ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ali Direktiva 93/13, če se razlaga ob upoštevanju načela učinkovitosti prava Skupnosti, nasprotuje nacionalni sodni praksi, v skladu s katero so pogoj ali celota pogojev, kakršni so ti iz postopka v glavni stvari, „jasni in razumljivi“ v smislu te direktive, če: — so v predhodni kreditni ponudbi podrobno predstavljeni devizni posli, izvršeni med trajanjem kredita, in je natančno navedeno, da se bo uporabil menjalni tečaj evro/švicarski frank, ki bo veljal dva delovna dneva pred datumom dogodka, ki določa posel, in ki bo objavljen na spletni strani Evropske centralne banke; — je v ponudbi navedeno, da kreditojemalec sprejme devizne posle iz švicarskih frankov v evre in iz evrov v švicarske franke, ki so potrebni za delovanje in vračilo kredita, ter da bo dajalec kredita preostali znesek mesečnih plačil v evrih pretvoril v švicarske franke po plačilu dodatnih stroškov kredita; — je v ponudbi navedeno, da če je znesek po deviznem poslu nižji od zapadlega obroka v švicarskih frankih, bo amortizacija glavnice manj hitra, morebitni delež neamortizirane glavnice na podlagi zapadlega obroka pa bo vpisan v negativni saldo računa v švicarskih frankih, in je poleg tega pojasnjeno, da se bo amortizacija glavnice kredita spreminjala glede na zvišanje ali znižanje menjalnega tečaja, uporabljenega za mesečna plačila, ter da se lahko zaradi te spremembe podaljša ali skrajša amortizacijska doba kredita in glede na okoliščine spremenijo skupni stroški vračila; — so v členih „interni račun v evrih“ in „interni račun v švicarskih frankih“ podrobno predstavljeni posli, ki se izvedejo ob vsakem plačilu obroka v dobro in v breme vsakega računa, v pogodbi pa je pregledno predstavljeno konkretno delovanje mehanizma pretvorbe tuje valute; in ponudba zlasti ne vsebuje niti izrecne navedbe „valutnega tveganja“, ki ga nosi kreditojemalec, če prihodkov ne prejema v obračunski valuti, niti izrecne navedbe „obrestnega tveganja“?
2.

Ali je treba člen 392 Direktive […] (ni prevedeno) [2006/112] razlagati tako, da izključuje uporabo ureditve obdavčitve marže za transakcije dobave stavbnih zemljišč v teh dveh primerih: — če so ta zemljišča, kupljena kot nepozidana, od trenutka njihove pridobitve do trenutka, ko jih davčni zavezanec proda naprej, postala stavbna zemljišča; — če so se v zvezi s temi zemljišči od trenutka njihove pridobitve do trenutka, ko jih davčni zavezanec proda naprej, spremenile njihove značilnosti, na primer zaradi parceliranja ali opremljanja s komunalno infrastrukturo (odvoz smeti, vodovod, elektrika, plin, kanalizacija, telekomunikacije)?
2.

Ali je treba člen 5(1) Direktive razlagati tako, da je zahteva, da „se stečajni ali podoben postopek vodi pod nadzorom pristojnega organa oblasti“, izpolnjena, če je prenos (dela) podjetja pripravljen v postopku pre-pack pred razglasitvijo stečaja, izpeljan pa po razglasitvi stečaja, (i) če ga pred razglasitvijo stečaja nadzorujeta predvideni upravitelj in predvideni stečajni sodnik, ki ju imenuje rechtbank (sodišče), ki pa nimata zakonskih pooblastil, (ii) če morajo predvidenega upravitelja na podlagi nizozemskega prava pred razglasitvijo stečaja voditi interesi vseh upnikov in drugi interesi družbe ter interes ohranitve delovnih mest, to pa mora nadzorovati predvideni stečajni sodnik, (iii) če se naloge predvidenega upravitelja in predvidenega stečajnega sodnika ne razlikujejo od nalog upravitelja in stečajnega sodnika v stečajnem postopku, (iv) če je sporazum, na podlagi katerega se podjetje prenese in ki je pripravljen v postopku pre-pack, sklenjen in izveden šele po tem, ko je razglašen stečaj, (v) če lahko rechtbank (sodišče) pri razglasitvi stečaja za upravitelja ali stečajnega sodnika imenuje drugega kot predvidenega upravitelja ali predvidenega stečajnega sodnika, in (vi) če za upravitelja in stečajnega sodnika veljajo iste zahteve glede objektivnosti in neodvisnosti kot za upravitelja in stečajnega sodnika v stečajnem postopku, pred katerim ni bil izveden postopek pre-pack, in sta ne glede na obseg svoje vpletenosti pred razglasitvijo stečaja na podlagi svoje zakonske naloge dolžna presoditi, ali je pred razglasitvijo stečaja pripravljeni prenos (dela) podjetja v interesu vseh upnikov, ter, če na to vprašanje odgovorita nikalno, dolžna odločiti, da ta prenos ne bo izveden, pri čemer sta še vedno pristojna, da iz drugih razlogov – na primer zato, ker drugi interesi družbe, kot je na primer interes delovnih mest, temu nasprotujejo – odločita, da pred razglasitvijo stečaja pripravljeni prenos (dela) podjetja ne bo izveden?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 30. marca 2020 – Rad Service Srl Unipersonale in drugi/Del Debbio SpA in drugi

(Zadeva C-210/20)

(2020/C 279/38)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožniki: Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl

Nasprotne stranke v pritožbenem postopku: Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl kot pooblaščenka začasne skupine podjetij, ki jo tvorita družbi GARC SpA in Edil Moter Srl

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 63 Direktive 2014/24 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 (1), ki se nanaša na institut sklicevanja na zmogljivosti tretjih oseb, skupaj z načeli svobode ustanavljanja in opravljanja storitev iz členov 49 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), nasprotuje uporabi italijanske nacionalne zakonodaje na področju sklicevanja na zmogljivosti tretjih oseb in izključitve iz postopkov oddaje naročil iz člena 89(1), četrti stavek, zakonika o javnem naročanju iz decreto legislativo 18 aprile 2016, n. 50 (zakonska uredba št. 50 z dne 18. aprila 2016), v skladu s katero mora naročnik v primeru, da podporno podjetje poda neresnične izjave glede obstoja pravnomočnih kazenskih obsodb, ki bi lahko dokazovale hudo kršitev poklicnih pravil, vedno izključiti gospodarski subjekt, ki sodeluje v postopku oddaje javnega naročila, ne da bi mu odredila ali omogočila, da navede drugo primerno podporno podjetje namesto prvega, kot je določeno v drugih primerih, ko subjekti, katerih zmogljivosti želi uporabljati gospodarski subjekt, ne izpolnjujejo ustreznega merila za izbor ali za katere obstajajo obvezni razlogi za izključitev?

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).
1.

Ali iz členov od 70 do 73 Direktive 2001/83 (1) izhaja obveznost, da je treba zdravilo, ki se lahko v eni državi članici izdaja brez zdravniškega recepta, šteti za zdravilo, ki se lahko brez zdravniškega recepta izdaja tudi v drugi državi članici, čeprav v tej drugi državi članici za zadevno zdravilo ni bilo izdano dovoljenje za promet in to zdravilo ni bilo razvrščeno?
3.

Ali je treba člen 5(1)(c), od (i) do (iii), Uredbe o pravicah potnikov in člen 11 Direktive o elektronskem poslovanju razlagati tako, da je treba v primeru leta, ki ga je potnik rezerviral prek rezervacijske platforme, pri čemer je navedel svojo telefonsko številko in e-poštni naslov, rezervacijska platforma pa je letalskemu prevozniku posredovala telefonsko številko in e-poštni naslov, ki ga je samodejno ustvarila, pošiljanje obvestila o preložitvi leta na zgodnejši čas na samodejno ustvarjen e-poštni naslov šteti za obvestilo oziroma prejem obvestila o preložitvi na zgodnejši čas, tudi če rezervacijska platforma obvestila letalskega prevoznika potniku ni posredovala ali mu ga je posredovala z zamudo?
3.

Ali opredelitev kmetijske dejavnosti iz člena 2 Uredbe (ES) št. 73/2009 vključuje dejavnost prejemnika pomoči v zvezi s shemo na površino, ki – s sklenitvijo pogodbe o koncesiji pašnika za pridobitev pravice do izkoriščanja te površine in pridobitev pravic do pomoči v kmetijskem letu 2014 – pozneje sklene pogodbo o sodelovanju z rejci, in sicer pogodbo, s katero omogoči brezplačno uporabo zemljišča za pašo živali, pri tem pa ohrani pravico do uporabe zemljišča, vendar se zaveže, da ne bo oviral dejavnosti pašnika in da bo opravil dejavnost čiščenja pašnika?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: (a) Ali pravica do prebivanja iz prvega stavka člena 9 Sklepa Pridružitvenega sveta EGS-Turčija št. 1/80 predpostavlja, da so starši turških otrok, ki jim ta določba priznava ugodnosti, že pridobili pravice iz členov 6(1) ali 7 Sklepa Pridružitvenega sveta EGS-Turčija št. 1/80? (b) Če je odgovor na vprašanje 2(a) nikalen: ali je treba zakonito zaposlitev v smislu prvega stavka člena 9 Sklepa Pridružitvenega sveta EGS-Turčija št. 1/80 razlagati v enakem smislu kot v členu 6(1) Sklepa Pridružitvenega sveta EGS-Turčija št. 1/80? (c) Če je odgovor na vprašanje 2(a) nikalen: ali lahko pravica turških otrok do prebivanja v skladu s prvim stavkom člena 9 Sklepa Pridružitvenega sveta EGS-Turčija št. 1/80 nastane že po (le) trimesečnem trajanju zakonite zaposlitve enega od staršev v državi članici gostiteljici? (d) Če je odgovor na vprašanje 2(a) nikalen: ali iz pravice turških otrok do prebivanja brez nadaljnjih pogojev izhaja tudi pravica do prebivanja enega ali obeh staršev, ki imata pravico do varstva in vzgoje?
2.

Ali je treba letalskega prevoznika v razmerju do potnika šteti za dejanskega letalskega prevoznika v smislu člena 2(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 že, če ima ta potnik sicer sklenjeno pogodbo z organizatorjem potovanja, ki mu je obljubil prevoz na letu, opredeljenem s krajem odhoda in krajem prihoda, časom odhoda in časom prihoda ter številko, vendar organizator potovanja za tega potnika ni rezerviral sedeža in s tem glede tega leta ni sklenil pogodbe z letalskim prevoznikom?
1.

Ali je treba pravo Unije, zlasti člen 17 [Listine Evropske unije o temeljnih pravicah] ter Direktivo 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta, zlasti njene člene 36, 73 in 74, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je zgoraj opisana, ki se je uporabila z ukrepom za reševanje, in sicer z ustanovitvijo premostitvene institucije in izločitvijo sredstev, ter ki glede na to, da je bila navedena direktiva z njo prenesena delno in preden se je iztekel rok za njen prenos: a) ni določala izvedbe razumnega, preudarnega in realnega vrednotenja sredstev in obveznosti kreditne institucije, za katero je veljal ukrep za reševanje, pred sprejetjem tega ukrepa; b) ni določala plačila morebitnega nadomestila na podlagi vrednotenja, navedenega v prejšnji točki (a), instituciji v postopku reševanja oziroma po potrebi imetnikom delnic ali drugih listin o lastništvu, in je namesto tega samo določala, da se morebitni preostanek prihodkov od prodaje premostitvene banke vrne prvotni kreditni instituciji ali v njeno stečajno maso; c) ni določala, da imajo delničarji institucije v postopku reševanja pravico prejeti znesek, ki ni nižji od zneska, za katerega se šteje, da bi ga prejeli, če bi se institucija likvidirala v celoti v okviru rednega insolvenčnega postopka, to shemo zaščitnega ukrepa pa je določala za upnike, katerih krediti niso bili preneseni, in d) ni določala vrednotenja, ki bi se razlikovalo od navedenega v točki (a) in katerega cilj bi bil ugotoviti, ali bi bili delničarji in upniki obravnavani ugodneje, če bi bil proti kreditni instituciji v postopku reševanja uveden redni postopek zaradi insolventnosti?
1.

ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni sprejela določb o kaznih, ki se uporabljajo v primeru kršitev členov 4 in 7 Uredbe (EU) št. 511/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o ukrepih za izpolnjevanje obveznosti uporabnikov iz Nagojskega protokola o dostopu do genskih virov ter pošteni in pravični delitvi koristi, ki izhajajo iz njihove uporabe, v Uniji (1), s tem, da ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za zagotovitev uporabe teh določb ter učinkovitosti, sorazmernosti in odvračilnosti določenih kazni, in s tem, da Komisije do 11. junija 2015 ni obvestila o teh določbah o kaznih, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 11 Uredbe št. 511/2014;
C 209/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Procura della Repubblica di Trento (Italija) il 24. januarja 2020 – Postopek odobritve evropskega preiskovalnega naloga (EPN) zoper XK

(Zadeva C-66/20)

(2020/C 209/08)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Procura della Repubblica di Trento

Stranka v postopku v glavni stvari

XK

Druga stranka

Finanzamt Münster

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 2(1)(c)(ii) Direktive 2014/41/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o evropskem preiskovalnem nalogu v kazenskih zadevah (1), v delu, v katerem določa, da se lahko kot odreditveni organ šteje tudi „kateri koli drug pristojni organ, ki ga določi država izdajateljica in deluje v posameznem primeru kot preiskovalni organ v kazenskem postopku, s pristojnostjo odreditve zbiranja dokazov v skladu z nacionalnim pravom“, pod pogojem, da v tem primeru, „evropski preiskovalni nalog, preden se ga pošlje izvršitvenemu organu in po preučitvi njegove skladnosti s pogoji za izdajo evropskega preiskovalnega naloga iz te direktive, zlasti pogoji iz člena 6(1), potrdi sodnik, sodišče, preiskovalni sodnik ali javni tožilec države izdajateljice“, razlagati tako, da omogoča državi članici, da upravni organ oprosti obveznosti, da evropske preiskovalne naloge pošlje v potrditev organu, ki se „v skladu s členom 2 Direktive kvalificira kot pravosodni organ?

(1) UL 2014, L 130, str. 1.
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje, da mora zavarovatelj ali zavarovalec (ki ponuja takšno zavarovanje, distribuira zavarovalni produkt, „prodaja“ zavarovanje, povezano z investicijskim skladom – kapitalskim zavarovalnim skladom), zagotoviti potrošniku informacije o naravi, specifikaciji tipa, značilnostih osnovnega instrumenta (izvedenega ali strukturiranega finančnega instrumenta, v katerega je izvedeni finančni instrument vgrajen), ali je treba člen 185(3)(i) Direktive 2009/138/ES in člen 36(1) v povezavi s Prilogo III(A), točka 12, k Direktivi 2002/83/ES, razlagati tako, da mora informacija o naravi, specifikaciji tipa in opisu značilnosti osnovnega instrumenta (izvedenega ali strukturiranega finančnega instrumenta, v katerega je izvedeni finančni instrument vgrajen), zagotovljena zavarovancu – potrošniku, vsebovati enake podatke, to je enake zahtevam iz člena 19(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/39/ES z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (3) in člena 24(4) Direktive 2014/65/EU z dne 15. maja 2014 o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/EU (4), to je izčrpne informacije o izvedenih finančnih instrumentih in predlaganih investicijskih strategijah, ki bi morale vsebovati ustrezne smernice in opozorila o tveganju, povezanem z naložbami v takšne instrumente, ali v zvezi s posameznimi investicijskimi strategijami, vključno s podatki o metodologiji vrednotenja osnovnega instrumenta, ki ga uporablja zavarovalnica ali zavarovalni agent v obdobju zavarovalnega kritja, ter informacije o tveganju, povezanem z izvedenim finančnim instrumentom in njegovim izdajateljem, vključno s spremembami vrednosti izvedenega finančnega instrumenta v času, posameznimi dejavniki, ki določajo te spremembe, in stopnjo njihovega vpliva na vrednost?
1.

Ali se tretje merilo, izoblikovano v sodni praksi Sodišča na področju konkurenčnega prava v zvezi z uporabo načela ne bis in idem, da mora iti za isti varovani pravni interes, uporablja tudi, ko organi dveh držav članic, pristojni za konkurenco, v zvezi z istim dejanskim stanjem in istimi osebami poleg določb nacionalnega prava uporabijo tudi iste določbe prava Unije (tukaj: člen 101 PDEU)? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:
1.

Ali izrazi „novi elementi ali ugotovitve“, ki „so se pojavili“ oziroma jih je „prosilec navedel“, iz člena 40(2) in (3) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (1) vključujejo tudi okoliščine, ki so obstajale že pred pravnomočnim končanjem prejšnjega azilnega postopka? Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
—

Ugotovi naj se, da je Kraljevina Španija kršila člen 13(1), v povezavi s Prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (1), saj je letna mejna vrednost dušikovega dioksida NO2 sistematično in neprekinjeno presežena od leta 2010 na območjih ES0901 Área de Barcelona, ES0902 Vallès – Baix Llobregat in ES1301 Madrid;
C 161/24

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italija) 14. januarja 2020 – MC/U.T.G. – Prefettura di Foggia

(Zadeva C-17/20)

(2020/C 161/31)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: MC

Tožena stranka: U.T.G. – Prefettura di Foggia

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so členi 91, 92 in 93 zakonske uredbe št. 159 z dne 6. septembra 2011 v delu, v katerem ne določajo kontradiktornosti predhodnega postopka v korist subjekta, kateremu želi uprava izdati informazione antimafia interdittiva (protimafijsko poročilo, katerega naslovniku je prepovedano sklepati posle z javnimi organi), združljivi z načelom kontradiktornosti, kot je bilo opredeljeno in priznano kot načelo prava Unije?
—

Komisiji in intervenientkam naloži plačilo lastnih stroškov in vseh stroškov, ki so nastali v tem postopku ter v postopku pred Splošnim sodiščem.
1.

Ali je treba člena 2 in 46 Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (1) razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kot je člen 41(3) Riigihangete seadus (RHS) (zakon o javnih naročilih), v skladu s katero mora javni naročnik, če zakon določa posebne zahteve za dejavnosti, ki se opravljajo na podlagi javnega naročila, v obvestilu o razpisu navesti, katere odobritve ali dovoljenja za opravljanje dejavnosti so potrebna za opredelitev ponudnika kot ponudnika, ki izpolnjuje pogoje, zaradi preverjanja izpolnjevanja posebnih zakonskih zahtev v obvestilu o razpisu zahtevati predložitev dokazila o dovoljenju za opravljanje dejavnosti ali odobritvi in ponudnika, če nima ustreznega dovoljenja za opravljanje dejavnosti ali odobritve, zavrniti kot ponudnika, ki ne izpolnjuje pogojev?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof (Avstrija) 31. oktobra 2019 – TN/WWK Lebensversicherung auf Gegenseitigkeit, VP

(Zadeva C-803/19)

(2020/C 247/02)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: TN

Toženi stranki: WWK Lebensversicherung auf Gegenseitigkeit, VP

Ob udeležbi: UO

Sodišče Evropske unije (osmi senat) je s sklepom z dne 28. maja 2020 odločilo:

Člen 35(1) v povezavi s členom 36(1) Direktive 2002/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o življenjskem zavarovanju, in člen 185(1) v povezavi s členom 186(1) Direktive 2009/138/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II), je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi – v skladu s katero je v primeru odstopa zavarovanca od zavarovalne pogodbe davek na zavarovalne premije, ki ga dolguje zavarovanec, zavarovatelj pa ga pobere in odvede državi, izvzet od zneskov, ki jih mora zavarovatelj vrniti temu zavarovancu, tako da mora slednji zahtevati vračilo tega davka od davčne uprave, oziroma odvisno od primera, zahtevati nadomestilo škode od zavarovatelja – kadar postopkovna pravila, ki se v skladu z veljavnim pravom uporabijo za zavarovalno pogodbo, za namene pridobitve vračila teh zneskov, nakazanih iz naslova tega davka, niso takšna, da se z njimi pod vprašaj postavi učinkovitost pravice do odstopa, ki jo ima zavarovanec na podlagi prava Unije, kar mora preučiti predložitveno sodišče.
1.

Ali je treba člen 19(1) Pogodbe o Evropski uniji, člen 325(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije ter člena 2 in 4 Direktive (EU) 2017/1371 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2017 o boju proti goljufijam, ki škodijo finančnim interesom Unije, z uporabo kazenskega prava (1), razlagati tako, da nasprotujejo temu, da bi organ zunaj sodstva, in sicer Curtea Constituțională a României (ustavno sodišče Romunije), sprejel odločbo, v skladu s katero se de plano zahteva preverjanje vseh zadev v zvezi s korupcijo, o katerih je odločal kazenski senat vrhovnega sodišča na prvi stopnji v določenem obdobju (2003–januar 2019) in ki se izpodbijajo v pritožbenem postopku?
1.

Ali je treba določbo 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP, ki je priloga k Direktivi 1999/70/ES (1), razlagati tako, da pomeni pravica, pridobljena z zasedbo delovnega mesta v javnem sektorju, do priznanja določenega upravnega statusa v okviru delovnega mesta, ki prav tako spada v javni sektor in ki ga je [javni uslužbenec] zasedal do tega datuma, pogoj zaposlitve, v skladu s katerim ni mogoče različno obravnavati delavcev, zaposlenih na podlagi pogodbe za določen čas, in delavcev, zaposlenih na podlagi pogodbe za nedoločen čas?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 12. decembra 2019 – Alpha Trading SpA unipersonale/Ministero dell’Economia e delle Finanze in drugi

(Zadeva C-916/19)

(2020/C 95/18)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Alpha Trading SpA unipersonale

Tožene stranke: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo Economico

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je – glede na člena 107 in 108 PDEU, Uredbo Sveta (ES) št. 659/1999 (1) z dne 22. marca 1999 in poznejše spremembe, Uredbo Komisije (ES) št. 794/2004 (2) z dne 21. aprila 2004 in druge upoštevne določbe prava [Evropske unije] – državna pomoč, ki mora biti kot taka predhodno priglašena Evropski komisiji, sekundarna zakonodaja, kot je tukaj izpodbijana uredba, sprejeta na podlagi ministrske uredbe št. 37/2015, ki je neposredno vezana na sodbe Consiglio di Stato v zvezi z delno razveljavitvijo predhodnih uredb, ki so bile že priglašene Komisiji, „retroaktivno“ vplivala na način uporabe nižje trošarine za biodizelsko gorivo, s čimer je retroaktivno spremenila merila za dodelitev ugodnosti med družbami prosilkami, pri čemer se ni časovno podaljšala veljavnost programa davčnih olajšav?

(1) Uredba Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 4, str. 3).