Zbi rka odločb sodne pr akse  
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA  
HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEJA,  
predstavljeni 20. junija 2019 1  
Zadeva C-2 1 2 / 1 8  
Prato Nevoso Termo Energy Srl  
proti  
Provincia di Cuneo,  
ARPA Piemonte,  
ob udeležbi  
Comune di F rabosa Sottana  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale amministrativo regionale per il 
Piemonte (deželno upravno sodišče za Piemont, Italija)) 
„Predhodno odločanje – Okolje – Direktiva 2008 /98/ES – Odpadki – Kemično obdelano odpadno 
rastlinsko olje – Člen 6(1) in (4) – Prenehanje statusa odpadka – Pogoji – Polje proste presoje držav 
članic – Direktiva 2009 /28/ES – Spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov – Vloga za izdajo 
dovoljenja za uporabo tekočega biogoriva, proizvedenega iz kem ično obdelanega odpadnega 
rastlinskega olja, v obratih za proizvodnjo toplotne in električne energije, ne da bi se uporabljala 
nacionalna zakono daja o energetski predelavi odpadkov – Zavrnitev – Člen 13(1) – Postopek za izdajo 
dovoljenja – Sorazmernost“ 
I. Uvod 
1. Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (deželno upravno sodišče za Piemont, Italija) 
s predlogom za sprejetje predhodne odločbe Sodišče sprašuje o razlagi člena 6 Direktive 2008 /98/ES 
o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv 2 ter člena 13 Direktive 2009 /28/ES o spodbujanju 
uporabe energije iz obnovljivih virov, spremem bi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001 /77/ES 
in 2003 /30/ES 3. 
2. Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Prato Nevoso Termo Energy Srl (v nadaljevanju: 
PNTE) in Provincia di Cuneo (pokrajina Cuneo, Italija) v zvezi z zavrnitvijo vloge, ki jo je družba 
PNTE vložila za izdajo dovoljenja za spremem bo vira energije obrata za proizvodnjo toplotne in 
električne energije, ki ga upravlja, tako da bi metan, ki ga je takrat uporabljala, zamenjala z gorivom, 
pridobljenim s kem ično obdelavo odpadnega rastlinskega olja. 
1 Jezik izvirnika: francoščina.  
2 Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 (UL 2008 , L 312, str. 3).  
3 Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 (UL 2009 , L 140, str. 16).  
SL 
ECLI:EU:C:2019 :520 1 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
3. Predložitveno sodišče želi v bistvu izvedeti, ali člen 6(1) in (4) Direktive 2008 /98 ter člen 13(1) 
Direktive 2009 /28 nasprotujeta nacionalni zakono daji, v skladu s katero za uporabo takega goriva 
v obratu, ki v zrak izpušča emisije, veljajo normativne zahteve, ki se uporabljajo za energetsko 
predelavo odpadkov, razen če in dokler se z ministrsko uredbo, to je nacionalnim splošnim pravnim 
aktom, ne določi drugače. 
II. Pravni okvir 
A. Pravo Unije 
4. V členu 3, točka 1, Direktive 2008 /98 je pojem „odpadek“ opredeljen kot „vsak[a] snov ali predmet, 
ki ga imetnik zavrže ali namerava ali mora zavreči“. 
5. Člen 6 te direktive, naslovljen „Prenehanje statusa odpadka“, določa: 
„1. Nekateri določeni odpadki prenehajo biti odpadki v smislu točke (1) člena 3, ko so predelani, 
vključno z recikliranjem, in izpolnjujejo določena merila, ki bodo oblikovana v skladu z naslednjimi 
pogoji: 
(a) snov ali predmet se običajno uporablja za določene namene; 
(b) za to snov ali predmet obstaja trg ali povpraševanje; 
(c) snov ali predmet izpolnjuje tehnične zahteve za določene namene ter izpolnjuje zahteve obstoječe 
zakono daje in standard e, ki veljajo za proizvode, in 
(d) uporaba snovi ali predmeta ne bo povzročila splošnega škodljivega vpliva na okolje in zdravje ljudi. 
Pogoji po potrebi vključujejo mejne vrednosti za onesnaževala in upoštevajo vse možne škodljive 
okoljske vplive snovi ali predmeta. 
2. Ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te direktive z njenim dopolnjevanjem glede 
sprejetja meril iz odstavka 1 in opredelitve odpadkov, za katere veljajo ta merila, se sprejmejo v skladu 
z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 39(2). Upoštevati bi bilo treba posebna merila za 
prenehanje statusa odpadka, med drugim vsaj za agregate, papir, steklo, kovine, pnevmatike in tekstil. 
[…] 
4. Če se merila na ravni Skupnosti na podlagi postopka iz odstavkov 1 in 2 niso določila, lahko države 
članice glede na posamezen primer odločijo, ali so določeni odpadki prenehali biti odpadki, ob 
upoštevanju veljavne sodne prakse. […]“ 
6. V členu 2(h) Direktive 2009 /28 je pojem „tekoče biogorivo“ opredeljen kot „tekoče gorivo za 
energetske namene razen za transport, tudi električno energijo in energijo za ogrevanje in hlajenje, 
proizvedeno iz biomase“. 
ECLI:EU:C:2019 :520 2 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
7. Člen 13 te direktive, naslovljen „Upravni postopki ter zakonski in podzakonski predpisi“, 
v odstavku 1 določa: 
„Države članice zagotovijo, da s[o] vsi nacionalni predpisi v zvezi s postopki za izdajo dovoljenj, 
certificiranja in licenciranja, ki se uporabljajo za obrate za proizvodnjo električne energije, ogrevanje 
ali hlajenje iz obnovljivih virov in za pripadajočo infrastrukturo prenosnega in distribucijskega 
omrežja, ter postopek pretvorbe biomase v biogoriva ali druge energetske proizvode, sorazmerni in 
potrebni. 
Države članice zlasti sprejmejo primerne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da: 
(a) so – ob upoštevanju razlik v upravni strukturi in organizaciji držav članic – pristojnosti 
nacionalnih, regionalnih in lokalnih upravnih organov za postopke izdaje dovoljenj, certificiranja 
in licenciranja jasno usklajene in opredeljene, tudi na področju prostorskega načrtovanja, ter da 
so časovni načrti za sprejetje odločitev o vlogah za načrtovanje in gradnjo pregledni; 
(b) so na ustrezni ravni vlagateljem na voljo vsestranske informacije o obravnavi vlog za izdajo 
dovoljenja za obrate z obnovljivo energijo ter njihovo certificiranje in licenciranje; 
(c) se upravni postopki poenostavijo in pospešijo na ustrezni upravni ravni; 
(d) so pravila, ki urejajo izdajo dovoljenj, certificiranje in licenciranje, objektivna, pregledna, 
sorazmerna, da ne diskriminirajo med prosilci ter da v celoti upoštevajo posebnosti posameznih 
tehnologij obnovljive energije; 
(e) so upravni stroški, ki jih plačajo potrošniki, načrtovalci, arhitekti, gradbeniki ter inštalaterji in 
dobavitelji naprav in sistemov, pregledni in odvisni od stroškov; in da 
(f) se za manjše projekte in decentralizirane naprave za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov po 
potrebi uvedejo poenostavljeni in manj obremenjujoči postopki za izdajo dovoljenj, tudi zgolj 
z obvestilom, če to omogoča veljavni regulativni okvir.“ 
B. Italijansko pravo 
8. S členom 184b(1) zakonske uredbe št. 152 z dne 3. aprila 2006 o okoljskih predpisih 4 je v italijansko 
pravo prenesen člen 6(1) Direktive 2008 /98. 
9. V členu 268(eee-a) te uredbe je pojem „gorivo“ opredeljen kot „vsaka trdna, tekoča ali plinasta snov, 
razen odpadkov, za katero je v prilogi X k petemu delu predvidena uporaba za proizvodnjo energije 
s sežiganjem“. 
10. Člen 293(1) navedene uredbe določa, da se „[v] obratih, ki jih urejata naslov I in naslov II petega 
dela, vključno s civilnimi toplotnimi obrati, katerih moč je nižja od mejne vrednosti, […] lahko 
uporabljajo izključno goriva, ki so za obratovanje teh kategorij določena v prilogi X k petemu delu, 
pod tam določenimi pogoji. Materiali in snovi, našteti v prilogi X k petem delu te uredbe, se ne 
morejo uporabljati kot gorivo v smislu tega naslova, če so odpadki v smislu četrtega dela te uredbe. Za 
sežiganje materialov in snovi, ki ne izpolnjujejo določb priloge X k petemu delu te uredbe ali so 
vsekakor odpadki […], se uporabljajo veljavni predpisi s področja odpadkov.“ 
4 Redni dodatek h GURI št. 96 z dne 14. avgusta 2006 (v nadaljevanju: zakonska uredba št. 152/2006 ). 
ECLI:EU:C:2019 :520 3 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
11. V prilogi X k petemu delu zakonske uredbe št. 152/2006 so pod naslovom II, oddelek 4, našteta 
goriva iz biomase, katerih uporaba je dovoljena za proizvodnjo energije: 
„(a) rastlinski material, pridelan z namensko pridelavo; 
(b) rastlinski material, pridelan izključno z mehansko obdelavo, pranjem z vodo ali sušenjem 
nenamenskih poljščin; 
(c) rastlinski material, pridobljen z gozdarskimi posegi, vzdrževanjem gozda in obrezovanjem; 
(d) rastlinski material, pridobljen z izključno mehansko obdelavo ter obdelavo z zrakom, paro ali vodo, 
tudi pogreto, novega lesa, in sicer lubja, žagovine, ostružkov, koščkov, obrezkov in ostankov 
novega lesa, drobljencev in odpadkov novega lesa, drobljencev in odpadkov novega plutovca, 
obrezkov, ki niso onesnaženi; 
(e) rastlinski material, pridelan izključno z mehansko obdelavo, pranjem z vodo ali sušenjem 
kme tijskih pridelkov; 
(f) ostanki olivnih tropin […]; 
(g) črni lug, pridobljen v papirnicah […]; 
(h) surovi ali rafinirani izdelki, sestavljeni predvsem iz gliceridov živalskega izvora […], stranski 
proizvodi živalskega izvora ali pridobljeni proizvodi, ki se lahko uporabljajo za sežiganje […]“. 
12. V skladu s členom 281(5) in (6) te uredbe se spremem be in dopolnitve prilog k petemu delu 
navedene uredbe „sprejmejo z uredbo ministra za okolje ter varstvo krajine in morja [(v nadaljevanju: 
minister za okolje)], sporazumno z ministrom za zdravje, ministrom za gospodarski razvoj ter – čeje 
pristojen – ministrom za infrastrukturo in promet, po združeni konferenci“. 
13. S členom 2(1)(h) zakonske uredbe št. 28 z dne 3. marca 2011 5 je v italijansko pravo prenesen 
člen 2(h) Direktive 2009 /28. 
14. V skladu s členom 5(1) te uredbe se „za gradnjo in obratovanje obratov za proizvodnjo električne 
energije, ki delujejo na obnovljive vire, s tem povezana dela in infrastrukturo, nujno za gradnjo in 
obratovanje obratov, ter bistvene spremem be samih obratov […] zahteva enotno dovoljenje iz člena 12 
zakonske uredbe št. 387 z dne 29. decembra 2003 [ 6]“. 
III. Spor o glavni stvari, vprašanji za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem 
15. Družba PNTE upravlja obrat za proizvodnjo toplotne in električne energije, ki deluje na metan. Ta 
družba je 8. novembra 2016 pri Provincia di Cuneo vložila vlogo za izdajo dovoljenja za spremem bo 
vira energije za ta obrat na podlagi člena 12 zakonske uredbe št. 387/2003 . Družba PNTE želi metan 
zamenjati z rastlinskim oljem, ki ga družba ALSO Srl proizvaja z zbiranjem in kem ično obdelavo 
odpadnih olj, ki so bila uporabljena za cvrtje, ostankov pri rafinaciji rastlinskih olj in ostankov pri 
pranju rezervoarjev za njihovo skladiščenje (v nadaljevanju: rastlinsko olje). 
5 Redni dodatek št. 81 h GURI št. 71 z dne 28. marca 2011 (v nadaljevanju: zakonska uredba št. 28/2011 ). 
6 Zakonska uredba o prenosu Direktive 2001 /77/ES o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu 
z električno energijo (v nadaljevanju: zakonska uredba št. 387/2003 ) (redni dodatek št. 17 h GURI št. 25 z dne 31. januarja 2004 ). 
ECLI:EU:C:2019 :520 4 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
16. Družba ALSO ima dovoljenje za trženje rastlinskega olja kot proizvoda, ki je prenehal biti odpadek 
v smislu člena 184b zakonske uredbe št. 152/2006 , pod pogojem, da ima olje fizične in kem ične 
značilnosti, ki so navedene v dovoljenju, in da je v trgovskih listinah navedeno „proizvod predelave 
odpadkov, namenjen izključno proizvodnji biodizla“. 
17. Družbi PNTE je bilo dovoljenje, za katero je zaprosila, zavrnjeno z obrazložitvijo, da rastlinsko olje 
ne spada v nobeno od kategorij goriv, ki so dovoljena v obratih, ki v zrak izpuščajo emisije, in so 
navedena na seznamu v prilogi X, del II, oddelek 4, k petemu delu zakonske uredbe št. 152/2006 . 
Edina rastlinska olja, vključena v te kategorije, so namreč olja, pridobljena z namensko pridelavo ali 
izključno z mehansko obdelavo. Provincia di Cuneo je iz tega sklepala, da je treba v skladu 
s členom 293(1) te uredbe rastlinsko olje obravnavati kot odpadek. 
18. Družba PNTE je zoper to odločbo vložila tožbo pri Tribunale amministrativo regionale per il 
Piemonte (deželno upravno sodišče za Piemont). Družba PNTE v podporo tožbi trdi, da so bile 
z zavrnitvijo izdaje dovoljenja kršene nekatere določbe direktiv 2008 /98 in 2009 /28. 
19. V tem okviru to sodišče ugotavlja, da je bila uprava, pri kateri je družba PNTE vložila vlogo za 
izdajo dovoljenja, na podlagi člena 293(1) zakonske uredbe št. 152/2006 v povezavi 
s prilogo X k petemu delu te uredbe dolžna rastlinsko olje obravnavati kot odpadek. 
20. Najprej, do te ugotovitve je prišlo kljub temu, da rastlinsko olje izpolnjuje tehnične predpise 
UNI/TS 11163 :2009 o „tekočih biogorivih, oljih ter živalskih in rastlinskih maščobah, njihovih vmesnih 
in izvedenih produktih – Razvrstitev in specifikacije za uporabo v energetiki“, česar uprava ni 
izpodbijala. 7 
21. Dalje, rastlinsko olje ima po mnenju navedenega sodišča svoj trg kot gorivo, na kar kaže želja 
družbe PNTE po nakupu tega olja kot vira energije za obrat, ki je predmet postopka v glavni stvari. 
22. Nazadnje, predložitveno sodišče meni, da zamenjava metana z rastlinskim oljem za ta namen na 
splošno, kot se zdi, ne more škoditi okolju. Družba PNTE je v okviru postopka za izdajo dovoljenja 
predložila tehnično poročilo, ki razkriva, da bo okoljska bilanca te zamenjave v celoti pozitivna, česar 
uprava ni postavila pod vprašaj. 
23. Poleg tega to sodišče ugotavlja, da postopek za izdajo dovoljenja za obrate za proizvodnjo energije 
iz biomase, predviden v povezanih določbah zakonskih uredb št. 28/2011 in št. 387/2003 , ni usklajen 
s postopkom spremem be priloge X k petemu delu zakonske uredbe št. 152/2006 . To prilogo je 
v skladu s členom 281(5) in (6) te uredbe mogoče spremeniti samo z uredbo ministra za okolje, ki se 
uskladi z drugimi pristojnimi ministrstvi. 
24. Opredelitev pojma „gorivo“ iz člena 268(eee-a) navedene uredbe prav tako ni usklajena 
z opredelitvijo pojma „tekoče biogorivo“ iz člena 2(h) zakonske uredbe št. 28/2011 , s katerim je 
prenesen člen 2(h) Direktive 2009 /28. 
7 Naj omenim, da je Ente Nazionale di Normazione (UNI) (nacionalni inštitut za standardi zacijo, Italija) neprofitna zasebna organizacija, ki 
pripravlja, objavlja in spodbuja prostovoljne tehnične standard e v industrijskem , trgovskem in storitvenem sektorju. UNI zastopa Italijo pri 
Evropskem odboru za standardi zacijo (CEN) in Mednarodni organizaciji za standardi zacijo (ISO) (glej http://www .uni.com/in 
https://www .iso.org/mem ber/1823 .html). 
ECLI:EU:C:2019 :520 5 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
25. Glede na navedeno je Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (deželno upravno sodišče 
za Piemont) z odločbo z dne 14. februarja 2018 , ki je na Sodišče prispela 26. marca 2018 , prekinilo 
odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: 
„1. Ali člen 6 Direktive [2008 /98] in načelo sorazmernosti nasprotujeta nacionalni zakono daji, kakršna 
je določena v členu 293 in členu 268(eee-a) zakonske uredbe št. 152/2006 , ki določata, da se tudi 
v okviru postopka izdaje dovoljenja za elektrarno na biomaso za odpadek šteje tekoče biogorivo, ki 
ima zahtevane tehnične lastnosti in za katero obstaja povpraševanje za produktivne namene, in sicer 
kot gorivo, če navedeno tekoče biogorivo ni vključeno v prilogo X, del II, razdelek 4, odstavek 1, 
v delu V zakonske uredbe [št. 152/2006 ], in sicer ne glede na ocene negativnega učinka na okolje, 
opravljene v okviru postopka izdaje dovoljenja, oziroma kakršne koli ugovore glede tehničnih 
značilnosti proizvoda? 
2. Ali člen 13 Direktive [2009 /28] ter načela sorazmernosti, preglednosti in poenostavitve nasprotujejo 
nacionalni zakono daji, kakršna je določena v členu 5 zakonske uredbe št. 28/2011 , v delu, v katerem 
v primeru, da prosilec zahteva izdajo dovoljenja za uporabo biomase za gorivo v obratu, ki izpušča 
emisije v zrak, ne določa nobene uskladitve s postopkom izdaje dovoljenja za tako rabo goriva iz 
zakonske uredbe št. 152/2006 , Priloga X k delu V, in niti možnosti dejanske ocene predlagane 
rešitve v okviru enotnega postopka izdaje dovoljenja in glede na vnaprej določene tehnične 
specifikacije?“ 
26. Pisna stališča pri Sodišču so predložile družba PNTE, Provincia di Cuneo, italijanska in nizozemska 
vlada ter Evropska komisija. Družba PNTE, italijanska vlada in Komisija so se udeležile obravnave 
13. februarja 2019 . 
IV. Analiza 
A. Uvodne ugotovitve 
27. Kot je razvidno iz predložitvenega sklepa in spisa, predloženega Sodišču, se rastlinsko olje pridobiva 
s kem ično obdelavo z esterifikacijo zlasti nekaterih odpadnih jedilnih olj. 8 Ni sporno, da so ta olja pred 
to obdelavo odpadki v smislu člena 3, točka 1, Direktive 2008 /98. 
28. Družba ALSO je dobila dovoljenje, na podlagi katerega se rastlinsko olje, pridobljeno ob koncu 
navedene obdelave, lahko trži kot proizvod, ki je izgubil status odpadka za uporabo, povezano 
s proizvodnjo biodizla (to je pogonskega biogoriva, ki se uporablja v dizelskih motorjih). 9 Glede na 
informacije, navedene v predložitvenem sklepu, je družba PNTE nabavila rastlinsko olje in ga želi 
uporabiti za drug namen, to je kot gorivo v obratu za soproizvodnjo toplotne in električne energije, ki 
spada v kategorijo obratov, ki v zrak izpuščajo emisije. 
8 Družba PNTE trdi, da je rastlinsko olje proizvedeno iz surovine, ki je prenehala biti odpadek, imenovane bistro kislo olje (v nadaljevanju: OAL), 
ki ga družba ALSO tudi proizvaja iz odpadkov. Ta različica dejanskega stanja se bistveno razlikuje od tiste, ki izhaja iz predložitvenega sklepa in 
dovoljenja, izdanega družbi ALSO. V tem dovoljenju je navedeno, da – ob upoštevanju preverjanja, ki ga mora opraviti predložitveno sodišče, ki 
je edino pristojno za presojo upoštevnega dejanskega stanja – družba ALSO v prvem obratu proizvaja OAL iz različnih odpadkov, ki niso 
odpadno jedilno olje. OAL se v drugem obratu uporablja za proizvodnjo esterificiranega rastlinskega olja. V tretjem obratu pa družba ALSO 
proizvaja ločeno rastlinsko olje iz odpadnega olja za cvrtje. Glede na informacije, ki jih je navedlo predložitveno sodiščeinkiso še vedno pod 
njegovim nadzorom, se rastlinsko olje, ki je predmet postopka v glavni stvari, kot se zdi, ne ujema z oljem, ki se proizvaja iz OAL. Vsekakor, 
kot bom pojasnil v točkah 63 in 64 teh sklepnih predlogov, dejstvo, da je odpadek prenehal biti odpadek za določeno uporabo (kot je 
proizvodnja pogonskega biogoriva), ne pomeni, da je izgubil ta status za druge uporabe (na primer kot gorivo v obratu za soproizvodnjo 
toplotne in električne energije). 
9 Družba PNTE trdi, da se ta omejitev uporabe proizvoda nanaša samo na OAL. Nasprotno pa naj bi bilo v dovoljenju, izdanem družbi ALSO, 
določeno, da se rastlinsko olje lahko v energetskem sektorju trži brez omejitev. Ta različica dejanskega stanja se ne ujema z različico, 
predstavljeno v predložitvenem sklepu. V zvezi s tem ugotavljam, da v tem dovoljenju, kot se zdi in ob upoštevanju preverjanja, ki ga mora 
opraviti predložitveno sodišče, obveznost, da se v trgovskih listinah navede, da so proizvodi iz obratov družbe ALSO namenjeni temu, da se 
uporabijo kot biodizel, ni omejena na OAL. 
ECLI:EU:C:2019 :520 6 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA –ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
29. V skladu s členom 268(eee-a) in členom 293(1) zakonske uredbe št. 152/2006 v povezavi 
s prilogo X k petemu delu navedene uredbe (v nadaljevanju skupaj: nacionalna zakono daja, 
obravnavana v postopku v glavni stvari) se za sežiganje rastlinskega olja, pridobljenega s kem ično 
obdelavo odpadkov v obratih te kategorije, uporablja nacionalna zakono daja o energetski predelavi 
odpadkov. To velja, razen če in dokler z ministrsko uredbo tovrstna olja niso uvrščena na seznam 
v tej prilogi. Provincia di Cuneo je poudarila, da se za energetsko predelavo odpadkov zahteva 
posebno dovoljenje in da zanjo veljajo stroga pravila, zlasti o mejnih vrednostih emisij v zrak. 
30. Zaradi nenavedbe kem ično obdelanega odpadnega rastlinskega olja na seznamu kategorij goriv, ki 
se v obratu, ki izpušča take emisije, lahko uporabljajo zunaj predpisov, ki veljajo za energetsko 
predelavo odpadkov, je izključeno, da se za vsak primer posebej presoja prenehanje statusa odpadka za 
ta olja, kadar so namenjena za tako uporabo. V predložitvenem sklepu niso navedeni razlogi, ki 
utemeljujejo tako izključitev, čeprav je po individualni preučitvi mogoče ugotoviti prenehanje statusa 
odpadka za navedena olja, kadar se ta uporabljajo za proizvodnjo biodizla. Iz pojasnil, ki jih je navedlo 
predložitveno sodišče, je razvidno njegovo mnenje, da ta odločitev ne temelji na oceni tveganj za okolje 
in zdravje, povezanih s sežiganjem tovrstnega olja v obratu, ki v zrak izpušča emisije. 
31. Provincia di Cuneo in italijanska vlada se, nasprotno, v utemeljitev nevpisa kem ično obdelanega 
odpadnega rastlinskega olja na zgoraj navedeni seznam sklicujeta na okoljske in zdravstvene razloge. 
V bistvu trdita, da kadar se taka olja sežigajo v tovrstnem obratu, se kem ični reagenti, ki jih ta olja 
vsebujejo, sprostijo v zrak v veliko večjih deležih kot takrat, ko zgorevajo kot sestavine biodizla 
v dizelskem motorju. V razpoložljivem znanstvenem gradivu naj ne bi bil izključen neobstoj tveganj za 
okolje ali zdravje ljudi, povezanih s sežiganjem esterificiranega rastlinskega olja v obratu, ki v zrak 
izpušča emisije. Ta tveganja naj bi bila lahko večja od tveganj, povezanih z uporabo tovrstnega olja za 
proizvodnjo biodizla. Družba PNTE in Komisija utemeljenost te utemeljitve izpodbijata. 
32. Moja analiza vprašanj za predhodno odločanje bo temeljila na teh preudarkih. 
B. Prvo vprašanje glede razlage člena 6(1) in (4) Direktive 2008 /98 
1. Uvodne ugotovitve 
33. Prvo vprašanje za predhodno odločanje se nanaša na to, ali je s členom 6(1) in (4) Direktive 
2008 /98 skladna nacionalna zakono daja, ki organom, ki odločajo o vlogi za izdajo dovoljenja za 
uporabo snovi, pridobljene z obdelavo odpadkov iz biomase, kot je kem ično obdelano odpadno 
rastlinsko olje, kot goriva v obratu, ki v zrak izpušča emisije, preprečuje, da glede na tehnične 
značilnosti te snovi in njen učinek na okolje presodijo, ali je ta snov izgubila status odpadka, čene 
spada v nobeno od kategorij na seznamu goriv, ki so v tovrstnem obratu dovoljena na podlagi te 
zakono daje. 
34. V zvezi s tem naj spomnim, da je prenehanje statusa odpadka mogoče ugotoviti na tri različne 
načine. Prvič, ta ugotovitev lahko temelji na uporabi meril za prenehanje statusa odpadka za določene 
kategorije odpadkov, ki so na ravni Unije opredeljene v skladu s členom 6(2) Direktive 2008 /98. 10 
Drugič, če takih meril ni, je to prenehanje statusa mogoče ugotoviti z odločbo „glede na posamezen 
primer“–to je s posamezno odločbo, ki se nanaša na posebne tokove odpadkov, predelanih 
10 Na podlagi te določbe so bile do zdaj sprejete Uredba Sveta (EU) št. 333/2011 z dne 31. marca 2011 o merilih za določitev, kdaj določene vrste 
odpadnih kovin prenehajo biti odpadek na podlagi Direktive [2008 /98] (UL 2011 , L 94, str. 2), Uredba Komisije (EU) št. 1179 /2012 z dne 
10. decembra 2012 o merilih za določitev, kdaj odpadno steklo preneha biti odpadek na podlagi Direktive [2008 /98] (UL 2012 , L 337, str. 31) in 
Uredba Komisije (EU) št. 715/2013 z dne 25. julija 2013 o merilih za določitev, kdaj odpadni baker preneha biti odpadek na podlagi Direktive 
[2008 /98] (UL 2013 , L 201, str. 14). 
ECLI:EU:C:2019 :520 7 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
v določenem obratu – ki jo država članica sprejme na podlagi člena 6(4) te direktive. Tretjič, kot izhaja 
iz sodbe Tallinna Vesi 11, je s to določbo državam članicam dovoljeno, da ob neobstoju meril, določenih 
na ravni Unije, same z nacionalnim splošnim pravnim aktom določijo merila, v skladu s katerimi 
odpadki iz določene kategorije izgubijo status odpadka. 12 
35. V obravnavani zadevi merila za prenehanje statusa odpadka za odpadna rastlinska olja niso bila 
določena niti na ravni Unije niti na nacionalni ravni. Nacionalna zakono daja, obravnavana v postopku 
v glavni stvari, poleg tega preprečuje, da se za vsak posamezen primer presoja prenehanje statusa 
odpadka za ta olja, če so bila kem ično obdelana in namenjena za uporabo kot goriva v obratu, ki 
v zrak izpušča emisije. 13 Prenehanje njihovega statusa odpadka je namreč pogojeno s sprejetjem 
ministrske uredbe, s katero bi bila ta olja vpisana na seznam goriv, ki so dovoljena za to uporabo zunaj 
predpisov, ki veljajo za sežiganje odpadkov, in s katero bi se hkrati po potrebi določila merila, ki 
morajo biti izpolnjena v ta namen. 
36. V tem okviru mora Sodišče na podlagi prvega vprašanja za predhodno odločanje ugotoviti, ali in – 
čeda – v kolikšnem obsegu mora država članica, če merila za prenehanje statusa odpadka za neko 
vrsto odpadkov niso opredeljena na ravni Unije ali na nacionalni ravni, omogočiti, da se za vsak 
posamezen primer presodi prenehanje statusa odpadka za posebne tokove tovrstnih odpadkov. Čeprav 
je Sodišče že odločilo, da je s členom 6(4) Direktive 2008 /98 državam članicam naložena več kot le 
možnost, da preučijo, ali so nekateri odpadki izgubili ta status, in na podlagi tega po potrebi ugotovijo 
prenehanje statusa odpadka (oddelek 2), bo treba pojasniti, kako široko polje proste presoje imajo v ta 
namen (oddelek 3), da se predložitvenemu sodišču omogoči, da oceni skladnost nacionalne zakono daje, 
obravnavane v postopku v glavni stvari, s to določbo (oddelek 4). 
2. Obveznost držav članic, da snovi, ki je prenehala biti odpadek, ne obravnavajo kot odpadek 
37. Iz besedila člena 6(4) Direktive 2008 /98 bi bilo mogoče zaradi uporabe izraza „lahko“ razbrati, da 
o priznanju prenehanja statusa odpadka za odpadke, ki ne spadajo v kategorijo, zajeto z merili, 
opredeljenimi na ravni Unije, vsaka država članica odloča po prosti presoji. Vendar ta razlaga ne 
ustreza tisti, ki izhaja iz sodne prakse Sodišča. Kot je Sodišče pred kratkim poudarilo v sodbi Tallinna 
Vesi 14, morajo države članice, če ni takih meril, ugotoviti prenehanje statusa odpadka za odpadek, „ki je 
bil predelan tako, da je primeren za uporabo, ne da bi ogrožal zdravje ljudi in ne da bi bil škodljiv za 
okolje“. 
11 Sodba z dne 28. marca 2019 (C-60/18, EU:C:2019 :264, točki 24 in 25). 
12Ta možnost je zdaj izrecno predvidena v členu 6(3) Direktive 2008 /98, kakor je bila revidira na z Direktivo (EU) 2018 /851 Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o spremem bi Direktive [2008 /98] (UL 2018 , L 150, str. 109), ki je začela veljati po času dejanskega 
stanja iz spora o glavni stvari. 
13 V spisu, predloženem Sodišču, ni nobene navedbe, da bi zakono daja, obravnavana v postopku v glavni stvari, v praksi imela enak učinek v zvezi 
z drugimi gorivi, ki so „kandida ti“ za izgubo statusa odpadka. V zvezi s tem predložitveno sodišče opozarja, da so kategorije goriv, naštete 
v Prilogi X k petemu delu zakonske uredbe št. 152/2006 , opredeljene posebej široko. Čeprav družba PNTE meni, da se na to, da bi bila 
z ministrsko uredbo na ta seznam dodana esterificirana rastlinska olja, čaka še predolgo, nič ne kaže, ali ta očitek velja tudi za druga goriva, 
pridobljena iz odpadkov. 
14 Sodba z dne 28. marca 2019 (C-60/18, EU:C:2019 :264, točka 27). 
ECLI:EU:C:2019 :520 8 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
38. Ta pristop spada v okvir sodne prakse iz obdobja, preden je bil ob sprejetju Direktive 2008 /98 
uveden pojem „prenehanje statusa odpadka“. V tej sodni praksi, ki izhaja iz sodbe ARCO Chemie 
Nederland in drugi 15,je že bil omenjen test, temelječ na razlagi pojma „odpadek“ 16 – ki predpostavlja 
dejanje, namen ali obveznost zavrženja zadevne snovi – katerega namen je bil razlikovati med 
odpadkom in snovjo, ki je izgubila ta status po postopkih predelave. 17 
39. V tej sodbi in pozneje je Sodišče odločilo, da če je bil odpadek v celoti predelan, zaradi česar je 
s tem nastala snov dobila enake lastnosti in značilnosti kot surovina, tako da se lahko uporablja pod 
enakimi pogoji glede varovanja okolja, ta snov izgubi status odpadka. Vendar to velja le, če je njen 
imetnik ne zavrže in je ne namerava ali mu je ni treba zavreči. 18 Sodiščeje v ve č poznejših sodbah ta 
načela uporabilo za ugotovitev, od katerega trenutka se predelava odpadka – kot je njegovo 
recikliranje 19 ali ponovna predelava za uporabo kot gorivo 20 – šteje za celotno. 
40. Pristop, v skladu s katerim je priznanje prenehanja statusa odpadka za odpadek, ki je bil v celoti 
predelan, več kot zgolj možnost, ki jo imajo države članice, je treba razumeti tudi z vidika cilja 
Direktive 2008 /98. Kot je razvidno zlasti iz člena 1 ter uvodnih izjav od 6 do 9 te direktive, ima cilj 
varovanja okolja, ki ga uresničuje ta direktiva, dva vidika, in sicer na eni strani preprečevanje in 
zmanjšanje škodljivih učinkov, ki jih imajo odpadki, in na drugi strani izboljšanje učinkovitosti 
upravljanja virov. S tega vidika je Sodišče res večkrat odločilo, da je treba pojem „odpadek“ razlagati 
široko, 21 z namenom varovanja okolja v okviru prvega od teh vidikov. Obseg tega pojma pa vseeno ne 
bi smel biti tako razširjen, da bi odvračal od predelave odpadkov in tako oviral uresničevanje okoljskega 
cilja v okviru drugega vidika. Negotovost glede statusa odpadka, ki je bil v postopku predelave, pa lahko 
imetnike odpadkov spodbuja k temu, da jih brez upoštevanja hierarhije ravnanja z odpadki 22 odstranijo 
namesto predelajo. 23 
15 Sodba z dne 15. junija 2000 (C-418/97 in C-419/97, EU:C:2000 :318, točki 94 in 96). 
16 Glej člen 3, točka 1, Direktive 2008 /98, v katerem je v bistvenem povzeta opredelitev pojma „odpadek“, določena v instrumentih, ki so se 
uporabljali pred to direktivo. 
17 V skladu s členom 3, točka 15, Direktive 2008 /98 pojem „predelava“ zajema „vsak postopek […], katerega glavni rezultat je, da odpadki služijo 
koristnemu namenu tako, da nadomestijo druge materiale, ki bi se sicer uporabili za izpolnitev določene funkcije, ali so odpadki pripravljeni za 
izpolnitev te funkcije“. Priloga II k tej direktivi vsebuje nepopoln seznam postopkov predelave, med katerimi je omenjena uporaba kot gorivo. 
Pojem „recikliranje“ pa je v členu 3, točka 17, navedene direktive opredeljen kot „vsak postopek predelave, pri katerem se odpadne snovi 
ponovno predelajo v proizvode, materiale ali snovi za prvotni namen ali druge namene“, pri čemer ta pojem „ne vključuje […] energetske 
predelave in ponovne predelave v materiale, ki se bodo uporabili kot gorivo ali za zasipanje“. 
18 Glej sodbi z dne 18. aprila 2002 , Palin Granit in Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus (C-9/00, EU:C:2002 :232, točka 46), in 
z dne 22. decembra 2008 , Komisija/Italija (C-283/07, neobjavljena, EU:C:2008 :763, točka 61). To razlago pojma „odpadek“ je po mojem mnenju 
mogoče pojasniti s tem, da zavrženje snovi lahko pomeni, da se snov vključi v postopek predelave (glej zlasti sodbo z dne 18. decembra 1997 , 
Inter-Environnement Wallonie (C-129/96, EU:C:1997 :628, točki 26 in 27)). Ko je ta postopek končan in se nastala snov lahko uporablja brez 
tveganja za okolje ali zdravje, je njen imetnik načeloma ne zavrže več. Čeprav je dejstvo, da je bil odpadek v celoti predelan, močan in pogosto 
prepričljiv indic o prenehanju njegovega statusa odpadka, je Sodišče vseeno poudarilo, da ni mogoče izključiti – čeprav je ta možnost 
razmeroma teoretična (glej sklepne predloge generalnega pravobranilca S. Alberja v zadevi Mayer Parry Recycling (C-444/00, EU:C:2002 :420, 
točka 104)) – da ga njegov imetnik zavrže, poskuša zavreči ali mora zavreči kljub tej predelavi. 
19 Glej sodbi z dne 19. junija 2003 , Mayer Parry Recycling (C-444/00, EU:C:2003 :356, točke 67 in 68 ter 75), in z dne 11. novembra 2004 , Niselli 
(C-457/02, EU:C:2004 :707, točka 52). 
20 Glej sodbo z dne 4. decembra 2008 , Lahti Energia (C-317/07, EU:C:2008 :684, točki 35 in 36), v povezavi s sodbo z dne 25. februarja 2010 , Lahti 
Energia (C-209/09, EU:C:2010 :98, točke od 18 do 21). Glej, nasprotno, tudi sodbo z dne 22. decembra 2008 , Komisija/Italija (C-283/07, 
neobjavljena, EU:C:2008 :763, točka 62). 
21 Glej zlasti sodbe z dne 18. aprila 2002 , Palin Granit in Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus (C-9/00, EU:C:2002 :232, 
točka 23); z dne 24. junija 2008 , Commune de Mesquer (C-188/07, EU:C:2008 :359, točka 44), in z dne 12. decembra 2013 , Shell Nederland 
(C-241/12 in C-242/12, EU:C:2013 :821, točka 53). 
22 Glej člen 4 Direktive 2008 /98. 
23 Glej v tem smislu Commission Staff Working Document – Annex to the Proposal for a Directive of the European Parliament and of the 
Council on Waste and Communication from the Commission Taking Sustainable Use of Resources Forward: A Thematic Strategy on the 
Prevention and Recycling of Waste – Impact Assessment on the Thematic Strategy on the Prevention and Recycling of Waste and the 
Imme diate Implementing Measures, 21. december 2005 (SEC(2005 ) 1681 , str. 9 in 17). 
ECLI:EU:C:2019 :520 9 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
41. Člen 6(1) Direktive 2008 /98, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2018 /851, zdaj določa obveznost 
za države članice, da „sprejmejo ustrezne ukrepe“, s katerimi zagotovijo, da za odpadke, ki so bili 
predelani, velja, da prenehajo biti odpadki, če izpolnjujejo pogoje, ki jih določa ta direktiva. 24 
42. Ta zakono dajna spremem ba po mojem mnenju ne pomeni prekinitve prejšnjega sistema, temve č 
bolj okrepitev obveznosti, ki je že bila naložena državam članicam, da priznajo prenehanje statusa 
odpadka za snovi, ki so bile v celoti predelane. 25 Kot je razvidno zlasti iz uvodne izjave 17 Direktive 
2018 /851, je namen te okrepitve povečati pravno varnost v interesu izvajalcev dejavnosti na trgih 
sekundarnih surovin, da bi se olajšal prehod na krožno gospodarstvo. 
43. Vendar je treba pojasniti obseg manevrskega prostora, ki ga imajo države članice, ko na podlagi 
člena 6(4) Direktive 2008 /98 ocenjujejo, ali se neka vrsta odpadkov ali poseben tok odpadkov po 
postopkih predelave lahko uporabljata, ne da bi ogrozila zdravje ljudi in ne da bi škodila okolju. 
3. Obseg polja proste presoje držav članic pri ugotavljanju, ali je odpadek prenehal biti odpadek 
44. Besedilo člena 6(4) Direktive 2008 /98 kaže, kot je Sodišče ugotovilo v sodbi Lapin ELY-keskus, 
liikenne ja infrastruktuuri 26,da če merila za prenehanje statusa odpadka na ravni Unije niso določena, 
morajo države članice samo ob upoštevanju „sodne prakse“ odločiti, ali so nekateri odpadki izgubili ta 
status. 27 Vendar je Sodišče pozneje v sodbi Tallinna Vesi 28 odločilo, da se mora tako z merili za 
prenehanje statusa odpadka kot z odločbami za vsak posamezen primer, ki jih sprejmejo države 
članice, zagotoviti spoštovanje pogojev iz člena 6(1) Direktive 2008 /98. V zvezi s tem ugotavljam, da 
čeprav se odstavek 4 tega člena sklicuje le na „sodno prakso“, se pogoji iz odstavka 1 navedenega 
člena, kot je Komisija trdila na obravnavi, zgledujejo po sodbah Sodišča. 29 
45. Ta razlaga se sicer ujema s tem, kar je zdaj izrecno določeno v členu 6(4) te direktive, kakor je bila 
spremenjena z Direktivo 2018 /851. 30 
46. Po tem pojasnilu predlagam, naj se državam članicam prizna široko polje proste presoje tako pri 
vsebinski preučitvi spoštovanja pogojev iz člena 6(1) Direktive 2008 /98 kot pri izbiri metode in 
postopka, ki ga uporabijo. 
47. Najprej, kar zadeva pravila o postopkih, pristojnih organih in bremenu dokazovanja elementov, 
opredeljenih v Direktivi 2008 /98, iz sodne prakse izhaja, da če ta direktiva ne vsebuje posebnih določb 
v ta namen, morajo biti ta pravila določena v nacionalnem pravu držav članic, pod pogojem, da ne 
škodijo cilju in učinkovitosti navedene direktive. Predvsem lahko država članica breme dokazovanja 
teh elementov naloži tistemu, ki se nanje sklicuje, če zaradi tega dokazovanje ni pretirano oteženo. 31 
Ta načela med drugim urejajo izbiro postopkovnih pravil za presojo spoštovanja pogojev za 
prenehanje statusa odpadka, določenih v členu 6(1) te direktive. 
24 V skladu z uvodno izjavo 17 Direktive 2018 /851 lahko ti ukrepi vključujejo „sprejetje zakono daje za prenos teh pogojev, podprte s postopki za 
njihovo izvajanje, kot so oblikovanje meril za prenehanje statusa odpadka, ki se nanašajo na specifičen material in specifično uporabo, smernice, 
odločitve za vsak posamezen primer in drugi postopki za ad hoc uporabo harmoniziranih pogojev, uvedenih na ravni Unije“. 
25 Vedno, razen če jih njihov imetnik ne zavrže ali če druge okoliščine ne kažejo na namen ali celo obveznost njihovega zavrženja. 
26 Sodba z dne 7. marca 2013 (C-358/11, EU:C:2013 :142, točki 56 in 57). 
27 Zadevna sodna praksa po mnenju Sodišča vključuje sodbe, navedene v točki 39 teh sklepnih predlogov. 
28 Sodba z dne 28. marca 2019 (C-60/18, EU:C:2019 :264, točka 23). 
29 Glej točke 66, 69 in 75 teh sklepnih predlogov. 
30 V skladu s to določbo, če na ravni Unije ali zadevne države članice merila za prenehanje statusa odpadka niso določena, odločitve za vsak 
posamezen primer, ki jih sprejme ta država članica, temeljijo na pogojih, naštetih v členu 6(1) Direktive 2008 /98. 
31 Glej v tem smislu sodbi z dne 15. junija 2000 , ARCO Chemie Nederland in drugi (C-418/97 in C-419/97, EU:C:2000 :318, točki 41 in 70), in 
z dne 11. novembra 2004 , Niselli (C-457/02, EU:C:2004 :707, točka 34), ter po analogiji sodbo z dne 3. oktobra 2013 , Brady (C-113/12, 
EU:C:2013 :627, točka 62). Glej tudi uvodno izjavo 17 Direktive 2018 /851. 
ECLI:EU:C:2019 :520 10 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
48. Dalje, člen 6(4) Direktive 2008 /98 ne določa narave ukrepov, ki jim mora država članica dati 
prednost pri ugotavljanju, kdaj je odpadek izgubil status odpadka, če na ravni Unije merila niso 
opredeljena. V teh okoliščinah se mi zdi, da tudi izbira teh ukrepov – splošnih meril v zvezi z vrsto 
zadevnih odpadkov ali posameznih odločb za tokove tovrstnih odpadkov – spada v okvir avtonomije 
držav članic. 32 
49. Nazadnje, kar zadeva vsebinsko presojo spoštovanja pogojev iz člena 6(1) Direktive 2008 /98, je 
Sodišče v sodbi Tallinna Vesi 33 odločilo, da se lahko vsaj v nekaterih okoliščinah 34 država članica za 
določeno vrsto odpadkov odloči, da ne določi niti meril za prenehanje statusa odpadka niti možnosti 
posamezne odločbe, s katero se to prenehanje ugotovi. Pri taki odločitvi se predpostavlja, da je 
zadevna država članica, upoštevajoč „vse upoštevne elemente ter najnovejša znanstvena in tehnična 
dognanja“, menila, da tovrstnih odpadkov ni mogoče šteti niti za odpadke, ki so bili predelani, zaradi 
česar bi se lahko uporabljali brez škode za okolje in zdravje ljudi, in posledično niti za odpadke, ki 
izpolnjujejo zgoraj navedene pogoje. 35 
50. Zdi se mi, da je za tako presojo potrebno, da se državam članicam prizna znaten, čeprav ne 
absoluten manevrski prostor. 
51. V zvezi s tem naj spomnim, kot je Sodišče že ugotovilo, da na podlagi pogojev, naštetih 
v členu 6(1) Direktive 2008 /98, kot takih – če niso uresničeni s splošnimi merili ali odločbo za vsak 
posamezen primer – ni mogoče neposredno ugotoviti, da so odpadki izgubili ta status. 36 Test, določen 
v „sodni praksi“, omenjeni v odstavku 4 tega člena, po kateri se zgledujejo ti pogoji, je izražen še bolj 
splošno, zato lahko toliko manj neposredno omogoči ugotovitev, da je odpadek prenehal biti odpadek. 
52. Tudi merila za prenehanje statusa odpadka, določena na ravni Unije in držav članic, tako kot 
posamezne odločbe, ki jih te države članice sprejmejo, običajno spremlja zelo natančna ureditev zlasti 
načinov predelave odpadkov, da se zagotovi spoštovanje navedenih pogojev. 
53. Tako so z uredbami, ki določajo merila za prenehanje statusa odpadka na ravni Unije, uvedena 
podrobna merila v zvezi z odpadki, ki vstopijo v postopek predelave, materialom, pridobljenim ob 
koncu tega postopka, postopki obdelave in pogoji, ki jih morajo izpolnjevati osebe, ki so odgovorne za 
te postopke. Primerljiva shema je zlasti značilna za instrumente, ki so bili sprejeti v Franciji 37 in 
Združenem kraljestvu 38 ter s katerimi so bila določena merila za prenehanje statusa odpadka za 
odpadno rastlinsko olje. Člen 6(2) in (3) Direktive 2008 /98, kakor je bila spremenjena z Direktivo 
2018 /851, zdaj določa, da bodo merila za prenehanje statusa odpadka, ki se morajo sprejeti na ravni 
Unije ali držav članic, temeljila na podobni strukturi. 39 
32 Glej v tem smislu sodbo z dne 28. marca 2019 , Tallinna Vesi (C-60/18, EU:C:2019 :264, točka 25).  
33 Sodba z dne 28. marca 2019 (C-60/18, EU:C:2019 :264, točki 26 in 28).  
34 Ugotavljam, da je Sodišče v sodbi z dne 28. marca 2019 , Tallinna Vesi (C-60/18, EU:C:2019 :264, točka 30), odločilo, da člen 6(4) Direktive  
2008 /98 imetniku odpadkov ne omogoča, da „v okoliščinah, kakršne so [bile obravnavane v zadevi, v kateri je bila izdana ta sodba]“, zahteva, 
naj pristojni organ ali sodišče ugotovi prenehanje statusa odpadka. Tako se zdi, da je Sodišče navedlo, da bi bilo lahko v drugih okoliščinah 
drugače, oziroma da je vsaj pustilo vprašanje odprto. 
35 Ta ugotovitev po mojem mnenju izhaja iz točke 27 sodbe z dne 28. marca 2019 , Tallinna Vesi (C-60/18, EU:C:2019 :264). 
36 Glej sodbi z dne 7. marca 2013 , Lapin ELY-keskus, liikenne ja infrastruktuuri (C-358/11, EU:C:2013 :142, točka 55), in z dne 28. marca 2019 , 
Tallinna Vesi (C-60/18, EU:C:2019 :264, točka 29). 
37 Arrêté du 24 août 2016 fixant les critères de sortie du statut de déchet pour les déchets graisseux et les huiles alimentaires usagées pour un 
usage en tant que combustible dans une installation de combustion classée sous la rubrique 2910 -B au titre de la nomenclature des installations 
classées pour la protection de l’environnement et d’une puissance supérieure à 0,1 [MW (mégawatt)] et les esters méthyliques d’acides gras 
fabriqués à partir de ces déchets destinés à être incorporés dans un produit pétrolier (odlok z dne 24. avgusta 2016 o določitvi meril za 
prenehanje statusa odpadka za mastne odpadke in odpadna jedilna olja za uporabo kot gorivo v kurilni napravi, razvrščeni v rubriko 2910 -B na 
podlagi nomenklature razvrščenih naprav za varovanje okolja in z močjo nad 0,1 [MW (megavat)], ter metil estre maščobnih kislin, proizvedene 
iz teh odpadkov in namenjene vključitvi v naftne derivate (JORF št. 0234 z dne 7. oktobra 2016 , v nadaljevanju: odlok z dne 24. avgusta 2016 )). 
38 Guidance, Biodiesel: Quality Protocol, različica, ki je bila posodobljena 12. junija 2015 , 
https://www .gov.uk/government/publications/biodiesel-quality-protocol/biodiesel-quality-protocol. 
39 Temu je dodano, da kadar Komisija določi merila, se opre na najstrožja in okolju najprijaznejša merila, uporabljena v državah članicah. 
ECLI:EU:C:2019 :520 11 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
54. Določitev takih meril je v praksi tehnični postopek, ki pogosto zahteva posvetovanje z industrijo in 
drugimi udeleženci ter pripravo študij, s katerimi se oceni, kakšen vpliv na okolje in zdravje ljudi ima 
izključitev zadevnih snovi iz predpisov o odpadkih. Če za določeno vrsto odpadkov merila niso 
opredeljena, je za ocenitev spoštovanja pogojev za prenehanje statusa odpadka za posebne tokove 
tovrstnih odpadkov v vsakem posameznem primeru potreben tudi strog nadzor nad značilnostmi teh 
tokov, s katerim je mogoče zagotoviti izpolnjevanje teh pogojev. 40 
55. Skratka, sprejetje meril in posameznih odločb v zvezi s prenehanjem statusa odpadka od pristojnih 
nacionalnih organov zahteva zapletene tehnične in znanstvene ocene. 41 Take ocene so lahko tudi 
podlaga za odločitev države članice, da ne določi niti meril za prenehanje statusa odpadka za določene 
odpadke niti možnosti presoje tega za vsak posamezen primer. Niti Sodišče niti nacionalna sodiščate 
odločitve ne morejo nadomestiti s svojo lastno. 
56. S tega vidika menim, na eni strani,da dr žava članica, če ni usklajenih meril, načeloma ne bi smela 
biti dolžna niti začeti postopek za sprejetje meril niti predvideti posamezno presojo prenehanja statusa 
odpadka, če nacionalni zakono dajalec meni, da pogoji iz člena 6(1) Direktive 2008 /98 v zvezi 
z določeno vrsto odpadkov ne morejo biti izpolnjeni. 42 Po mojem mnenju to a fortiori velja, ko se 
neobstoj meril in zavrnitev vsake preučitve posameznega primera nanašata na tovrstne odpadke le, če 
so bili posebej obdelani in so namenjeni za posebno uporabo, ne da bi to vplivalo na možnost, da 
prenehajo biti odpadki po ločeni obdelavi in/ali za druge uporabe. 
57. Po mojem mnenju bi bilo vseeno treba kaznovati odločitev, da se ne določijo niti merila za 
prenehanje statusa odpadka niti možnost presoje tega za vsak posamezen primer, če premisa, na kateri 
ta odločitev temelji – v zvezi z neizpolnjevanjem pogojev iz člena 6(1) Direktive 2008 /98 – izhaja iz 
očitne napake pri presoji. Ta omejeni sodni nadzor se mi zdi potreben zaradi uskladitve potrebnega 
manevrskega prostora držav članic in cilja spodbujanja krožnega gospodarstva, ki ga uresničuje ta 
direktiva. 43 Poleg tega mora biti ta manevrski prostor opredeljen z vidika tveganja – ki ga neizogibno 
spremlja – razlik, ki obstajajo med nacionalnimi praksami v zvezi s presojo, kdaj odpadki izgubijo ta 
status, in ki lahko ovirajo trgovino med državami članicami. 44 
58. Predvsem lahko, na drugi strani,država članica prav tako ob upoštevanju nadzora očitne napake 
pri presoji 45 v zvezi z določeno vrsto odpadkov meni, da čeprav izpolnjevanja pogojev iz člena 6(1) 
Direktive 2008 /98 ni mogoče razumno takoj izključiti, se njihovo izpolnjevanje lahko zagotovi le 
z opredelitvijo meril v nacionalnem splošnem pravnem aktu, ki ga je treba sprejeti po končanem 
postopku, ki je vključeval ustrezna posvetovanja in študije. 
59. Ob tem se v zadnjenavedenem primeru pristojni nacionalni organi po mojem mnenju ne bi mogli 
odločiti za pasiven pristop, ki bi oviral sprejetje takih meril ali vsaj začetek postopka, ki bi omogočil 
preučitev elementov, ki bi jih navedli zainteresirani imetniki odpadkov. Uresničevanje cilja spodbujanja 
predelave odpadkov zahteva, da se določitev meril za prenehanje statusa odpadka lahko preuči v okviru 
postopka, katerega pravila, določena v nacionalnem pravu, upoštevajo načelo učinkovitosti prava Unije. 
40 V obravnavani zadevi so v dovoljenju, izdanem družbi ALSO, določene tehnične in fizikalno-kem ijske lastnosti ter energetska učinkovitost, ki jih 
morajo imeti snovi, pridobljene z dejavnostmi te družbe, da izgubijo status odpadka, hkrati pa je določeno, da so te lastnosti strogo povezane 
z uporabo, za katero so te snovi namenjene na podlagi tega dovoljenja. 
41 Glej v tem smislu sodbo z dne 28. marca 2019 , Tallinna Vesi (C-60/18, EU:C:2019 :264, točka 27). 
42 Kar zadeva odpadke, ki so bili obdelani za uporabo kot gorivo, se bo njihova predelava štela za končano ne po koncu te obdelave, temve č 
potem, ko bodo sežgani ob upoštevanju zakono daje, ki velja za energetsko predelavo odpadkov. 
43 Glej v tem smislu sodbo z dne 28. marca 2019 , Tallinna Vesi (C-60/18, EU:C:2019 :264, točka 27). 
44 Glej v tem smislu po analogiji sodbo z dne 19. junija 2003 , Mayer Parry Recycling (C-444/00, EU:C:2003 :356, točki 78 in 79). 
45 V istem smislu je generalna pravobranilka J. Kokott v sklepnih predlogih v zadevi Tallinna Vesi (C-60/18, EU:C:2018 :969) menila, da imajo 
države članice široko polje proste presoje pri zakonskem urejanju postopkov predelave in opredelitvi ravni varstva, ki se uporablja na podlagi 
člena 6(4) Direktive 2008 /98 (točka 43). V bistvu je menila, da država članica s tem, da izključi vsakršno možnost, da se za vsak posamezen 
primer presoja prenehanje statusa odpadka za odpadke, opredeljene v nacionalnem splošnem pravnem aktu, ne bo presegla tega polja proste 
presoje, razen če bi zadevni odpadki „nedvomno“ postali uporabni v okviru predelave, ne da bi se ogrožalo zdravje ljudi ali škodilo okolju 
(točka 52). 
ECLI:EU:C:2019 :520 12 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
To načelo po mojem mnenju pomeni, da zainteresirani imetniki odpadkov lahko zaprosijo za začetek 
postopka sprejetja takih meril in da imajo na voljo pravna sredstva v primeru zavrnitve take prošnje 
ali nedelovanja pristojnih nacionalnih organov. Načelo učinkovitosti predpostavlja tudi, da za ta 
postopek veljajo razumni roki. 46 
4. Nadzor očitne napake pri presoji v obravnavani zadevi 
60. Predložitveno sodišče, ki je edino pristojno za presojo upoštevnega dejanskega stanja, bo moralo 
presoditi, ali nacionalna zakono daja, obravnavana v postopku v glavni stvari, pri uporabi 
člena 6(1) in (4) Direktive 2008 /98 izhaja iz očitne napake pri presoji. 
61. Ugotovitev take napake bi pomenila, da bi to sodišče ugotovilo, da se je nacionalni zakono dajalec 
očitno zmotil, bodisi ko je menil, da najmanj eden od pogojev iz odstavka 1 tega člena ne more biti 
izpolnjen v zvezi s kem ično obdelanimi odpadnimi rastlinskimi olji, ki se uporabljajo kot gorivo 
v obratu, ki v zrak izpušča emisije, bodisi ko je menil, da je preverjanje izpolnjevanja teh pogojev 
mogoče zagotoviti le tako, da se predhodno s predpisi sprejmejo merila za prenehanje statusa odpadka 
za tovrstna olja. 
62. S preudarki o obsegu teh pogojev, predstavljenimi v nadaljevanju, 47 bodo lahko navedenemu 
sodišču zagotovljena pojasnila v okviru te presoje. Preden jih bom predstavil, se mi zdi koristno 
omeniti dve splošni pojasnili. 
63. Na prvem mestu, to, da pristojni nacionalni organ ugotovi, da ob izpolnjevanju nekaterih meril 
neki odpadek izgubi status odpadka za določeno uporabo, ne pomeni, da ta odpadek preneha biti 
odpadek, če se uporablja za druge namene. Spoštovanje pogojev iz člena 6(1) Direktive 2008 /98 je 
namreč odvisno od načrtovanih posebnih uporab in ga je zato treba preverjati ločeno za vsako od teh 
uporab. 48 
64. S tega vidika okoliščina, da je pristojni organ na podlagi odstavka 4 tega člena v dovoljenju, 
izdanem družbi ALSO, ugotovil, da rastlinsko olje preneha biti odpadek, če se uporablja za proizvodnjo 
biodizla, nikakor ne kaže, da bi italijanski zakono dajalec presegel meje svoje diskrecijske pravice s tem, 
da je izključil posamezno presojo prenehanja statusa odpadka za to isto olje za uporabo v obratu, ki 
v zrak izpušča emisije. 
65. Na drugem mestu, če se ne motim, merila za prenehanje statusa odpadka za odpadna rastlinska 
olja, določena v Franciji in Združenem kraljestvu, 49 omogočajo ugotovitev prenehanja statusa odpadka 
za tovrstna olja, če so kem ično obdelana, le če se uporabljajo kot pogonsko biogorivo, v Združenem 
kraljestvu pa tudi kot gorivo za ogrevanje v gospodinjstvih. 50 Čeprav mora vsaka država članica pri 
izvajanju polja proste presoje, ki ga ima, oceniti spoštovanje pogojev za prenehanje statusa odpadka, se 
lahko z merili in odločitvami, ki so jih sprejele druge države članice, vseeno zagotovijo nekatere koristne 
informacije. 
46 V predložitvenem sklepu je v zvezi s tem navedeno, da zadevni gospodarski subjekti lahko kvečjemu zaprosijo ministrstvo za okolje, naj izvaja 
svojo diskrecijsko pravico in začne postopek za spremem bo seznama v Prilogi X k petemu delu zakonske uredbe št. 152/2006 . Italijanska vlada 
trdi, da lahko ti subjekti zoper nikalen odgovor na to prošnjo ali zoper nedelovanje tega ministrstva vložijo pravna sredstva pri sodišču. Družba 
PNTE to trditev izpodbija. Po mnenju predložitvenega sodišča zadevni postopek spremem be poleg tega ne vključuje niti gotovih rokov niti 
preglednih časovnih razporedov. 
47 Glej točke od 66 do 84 teh sklepnih predlogov.  
48 V členu 6(1)(a) Direktive 2008 /98 je sicer natančneje določeno, da se mora zadevna snov običajno uporabljati „za določene namene“. Tudi  
spoštovanje pogojev iz točk od (a) do (d) te določbe je neločljivo povezano z vsako posebno uporabo te snovi. 
49 Glej točko 53 teh sklepnih predlogov. 
50 Vendar francoska zakono daja določa, da mehansko obdelana rastlinska olja lahko prenehajo biti odpadek, da se lahko uporabijo kot gorivo 
v nekaterih kurilnih napravah. Glej člen 3(b) odloka z dne 24. avgusta 2016 v povezavi s prilogo I, oddelek 2, točki 2.1 in 2.2, k temu odloku. 
ECLI:EU:C:2019 :520 13 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
a) Uporaba člena 6(1)(a) in (b) Direktive 2008 /98 
66. Vtočkah (a) in (b) člena 6(1) Direktive 2008 /98 je prenehanje statusa odpadka pogojeno z običajno 
naravo uporabe zadevnih odpadkov za določene namene in obstojem trga ali povpraševanja po teh 
odpadkih. Zdi se, da so ti pogoji odziv na sodno prakso, v skladu s katero je status odpadka, ki ga ima 
določena snov, odvisen od stopnje verjetnosti njene ponovne uporabe, pri čemer je ta stopnja 
verjetnosti višja, če ta uporaba pomeni gospodarsko prednost. 51 
67. V zvezi s tem je v dokumentu Komisije, naslovljenem „Guidance on the Interpretation of Key 
Provisions of Directive 2008 /98/EC on Waste“ 52, po mojem mnenju upravičeno navedeno, da je 
spoštovanje navedenih pogojev, ki so medsebojno povezani, mogoče preveriti z indici, kot so obstoj 
trdno določenih tržnih pogojev v zvezi s ponudbo in povpraševanjem, obstoj preverljive tržne cene za 
zadevno snov ali celo obstoj trgovinskih specifikacij ali standard ov. 
68. V nasprotju s tem, kar predlagajo družba PNTE, nizozemska vlada in Komisija, dejstvo, da je 
družba PNTE pridobila rastlinsko olje za uporabo kot gorivo v obratu, ki v zrak izpušča emisije, samo 
po sebi ne utemeljuje nujno ugotovitve, da so tu obravnavani pogoji izpolnjeni. Taka ugotovitev bi 
pomenila, da je ugotovljeno, da bodisi povpraševanje enega samega uporabnika glede na njegov obseg 
zadostuje za zagotovitev spoštovanja teh pogojev bodisi za kem ično obdelano odpadno rastlinsko olje 
obstaja večji trg ali povpraševanje v zvezi s to uporabo. 
b) Uporaba člena 6(1)(c) Direktive 2008 /98 
69. Pogoj iz člena 6(1)(c) Direktive 2008 /98 je odsev sodne prakse, v skladu s katero odpadek izgubi 
status odpadka, če po postopku predelave postane uporaben pod enakimi pogoji kot surovina. 
Spoštovanje tega pogoja namreč pomeni, da je odpadek, ko je predelan, skladen s standardi , ki veljajo 
za primarne surovine, ki se uporabljajo za enake namene kot ta odpadek. 53 
70. V zvezi s tem dejstvo, da rastlinsko olje ustreza tehničnemu standard u UNI, ki se uporablja za 
tekoča biogoriva, čeprav pomeni indic o izpolnjevanju navedenega pogoja, samo po sebi ne more izsiliti 
ugotovitve, da je ta pogoj izpolnjen. 
71. Spoštovanje pogoja iz člena 6(1)(c) Direktive 2008 /98 je po mojem mnenju močno odvisno od tega, 
ali esterificirano rastlinsko olje, ki ni pridobljeno iz odpadkov, spada v kategorije goriv, naštete 
v prilogi X k petemu delu zakonske uredbe št. 152/2006 . Pritrdilen odgovor na to vprašanje bi potrdil 
ugotovitev, da rastlinsko olje ustreza standard om v zvezi s proizvodi v smislu člena 6(1)(c) Direktive 
2008 /98. Nasprotno pa bi v primeru, da bi bila za tako uporabo prepovedana vsa kem ično obdelana 
rastlinska olja, ne glede na to, ali so pridobljena z rafiniranjem deviških olj (pridelanih z namensko 
pridelavo ali ne) ali z obdelavo odpadnega olja, to lahko kazalo, da pogoj iz te določbe ni izpolnjen. 54 
51 Glej po analogiji sodbo z dne 18. aprila 2012 , Palin Granit in Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus (C-9/00, EU:C:2002 :232, 
točki 36 in 37). 
52 Junij 2012 , str. 23 (v nadaljevanju: smernice Komisije). Ta dokument, čeprav ni zavezujoč, vsebuje informacije, ki lahko Sodišče usmerjajo pri 
razlagi Direktive 2008 /98. 
53 Glej v tem smislu tudi smernice Komisije, str. 23. 
54 Glede na informacije v spisu, predloženem Sodišču, ministrska uredba št. 264 z dne 13. oktobra 2016 o okvirnih merilih za lažje dokazovanje 
izpolnjevanja pogojev za klasifikacijo ostankov pri proizvodnji med stranske proizvode, in ne med odpadke (GURI št. 38 z dne 15. februarja 
2017 ) v oddelku 2 določa, da stranski proizvodi obdelave ali rafiniranja rastlinskega olja niso zajeti v prilogi X k petemu delu zakonske uredbe 
št. 152/2006 , razen če so fizično obdelani. Zdi se, da se to pravilo, pod pogojem, da predložitveno sodišče to preveri, uporablja za deviška olja. 
Nasprotno pa v spisu ni navedeno, ali se rastlinsko olje, pridelano z namensko pridelavo, lahko uporablja v obratu, ki v zrak izpušča emisije, če 
je kem ično obdelano. 
ECLI:EU:C:2019 :520 14 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
72. V tem zadnjem primeru bi zahteve družbe PNTE pomenile, da izpodbija standard , ki velja za 
proizvode, ki ga pomeni ta prepoved. Po mojem mnenju pa člen 6(1) Direktive 2008 /98 ni pravna 
podlaga za izpodbijanje zakonskih odločitev zlasti v zvezi z ravnjo varovanja okolja in zdravja, na 
katerih temeljijo predpisi o proizvodih. 
73. Vprašanje združljivosti takega standarda s pravom Unije bi se torej postavljalo ne z vidika Direktive 
2008 /98, temve č z vidika prostega pretoka blaga, določenega v členu 34 PDEU. Kot zatrjuje družba 
PNTE, bi ta standard namreč lahko oviral prosti pretok kem ično obdelanega rastlinskega olja s tem, 
da bi za njegovo uporabo v zgoraj navedenih obratih določal stroge zahteve iz zakono daje o odpadkih. 
Tako oviranje bi bilo dopustno le, če bi bilo utemeljeno ob upoštevanju širokega polja proste presoje, ki 
ga imajo države članice zlasti pri ocenjevanju tveganj, povezanih z uporabo odpadkov in ravnanjem 
z njimi. 55 
74. Predložitveni sklep po mojem mnenju ne vsebuje dovolj elementov, da bi se Sodišče lahko 
opredelilo glede tega posebej zapletenega vprašanja. Italijanska vlada zlasti ni pojasnila, ali so razlog za 
nenavedbo kem ično obdelanih rastlinskih olj na seznamu v prilogi X k petemu delu zakonske uredbe 
št. 152/2006 samo tveganja, povezana z emisijami iz izgorevanja goriv, ali pa ta nenavedba izpolnjuje 
tudi druge cilje, kot je spoštovanje hierarhije ravnanja z odpadki (po potrebi s spodbujanjem njihovega 
recikliranja namesto ponovne predelave za energetsko predelavo 56) ali celo spodbujanje uporabe 
odpadnega rastlinskega olja kot pogonskega biogoriva namesto kot goriva 57. Sodišče prav tako ni dovolj 
seznanjeno, da bi ugotovilo, ali je zakono daja, obravnavana v postopku v glavni stvari, sorazmerna 
z vidika edinega cilja ali več ciljev, ki se uresničujejo. 
c) Uporaba člena 6(1)(d) Direktive 2008 /98 
75. Člen 6(1)(d) Direktive 2008 /98 v delu, v katerem določa, da odpadek lahko preneha biti odpadek le, 
če njegova uporaba ne bo povzročila splošnega škodljivega vpliva na okolje in zdravje ljudi, prav tako 
odseva sodno prakso iz obdobja pred sprejetjem te direktive. 58 
76. Po mojem mnenju okoliščina, da Provincia di Cuneo ni izpodbijala presoje družbe PNTE, v skladu 
s katero bi bila okoljska bilanca zamenjave metana z rastlinskim oljem kot virom energije za obrat za 
soproizvodnjo, ki je predmet postopka v glavni stvari, na splošno pozitivna, sama po sebi ne more 
pomeniti potrditve, da je ta pogoj spoštovan. 
77. Res je, kot je ugotovila družba PNTE, da ima energetska predelava odpadnega rastlinskega olja 
lahko ekološke koristi, ker se je z njo mogoče znebiti odpadkov in hkrati z njimi nadomestiti fosilno 
gorivo ali tekoče biogorivo, pridelano z namensko pridelavo, katere okoljska bilanca je sporna zaradi 
posredne spremem be rabe tal, ki jo lahko povzroči. 59 
78. Vendar dvomim, da je nujno dovolj primerjati bilanco uporabe biogoriva, proizvedenega iz 
odpadkov, in bilanco uporabe zamenjanega goriva, kar zadeva emisije, ki se običajno dosegajo ob 
zgorevanju tega goriva. Ta problematika je povezana z opredelitvijo upoštevne primerjave v okviru 
uporabe člena 6(1)(d) Direktive 2008 /98. 
55 Glej točko 83 teh sklepnih predlogov.  
56 Glej člen 4(1) Direktive 2008 /98.  
57 Poudarjam, da mora vsaka država članica na podlagi člena 3(4) Direktive 2009 /28 zagotoviti, da je delež energije iz obnovljivih virov v prometu  
najmanj enak 10 % končne porabe energije v prometu. Glej po analogiji tudi sodbo z dne 26. septembra 2013 , IBV & Cie (C-195/12, 
EU:C:2013 :598, točki 81 in 82), iz katere izhaja, da imajo države članice široko polje proste presoje pri izbiri virov biomase, katere uporabo kot 
goriva želijo spodbujati z ukrepi pomoči. 
58 Glej točki 38 in 39 teh sklepnih predlogov. 
59 Glej v zvezi s tem zlasti uvodni izjavi 4 in 5 Direktive (EU) 2015 /1513 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015 o spremem bi 
Direktive 98/70/ES o kakovosti motornega bencina in dizelskega goriva ter spremem bi Direktive [2009 /28] (UL 2015 , L 239, str. 1) ter uvodno 
izjavo 81 Direktive (EU) 2018 /2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih 
virov (UL 2018 , L 328, str. 82). 
ECLI:EU:C:2019 :520 15 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
79. V skladu s smernicami Komisije spoštovanje tega pogoja predpostavlja, da je ugotovljeno, da 
uporaba snovi zunaj zakono daje, ki velja za odpadke, nima negativnega učinka na okolje in zdravje, ki 
bi bil večji od učinka uporabe te snovi v okviru te zakonodaje. 60 Tako bi bilo treba primerjati nastalo 
tveganje za okolje in zdravje, pri čemer bi se zadevna snov obravnavala kot odpadek ali kot proizvod, 
ki nima več statusa odpadka. 
80. V obravnavani zadevi je iz dokumentov, priloženih pisnima stališčema družbe PNTE in Provincia di 
Cuneo, razvidno, da so pristojni nacionalni organi priznali, da je okoljska bilanca zamenjave goriva 
pozitivna, ker se bodo zaradi te zamenjave zmanjšale emisije, povezane z zgorevanjem metana. 61 
Vendar v skladu s temi dokumenti in ob upoštevanju preverjanja, ki ga mora opraviti predložitveno 
sodišče, ta bilanca ne upošteva morebitnih okoljskih vplivov sežiganja rastlinskega olja, kar zadeva 
možne emisije drugih onesnaževal, ki so lahko povezana s sežiganjem odpadkov. Prav tako dejstvo, da 
rastlinsko olje izpolnjuje tehnični standard UNI, ki se uporablja za tekoča biogoriva, ne zagotavlja 
nujno, da to olje ne pomeni tveganj za okolje ali zdravje, ki so posebej povezana s tem, da je 
pridobljeno z obdelavo odpadkov. 62 
81. V teh okoliščinah se Provincia di Cuneo in italijanska vlada sklicujeta na previdnostno načelo. Po 
njunem mnenju splošnega negativnega učinka uporabe rastlinskega olja kot goriva v obratu za 
soproizvodnjo na okolje ali zdravje ljudi iz razlogov, navedenih v točki 31 teh sklepnih predlogov, ni 
mogoče izključiti z zadostno mero znanstvene gotovosti. 
82. Nasprotno pa družba PNTE in Komisija trdita, da italijanski organi niso dokazali niti tega, da 
zgorevanje esterificiranega rastlinskega olja bolj škodi okolju kot zgorevanje mehansko obdelanega 
rastlinskega olja, niti tega, da je uporaba esterificiranega rastlinskega olja kot goriva v obratu za 
soproizvodnjo bolj škodljiva kot njegova uporaba kot pogonsko biogorivo. Po njunem mnenju ta 
neobstoj dokaza v bistvu pomeni, da pogoja iz člena 6(1)(d) Direktive 2008 /98 ni mogoče šteti za 
izpolnjenega. 
83. V tem okviru naj spomnim, da imajo države članice po mojem mnenju široko polje proste presoje 
pri ocenjevanju, ali so pogoji za prenehanje statusa odpadka izpolnjeni. Zlasti je ta ocena odvisna od 
odločitev, ki se v vsaki državi članici, če merila na ravni Unije niso opredeljena, sprejmejo v zvezi 
z ravnjo varovanja okolja, ki jo država članica želi doseči, 63 ali tehtanjem med dvema ciljema, ki ju 
uresničuje ta člen. 64 
84. Še več, taka ocena se pogosto umešča v okvir, za katerega je značilna določena stopnja znanstvene 
negotovosti glede okoljskih tveganj, povezanih s prenehanjem statusa odpadka za nekatere snovi. 
Država članica pa je po mojem mnenju – prav na podlagi previdnostnega načela 65 – pooblaščena, da za 
to, da se dovoli prenehanje statusa odpadka, opredeli zahtevano stopnjo gotovosti glede neobstoja 
tveganja znatnega negativnega učinka na okolje ali zdravje ljudi in raven tveganja, ki se šteje za 
sprejemljivo. Vendar mora njena odločitev temeljiti na preučitvi upoštevnih tehničnih in znanstvenih 
elementov, pri čemer lahko države članice breme dokazovanja spoštovanja pogojev za prenehanje 
statusa odpadka naložijo imetnikom odpadkov, ki se sklicujejo na to spoštovanje. 66 
60 Smernice Komisije, str. 24.  
61 In sicer emisije žveplovega oksida (SOx), dušikovega kisika (NOx), ogljikovega monoksida (CO), amoniaka (NH3) in prahu.  
62 Glej v tem smislu sodbo z dne 22. decembra 2008 , Komisija/Italija (C-283/07, neobjavljena, EU:C:2008 :763, točka 62).  
63 Glej v tem smislu sodbo z dne 16. decembra 2004 , U-Wood-Trading (C-277/02, EU:C:2004 :810, točka 46).  
64 Glej točko 40 teh sklepnih predlogov.  
65 Glej po analogiji zlasti sodbe z dne 22. decembra 2010 , Gowan Comércio Internacional e Serviços (C-77/09, EU:C:2010 :803, točki 60 in 82);  
z dne 11. julija 2013 , Francija/Komisija (C-601/11 P, EU:C:2013 :465, točka 143), in z dne 9. junija 2016 , Pesce in drugi (C-78/16 in C-79/16, 
EU:C:2016 :428, točka 49). 
66 Glej točko 44 teh sklepnih predlogov. 
ECLI:EU:C:2019 :520 16 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
5. Vmesni sklep 
85. Na podlagi zgornjih preudarkov sklepam, da člen 6(1) in (4) Direktive 2008 /98 ne bi nasprotoval 
nacionalni zakono daji, obravnavani v postopku v glavni stvari, če bi predložitveno sodišče menilo, da 
je nacionalni zakono dajalec lahko, ne da bi storil očitno napako pri presoji, menil, da kem ično 
obdelano odpadno rastlinsko olje ne more izpolnjevati pogojev iz odstavka 1 tega člena, čese 
uporablja kot gorivo v obratu, ki v zrak izpušča emisije. 
86. Enako bi veljalo, če bi to sodišče odločilo, da nacionalni zakono dajalec lahko, ne da bi ta ugotovitev 
vsebovala očitno napako pri presoji, menil, da preverjanje spoštovanja teh pogojev glede na njegovo 
zapleteno in tehnično naravo predpostavlja sprejetje meril za prenehanje statusa odpadka za tovrstna 
olja v nacionalnem splošnem pravnem aktu, pod pogojem, da postopek sprejetja takega akta zagotavlja 
učinkovitost člena 6(1) Direktive 2008 /98. 
C. Drugo vprašanje glede razlage člena 13(1) Direktive 2009 /28 
87. Predložitveno sodišče želi z drugim vprašanjem v bistvu izvedeti, ali člen 13(1) Direktive 2009 /28 
nasprotuje nacionalni zakono daji, obravnavani v postopku v glavni stvari, v delu, v katerem se seznam 
kategorij goriv iz biomase, ki se lahko uporabljajo v obratu, ki v zrak izpušča emisije, ne da bi morala 
biti ta skladna s pravili na področju energetske predelave odpadkov, lahko spremeni samo 
z ministrsko uredbo, katere postopek sprejetja ni usklajen z upravnim postopkom za izdajo dovoljenja 
za uporabo snovi iz biomase kot goriva. 67 To sodišče poudarja, da za postopek sprejetja take ministrske 
uredbe poleg tega niso določeni gotovi in pregledni časovni razporedi. 
88. Tako postavljeno vprašanje se nanaša na povezavo med nacionalnimi postopki za priznanje 
prenehanja statusa odpadka na podlagi člena 6(4) Direktive 2008 /98 na eni strani in zahtevami, ki 
izhajajo iz člena 13(1) Direktive 2009 /28, na drugi. Sodišče je namreč pozvano, naj ugotovi, ali in – če 
da – v kolikšnem obsegu dejstvo, da je snov, za katero njen imetnik želi doseči ugotovitev prenehanja 
statusa odpadka, tekoče biogorivo v smislu člena 2(h) te direktive, vpliva na zahteve, naložene državam 
članicam v zvezi z ocenjevanjem spoštovanja pogojev iz člena 6(1) Direktive 2008 /98. 
89. Ta problematika, postavljena v okvir analize, predlagane v odgovor na prvo vprašanje za predhodno 
odločanje, na eni strani pomeni, da je treba ugotoviti, ali člen 13(1) Direktive 2009 /28 postavlja pod 
vprašaj ugotovitev, da države članice ob upoštevanju nadzora očitne napake pri presoji lahko izključijo 
vsako možnost prenehanja statusa odpadka za določeno vrsto odpadkov, če je treba, kadar so bili ti 
posebej obdelani in/ali so namenjeni za določeno uporabo. 
90. Na drugi strani, pojasniti je treba, da čedržava članica meni, da se – čeprav te možnosti ni mogoče 
razumno takoj izključiti – spoštovanje pogojev za prenehanje statusa odpadka lahko preveri samo, če 
obstajajo opredeljena merila za to vrsto odpadkov, so ji s členom 13(1) Direktive 2009 /28 naložene 
druge obveznosti poleg obveznosti, da uvede postopek, v katerem se upošteva načelo učinkovitosti in 
ki omogoča določitev takih meril. 
91. Na ti vprašanji je treba po mojem mnenju odgovoriti nikalno. 
67 Ta postopek je v obravnavani zadevi določen v členu 5(1) zakonske uredbe št. 28/2011 , ki napotuje na člen 12 zakonske uredbe št. 387/2003 . 
Postopek spremem be seznama v prilogi X k petemu delu zakonske uredbe št. 152/2006 pa je uveden s členom 281(5) in (6) te uredbe. 
ECLI:EU:C:2019 :520 17 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
92. Tako je, ker je treba na eni strani določbe nacionalnega prava, na podlagi katerih nekatere 
kategorije odpadkov iz biomase ne prenehajo biti odpadki, če so predmet določene obdelave za 
uporabo kot gorivo, po mojem mnenju razumeti kot vsebinske pogoje, ki urejajo uporabo nekaterih 
vrst obnovljive energije. Take določbe niso ovira za dovoljenje za uporabo zadevnih odpadkov kot 
virov obnovljive energije. Za to uporabo zgolj določajo zakonske zahteve, ki se uporabljajo za 
energetsko predelavo odpadkov. Iz v nadaljevanju navedenih razlogov pa menim, da vsebinski pogoji 
o uporabi energije iz obnovljivih virov ne spadajo na področje uporabe člena 13(1) Direktive 2009 /28. 
93. Na drugi strani, predložitveno sodišče dvomi, da je s to določbo združljiv postopek izdaje 
dovoljenja za upravljanje elektrarne na biomaso, samo če ni usklajen s postopkom priprave 
nacionalnega splošnega pravnega akta, ki omogoča prenehanje statusa odpadka za tekoče biogorivo, ki 
ga želi dovoliti. To sodišče se poleg tega sprašuje o nujnosti in sorazmernosti zadnjenavedenega 
postopka. Po mojem mnenju tudi iz razlogov, predstavljenih v nadaljevanju, zakonski postopki za 
sprejetje meril za prenehanje statusa odpadka prav tako niso urejeni s členom 13(1) Direktive 2009 /28. 
94. V zvezi s tem je najprej iz besedila prvega pododstavka te določbe razvidno, da morajo biti 
nacionalni predpisi v zvezi s „postopki za izdajo dovoljenj, certificiranja in licenciranja“,ki se 
uporabljajo za obrate, ki proizvajajo, prenašajo ali distribuirajo energijo iz obnovljivih virov, ter za 
pretvorbo biomase v energetski proizvod, „sorazmerni in potrebni“. 68 Z drugim pododstavkom te 
določbe je državam članicam naložena obveznost, da sprejmejo sklop ukrepov, ki so netaksativno 
namenjeni uresničitvi te zahteve. Teh posebnih obveznosti, razumljenih z vidika prvega pododstavka 
navedene določbe, ni mogoče razlagati tako, da je njihovo področje uporabe širše od področja uporabe 
splošne zahteve glede sorazmernosti in nujnosti, ki jo uresničujejo. 69 
95. Dalje, razlaga, v skladu s katero se ta splošna zahteva uporablja izključno za postopkovne določbe, 
izhaja tudi iz zgodovine sprejemanja člena 13(1) Direktive 2009 /28. V pripravljalnem gradivu je namreč 
poudarjeno, da je namen te določbe zmanjšati upravne ovire, povezane z zamudami, upravnimi stroški 
in negotovostjo v zvezi s postopki za izdajo dovoljenj in licenc za projekte izkoriščanja energije iz 
obnovljivih virov. 70 
96. Nazadnje, cilji in splošna sistematika Direktive 2009 /28 to razlago potrjujejo. 
97. Kot izhaja iz člena 1 te direktive, ta določa samo skupen okvir za spodbujanje energije iz 
obnovljivih virov. V ta namen določa obvezna nacionalna cilja za delež energije iz obnovljivih virov 
v končni bruto porabi električne energije in v porabi energije v prometu. Namen uresničevanja teh 
ciljev je omogočiti uresničitev splošnega cilja zagotoviti, da bo delež energije iz obnovljivih virov 
v Uniji do leta 2020 najmanj 20-odstoten. 71 
68 Člen 15(1) Direktive 2018 /2001 sicer v bistvenem povzema to besedilo. Ta direktiva se ratione temporis ne uporablja za dejansko stanje v sporu 
o glavni stvari. 
69 V nasprotju s tem, kar trdi Komisija, tega razumevanja ne ovrže sklicevanje v naslovu člena 13 Direktive 2009 /28 na „zakonske in podzakonske 
predpise“. Iz odstavkov od 4 do 6 tega člena namreč izhaja, da se to sklicevanje nanaša na zakonske in podzakonske predpise v gradbenem 
sektorju, v katere morajo države članice vnesti ustrezne ukrepe za povečanje deleža energije iz obnovljivih virov v stavbah in spodbujanje 
uporabe te vrste energije. To sklicevanje ne pomeni, da odstavek 1 navedenega člena določa splošni pogoj sorazmernosti za vse nacionalne 
predpise, ki urejajo proizvodnjo in uporabo energije iz obnovljivih virov. 
70 Glej zlasti Commission Staff Working Document, The Support of Electricity from Renewable Energy Sources – Accompanying Document to 
the Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the Promotion of the Use of Energy from Renewable Sources, 
23. januar 2008 (SEC(2008 ) 57 final, str. 7). Glej tudi delovni dokument služb Komisije – Ocena učinka – Spremni dokument k svežnju 
ukrepov za uresničevanje ciljev, ki jih je Evropska unija določila za leto 2020 na področju podnebnih spremem b in energije iz obnovljivih virov 
(SEC(2008 ) 85 final, str. 12). 
71 Člen 3(1) Direktive 2009 /28 in Priloga I, del A, k tej direktivi. Na podlagi člena 3(2) te direktive vsaka država članica uvede učinkovite ukrepe za 
zagotovitev, da je delež energije iz obnovljivih virov v njeni končni porabi energije enak ali večji od deleža iz okvirne usmeritve iz 
dela B Priloge I. Člen 4(1) navedene direktive zahteva sprejetje nacionalnih načrtov, v katerih bodo ti ukrepi opisani. 
ECLI:EU:C:2019 :520 18 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
98. V zvezi s tem je v pripravljalnem gradivu poudarjeno, da je zakono dajalec želel ohraniti svobodo 
držav članic, da razvijejo sektor obnovljive energije, kakor najbolj ustreza njihovim nacionalnim 
razmeram, in tako sestavijo svoj nabor energetskih virov glede na svoje prednostne naloge, 72 če 
uresničujejo obvezna nacionalna cilja, ki sta jim določena. 
99. Ta opis ciljev in splošne sistematike Direktive 2009 /28 je podlaga za pristop, ki je bil uporabljen 
v sodbi Elecdey Carcelen in drugi 73. Sodišče je v tej sodbi odločilo, da je namen člena 13(1)(e) te 
direktive samo omejiti stroške upravnih postopkov izdaje dovoljenj, certificiranja in licenciranja, ne pa 
omejiti možnost držav članic, da določijo dajatve, kot je dajatev za vetrne turbine. Poudarilo je, da 
čeprav države članice zavezuje obveznost rezultata na podlagi člena 3(1) in (2) navedene direktive, to 
je doseči obvezna nacionalna cilja, imajo polje proste presoje pri izbiri sredstev, ki jih uporabijo v ta 
namen. S tega vidika je Sodišče priznalo, da ni izključeno, da je zaradi take dajatve razvoj vetrne 
energije manj privlačen, celo ogrožen. Vendar je menilo, da bi tudi ob predpostavki, da bi zadevna 
dajatev zadevni državi članici lahko preprečila dosego obveznega nacionalnega cilja, to pripeljalo 
kvečjemu do kršitve te obveznosti rezultata. Vseeno za ukrep za uvedbo dajatve sam po sebi ni mogoče 
šteti, da je v nasprotju s to direktivo. Mora pa ta ukrep spoštovati temeljne svoboščine, zagotovljene 
s Pogodbo DEU. 74 
100. Zdi se mi, da logika, po kateri se zgleduje v tej sodbi, potrjuje, da člena 13(1) Direktive 2009 /28 ni 
mogoče razlagati tako, da omejuje možnost držav članic, da z nepostopkovnimi zakonskimi ukrepi 
omejijo razvoj energije iz obnovljivih virov. 
101. Po mojem mnenju navedena sodba postavlja pod vprašaj pristop, uporabljen v sodbi Azienda 
Agro-Zootecnica Franchini in Eolica di Altamura 75, na katero se Komisija sklicuje v podporo 
nasprotni razlagi od tiste, ki jo priporočam. Sodišče je v tej sodbi v okviru spora, za katerega se 
Direktiva 2009 /28 še ni uporabljala ratione temporis, odločilo, da je člen 13 te direktive izraz 
splošnega načela sorazmernosti v pravu Unije. Zato je preučilo skladnost nacionalne ureditve, ki je 
prepovedovala postavitev vetrnih turbin, ki niso namenjene lastni porabi, na območjih, ki spadajo 
v omrežje Natura 2000 , s tem načelom. Medtem ko je Sodišče v tej sodbi predlagalo, da se načelo 
sorazmernosti iz te določbe nanaša na vsa pravila, tako postopkovna kot vsebinska, ki urejajo 
proizvodnjo energije iz obnovljivih virov, se mi zdi, da je ta pristop zavrnilo v sodbi Elecdey Carcelen in 
drugi 76. 
102. Iz tega sklepam, da člen 13(1) Direktive 2009 /28 ne nasprotuje nacionalni zakono daji, ki 
spoštovanje standard ov o sežiganju odpadkov določa kot pogoj za uporabo kem ično obdelanega 
odpadnega rastlinskega olja kot goriva v obratu, ki v zrak izpušča emisije, razen če in dokler se 
z ministrsko uredbo ne določi drugače. Tudi če bi taka zakono daja ogrozila uresničevanje obveznega 
nacionalnega cilja, določenega za Italijo (na kar se v predložitvenem sklepu nikakor ne namiguje), bi 
to povzročilo le kršitev obveznosti rezultata, ki ji je naložena. 
103. Te ugotovitve ne ovrže trditev družbe PNTE, da se z zakono dajo, obravnavano v postopku 
v glavni stvari, krši člen 13(1) Direktive 2009 /28, ker seznam dovoljenih goriv, določen v tej 
zakono daji, ni usklajen z opredelitvijo pojma „tekoče biogorivo“ iz določbe nacionalnega prava, 
s katero je bil prenesen člen 2(h) te direktive. 
72 Glej predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov z dne 23. januarja 2008 
(COM(2008 ) 19 final, str. 12). 
73 Sodba z dne 20. septembra 2017 (C-215/16, C-216/16, C-220/16 in C-221/16, EU:C:2017 :705, točke od 32 do 35 ter točki 39 in 40). 
74 V okviru obravnave prvega vprašanja za predhodno odločanje sem že izrazil stališče, da Sodišče nima na voljo dovolj elementov za ugotovitev, 
ali nacionalna zakono daja, ki za uporabo esterificiranega rastlinskega olja kot goriva v obratu, ki v zrak izpušča emisije, zahteva spoštovanje 
zakono daje o sežiganju odpadkov, pomeni neupravičeno oviro za prosti pretok blaga, določen v členu 34 PDEU (glej točki 73 in 74 teh sklepnih 
predlogov). 
75 Sodba z dne 21. julija 2011 (C-2/10, EU:C:2011 :502, točka 73). 
76 Sodba z dne 20. septembra 2017 (C-215/16, C-216/16, C-220/16 in C-221/16, EU:C:2017 :705). 
ECLI:EU:C:2019 :520 19 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
104. Prav tako navedene ugotovitve ne ovrže trditev, ki jo je Komisija predstavila na obravnavi, in sicer 
da člen 17(8) Direktive 2009 /28 nasprotuje temu, da država članica za zgorevanje tekočega biogoriva, 
kot je rastlinsko olje, ki izpolnjuje trajnostna merila, opredeljena v odstavku 1 tega člena, zahteva 
spoštovanje zakono daje o odpadkih. 
105. V zvezi s tem ugotavljam, da je v členu 2(h) Direktive 2009 /28 zgolj opredeljen pojem „tekoče 
biogorivo“, ki se uporablja v drugih določbah te direktive. Zlasti člen 17(1) navedene direktive določa 
„trajnostna merila“, ki se uporabljajo za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva. 
106. V nasprotju s tem, kar trdi Komisija, je uskladitev, izvedena s členom 17 Direktive 2009 /28 – kot 
je razvidno iz besedila njegovega odstavka 8 in kot je Sodišče že ugotovilo 77 – omejena na določitev 
trajnostnih meril, ki jih morajo izpolnjevati pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva „za namene 
iz točk (a), (b) in (c) odstavka 1“ tega člena. Ti cilji označujejo, na eni strani, upoštevanje energije iz 
teh biogoriv pri preverjanju, koliko država članica izpolnjuje svoja obvezna nacionalna cilja in 
obveznosti s področja energije iz obnovljivih virov, ter na drugi strani, morebitno upravičenost do 
nacionalne finančne podpore za porabo pogonskih biogoriv. 
107. Iz tega po mnenju Sodišča izhaja, da člen 17 Direktive 2009 /28 državam članicam ne nalaga 
obveznosti, da brezpogojno dovolijo uvoz trajnostnih pogonskih biogoriv iz drugih držav članic. 78 Po 
isti logiki ta določba po mojem mnenju tudi ne zahteva, da država članica brez omejitev dovoli 
uporabo trajnostnih pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv, naj so proizvedena na njenem 
ozemlju ali v drugi državi članici. 
V. Predlog 
108. Glede na vse navedeno predlagam, naj se na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je postavilo 
Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (deželno upravno sodišče za Piemont, Italija), 
odgovori: 
1. Člen 6(1) in (4) Direktive 2008 /98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 
o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv ne nasprotuje nacionalni zakono daji, kot je ta iz 
postopka v glavni stvari, ki zahteva, da se, ko se uporablja kot gorivo v obratu za proizvodnjo 
toplotne in električne energije, kot odpadek obravnava snov, pridobljena s kem ično obdelavo 
odpadnega rastlinskega olja, ki ni navedena na seznamu kategorij snovi iz biomase, ki so dovoljene 
v ta namen, pri čemer je ta seznam mogoče spremeniti samo s sprejetjem nacionalnega splošnega 
pravnega akta. Vendar to velja le, če je nacionalni zakono dajalec, ne da bi storil očitno napako pri 
presoji, presodil, da: 
– pogoji iz člena 6(1) te direktive ne morejo biti izpolnjeni v zvezi z odpadnimi rastlinskimi olji, če 
so tako obdelana za namene te uporabe, kar mora presoditi predložitveno sodišče, ali da 
– je izpolnjevanje teh pogojev mogoče preveriti le tako, da se v nacionalnem splošnem pravnem 
aktu predhodno sprejmejo merila za prenehanje statusa odpadka za tovrstne snovi, ter da 
postopek za sprejetje takega akta, določen v nacionalnem pravu, zagotavlja učinkovitost 
člena 6(1) te direktive, zlasti ker so določeni razumni roki, ker se lahko začne na prošnjo 
zainteresiranih imetnikov odpadkov in ker predvideva pravna sredstva zoper odločitev 
pristojnih nacionalnih organov, da zavrnejo tako prošnjo, kar mora presoditi predložitveno 
sodišče. 
77 Glej sodbi z dne 22. junija 2017 , E.ON Biofor Sverige (C-549/15, EU:C:2017 :490, točke 28, 32 in 33), in z dne 4. oktobra 2018 , L.E.G.O. 
(C-242/17, EU:C:2018 :804, točka 28). Glej tudi uvodno izjavo 94 Direktive 2009 /28. 
78 Glej sodbo z dne 22. junija 2017 , E.ON Biofor Sverige (C-549/15, EU:C:2017 :490, točka 35). 
ECLI:EU:C:2019 :520 20 
SKLEPNI PREDLOGI H. SAUGMANDSGAARDA ØEJA – ZADEVA C-212/18  
PRATO NEVOSO TERMO ENERGY  
2. Člen 13(1) Direktive 2009 /28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 
o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremem bi in poznejši razveljavitvi direktiv 
2001 /77/ES in 2003 /30/ES ne nasprotuje nacionalni zakono daji, kot je ta iz postopka v glavni 
stvari, ki zahteva spoštovanje nacionalnih predpisov o energetski predelavi odpadkov pri uporabi 
tekočega biogoriva iz odpadkov, ki ne spada v nobeno od kategorij, vpisanih na seznam goriv, ki so 
za ta namen odobrena na podlagi te zakono daje, kot goriva v obratu za proizvodnjo toplotne in 
električne energije, pri čemer je ta seznam mogoče spremeniti samo z nacionalnim splošnim 
pravnim aktom, za sprejetje katerega postopek ni usklajen s postopkom za izdajo dovoljenja za 
izkoriščanje zadevnega obrata. 
ECLI:EU:C:2019 :520 21