilo pravdnih in preostalih stroškov in izdatkov, ki so tožeči stranki nastali v zvezi s to tožbo.
2.

Kar zadeva krivdno ravnanje OLAF in Komisije tožeča stranka trdi, da sta zaradi uhajanja podatkov, ki je privedlo do objave končnega poročila OLAF, Komisija in OLAF kršila dolžnost zaupnosti, člen 10 Uredbe št. 883/2013, člen 8 smernic OLAF in člen 339 PDEU, in dolžnost skrbnega ravnanja.
2.

Drugi razlog: kršitev PDEU in pravnih pravil, ki urejajo uporabo Pogodbe, neobstoj dampinga glede na merila osnovne uredbe, kršitev člena osnovne uredbe o določitvi stopnje dampinga (člen 2, in zlasti odstavek 6a), napačna določitev „normalne“ cene proizvoda, ki je predmet preiskave, uporaba začasnih dajatev, ne zaradi osebne odgovornosti izvoznikov (ki niti ni bila ugotovljena), pač pa zaradi nenaklonjenosti splošnemu ustroju kitajskega gospodarstva, zloraba pooblastil, pomanjkljivi preiskava in obrazložitev, — Tožeči stranki v zvezi s tem trdita, da nezakonitost izhaja iz dejstva, da je Komisija opravila nepopolno preiskavo, ki je vsekakor privedla do nejasnega rezultata, ki je prav tako nezakonit zaradi uredbe o registraciji proizvodov, ki je že predmet tožbe pred Splošnim sodiščem, ker je v preiskavo vključila oznake proizvoda (7610 90 90), ki – kot sama priznava – ne bi smele biti vključene, ker gre za proizvode, ki se razlikujejo od tistih, ki so predmet preiskave. Ta napaka (ki je omogočila vključitev različnih proizvodov) odpravlja tako dampinške pogoje (glede na to, da ta zelo nizka cena neizbežno in umetno znižuje povprečno ceno) kot tudi škodo industriji Unije, ker gre za velike količine glede na celoten obseg zadevnega proizvoda, tako da je vpliv preostalega dela proizvoda, uvoženega v Evropsko unijo, neupošteven. — Na drugem mestu naj neobstoj konkretne opredelitve položaja tožečih strank ne bi bil v skladu s Pogodbo (in navedenimi pravili), saj vzpostavlja sistem objektivne odgovornosti oziroma odgovornosti za ravnanje drugega, kar je v nasprotju s temeljnim načelom pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj (sodba z dne 3. decembra 1998, Belgocodex, C-381/97, EU:C:1998:589; sodba z dne 26. aprila 2005, Goed Wonen, C-376/02, EU:C:2005:251) zaradi tržne cene in strukture stroškov, očito tržnih stroškov, ki sta jih tožeči stranki večkrat predložili Komisiji, ki pa jih je ta v celoti spregledala (kot je spregledala tudi stališča kitajske vlade v zvezi s tržnim gospodarstvom). To je privedlo do očitih nezakonitosti – tako z vidika vsebine (v zvezi s pojmi normalne vrednosti, znatnih izkrivljanj, dostopa do kreditov, davčne ureditve, ureditve stečaja, reprezentativne države in njene izbire), kot tudi z vidika postopka – ki so v okviru tega tožbenega razloga natančneje razdelane in ki so privedle do očitno diskriminatornega in škodljivega učinka.
Tožba, vložena 12. novembra 2020 – Leonardo/Frontex

(Zadeva T-675/20)

(2021/C 19/67)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Leonardo SpA (Rim, Italija) (zastopniki: M. Esposito, F. Caccioppoli in G. Calamo, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska agencija za mejno in obalno stražo

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj po pregledu dokumentacije, ki je predmet prošnje za dostop in s tem povezanega predloga za nalog za predložitev ali hrambo, izpodbijani ukrep razglasi za ničen in posledično agenciji FRONTEX naloži, naj tožeči stranki brez odlašanja predloži dokumentacijo, ki je predmet navedene prošnje za dostop. Toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba je vložena zoper zavrnitev prošnje za dostop do dokumentov v zvezi s postopkom za oddajo javnega naročila št. FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG, ki je predmet postopka pred Splošnim sodiščem Evropske unije v zadevi T-849/19 (vključno z odločbo o oddaji naročila, zapisniki o poteku postopka oddaje javnega naročila, dokumentacijo, ki jo je predložil izbrani ponudnik, in vsemi drugimi dokumenti, ki so bili vloženi v spis v postopku).

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja kršitev člena 4, prvi odstavek, točka (b), Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331), direktiv 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb (UL 2014, L 94, str. 1) in 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65), zlasti člena 28 oziroma 21, člena 161 Uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, spremembi uredb (EU) št. 1296/2013, (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1304/2013, (EU) št. 1309/2013, (EU) št. 1316/2013, (EU) št. 223/2014, (EU) št. 283/2014 in Sklepa št. 541/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 (UL 2018, L 193, str. 1), kršitev Management Board Decision št. 19 z dne 23. julija 2019 in člena 89 Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/715 z dne 18. decembra 2018 o okvirni finančni uredbi za organe, ustanovljene na podlagi PDEU in Pogodbe Euratom, iz člena 70 Uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2019, L 122, str. 1).

Tožeča stranka agenciji FRONTEX podredno očita, da ni odobrila niti delnega dostopa do dokumentov.
1.

Prvi tožbeni razlog: prvič, kršitev načela, v skladu s katerim bi morali imeti člani natečajne komisije sposobnosti, ki so potrebne za objektivno oceno rezultatov in poklicnih kvalifikacij tožeče stranke v okviru razgovora o zadevnem področju, drugič, kršitev načela enakega obravnavanja, in nazadnje, kršitev načela zaupanja v pravo.
2.

Drugi tožbeni razlog: Evropska Komisija je kršila nekatere določbe PDEU in splošna načela evropskega prava v zvezi s prepovedjo diskriminacije, s prostim pretokom storitev in svobodo ustanavljanja na katerih od konca osemdesetih let prejšnjega stoletja temelji liberalizacija letalskega prevoza v EU. Liberalizacija trga letalskih prevozov v EU je omogočila rast resnično vseevropskih nizkocenovnih letalskih družb. Pri tem, ko je Nizozemski dovolila, da pomoč omeji na družbo KLM, je Evropska komisija zanemarila škodo, ki jo je kriza v zvezi s COVID-19 povzročila vseevropskim letalskim družbam in njihovo vlogo pri zagotavljanju povezanosti Nizozemske. Člen 107(3)(b) PDEU določa izjemo od prepovedi državne pomoči, vsebovane v členu 107(1) PDEU, vendar ne določa izjeme od ostalih pravil in načel PDEU.
—

V zvezi s tem navaja, da je pravica do dostopa do dokumentov eden od načinov, na katerega se izvaja in zagotavlja načelo preglednosti, eno od temeljnih načel, na katerih temelji sama Unija, kot je določeno v členu 1 Pogodbe o Evropski uniji. Zato zaprošena institucija ne more zgolj reči, da ne bo odobrila dostopa do dokumenta, ker ta vsebuje zaupne podatke, ampak mora opraviti podroben in natančen preizkus njegove vsebine, da bi lahko nato odobrila dostop do dokumenta, potem, ko bi morebiti prekrila dele ali podatke, ki štejejo za zaupne, da bi ohranila njihovo zaupnost. Agencija se ne more na splošno sklicevati na varstvo poslovnih pogodb ali sporazumov, ki bi se lahko izražali v PMF, zaradi strahu pred škodo za interese imetnika, če tako nasprotovanje glede prošnje za dostop do dela dokumenta, ki vsebuje seznam zbirnih centrov, ni upoštevno.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 5 Aarhuške konvencije, členov 2 in 8 EKČP, členov 2 in 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 3(3), člena 9, člena 168(1) ter člena 191(1) in (2) PDEU, členov 6, 7 in 23 Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (v nadaljevanju: Direktiva o kakovosti zraka) ter prilog III in IV, oddelek B, k tej direktivi. — Komisija naj v izpodbijanem sklepu ne bi podala nobene vsebinske presoje in naj s tem ne bi upošteva tega, da nizozemski organi kakovost zraka vzdolž prometno močno obremenjenih cest, ki prečkajo naseljena območja (kot na primer v kraju Helvoirt), vedno merijo več kot deset metrov od cestišča, zaradi česar naj preseganja mejnih vrednosti onesnaževanja zraka na teh mestih ne bi bila zabeležena, posledica česar naj bi bila znana tveganja za javno zdravje. S to prakso nizozemskih organov naj bi se kršila Priloga III, oddelek C, Direktive o kakovosti zraka, v kateri sta opisana ocenjevanje kakovosti zunanjega zraka in namestitev vzorčevalnih mest ter v kateri je zlasti določeno, da je treba to ocenjevanje izvesti največ deset metrov od cestišča, kadar je to izvedljivo. — Komisija naj tudi ne bi upoštevala, da nizozemski organi zadevno okolico kraja Helvoirt uvrščajo pod podeželsko območje, čeprav gre za mestno območje, in da se zato uporabljajo napačna modeliranja. Posledica tega je tudi, da preseganja mejnih vrednosti onesnaževanja zraka niso ugotovljena. — Dalje, Komisija naj tudi ne bi upoštevala, da ne samo, da s to nezakonito prakso ni bilo zabeleženo nobeno preseganje, ampak da posledično v okolici kraja Helvoirt tudi ni oblikovan noben načrt za kakovost zraka, čeprav so nizozemski organi na podlagi člena 23(1) Direktive o kakovosti zraka k temu zavezani. — Nazadnje, Komisija naj ne bi upoštevala, da ne samo, da nizozemski organi s to nezakonito prakso kršijo pravico vsakega državljana Unije do dostopa do pravilnih informacij o okolju, ampak tudi pravico vsakega državljana Unije do življenja in zdravja.
—

sklep z dne 15. maja 2020, s katerim je ECB zavrnila prevzem neposrednega nadzora in dajanje navodil pristojni osebi za zagotovitev, da zadeni banki ne bi bil več zavrnjen dostop do svojih pisarn, informacij, sistemov, datotek, dokumentov, osebja in virov, razglasi za ničen;
2.

Drugi tožbeni razlog: neizpolnitev dolžnosti skrbnega ravnanja, kršitev načela dobrega upravljanja, kršitev pravice do dostojanstva ter členov 1 in 31 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker je organ Parlamenta, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, s tem, da se ni dokončno opredelil do resničnosti dejstev razkritega psihičnega nasilja, kršil načelo dobrega upravljanja in ni izpolnil svoje dolžnosti skrbnega ravnanja, s čimer je kršil pravico tožečih strank do človekovega dostojanstva.
Tožba, vložena 18. avgusta 2020 – Kočner/Europol

(Zadeva T-528/20)

(2020/C 339/37)

Jezik postopka: slovaščina

Stranki

Tožeča stranka: Marián Kočner (Bratislava, Slovaška) (zastopnika: M. Mandzák in M. Para, odvetnika)

Tožena stranka: Agencija Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— toženi stranki naloži, naj tožeči stranki plača 100 000 EUR in

— stroške postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Predmet tožbe je predlog na podlagi člena 268 PDEU, naj se tožeči stranki povrne nepogodbena škoda, ki naj bi nastala dveh škodnih ravnanj. Prvo ravnanje, zaradi katerega naj bi ji po mnenju tožeče stranke nastala škoda, se nanaša na obdelovanje osebnih podatkov tožeče stranke s strani tožene stranke brez dovoljenja sodišča ali neodvisnega upravnega organa, tako da je pridobila in zbrala podatke s prenosnih telefonov, in na uhajanje podatkov, do katerega je prišlo pri toženi stranki (škodno ravnanje št. 1). Drugo ravnanje, s katerim naj bi nastala škoda, je povezano s tem, da je tožena stranka pripravila uradno poročilo, v katerem je navedla, da je tožeča stranka umeščena na tako imenovane „mafijske sezname“ (Mafiánsky zoznamy).

Tožeča stranka tožbo opira na dva tožbena razloga.

1. V prvem tožbenem razlogu tožeča stranka trdi, da je tožena stranka ravnala nezakonito, ker je prišlo do uhajanja osebnih podatkov tožeče stranke, s katerimi je razpolagala tožena stranka, za kar tožena stranka odgovarja na podlagi člena 38(7) Uredbe št. 2016/794 (1). Pri uhajanju podatkov z zaščitenih mobilnih telefonov so bile kršene pravice, ki jih zagotavlja Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, pri čemer je v vzročni zvezi s škodnim ravnanjem št. 1 nastala nepremoženjska škoda, ki jo tožeča stranka v zvezi s škodnim ravnanjem št. 1 ocenjuje na 50 000 EUR.

2. Drugi tožbeni razlog se nanaša na umestitev tožeče stranke na „mafijske sezname“ (Mafiánsky zoznamy), ki niso regulirani z nobenimi predpisi, bodisi na ravni prava EU bodisi na ravni nacionalnega prava Slovaške Republike ali kake druge države članice EU, taka opredelitev tožeče stranke pa je očitna kršitev, povezana z obdelavo osebnih podatkov. S temi seznami se resno kršijo pravice, zagotovljene z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah, kot jih razlaga Sodišče Evropske unije in kot se razlagajo v sodni praksi Evropskega sodišča za človekove pravice. V vzročni zvezi s škodnim ravnanjem št. 2 naj bi nastala nepremoženjska škoda, ki jo tožeča stranka ocenjuje na 50 000 EUR.

(1) Uredba (EU) 2016/794 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2016 o Agenciji Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol) ter nadomestitvi in razveljavitvi sklepov Sveta 2009/371/PNZ, 2009/934/PNZ, 2009/935/PNZ, 2009/936/PNZ in 2009/968/PNZ.
C 320/25

Tožba, vložena 3. avgusta 2020 – H&H/EUIPO – Giuliani (Swisse)

(Zadeva T-486/20)

(2020/C 320/56)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Health and Happiness (H&H) Hong Kong Ltd (Hong Kong, Kitajska) (zastopniki: D. Rose, L. Flascher, Solicitors in N. Saunders, QC)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Giuliani SpA (Milano, Italija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Imetnik sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

Sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije Swisse v rdeči, črni in beli barvi – Znamka Evropske unije št. 3 252 152

Postopek pred EUIPO: postopek izbrisa

Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 25. maja 2020 v zadevi R 2185/2019-5

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano odločbo;

— EUIPO naloži plačilo stroškov.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev členov 63(2) in 95(1) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah;

— kršitev člena 146(7) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
—

V zvezi s tem trdi, da proti biološkemu dejavniku SARS-CoV-2 ni na voljo učinkovitega zdravljenja ali profilakse; da gre za virus, ki je zaveden kot zelo kužen in mutirajoč, zaradi česar je zelo verjetno, da se širi v skupnosti; in da koronavirus SARS-CoV-2 povzroča hude patologije in simptome, zaradi česar povzroči hudo obolenje pri človeku, kar pomeni resno tveganje za delavce.
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja. Prerazporeditev v drug kraj službovanja bi kršila dolžnost skrbnega ravnanja delodajalca, saj ni združljiva z več temeljnimi pravicami iz Listine EU o temeljnih pravicah. Kršene bi bile zlasti naslednje pravice: — pravica do zasebnega in družinskega življenja (člena 7 in 33) in pravica mladoletne hčerke do rednih osebnih odnosov in neposrednih stikov z obema staršema (člen 24) bi bili kršeni, saj bi družina tožeče stranke morala živeti ločeno, hčerka bi ostala z očetom v Berlinu, tožeča stranka pa bi se morala sama preseliti v Luxembourg. — enakost pred zakonom (člen 20) in nediskriminacija (člen 21) bi bili kršeni. Za tožečo stranko urada EP za zvezo, kot poročeno uradnico in mati mladoletne hčerke, za katero si z zakoncem deli skrbništvo, velja mobilnost, zaradi katere bi morala biti prerazporejena v Luxembourg. Uradniki urada EP za zvezo, ki živijo sami in so razvezani, in ki si delijo skrbniško pravico za mladoletnega otroka, so oproščeni mobilnosti do otrokove polnoletnosti, ne da bi za to obstajal vsebinski razlog za to neenako obravnavanje.
5.

Peti tožbeni razlog: Komisija krši svojo obveznost ukrepanja zoper navzkrižje interesov češkega predsednika vlade, Andreja Babiša, v skladu s členom 325(1) PDEU in členom 319(3) PDEU v povezavi z resolucijo Evropskega parlamenta z dne 13. decembra 2018 (2) in členom 61(1) Uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta. Izpolnjeni so bili vsi pogoji za ukrepanje Komisije, in sicer: (i) obstoj navzkrižja interesov Andreja Babiša; (ii) sodelovanje Andreja Babiša v pripravljalnih aktih za izvrševanje proračuna EU; in (iii) dejstvo, da navzkrižje interesov Andreja Babiša pomeni „drugo nezakonito dejanje, ki škodi finančnim interesom Unije“ v smislu člena 325(1) PDEU. Komisija je bila zato zavezana ukrepati, vendar ni ukrepala, saj ni sprejela odvračilnih ukrepov za nevtralizacijo navzkrižja interesov češkega predsednika vlade v okviru svoje obveznosti iz člena 319(3) in člena 325(1) PDEU in člena 61(1), drugi stavek, Uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta. Namesto tega so se člani kolegija komisarjev, zlasti njegov predsednik, od 2. avgusta 2018 še naprej sestajali s češkim predsednikom vlade in razpravljali o VFO 2021–2027, Komisija pa je še naprej izplačevala neposredna kmetijska plačila, s čimer je kršila prepoved navzkrižja interesov, podjetjem nekaterih skupin, v katerih je Andrej Babiš obvladujoča oseba in dejanski lastnik.
—

Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da omejitve, ki so ji naložene, kršijo njeno pravico do poštenega sojenja, domnevo nedolžnosti, pravico do obrambe in pravico do varstva zasebne lastnine.
—

izpodbijana posamična odločba v zvezi s pravicami tožeče stranke do dodatne (prostovoljne) pokojnine, ki jo je tožeči stranki vročil Oddelek za plače in socialne pravice poslancev, ki spada v okvir Generalnega direktorata za finance pri Evropskem parlamentu, se na podlagi člena 263 PDEU razglasi za nično v delu, v katerem se s to odločbo z učinkom od 1. januarja 2019 izvršuje povišanje upokojitvene starosti za dodatno (prostovoljno) pokojnino, ki jo je treba izplačati tožeči stranki, s 63 na 65 let, kot je bilo določeno z zgoraj omenjenim sklepom predsedstva Evropskega parlamenta z dne 10. decembra 2018;
—

Sklep Sveta (EU) 2020/135 z dne 30. januarja 2020 o sklenitvi Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo, skupaj s Sporazumom o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo, razglasi za ničen v delu, v katerem ta akta avtomatično in na splošno, brez kakršne koli presoje sorazmernosti, od 1. februarja 2020 razlikujeta državljane Unije in državljane Združenega kraljestva, in tako razglasi za nično zlasti šesto uvodno izjavo in člene 9, 10 in 127 Sporazuma o izstopu in zato;
Tožba, vložena 28. februarja 2020 – IV/Komisija

(Zadeva T-145/20)

(2020/C 201/37)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: IV (zastopnik: J. Lemmer, avocat)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Evropski komisiji in večnamenskemu medinstitucionalnemu centru za predšolske otroke kot solidarnima dolžnikoma ali in solidum naloži, da osebi [X] predložita sezname prisotnosti njegovega otroka [Y] za leti 2019 in 2020, ki jih posedujeta, v primeru neizpolnitve pa dokončno periodično denarno kazen v višini 500 EUR (petsto evrov) za vsak dan zamude od dne razglasitve odločbe, ki jo je treba sprejeti;

— toženi stranki naloži, da tožeči stranki plača znesek v višini 1 500 EUR iz naslova nepovrnljivih stroškov, ki jih je imela tožeča stranka, da je lahko uveljavljala svoje pravice, ter stroške tega postopka.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja samo en tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da je tožena stranka kršila člen 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, naslovljen „Pravica dostopa do dokumentov“, ki določa: „Vsak državljan Unije in vsaka fizična ali pravna oseba s prebivališčem ali statutarnim sedežem v eni od držav članic ima pravico dostopa do dokumentov institucij, organov, uradov in agencij Unije, ne glede na nosilec dokumenta“.
1.

Prvi tožbeni razlog je, da je Komisija kršila člen 13(3) v povezavi s členoma 5(10) in 5(11) Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (v nadaljevanju: osnovna uredba) (UL 2016, L 176, str. 21) ter s členi 6.1, 6.2 in 12.1 Protidampinškega sporazuma STO, načelo prepovedi diskriminacije in načelo varstva legitimnih pričakovanj s tem, da tožeče stranke ni uvrstila na izčrpni seznam izvoznikov v uredbi o uvedbi preiskave proti izogibanju in je potem razširila področje preiskave, tako da je zajemala tudi tožečo stranko.