ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ali načelo učinkovitosti nasprotuje nacionalni zakonodaji (člen 14, četrti odstavek, zakonske uredbe 504/1995), ki končnemu odjemalcu ne omogoča, da zahteva povračilo neupravičeno plačane dajatve neposredno od države, ampak mu priznava samo možnost, da vloži civilno tožbo za vrnitev neupravičeno pridobljene koristi zoper zavezanca, ki je edini upravičen do pridobitve povračila od davčne uprave, če se edini razlog za nezakonitost dajatve – in sicer, da je v nasprotju z direktivo [Unije] – lahko uveljavlja izključno v razmerju med zavezancem za plačilo in davčnim organom, ne pa v razmerju med prvim in končnim odjemalcem, tako da se s tem dejansko onemogoči delovanje povračila, ali pa je treba za zagotovitev spoštovanja navedenega načela v takem primeru priznati neposredno upravičenje končnega odjemalca v razmerju do davčnega organa, če je nemogoče ali čezmerno oteženo pridobiti povračilo neupravičeno plačane dajatve od dobavitelja?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 16. maja 2022 – Friends of the Irish Environment CLG/Minister for Agriculture, Food and the Marine, Irska in the Attorney General

(Zadeva C-330/22)

(2022/C 284/22)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court (Irska)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Friends of the Irish Environment CLG

Tožene stranke: The Minister for Agriculture, Food and the Marine, Irska in the Attorney General

Vprašanji za predhodno odločanje

(1) Ali je v okoliščinah, v katerih je bila uredba (1) iz leta 2020 nadomeščena in/ali so nacionalni ukrepi za prenos potekli, treba predložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe?

(2) Ali je Priloga IA k Uredbi Sveta (EU) 2020/123 – glede na namene in cilje Uredbe (EU) št. 1380/2013 (2) (v nadaljevanju: uredba o SRP) in natančneje člena 2(1) in (2) uredbe o SRP, vključno s ciljem drugega stavka člena 2(2) ter z načeli dobrega upravljanja iz členov 3(c) in (d) uredbe o SRP (vključno z obsegom, v katerem se uporablja za staleže, za katere se zahteva previdnostni pristop), v povezavi s členi 9, 10, 15 in 16 uredbe o SRP in njenimi uvodnimi izjavami ter členi 1, 2, 3, 4, 5, 8 in 10 Uredbe (EU) 2019/472 (3) Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi večletnega načrta za staleže, ki se lovijo v zahodnih vodah (v nadaljevanju: uredba o zahodnih vodah) – neveljavna, če se pri skupnih dovoljenih ulovih (v nadaljevanju: TAC), določenih z uredbo iz leta 2020, ne upošteva mnenje o ničnem ulovu za največji trajnostni donos (v nadaljevanju: MSY), ki ga je izdal Mednarodni svet za raziskovanje morja (v nadaljevanju: ICES) za nekatere vrste?

(1) Uredba Sveta (EU) 2020/123 z dne 27. januarja 2020 o določitvi ribolovnih možnosti za leto 2020 za nekatere staleže rib in skupine staležev rib, ki se uporabljajo za vode Unije in za plovila Unije v nekaterih vodah zunaj Unije (UL 2020, L 25, str. 1).

(2) Uredba (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ribiški politiki in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES (UL 2013, L 354, str. 22).

(3) UL 2019, L 83, str. 1.
1.

Ali je treba Uredbo Dublin III (1) glede na njene uvodne izjave 3, 32 in 39 v povezavi s členi 1, 4, 18, 19 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati in uporabljati tako, da načelo zaupanja med državami ni deljivo, tako da resne in sistematične kršitve prava Unije, ki jih stori potencialno odgovorna država članica pred predajo v odnosu do državljanov tretjih držav, ki (še) niso tujci, vrnjeni odgovorni državi članici na podlagi Uredbe Dublin III zaradi obravnavanja prošnje, absolutno nasprotujejo predaji tej državi članici?
1.

Ali je treba člene 167, 168(a) in 178(a) Direktive o DDV (1) razlagati tako, da če davčni organ glede katerega koli člana verige storitev ugotovi kršitev posebnih pravil, ki se nanašajo na storitev, za izvedbo katere se je ta zavezal v pogodbi, sklenjeni z davčnem zavezancem, ali v dogovoru, sklenjenem s člani verige, ali kršitev drugih pravil, taka neizpolnitev pomeni dejstvo, ki kot objektivna okoliščina samo po sebi zadostuje za dokaz obstoja davčne goljufije, tudi če je dejavnost članov verige v vseh pogledih zakonita, ali pa mora davčni organ tudi v takem primeru konkretno navesti, kaj pomeni davčno goljufijo in tudi, kateri član verige in s katerim ravnanjem jo je storil? Ali mora v teh okoliščinah davčni organ, če je bila ugotovljena neizpolnitev, preučiti vzročno zvezo med neizpolnitvijo obveznosti iz predpisov, s katerimi je urejena gospodarska dejavnost, in pravico davčnega zavezanca do odbitka, tako da bi bilo mogoče davčnemu zavezancu pravico do odbitka DDV zavrniti le v primeru dokaza o taki vzročni zvezi?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 23. marca 2022 – Research Consorzio Stabile Scarl, in proprio e quale mandatario del costituendo raggruppamento di imprese (Research-Cisa) in drugi/Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa in drugi

(Zadeva C-215/22)

(2022/C 244/21)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Research Consorzio Stabile Scarl, in proprio e quale mandatario del costituendo raggruppamento di imprese (Research-Cisa); C.I.S.A. SpA, in proprio e quale mandante del costituendo raggruppamento di imprese (Research-Cisa); Debar Costruzioni SpA, in proprio e quale mandataria del costituendo raggruppamento con il Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA e Edil.Co. Srl; Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa

Tožene stranke: Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa; Debar Costruzioni SpA, in proprio e quale mandataria del costituendo raggruppamento con il Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA e Edil.Co. Srl; Consorzio Stabile Scarl, in proprio e quale mandatario del costituendo raggruppamento di imprese (Research-Cisa); C.I.S.A. SpA, in proprio e quale mandante del costituendo raggruppamento di imprese (Research-Cisa)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 63 in 71 Direktive 2014/24 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 (1), v povezavi z načeli pravice do ustanavljanja in svobode opravlja storitev iz členov 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), nasprotujeta razlagi italijanske nacionalne zakonodaje s področja nujne oddaje javnega naročila podizvajalcem, po kateri ponudnik, ki ne izpolnjuje pogoja glede obvezne usposobljenosti v eni ali več pomožnih kategorijah, ne more izpolniti manjkajočega pogoja z uporabo več podizvajalcev, oziroma s seštevanjem vrednosti, za katere so podizvajalci usposobljeni?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).
1)

Ali pravo Unije, zlasti člen 18 Pogodbe o Evropski uniji, člen 45 Pogodbe o Evropski uniji, člen 7(2) Uredbe EU 492/11 (1), člen 11(1)(d) Direktive EU 2003/109 (2), člen 29 Direktive EU 2011/95 (3), člen 34 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter člena 30 in 31 Socialne listine Sveta Evrope, nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna sta člen 7(1) v povezavi s členom 2(1)(a) uredbe-zakona št. 4 z dne 28. januarja 2019, ki je bila s spremembami preoblikovana v zakon št. 26 z dne 28. marca 2019, v delu, v katerem pogojuje dostop do univerzalnega prejemka z izpolnjevanjem zahteve po prebivanju v Italiji vsaj 10 let (od tega neprekinjeno zadnji dve leti, šteto od predložitve vloge in za celotno trajanje izplačevanja prejemka), in s tem evropske imetnike pravice do prebivanja oziroma pravice do stalnega prebivališča ali državljane tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas manj kot deset let ali deset let, od katerih zadnji dve leti niso bili rezidenti neprekinjeno, obravnava manj ugodno kot italijanske državljane glede na iste kategorije rezidentov, ki so bili rezidenti deset let, od tega zadnji dve leti neprekinjeno? Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen:
C 222/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Avstrija) 3. marca 2022 – RE/Bezirkshauptmannschaft Lilienfeld

(Zadeva C-155/22)

(2022/C 222/21)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: RE

Nasprotna stranka: Bezirkshauptmannschaft Lilienfeld

Druga stranka v postopku: Arbeitsinspektorat NÖ Wald- und Mostviertel

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pravo Unije razlagati tako, da je združljivo z nacionalno določbo, ki osebam prevoznega podjetja, ki so odgovorne za kršitve, omogoča, da svojo odgovornost za zelo hude kršitve predpisov Skupnosti na področju časa vožnje in počitka voznikov z vzajemnim dogovorom prenesejo na fizično osebo, če zaradi tega prenosa ni mogoče opraviti preverjanja dobrega ugleda v smislu Uredbe (ES) št. 1071/2009 (1), saj je to preverjanje v nacionalnih predpisih določeno le za primer, ko se sankcija za kršitve izreče odgovorni osebi, ki pa je svojo odgovornost prenesla?

(1) Uredba (ES) št. 1071/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES (UL 2009, L 300, str. 51).
2)

Ali je treba člen 44(2)(a) Uredbe Komisije (ES) št. 1974/2006 z dne 15. decembra 2006 o podrobnih pravilih glede uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) ob upoštevanju načela sorazmernosti razlagati tako, da mora drugi upravičenec do obveznosti [oziroma: pomoči], če upravičenec v obdobju izvajanja prevzete obveznosti, ki je pogoj za odobritev finančnih sredstev, kmetijsko gospodarstvo v celoti ali deloma prenese na drugo osebo in ta drugi upravičenec sicer izpolni precejšen del obveznosti, vendar preneha s kmetijsko dejavnostjo in naslednik ne more prevzeti obveznosti, vrniti prejeto pomoč (za obdobje, ko je bil upravičen do pomoči) ali mora vrniti tudi pomoč, ki jo je prejel prvi upravičenec?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 2. marca 2022 – S, A, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie; druga stranka: United Nations High Commissioner for Refugees

(Zadeva C-151/22)

(2022/C 213/38)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožniki: S, A, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Druga stranka: United Nations High Commissioner for Refugees

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 10(1)(e) Direktive 2011/95 (1) razlagati tako, da se lahko na razlog za preganjanje na podlagi političnega prepričanja sklicujejo tudi prosilci, ki zgolj navajajo, da imajo in/ali izražajo politično mnenje, ne da bi bili med bivanjem v izvorni državi in odkar bivajo v državi gostiteljici v negativnem smislu izpostavljeni zanimanju subjekta preganjanja?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen in je torej že politično mnenje dovolj, da se šteje za politično prepričanje: kako je treba pri preučitvi in presoji prošnje za azil, torej pri preučitvi resničnosti zatrjevanega strahu prosilca pred preganjanjem, presojati intenzivnost tega političnega mnenja, stališča ali prepričanja in pomen, ki ga imajo za tujca dejavnosti, ki iz njega izhajajo?

3. Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali velja merilo, da mora biti to politično prepričanje globoko zakoreninjeno, in če ni tako, katero merilo je treba uporabiti in kako ga je treba uporabiti?

4. Če velja merilo, da mora biti to politično prepričanje globoko zakoreninjeno: ali je mogoče od prosilca, ki ne dokaže, da ima globoko zakoreninjeno politično prepričanje, pričakovati, da ga po vrnitvi v izvorno državo ne bo izražal, da ne bi s tem v negativnem smislu vzbudil zanimanja subjekta preganjanja?

(1) Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011, L 337, str. 9).
3.

Če se šteje, da ima organizacija s statusom organizacije za podeljevanje pogodbenih licenc neposredni interes in je aktivno legitimirana za vložitev tožbe v lastnem imenu: kakšen pomen ima pri presoji aktivne legitimacije po potrebi ob upoštevanju členov 17 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah to, da organizacija s statusom organizacije za podeljevanje pogodbenih licenc zastopa tudi tiste avtorje, ki je niso pooblastili za upravljanje svojih pravic, in da pravica te organizacije za vložitev tožbe za varstvo pravic teh avtorjev ni zakonsko določena?
1.

Ali je treba člen 5(1)(a) in člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) (Uredba št. 261/2004) razlagati tako, da je treba za spremembo poti pod primerljivimi pogoji prevoza na njihov končni namembni kraj, ki jo mora dejanski letalski prevoznik ponuditi v primeru odpovedi leta, šteti tudi let za vrnitev v domovino, opravljen v okviru javnih nalog države, kadar dejanski letalski prevoznik sicer ne more utemeljiti pravice do prevoza potnika, vendar bi ga lahko prijavil za ta let in prevzel stroške, pri čemer ta let na podlagi pogodbenega sporazuma z državo nazadnje opravi z istim letalom in z istim časom odhoda in prihoda, ki bi bila predvidena za prvotno odpovedani let?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d'appel de Paris (Francija) 14. februarja 2022 – Eurelec Trading SCRL/Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

(Zadeva C-98/22)

(2022/C 198/36)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour d'appel de Paris

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Eurelec Trading SCRL

Tožene stranke: Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pojem „civilne in gospodarske“ zadeve, opredeljen v členu 1(1) Uredbe št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1), razlagati tako, da na področje uporabe te uredbe spada tudi tožba – in sodna odločba, izdana na njeni podlagi – (i) ki jo je vložil francoski minister za gospodarstvo in finance na podlagi (nekdanjega) člena L 442-6(I), točka 2, francoskega trgovinskega zakonika zoper belgijsko družbo, (ii) s katero se predlaga ugotovitev in odpravo ravnanj, ki omejujejo konkurenco, ter naložitev civilne globe domnevnemu storilcu teh ravnanj, (iii) na podlagi dokazov, pridobljenih v okviru njegovih posebnih preiskovalnih pooblastil?

(1) UL 2012, L 351, str. 1.
1.

Ali je v nasprotju s pravico do učinkovitega pravnega sredstva in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, če se od potrošnika zahteva, da pred sodnim postopkom zunajsodno zahteva vračilo zneskov, zato da zaradi ugotovitve ničnosti določenega splošnega pogodbenega pogoja, ker je nepošteno, nastanejo vsi učinki popolne odškodnine (vključno s stroški sodnega postopka), povezani s to ničnostjo, na podlagi člena 6(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (1)?
Tožba, vložena 18. februarja 2022 – Evropska komisija/Zvezna republika Nemčija

(Zadeva C-116/22)

(2022/C 148/26)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Hermes, M. Noll-Ehlers, agenta)

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Predloga

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

1. Ugotovi, da je Zvezna republika Nemčija — kršila člen 4(4) Direktive 92/43/EGS (1) s tem, da 88 od 4 606 območij, za katera se je iztekel šestletni rok iz tega predpisa, ni določila kot posebna ohranitvena območja; — kršila člen 4(4) Direktive 92/43 s tem, da za 88 od zadevnih 4 606 območij ni določila nobenih ciljev ohranjanja in da poleg tega pri določanju ciljev ohranjanja splošno in strukturno izvaja prakso, ki ne ustreza pravnim zahtevam tega predpisa; — kršila člen 6(1) Direktive 92/43 s tem, da za 737 od zadevnih 4 606 območij ni določila nobenih ohranitvenih ukrepov in da poleg tega pri določanju ohranitvenih ukrepov splošno in strukturno izvaja prakso, ki ne ustreza pravnim zahtevam tega predpisa;

2. odredi, da se Zvezni republiki Nemčiji naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Evropska komisija s to tožbo graja, da Zvezna republika Nemčija ni izvedla ukrepov v zvezi z določitvijo in upravljanjem svojega omrežja Natura 2000, ki se zahteva z Direktivo 92/43/EGS.

Prvi tožbeni razlog: Nemčija naj s tem, da naj 88 od 4 606 območij, za katera naj bi se iztekel šestletni rok iz tega predpisa, do trenutka, ki je upošteven za kršitev Pogodbe, ne bi določila kot posebna ohranitvena območja, ne bi izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(4) Direktive.

Drugi tožbeni razlog: Nemčija naj s tem, da naj za 88 od zadevnih 4 606 območij ne bi določila nobenih ciljev ohranjanja in da naj bi poleg tega pri določanju ciljev ohranjanja splošno in strukturno izvajala prakso, ki ne ustreza pravnim zahtevam tega predpisa, ne bi izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(4) Direktive glede določitve dovolj natančnih ciljev ohranjanja. V skladu s členom 4(4) Direktive naj bi morali biti cilji ohranjanja količinsko opredeljeni in merljivi, pri teh ciljih naj bi se moralo jasno ločiti med ciljem „obnovitve“ in ciljem „vzdrževanja“ zadevnih predmetov ohranjanja na vsakem od območij in ti cilji naj bi morali biti določeni v splošno zavezujočih pravnih aktih. Z nemško prakso glede ciljev ohranjanja naj te zahteve ne bi bile izpolnjene.

Tretji tožbeni razlog: Nemčija naj v nasprotju s svojimi obveznostmi iz člena 6(1) Direktive ne bi določila potrebnih ohranitvenih ukrepov. Nemčija naj za 737 od zadevnih 4 606 območij ne bi določila nobenih ohranitvenih ukrepov in naj bi poleg tega pri določanju ohranitvenih ukrepov splošno in strukturno kršila zahteve iz člena 6(1) Direktive, v skladu s katerim naj bi morali ohranitveni ukrepi temeljiti na dovolj natančnih ciljih ohranjanja.

(1) Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102).
3.

Ali je treba člene 1, 2, 9(1) in 18 Direktive 94/62/ES v povezavi z določbami točk 1, 2 in 3 Priloge II k tej direktivi razlagati tako, da določajo jasen in natančen predpis, katerega namen je prepovedati vse ovire za trženje vrečk, ki izpolnjujejo zahteve iz navedene direktive, in določiti prenehanje uporabe morebitne neskladne nacionalne zakonodaje, ki so jo sprejeli državni organi, vključno z organi javne uprave?
2.

Ali je evropske predpise iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta št. 72 z dne 13. julija 2009, zlasti iz člena 37(1) in (4), ki ureja pooblastila regulativnega organa, in iz Priloge I, mogoče razlagati tako, da v okviru plačila odškodnine in načinov povračila, ki se uporabljajo za odjemalce na trgu električne energije, če operater trga ne dosega predpisane kakovosti storitev, obsegajo tudi povračilo ekonomske protidajatve, ki so jo plačali in ki je izrecno urejena v določbi podpisane in sprejete pogodbe ter je v celoti neodvisna od kakovosti same storitve, je pa predvidena za kritje stroškov upravljanja gospodarskega subjekta?
C 326/3

Pritožba, ki jo je 23. marca 2021 vložil OH zoper sklep Splošnega sodišča z dne 9. decembra 2020 v zadevi T-704/20 AJ, OH/Evropsko sodišče za človekove pravice

(Zadeva C-692/21 P)

(2022/C 326/03)

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Pritožnik: OH

Druga stranka v postopku: Evropsko sodišče za človekove pravice

Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 17. maja 2022 odločilo, da se pritožba OH zaradi očitne nepristojnosti Sodišča zavrže in da OH nosi lastne stroške.
C 198/16

Pritožba, ki jo je 2. decembra 2021 vložila Henry Cotton's Brand Management Co. Ltd zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 22. septembra 2021 v zadevi T-173/20, Henry Cotton's Brand Management/EUIPO – Industries Sportswear

(Zadeva C-744/21 P)

(2022/C 198/23)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Henry Cotton's Brand Management Co. Ltd (zastopniki: A. von Mühlendahl, C. Eckhartt, P. Böhner, Rechtsanwälte)

Drugi stranki: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Industries Sportswear Co. Srl

Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 31. marca 2022 odločilo, da se pritožba ne dopusti in da družba Henry Cotton's Brand Management Co. Ltd nosi svoje stroške.
2.

Ali je v dejavnosti, kot je zasebno varovanje industrijskih objektov, kjer je novi ponudnik prevzel le enega od štirih delavcev, ki so bili del gospodarske enote (in torej ni prevzel večine), ni dejanskih elementov, na podlagi katerih bi bilo mogoče sklepati, da je imel zadevni delavec posebne spretnosti in znanja, tako da bi bilo mogoče trditi, da je bil na ponudnika prenesen bistven del osebja v smislu spretnosti, in niso bila prenesena neopredmetena sredstva, mogoče sklepati, da ni prenosa gospodarske enote, tudi če stranka še naprej daje določen del opreme (alarme, interna televizija, računalnik) na voljo novemu ponudniku storitev, glede na to, prvič, da je finančna vrednost naložbe, ki jo ta oprema pomeni v celotnem poslovanju, precej znižana in, drugič, od stranke ne bi bilo ekonomsko upravičeno (sodba z dne 27. februarja 2020, Grafe in Pohle, C-298/18, točka 32) (3) zahtevati njeno zamenjavo?
C 165/24

Pritožba, ki so jo 24. maja 2021 vložili Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia zoper sklep Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 27. aprila 2021 v zadevi T-719/20, Macías Chávez in drugi/Španija in Parlament

(Zadeva C-322/21 P)

(2022/C 165/29)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Pritožniki: Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol in Fernando Presencia (zastopnik: J. Jover Padró, abogado)

Drugi stranki v postopku: Evropski parlament, Kraljevina Španija

Sodišče (deseti senat) je s sklepom z dne 1. februarja 2022 pritožbo deloma zavrglo kot očitno nedopustno in deloma zavrnilo kot očitno neutemeljeno ter odločilo, da pritožniki nosijo svoje stroške.
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je za uporabo oprostitve iz člena 6, točka 1, zakona o DDV treba prenesti vsa sredstva takšnega organiziranega dela premoženja odsvojitelja in sprememba v zvezi s tem (zlasti opustitev prevzema zavarovalnih pogodb in pogodb o upravljanju odsvojenih sredstev) pomeni, da je prišlo do obdavčljive dobave blaga?
b.

Ali so ravnanja, kot so sprejemanje, prevoz in skladiščenje snovi s seznama, „okoliščine“ v smislu člena 8(1) Uredbe št. 273/2004, če do teh ravnanj ne pride z namenom, da bi se te snovi dobavile tretji osebi?