ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ker Evropska skupnost za atomsko energijo ni pogodbenica Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ne more biti – razen če ni drugače navedeno – zavezana z obveznostmi iz Uredbe št. 1367/2006 v zvezi z uporabo določb navedene konvencije za institucije in organe Evropske skupnosti.

V zvezi s tem za akte, sprejete na podlagi Pogodbe ESAE ne veljajo nujno obveznosti, ki veljajo v okviru Unije. Evropska skupnost za atomsko energijo in Evropska skupnost, ki je postala Unija, sta namreč različni organizaciji, ki sta bili ustanovljeni z različnima pogodbama, različni pravni osebi in za vsako veljajo posebna pravila. Tako so pravila, ki se uporabljajo v okviru Evropske skupnosti za atomsko energijo, določena s Pogodbo ESAE. Eno od teh pravil je člen 106a(1) AE, ki za delovanje Evropske skupnosti za atomsko energijo določa, da se uporabljajo nekatere določbe iz Pogodb EU in DEU, zlasti člen 15 PDEU, prej člen 255 ES, ki je podlaga za Uredbo št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije. Ker ta uredba, ki določa splošno ureditev za dostop do dokumentov institucij, temelji na določbi, ki se uporablja v Evropski skupnosti za atomsko energijo, jo je treba uporabiti za dokumente, ki jih hranijo institucije in organi, ki delujejo v tem okviru.

Nazadnje, besedilo Uredbe št. 1367/2006 se posebej nanaša na institucije in organe Evropske skupnosti, pri čemer uporabe te uredbe ne razširja še na druge subjekte, na primer institucije ali organe, ki spadajo v okvir Evropske skupnosti za atomsko energijo.

(Glej točke od 46 do 48 in 50.)
3.

Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija–Strukturne pomoči–Financiranje s strani Unije–Obveznost držav članic, da vzpostavijo sisteme upravljanja in nadzora–Pristojnosti Komisije za nadzor in preverjanje na kraju samem–Možnost večkratnega preverjanja danih izdatkov (člen 317 PDEU; Uredba Sveta št. 1260/1999, člena 38(1) in (2) ter 39(2)(c) in (3); Uredba Komisije št. 438/2001, členi od 2 do 8) (Glej točke od 49 do 53 in 58.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom–Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni–Neupravičeno izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke–Besedni znamki Styriagra in VIAGRA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke 27, 32, od 45 do 47, 52, 60 in 79.)
6.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu–Figurativna znamka QUESO Y TORTA DE LA SERENA–Označba porekla Torta del Casar (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(4)) (Glej točke od 37 do 52 in od 63 do 66.)
4.

Znamka Evropske unije–Pripombe tretjih oseb in ugovor–Preizkus ugovora–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Resna in dejanska uporaba–Pojem–Razlaga glede na ratio legis člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, uvodna izjava 10 in člen 42(2) in (3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(3)) (Glej točko 93.)
1.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Presoja razlikovalnega učinka–Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 15 do 18 in 26.)
3.

Znamka Evropske unije–Odpoved, razveljavitev ali ničnost–Razlogi za razveljavitev–Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke–Besedna znamka Vita (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1)(a) in 51(1)(a)) (Glej točke od 39 do 43, od 50 do 54, 58 in 59.)
Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 8. novembra 2017 – De Nicola/Svet in Sodišče Evropske unije

(Zadeva T‑42/16)

„Nepogodbena odgovornost – Javni uslužbenci – Zaposleni pri EIB – Direktive o laserski terapiji – Člen 47 Listine o temeljnih pravicah – Razumni rok – Nespoštovanje pravil poštenega sojenja – Premoženjska škoda – Nepremoženjska škoda – Predlogi, ki jih je tožeča stranka navedla v okviru zadeve pred Sodiščem za uslužbence – Delni odstop zadeve Splošnemu sodišču“

1. Nepogodbena odgovornost–Pogoji–Nezakonitost–Škoda–Vzročna zveza–Neizpolnitev enega od pogojev–Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti (člen 340, drugi odstavek, PDEU) (Glej točke od 39 do 44.)

2. Sodni postopek–Vloga, s katero se postopek začne–Formalne zahteve–Označitev predmeta spora–Kratek povzetek navajanih razlogov–Tožba za povračilo škode, ki naj bi jo povzročila institucija Unije–Elementi, ki omogočajo opredelitev ravnanja, ki se očita instituciji, vzročne zveze ter dejanskost in gotovost povzročene škode (Statut Sodišča Evropske unije, člen 21(1) in 53(1); Poslovnik Splošnega sodišča (1991), člen 44) (Poslovnik Splošnega sodišča (2015), člen 86) (Glej točki 45 in 46.)

3. Sodni postopek–Trajanje postopka pred Splošnim sodiščem–Razumni rok–Merila presoje (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47, drugi odstavek) (Glej točke od 62 do 65.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 268 PDEU za povračilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi, prvič, sprejetja nekaterih direktiv o laserski terapiji s strani zakonodajalca Unije, drugič, domnevno predolgega trajanja postopkov pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije in Splošnim sodiščem v zvezi z njenim zahtevkom za povračilo stroškov zdravljenja, povezanih z lasersko terapijo, tretjič, domnevne nepoštenosti teh postopkov, in četrtič, številnih pravnih sredstev, ki jih je morala vložiti zaradi ravnanja Sodišča za uslužbence in Splošnega sodišča.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
6.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Prekrivanje področij uporabe razlogov iz točk b in c člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točko 33.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka iCell.–Besedni znamki Isocell in ISOCELL (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 21, 43 in 45.)
1.

Institucije Evropske unije–Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov–Uredba št. 45/2001–Obdelava osebnih podatkov–Obveznost obvestitve v primeru podatkov, ki niso bili pridobljeni od zadevne osebe–Kršitev–Vpliv na zakonitost aktov, sprejetih na podlagi zadevnih podatkov–Neobstoj (člen 340 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 45/2001, člena 12(1) in 32) (Glej točke od 33 do 35 in 44.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka #hello media group–Figurativne in besedne znamke HELLO! (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 27 do29, 46, 54, 77 in 78.)
1.

Znamka Evropske unije–Pripombe tretjih oseb in ugovor–Preizkus ugovora–Dokaz o uporabi prejšnje znamke–Resna in dejanska uporaba–Pojem–Razlaga ob upoštevanju ratio legis člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, uvodna izjava 10 in člen 42(2) in (3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(3)) (Glej točko 29.)
1.

Uradniki–Zaposlovanje–Postopek zapolnitve delovnega mesta direktorja–Predizbirna komisija–Načelo nepristranskosti–Sestava–Sočasno opravljanje funkcije člana komisije in člana organa za imenovanje–Dopustnost (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 726/2004, členi od 64 do 66) (Glej točke 84, 86 in 87.)
Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 26. septembra 2017 –

La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After)

(Zadeva T‑755/16)

„Znamka Evropske unije – Prijava figurativne znamke Evropske unije Take your time Pay After – Neobstoj razlikovalnega učinka – Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 – Obveznost obrazložitve – Člen 75, prvi stavek, Uredbe (ES) št. 207/2009“

1. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Pojem (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 12 do 15.)

2. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Presoja razlikovalnega učinka–Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 16, 19 ter 25.)

3. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Znamke, sestavljene iz oglaševalskih sloganov–Razlikovalni učinek–Uporaba posebnih meril presoje–Nedopustnost (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točki 17 in 18.)

4. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Figurativna znamka Take your time Pay After (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 21, 23, ter od 26 do 32.)

5. Znamka Evropske unije–Postopkovne določbe–Obrazložitev odločb–Cilj (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75, prvi stavek) (Glej točko 37.)

6. Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Ločen preizkus razlogov za zavrnitev glede vsakega proizvoda ali storitve, na katerega se nanaša zahteva za registracijo–Obveznost obrazložitve zavrnitve registracije–Obseg (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1) in 75, prvi stavek) (Glej točke od 39 do 41.)

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 4. avgusta 2016 (zadeva R 406/2016‑1) v zvezi z zahtevo za registracijo figurativnega znaka Take your time Pay After kot znamke Evropske unije.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Akti institucij – Umik – Zakonit akt, s katerim so podeljene pravice – Nezakonitost

Akti institucij – Umik – Nezakoniti akti, s katerimi so podeljene pravice – Pogoji – Spoštovanje razumnega roka in načel varstva legitimnih pričakovanj in pravne varnosti – Nezakoniti akti, ki posegajo v položaj naslovnika – Omilitev pogojev
2.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Besedne znamke AN IDEAL WIFE, AN IDEAL LOVER in AN IDEAL HUSBAND (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1) in 51(1)(a)) (glej točke 36, 41, 45 in 53)
2.

Proračun Evropske unije – Finančna uredba – Izterjava terjatev Unije do tretjih oseb – Rok za vročitev bremepisa – Neurejenost s predpisi – Spoštovanje načela razumnega roka – Merila presoje (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člena 78 in 81; Uredba Komisije št. 1268/2012, členi 81, 82 in 93) (Glej točke od 31 do 41.)
2.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 51(1)(a)) (Glej točke od 24 do 26, 31, 32, 34 in od 42 do 44.)
5.

Pritožbe uradnikov – Neomejena sodna pristojnost – Povrnitev premoženjske škode zaradi izgube priložnosti zaposlitve zaradi neobvestitve o uspešnosti kandidata – Merila – Ugotovitev neobstoja izgube priložnosti, ker na spontane kandidature uspešnega kandidata ni bilo pozitivnega odgovora – Nedopustnost – Kršitev načela enakega obravnavanja v razmerju do preostalih uspešnih kandidatov na natečaju (člen 340 PDEU) (Glej točke 69, 83 in od 85 do 89.)
1.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Pojem–Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 15 do 17, 28 in 52.)
Člen 53(3) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Evropske unije določa, da se „[b]lagovne znamke [Evropske unije] ne sme razglasiti za nično, če imetnik pravice iz odstavka 1 in 2 izrecno soglaša z registracijo [te] blagovne znamke pred vložitvijo zahteve za ugotovitev ničnosti ali nasprotne tožbe“.

S členom 53(3) Uredbe št. 207/2009 se torej za to, da bi bila imetniku prejšnje pravice onemogočena vložitev zahteve za ugotovitev ničnosti znamke Evropske unije, zahteva, da je ta izrecno soglašal z registracijo te znamke.

V zadevi, v kateri je imetnik spornih znamk trdil, da so stranke, ki so zahtevale ugotovitev ničnosti teh znamk zaradi verjetnosti zmede, privolile v njihovo registracijo med drugim z miroljubnim soobstojem in sporazumom o soobstoju, je Splošno sodišče opozorilo, da mora biti privolitev imetnika pravice izrecna, da se lahko omogoči registracijo znaka, ki lahko pripelje do verjetnosti zmede. Splošno sodišče je na podlagi tega na eni strani ugotovilo, da miroljuben soobstoj znamk ne more nadomestiti izrecnega soglašanja v smislu člena 53(3) Uredbe št. 207/2009. Na drugi strani je Splošno sodišče v zvezi s sporazumom o soobstoju, potem ko je ugotovilo, da njegov predmet niso bile sporne znamke, temveč druga znamka, navedlo, da tega sporazuma ni mogoče razlagati tako, da se preseže njegovo področje uporabe, brez izrecnega soglašanja strank v smislu člena 53(3) Uredbe št. 207/2009.

(Glej točke od 38 do 40.)
8.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Prekrivanje področij uporabe razlogov, navedenih v točkah (b) in (c) člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točko 76.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Figurativna znamka ViSAGE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke 14 in od 18 do 20.)
12

Glavna razpisna postopka, ki sta se uporabljala pri družbi HP, sta bila zahteve za ponudbo in elektronske zahteve za ponudbo. Oba postopka sta bila izvedena prek spleta z uporabo iste platforme. Prvič, zahteve za ponudbo so bile četrtletne. Združevale so spletna pogajanja in dvostranska pogajanja zunaj spleta, ki so bila razporejena skozi določeno obdobje, običajno dva tedna. Dobavitelji POD so bili povabljeni v odprt razpisni krog, da bi na spletni platformi ali po elektronski pošti oddali svojo ponudbo. Po poteku prvega kroga oddajanja ponudb se je družba HP sestala z vsakim udeležencem in začela pogajanja na podlagi ponudbe dobavitelja POD, da bi od vsakega dobavitelja dobila najboljšo ponudbo, ne da bi razkrila istovetnost ali ponudbo drugih dobaviteljev POD. Drugič, elektronske zahteve za ponudbo so bile ponavadi organizirane v obliki obrnjene dražbe. Pri teh so se ponudniki ob določenem času povezali s spletno platformo, prodaja na dražbi pa se je začela po ceni, ki jo je določila družba HP. Ponudniki, ki so oddajali postopoma znižane ponudbe, so bili o svoji uvrstitvi obveščeni vsakič, ko je bila predložena nova ponudba. Ob izteku dodeljenega časa je na dražbi zmagal dobavitelj POD, ki je vnesel najnižjo ponudbo, druga dobavitelja pa sta bila glede na svojo ponudbo uvrščena na drugo in tretje mesto (izpodbijani sklep, točke od 41 do 44 obrazložitve).
18

Drugič, Komisija je ugotovila, da je bila mlekarnam na Bavarskem s kritjem stroškov, ki so nastali pri preizkusih kakovosti mleka, ki so jih morale opraviti, iz sredstev, pridobljenih iz dajatev in splošnega proračuna zvezne dežele Bavarske, dana selektivna prednost. Komisija je menila, da so imele od teh preizkusov kakovosti mleka končno korist mlekarne, ker so te zakonsko zavezane k analiziranju dobavljenega mleka. Mlekarne so bile podjetja v smislu člena 107(1) PDEU in je bilo treba stroške plačila preiskovalnemu organu za opravljene preizkuse kakovosti mleka šteti za običajne stroške poslovanja, ki jih morajo zadevna podjetja, to so mlekarne, po navadi nositi sama. Komisija tudi meni, da je bila vsaka morebitna prednost dodeljena samo „določenim podjetjem“, saj poleg sektorja mlekarn v Nemčiji obstajajo še številni drugi gospodarski sektorji, ki niso imeli koristi od zadevnih ukrepov. Morebitna dodelitev ugodnosti je bila zato selektivna. Poleg tega v zveznih deželah razen v zveznih deželah Baden-Württemberg in Bavarska mlekarnam zneski stroškov analiz niso bili povrnjeni iz sredstev, pridobljenih iz dajatve na mleko. Nazadnje, v točki 145 obrazložitve izpodbijanega sklepa je Komisija upoštevala, da je bil ukrep financiran tudi iz splošnega proračuna zvezne dežele Bavarske. Zato meni, da korist, ki so jo mlekarne imele od pokritja stroškov za preizkuse kakovosti mleka, ni nujno ustrezala znesku, ki so ga mlekarne plačale v okviru dajatve na mleko.
90

V zvezi z obsegom tako ugotovljene nezakonitosti je treba navesti, da čeprav je zadevna pomoč dejansko sestavljena iz dveh vrst financiranja, in sicer iz pomoči za naložbe in pomoči za tekoče poslovanje, je Komisija ti različni financiranji analizirala skupno, zlasti da bi uporabila opredelitev državne pomoči. Komisija je v točki 191 obrazložitve izpodbijanega sklepa zlasti ugotovila, da „dokapitalizacije družbe [PLGK] pomenijo državno pomoč“. Komisija je za namene te ugotovitve zlasti uporabila načelo vlagatelja pod tržnimi pogoji, ne da bi razlikovala med različnimi načini financiranja. Ta splošna analiza se poleg tega odraža v izreku izpodbijanega sklepa, saj Komisija v členu 2(1) tega sklepa navaja, da „[d]okapitalizacije v korist družbe [PLGK], zagotovljene med 28. avgustom 2007 in 17. junijem 2013, pomenijo državno pomoč, ki jo je [Republika Poljska] nezakonito dodelila“. Te dokapitalizacije, izvedene med 28. avgustom 2007 in 17. junijem 2013, so navedene v razpredelnici iz točke 57 obrazložitve izpodbijanega sklepa, ne da bi Komisija razlikovala med zneski, ki so bili dodeljeni iz naslova pomoči za tekoče poslovanje ali iz naslova pomoči za naložbe. Poleg tega je v členu 3(1) izpodbijanega sklepa določeno, da „[Republika] Poljska od upravičenca izterja pomoč, navedeno v členu 2(1)“, pri čemer se tudi tu ne razlikuje med financiranjem, povezanim z naložbami, in financiranjem, povezanim s tekočim poslovanjem. Nazadnje, analiza združljivosti pomoči za naložbe in analiza združljivosti pomoči za tekoče poslovanje sta bili tesno povezani, kar je Komisija potrdila v odgovoru na ukrepe procesnega vodstva. V teh okoliščinah izreka izpodbijanega sklepa ni mogoče razlagati tako, da se ločeno nanaša na pomoč za naložbe in pomoč za tekoče poslovanje. V zvezi s trditvijo, ki jo je Komisija navedla na obravnavi, in sicer da bi to, da bi bili členi od 2 do 5 izpodbijanega sklepa v celoti razglašeni za nične, preseglo obseg tožbenega razloga, ki ga navajata tožeči stranki, ker naj bi ti izpodbijali zgolj pomoč za tekoče poslovanje, zadošča navesti, prvič, da tožeči stranki predlagata razglasitev ničnosti teh členov, drugič, da je zadevni tožbeni razlog absolutna procesna predpostavka, in tretjič, da s trditvijo Komisije ni mogoče ovreči dejstva, da se členi od 2 do 5 izpodbijanega sklepa neločljivo nanašajo na pomoč za naložbe in pomoč za tekoče poslovanje.
145

Ugotoviti je treba tudi, da je bilo z aktoma iz marca 2015 ime tožeče stranke ohranjeno na zadevnih seznamih na podlagi enake obrazložitve kot prej. V zvezi s tem je treba poudariti, da čeprav Svetu v skladu s sodno prakso tožeče stranke ni bilo treba zaslišati pred prvo uvrstitvijo njenega imena, da bi dosegel učinek presenečenja omejevalnih ukrepov (glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 5. novembra 2014, Majaleh/Svet, T‑307/12 in T‑408/13, EU:T:2014:926, točke od 110 do 113 in navedena sodna praksa), pa bi jo načeloma moral zaslišati, preden je odločil, da njeno ime ohrani na zadevnih seznamih. Vendar je pravica do izjave pred sprejetjem aktov, s katerimi se ohranjajo omejevalni ukrepi za osebe, na katere so se ti že nanašali, naložena, kadar je Svet v zvezi s temi osebami upošteval nova dejstva, ne pa kadar taka ohranitev temelji na razlogih, ki so enaki tistim, ki so upravičili sprejetje prvotnega akta, s katerim so bili naloženi zadevni omejevalni ukrepi (glej po analogiji sodbo z dne 28. julija 2016, Tomana in drugi/Svet in Komisija, C‑330/15 P, neobjavljena, EU:C:2016:601, točka 67 in navedena sodna praksa; glej v tem smislu in po analogiji tudi sodbo z dne 7. aprila 2016, Central Bank of Iran/Svet,C‑266/15 P, EU:C:2016:208, točka 33).
99

To je potrjeno tudi s točkami od 20 do 22 tožbe. Tožeče stranke so v teh točkah navedle: „Glede naročila ESP EISD 5 so tožeče stranke, ko so prejele izpodbijane odločbe in dodatne dokumente, podale naslednje pripombe: a) glede sklopa 1 so pripomnile, da je konzorcij [Nextera1] pri katerem sodeluje družba Engineering Ingegneria Informatica SPA, prejel 38,78 točke [pri] oceni njegove finančne ponudbe, medtem ko je [ponudba tožečih strank] prejela 35,46 točke […]. Torej je bila ponudba konzorcija [Nextera1] za 8,56 % ugodnejša od ponudbe tožečih strank (medtem ko je bila ponudba konzorcija Encripta, pri katerem je prav tako sodelovala družba Engineering Ingegneria Informatica SPA, za sklop 1 naročila ESP EISD 4 za 23,73 % dražja). Torej je bila ponudba konzorcija, pri katerem sodeluje navedena družba, v okviru naročila ESP EISD 5 neobičajno nizka; b) glede sklopa 2 so pripomnile, da je družba Intrasoft International SA prejela 39,04 točke [pri] oceni njene finančne ponudbe, medtem ko [so] tožeče stranke prejele 26,23 točke […]. Torej je bila ponudba družbe Intrasoft International SA za 32,81 % ugodnejša od ponudbe tožečih strank (medtem ko je bila ponudba, ki jo je ista družba oddala za sklop 2 naročila ESP EISD 4, nižja samo za 3,45 %). Tudi ponudba družbe Intrasoft International v okviru naročila ESP EISD 5 je bila neobičajno nizka. […] Ker se tožeče stranke zavedajo, da je bila njihova finančna ponudba že nizka (vendar na običajni ravni), si lahko to veliko razliko v ocenah finančnih ponudb, do katere je prvič prišlo v okviru naročila ESP EISD 5, razlagajo samo s tem, da so izbrani konzorciji ponudili neobičajno nizke cene. To ugotovitev potrjuje tudi to, da je bila v okviru naročila ESP EISD 4 – ki je imelo enak predmet in podoben opis različnih sklopov – finančna ponudba tožečih strank (ki so bile uvrščene na prvo mesto [za] vsakega od treh sklopov) bodisi ugodnejša od vseh ostalih (sklop 1) bodisi nekoliko dražja (sklopa 2 in 3). Zato je lahko znesek teh ponudb zanesljivo in jasno merilo za cene na trgu in za običajno raven cen, ki bi morale biti ponujene v okviru [naročila] ESP EISD 5. Vendar so v okviru spornega naročila štirje konzorciji (Nextera1, On Track, Intrasoft/Charles Oakes, Atos Integration) ponudili nižje cene za sklop 1 (Atos Integration je celo ponudil cene, ki so bile nižje za 11,35 %) […], medtem ko so bile za sklop 2 [izbrane ponudbe] še bolj neobičajno nižje od ponudbe tožečih strank (Atos Belgium SA za 34,42 %, Intrasoft International SA za 32,81 % in Nextera2 za 19,36 %) […]. Zgoraj navedeni elementi kažejo, da so imele finančne ponudbe izbranih konzorcijev v dveh sklopih spornega naročila značilnosti ponudbe […], ki je neobičajno nizka glede na ceno na trgu.“