Zadeva T‑676/14

Kraljevina Španija

proti

Evropski komisiji

„Ničnostna tožba — Člen 8(3) Uredbe (EU) št. 1173/2011 — Učinkovito izvrševanje proračunskega nadzora v euroobmočju — Izkrivljanje statističnih podatkov — Sklep Komisije o začetku preiskave — Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva — Pripravljalni akt — Nedopustnost“

Povzetek – Sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 3. septembra 2015

Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Pripravljalni ukrepi – Izključitev – Sklep Komisije, v okviru izvrševanje proračunskega nadzora v euroobmočju, o začetku preiskave v zvezi z izkrivljanjem statističnih podatkov s strani države članice – Akt, ki nima pravnih učinkov – Nedopustnost

(člena 261 PDEU in 263 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1173/2011, člen 8(1), (3) in (5))

Fizične ali pravne osebe lahko na podlagi člena 263, četrti odstavek, PDEU izpodbijajo samo akte, ki imajo zavezujoče pravne učinke, ki posegajo v interese tožeče stranke tako, da znatno spreminjajo njen pravni položaj. Kadar gre za akte, ki so pripravljeni v več fazah notranjega postopka, se lahko načeloma izpodbijajo samo ukrepi, v katerih je izraženo dokončno stališče ustanove na koncu postopka, ne pa tudi vmesni ukrepi, katerih namen je pripraviti končno odločbo in na nezakonitost katerih se je mogoče učinkovito sklicevati v okviru postopka zoper to odločbo. Drugače bi bilo le, če bi se s samimi akti ali odločbami, sprejetimi v pripravljalnem postopku, dokončno končal poseben postopek, ki je ločen od tistega, ki instituciji omogoči, da odloči po vsebini.

Zato je treba kot nedopustno zavreči ničnostno tožbo, ki jo je država članica vložila zoper Sklepa Komisije o začetku preiskave v zvezi z izkrivljanjem statističnih podatkov s strani te države v skladu z Uredbo št. 1173/2011 o učinkovitem izvrševanju proračunskega nadzora v euroobmočju, ker so ukrepi, s katerimi se Komisija odloči začeti preiskavo, zgolj pripravljalni akti in zato nimajo zavezujočih pravnih učinkov, ki vplivajo na interese tožeče stranke tako, da bistveno spremenijo njen pravni položaj v smislu člena 263 PDEU.

Glede tega lahko Komisija v skladu s členom 8(3) Uredbe št. 1173/2011 opravi vse potrebne preiskave, da ugotovi obstoj napačnega prikazovanja podatkov o primanjkljaju in dolgu, ki so pomembni za uporabo členov 121 PDEU ali 126 PDEU ali za uporabo Protokola o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem, priloženega Pogodbi EU in Pogodbi DEU. Za začetek preiskave se lahko odloči, če meni, da obstaja resen sum o obstoju dejstev, ki bi se lahko izkazala za takšno napačno prikazovanje. Država članica lahko torej na podlagi člena 263 PDEU vloži tožbo le zoper odločbo, ki posega v položaj, to pa je glede na besedilo člena 8(1) in (5) Uredbe št. 1173/2011 odločba Sveta Evropske unije, da državi članici naloži globo, k čemur je treba dodati, da člen 8(5) navedene uredbe sodišču Unije v skladu s členom 261 PDEU na tem področju podeljuje neomejeno sodno pristojnost, ki mu omogoča, da lahko naloženo globo prekliče, zniža ali zviša. Na morebitne nezakonitosti ukrepov, ki so veljali, preden je Svet sprejel tako odločbo – predvsem tistih v zvezi z začetkom preiskave s strani Komisije – se je torej mogoče sklicevati le v utemeljitev zgoraj navedene tožbe.

Poleg tega preudarki, da je bil sklep Komisije o začetku preiskave v zvezi z izkrivljanjem statističnih podatkov s strani države članice deležen široke javne objave, zaradi česar naj bi tej državi povzročil škodo na mednarodnih finančnih trgih, ne morejo vplivati na analizo pravne narave izpodbijanega sklepa, saj to ni akt, ki posega v položaj, v smislu člena 263 PDEU.

(Glej točke od 12 do 19.)