ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 320/19

Pritožba, ki sta jo vložila Timab Industries, Cie financière et de participations Roullier (CFPR) 27. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 20. maja 2015 v zadevi T-456/10, Timab Industries in CFPR/Komisija

(Zadeva C-411/15 P)

(2015/C 320/27)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnika: Timab Industries in Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (zastopnik: N. Lenoir, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2015, ki je bila izdana v zadevi T-456/10, naj se razveljavi;

— zadeva naj se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da ustrezno zniža višino globe;

— postransko, ugotovi naj se, da je Splošno sodišče kršilo pravico do poštenega sojenja zaradi nerazumnega trajanja sodnega postopka;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

V utemeljitev pritožbe pritožnika navajata pet pritožbenih razlogov.

Na prvem mestu, Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo pravil v zvezi z bremenom dokaza in naj bi kršilo pravico do obrambe s tem, ko je menilo, da morata pritožnika v postopku poravnave dokazati, da nista sodelovala v kartelu pred letom 1993.

Na drugem mestu, Splošnemu sodišču očitata, da je kršilo privilegij zoper samoobtožbo in pravico do obrambe. Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo svoje neomejene pristojnosti, ker ni nadzorovalo dolžnosti predložitve dokazov Komisije v zvezi s kvalifikacijo zatrjevanih „priznanj“ pritožnikov, ki je pomembno vplivala na določitev zneska globe.

Na tretjem mestu, Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo obsega svoje neomejene pristojnosti, saj je kot „nove dokaze“ štelo priznanje Komisije, po umiku pritožnikov iz postopka poravnave, da pritožnika med letoma 1978 in 1992 nista sodelovala v kartelu, za utemeljitev izreka znatno višje globe za kršitev, ki je trajala precej manj časa.

Na četrtem mestu, Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo svoje neomejene pristojnosti, obrazložitev sodbe je protislovna, vsebuje pravne napake v izvajanju postopka poravnave in kršilo je načeli zaupanja v pravo in enakega obravnavanja, s tem ko je potrdilo skoraj celotno odpravo znižanja za sodelovanje, priznano v postopku poravnave, česar pritožnika nista mogla razumno predvideti do te mere.

Na zadnjem mestu, pritožnika Splošnemu sodišču očitata, da ni upoštevalo svoje neomejene pristojnosti in da je kršilo načeli enakega obravnavanja in individualizacije kazni.

Postransko, pritožnika nazadnje Sodišču predlagata, naj ugotovi, da je Splošno sodišče kršilo pravico do poštenega sojenja, ker je kršilo člen 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6(1) Evropske konvencije o človekovih pravicah zaradi nerazumnega trajanja postopka.
SL Uradni list Evropske unije C 311/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) 26. junija 2015 – The Queen na predlog Hemming (ki posluje kot „Simply Pleasure Ltd.“) in drugi/Westminster City Council

(Zadeva C-316/15)

(2015/C 311/27)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke v postopku v glavni stvari

Nasprotne stranke: Hemming, ki posluje kot „Simply Pleasure Ltd.“, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, ki posluje kot „Janus“, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd.

Pritožnik: Westminster City Council

Vprašanji za predhodno odločanje

Kadar mora prosilec za izdajo ali podaljšanje dovoljenja za upravljanje erotičnega lokala plačati pristojbino, ki je sestavljena iz dveh delov, pri čemer je en del povezan z obravnavanjem vloge in je nevračljiv, drugi pa z vodenjem sistema za izdajo dovoljenj in je vračljiv, če je vloga zavrnjena:

(1) ali zahteva za plačilo pristojbine, ki vključuje drugi vračljivi del, zgolj z vidika evropskega prava pomeni, da so nasprotne stranke utrpele strošek na podlagi njihovih vlog, ki je bil v nasprotju s členom 13(2) Direktive 2006/123/ES o storitvah na notranjem trgu (1), če je znesek presegel kakršen koli strošek, ki ga je imel Westminster City Council (mestni svet v Westminstru) z obravnavanjem vloge?

(2) ali je ugotovitev, da je treba tako zahtevo šteti za strošek – ali, če je tako, za strošek, ki presega strošek mestnega sveta za obravnavanje vloge – odvisna od vpliva dodatnih (in če je tako, kakšnih) okoliščin, na primer: (a) dokazov, ki utemeljujejo, da so zaradi plačila drugega vračljivega dela prosilci utrpeli ali je verjetno, da bi utrpeli določen strošek ali izgubo, (b) višine drugega vračljivega dela in poteka časa od plačila do vračila, ali (c) kakršnega koli prihranka pri izdatkih, ki bi ga imel mestni svet z obravnavanjem vlog (in bi se torej nanašal na nevračljivi strošek) zaradi zahteve, da prosilci vnaprej plačajo pristojbino, ki je sestavljena iz obeh delov?

(1) UL L 376, str. 36.
1.

Ali je treba drugo alineo člena 13 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) – kadar oseba javnega prava izvaja dejavnost, kakršna je zagotavljanje dostopa do ceste proti plačilu cestnine, in kadar so v državi članici zasebni subjekti, ki na podlagi sporazuma z zadevnim javnim organom, sklenjenega v skladu z nacionalnimi zakonskimi določbami, pobirajo cestnine na različnih cestninskih cestah – razlagati tako, da je za zadevni javni organ treba šteti, da je konkurenčen zadevnim zasebnim subjektom, zaradi česar bi obravnavanje takega javnega organa, kot da ni davčni zavezanec, pomenilo znatno izkrivljanje konkurence, ne glede na dejstvo, da (a) med tem javnim organom in zadevnimi zasebnimi subjekti ni in ne more biti nikakršne dejanske konkurence ter (b) ni nobenih dokazov o obstoju dejanske možnosti, da bi nek zasebni subjekt vstopil na trg z namenom izgradnje in upravljanja cestninske ceste, ki bi pomenila konkurenco cestninski cesti, ki jo upravlja javni organ?
1.

Ali člen 11, prvi pododstavek, točke 1, 2(b) in 3, zadnja in predzadnja uvodna izjava Direktive Sveta 92/85/EGS (1) z dne 19. oktobra 1992 ter člen 157(1), (2) in (4), PDEU (prejšnji člen 141 PES), člen 158 PDEU (prejšnji člen 142 PES) v delu, v katerem določa, da si „[d]ržave članice […] prizadevajo ohraniti obstoječo enakovrednost sistemov plačanih dopustov“, člen 2(2)(c) v povezavi s členom 14(1)(c), člen 15 ter uvodni izjavi 23 in 24 Direktive 2006/54/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006, in nazadnje člen 23 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki v skladu s členom 3(1) zakona št. 27 z dne 19. februarja 1981 v različici pred spremembo, uvedeno s členom 1(325) zakona št. 311 z dne 30. decembra 2004, ne dopušča plačila v njem določenega dodatka za obdobja obveznega porodniškega dopusta pred 1. januarjem 2005?
Zadeva C-261/15: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vredegerecht te Ieper (Belgija) 1. junija 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vredegerecht te Ieper (Belgija) 1. junija 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey

(Zadeva C-261/15)

Predložitveno sodišče

Vredegerecht te Ieper

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

Tožena stranka: Gregory Demey

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Priloga I, člen 6(2) na koncu, Uredbe (ES) št. 1371/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o pravicah in obveznostih potnikov v železniškem prometu ( 1 ) nasprotuje belgijskim nacionalnim kazenskim določbam, […] v skladu s katerimi potnik v železniškem prometu brez vozovnice – ki cene vozovnice ne plača niti v zakonsko določenih rokih – stori kaznivo dejanje, ki izključuje vsakršno pogodbeno razmerje med prevozno družbo in potnikom v železniškem prometu, tako da se potnik v železniškem prometu zato tudi ne more sklicevati na zadevne določbe o pravnem varstvu evropskega in belgijskega nacionalnega prava, […] ki se nanašajo na navedeno (izključno) pogodbeno razmerje s tem potrošnikom?

( 1 ) UL L 315, str. 14.
SL Uradni list Evropske unije C 254/11

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 29. maja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 19. marca 2015 v zadevi T-413/13, City Cycle Industries/Svet Evropske unije

(Zadeva C-254/15 P)

(2015/C 254/15)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopnika: J.-F. Brakeland, M. França, agenta)

Druge stranke v postopku: City Cycle Industries, Svet Evropske unije, Maxcom Ltd

Predloga

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 19. marca 2015, o kateri je bila Komisija uradno obveščena 23. marca 2015, v zadevi T-413/13 City Cycle Industries/Svet Evropske unije, zavrne tožbo, vloženo na prvi stopnji, in tožeči stranki naloži plačilo stroškov; ali podredno,

— zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču in pridrži odločitev o stroških postopka na prvi stopnji in s pritožbo.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba Komisije je vložena zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 19. marca 2015 v zadevi T-413/13. V tej sodbi je Splošno sodišče v delu, v katerem se nanašata na družbo City Cycle Industries, razglasilo za nična člena 1(1) in 3 Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 501/2013 (1) z dne 29. maja 2013 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Izvedbeno uredbo (EU) št. 990/2011 na uvoz koles s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz koles, poslanih iz Indonezije, Malezije, Šrilanke in Tunizije, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelek s poreklom iz Indonezije, Malezije, Šrilanke in Tunizije ali ne.

Komisija v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge. Prvič, Komisija trdi, da Splošno sodišče ni po uradni dolžnosti preizkusilo, ali je ničnostna tožba dopustna na podlagi člena 263(4) PDEU. Drugič, Komisija meni, da Splošno sodišče ni moglo zakonito ugotoviti, da je Svet kršil člen 13(1) osnovne protidampinške uredbe (2), saj ta ugotovitev temelji na nepravilni razlagi upoštevne uvodne izjave sporne uredbe in na nepravilni razlagi člena 13(1) osnovne protidampinške uredbe. Tretjič, Komisija trdi, da Splošno sodišče ni zadostno obrazložilo svoje ugotovitve, s čimer je kršilo člen 36 Statuta Sodišča Evropske unije. Četrtič, Komisija meni, da je Splošno sodišče kršilo njene procesne pravice iz člena 40 Statuta Sodišča.

(1) UL L 153, str. 1.

(2) Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51).
b)

Člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 je, drugič, v povezavi s proizvodi „naprave in oprema za filtriranje tekočin“ kršen s tem, da naj drugačen opisni pomen, ki ga je sprejelo Splošno sodišče, pojma „ultra.air ultrafilter“ v smislu „izjemno kakovosten rezultat filtriranja, pridobljen z ultrafiltrom“, a fortiori ne bi neposredno in brez dodatnega razmisleka izhajal iz znamke. Samo Splošno sodišče naj bi do tega drugačnega pomena prišlo šele na podlagi več razmislekov: prvič, upoštevna javnost bi morala izraz „ultra.air ultrafilter“ razlagati v smislu „zrak izjemne kakovosti, pridobljen z ultrafiltrom“. Drugič, moralo bi priti do zaključka, da ta domnevni pomen dejansko ni opisen za naprave in opremo za filtriranje tekočin, ki jih je treba dejansko presoditi, pač pa za naprave in opremo za filtriranje zraka. Tretjič, moralo bi dejansko ugotovljen pomen izraza „ultra.air ultrafilter“ prenesti na „izjemno kakovosten rezultat filtriranja, pridobljen z ultrafiltrom“. Domnevni pomen, pridobljen na podlagi več razmislekov, nakazuje na številne besede, ki naj ne bi bile v znamki („rezultat filtriranja“, „izjemna kakovost“) in naj enostavno ne bi upošteval obstoječih besed („zrak“).
SL Uradni list Evropske unije C 254/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 7. aprila 2015 – Franz Lesar

(Zadeva C-159/15)

(2015/C 254/02)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Franz Lesar

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 2(1) in (2)(a) ter člen 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1) razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnemu predpisu – kakršen je obravnavani v postopku v glavni stvari – po katerem se obdobja vajeništva in obdobja službovanja pri zveznem organu, za katera so bili plačani prispevki za obvezno pokojninsko zavarovanje, za namene pridobitve pokojnine uradnika pri izračunu pokojnine

(a) vštevajo v pokojninsko dobo, če gre za obdobja po dopolnjenem 18. letu starosti, pri čemer nosilec socialnega zavarovanja v takem primeru zvezni državi za vštevanje teh obdobij v skladu s pravili prava socialne varnosti nakaže znesek, ki se prenese; in nasprotno

(b) ne vštevajo v pokojninsko dobo, če gre za obdobja pred dopolnjenim 18. letom starosti, pri čemer se v primeru nevštevanja teh obdobij zvezni državi ne nakaže znesek, ki se prenese, in se zavarovancu pokojninski prispevki povrnejo, zlasti če upoštevamo, da ima v primeru poznejšega prisilnega vštevanja teh obdobij na podlagi prava Unije uradnik možnost zahtevati vračilo nadomestila od nosilca socialnega zavarovanja in naknadnega nastopa obveznosti za nosilca socialnega zavarovanja, ki mora zvezni državi nakazati znesek, ki se prenese?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79.
SL Uradni list Evropske unije C 236/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Romunija) 20. aprila 2015 – Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

(Zadeva C-175/15)

(2015/C 236/33)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Taser International Inc.

Toženi stranki: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

Vprašanja za predhodno odločanje

Ali je treba člen 24 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da je z navedbo „pristojnosti, ki izhaja iz drugih določb te uredbe“ zajet tudi položaj, ko so stranke pogodbe o prenosu pravic v zvezi z znamko, registrirano v državi članici Evropske unije, nedvoumno in nesporno določile, da so za odločanje o katerem koli sporu v zvezi z izpolnjevanjem pogodbenih obveznosti pristojna sodišča države, ki ni članica Evropske unije in v kateri ima tožeča stranka stalno prebivališče (sedež), tožbo pa je vložila pri sodišču države članice Evropske unije, na ozemlju katere ima stalno prebivališče (sedež) tožena stranka?

Če je odgovor pritrdilen:

ali je treba člen 23(5) iste uredbe razlagati tako, da se ne nanaša na dogovor o pristojnosti države, ki ni članica Evropske unije, tako da sodišče, ki mu je zadeva predložena, na podlagi člena 2 navedene uredbe določi pristojnost v skladu s pravili mednarodnega zasebnega prava iz svojega nacionalnega zakona?

Ali je mogoče za spor, katerega predmet je izpolnitev obveznosti – po sodni poti – prenosa pravice v zvezi z znamko, registrirano v državi članici Evropske unije, prevzete s pogodbo med strankami v istem sporu, šteti, da se nanaša na pravico, ki jo „je treba deponirati ali registrirati“ v skladu s členom 22(4) navedene uredbe, glede na to, da je treba v skladu z zakonom države, v kateri je bila registrirana znamka, prenos pravic v zvezi z znamko vpisati v register znamk in objaviti v uradnem biltenu za industrijsko lastnino?

Če je odgovor nikalen, ali člen 24 navedene uredbe nasprotuje temu, da sodišče, ki mu je zadeva predložena, v skladu s členom 2 navedene uredbe v položaju, kakor je opisan v zgoraj navedenem predhodnem vprašanju, ugotovi, da ni pristojno za odločanje o sporu, tudi če se je tožena stranka spustila v postopek pred navedenim sodiščem, in sicer tudi na zadnji stopnji postopka, ne da bi izpodbijala pristojnost?

(1) UL L 12, str. 1 (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42).
SL Uradni list Evropske unije C 245/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italija) 11. maja 2015 – kazenski postopek zoper Massima Orsija

(Zadeva C-217/15)

(2015/C 245/11)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

Stranka v postopku v glavni stvari

Massimo Orsi

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je v smislu člena 4 [protokola št. 7 k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin] in člena 50 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah] določba člena 10ter zakonske uredbe 74/00 združljiva s pravom Skupnosti, če dopušča kazenski pregon osebe tudi v primeru, ko je zoper obdolženo osebo davčna uprava države zaradi istega dejanja (neplačila DDV) že sprejela pravnomočno odločbo in naložila upravno sankcijo v višini 30 % neplačanega davka?
—

razveljavi sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 5. februarja 2015 v zadevi T-473/12 Aer Lingus proti Komisiji, v delu, v katerem je Sklep Komisije 2013/199/EU z dne 25. julija 2012 o državni pomoči SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različne stopnje takse, ki se na Irskem uporabljajo za letalska potovanja (11/C, ex 11/NN) (1) razglasilo za ničen, in sicer v delu, v katerem se z njim upravičencem nalaga vračilo pomoči v višini v točki 70 obrazložitve tega sklepa določenega zneska 8 EUR na potnika in
3.

Če je treba izročitev opraviti brez upoštevanja posebne ravni varstva, ki je določena za državljane države, ki je zaprošena za izročitev, ali mora država članica, ki je zaprošena za izročitev, preveriti, da so jamstva, določena v členu 19 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – in sicer da se nihče ne sme izročiti državi, v kateri obstaja zanj resna nevarnost, da bo podvržen smrtni kazni, mučenju ali drugemu nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju – spoštovana? Ali se tako preverjanje lahko omeji na ugotovitev, da je država, ki prosi za izročitev, članica Konvencije proti mučenju, ali pa je treba proučiti dejanski položaj in pri tem upoštevati oceno navedene države, ki so jo opravili organi Sveta Evrope?
3.

V utemeljitev svoje pritožbe pritožnice navajajo tri razloge: (a) kršitev člena 108(3) PDEU in členov 4(4), 7(2) in (3) ter 13(1) Uredbe št. 659/1999 (1), saj je Splošno sodišče v točkah od 33 do 64 izpodbijane sodbe navedlo, da Komisija ni bila zavezana začeti formalnega postopka preučitve in, da je zakonito zaključila svojo preiskavo v predhodnem postopku. (b) kršitev člena 296 PDEU in členov 41 ter 47 Listine, saj je Splošno sodišče v točkah od 65 do 78 izpodbijane sodbe navedlo, da je bil sklep Komisije dovolj utemeljen, kljub pomanjkanju ekonomskih podatkov, kar ni omogočilo ugotovitve ali so bili izračuni Komisije točni. (c) kršitev člena 107(1) PDEU, saj je Splošno sodišče navedlo, da je bila skupna presoja priglašenih ukrepov s strani Komisije zakonita, kljub pomanjkanju opredelitve trga in z vidika napačne uporabe pojmov „podobnost“ in „ekonomski kontekst“.
1.

Ali je treba določbo 4 okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, ki je priložen k Direktivi 97/81/ES (1) o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, na podlagi doktrine, vzpostavljene s [sodbo Sodišča z dne 10. junija 2010, Bruno in drugi, C-395/08], razlagati tako, da jo se uporablja za dajatev, za katero se plačujejo prispevki, za brezposelnost, kot je ta določena v členu 210 španskega splošnega zakona o socialni varnosti, ki se financira izključno iz prispevkov, ki jih plačujejo delavec in podjetja, ki so ga zaposlovala, glede na zavarovalno dobo v zadnjih šestih letih pred nastankom pravnega položaja brezposelnosti?
SL Uradni list Evropske unije C 146/14

Pritožba, ki jo je DTL Corporación, S.L. 11. februarja 2015 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 9. decembra 2014 v zadevi T-176/13, DTL Corporación/UUNT

(Zadeva C-62/15 P)

(2015/C 146/22)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: DTL Corporación, S.L. (zastopnik: A. Zuazo Araluze, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predloga

— Razglasitev delne ničnosti, in sicer glede vseh proizvodov in storitev iz razredov 9 in 37, odločbe četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 24. januarja 2013 v zadevi R 661/2012-4, s katero je zavrnjena pritožba zoper zavrnitev registracije znamke Skupnosti št. 8830821 „Generia“;

— UUNT in drugim strankam, ki intervenirajo in nasprotujejo tej pritožbi, naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Kršitev prava Unije s strani Splošnega sodišča: četrti odbor za pritožbe je v svoji odločbi z dne 24. januarja 2013 v zadevi R 661/2012-4 s svojo obrazložitvijo spremenil obrazložitev iz odločbe oddelka za ugovore, s katero je bila zavrnjena prijava znamke Skupnosti št. 8830821 „Generia“ za razreda 9 in 37. Oddelek za ugovore je dejansko svojo zavrnitev utemeljil s podobnostjo med proizvodi in storitvami iz razredov 9 in 37 ter proizvodi nasprotne znamke iz razreda 7. Odbor za pritožbe je potrdil to zavrnitev, vendar zaradi podobnosti med navedenimi proizvodi in storitvami iz razredov 9 in 37 ter storitvami nasprotne znamke iz razreda 40. S tem je odbor za pritožbe kršil člen 64(1) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1) o blagovni znamki Skupnosti, saj storitve nasprotne Z iz razreda 40 nikoli niso bili zoperstavljene proizvodom in storitvam iz razredov 9 in 37 prijavljene znamke (medtem ko so bile storitvam iz drugih razredov). Poleg tega je odbor za pritožbe kršil člen 75 Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti, ker ni pritožnice iz tega postopka pozval k predložitvi stališč glede te spremembe obrazložitve. Ker je v izpodbijani sodbi ugotovljeno, da je postopek bil pravno ustrezen, je s tem kršeno pravo Unije (člena 64(1) in 75 Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti).

(1) UL L 78, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 138/42

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 20. februarja 2015 – Kapnoviomichania Karelia AE/Ypourgos Oikonomikon (minister za finance)

(Zadeva C-81/15)

(2015/C 138/56)

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Kapnoviomichania Karelia AE

Tožena stranka: Ypourgos Oikonomikon (minister za finance)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Direktivo 92/12/EGS (1) glede na splošna načela prava Unije, zlasti načel učinkovitosti, pravne varnosti in sorazmernosti, razlagati tako, da v primeru, kot je obravnavani, nasprotuje uporabi zakonodajne določbe države članice, kot je člen 108 carinskega zakonika, v skladu s katero se lahko za plačilo upravnih kazni zaradi tihotapstva imetnik trošarinskega skladišča z dovoljenjem za proizvode, ki se prevažajo iz njegovega trošarinskega skladišča v režimu odložene davčne obveznosti in so bili nezakonito umaknjeni iz navedenega režima s tihotapstvom, razglasi za solidarno odgovornega – ne glede na to, ali je bil ob storitvi kršitve lastnik blaga v skladu pravili zasebnega prava, in ne glede na to, ali je bilo med storilci tihotapstva, ki so bili vpleteni v navedeno trgovino, ter imetnikom trošarinskega skladišča pogodbeno razmerje, iz katerega je mogoče sklepati, da so ti delovali kot njegovi zastopniki?

(1) Direktiva Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 179).