Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (deveti senat) 
z dne 9. julija 2020 * 
„Predhodno odločanje –Boj proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih –Direktiva 2011 /7/EU –  
Pojem ,trgovinski posel‘–Opravljanje storitev –Člen 2, točka 1 –Najemna pogodba –  
Periodična plačila –Roki za plačilo obrokov –Člen 5 –Obseg“  
V zadevi C-199/19, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Sąd Rejonow y dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (okrožno sodišče v Lodžu – center mesta, Poljska) 
z odločbo z dne 24. januarja 2019 , ki je prispela na Sodišče 27. februarja 2019 , v postopku 
RL sp. z o.o. 
proti 
J. M., 
SODIŠČE (deveti senat), 
v sestavi S. Rodin, predsednik senata, K. Jürimäe, sodnica, in N. Piçarra (poročevalec), sodnik, 
generalni pravobranilec: G. Hogan, 
sodni tajnik: A. Calot Escobar, 
na podlagi pisnega postopka, 
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili: 
– za J. M. A. Krakowińska, radca prawny, 
– za poljsko vlado B. Majczyna, agent, 
– za italijansko vlado G. Palmieri, agentka, skupaj s F. De Luco, avvocato dello Stato, 
– za Evropsko komisijo K. Mifsud-Bonnici in Ł. Habiak, agenta, 
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez 
sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
* Jezik postopka: poljščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :548 1 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2, točka 1, in člena 5 Direktive 
2011 /7/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o boju proti zamudam pri plačilih 
v trgovinskih poslih (UL 2011 , L 48, str. 1). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo RL sp. z o.o. in osebo J.M., ker je zadnjenavedena 
prepozno plačala šestnajst najemnin in povezanih stroškov v zvezi s pogodbo o najemu poslovnega 
prostora za nedoločen čas. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 V uvodnih izjavah 2, 3, 8, 9, 11, 19 in 22 Direktive 2011 /7 je navedeno: 
„(2) Gospodarski subjekti večino blaga in storitev na notranjem trgu dobavljajo drugim gospodarskim 
subjektom in javnim organom na podlagi odloga plačila, pri čemer dobavitelj svoji stranki da čas, 
da plača račun po dogovoru med stranema, kot je določeno v dobaviteljevem računu ali v skladu 
z zakono m. 
(3) Veliko plačil v trgovinskih poslih med gospodarskimi subjekti ali med gospodarskimi subjekti in 
javnimi organi se opravi pozneje, kot je dogovorjeno v pogodbi ali določeno v splošnih trgovinskih 
pogojih. Kljub dostavi blaga ali opravljenim storitvam je veliko zadevnih računov plačanih po roku. 
Takšne zamude pri plačilih negativno vplivajo na likvidnost in zapletajo finančno upravljanje 
podjetij. Prav tako vplivajo na njihovo konkurenčnost in dobičkono snost, ko upnik zaradi zamud 
pri plačilih potrebuje zunanje financiranje. […] 
[…] 
(8) Področje uporabe te direktive bi moralo biti omejeno na plačila kot prejemke v zvezi 
s trgovinskimi posli. Ta direktiva ne bi smela urejati poslovanja s potrošniki, obresti v zvezi 
z drugimi plačili, na primer plačili glede na zakono dajo o čekih in menicah ali plačili kot 
nadomestili za škodo, vključno s plačili zavarovalnic. Državam članicam bi moralo biti tudi 
omogočeno, da izključijo dolgove, ki so predmet postopkov zaradi insolventnosti, vključno 
s postopki za prestrukturiranje dolga. 
(9) Ta direktiva bi morala urejati vse trgovinske posle, ne glede na to, ali potekajo med zasebnimi ali 
javnimi podjetji ali med podjetji in javnimi organi […]. Zato bi morala urejati tudi vse trgovinske 
posle med glavnimi izvajalci in njihovimi dobavitelji in podizvajalci. 
[…] 
(11) Dostava blaga in izvajanje storitev za plačilo, za katera se uporablja ta direktiva, bi morala 
vključevati tudi projektiranje in izvedbo javnih del ter visokih in nizkih gradenj. 
[…] 
ECLI:EU:C:2020 :548 2 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
(19) Upnikom je treba zagotoviti pošteno nadomestilo za stroške izterjave, ki jih imajo zaradi zamud 
pri plačilih, da se odvrne od teh zamud. Stroški izterjave bi morali vključevati izterjavo upravnih 
stroškov in nadomestilo za notranje stroške, ki so nastali zaradi zamude pri plačilu, za katere bi 
bilo treba v tej direktivi določiti fiksen minimalen znesek, ki se lahko izterja z obrestmi za 
zamudo pri plačilu. […] 
[…] 
(22) Ta direktiva ne bi smela preprečevati plačil po obrokih ali plačil z zamikom. Vendar bi moral biti 
vsak obrok ali plačilo opravljen v skladu z dogovorjenimi pogoji in predmet pravil glede zamud 
pri plačilih iz te direktive.“ 
4 Člen 1 Direktive 2011 /7, naslovljen „Vsebina in področje uporabe“, določa: 
„1. Cilj te direktive je boj proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih, da bi zagotovili pravilno 
delovanje notranjega trga ter s tem spodbudili konkurenčnost podjetij, zlasti [malih in srednje velikih 
podjetij]. 
2. Ta direktiva se uporablja za vsa plačila kot prejemke v zvezi s trgovinskimi posli. 
3. Države članice lahko izključijo dolgove, ki so predmet postopkov zaradi insolventnosti zoper 
dolžnika, vključno s postopki za prestrukturiranje dolga.“ 
5 Člen 2 te direktive zajema te opredelitve pojmov: 
„[…] 
1. ‚trgovinski posli‘ pomeni posle med podjetji ali med podjetji in javnimi organi, ki vodijo k dostavi 
blaga ali izvajanju storitev za plačilo; 
[…] 
3. ‚podjetje‘ pomeni katero koli organizacijo, razen javnega organa, ki deluje v okviru svoje neodvisne 
gospodarske ali strokovne dejavnosti, tudi če to dejavnost izvaja ena sama oseba; 
4. ‚zamuda pri plačilu‘ pomeni neplačilo v pogodbenem ali zakonskem plačilnem roku in česo 
izpolnjeni pogoji iz člena 3(1) […]; 
5. ‚obresti za zamudo pri plačilu‘ pomeni zakonske obresti za zamudo pri plačilu ali obresti po stopnji, 
o kateri se podjetja med seboj dogovorijo, ob upoštevanju člena 7; 
[…]“ 
6 Člen 3(1) navedene direktive, naslovljen „Posli med podjetji“, določa: 
„1. Države članice zagotovijo, da je v trgovinskih poslih med podjetji upnik upravičen do obresti zaradi 
zamude pri plačilu, ne da bi bilo potrebno opozorilo, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji: 
(a) upnik je izpolnil svoje pogodbene in zakonite obveznosti; in 
(b) upnik dolgovanega zneska ni prejel pravočasno, razen če dolžnik ni odgovoren za zamudo.“ 
ECLI:EU:C:2020 :548 3 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
7 Člen 5 iste direktive, naslovljen „Plačilni roki“, določa: 
„Ta direktiva ne posega v možnost strank, da se v skladu z ustreznimi določbami veljavnega 
nacionalnega prava dogovorijo o rokih za plačilo obrokov. Kadar kateri koli obrok v takšnih primerih 
ni plačan na dogovorjen datum, se obresti in nadomestilo, določeni v tej direktivi, izračunajo samo na 
podlagi zapadlih zneskov.“ 
8 Člen 6(1) Direktive 2011 /7, naslovljen „Nadomestilo stroškov izterjave“, v odstavku 1 določa: 
„Države članice zagotovijo, da je upnik upravičen od dolžnika prejeti najmanj fiksni znesek 40 EUR, 
kadar v trgovinskih poslih obresti za zamudo pri plačilu zapadejo v plačilo v skladu s členom 3 […].“ 
Poljsko pravo 
9 Člen 4, točka 1, ustawa o terminach zapłaty w transakcjach handlow ych (zakon o plačilnih rokih 
v trgovinskih poslih, prečiščeno besedilo) z dne 8. marca 2013 (Dz. U. 2019 , pozicija 118, 
v nadaljevanju: zakon z dne 8. marca 2013 ) opredeljuje trgovinski posel kot „pogodbo o dobavi blaga ali 
o opravljanju storitev za plačilo, če stranke iz člena 2 sklenejo navedeno pogodbo v povezavi 
z dejavnostjo, ki jo opravljajo“. 
10 Člen 7(1) tega zakona določa: 
„1. V trgovinskih poslih, razen poslov, v okviru katerih je dolžnik javni subjekt, je upnik upravičen, da 
brez opomina prejme zakonske obresti zaradi zamude v trgovinskih poslih, razen če sta se stranki 
dogovorili o višjih obrestih za obdobje od dneva zapadlosti denarne dajatve do dneva plačila, če sta 
kumulativno izpolnjena ta pogoja: 
(1) upnik je opravil storitev; 
(2) upnik plačila ni prejel v roku, določenem v pogodbi.“ 
11 Člen 10(1) in (3) navedenega zakona določa: 
„1. Upnik je od dneva, ko pridobi pravico do obresti iz člena 7(1) ali člena 8(1), upravičen od dolžnika 
brez opomina prejeti znesek v višini 40 EUR, pretvorjen v poljske zlote [(PLN)] […] – ta znesek pomeni  
nadomestilo za stroške izterjave.  
[…]  
3. Pravica do plačila zneska iz odstavka 1 nastane zaradi trgovinskega posla, brez poseganja 
v člen 11(2), točka 2.“ 
12 Člen 11(1) in (2), točki 1 in 2, istega zakona določa: 
„1. Stranki trgovinskega posla lahko v svoji pogodbi pripravita časovni načrt izvedbe denarne dajatve 
po obrokih, če priprava takega časovnega načrta za upnika ne pomeni očitne zlorabe. 
2. Če sta stranki trgovinskega posla v svoji pogodbi ugotovili, da bo denarna dajatev izvedena po 
obrokih, se pravica: 
(1) do obresti iz člena 7(1) ali člena 8(1), 
ECLI:EU:C:2020 :548 4 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
(2) znesek iz člena 10(1) in povračilo nastalih stroškov izterjave iz člena 10(2) dolguje za vsak 
neplačan obrok.“ 
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
13 Družba RL in oseba J. M. sta 15. januarja 2011 sklenili pogodbo o najemu za nedoločen čas, katere 
predmet je poslovni prostor v Lodžu (Poljska). V skladu s to pogodbo mora oseba J. M. kot najemnica 
družbi RL, najemodajalki, plačati mesečno najemnino in operativne stroške, ki ustrezajo stroškom 
vzdrževanja stavbe, do 10. dne vsakega meseca. Oseba J. M. je v skladu z navedeno pogodbo družbi 
RL plačala varščino za najem v višini 984 PLN (približno 229 EUR). 
14 Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da je oseba J. M. med septembrom 2015 in 
decembrom 2017 prepozno plačala šestnajst mesečnih najemnin. Nato ji je družba RL poslala račun 
v višini 2751 ,30 PLN (približno 640 EUR), ki je zajemal šestnajstkratnik zneska 40 EUR v poljskih 
zlotih za te zamude pri plačilu kot odškodnino in izjavo o delnem nadomestilu te terjatve s terjatvijo 
osebe J. M. do družbe RL, ki jo je prvonavedena ustanovila z varščino za najem. Po plačilu tega 
nadomestila je znesek terjatve, ki jo je zahtevala družba RL, znašal 1767 ,30 PLN (približno 411 EUR). 
15 Družba RL je po tožbi, vloženi pri predložitvenem sodišču 10. aprila 2018 , predlagala začetek postopka 
za izdajo plačilnega naloga zoper osebo J. M. Temu predlogu je bilo ugodeno. 
16 Oseba J. M. je zoper plačilni nalog vložila ugovor in nasprotno tožbo glede varščine za najem in 
zamudnih obresti, pri čemer je trdila, da se zakon z dne 8. marca 2013 , s katerim je bila prenesena 
Direktiva 2011 /7, ne uporablja za najemno pogodbo. Ta naj ne bi bila trgovinski posel v smislu 
člena 2, točka 1, te direktive, ker naj ne bi vodila do dobave blaga ali opravljanja storitve, ampak do 
prepustitve stvari v začasno uporabo za plačilo. 
17 V teh okoliščinah želi predložitveno sodišče izvedeti, na prvem mestu, ali je mogoče najemno pogodbo, 
sklenjeno med podjetjema, opredeliti kot „trgovinski posel“, ki vodi k dostavi blaga ali izvajanju storitev 
za plačilo, v smislu člena 2, točka 1, Direktive 2011 /7. Navaja, prvič, da ti pojmi v tej direktivi niso 
opredeljeni in, drugič, da je poljska pravna teorija glede njihove razlage razdvojena. 
18 Predložitveno sodišče meni, da dobesedna in sistematična razlaga pojma „trgovinski posel“ sicer vodi 
do sklepa, da ta pojem ne zajema najemnih pogodb, vendar pa „funkcionalna“ razlaga navedenega 
pojma govori v prid temu, da te pogodbe spadajo na področje uporabe Direktive 2011 /7. 
19 Na drugem mestu, če bi bilo treba na to vprašanje odgovoriti pritrdilno, predložitveno sodišče v bistvu 
sprašuje, ali je treba člen 5, prvi stavek, Direktive 2011 /7 v delu, v katerem strankam priznava možnost, 
da se dogovorijo o rokih za plačilo obrokov, razlagati tako, da se nanaša le na trgovinske posle 
z enkratnim plačilom, čeprav je tako plačilo mogoče razdeliti na obroke, in da torej izključuje 
trgovinske posle, pri katerih je plačilo periodično in ga je torej treba izvesti v vnaprej opredeljenih 
časovnih presledkih, kot je mesečna najemnina v zvezi z najemno pogodbo. 
20 V teh okoliščinah je Sąd Rejonow y dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (okrožno sodišče v Lodžu – center 
mesta, Poljska) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali je treba člen 2, [točka 1], Direktive 2011 /7, ki je bil v poljski pravni red prenesen s členom 4(1) 
[zakona z dne 8. marca 2013 ], razlagati tako, da je treba kot posle, ki vodijo k dostavi blaga ali 
izvajanju storitev za plačilo (trgovinski posli), opredeliti tudi pogodbe, za katere je značilna 
izpolnitev s prepustitvijo stvari v začasno uporabo za plačilo (na primer najemne pogodbe)? 
ECLI:EU:C:2020 :548 5 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je treba člen 5 Direktive 2011 /7, ki je bil v poljsko 
pravo prenesen s členom 11(1) [zakona z dne 8. marca 2013 ], razlagati tako, da gre za dogovor 
strank trgovinskega posla o rokih za plačilo obrokov tudi v primeru, v katerem so bila dogovorjena 
periodična plačila dolžnika, in sicer tudi, če je bila pogodba sklenjena za nedoločen čas?“ 
Vprašanji za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
21 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2, točka 1, Direktive 
2011 /7 razlagati tako, da pogodba, za katero je značilna izpolnitev s prepustitvijo nepremičnine 
vzačasno uporabo za plačilo, kot je pogodba o najemu poslovnega prostora, pomeni trgovinski posel 
v smislu te določbe in torej spada na stvarno področje uporabe te direktive. 
22 Glede tega je treba najprej opozoriti, da se v skladu s členom 1(2) Direktive 2011 /7 ta direktiva 
uporablja za vsa plačila kot prejemke v zvezi s „trgovinskimi posli“ in da je ta pojem v členu 2, 
točka 1, Direktive 2011 /7 opredeljen kot „posli med podjetji ali med podjetji in javnimi organi, ki 
vodijo k dostavi blaga ali izvajanju storitev za plačilo“. Zadnjenavedeno določbo je treba razlagati ob 
upoštevanju uvodnih izjav 8 in 9 te direktive, iz katerih izhaja, da se nanaša na vsa plačila kot prejemke 
v zvezi s trgovinskimi posli, vključno s plačili med podjetji in državnimi organi, razen za poslovanje 
s potrošniki in druge vrste plačil (glej v tem smislu sodbo z dne 28. novembra 2019 , KROL, C-722/18, 
EU:C:2019 :1028 , točka 31). 
23 Iz tega sledi, da člen 1(2) Direktive 2011 /7 v povezavi s členom 2, točka 1, te direktive področje 
uporabe te direktive opredeljuje zelo široko (glej v tem smislu sodbo z dne 28. novembra 2019 , KROL, 
C-722/18, EU:C:2019 :1028 , točka 32). 
24 Člen 2, točka 1, Direktive 2011 /7 določa dva pogoja, da posel spada pod pojem „trgovinski posli“ 
v smislu te določbe. Prvič, izveden mora biti bodisi med podjetji bodisi med podjetji in javnimi organi 
ter, drugič, mora voditi k dostavi blaga ali izvajanju storitev za plačilo. 
25 Glede prvega pogoja je treba opozoriti, da je pojem „podjetje“ v členu 2, točka 3, Direktive 2011 /7 
opredeljen kot „katera koli organizacija, razen javnega organa, ki deluje v okviru svoje neodvisne 
gospodarske ali strokovne dejavnosti, tudi če to dejavnost izvaja ena sama oseba“. 
26 V postopku v glavni stvari ni sporno, da ima RL, ki je družba z omejeno odgovornostjo, status 
„podjetja“ v smislu člena 2, točka 3, te direktive. Iz predložitvene odločbe pa ni očitno, ali je oseba 
J. M. s sklenitvijo pogodbe o najemu poslovnega prostora z družbo RL delovala kot organizacija 
v okviru svoje neodvisne gospodarske ali strokovne dejavnosti in ima zato tudi status „podjetja“. 
Dejstvo, da je prostor, ki je predmet najemne pogodbe, namenjen poslovni uporabi, kaže na to. 
Vendar mora predložitveno sodišče glede tega opraviti potrebna preverjanja. 
27 Drugi pogoj iz člena 2, točka 1, Direktive 2011 /7 ne vsebuje opredelitve pojmov „dostava blaga“ in 
„opravljanje storitev“ ter ne napotuje na pravo držav članic, da ju opredelijo. V teh okoliščinah je treba 
take pojme v vsej Evropski uniji razlagati samostojno in enotno ob upoštevanju zahtev po enotni 
uporabi prava Unije v povezavi z načelom enakosti. Ti pojmi so tako samostojni pojmi prava Unije, 
katerih obseg se ne more določiti s sklicevanjem na znane pojme prava držav članic ali na razvrstitve 
na nacionalni ravni, ampak ob hkratnem upoštevanju izrazov, sobesedila in ciljev določbe, ki jih določa 
(glej v tem smislu sodbo z dne 29. septembra 2015 , Gmina Wrocław, C-276/14, EU:C:2015 :635, 
točka 25 in navedena sodna praksa). 
ECLI:EU:C:2020 :548 6 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
28 Na prvem mestu besedilo člena 2, točka 1, Direktive 2011 /7 samo po sebi ne omogoča ugotovitve, ali 
pogodba, za katero je značilna izpolnitev s prepustitvijo nepremičnine v začasno uporabo za plačilo, 
kot je pogodba o najemu poslovnega prostora, pomeni „dostavo blaga“ ali „opravljanje storitev“ 
v smislu te določbe. 
29 Vendar je treba poudariti, da je Sodišče v sodbi z dne 15. decembra 2016 , Nemec (C-256/15, 
EU:C:2016 :954, točka 33), razsodilo, da posel, ki se nanaša na gospodarsko dejavnost, lahko spada pod 
pojem „trgovinski posel“ v smislu člena 2, točka 1, Direktive 2011 /7, če oseba, ki posel opravi, deluje 
kot „podjetje“ v smislu člena 2, točka 3, te direktive. Iz tega sledi, da pogodba, za katero je značilna 
izpolnitev s prepustitvijo nepremičnine v začasno uporabo za plačilo, kot je pogodba o najemu 
poslovnega prostora, lahko pomeni „dostavo blaga“ ali „opravljanje storitev“ v smislu te določbe. 
30 Na drugem mestu, glede zakono dajnega okvira, v katerega spada Direktiva 2011 /7, je treba poudariti, 
da ta direktiva, ker je bila sprejeta na podlagi člena 114 PDEU, spada v okvir približevanja zakono daj 
držav članic, katerega cilj je vzpostavitev in delovanje notranjega trga na področju boja proti zamudam 
pri plačilih na tem trgu. Tako je treba pojma „dostava blaga“ in „opravljanje storitev“ ali pojem 
„trgovinski posli“ iz člena 2, točka 1, Direktive 2011 /7 razlagati ob upoštevanju določb Pogodbe DEU, 
s katerimi je v členih 34, 56 in 57 te pogodbe določen prosti pretok blaga in storitev, ter sodne prakse 
Sodišča, v kateri je podana razlaga teh temeljnih svoboščin. 
31 Glede tega je treba opozoriti, da so v skladu s členom 57 PDEU „storitve“ opredeljene kot storitve 
takrat, kadar se praviloma opravljajo za plačilo in če jih ne urejajo določbe, ki se nanašajo na prosti 
pretok blaga, kapitala in oseb. V drugem odstavku tega člena so primeroma naštete nekatere 
dejavnosti, ki spadajo pod pojem „storitev“, med njimi tudi trgovinske dejavnosti. 
32 Iz tega sledi, da pogodba DEU pojmu storitev daje široko opredelitev, tako da se s tem pojmom razume 
katera koli storitev, ki ne spada pod druge temeljne svoboščine, s ciljem, da gospodarska dejavnost ne 
bi bila izvzeta iz področja uporabe temeljnih svoboščin (glej v tem smislu sodbo z dne 3. oktobra 
2006 , Fidium Finanz, C-452/04, EU:C:2006 :631, točka 32). 
33 Sodišče je v zvezi s tem že pojasnilo, da je dajanje nepremičnine v najem opravljanje storitev za plačilo 
v smislu člena 57 PDEU, ne da bi okoliščina, da ta storitev traja več let, tej opredelitvi nasprotovala 
(glej v tem smislu sodbo z dne 26. oktobra 2010 , Schmelz, C-97/09, EU:C:2010 :632, točka 41 in 
navedena sodna praksa). 
34 Ob upoštevanju te široke opredelitve pojma „storitev“ iz člena 57 PDEU, kot ga razlaga Sodišče, 
pogodba, za katero je značilna izpolnitev s prepustitvijo nepremičnine za plačilo, vendar brez prenosa 
lastninske pravice, v uporabo za določen ali nedoločen čas, kot je pogodba o najemu poslovnega 
prostora, pomeni opravljanje „storitve“ v smislu člena 57 PDEU. S tega vidika lahko posel, ki se 
nanaša na tako pogodbo, vodi do „opravljanja storitev“ v smislu člena 2, točka 1, Direktive 2011 /7. 
35 To razlago na tretjem mestu potrjuje cilj Direktive 2011 /7, ki je v skladu z njenim členom 1(1) boj 
proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih, da bi se zagotovilo pravilno delovanje notranjega trga, 
s čimer se izboljša konkurenčnost podjetij, zlasti malih in srednje velikih podjetij. Te zamude pri 
plačilih, kot je razvidno iz uvodne izjave 3 te direktive, namreč negativno vplivajo na likvidnost teh 
podjetij, otežujejo njihovo finančno upravljanje ter škodijo tudi njihovi konkurenčnosti in donosnosti, 
saj morajo ta podjetja zaradi teh zamud pri plačilih pridobiti zunanja financiranja. 
36 Razlaga Direktive 2011 /7, v skladu s katero pogodbe o najemu ne zajemajo „opravljanja storitev“ ter so 
izvzete iz pojma „trgovinski posli“ v smislu člena 2, točka 1, te direktive in torej s stvarnega področja 
uporabe te direktive, ne bi ustrezala takem u cilju, saj bi bile s tako razlago vse pogodbe o najemu 
poslovnega prostora izključene iz tega varstva. To ugotovitev potrjuje uvodna izjava 9 Direktive 
2011 /7, v skladu s katero se ta direktiva uporablja za „vse“ trgovinske posle, bodisi med zasebnimi ali 
javnimi podjetji bodisi med podjetji in javnimi organi. 
ECLI:EU:C:2020 :548 7 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
37 Te ugotovitve ni mogoče ovreči z uvodnima izjavama 2 in 11 Direktive 2011 /7. 
38 Po eni strani je iz uvodne izjave 2 te direktive sicer razvidno, da večino dobav blaga in storitev 
gospodarski subjekti za druge gospodarske subjekte ali za javne organe opravljajo z odloženim 
plačilom, medtem ko, kot poudarja predložitveno sodišče, posli v okviru dejavnosti dajanja blaga 
v najem niso opravljeni z odloženim plačilom. Ker pa v besedilu člena 1(2) in člena 2, točka 1, 
Direktive 2011 /7 ni nikjer omenjen pogoj, v skladu s katerim mora biti blago dobavljeno ali so storitve 
opravljene z odloženim plačilom, uporaba teh določb ne more biti odvisna od takega pogoja. 
39 Na drugi strani izrecne navedbe v uvodni izjavi 11 Direktive 2011 /7, da projektiranje in izvedba javnih 
del ter visokih in nizkih gradenj spadata pod pojma „dostava blaga“ ali „opravljanje storitev“ v smislu 
člena 2, točka 1, te direktive in zato na stvarno področje uporabe te direktive, ni mogoče razlagati 
a contrario, tako da so posli, ki se nanašajo na najemne pogodbe, iz nje izključeni. 
40 Po eni strani namreč Direktiva 2011 /7 ne vsebuje seznama različnih vrst pogodb, ki zajemajo „dobavo 
blaga“ ali „opravljanje storitev“ iz člena 2, točka 1, te direktive. Po drugi strani najemne pogodbe niso 
med posli in plačili, opravljenimi na področjih, ki v skladu z uvodno izjavo 8 Direktive 2011 /7 ne 
spadajo na področje uporabe te direktive. 
41 Glede na vse zgoraj navedeno je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2, točka 1, 
Direktive 2011 /7 razlagati tako, da pogodba, za katero je značilna izpolnitev s prepustitvijo 
nepremičnine v začasno uporabo za plačilo, kot je pogodba o najemu poslovnega prostora, pomeni 
trgovinski posel, ki vodi do opravljanja storitev v smislu te določbe, če je ta posel opravljen med 
podjetji ali med podjetji in javnimi organi. 
Drugo vprašanje 
42 Drugo vprašanje je treba razumeti tako, da se z njim v bistvu sprašuje, ali je člen 5 Direktive 2011 /7 – 
ker pogodba za določen ali nedoločen čas, ki določa periodično plačilo v vnaprej opredeljenih časovnih 
presledkih, kot je mesečna najemnina v zvezi s pogodbo o najemu poslovnega prostora, spada na 
stvarno področje uporabe Direktive 2011 /7 kot trgovinski posel, ki vodi do opravljanja storitev za 
plačilo v smislu člena 2, točka 1, te direktive – treba razlagati tako, da ga je treba zato, da bi na 
podlagi take pogodbe lahko nastale pravice do obresti in nadomestila, določene v členu 3 in členu 6 
navedene direktive, šteti za dogovor o rokih za plačilo obrokov v smislu tega člena 5. 
43 Glede tega je treba poudariti, prvič, da v skladu s členom 5 Direktive 2011 /7 ta direktiva ne posega 
v možnost strank, da se v skladu z veljavnimi določbami nacionalnega prava med seboj dogovorijo 
o rokih za plačilo obrokov. Če v takem primeru kateri koli obrok ni plačan ob zapadlosti, se obresti in 
nadomestilo, določeni v tej direktivi, izračunajo samo na podlagi zapadlih zneskov. V uvodni izjavi 22 
navedene direktive je navedeno, da ta direktiva ne bi smela preprečevati plačil po obrokih ali plačil 
z zamikom, in pojasnjeno, da mora biti vsak obrok ali plačilo opravljeno v skladu z dogovorjenimi 
pogoji in predmet pravil glede zamud pri plačilih iz iste direktive. 
44 Iz tega izhaja, da namen člena 5 Direktive 2011 /7 ni razmejiti stvarno področje uporabe te direktive in 
s tega področja med drugim izključiti pogodbe, ki niso enotne storitve, temve č pojasniti, da navedena 
direktiva ne preprečuje plačil po obrokih ali plačil z zamikom, ne glede na to, ali zadevne pogodbe 
določajo enotno plačilo ali periodično plačilo v vnaprej opredeljenih rednih časovnih presledkih. 
45 Po drugi strani je treba poudariti, da v trgovinskih poslih med podjetji obresti za zamudo pri plačilu, 
določene v členu 3 Direktive 2011 /7, zapadejo v plačilo, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 1 tega 
člena. Za to se zahteva, da upnik izpolni svoje pogodbene in zakonske obveznosti ter da dolgovanega 
ECLI:EU:C:2020 :548 8 
SODBA Z DNE 9. 7. 2020 – ZADEVA C-199/19  
RL (DIREKTIVA O BOJU PROTI ZAMUD AM PRI PLAČILIH)  
zneska ne prejme pravočasno, razen če dolžnik ni odgovoren za zamudo. Ta določba torej pravice 
zahtevati obresti za zamudo pri plačilu ne pogojuje s tem, da sta se stranki v primeru pogodbe 
s periodičnim plačilom na podlagi člena 5 Direktive 2011 /7 dogovorili o rokih za plačilo obrokov. 
46 Prav tako se v skladu s členom 6 Direktive 2011 /7 pri trgovinskih poslih med podjetji pravica do 
nadomestila za stroške izterjave v skladu s členom 3 te direktive lahko uveljavlja le, če se plačajo tudi 
obresti za zamudo pri plačilu. Tako v primeru pogodbe, ki določa periodično plačilo, ta pravica 
nikakor ni pogojena s tem, da sta se stranki trgovinskega posla na podlagi člena 5 Direktive 2011 /7 
dogovorili o rokih za plačilo obrokov. 
47 Glede na vse zgoraj navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je člen 5 Direktive 2011 /7 – 
ker pogodba za določen ali nedoločen čas, ki določa periodično plačilo v vnaprej opredeljenih časovnih 
presledkih, kot je mesečna najemnina v zvezi s pogodbo o najemu poslovnega prostora, spada na 
stvarno področje uporabe Direktive 2011 /7 kot trgovinski posel, ki vodi do opravljanja storitev za 
plačilo v smislu člena 2, točka 1, te direktive – treba razlagati tako, da take pogodbe, zato da bi na 
njeni podlagi lahko nastale pravice do obresti in nadomestila, določene v členu 3 in členu 6 navedene 
direktive, ni treba nujno šteti za dogovor o rokih za plačilo obrokov v smislu tega člena 5. 
Stroški 
48 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (deveti senat) razsodilo: 
1. Člen 2, točka 1, Direktive 2 0 1 1 / 7 / E U E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 1 6. februarja 2 0 1 1 
o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih je treba razlagati tako, da pogodba, za 
katero je značilna izpolnitev s prepustitvijo nepremičnine v začasno uporabo za plačilo, kot je 
pogodba o najemu poslovnega prostora, pomeni trgovinski posel, ki vodi do opravljanja 
storitev v smislu te določbe, če je ta posel opravljen med podjetji ali med podjetji in javnimi 
organi. 
2. Člen 5 Direktive 2 0 1 1 / 7 je – ker pogodba za določen ali nedoločen čas, ki določa periodično 
plačilo v vnaprej opredeljenih časovnih presledkih, kot je mesečna najemnina v z vezi 
s pogodbo o najemu poslovnega prostora, spada na stvarno področje uporabe Direktive 
2 0 1 1 / 7 kot trgovinski posel, ki vodi do opravljanja storitev za plačilo v smislu člena 2, 
točka 1, te direktive – treba razlagati tako, da take pogodbe, zato da bi na njeni podlagi 
lahko nastale pravice do obresti in nadomestila, določene v členu 3 in členu 6 navedene 
direktive, ni treba nujno šteti za dogovor o rokih za plačilo obrokov v smislu tega člena 5. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2020 :548 9