ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 103/7

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. februarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën proti Marishipping and Transport BV

(Zadeva C-11/10) (1)

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Uredba (EGS) št. 2658/87 - Skupna carinska tarifa - Carine - Oprostitev - Farmacevtske snovi - Sestava - Omejitve)

2011/C 103/10

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Staatssecretaris van Financiën

Nasprotna stranka: Marishipping and Transport BV

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Belgija – Razlaga Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 256, str. 1) – Farmacevtske snovi, oproščene carine – Snovi, ki niso v čisti obliki – Omejitve

Izrek

Točko 1(1) dela C oddelka II prvega dela Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2031/2001 z dne 6. avgusta 2001 in z Uredbo Komisije (ES) št. 1832/2002 z dne 1. avgusta 2002, je treba razlagati tako, da za farmacevtsko snov s seznama snovi v Prilogi 3 v tretjem delu iste Priloge I, ki so ji bile dodane druge snovi, zlasti farmacevtske, ne velja več oprostitev carine, ki bi veljala, če bi bila taka snov v čisti obliki.

(1) UL C 80, 27.3.2010, str. 13.
SL Uradni list Evropske unije C 139/11

Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 17. marca 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Symvoulio tis Epikrateias – Grčija) – Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10) proti Ypourgos Emporikis Naftilías

(Združeni zadevi C-128/10 in C-129/10) (1)

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Svoboda opravljanja storitev - Pomorska kabotaža - Uredba (EGS) št. 3577/92 - Člena 1 in 4 - Predhodno upravno dovoljenje za opravljanje storitev kabotaže - Nadzor nad varnostjo ladij - Vzdrževanje reda v pristaniščih - Obveznost gospodarske javne službe - Neobstoj jasnih in vnaprej znanih meril)

2011/C 139/18

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10)

Tožena stranka: Ypourgos Emporikis Naftilías

Ob udeležbi: Koinopraxia Epibatikon Ochimatagogon Ploion Kavalas – Thasou (C-128/10)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Symvoulio tis Epikrateias – Razlaga členov 1, 2 in 4 Uredbe Sveta (EGS) št. 3577/92 z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami (pomorska kabotaža) (UL L 364, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 10) – Nacionalna zakonodaja, ki predvideva predhodno upravno dovoljenje za opravljanje storitev kabotaže – Sistem, ki omogoča izvajanje voznih redov tako, da je zagotovljena varnost ladij in da se v pristaniščih vzdržuje red – Neobstoj jasnih in vnaprej znanih meril

Izrek

Povezane določbe členov 1 in 4 Uredbe Sveta (EGS) št. 3577/92 z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami (pomorska kabotaža) je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki uvaja sistem predhodnega dovoljenja za storitve pomorske kabotaže in določa sprejetje upravnih odločb, ki nalagajo upoštevanje nekaterih terminov prihodov in odhodov zaradi razlogov, ki so povezani, na eni strani, z varnostjo ladij in s pristaniškim redom ter, na drugi strani, z obveznostmi gospodarske javne službe, če tak sistem temelji na merilih, ki so objektivna, nediskriminatorna in vnaprej določena, zlasti kadar želi več ladjarjev sočasno vpluti v isto pristanišče. Pri upravnih odločbah, ki nalagajo obveznosti gospodarske javne službe, je med drugim nujno dokazati dejansko potrebo po gospodarski javni službi zaradi neustreznosti rednih prevoznih storitev v razmerah proste konkurence. Naloga nacionalnega sodišča je, da presodi, ali so ti pogoji v postopkih v glavni stvari izpolnjeni.

(1) UL C 134, 22.5.2010.
1.

Pojem „običajno prebivališče“ v smislu členov 8 in 10 Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da ustreza kraju, ki pomeni neko vključenost otroka v družbeno in družinsko okolje. V ta namen, in če gre za položaj dojenčka, ki z materjo šele nekaj dni biva v državi članici, v katero je bil premeščen in ki ni država članica njegovega običajnega prebivališča, je treba upoštevati zlasti, prvič, trajanje, rednost, bivalne razmere in razloge za bivanje na ozemlju te države članice ter razloge za preselitev matere v navedeno državo in, drugič, predvsem zaradi otrokove starosti, krajevno in družinsko poreklo matere ter družinske in družbene odnose, ki jih imata mati in otrok v isti državi članici. Običajno prebivališče otroka mora ugotoviti nacionalno sodišče, pri čemer upošteva vse dejanske okoliščine posameznega primera. Če bi uporaba zgoraj navedenih meril v postopku v glavni stvari privedla do sklepa, da otrokovega običajnega prebivališča ni mogoče ugotoviti, bi bilo treba pristojno sodišče določiti na podlagi merila „navzočnosti otroka“ v smislu člena 13 Uredbe.
SL Uradni list Evropske unije C 234/16

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. julija 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – v postopku, ki ga je sprožila Doris Povse proti Mauru Alpagu

(Zadeva C-211/10) (1)

(Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Zakonski spori in spori v zvezi s starševsko odgovornostjo - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Neupravičena premestitev otroka - Začasni ukrepi v zvezi s „pravico odločanja staršev“ - Pravica do varstva in vzgoje - Odločba, s katero se odreja vrnitev otroka - Izvršitev - Pristojnost - Nujni postopek predhodnega odločanja)

2010/C 234/23

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Doris Povse

Tožena stranka: Mauro Alpago

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberster Gerichtshof – Razlaga členov 10(b)(iv), 11(8), 42(2) in 47(2) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL L 338, str. 1) – Ugrabitev otroka – Pristojnost sodišč države članice za izdajo odločbe, s katero se odreja vrnitev otroka v to državo, če je otrok več kot eno leto prebival v drugi državi članici in so sodišča prve države po ugrabitvi izdala odločbo, s katero so pravico do vzgoje in varstva otroka začasno dodelili tistemu od staršev, ki ga je ugrabil – Možnost zavrnitve, v korist otroka, izvršitve odločbe, s katero se odreja njegova vrnitev v prvo državo članico

Izrek

1. Člen 10(b)(iv) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da začasni ukrep ni „odločba o varstvu in vzgoji otroka, ki ne nalaga vrnitve otroka“ v smislu te določbe in ne more biti podlaga za prenos pristojnosti na sodišča države članice, v katero je bil otrok neupravičeno premeščen.

2. Člen 11(8) Uredbe št. 2201/2003 je treba razlagati tako, da odločba pristojnega sodišča o vrnitvi otroka spada na področje uporabe te določbe, tudi če pred njo ni bila sprejeta končna odločba tega sodišča o pravici do varstva in vzgoje otroka.

3. Člen 47(2), drugi pododstavek, Uredbe št. 2201/2003 je treba razlagati tako, da odločba, s katero se prizna začasna pravica do varstva in vzgoje ter ki jo je pozneje izdalo sodišče države članice izvršitve in se po pravu te države šteje za izvršljivo, ne more nasprotovati izvršitvi odločbe o vrnitvi otroka, o kateri je bilo izdano potrdilo in ki jo je predhodno izdalo pristojno sodišče države članice izvora.

4. V državi članici izvršitve ni mogoče zavrniti izvršitve odločbe, o kateri je bilo izdano potrdilo, ker bi zaradi spremembe okoliščin po njenem sprejetju utegnila močno ogrožati dobrobit otroka. Tako spremembo je treba uveljavljati pred pristojnim sodiščem države članice izvora, pred katerim je treba tudi vložiti morebiten predlog za odlog izvršitve njegove odločbe.

(1) UL C 179, 3.7.2010.
SL Uradni list Evropske unije C 98/2

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 16. februarja 2012 – Svet Evropske unije (C-191/09 P) in Evropska komisija (C-200/09 P) proti Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), prej Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), prej Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT

(Združeni zadevi C-191/09 in C-200/09 P) (1)

(Pritožbi - Protidampinške dajatve - Uredba (ES) št. 954/2006 - Uvoz določenih brezšivnih cevi iz železa ali jekla s poreklom iz Hrvaške, Romunije, Rusije in Ukrajine - Uredba (ES) št. 384/96 - Členi 2(10)(i), 3(2), (3) in od (5) do (7), 18(3) in 19(3) - Določitev normalne vrednosti in škode - Pojem „enotni gospodarski subjekt“ - Pravica do obrambe - Neobrazložitev)

2012/C 98/02

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnika: Svet Evropske unije (zastopniki: J.-P. Hix in B. Driessen, G. Berrisch, odvetniki), Evropska komisija (zastopnika: H. van Vliet in C. Clyne, zastopnika)

Druge stranke v postopku: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), prej Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), prej Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Evropska komisija (zastopnika: P. Vander Schueren, odvetnik, N. Mizulin, solicitor)

Predmet

Pritožbi zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 10. marca 2009 v zadevi T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko tube ZAT) in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) proti Svetu Evropske unije, s katero je to sodišče za ničnega razglasilo člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 954/2006 z dne 27. junija 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določenih brezšivnih cevi iz železa ali jekla s poreklom iz Hrvaške, Romunije, Rusije in Ukrajine in o razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2320/97 in (ES) št. 348/2000 (UL L 175, str. 4).

Izrek

1. Glavna pritožba Sveta Evropske unije se zavrne.

2. Glavna pritožba Evropske komisije se zavrne.

3. Nasprotna pritožba družb Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) se zavrne.

4. Vsaka stranka nosi svoje stroške.

(1) UL C 193, 15.8.2009.
SL Uradni list Evropske unije C 258/2

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. junija 2012 – Republika Poljska proti Evropski komisiji

(Zadeva C-336/09 P) (1)

(Pritožba - Skupna ureditev trgov - Prehodni ukrepi, ki jih je treba sprejeti zaradi pristopa novih držav članic - Uredba (ES) št. 60/2004 o ukrepih v sektorju sladkorja - Ničnostna tožba - Rok - Začetek - Zamuda - Nedopustnost - Razlogi - Kršitev načel skupnosti, ki temelji na vladavini prava, in načela učinkovitega pravnega varstva)

2012/C 258/03

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Pritožnica: Republika Poljska (zastopnika: M. Dowgielewicz in M. Szpunar, zastopnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopniki: H. Tserepa-Lacombe, A. Stobiecka-Kuik, A. Szmytkowska in T. van Rijn, zastopniki)

Predmet

Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (prvi razširjeni senat) z dne 10. junija 2009 v zadevi Poljska proti Komisiji (T-258/04), s katerim je Sodišče prve stopnje kot nedopustno zavrglo tožbo za razglasitev delne ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 60/2004 z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 42, str. 125) – Datum, od katerega začne teči rok za vložitev ničnostne tožbe – Napačna razlaga člena 230, četrti odstavek, ES, člena 3 Uredbe (ES) št. 1972/2003 in Uredbe št. 1 o določitvi jezikovnih ureditev, ki se uporabljajo v EGS (UL L 17, str. 385) – Kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva in načel solidarnosti in dobre vere – Nepravilnosti pri izvedbi postopka, ker je Splošno sodišče zavrnilo obravnavo razlogov v zvezi s kršitvijo teh načel.

Izrek

1. Sklep Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 10. junija 2009 v zadevi Poljska proti Komisiji (T 258/04) se razveljavi.

2. Zadeva se vrne Splošnemu sodišču v odločanje o predlogih Republike Poljske za razglasitev ničnosti členov 5, 6, od (1) do (3), 7(1) in 8(2)(a) Uredbe Komisije (ES) št. 60/2004 z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške.

3. Odločitev o stroških se pridrži.

(1) UL C 282, 21.11.2009.
2.

Italijanski republiki se naloži, naj Komisiji na račun „Lastni viri Evropske unije“ plača denarno kazen v višini, ki ustreza osnovnemu znesku 30 milijonov EUR, pomnoženemu z odstotkom nezakonitih in nezdružljivih pomoči, ki ob koncu zadevnega obdobja še niso bile vrnjene ali glede katerih ni bilo dokazano, da so bile vrnjene, in ki se izračuna glede na celoten še nevrnjen znesek na dan razglasitve te sodbe, in sicer od te sodbe do izvršitve navedene sodbe z dne 1. aprila 2004 na polletno zamudo pri izvajanju potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe z dne 1. aprila 2004 v zadevi Komisija proti Italiji.
SL Uradni list Evropske unije C 32/3

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 1. decembra 2011 – Evropska komisija proti Kraljevini Nizozemski

(Zadeva C-157/09) (1)

(Neizpolnitev obveznosti države - Člen 43 ES - Pravica do ustanavljanja - Notarji - Pogoj državljanstva - Člen 45 ES - Sodelovanje pri izvajanju javne oblasti)

2012/C 32/04

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: H. Støvlbæk in W. Roels, zastopnika)

Tožena stranka: Kraljevina Nizozemska (zastopnika: D.J.M. de Grave in M.A.M. de Ree, zastopnika)

Intervenientka v podporo toženi stranki: Republika Slovenija (zastopnik: T. Mihelič, zastopnik)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 43 ES in 45 ES – Dostop do poklica notarja in njegovo opravljanje – Pogoj državljanstva – Sodelovanje pri izvajanju javne oblasti

Izrek

1. Kraljevina Nizozemska s tem, da je za dostop do poklica notarja postavila pogoj državljanstva, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 ES.

2. Kraljevini Nizozemski se naloži plačilo stroškov.

3. Republika Slovenija nosi svoje stroške.

(1) UL C 180, 1.8.2009.
3.

Načeli enakovrednosti in učinkovitosti ne preprečujeta, da bi za to, da se matični družbi vrnejo zneski, ki zagotavljajo uporabo iste davčne ureditve za dividende, ki jih izplačajo njene odvisne družbe s sedežem v Franciji, in za dividende, ki jih izplačajo odvisne družbe te družbe s sedežem v drugih državah članicah, veljal pogoj, da davčni zavezanec predloži dokazila, ki jih ima samo on in ki za vsako sporno dividendo dokazujejo predvsem dejansko uporabljeno davčno stopnjo in znesek dejansko plačanega davka iz naslova dobička, ki so ga ustvarile odvisne družbe s sedežem v drugih državah članicah, čeprav se za odvisne družbe s sedežem v Franciji taka dokazila, ki so upravi znana, ne zahtevajo. Vendar je predložitev teh dokazov mogoče zahtevati le, če se v praksi ne izkaže, da je nemogoče ali pretirano težko predložiti dokaze o davkih, ki so jih plačale odvisne družbe s sedežem v drugih državah članicah, zlasti ob upoštevanju določb zakonodaje omenjenih držav članic, ki se nanašajo na preprečevanje dvojnega obdavčevanja, evidentiranje davka od dobička pravnih oseb, ki ga je treba plačati, in shranjevanje upravnih dokumentov. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali so v zadevi v glavni stvari ti pogoji izpolnjeni.
1.

Člen 101(1) PDEU je treba razlagati tako, da pogodbena klavzula v okviru sistema selektivne distribucije, v skladu s katero se zahteva, da se prodaja kozmetičnih izdelkov in izdelkov za nego telesa opravlja na fizičnem prodajnem mestu in ob obvezni navzočnosti diplomiranega farmacevta, in katere posledica je prepoved uporabe spleta za to prodajo, pomeni omejitev zaradi cilja v smislu te določbe, če je po posamični in konkretni preučitvi vsebine in cilja te pogodbene klavzule ter iz pravnega in gospodarskega okvira, v katerega spada, razvidno, da glede na lastnosti zadevnih izdelkov ta klavzula ni objektivno upravičena.
SL Uradni list Evropske unije C 269/5

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 21. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Secretary of State for the Home Department proti Marii Dias

(Zadeva C-325/09) (1)

(Prosto gibanje oseb - Direktiva 2004/38/ES - Člen 16 - Pravica do stalnega prebivališča - Obdobja, ki so se končala pred iztekom roka za prenos te direktive - Zakonito prebivanje - Prebivanje, ki temelji samo na dovoljenju za prebivanje, ki je bilo izdano v skladu z Direktivo 68/360/EGS, ne da bi bili izpolnjeni pogoji za pridobitev kakršnekoli pravice do prebivanja)

2011/C 269/06

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Secretary of State for the Home Department

Tožena stranka: Maria Dias

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Razlaga člena 16(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (UL L 158, str. 77) – Razlaga člena 18(1) Pogodne ES – Pravica do stalnega prebivališča – Pojem zakonitega prebivanja – Državljan Unije, ki ima dovoljenje za prebivanje za pet let, ki je bilo izdano na podlagi člena 4(2) Direktive 68/360/EGS, vendar je bil v obdobju veljavnosti dovoljenja prostovoljno nezaposlen – Dovoljenje izdano pred začetkom veljavnosti Direktive 2004/38/ES – Ali se upoštevajo obdobja prebivanja, končana pred začetkom veljavnosti Direktive?

Izrek

Člen 16(1) in (4) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja [d]irektive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/[EGS] je treba razlagati tako, da:

— obdobij prebivanja, ki so se končala pred 30. aprilom 2006 in so temeljila samo na dovoljenju za prebivanje, veljavno izdanem na podlagi Direktive Sveta z dne 15. oktobra 1968 o odpravi omejitev gibanja in prebivanja v Skupnosti za delavce držav članic in za njihove družine (68/360/EGS), ne da bi bili izpolnjeni pogoji za pridobitev kakršnekoli pravice do prebivanja, ni mogoče šteti za zakonita za namene pridobitve pravice do stalnega prebivališča na podlagi člena 16(1) Direktive 2004/38 in

— obdobja prebivanja pred 30. aprilom 2006 in po petih letih nepretrganega zakonitega prebivanja, končanega pred tem datumom, krajša od dveh zaporednih let, ki so temeljila samo na dovoljenju za prebivanje, veljavno izdanem na podlagi Direktive 68/360, vendar ne da bi bili izpolnjeni pogoji za pridobitev kakršnekoli pravice do prebivanja, ne morejo vplivati na pridobitev pravice do stalnega prebivališča na podlagi navedenega člena 16(1).

(1) UL C 256, 24.10.2009.
SL Uradni list Evropske unije C 298/5

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 28. julija 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberlandesgericht Stuttgart – Nemčija) – kazenski postopek zoper Andreasa Michaela Seegerja

(Zadeva C-554/09) (1)

(Cestni promet - Obveznost uporabe tahografa - Izjeme za vozila, ki prevažajo material - Pojem „material“ - Prevoz praznih steklenic z vozilom trgovca z vini in pijačami)

2011/C 298/07

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberlandesgericht Stuttgart

Stranka v postopku v glavni stvari

Andreas Michael Seeger

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Oberlandesgericht Stuttgart – Razlaga člena 13(1)(d), druga alinea, Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 (UL L 102, str. 1) – Izjema, da, med drugim, vozilom za prevoz materiala za voznikovo uporabo pri njegovem delu ni treba uporabljati tahografa – Uporaba te izjeme v primeru prevoza praznih povratnih steklenic v vozilu trgovca z vini in pijačami – Pojem „material“

Izrek

Pojem „material“ iz člena 13(1)(d), druga alinea, Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 je treba razlagati tako, da pod ta pojem ne spada embalažni material, kot so prazne steklenice, ki jih prevaža trgovec z vinom in pijačami, ki ima trgovino, enkrat na teden dostavlja vino in pijače svojim strankam ter pri tem zbira prazno embalažo, da bi jo vrnil svojemu grosistu.

(1) UL C 80, 27.3.2010.
2.

V prehodnem obdobju od 27. novembra 2002 do 31. decembra 2010, ki je določeno v členu 4 Direktive 2001/81, — člen 4(3) PEU in člen 288, tretji odstavek, PDEU ter Direktiva 2001/81 določajo, da se morajo države članice vzdržati sprejetja ukrepov, s katerimi bi lahko bili resno ogroženi cilji, ki so določeni v tej direktivi; — to, da države članice sprejmejo poseben ukrep, ki se nanaša na en sam vir emisije SO2 in NOx, samo po sebi ne more učinkovito ogroziti uresničitve cilja, ki ga določa Direktiva 2001/81. Naloga nacionalnega sodišča je, da v vsakem posameznem primeru izdaje okoljskega dovoljenja za izgradnjo in obratovanje industrijskega obrata kot so ti iz postopkov v glavni stvari preveri, ali je to podano; — člen 288, tretji odstavek, PDEU in členi 6, 7(1) in (2) ter 8(1) in (2) Direktive 2001/81 državam članicam nalagajo, po eni strani, da izdelajo in če je potrebno dopolnijo in revidirajo nacionalne programe postopnega zmanjšanja SO2 in NOx, ki jih morajo dati na voljo javnosti in ustreznim organizacijam v obliki jasnih, razumljivih in lahko dostopnih informacij, ter jih predložiti Komisiji v predpisanem roku, in, po drugi strani, da izdelajo in letno dopolnijo nacionalne katastre teh emisij in projekcije emisij za leto 2010, ki jih morajo predložiti Komisiji in Evropski agenciji za okolje v predpisanem roku; — člen 288, tretji odstavek, PDEU in sama Direktiva 2001/81 državam članicam ne nalagata obveznosti, da zavrnejo ali omejijo izdanje okoljskega dovoljenja za izgradnjo in obratovanje industrijskega obrata kot so ti iz postopkov v glavni stvari, niti da sprejmejo posebne kompenzacijske ukrepe za vsako izdano dovoljenje te vrste, in to tudi, če so nacionalne zgornje meje SO2 in NOx presežene ali pa obstaja nevarnost, da bodo presežene.