Pravica otroka turškega delavca, da sprejme katero koli zaposlitev v državi članici gostiteljici, je namreč odvisna od dveh pogojev, na podlagi katerih mora biti ta delavec vključen na zakoniti trg dela te države, otrok pa mora v njej zakonito prebivati najmanj tri leta. Okoliščina, da delavec ne izpolnjuje več pogoja za pridobitev pravice do dostopa na trg dela v državi članici gostiteljici, potem ko je njegov družinski član sam dobil to pravico, torej kot taka ne more sprožiti dvoma o tej pravici. Iz tega sledi, da mora biti za pridobitev pravice družinskega člana turškega delavca do dostopa na trg dela v državi članici gostiteljici izpolnjen pogoj vključenosti slednjega na zakoniti trg dela v obdobju najmanj treh let skupnega prebivanja. Neprostovoljna brezposelnost sama po sebi ne more preprečiti, da bi bil turški delavec še naprej vključen v zakoniti trg dela države članice gostiteljice.

Člen 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta, je treba razlagati tako, da otrok turškega delavca lahko uveljavlja pravice iz te določbe, če je v obdobju treh let sobivanja s tem delavcem slednji opravljal poklicno dejavnost dve leti in pol, nato pa je bil šest mesecev brezposeln.

(Glej točke od 42 do 50 in točko 2 izreka.)

V zvezi z morebitno „dvojno koristjo“, ki jo imajo begunci na podlagi Sklepa št. 1/80 in Ženevske konvencije o statusu beguncev, je v njenem členu 5 določeno, da nobena njena določba ne posega v katere koli pravice ali ugodnosti, ki so podeljene beguncem neodvisno od nje. Vendar so na podlagi Sklepa št. 1/80 družinskim članom turškega delavca podeljene pravice, na katere se ni mogoče sklicevati na podlagi te konvencije, ker ta ne podeljuje nobene pravice, ki bi bila take narave kot pravice iz člena 7 Sklepa št. 1/80. Čeprav Sklep št. 1/80 ne posega v pristojnost držav članic, da uredijo tako vstop turških državljanov na svoje ozemlje kot pogoje njihove prve zaposlitve, bi zavrnitev uporabe Sklepa št. 1/80 zaradi statusa političnega begunca, ki ga je dobil turški državljan ob izdaji dovoljenja za vstop in prebivanje v državi članici, vendarle postavila pod vprašaj pravice, ki jih imajo on sam in njegovi družinski člani na podlagi tega sklepa.

Dejstvo, da je turški delavec pridobil pravico do prebivanja v državi članici in s tem pravico do dostopa na trg dela te države kot politični begunec, ni razlog, da njegov družinski član ne bi mogel uveljavljati pravice iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta EGS-Turčija. Izvrševanje pravic, ki za turške državljane izhajajo iz Sklepa št. 1/80, namreč ni odvisno od nikakršnega pogoja, ki bi se nanašal na razlog, zaradi katerega je bila pravica do vstopa v državo članico gostiteljico prvotno dodeljena.

Člen 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta EGS-Turčija, je treba razlagati tako, da če je turški delavec pridobil status političnega begunca na podlagi neresničnih podatkov, pravic na zakonitem trgu dela države članice gostiteljice, ki jih ima njegov družinski član na podlagi te določbe, ni mogoče izpodbijati, če slednji na dan odvzema dovoljenja za prebivanje, izdanega temu delavcu, izpolnjuje pogoje iz navedene določbe.

Namreč, če so na datum, ko je bilo turškemu državljanu odvzeto dovoljenje za prebivanje, pravice njegovih družinskih članov še v nastajanju, ker pogoj, ki se nanaša na obdobje dejanskega sobivanja z delavcem, določen v členu 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80, še ni izpolnjen, imajo države članice pravico, da zaradi goljufivega ravnanja tega delavca sprejmejo določene ukrepe v zvezi z njegovimi družinskimi člani. Vendar pa, ko slednji dobijo lastno pravico do dostopa na trg dela v državi članici gostiteljici in s tem pravico do prebivanja v njej, teh pravic ni več mogoče izpodbijati zaradi nepravilnosti, ki so v preteklosti vplivale na pravico do prebivanja navedenega delavca.Vsaka drugačna rešitev bi bila v nasprotju z načelom pravne varnosti, v skladu s katerim se zahteva zlasti, da so pravna pravila jasna in natančna ter da so njihovi učinki predvidljivi, predvsem če imajo lahko neugodne posledice za posameznike.

Omejitve pravic, ki so na podlagi člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 priznane družinskim članom turškega delavca, ki izpolnjujejo pogoje, navedene v tem odstavku, so lahko le dveh vrst, in sicer da prisotnost turškega migranta na ozemlju države članice gostiteljice zaradi njegovega osebnega vedenja pomeni dejansko in resno nevarnost za javni red, javno varnost ali javno zdravje v smislu člena 14(1) istega sklepa ali da je ta zapustil ozemlje te države za daljše obdobje brez upravičenih razlogov. Te omejitve, izčrpno navedene v zgornji točki, bi bile postavljene pod vprašaj, če bi nacionalni organi lahko pogojevali, omejevali ali odvzeli pravice, ki so jih pridobili družinski člani delavca migranta, na podlagi ponovne preučitve ali presoje okoliščin dodelitve pravice do vstopa in prebivanja temu delavcu.

(Glej točke od 58 do 60 in od 62 do 64 ter točko 3 izreka.)