SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (četrti senat) 
z dne 14. julija 2005* 
V zadevi T-126/03, 
Reckitt Benckiser (Espana), SL, s sedežem v Barceloni (Španija), ki ga zastopa 
M. Esteve Sanz, odvetnik, 
tožeča stranka, 
proti 
Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), ki ga 
zastopajo A. von Mühlendahl, L de Medrano Caballero in A. Folliard-Monguiral, 
zastopniki, 
tožena stranka, 
* Jezik postopka: angleščina. 
II - 2864 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT je bil 
Aladin Gesellschaft für innovative mikrobiologische Systeme GmbH, s sedežem 
v Luckenwaldeju (Nemčija), 
zaradi tožbe zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 31. januarja 
2003 (zadeva R 389/2002-1) glede postopka z ugovorom med Reckitt Benckiser 
(Espana), SL, in Aladin Gesellschaft für innovative mikrobiologische Systeme GmbH 
SODIŠČE PRVE STOPNJE 
EVROPSKIH SKUPNOSTI (četrti senat), 
v sestavi H. Legal, predsednik, V. Tiili, sodnica, in V. Vadapalas, sodnik, 
sodni tajnik: J. Palacio González, glavni administrator, 
na podlagi tožbe, vložene v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 14. aprila 2003, 
na podlagi odgovora na tožbo, vloženega v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 
7. avgusta 2003, 
na podlagi obravnave z dne 30. septembra 2004 
II - 2865 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
izreka naslednjo 
Sodbo 
Dejansko stanje 
1 Lipolyt Gesellschaft für innovative mikrobiologische Systeme mbH, katerega ime je 
bilo pozneje spremenjeno v Aladin Gesellschaft für innovative mikrobiologische 
Systeme GmbH (v nadaljevanju: druga stranka pred UUNT), je 20. marca 1997 
pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) vložil 
prijavo znamke Skupnosti na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 
1993 o znamki Skupnosti (UL 1994 L 11, str. 1), kakor je bila spremenjena. 
2 Znamka, za katero je bila zahtevana registracija, je besedni znak ALADIN. 
3 Proizvodi in storitve, za katere je bila zahtevana registracija, spadajo v razrede 1, 3, 
35, 37 in 42 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev 
za klasifikacijo znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil spremenjen in dopolnjen, in 
naj bi sprva ustrezali temu opisu: 
— razred 1: „Bakterijski pripravki razen tistih za uporabo v medicini ali veterini; 
baze (kemijski proizvodi); jedkalna sredstva (zajeta v razredu 1); kisline (zajete 
v razredu 1); biokemični katalizatorji; kemični proizvodi za industrijo in 
II - 2866 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
znanost; kislinoodporne kemijske spojine; klor; kloridi; detergenti (zajeti 
v razredu 1); mehčalci (sredstva za odstranjevanje kamna, ne za gospodinjske 
namene), zajeti v razredu 1; encimi za industrijske namene; encimska sredstva 
za industrijske namene; fermenti za kemijske namene; sredstva za ločevanje 
masti; salmijak; amonijak za industrijske namene"; 
— razred 3: „Pripravki za čiščenje, poliranje, razmaščevanje in brušenje; sredstva za 
čiščenje; sredstva za čiščenje/odmaševanje odtočnih cevi; snovi za odstranjeva­
nje barv; sredstva za razmaščevanje (zajeta v razredu 3); sredstva za 
odstranjevanje laka; sredstva za odstranjevanje madežev; olja za čiščenje; 
abrazívna sredstva (zajeta v razredu 3); terpentin (sredstvo za razmaščevanje); 
prej navedeni proizvodi z izjemo pomožnih tekstilnih sredstev in sredstev za 
končno kovinsko industrijo"; 
— razred 35: „Storitve dajalca franšizinga, in sicer posredovanje znanja in izkušenj 
o organizaciji in ekonomiki na sanitarnem področju in na področju čiščenja 
kanalizacij"; 
— razred 37: „Gradbeništvo; storitve v zvezi z montažo; čiščenje kanalizacij in 
odtokov; izposoja čistilnih strojev; dezinfekcij ska dela; lakirniška dela; 
deratizacija; dela za zaščito proti rji; peskanje; uničevanje škodljivcev, razen 
v poljedelstvu"; 
— razred 42: „Tehnično in strokovno svetovanje; razvoj in oblikovanje postopkov 
ter aparatov in instrumentov za oskrbovanje, vzdrževanje in čiščenje kanalizacij; 
razvoj in sestava aparatov in senzorjev za metode upravljanja na daljavo in 
prenosa slike; oblikovanje računalniških programov; oblikovanje računalniških 
programov z izjemo potapljaških računalnikov". 
II - 2867 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
4 Ta zahteva za registricijo je bila 8. junija 1988 objavljena v Biltenu znamk Skupnosti 
št. 42/98. 
5 Reckitt & Coleman SA je 8. septembra 1998 na podlagi člena 42 Uredbe št. 40/94 
vložil ugovor proti prijavi znamke Skupnosti za vse proizvode iz razreda 3, pri čemer 
se je skliceval na razloge, določene v členu 8(1)(a) in (b) navedene uredbe. Ugovor 
naj bi bil utemeljen z obstojem prejšnje nacionalne znamke ALADDIN 
(v nadaljevanju: prejšnja znamka), registrirane v Španiji 29. julija 1912 pod 
št. 20.512 in obnovljene 16. maja 1993, ki označuje proizvode, ki se nanašajo na 
razred 3 v smislu Nicejskega aranžmaja in ustrezajo temu opisu: „pripravki za 
poliranje kovin". 
6 Prejšnja znamka je bila pozneje odstopljena tožeči stranki. 
7 Zaradi zahteve druge stranke pred UUNT z dne 30. aprila 1999 je UUNT pozval 
tožečo stranko, naj navede dokaz o uporabi prejšnje znamke na podlagi člena 43(2) 
in (3) Uredbe št. 40/94 in pravila 22(1) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z 
dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 (UL L 303, str. 1). 
8 Tožeča stranka je 26. julija 1999 kot dokaz uporabe prejšnje znamke UUNT izročila 
kopije računov, naslovljenih na več strank v Španiji, in prospekte, ki predstavljajo 
obseg proizvodov, s katerimi trguje. 
II - 2868 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
9 28. februarja 2000 je druga stranka pred UUNT omejila seznam proizvodov 
iz razreda 3, za katere je zahtevala registracijo znamke, na: 
„Sredstva za čiščenje odtočnih cevi za kovinsko-predelovalno industrijo z izjemo 
pomožnih sredstev za tekstil in pomožnih sredstev." 
10 Tožeča stranka je 27. marca 2000, po tem, ko jo je oddelek za ugovore obvestil o 
zgoraj navedeni omejitvi, potrdila, da bo ohranila ugovor proti vsem proizvodom 
iż razreda 3. 
11 Z odločbo z dne 27. februarja 2002 je oddelek za ugovore zavrnil ugovor na podlagi 
člena 8(1)(a) in (b), členov 42 in 43 Uredbe št. 40/94 ter pravila 22(1) Uredbe 
št. 2868/95. Glede dokaza o uporabi prejšnje znamke je oddelek za ugovore v bistvu 
ocenil, da naj bi navedeni dokaz, tak, kot ga je predložila tožeča stranka, izkazoval 
uporabo prejšnje znamke za še bolj poseben proizvod, kot so pripravki za poliranje 
kovin, za kategorijo, za katero je bila registrirana prejšnja znamka. Oddelek 
za ugovore je tudi opozoril, da naj bi bil v skladu s členom 43(2) Uredbe št. 40/94 
preizkus ugovora opravljen samo na podlagi zadevnega posebnega proizvoda, in 
sicer pripravkov za poliranje kovin iz bombaža, prepojenega s polirnim sredstvom 
(čarobni bombaž). Kot drugo je oddelek za ugovore ugotovil, da čeprav naj bi bila 
znaka zelo podobna, naj ne bi obstajala verjetnost zmede v javnosti, glede na dejstvo, 
da naj bi bili proizvodi zelo različni po svoji naravi, namenu, načinu uporabe, 
končnih potrošnikih in distribucijskih kanalih. 
12 Tožeča stranka je 25. aprila 2002 pri UUNT vložila pritožbo zoper odločbo oddelka 
za ugovore. 
II - 2869 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
13 Z odločbo z dne 31. januarja 2003 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba), ki je bila 
tožeči stranki vročena 4. februarja 2003, je prvi odbor za pritožbe zavrnil pritožbo. 
V bistvu je odbor za pritožbe po eni strani ugotovil, da naj bi bil izkazan le dokaz 
o uporabi prejšnje znamke za zadevni posebni proizvod, in po drugi strani, da naj 
kljub skoraj enakima znamkama in njunem vsebovanem razlikovalnem učinku, 
v smislu člena 8(l)(b) Uredbe št. 40/94 ne bi obstajala verjetnost zmede v Španiji 
zaradi močne različnosti med proizvodi in ob upoštevanju zlasti poznavanja 
proizvodov druge stranke pred UUNT, ki ga ima potrošnik, ter narave in različnih 
namenov zadevnih proizvodov. 
Postopek in predlogi strank 
14 Stranki sta podali svoje ustne trditve in odgovorili na vprašanja Sodišča prve stopnje 
na obravnavi 30. septembra 2004, druga stranka pred UUNT pa ni vložila odgovora 
na tožbo. 
15 Takrat je Sodišče prve stopnje sprejelo akt, po katerem bi se morali bistveni tožbeni 
zahtevki v vlogi razlagati, kot da želijo zgolj razveljavitev izpodbijane odločbe in 
naložitev stroškov postopka UUNT. 
16 Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj: 
— razveljavi izpodbijano odločbo; 
II - 2870 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
— UUNT naloži plačilo stroškov, nastalih tako v tem postopku kot tudi v postopku 
z ugovorom in v pritožbenem postopku pred UUNT. 
17 UUNT Sodišču prve stopnje predlaga, naj: 
— zavrne tožbo; 
— tožeči stranki naloži plačilo stroškov. 
18 Med obravnavo je bil UUNT pozvan, naj obvesti Sodišče prve stopnje o stanju 
stečajnega postopka, kateremu je podvržena druga stranka pred UUNT, in 
o vplivu tega položaja na prijavo za registracijo znamke Skupnosti, ki jo je ta 
vložila. UUNT je izpolnil to zahtevo z dopisom, vloženim v sodnem tajništvu Sodišča 
prve stopnje 25. novembra 2004. Ustni postopek je bil končan z odločbo z dne 
15. decembra 2004. 
Pravno stanje 
19 Tožeča stranka uveljavlja dva tožbena razloga, in sicer kršitev člena 43(2) in (3) 
Uredbe št. 40/94 ter člena 8(1)(b) te iste uredbe. 
II - 2871 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
Prvi tožbeni razlog -, kršitev člena 43(2) in (3) Uredbe št 40/94 
Trditve strank 
20 Tožeča stranka meni, da je odbor za pritožbe napačno ocenil, da naj bi prejšnja 
znamka varovala samo poseben proizvod, za katerega je dokazala resno in dejansko 
uporabo v Španiji, in sicer pripravek za poliranje kovin iz bombaža, prepojenega 
s polirnim sredstvom za kovine (čarobni bombaž). 
21 Po njenem mnenju dokaz o resni in dejanski uporabi znamke za ta posebni proizvod 
vključuje dokaz o uporabi znamke za „ pripravke za poliranje kovin" na splošno. 
Posebni proizvod naj bi spadal v to kategorijo proizvodov. Zato bi bilo treba 
v postopku z ugovorom šteti, da je bila prejšnja znamka registrirana za „pripravke 
za poliranje kovin", in ne zgolj za „pripravke za poliranje kovin iz bombaža, 
prepojenega s polirnim sredstvom (čarobni bombaž)". 
22 Tožeča stranka v tem smislu razlaga člen 43(2) Uredbe št. 40/94, kot da je namenjen 
za uporabo v primerih, v katerih stranki, ki ugovarja, ne uspe predložiti dokaza 
o uporabi znamke za proizvode, ki spadajo v različne kategorije proizvodov, 
registriranih v enem ali več razredih. Torej bi bilo upravičeno šteti, da je znamka 
registrirana samo za tiste kategorije proizvodov, za katere je stranka, ki ugovarja, 
lahko predložila dokaz o uporabi. 
23 Dejavniki glede proizvoda, predstavljenega kot dokaz resne in dejanske uporabe 
znamke za kategorijo proizvodov, kot so namen, embalaža, način uporabe ali 
distribucijski kanali, naj bi bili popolnoma nepomembni za namene uporabe 
II - 2872 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
člena 43(2) Uredbe št 40/94. Ti dejavniki naj bi bili v skladu s sodno prakso Sodišča 
prve stopnje nasprotno upoštevni za presojo morebitne verjetnosti zmede med 
prejšnjo znamko in znamko, prijavljeno za proizvode, ki spadajo v isti razred. 
24 Če za namene uporabe člena 43(2) Uredbe št. 40/94 štejemo, da se proizvod, ki ga 
pokriva prejšnja znamka, ročno uporablja za zunanjo površino kovinskih predmetov 
s pomočjo koščka prepojenega bombaža in da je namenjen za domačo uporabo, 
medtem ko je proizvod, ki je predmet prijavljene znamke, sredstvo za čiščenje, ki se 
zlije v zamašene ali smrdeče cevi, in ki je namenjen izključno poklicni javnosti, tako 
izpodbijana odločba krši zgoraj navedeni člen. 
25 Tožeča stranka iz tega sklepa, da je, če bi se za namene ugovora prejšnja znamka 
štela za registrirano zgolj za „bombaž, prepojen s snovjo za poliranje kovin in 
namenjen za uporabo v gospodinjstvu", izpodbijana odločba kršila člen 43(2) Uredbe 
št. 40/94. 
26 UUNT meni, da odbor za pritožbe ni kršil člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94. 
V podporo temu navaja dve trditvi. Prvič, ob opredelitvi obsega prejšnje znamke bi 
bilo primerno upoštevati konkretne pogoje trženja proizvodov in storitev, katerih 
uporaba je bila dokazana, da bi presodili verjetnost zmede prejšnje znamke 
s prijavljeno znamko na posebnem trgu. Drugič, člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 
naj bi se uporabljal neodvisno od tega, ali seznam proizvodov in storitev prejšnje 
znamke vključuje samo en artikel ali ne. 
II - 2873 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
27 UUNT glede prve od teh trditev opominja, da pravo znamk Skupnosti imetniku 
znamke nalaga, da registrirano znamko uporablja resno in dejansko, da je varovan 
položaj, ki ga ta dejansko zavzema na trgu. V skladu z osmo uvodno izjavo Prve 
direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje 
držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 1989, L 40, str. 1) in z deveto 
uvodno izjavo Uredbe št. 40/94 je cilj te zahteve zmanjšati nasprotja med znamkami 
in omejiti število znamk, ki so vzdrževane v registru, vendar se dejansko ne 
uporabljajo (sodba Sodišča prve stopnje z dne 12. marca 2003 v zadevi Goulbourn 
proti UUNT - Redcats (Silk Cocoon), T-174/01, Recueil, str. II-789, točka 38). 
28 Da bi se izognili „umetnim sporom", člen 43(2) Uredbe št. 40/94 določa, naj bi bilo 
varstvo prejšnje znamke upravičeno le, če se je znamka dejansko uporabljala. Ta cilj 
naj bi potrdili Sodišče in Sodišče prve stopnje, ki naj bi zagotovili, da obseg varstva, 
ki je priznano znamki, ne presega meja, nujnih za varstvo legitimnih interesov 
njenega imetnika. 
29 Po mnenju UUNT izključno varstvo prejšnje znamke v primeru znamk, registriranih 
za različne tržne sektorje, v katerih se uporabljajo, ne sme preprečiti registracije 
najnovejše znamke, razen kadar je prejšnja znamka znana. To se kaže v konkretnem 
pristopu Sodišča in Sodišča prve stopnje do verjetnosti zmede, ki naj bi zahteval, da 
se pri preizkusu podobnosti proizvodov ali storitev in zadevnih znakov upošteva 
stopnja prepoznavnosti prejšnje znamke na trgu (sodbi Sodišča z dne 29. septembra 
1998 v zadevi Canon, C-39/97, Recueil, str. I-5507, točka 24, in z dne 22. junija 1999 
v zadevi Lloyd Schuhfabrik Meyer, C-342/97, Recueil, str. I-3819, točka 23), stopnja 
pozornosti povprečnega potrošnika (zgoraj navedena sodba v zadevi Lloyd 
Schuhfabrik Meyer, točka 26), narava zadevnih proizvodov in storitev, njihovi 
končni potrošniki in njihov način uporabe ter njihova konkurenčnost ali 
dopolnilnost (zgoraj navedena sodba Canon, točka 23). 
II - 2874 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
30 Tožeča stranka naj bi med drugim sama priznala, da bi morali biti pri presoji 
verjetnosti zmede upoštevani konkretni pogoji trgovanja s proizvodi. Torej naj 
bi sama sebi nasprotovala, ko ugovarja, da naj bi bilo tako ob uporabi določb 
člena 43(2) Uredbe št 40/94. 
31 Dejansko, ko ugovor temelji na členu 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, naj bi bil predmet 
člena 43(2) in (3) te uredbe določitev, ali obstaja verjetnost zmede med prejšnjo 
znamko, ki je bila registrirana, in znamko, za katero se zahteva registracija, in 
to samo zato, da bi se presodilo, ali je ugovor utemeljen. 
32 Ker sodna praksa Sodišča in Sodišča prve stopnje zahteva presojo verjetnosti spora 
med različnima znakoma na trgu, vendar ne v registru, bi bilo treba upoštevati vse 
okoliščine trženja proizvodov in storitev, o katerih lahko sklepamo iz dokaza 
o uporabi znamke, ki naj bi opredeljeval obseg varstva znamke objektivneje in 
razločneje. 
33 UUNT zato meni, da odbor za pritožbe ni kršil člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 
s tem, da naj bi prejšnjo znamko štel za registrirano zgolj za pripravke za poliranje 
kovin iz bombaža, prepojenega s polirnim sredstvom (čarobni bombaž), katerega 
glavna značilnost je to, da je namenjen predvsem za domačo uporabo. Nasprotno bi, 
če bi šteli, kot je storila tožeča stranka, da dokaz o uporabi znamke za zadevni 
posebni proizvod kaže na njeno resno in dejansko uporabo za vso kategorijo, ki je 
predmet registracije, namreč „pripravke za poliranje kovin", to škodovalo presoji 
verjetnosti zmede. Dejansko naj bi bila posledica te razlage izkrivljenje opredelitve 
upoštevnega trga in nesorazmerno omejitev dostopa drugih gospodarskih subjektov 
do različnih trgov. Vendar naj bi bil po mnenju UUNT cilj člena 43(2) in (3) Uredbe 
št. 40/94 in sodne prakse Sodišča in Sodišča prve stopnje izogibanje točno tej vrsti 
umetnega spora. 
II - 2875 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
34 Drugič, UUNT navaja, da je člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 uporabljiv neodvisno 
od tega, ali seznam proizvodov ali storitev, določenih s prejšnjo znamko, vključuje 
samo en artikel ali ne. Trditev tožeče stranke, na podlagi katere se ta določba 
uporablja samo takrat, ko seznam proizvodov in storitev prejšnje znamke obsega več 
kot en artikel, in tudi to, da je dokaz o uporabi prejšnje znamke v obravnavani zadevi 
za zadevni posebni proizvod enak dokazu o uporabi kategorije proizvodov, kateri 
pripada in za katero je bila znamka registrirana, naj bi bila popolnoma nepomembna. 
35 UUNT je kot prvo dejansko uveljavljal, da Uredba št. 40/94 ne vsebuje nobenega 
elementa, ki bi po svoji naravi podpiral razlago zadnjega stavka člena 43(2) navedene 
uredbe, kot jo podaja tožeča stranka. Kot drugo naj bi bila posledica take razlage, da 
bi se lahko vse stranke, ki ugovarjajo, brez težav izognile zahtevi za resno in dejansko 
uporabo znamke s tem, da bi oblikovale opis registrirane kategorije proizvodov 
posplošeno in bi umetno razširile obseg varstva znamke na proizvode, ki se ne tržijo. 
36 Poleg tega naj bi iz prakse odločanja odborov za pritožbe UUNT izhajalo, da 
uporaba podkategorije proizvodov ali storitev načeloma ni enaka uporabi bolj 
splošne kategorije, neodvisno od dejstva, da prejšnja znamka pokriva samo 
eno kategorijo proizvodov ali storitev. 
37 UUNT nazadnje opozarja, da če lahko eno kategorijo sestavljajo proizvodi, 
homogeni po svoji naravi, so lahko ti proizvodi kljub temu heterogeni po namenu, 
končnih potrošnikih in distribucijskih kanalih, kot naj bi bilo v obravnavani zadevi. 
Tudi člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 naj bi zahteval, naj se od primera do primera 
za vsako kategorijo proizvodov ali storitev opredelijo podkategorije, ki izražajo 
vsebino dokaza o uporabi, ko izvirna oznaka prejšnje znamke lahko pokriva 
proizvode ali storitve, ki so dovolj različni po namenu, končnih potrošnikih in 
distribucijskih kanalih. 
II - 2876 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
38 UUNT v obravnavani zadevi ocenjuje, da uporaba prejšnje znamke izkazuje, da 
„pripravki za poliranje kovin" ne sestavljajo homogene celote, če ta kategorija 
pokriva zelo različne proizvode z različnimi nameni (tako za vzdrževanje pribora kot 
za površine kovinskih konstrukcij), različnimi končnimi potrošniki (povprečni 
potrošnik proizvodov za vsakdanjo uporabo ali kovinar) in različnimi prodajnimi 
točkami (trgovine z železnino, supermārketi ali brez prodajne točke, ko je prodaja 
proizvoda pomožna opravljanju storitev za predelavo kovin). Opredelitev 
podkategorije, kot jo navaja odbor za pritožbe, namreč „pripravkov za poliranje 
kovin iz bombaža, prepojenega s polirnim sredstvom (čarobni bombaž)", naj bi se 
torej izkazala za posebej primerno. 
Presoja Sodišča prve stopnje 
39 Člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 določa: 
„2. Če tako zahteva prijavitelj, imetnik prejšnje znamke Skupnosti, ki je vložil pisni 
ugovor, priskrbi dokaz o tem, da se je v obdobju petih let pred datumom objave 
znamke Skupnosti prejšnja znamka Skupnosti resno in dejansko uporabljala 
v Skupnosti za blago ali storitve, za katere je registrirana in ki jih imetnik navaja 
kot razlog za ugovor, ali pa da obstajajo razlogi za neuporabo pod pogojem, da je bila 
prejšnja znamka Skupnosti na ta dan registrirana vsaj pet let. Če ustreznega dokazila 
ni, se ugovor zavrne. Če se je prejšnja znamka Skupnosti uporabljala le za del blaga 
ali storitev, za katere je registrirana, se za namene preizkusa ugovora šteje, da je 
registrirana le za ta del blaga ali storitev. 
3. Odstavek 2 se uporabi za prejšnje nacionalne znamke iz člena 8(2)(a), pri čemer se 
uporaba v državi članici, v kateri je prejšnja nacionalna znamka varovana, zamenja 
z uporabo v Skupnosti." 
II - 2877 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
40 Pravilo 22 Uredbe št 2868/95 določa: 
„2. Podatki in dokazila za dokaz o uporabi zajemajo podatke o kraju, času, obsegu in 
naravi uporabe znamke v koliziji za blago in storitve, za katere je registrirana in 
na kateri temelji ugovor [...]" 
41 V obravnavani zadevi je ugotovljeno, da je bila prejšnja znamka registrirana 
za „pripravke za poliranje kovin", ki sodijo v razred 3 Nicejskega aranžmaja. Ni več 
sporno, da je tožeča stranka na zahtevo druge stranke pred UUNT predložila dokaz 
o resni in dejanski uporabi prejšnje znamke z dokumenti, ki potrjujejo njeno 
dejansko uporabo za trženje pripravka za poliranje kovin iz bombaža, prepojenega 
s polirnim sredstvom (čarobni bombaž). 
42 Vendar je treba opozoriti, da je cilj zahteve za resno in dejansko uporabo prejšnje 
znamke omejiti verjetnost sporov med dvema znamkama, s čimer se varujejo samo 
znamke, ki so se dejansko uporabljale, če ni več upravičenega ekonomskega razloga 
za njihovo neuporabo. To razlago potrjuje deveta uvodna izjava Uredbe št. 40/94, ki 
se izrecno nanaša na ta cilj (glej v tem smislu sodbo Silk Cocoon, točka 27 supra, 
točka 38). Vendar namen člena 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 ni niti ocena tržnega 
uspeha, niti pregled poslovne strategije podjetja, niti to, ali bi bilo nadaljnje varstvo 
znamk pridržano samo za njihovo količinsko obsežno tržno uporabo (sodbi Sodišča 
prve stopnje z dne 8. julija 2004 v zadevi MFE Marienfelde proti UUNT -
Vétoquinol (HIPOVITON), T-334/01, ZOdl., str. II-2787, točka 38, in v zadevi 
Sunrider proti UUNT - Espadafor Caba (VITAFRUIT), T-203/02, ZOdl., 
str. II-2811, točka 38). 
II - 2878 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
43 Torej, cilj, ki mu sledi navedena zahteva, ni toliko natančna razmejitev obsega 
varstva prejšnje znamke za konkretne proizvode ali storitve, ki jo v danem trenutku 
uporabljajo, ampak bolj najsplošnejša zagotovitev, da je bila prejšnja znamka 
dejansko uporabljena za proizvode ali storitve, za katere je bila registrirana. 
44 Ob upoštevanju tega je treba zadnji stavek člena 43(2) Uredbe št 40/94 in člen 43(3) 
iste uredbe, ki uporablja določbe člena 43(2) pri prejšnjih nacionalnih znamkah, 
razlagati tako, kot da se želi izogniti temu, da bi delno uporabljena znamka uživala 
obsežno varstvo zgolj zato, ker je bila registrirana za velik obseg proizvodov ali 
storitev. Pri uporabi teh določb je treba upoštevati tudi obseg kategorij proizvodov 
ali storitev, za katere je bila prejšnja znamka registrirana, predvsem splošnost 
izrazov, uporabljenih za opis navedenih kategorij, in tistih za proizvode ali storitve, 
katerih resna in dejanska uporaba je bila pod predpostavko dejansko dokazana. 
45 Iz zgoraj navedenih določb izhaja, da če je bila znamka registrirana za dovolj široko 
kategorijo proizvodov ali storitev, ki bi se lahko v njej razporedili v več podkategorij, 
ki bi se lahko upoštevale samostojno, dokaz resne in dejanske uporabe znamke 
za del teh proizvodov ali storitev v postopku z ugovorom daje varstvo samo tej ali 
podkategorijam, ki navajajo proizvode ali storitve, za katere je bila znamka dejansko 
uporabljena. Če pa je bila znamka registrirana za tako natančno opredeljen in 
omejen krog proizvodov ali storitev, da ni mogoče začrtati očitnih mej v zadevni 
kategoriji, pokriva torej dokaz o resni in dejanski uporabi znamke za navedene 
proizvode ali storitve za namene ugovora nujno vso to kategorijo. 
46 Čeprav je naloga pojma delne uporabe, da znamk, ki niso bile uporabljene 
za kategorijo danih proizvodov, ne naredi za nerazpoložljive, kljub temu ne sme 
učinkovati tako, da imetniku prejšnje znamke odvzame vso varstvo za proizvode, ki, 
II - 2879 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
ne da bi bili strogo enaki tistim, za katere je lahko dokazal resno in dejansko 
uporabo, niso bistveno drugačni od njih in izhajajo iz iste skupine, ki je sicer lahko 
razdeljena le arbitrarno. Glede tega je treba ugotoviti, da je praktično nemogoče, da 
bi imetnik znamke dokazal vse njene možne različice uporabe za proizvode, ki jih 
obsega registracija. Zato pojma „del proizvodov ali storitev" ni mogoče razumeti 
v vseh tržnih odklonih podobnih proizvodov ali storitev, ampak samo kot proizvode 
ali storitve, ki so dovolj različne, da lahko oblikujejo povezane kategorije ali 
podkategorije. 
47 V zvezi s tem je treba poudariti, da je bila prejšnja znamka registrirana samo 
za „pripravke za poliranje kovin". Ta opis zajema, tako za funkcijo predvidenih 
proizvodov, namreč poliranje, kot za njihov namen, namreč kovine, kategorijo 
proizvodov, ki v smislu Nicejskega aranžmaja pokriva „pripravke za čiščenje, 
poliranje, razmaščevanje in brušenje". Poleg tega je treba pripomniti, da ta kategorija 
sodi v širši razred 3 navedenega aranžmaja, ki poleg pripravkov za čiščenje, poliranje, 
razmaščevanje in brušenje obsega naslednje proizvode: „pripravki za beljenje in 
druge snovi za pranje; mila; parfumerijski izdelki, eterična olja, kozmetična sredstva, 
losioni za lase; sredstva za čiščenje zob". 
48 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da je bila prejšnja znamka registrirana za vse 
proizvode, ki sestavljajo natančno opredeljeno in omejeno podkategorijo proizvodov, 
h kateri spada po Nicejskem aranžmaju. 
49 Iz tega sledi, da je tožeča stranka s tem, da je predložila nesporen dokaz o resni in 
dejanski uporabi znamke za „pripravek za poliranje kovin iz bombaža, prepojenega 
s polirnim sredstvom (čarobni bombaž)", ki je jasno „pripravek za poliranje kovin" 
v smislu podkategorije proizvodov, določenih s prejšnjo znamko, pravilno dokazala 
II - 2880 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
resno in dejansko uporabo znamke za vso to podkategorijo, ne da bi bilo treba pri 
tem razlikovati glede na zadevno javnost. 
50 Torej je odbor za pritožbe s tem, da je za namene preizkusa ugovora štel prejšnjo 
znamko za registrirano samo za „pripravek za poliranje kovin iz bombaža, 
prepojenega s polirnim sredstvom (čarobni bombaž)", napačno uporabil člen 43(2) 
in (3) Uredbe št 40/94. 
51 Dejansko določbe člena 43 Uredbe št. 40/94 s tem, da dopuščajo, da se prejšnja 
znamka šteje za registrirano samo za del proizvodov in storitev, za katere je bila 
dokazana resna in dejanska uporaba znamke, po eni strani omejujejo pravice, ki jih 
ima imetnik prejšnje znamke na podlagi njene registracije, tako da naj se ne bi 
razlagale tako razširjujoče, kot je to naredil UUNT, po drugi strani pa morajo biti 
usklajene z legitimnim interesom, do katerega ima navedeni imetnik pravico, da 
v bodoče razširi svoj obseg proizvodov ali storitev v mejah pojmov, ki določajo 
proizvode ali storitve, za katere je bila znamka registrirana, s tem da je deležen 
varstva, ki mu ga podeljuje registracija navedene znamke. To toliko bolj velja 
za primer kadar, kot v obravnavani zadevi, proizvodi in storitve, za katere je bila 
znamka registrirana, sestavljajo dovolj omejeno podkategorijo, kot je bilo predhodno 
razloženo. 
52 Nobena od trditev UUNT naj ne bi zbujala dvoma o tej ugotovitvi. 
53 Prvič, čeprav je točno, da zadnji stavek člena 43(2) Uredbe št. 40/94 predvideva 
izogibanje umetnim sporom med prejšnjo znamko in prijavljeno znamko, je ravno 
tako treba ugotoviti, da naj posledica sledenja temu legitimnemu cilju ne bi bila 
neupravičena omejitev obsega varstva prejšnje znamke, ko proizvodi ali storitve, 
predvideni z registracijo, predstavljajo, kot v obravnavani zadevi, dovolj omejeno 
kategorijo. 
II - 2881 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
54 Drugič, tudi če se točna trditev UUNT, na podlagi katere Sodišče in Sodišče prve 
stopnje pri presoji podobnosti proizvodov in storitev na podlagi člena 8(1)(b) 
te uredbe opravita konkretno primerjavo zadevnih proizvodov ali storitev, je treba 
poudariti, da naj trditev ne bi bila nikakor pomembna pri uporabi člena 43(2) in (3) 
Uredbe št. 40/94, ki je predhodna vsaki presoji verjetnosti zmede med zadevnima 
znamkama in želi samo določiti, ali, in v tem primeru koliko, je znamka resno in 
dejansko uporabljana za proizvode ali storitve, za katere je bila registrirana. 
55 Tretjič, glede trditve UUNT, na podlagi katere iz prakse odločanja odborov 
za pritožbe izhaja, da uporaba podkategorije načeloma ni enaka uporabi kategorije 
na splošno, zadostuje, da opomnimo, tudi če bi bila ta praksa ustaljena, da odločbe 
odborov za pritožbe pri dokazu o uporabi prejšnje znamke temeljijo na uporabi 
Uredbe št. 40/94. Torej je treba zakonitost odločb odborov za pritožbe presoditi 
zgolj na podlagi te uredbe, tako kot jo razlaga sodnik Skupnosti, in ne na praksi 
njenih prejšnjih odločitev (sodba Sodišča prve stopnje z dne 9. oktobra 2002 v zadevi 
Glaverbel proti UUNT (Površina steklene plošče), T-36/01, Recueil, str. II-3887, 
točka 35, potrjena v pritožbenem postopku s sklepom Sodišča z dne 28. junija 2004 
v zadevi Glaverbel proti UUNT, 0445/02 P, ZOdl., str. 11-6267). 
56 Poleg tega je pomembno ugotoviti, da trditev UUNT ni pomembna v obravnavani 
zadevi, ker tožeča stranka ne zatrjuje, da dokaz o resni in dejanski uporabi 
podkategorije, za katero je bila registrirana prejšnja znamka, dokazuje resno in 
dejansko uporabo za vso kategorijo, kateri ta podkategorija pripada na podlagi 
Nicejskega aranžmaja, ampak preprosto to, da proizvod, za katerega je bila dokazana 
resna in dejanska uporaba znamke, izkazuje njeno resno in dejansko uporabo za vso 
podkategorijo, za katero je bila registrirana. 
II - 2882 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
57 Četrtič, očitek, na podlagi katerega naj bi bila posledica razlage tožeče stranke 
dopustitev vsem strankam, ki ugovarjajo, da se izognejo dolžnosti za resno in 
dejansko uporabo znamke s tem, da registrirano kategorijo proizvodov ali storitev 
oblikujejo s splošnimi izrazi, čeprav bi lahko bil v določenih primerih utemeljen, ni 
pomemben v obravnavani zadevi, saj je zadevna kategorija podrobno opisana. 
58 Nazadnje UUNT ugotavlja, da če lahko kategorija proizvodov predstavlja homogene 
proizvode po svoji naravi, so lahko ti proizvodi kljub temu homogeni po namenu, 
končnih potrošnikih in distribucijskih kanalih, kot naj bi bilo v obravnavani zadevi. 
Tako naj bi člen 43(2) in (3) Uredbe št. 40/94 zahteval, da se od primera do primera 
za vsako kategorijo proizvodov ali storitev opredelijo podkategorije, ki izražajo 
vsebino dokaza o uporabi, ko lahko izvirna oznaka prejšnje znamke pokrije 
proizvode ali storitve, ki so dovolj različni po namenu, končnih potrošnikih in 
distribucijskih kanalih. 
59 Čeprav je res, kot je bilo razloženo v točki 45 zgoraj, da ta razlaga ni nepomembna, 
ko je zadevna kategorija proizvodov ali storitev dovolj široka, da bi se lahko razdelila 
na več podkategorij, ki se lahko upoštevajo samostojno, je treba ugotoviti, da je 
v obravnavani zadevi podkategorija proizvodov, za katero je bila registrirana prejšnja 
znamka, dovolj natančna in omejena, da iz tega izhaja, da naj se ne bi štela, kot da 
pokriva tako različne proizvode, da bi bilo treba v skladu z mnenjem UUNT znotraj 
nje določiti nove pododdelke. 
60 Iz vsega prej navedenega izhaja, da je odločba odbora za pritožbe s tem, da je 
ugotovila, da naj bi bil dokaz o uporabi prejšnje znamke izkazan samo za „pripravek 
za poliranje kovin iz bombaža, prepojenega s polirnim sredstvom (čarobni bombaž)", 
in da bi morala biti tako ta znamka za namen ugovora registrirana samo 
II - 2883 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
za ta proizvod, in ne za celotno podkategorijo, za katero je bila ta znamka 
registrirana, namreč „pripravke za poliranje kovin", kršila člen 43(2) in (3) Uredbe 
št 40/94. Ker je izpodbijana odločba zato temeljila na napačni premisi, je ta kršitev 
sama po sebi taka, da je navedeno odločbo treba razveljaviti. 
61 Vendar ob upoštevanju tega, da je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi ugotovil 
obstoj verjetnosti zmede med spornima znamkama, Sodišče prve stopnje ocenjuje, 
da je treba preizkusiti tudi drugi tožbeni razlog tožeče stranke, kršitev člena 8(l)(b) 
Uredbe št. 40/94. 
Drugi tožbeni razlog - kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št 40/94 
Trditve strank 
62 Tožeča stranka navaja, da iz primerjave proizvodov iz razreda 3, ki jih pokrivata 
prejšnja znamka in prijavljena znamka, in sicer „pripravkov za poliranje kovin" ter 
„sredstev za čiščenje odtočnih cevi za kovinsko-predelovalno industrijo z izjemo 
pomožnih sredstev za tekstil in pomožnih sredstev", izhaja, da so proizvodi, zajeti 
z zadevnima znamkama, podobni po svojem namenu, po tem, da so si dopolnilni, in 
po končnih potrošnikih. 
63 Dejansko prejšnja znamka pokriva proizvode, namenjene za poliranje vseh vrst 
kovin, vključno z odvodi in odtočnimi cevmi, in bi se lahko uporabila za proizvode, 
namenjene vsem vrstam javnosti, vključno s strokovnjaki iz kovinsko-predelovalne 
industrije. 
II - 2884 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
64 Tožeča stranka med drugim navaja, da iz sodne prakse izhaja, da bi lahko nizko 
stopnjo podobnosti med označenimi proizvodi ali storitvami izravnala visoka stopnja 
podobnosti znamk in obratno. Poleg tega znamke, ki imajo same po sebi ali zaradi 
svoje poznanosti poseben razlikovalni učinek, uživajo širše varstvo kot znamke, ki 
imajo šibkejši razlikovalni učinek, in verjetnost zmede naj bi bila toliko večja, kolikor 
pomembnejši je razlikovalni učinek prejšnje znamke. 
65 Zato bi bila registracija znamke lahko zavrnjena kljub nižji stopnji podobnosti med 
proizvodi ali storitvami, ki jih pokriva, ko ima prejšnja znamka močan razlikovalni 
učinek. 
66 Vendar naj bi v obravnavani zadevi iz izpodbijane odločbe izhajalo ne samo, da 
sporni znamki kažeta visoko stopnjo podobnosti, ampak tudi, da ima prejšnja 
znamka močan razlikovalni učinek. Šlo naj bi za izmišljen izraz, ki naj ne bi opisoval 
vrste proizvodov, ki jih pokriva, in ki naj bi bil predmet široke uporabe v Španiji 
od leta 1912. 
67 Nazadnje, ob upoštevanju dovolj velike podobnosti proizvodov, ki jih pokrivata 
sporni znamki, tožeča stranka sklepa, da obstaja verjetnost, da bi javnost lahko 
mislila, da zadevni proizvodi ali storitve izvirajo iz istega podjetja ali v zadevnem 
primeru iz gospodarsko povezanih podjetij, čeprav bi se pri presoji verjetnosti zmede 
upošteval samo zadevni posebni proizvod. 
68 UUNT meni, da ta trditev ni utemeljena. 
II - 2885 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
69 UUNT trdi, da je pravilno, da je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi štel, da so 
bili proizvodi, za katere naj bi bila prejšnja znamka registrirana, namreč pripravki 
za poliranje kovin iz bombaža, prepojenega z sredstvom za vzdrževanje, različni 
od proizvodov, označenih s prijavljeno znamko, namreč sredstev za čiščenje 
odtočnih cevi za kovinsko-predelovalno industrijo z izjemo pomožnih sredstev 
za tekstil in pomožnih sredstev. 
70 UUNT priznava, da čeprav sta „čiščenje" in „poliranje" v določenih primerih lahko 
tesno povezana, zlasti za proizvode, namenjene za gospodinjstvo, to nikakor ne velja 
v obravnavani zadevi, ker ni nobene povezave med namembnostjo čiščenja odtočnih 
cevi in vzdrževanjem kovin, namenjenih za domačo uporabo. 
71 Ker se zadevni proizvodi uporabljajo za različne namene, ne ustrezajo enakim 
potrebam in niso niti konkurenčni niti zamenljivi. 
72 Poleg tega UUNT nasprotuje trditvi tožeče stranke, da se proizvodi dopolnjujejo, češ 
da temelji na napačni predpostavki, po kateri so zadevna sredstva za čiščenje 
namenjena za kovinske cevi. 
73 Prav tako ni pravilno šteti, da imajo zadevni proizvodi lahko skupne končne 
uporabnike. Zadevni posebni proizvod bi bilo dejansko mogoče uporabiti samo 
za majhne pripomočke za domačo uporabo in naj bi bil očitno neprimeren za večje 
kovinske predmete. Gospodinjsko namembnost proizvoda tožeče stranke naj bi 
ta med drugim priznala v svojem dopisu z dne 23. julija 1999, ki navaja, da proizvod 
ALADDIN še uporabljajo mlade generacije. Vendar je treba razlikovati med to 
II - 2886 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
javnostjo, namreč povprečnimi potrošniki proizvodov tekoče potrošnje, od zelo 
specializiranih strokovnjakov kovinske industrije. To razmišljanje naj bi bilo podprto 
z oglasom tožeče stranke, ki predstavlja „linijo čistil v gospodinjstvu" in v kateri je 
zadevni posebni proizvod predstavljen poleg drugih čistil 
74 UUNT nazadnje ocenjuje, da je ob upoštevanju ciljne javnosti zadevnega posebnega 
proizvoda zelo malo verjetno, da navedeni proizvod uporablja distribucijske kanale 
proizvodov, določenih s prijavo zadevne znamke Skupnosti, ki naj bi jih tržili visoko 
specializirani distributerji in trgovci na debelo na področju vodovodnega 
instalaterstva. 
75 UUNT iz tega sklepa, da so primerjani proizvodi različni, in to ne glede na to, ali 
štejemo, da naj bi bila prejšnja znamka registrirana samo za zadevni posebni 
proizvod ali ne. 
76 Dalje naj bi na podlagi sodne prakse Sodišča v zvezi s členom 4(1)(b) Direktive 
89/104, ki se uporablja pri razlagi člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, verjetnost zmede 
predpostavljala enakost ali podobnost označenega blaga ali storitev (zgoraj v točki 29 
navedena sodba Canon, točka 22). Iz predhodno predstavljenih razlogov naj ta pogoj 
ne bi bil izpolnjen, tako da naj ne bi obstajala verjetnost zmede med spornima 
znamkama, neodvisno od vprašanja, ali ima prejšnja znamka zelo močan razlikovalni 
učinek. Odbor za pritožbe naj bi torej pravilno ugotovil, da verjetnost zmede ne 
obstaja. 
Presoja Sodišča prve stopnje 
77 Po členu 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 se ob ugovoru imetnika prejšnje znamke znamka, 
za katero je vložena prijava, ne registrira, če zaradi enakosti ali podobnosti s prejšnjo 
II - 2887 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
znamko in enakosti ali podobnosti blaga ali storitev, ki jih označujejo znamke, 
obstaja verjetnost zmede v javnosti na ozemlju, na katerem je varovana prejšnja 
znamka. Na podlagi člena 8(2)(a)(ii) je treba s prejšnjimi znamkami razumeti zlasti 
znamke, registrirane v državi članici. 
78 Po ustaljeni sodni praksi pomeni verjetnost zmede verjetnost, da bi javnost lahko 
mislila, da zadevni proizvodi ali storitve izvirajo iz istega podjetja ali, odvisno 
od primera, iz ekonomsko povezanih podjetij. 
79 Po tej sodni praksi je treba verjetnost zmede presojati globalno glede na to, kako 
upoštevna javnost zaznava zadevne znake in proizvode ali storitve, upoštevajoč vse 
upoštevne dejavnike v tem primeru, zlasti medsebojno odvisnost podobnosti 
zadevnih znakov in proizvodov ali storitev (glej sodbo Sodišča prve stopnje z 
dne 9. julija 2003 v zadevi Laboratorios RTB proti UUNT - Giorgio Beverly Hills 
(GIORGIO BEVERLY HILLS), T-162/01, Recueil, str. II-2821, točke od 31 do 33 in 
navedena sodna praksa). 
so V obravnavani zadevi, v skladu s tem, kar je bilo navedeno v okviru prvega 
tožbenega razloga, in v nasprotju s trditvami UUNT, je treba šteti, da je prejšnja 
znamka za namene ugovora registrirana za vse proizvode, za katere je bila 
registrirana. Iz tega sledi, da so proizvodi, ki jih je treba upoštevati pri presoji 
verjetnosti zmede med spornima znamkama, po eni strani proizvodi, ki jih označuje 
prejšnja znamka, in sicer „pripravki za poliranje kovin", ter po drugi strani proizvodi 
iz razreda 3, kot jih označuje prijava znamke, in sicer „pripravki za čiščenje odtočnih 
cevi za kovinsko-predelovalno industrijo z izjemo pomožnih sredstev za tekstil in 
pomožnih sredstev". 
II - 2888 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
81 Torej, če so lahko „pripravki za poliranje kovin" tako izdelki tekoče potrošnje kot 
proizvodi, namenjeni strokovni ali specializirani javnosti, ni sporno, da je treba 
proizvode, predvidene s prijavo za registracijo, šteti, kot da so naslovljeni samo 
na strokovnjake iz kovinsko-predelovalne industrije. Iz tega izhaja, da je edina 
javnost, ki bi mogla zamenjati zadevni znamki, sestavljena iz navedenih 
strokovnjakov. Poleg tega je treba opozoriti, da je prejšnja znamka registrirana 
v Španiji. Iz tega sledi, da je upoštevna javnost, katero se mora upoštevati pri analizi 
verjetnosti zmede, sestavljena iz strokovnjakov kovinsko-predelovalne industrije 
s sedežem v Španiji. 
- Primerjava zadevnih proizvodov 
82 Po ustaljeni sodni praksi je treba za presojo podobnosti med zadevnimi proizvodi ali 
storitvami upoštevati vse upoštevne dejavnike, ki opredeljujejo odnos med njimi. Ti 
dejavniki vključujejo zlasti njihovo naravo, namen, uporabo in tudi, ali gre 
za konkurenčne ali dopolnjujoče se proizvode ali storitve (zgoraj v točki 29 
navedena sodba v zadevi Canon, točka 23, in sodba Sodišča prve stopnje z dne 
23. oktobra 2002 v zadevi Oberhauser proti UUNT - Petit Liberto (Fifties), 
T-104/01, Recueil, str. II-4359, točka 31). 
83 Glede narave zadevnih proizvodov je treba poudariti, da ti izhajajo iz iste kategorije 
in, podobno, vsebujejo kemična sredstva, ki se uporabljajo za kovinske površine. 
Poleg tega je treba priznati, da sta si dejavnosti poliranja in čiščenja, čeprav gotovo 
nista enaki, vsaj toliko podobni, da izhajata iz splošnejše dejavnosti vzdrževanja. 
Zadevne proizvode je torej treba šteti, kot da imajo podobno funkcijo. 
II - 2889 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
84 Vendar je treba po eni strani na splošno ugotoviti, da opis proizvodov iz razreda 3, 
določenih v prijavi znamke Skupnosti, in sicer „sredstev za čiščenje odtočnih cevi 
za kovinsko-predelovalno industrijo z izjemo pomožnih sredstev za tekstil in 
pomožnih sredstev", pokriva bolj omejeno in specifično podkategorijo kot tisto, ki 
označuje „pripravke za poliranje kovin", določeno s prejšnjo znamko. 
85 Po drugi strani, kot poudarja UUNT, tudi ne bi smeli zanikati, da imajo proizvodi 
različne namembnosti in načine uporabe. Medtem ko so proizvodi, ki jih zajema 
prejšnja znamka, načeloma namenjeni za poliranje kovinskih predmetov 
z drgnjenjem in imajo tudi delno estetsko namembnost, so proizvodi, ki jih zajema 
prijava za registracijo, namenjeni predvsem za čiščenje in odmaševanje odtočnih cevi 
v kovinsko-predelovalni industriji z razlitjem raztopine po kovinskih površinah, kar 
kaže na uporabno namembnost. 
86 Glede na predhodne trditve je treba torej na tej stopnji poudariti, da so si zadevni 
proizvodi delno podobni. 
- Primerjava zadevnih znakov 
87 V tej zvezi zadostuje potrditev ugotovitve, da sta si sporna znaka zelo podobna, saj je 
sam odbor za pritožbe potrdil, da obstaja velika vidna podobnost med znakoma in da 
sta si iz glasovnega in pojmovnega vidika enaka. Poleg tega je treba poudariti, da 
ob upoštevanju tega, da sta oba zadevna znaka izključno besedna, ne obstaja noben 
element, razen njune zanemarljive pravopisne razlike, ki bi ju razlikoval. 
II - 2890 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
- Verjetnost zmede med zadevnima znamkama 
88 Tožeča stranka trdi, da je verjetnost zmede med zadevnima znamkama poudarjena 
z dejstvom, da ima prejšnja nacionalna znamka ALADDIN močan razlikovalni 
učinek, ki izhaja iz tega, da je izmišljen izraz, ki ne opisuje vrste proizvodov, ki jih 
pokriva, in je predmet široke uporabe v Španiji od leta 1912. Po njenem mnenju je 
odbor za pritožbe prejšnji znamki v izpodbijani odločbi med drugim priznal močan 
razlikovalni učinek. 
89 Torej je treba za določitev razlikovalnega učinka znamke in za presojo, ali ima visok 
razlikovalni učinek, vsestransko presoditi, koliko lahko znamka za proizvode ali 
storitve, za katere je bila registrirana, zagotovi zaznavo, kot da izvirajo iz določenega 
podjetja, da torej razlikuje te proizvode ali storitve od tistih iz drugih podjetij (glej v 
tem smislu sodbo Sodišča z dne 4. maja 1999 v združenih zadevah Windsurfing 
Chiemsee, 0108/97 in 0109/97, Recueil, str. I-2779, točka 49). 
90 Pri tej presoji je treba upoštevati bistvene lastnosti znamke, vključno dejstvo, da je ali 
ni brez vsakršnega opisnega elementa proizvodov ali storitev, za katere je bila 
registrirana, in ugled, ki ji pripada, in sicer njen tržni delež, intenzivnost, geografsko 
razširjenost in obdobje uporabe te znamke, višino vlaganj, ki so jih podjetja namenila 
njeni promociji, obseg upoštevne javnosti, ki zaradi znamke zazna proizvode ali 
storitve, kot da izvirajo iz določenega podjetja, in izjave gospodarskih in industrijskih 
zbornic ali drugih poklicnih združenj (zgoraj v točki 29 navedena sodba Canon, 
točka 18; zgoraj v točki 89 navedena sodba Windsurfing Chiemsee, točka 51, in 
zgoraj v točki 29 navedena sodba Lloyd Schuhfabrik Meyer, točka 23; sodba Sodišča 
prve stopnje z dne 15. januarja 2003 v zadevi Mystery Drinks proti UUNT -
Karlsberg Brauerei (MYSTERY), T-99/01, Recueil, str. II-43, točka 34). 
II - 2891 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
91 Glede tega Sodišče prve stopnje ugotavlja, prvič, da tožeča stranka zgolj trdi, da je 
bila prejšnja znamka predmet široke uporabe v Španiji od leta 1912, ne da bi 
predložila kakršen koli dokaz o različnih zgoraj navedenih elementih, ki bi prikazali 
ugled navedene znamke. Iz tega sledi, da te na tej podlagi ni mogoče šteti, kot da ima 
močan razlikovalni učinek. 
92 Drugič je treba glede bistvenih lastnosti prejšnje znamke poudariti, da, na kar je 
opozorila tožeča stranka, besedni znak ALADDIN nima elementa, ki bi opisoval 
proizvode, za katere je bil registriran, in da ima znak veliko prepričevalno moč, ki 
pomeni bistveno lastnost znamke. Dejansko je Aladin splošno znan kot junak 
zgodbe iz Tisoč in ene noči, ki je odkril kovinsko oljno svetilko, iz katere se s tem, da 
se podrgne, prikaže duh, sposoben, da izpolni želje njenega lastnika. Izraz Aladdin 
torej hkrati spominja na eno od mogočih uporab proizvodov, predvidenih s prejšnjo 
znamko, in na njihovo domnevno čudežnost. Zato je treba ugotoviti, da ima prejšnja 
znamka veliko sposobnost, da zagotovi zaznavo proizvodov, za katere je bila 
registrirana, in sicer za „pripravke za poliranje kovin", kot da izvirajo iz določenega 
podjetja, in da torej razlikuje te proizvode od tistih iz drugih podjetij. V izpodbijani 
odločbi je odbor za pritožbe med drugim sprejel trditev tožeče stranke, da ima 
prejšnja znamka močan razlikovalni učinek, čemur UUNT tudi v tej tožbi ne 
nasprotuje. 
93 Treba je opomniti, da imajo, kot velja v skladu s sodno prakso, ko je verjetnost 
zmede višja in je razlikovalni učinek prejšnje znamke pomemben (sodba Sodišča 
z dne 11. novembra 1997 v zadevi SABEL, C-251/95, Recueil, str. I-6191, točka 24), 
znamke, ki imajo velik razlikovalni učinek, bodisi same po sebi bodisi zaradi 
prepoznavnosti na trgu, širše varstvo od tistih, katerih razlikovalni učinek je manjši 
(zgoraj v točki 29 navedena sodba Canon, točka 18). 
94 Poleg tega vsestranska presoja verjetnosti zmede vključuje določeno medsebojno 
odvisnost med upoštevanimi dejavniki ter zlasti podobnost znamk in podobnost 
II - 2892 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
označenih proizvodov ali storitev. Tako bi bila lahko nizka stopnja podobnosti med 
označenimi proizvodi ali storitvami izravnana z visoko stopnjo podobnosti znamk in 
obratno. Medsebojna odvisnost med temi dejavniki je izražena v sedmi uvodni izjavi 
Uredbe št. 40/94, na podlagi katere je treba pojem podobnosti razlagati v zvezi z 
verjetnostjo zmede, katere ugotavljanje je odvisno zlasti od prepoznavnosti znamke 
na tržišču ter stopnje podobnosti znamk in znakov ter označenih proizvodov in 
storitev (zgoraj v točki 29 navedena sodbi Canon, točka 17, in Lloyd Schuhfabrik 
Meyer, točka 19, in zgoraj v točki 29 navedena sodba Fifties, točka 27). 
95 Tako lahko za namene člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94 kljub nižji stopnji podobnosti 
med označenimi proizvodi in storitvami obstaja verjetnost zmede, ko je podobnost 
med znamkama velika in ko je razlikovalni učinek prejšnje znamke močan (glej v 
tem smislu sodbo v zgoraj v točki 29 navedena sodbi Canon, točka 19). 
96 V obravnavani zadevi je brez dvoma treba priznati, da so si zadevni proizvodi delno 
podobni in da lahko upoštevna javnost, sestavljena iz specializiranih strokovnjakov 
na področju proizvodov, vključenih v prijavo znamke Skupnosti, pokaže visoko 
stopnjo pozornosti pri izbiri teh proizvodov (glej v tem smislu sodbi Sodišča prve 
stopnje z dne 9. aprila 2003 v zadevi Durferrit proti UUNT - Kolene (NU-TRIDE), 
T-224/01, Recueil, str. II-1589, točke 37, 40 in 52, in z dne 30. junija 2004 v zadevi 
M+M proti UUNT - Mediametrie (M+M EUROdATA), T-317/01, ZOdl, 
str. II-1718, točki 51 in 52). 
97 Vendar je treba ugotoviti, da so zadevni proizvodi poleg zgoraj poudarjene delno 
podobne narave na splošno povezani z vzdrževanjem in kovino, pri čemer je 
ta povezava ojačena še z dejstvom, da sta zadevni znamki pojmovno enaki, čemur 
II - 2893 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
UUNT ne nasprotuje, in da se lahko s tem, da nakazujeta na osebo iz zgodbe, 
povezane s kovinsko oljno svetilko, zdita povezani s proizvodi, ki jih določata. 
98 V teh okoliščinah naj ne bi bilo izključeno, da upoštevna javnost zadevne proizvode 
zaznava, kot da spadajo k isti vrsti proizvodov za vzdrževanje, ki so povezani 
s kovino. Tudi pod predpostavko, da bi navedena javnost, seveda sestavljena 
iz strokovnjakov, poznala razlike med načini izdelave teh proizvodov, naj ne bi nujno 
sklepala, da te razlike preprečujejo istemu podjetju, da hkrati izdeluje ali trži dve 
vrsti proizvodov. Tako bo imela upoštevna javnost vtis, da imajo lahko zadevni 
proizvodi isti tržni izvor (glej v tem smislu sodbo Sodišča prve stopnje z dne 
4. novembra 2003 v zadevi Díaz proti UUNT - Granjas Castellò (CASTILLO), 
T-85/02, Recueil, II-4835, točka 33). 
99 Iz tega sledi, da so lahko zadevni proizvodi za upoštevno javnost prikazani kot 
sorodni, ker izvirajo iz iste družine proizvodov, in so tudi zaznávaní kot elementi 
splošne vrste proizvodov, ki imajo lahko skupen tržni izvor. 
100 Zato Sodišče prve stopnje meni, da okoliščina, da je upoštevna javnost sestavljena 
iz specializiranih strokovnjakov iz kovinsko-predelovalne industrije, ob upoštevanju 
podobne narave zadevnih proizvodov, zelo visoke stopnje podobnosti med spornima 
znakoma in močnega razlikovalnega učinka prejšnje znamke, ne zadostuje 
za izključitev tega, da bi navedena javnost lahko mislila, da ti proizvodi izvirajo iz 
istega podjetja ali, odvisno od primera, iz gospodarsko povezanih podjetij. 
II - 2894 
RECKITT BENCKISER PROTI UUNT - ALADIN (ALADIN) 
101 Iz tega sledi, da obstaja verjetnost zmede med spornima znamkama. Torej je treba 
drugi tožbeni razlog tožeče stranke, kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št 40/94, prav tako 
sprejeti. 
102 Iz vsega prej navedenega izhaja, da je treba tožbo sprejeti in razveljaviti izpodbijano 
odločbo. 
Stroški 
103 Na podlagi člena 87(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje se neuspeli stranki naloži 
plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. UUNT s svojim predlogom ni uspel, zato se 
mu v skladu s predlogi tožeče stranke naloži plačilo stroškov. 
104 Vendar je treba glede vprašanja stroškov, ki se povrnejo, opomniti, da se v skladu 
s členom 136(2) Poslovnika „stroški, ki so bili za stranke v postopku pred odborom 
za pritožbe nujni, in stroški, ki so nastali zaradi vložitve prevodov pisnih vlog ali 
pisanj v jezik postopka iz člena 131(4), pododstavek 2, štejejo za stroške, ki se 
povrnejo". Torej stroški, nastali zaradi postopka z ugovorom, ne pomenijo stroškov, 
nastalih v postopku pred odborom za pritožbe. Iz tega sledi, da je treba zavrniti 
predloge tožeče stranke, naj UUNT plača stroške, ki jih je povzročila tožeča stranka 
zaradi postopka z ugovorom. 
II - 2895 
SODBA Z DNE 14. 7. 2005 - ZADEVA T-126/03 
Iz teh razlogov je 
SODIŠČE PRVE STOPNJE (četrti senat) 
razsodilo: 
1. Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem 
trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 31. januarja 2003 se razveljavi. 
2. UUNT se naloži plačilo stroškov. 
Legal Tiili Vadapalas 
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 14. julija 2005. 
Sodni tajnik 
H. Jung Predsednik 
H. Legal 
II - 2896