SL Uradni list Evropske unije C 252/33

Tožba, vložena 16. maja 2011 – Zinātnes, inovāciju un testēšānas centrs proti Komisiji

(Zadeva T-259/11)

2011/C 252/78

Jezik postopka: latvijščina

Stranki

Tožeča stranka: Zinātnes, inovāciju un testēšānas centrs (zastopnik: E. Darapoļskis, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

— Sklep Evropske komisije, ki se nanaša na pogodbo 2003/004 979-06-03/1/0027 „Būvmateriālu inivāciju un testēšānas centra izveide“, sklenjeno v okviru nacionalnega programa PHARE 2003 v Latviji, naj se ob ugotovitvi, da za izterjavo vračila sredstev, pridobljenih iz programa PHARE v znesku 1 576 010,80 EUR ni podlage, razglasi za ničnega.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Evropska komisija (v nadaljevanju: Komisija) je v sklepu, ki se nanaša na pogodbo 2003/004 979-06-03/1/0027 „Būvmateriālu inivāciju un testēšānas centra izveide“, sklenjeno v okviru nacionalnega programa PHARE 2003 v Latviji (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) odločila, da izterja finančne pomoči Evropske unije v znesku 1 474 200 EUR.

Tožeča stranka meni, da Komisija pri sprejetju izpodbijanega sklepa ni spoštovala finančnega protokola, sklenjenega 19. septembra 2003 med Evropsko unijo in Republiko Latvijo, ki se nanaša na financiranje nacionalnega programa PHARE 2003 v Latviji (v nadaljevanju: finančni protokol), na podlagi katerega je bila 23. avgusta 2005 sklenjena pogodba s tožečo stranko glede pridobitve financiranja in je bila dodeljena pomoč v znesku 1 576 010,80 EUR. Tožeča stranka prav tako navaja, da je Komisija kršila Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (1) (v nadaljevanju: finančna uredba) in Uredbo Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (2) (v nadaljevanju: izvedbena uredba).

Tožeča stranka v podporo tožbe navaja te razloge.

Prvič, tožeča stranka navaja, da je Komisija sprejela izpodbijani sklep, ne da bi skrbno preučila okoliščine primera in presodila dejansko stanje, ampak zgolj na podlagi poročil državnih uradnikov Republike Latvije, ki pa niso temeljila na mnenjih ali odločbah pristojnih organov. Tožeča stranka meni, da je bila Komisija pred uvedbo postopka za vračilo zneska dolžna preveriti obstoj kršitev, navedenih v poročilih omenjenih uradnikov Republike Latvije, in pridobiti potrebne dokaze, česar pa Komisija ni storila, ampak je le formalno preučila predhodno korespondenco. To je po mnenju tožeče stranke povzročilo, da so bila v tej zadevi prezrta pomembna dejstva in da se neutemeljeno terja vračilo sredstev iz programa PHARE, ki so bila izplačana.

Drugič. tožeča stranka navaja, da Komisija ni uporabila možnosti, ki ji jih dajejo finančni protokol, finančna uredba in izvedbena uredba. Tožeča stranka v tem smislu trdi, da bi morala Komisija pri ugotovitvi kršitev najprej izračunati finančni učinek na proračun Skupnosti; potem, če bi ugotovila, da bi kršitve lahko imele bistvene finančne posledice, pa bi morala Republiki Latviji dati rok za njihovo odpravo. Navaja, da Komisija v tej zadevi ni uporabila navedenih možnosti, zaradi česar je z izpodbijanim sklepom kršila finančni protokol, člen 71 finančne uredbe ter člena 79 in 80 izvedbene uredbe.

Tretjič, tožeča stranka navaja, da je izpodbijani sklep nesorazmeren in da je bil sprejet s kršitvijo postopka za sprejemanje sklepov, določenega ne samo v finančnem protokolu, temveč tudi v finančni uredbi in izvedbeni uredbi. Prav tako navaja, da sporni sklep ni bil objavljen, da ne vsebuje datuma sprejetja in da je bila z njim seznanjena šele po 9. marcu 2011 v okviru sodnega postopka, sproženega v Latviji.

Četrtič, tožeča stranka zatrjuje, da je imel izpodbijani sklep zanjo resne posledice in ji je povzročil izgube, saj je podlaga za sodni postopek proti njej in ji v bodoče onemogoča dostop do pridobitve sredstev iz programa PHARE.

Petič in zadnjič, tožeča stranka meni, da je izpodbijani sklep resno okrnil njen ugled, saj je bilo zaradi nezakonitih dejanj Komisije ogroženo sodelovanje novih partnerjev pri projektu in se je znatno zmanjšalo zaupanje investitorjev v tožečo stranko kot v sigurnega in stabilnega finančnega partnerja.

(1) UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

(2) UL L 357, 31.12.2002, str. 1.