Za določitev, ali je treba premoženje, ki je oproščeno davka, upoštevati pri primerjavi davčnega bremena davčnih zavezancev-fizičnih oseb rezidentov in nerezidentov, da se dokaže morebitna omejitev prostega pretoka kapitala, oprostitev plačila davka, ki je ugodnost, odobrena vsem davčnim zavezancem rezidentom ne glede na njihov osebni položaj, ne pomeni posamične ugodnosti, povezane z osebnim položajem davčnega zavezanca. Ker taka oprostitev spreminja davčno osnovo za dohodke, ki jih prejmejo davčni zavezanci rezidenti, jo je treba upoštevati pri primerjavi dokončnih davčnih bremen davčnih zavezancev rezidentov in dokončnih davčnih bremen davčnih zavezancev nerezidentov.

Če se dokaže obstoj omejitve pretoka kapitala, je to mogoče utemeljiti z učinki dvostranske konvencije za izogibanje dvojnemu obdavčevanju, sklenjene med državo članico rezidentstva in državo članico vira dividend, pod pogojem, da različno obravnavanje, kar zadeva obdavčenje dividend, davčnih zavezancev z rezidentstvom v zadnjenavedeni državi in tistih z rezidentstvom v drugih državah članicah izgine.

Člena 63 PDEU in 65 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotujeta zakonodaji države članice, ki nalaga pobiranje pri viru odtegnjenega davka od dividend, ki jih družba rezidentka izplača davčnim zavezancem rezidentom in davčnim zavezancem nerezidentom, s tem da določa mehanizem odbitja ali vračila tega odtegljaja le za davčne zavezance rezidente, medtem ko za davčne zavezance nerezidente – fizične osebe in družbe – ta odtegljaj pomeni dokončni davek, saj davčni zavezanci nerezidenti v tej državi nosijo večje dokončno davčno breme v zvezi s temi dividendami, kot ga nosijo davčni zavezanci rezidenti, kar mora preveriti predložitveno sodišče. Za ugotovitev teh davčnih obremenitev je treba, kar zadeva fizične osebe, upoštevati obdavčitev rezidentov v zvezi z vsemi delnicami, ki jih imajo v družbah v državi članici, ki nalaga pri viru odtegnjeni davek v koledarskem letu, in kapital, ki je v skladu z nacionalno zakonodajo oproščen plačila davka, ter kar zadeva družbe, stroške, ki so neposredno povezani s prejemom dividend.

Za presojo, ali je obdavčitev naložb, ki so jih fizične ali pravne osebe s prebivališčem ali sedežem v državi članici opravile v družbe s sedežem v drugih državah članicah, v skladu z načelom prostega pretoka kapitala, je treba ugotoviti, da so – kar zadeva izdatke, kot so poslovni stroški, ki so v neposredni zvezi z dejavnostjo, s katero so bili v državi članici družbe ustvarjeni obdavčljivi dohodki – rezidenti in nerezidenti te države članice v primerljivem položaju, zato lahko ureditev navedene države, v skladu s katero se nerezidentom na davčnem področju ne morejo odbiti takšni izdatki, medtem ko je, nasprotno, tak odbitek mogoč za rezidente, škoduje predvsem državljanom drugih držav članic in pomeni posredno diskriminacijo na podlagi državljanstva.

Zlasti kar zadeva dohodek, prejet v obliki dividend, taka povezava obstaja le, če je navedene stroške po potrebi mogoče neposredno povezati z zneskom, plačanim ob izvedbi transakcije z vrednostnimi papirji, ali s prejemom tega dohodka. Iz tega sledi, da je treba pri primerjavi davčnega bremena, naloženega družbam, upoštevati le stroške, ki so neposredno povezani s prejemom dividend.

Nasprotno, take povezave ni, kadar je, na eni strani, namen odbitka dividend, zajet v nakupni ceni delnic, določitev dejanske nakupne cene delnic in torej ni povezan s stroški, ki so neposredno povezani s prejemom dividend, ki izvirajo iz teh delnic, ter kadar so, na drugi strani, stroški financiranja povezani z imetništvom delnic kot takim in torej prav tako niso neposredno povezani s prejemom dividend, ki izvirajo iz njih.

(Glej točke od 57 do 61.)