ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 112/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 11. decembra 2017 – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

(Zadeva C-697/17)

(2018/C 112/19)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Telecom Italia SpA

Drugi stranki v pritožbenem postopku: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 28(2), prvi pododstavek, Direktive 2014/24/EU (1) razlagati tako, da zahteva popolno pravno in gospodarsko identiteto med gospodarskimi subjekti, izbranimi v predizboru, in tistimi, ki predložijo ponudbe v okviru omejenega postopka, in zlasti, ali je treba to določbo razlagati tako, da nasprotuje sporazumu, ki so ga holdingi, ki obvladujejo dva gospodarska subjekta, izbrana v predizboru, sklenili v času med predizborom in predložitvijo ponudb, če a) je predmet in učinek takega sporazuma (med drugim) izvedba združitve s prevzemom enega podjetja, izbranega v predizboru, v drugo tako podjetje (združitev s prevzemom, ki jo je med drugim dovolila Evropska komisija); b) so se posledice združitve pokazale šele potem, ko je prevzemna družba že predložila ponudbo (zato je bila njena sestava ob predložitvi ponudbe nespremenjena glede na sestavo ob predizboru); c) se je prevzeto podjetje (katerega sestava ni bila spremenjena na zadnji dan roka za predložitev ponudb) vseeno odločilo, da ne sodeluje v omejenem postopku, verjetno zaradi programa, ki je bil določen v pogodbi med holdingi.

(1) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, 28.3.2014, str. 65).
SL Uradni list Evropske unije C 104/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) 28. decembra 2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

(Zadeva C-730/17)

(2018/C 104/22)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich

Tožena stranka: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 3, 5, 6 in 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1) […] (ni prevedeno) razlagati tako[,] da [če] dejanski letalski prevoznik iz Skupnosti […] (ni prevedeno) v smislu Uredbe [št.] 261/2004 s potrošniki sklene pogodbo o letalskem prevozu oseb, ki vključuje potovanje z vlakom od železniške postaje, ki je na ozemlju ene države članice […] (ni prevedeno), v kateri imajo navedeni potrošniki stalno prebivališče […] (ni prevedeno), do letališča, ki je na ozemlju druge države članice, s katerega bodo poleteli do končnega namembnega kraja, in sicer letališča na ozemlju tretje države, če navedeni potrošniki nimajo nobene pravne povezave z družbo, ki zagotavlja potovanje z vlakom, s katero pa ima letalski prevoznik očitno sklenjene sporazume, in če navedeni potrošniki, ki zaradi velike zamude pri potovanju z vlakom, ki je vključeno v pogodbo, niso mogli leteti z navedenega letališča na ozemlju druge države članice, se lahko navedeni potrošniki sklicujejo na pravice, določene v Uredbi [št.] 261/2004 in zahtevajo odškodnino v skladu s členi 5, 6 in 7 Uredbe [št.] 261/2004?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10.
2.

Če se odškodninsko odgovorne osebe določijo neposredno na podlagi člena 101 PDEU: Ali so odškodninsko odgovorni tisti, ki so zajeti s pojmom „podjetje“ iz te določbe? Ali se za določitev odškodninsko odgovornih oseb uporabljajo ista načela, kot jih je Sodišče uporabilo na področju glob za določitev odgovornih oseb v takih zadevah in v skladu s katerimi lahko odgovornost temelji zlasti na pripadnosti isti gospodarski celoti ali na gospodarski kontinuiteti?
SL Uradni list Evropske unije C 42/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) 27. novembra 2017 – M.A., S.A., A.Z./The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Ireland

(Zadeva C-661/17)

(2018/C 042/09)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court (Irska)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: M.A., S.A., A.Z.

Nasprotne stranke: International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Attorney General, Ireland

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali nacionalni nosilec odločanja – v okviru predaje prosilca za zaščito v skladu z Uredbo št. 604/2013 (1) Združenemu kraljestvu – pri obravnavanju vseh vprašanj, ki se pojavljajo v zvezi z diskrecijsko pravico iz člena 17 in/ali vseh vprašanj glede varstva temeljnih pravic v Združenem kraljestvu, ne sme upoštevati okoliščin, kakor obstajajo v času takega obravnavanja v zvezi s predlaganim izstopom Združenega kraljestva iz Unije?

2. Ali pojem „država članica, ki izvede postopek določanja odgovorne države članice“ iz Uredbe št. 604/2013 vključuje vlogo države članice pri izvajanju pristojnosti, priznanih ali podeljenih s členom 17 Uredbe?

3. Ali funkcije države članice [na podlagi] člena 6 Uredbe št. 604/2013 vključujejo pristojnost, priznano ali podeljeno s členom 17 Uredbe?

4. Ali se pojem učinkovitega pravnega sredstva uporablja za prvostopenjsko odločitev na podlagi člena 17 Uredbe št. 604/2013, tako da mora biti zoper tako odločitev na voljo pritožba ali enakovredno pravno sredstvo in/ali tako, da bi bilo treba razlagati, da nacionalna zakonodaja, ki določa pritožbeni postopek zoper prvostopenjsko odločitev na podlagi uredbe, zajema pritožbo zoper odločitev na podlagi člena 17?

5. Ali člen 20(3) Uredbe št. 604/2013 učinkuje tako, da nacionalnemu nosilcu odločanja v primeru neobstoja dokazov za zavrnitev domneve, da je v največji koristi otroka, da se njegov položaj obravnava kot neločljivo povezan s položajem njegovih staršev, ni treba obravnavati take največje koristi ločeno od zadeve staršev kot ločeno vprašanje ali kot izhodišče za obravnavo, ali naj se predaja izvede?

(1) Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL L 180, str. 31).
1.

Ali lahko država članica, na katero je zahteva naslovljena – in ki je odgovorna glede na merila iz poglavja III Uredbe Dublin III (1) – veljavno sprejme zahtevo za ponovni sprejem, predloženo na podlagi člena 23(1) Uredbe Dublin III, tudi po izteku roka za odgovor iz člena 25(1) Uredbe Dublin III, če je ta država članica zahtevo za ponovni sprejem že prej pravočasno zavrnila in je pravočasno negativno odgovorila tudi na prošnjo za ponovno preučitev iz člena 5(2) Izvedbene uredbe (2)? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: Ali mora zaradi pravočasne zavrnitve zahteve za ponovni sprejem s strani države članice, ki je odgovorna glede na merila iz poglavja III Uredbe Dublin III, država članica, ki daje zahtevo in v kateri je bila vložena nova prošnja, to prošnjo obravnavati, da se zagotovi, da prošnjo v skladu s členom 3(1) Uredbe Dublin III obravnava država članica?
1.

Ali je treba člen 7(1), prvi stavek, v povezavi s členom 8 Direktive 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 3, str. 71, kakor je bila spremenjena) razlagati tako, da se kot posebna pravica šteje ureditev nacionalnega procesnega prava, kakršno določa člen 165(2) zakona z dne 17. novembra 1964 o civilnem postopku (ustawa z dnia 17 listopada 1964 r. – Kodeks postępowania cywilnego (prečiščeno besedilo: Dz.U. 2016, pozicija 1822, s spremembami, v nadaljevanju: zakon o civilnem postopku)), v skladu s katero je samo oddaja procesne vloge v poštni poslovalnici, ki je znotraj države in jo upravlja imenovani izvajalec poštnih storitev, to je izvajalec, ki ima obveznost izvajanja univerzalne storitve, enakovredna vložitvi te vloge na sodišče, tak učinek pa se ne prizna, če je procesna vloga oddana znotraj države, v poštni poslovalnici drugega izvajalca poštnih storitev, ki opravlja univerzalno storitev, ni pa imenovani izvajalec?
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen, ali so razlike med postopkom zaposlovanja rednih sodnikov za nedoločen čas in izbirnimi postopki, določenimi z zakonom za zaposlovanje mirovnih sodnikov za določen čas, objektivni razlog v smislu določbe 4, točki 1 in/ali 4, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sprejetega k Direktivi 1999/70/ES, s katerim je mogoče utemeljiti, da Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite v sodbi, št. 13721/2017, in Consiglio di Stato v mnenju z dne 8. aprila 2017, št. 464/2017, nista uporabila „veljavnega prava“ za mirovne sodnike, kakršen je v obravnavanem primeru tožeče delavke, zaposlen za določen čas, in enakih delovnih pogojev, kot se uporabljajo za primerljive redne sodnike, zaposlene za nedoločen čas, pa tudi neuporabo preventivnih in sankcijskih ukrepov proti zlorabi pogodb za določen čas iz določbe 5 navedenega sporazuma, sprejetega k Direktivi 1999/70/ES, in nacionalnih izvedbenih pravil? Pri tem v italijanski, niti ustavni, pravni ureditvi ni predpisov, s katerimi bi bilo mogoče upravičiti diskriminacijo, povezano z delovnimi pogoji, in popolno prepoved spremembe zaposlitve mirovnih sodnikov v zaposlitev za nedoločen čas, niti z vidika prejšnjega nacionalnega predpisa (zakon št. 217/1974), s katerim sta bili že določeni primerjava poznejših delovnih pogojev in stabilizacija sodnikov, zaposlenih za določen čas (natančneje nižjih sodnikov)?
3.

Ali je Sklep Evropske centralne banke (EU) 2015/774 z dne 4. marca 2015 v veljavni različici, naveden v prvem vprašanju, v nasprotju s členom 119 in členom 127(1) in (2) Pogodbe o delovanju Evropske unije ter členi od 17 do 24 Protokola o statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ker presega mandat Evropske centralne banke na področju monetarne politike, urejen v teh predpisih, in zato posega v pristojnosti držav članic? Ali prekoračitev mandata Evropske centralne banke izhaja zlasti iz tega, da a) sklep, naveden v prvem vprašanju, zaradi obsega PSPP, ki je 12. maja 2017 znašal 1 534,8 milijarde EUR, močno vpliva na pogoje refinanciranja držav članic? b) sklep, naveden v prvem vprašanju, ob upoštevanju izboljšanja pogojev refinanciranja držav članic, navedenega v točki (a), in njenih učinkov na poslovne banke, nima samo posrednih ekonomskih posledic, pač pa njegovi učinki, ki jih je mogoče objektivno ugotoviti, kažejo na cilj programa na področju ekonomske politike, ki je vsaj enakovreden cilju na področju monetarne politike? c) sklep, naveden v prvem vprašanju, zaradi svojih obsežnih učinkov na področju ekonomske politike krši načelo sorazmernosti? d) zaradi neobstoja specifične obrazložitve v obdobju izvajanja, ki sedaj traja več kot dve leti, ni mogoče preveriti sklepa, navedenega v prvem vprašanju, glede njegove nadaljnje potrebnosti in sorazmernosti?
SL Uradni list Evropske unije C 402/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundespatentgericht (Nemčija) 5. septembra 2017 – LN/Deutsches Patent- und Markenamt

(Zadeva C-527/17)

(2017/C 402/13)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundespatentgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: LN

Druga stranka: Deutsches Patent- und Markenamt

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 2 Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (1) razlagati tako, da je treba odobritev v skladu z Direktivo 93/42/EGS (2) za kombinacijo medicinskega pripomočka in zdravila v smislu člena 1(4) te direktive za namene Uredbe šteti za enakovredno veljavnemu dovoljenju za promet z zdravilom, kakor je določeno v Direktivi 2001/83/ES (3), če je kakovost, varnost in uporabnost zdravila kot sestavnega dela medicinskega pripomočka po postopku odobritve iz prvega odstavka oddelka 7.4. Priloge I k Direktivi 93/42/EGS preveril organ za zdravila države članice EU, kakor je določeno v Direktivi 2001/83/ES?

(1) UL L 152, str. 1.

(2) Direktiva Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih (UL L 169, str. 1).

(3) Direktiva 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. 67).
2.

Splošno sodišče je izkrivilo dokaze v zvezi z obstojem posebnega primera v smislu člena 239 Carinskega zakonika. Splošno sodišče je protispisno ugotovilo, da je domnevna potrdila o gibanju blaga podpisal R. in da Latvija ni v originalu posredovala originalnih odtisov žigov, ki jih uporabljata carinska urada v Jelgavi in Bauski. Če bi Splošno sodišče pravilno presodilo dokaze, bi moralo priti do sklepa, da je Komisija ustrezno preizkusila dejansko stanje v zvezi z uvozom lanenih tkanin in pravilno ugotovila, da ne gre za poseben primer v smislu člena 239 Carinskega zakonika.
—

Pritožnica predlaga, naj Sodišče Evropske unije (v nadaljevanju: Sodišče) ob razveljavitvi sklepa Splošnega sodišča o zavrnitvi tožbe v zadevi T-797/16 (Ori Martin spa/Sodišče EU) odloči o tem, da je to Sodišče (šesti senat) v zadevah C-490/15P in C-505/15P (EU:C:2016:678) kršilo pravico družbe ORI do poštenega sojenja iz člena 47 Listine EU o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), in posledično naloži, da to Sodišče plača odškodnino.
1.

Ali je skladna s členom 4 Direktive 2012/13/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku (v nadaljevanju: Direktiva 2012/13/EU), členom 8(2) Direktive 2012/13/EU, pravico do svobode in varnosti iz člena 6 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, pravico do obrambe iz člena 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter pravico do nepristranskega sodišča iz člena 47 Listine temeljnih pravic Evropske unije okoliščina, da nacionalni organi osebi, ki ji je bila odvzeta prostost med njenim priporom ne sporočijo v pisni obliki vseh (oziroma ne celotnih) informacij iz člena 4(2) Direktive 2012/13/EU (natančneje pravica dostopa do gradiva zadeve) niti ne odobrijo izpodbijanja take opustitve informacij v smislu člena 8(2) Direktive 2012/13/EU? Če je odgovor na to vprašanje nikalen, ali taka kršitev prava Evropske unije v kateri koli fazi kazenskega postopka vpliva na zakonitost odvzema prostosti s pridržanjem in priporom, poleg tega pa se je pripor podaljšal, ob upoštevanju člena 6 Listine Evropske unije in člena 5(1)(c) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin? Ali je za odgovor na prejšnji vprašanji pomembno dejstvo, da je bila oseba, ki ji je bila odvzeta prostost, obdolžena hudega kaznivega dejanja, za katero nacionalna zakonodaja določa najmanj 15-letno zaporno kazen?
SL Uradni list Evropske unije C 374/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte di Appello di Trento (Italija) 14. avgusta 2017 – Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR/Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

(Zadeva C-494/17)

(2017/C 374/26)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte di Appello di Trento

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR

Vložnik nasprotne pritožbe: Fabio Rossato

Nasprotna stranka: Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbo 5, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP ter priloženega Direktivi Sveta 1999/70/ES (1) z dne 28. junija 1999, razlagati tako, da nasprotuje uporabi člena 1(95), (131) in (132) zakona italijanske države št. 107 iz leta 2015, v skladu s katerim je sprememba pogodb o zaposlitvi učiteljev za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas za prihodnost, brez retroaktivnega učinka in brez povračila škode, sorazmeren, dovolj odločen in odvračilen ukrep za zagotovitev polnega učinka določb iz okvirnega sporazuma v zvezi s kršitvijo tega sporazuma zaradi zlorabe veriženja pogodb za določen čas za obdobje pred tistim, v katerem naj bi ukrepi, zajeti v navedenih določbah, ustvarili učinke?

(1) Direktiva Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 368).
1.

V skladu s členom 14 Direktive 1999/31/ES (v nadaljevanju: Direktive) so morale države članice sprejeti ukrepe, da se obstoječa odlagališča, to so „odlagališča, ki jim je bilo izdano dovoljenje ali ki so bila v uporabi v času prenosa Direktive“, to pomeni 16. julija 2001 (v primeru Slovenije 1. maja 2004, ko je pristopila k EU), ocenijo glede na zahteve Direktive, in da se jih na podlagi te ocene bodisi čim prej zapre bodisi zagotovi, da se uskladijo z zahtevami Direktive v osemletnem prehodnem obdobju, ki se je končalo 16. julija 2009. Ta rok velja tudi za Slovenijo, ki glede tega v Pristopni pogodbi ni imela prehodnega obdobja.
1.

Ali je treba pravo Unije – in zlasti pravico do ustanavljanja in svobodo opravljanja storitev, pa tudi načela prepovedi diskriminacije, preglednosti, svobodne konkurence, sorazmernosti in skladnosti – razlagati tako, da nasprotuje ureditvi, kot jo določajo člen 1(653) zakona o stabilnosti iz leta 2015 in povezani izvedbeni akti, ki določajo koncesije po modelu ekskluzivnega ponudnika samo za storitev igre loto, in ne za druge igre, napovedne igre in stave?
SL Uradni list Evropske unije C 318/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshofs (Nemčija) 26. junija 2017 – Società Immobiliare Al Bosco Srl

(Zadeva C-379/17)

(2017/C 318/09)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranka v postopku v glavni stvari

Vlagateljica zahteve: Società Immobiliare Al Bosco Srl

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je s členom 38(1) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) združljivo, če se rok, določen v zakonodaji države, v kateri se zahteva izvršitev, na podlagi katerega po poteku določenega časa izvršilnega naslova ni več dopustno izvršiti, uporabi tudi za funkcionalno primerljiv izvršilni naslov, ki je bil izdan v drugi državi članici in je bil priznan v državi, v kateri se zahteva izvršitev, ter tam razglašen za izvršljivega?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42.
SL Uradni list Evropske unije C 318/4

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshofs (Avstrija) 1. junija 2017 – Gerhard Prenninger in drugi

(Zadeva C-329/17)

(2017/C 318/06)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Revident: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Direktivo 2011/92/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL 2012, L 26, str. 1) razlagati tako, da je „posek rastja na trasi“ z namenom postavitve energetskega voda in za čas zakonitega obstoja tega voda „izsekavanje gozdov za namene spreminjanja v drugo vrsto rabe zemljišč“ v smislu točke 1(d) Priloge II k Direktivi 2011/92?

(1) UL L 26, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 293/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Madžarska) 16. junija 2017 – Shajin Ahmed/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

(Zadeva C-369/17)

(2017/C 293/22)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Shajin Ahmed

Tožena stranka: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali iz besedne zveze „je storil(-a) hudo kaznivo dejanje“ iz člena 17(1)(b) Direktive 2011/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite (1), glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite izhaja, da se lahko to, ali je prosilec storil kaznivo dejanje, na podlagi katerega se ga lahko izključi iz subsidiarne zaščite, določi izključno na podlagi kazni, ki je v pravu dane države članice predpisana za dano kaznivo dejanje?

(1) UL 2011, L 337, str. 9.
2.

Ali v primeru, če posamezen pristojni javni organ v skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1370/2007 pogodbo o izvajanju javne službe sklene neposredno z notranjim izvajalcem, to nasprotuje skupnemu nadzoru, ki ga izvaja ta organ skupaj z drugimi družbeniki notranjega izvajalca, če je pristojnost za poseganje v javni potniški prevoz na zadevnem geografskem območju (člen 2(b) in (c) Uredbe (ES) št. 1370/2007) razdeljena med posameznim pristojnim javnim organom in skupino javnih organov, ki izvajajo integrirane storitve javnega potniškega prevoza, na primer tako, da se pristojnost za sklepanje pogodb za izvajanje javne službe z notranjim izvajalcem ohrani pri posameznem pristojnem javnem organu, naloga določanja tarif pa je prenesena na združenje podjetij javnega prevoza, katerega člani so poleg posameznega javnega organa tudi drugi pristojni javni organi na posameznem geografskem območju?
SL Uradni list Evropske unije C 293/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Oradea (Romunija) 29. junija 2017 – Sindicatul Energia Oradea/SC Termoelectrica

(Zadeva C-392/17)

(2017/C 293/24)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Oradea

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Sindicatul Energia Oradea

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: SC Termoelectrica SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali so določbe uredbe št. 50/1990, katerih razlago je v postopku varstva zakonitosti podalo ÎCCJ (Înalta Curte de Casație și Justiție, vrhovno kasacijsko sodišče v Romuniji) z odločbo št. 9/2016 – ki je zavezujoča za redna sodišča in ki določa, da so delovna mesta v skupini I in v skupini II ozko in taksativno določena v prilogi I in II k uredbi, in da sodišča določb te uredbe ne smejo razširiti na druge podobne primere, zaradi česar se nekdanjim delavcem ne smejo priznati pokojninske pravice na podlagi težkih delovnih pogojev, v katerih so opravljali svojo dejavnost – v skladu s členi 114(3), 151 in 153 PDEU (1) ter poznejšimi posebnimi direktivami?

(1) Direktiva Sveta z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 349).
—

Ugotovi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 8(1) Direktive 2009/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o skladnosti z zahtevami države zastave (1), saj do 17. junija 2012 ni razvila, izvajala in vzdrževala sistem vodenja kakovosti za operativne dele dejavnosti svoje uprave, pristojne na področju državo zastave, potrjenega v skladu z veljavnimi mednarodnimi standardi za kakovost.