Zbi rka odločb sodne pr akse  
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA  
NILSA WAHLA,  
predstavljeni 4. februarja 2016 1  
Zadeva C-2 1 1 / 1 5 P 
Orange SA, nekdanji F rance Télécom, 
proti 
E v ropski komisiji 
„Pritožba — Pomoč, ki jo je Francoska republika odobrila France Télécom, v zvezi z reformo načina 
financiranja pokojnin javnih uslužbencev, zaposlenih v France Télécom — Znižanje protidajatve, ki jo 
mora France Télécom plačati državi — Sklep, s katerim je pomoč pod nekaterimi pogoji razglašena za 
združljivo z notranjim trgom — Obstoj prednosti — Upoštevni referenčni okvir — Upoštevanje 
‚strukturne pomanjkljivosti‘“ 
1. Podjetje Orange SA (v nadaljevanju: Orange), nekdanji France Télécom, s to pritožbo predlaga 
razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 26. februarja 2015 , Orange/Komisija, 2 
s katero je to zavrnilo njegov predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2012 /540/EU z dne 
20. decembra 2011 o državni pomoči C 25/08 (ex NN 23/08) v zvezi z reformo načina financiranja 
pokojnin javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, ki jo je Francoska republika 
odobrila podjetju France Télécom. 3 
2. Med vprašanji, ki se zastavljajo s pritožbo, mora Sodišče zlasti odgovoriti na vprašanje, ali je Splošno 
sodišče upravičeno potrdilo sporni sklep, kar zadeva obstoj gospodarske prednosti v korist podjetja 
France Télécom. Preučiti bo treba zlasti, ali je bil „referenčni okvir“, ki ga je Evropska komisija izbrala 
za opredelitev takšne prednosti, kar zadeva tako imenovane sporne ukrepe „izravnave“, ki so bili 
sprejeti v posebnem okviru reforme načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev, nekdaj zaposlenih 
v podjetju France Télécom, pravilno določen. 
3. Menim, da se s to zadevo ponuja posebna priložnost, da se pojasni, da dejstvo, da je namen 
državnega ukrepa odpraviti domnevno strukturno ali konkurenčno pomanjkljivost podjetja, šene 
pomeni, da tega ukrepa ni mogoče opredeliti kot pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, razen česo 
izpolnjena merila, določena v sodbi Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg. 4 
1 — Jezik izvirnika: francoščina.  
2 — T-385/12, EU:T:2015 :117, v nadaljevanju: izpodbijana sodba.  
3 — UL 2012 , L 279, str. 1, v nadaljevanju: sporni sklep.  
4 — C-280/00, EU:C:2003 :415.  
SL 
ECLI:EU:C:2016 :78 1 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
I – Dejansko stanje 
4. Dejansko stanje spora, kot izhaja iz izpodbijane sodbe, je mogoče opisati tako: 
„1 Ukrepi, ki so predmet te zadeve, zajemajo spremem be, uvedene leta 1996 , v zvezi z ureditvijo 
stroškov tožeče stranke, tj. podjetja Orange, takrat imenovanega France Télécom, kar zadeva plačila 
pokojnin za njegove zaposlene s statusom javnih uslužbencev. 
2 Ta ureditev, ki je bila vzpostavljena leta 1990 ob ustanovitvi podjetja France Télécom kot podjetja, 
ki je ločeno od državne uprave, z zakono m št. 90-568 z dne 2. julija 1990 o organizaciji javnih 
poštnih in telekomunikacijskih storitev (JORF z dne 8. julija 1990 , str. 8069 , v nadaljevanju: zakon iz 
leta 1990 ), je bila spremenjena z zakono m št. 96-660 z dne 26. julija 1996 o državnem podjetju 
France Télécom (JORF z dne 26. julija 1996 , str. 11.398, v nadaljevanju: zakon iz leta 1996 ). Nova 
ureditev je bila uvedena ob ustanovitvi podjetja France Télécom kot delniške družbe in kotiranju 
na borzi ter odprtju njegovega kapitala za investicije na eni strani ter popolnem odprtju trgov, na 
katerih je delovalo, v Franciji in drugih državah članicah Evropske unije za konkurenco na drugi 
strani. 
3 Kar zadeva obveznosti v zvezi s financiranjem dajatev za socialno varnost zaposlenih s statusom 
javnega uslužbenca, se je z zakono m iz leta 1996 spremenila protidajatev, ki jo je moralo podjetje 
France Télécom v skladu s členom 30 zakona iz leta 1990 vplačati v državno blagajno za 
obračunavanje in izplačevanje pokojnin javnim uslužbencem podjetja s strani države (v 
nadaljevanju: sporni ukrep). 
4 Zakon iz leta 1990 je določal, da mora podjetje France Télécom v državno blagajno v zameno za 
obračunavanje in izplačevanje pokojnin, odobrenih javnim uslužbencem podjetja, vplačati znesek 
odtegljaja od plače javnih uslužbencev, katerega stopnja je določena v členu L61 francoskega 
zakonika o civilnih in vojaških pokojninah, in dopolnilni prispeve k, ki omogoča celotni prevzem 
pokojninskih izdatkov, ki so priznani ali ki jih bo moralo priznati svojim upokojenim javnim 
uslužbencem. 
5 Podjetje France Télécom je bilo tudi vključeno v tako imenovani ureditvi ,nadomestil‘ in ,čezmernih 
nadomestil‘, ki predvidevata prenose za zagotavljanje ravnovesja med pokojninskimi sistemi javnih 
uslužbencev drugih javnih subjektov. 
6 Z zakono m iz leta 1996 je bila protidajatev iz člena 30 zakona iz leta 1990 spremenjena po 
postopku, navedenem v nadaljevanju. Prvič, podjetju France Télécom je bilo naloženo vplačilo 
odtegljaja od plače javnih uslužbencev, katerega znesek je ostal nespremenjen v primerjavi 
z zakono m iz leta 1990 . Drugič, zanj je začela veljati obveznost plačevanja ‚odvezujočega prispevka 
delodajalca‘, ki je nadomestil predhodni prispeve k delodajalca. Ta novi prispeve k je bil osnovan na 
‚pravični in konkurenčni stopnji‘, ki temelji na izenačitvi višine obveznih prispevkov za socialno 
varnost in davkov na osnovi plač za podjetje France Télécom in druga podjetja 
v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošna pravna ureditev dajatev za socialno varnost, 
za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, 
pri čemer so izključena tveganja, ki zaposlenim v skladu z zasebnim pravom in javnim uslužbencem 
niso skupna (zlasti brezposelnost in terjatve zaposlenih v primeru prisilne poravnave ali stečaja 
podjetja). Tretjič, za podjetje France Télécom je začela veljati obveznost plačevanja ‚izrednega 
pavšalnega prispevka‘, ki je bil z zakono m št. 96-1181 z dne 31. decembra 1996 o finančnem 
zakonu za leto 1997 (JORF z dne 31. decembra 1996 , str. 19.490) določen na 37,5 milijarde FRF 
(enakovredno 5,7 milijarde EUR). Zadnjenavedeni prispeve k je vključeval znesek letnih rezervacij 
(3,6 milijarde EUR), ki jih je oblikovalo podjetje France Télécom do leta 1996 , da bi pokrilo tedaj 
predvidene prihodnje stroške za pokojnine javnih uslužbencev, na eni strani in dodatni znesek 
(2,1 milijarde EUR) na drugi stani. 
ECLI:EU:C:2016 :78 2 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
7 Poleg tega je bilo z zakono m iz leta 1996 podjetje France Télécom izključeno s področja uporabe 
ureditev nadomestil in čezmernih nadomestil. 
[…] 
9 Komisija je Francosko republiko z dopisom z dne 20. maja 2008 obvestila o svoji odločitvi, da bo 
v zvezi z zadevno pomočjo začela postopek iz člena 108(2) PDEU (v nadaljevanju: sklep o začetku 
postopka). Francoska republika je svoje pripombe predložila 18. julija 2008 . 
[…] 
12 Komisija je 20. decembra 2011 sprejela [sporni] sklep, s katerim je zadevno pomoč pod nekaterimi 
pogoji razglasila za združljivo z notranjim trgom. 
13 Komisija je v [spornem] sklepu ugotovila, da sporni ukrep pomeni državno pomoč v smislu 
člena 107(1) PDEU. 
14 Komisija je zlasti kar zadeva presojo gospodarske prednosti ugotovila, da sporni ukrep podjetju 
France Télécom zagotavlja gospodarsko prednost, saj so državi zaradi znižanja protidajatve, ki jo 
je to podjetje plačevalo prej, naloženi novi in visoki stroški v zvezi z obračunavanjem in 
izplačevanjem pokojnin, odobrenih javnim uslužbencem podjetja France Télécom. 
15 V zvezi s tem je Komisija, prvič,vtočki 105 obrazložitve [spornega] sklepa izračunala znesek 
zadevne pomoči kot letno razliko med odvezujočim prispevkom delodajalca, ki ga plača podjetje 
France Télécom v skladu z zakono m iz leta 1996 , in stroški, ki bi jih plačalo v skladu z zakono m iz 
leta 1990 , ter, drugič,v točki 113 obrazložitve [spornega] sklepa ugotovila, da se je s plačilom 
izrednega pavšalnega prispevka znižal znesek pomoči, do katere je bilo upravičeno podjetje France 
Télécom. 
16 Komisija je ugotovila tudi, da je sporni ukrep selektiven, saj zadeva izključno podjetje France 
Télécom ter izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco, ker omogoča zmanjšanje obveznosti 
v bilanci stanja tega podjetja, ki je zato lahko razširilo svojo dejavnost na trgih telekomunikacijskih 
storitev v Franciji in drugih državah članicah, ki so se postopoma odpirali za konkurenco. 
17 Komisija je nato izvedla oceno združljivosti spornega ukrepa z notranjim trgom v smislu 
člena 107(3)(c) PDEU, pri čemer je ugotovila, da ta ni skladen z načelom sorazmernosti, ker ne 
omogoča vzpostavitve enakih konkurenčnih pogojev. Po mnenju Komisije protidajatev, ki jo je 
podjetje France Télécom plačevalo državi, ni bila enakovredna vsem prispevkom za socialno 
varnost, ki so bremenili proračun njegovih konkurentov. 
18 Zato je Komisija določila, da se za združljivost zadevne pomoči z notranjim trgom, da bi bilo 
izpolnjeno merilo skladnosti s skupnim interesom iz člena 107(3) PDEU, odvezujoči prispeve k 
delodajalca, ki ga plača podjetje France Télécom, izračuna in odmeri tako, da je višina vseh 
obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov na osnovi plač enaka za podjetje France 
Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev 
za socialno varnost, pri čemer se upoštevajo tudi tveganja, ki niso skupna osebam, zaposlenim 
v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem podjetja France Télécom. Podjetje France 
Télécom je moralo ta prispeve k plačati od dne, ko je bil znesek izrednega pavšalnega prispevka, ki 
je bil kapitaliziran po diskontni stopnji na podlagi sporočila Komisije o metodi določanja 
referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (UL 1996 , C 232, str. 10, v nadaljevanju: sporočilo 
o referenčnih obrestnih merah), izenačen z zneskom prispevkov in dajatev, ki bi jih moralo podjetje 
France Télécom plačevati v skladu s členom 30 zakona iz leta 1990 . 
ECLI:EU:C:2016 :78 3 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
19 Izrek [spornega] sklepa se glasi: 
‚Člen 1 
Državna pomoč, ki izhaja iz znižanja protidajatve, ki jo je treba plačati državi za obračunavanje in 
izplačevanje pokojnin, ki so na podlagi zakonika o civilnih in vojaških pokojninah izplačane javnim 
uslužbencem podjetja France Télécom v skladu [z zakono m iz leta 1996 ], ki spreminja [zakon iz 
leta 1990 ], je združljiva z notranjim trgom, če so izpolnjeni pogoji iz člena 2. 
Člen 2 
Odvezujoči prispeve k delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom v skladu s členom 30(c) 
[zakona iz leta 1990 ], se izračuna in odmeri tako, da je višina [vseh] prispevkov za socialno varnost in 
davkov [na osnovi plač] enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem 
sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost. 
Za izpolnitev tega pogoja mora Francoska republika najpozneje sedem mesecev po priglasitvi [vročitvi] 
tega sklepa: 
(a) spremeniti člen 30[…] [zakona iz leta 1990 ] ter zakone in druge predpise, sprejete v zvezi 
z izvajanjem tega zakona, da osnova za izračun in odmera odvezujočega prispevka 
delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, ne bosta omejena le na tveganja, 
skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ampak da 
bodo vključena tudi tveganja, ki tem osebam niso skupna; 
(b) podjetju France Télécom naloži plačilo odvezujočega prispevka delodajalca, ki se izračuna 
v skladu s postopkom iz točke (a), ob upoštevanju tveganj, ki so skupna osebam, zaposlenim 
v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ter tveganj, ki tem osebam niso skupna, 
pri čemer mora zadevno podjetje ta prispeve k plačati od dne, ko so zneski izrednega 
prispevka, uvedenega z zakono m [iz leta 1996 ], ki so bili kapitalizirani po diskontni stopnji na 
podlagi [sporočila o referenčnih obrestnih merah], ki se uporablja v zadevnem primeru, 
izenačeni z zneskom prispevkov in dajatev, ki bi jih moralo podjetje France Télécom še 
naprej plačevati v skladu s členom 30 prvotne različice [zakona iz leta 1990 ].‘“ 
II – Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba 
5. Podjetje Orange je 22. avgusta 2012 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložilo tožbo za 
razglasitev ničnosti spornega sklepa. 
6. Podjetje Orange je v podporo tožbi navedlo štiri razloge. Prvi tožbeni razlog se je nanašal na 
napačno uporabo prava in napako pri presoji ter na kršitev obveznosti obrazložitve, saj je Komisija 
menila, da je sporni ukrep državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU. Drugi, podredni tožbeni 
razlog se je nanašal na napačno uporabo prava in napako pri presoji pri preučevanju združljivosti 
spornega ukrepa z notranjim trgom. Tretji, prav tako podredni tožbeni razlog se je nanašal na napako 
pri presoji in kršitev obveznosti obrazložitve pri presoji obdobja, v katerem je pomoč, opredeljena 
v spornem sklepu, nevtralizirana z izrednim pavšalnim prispevkom. Četrti tožbeni razlog se je nanašal 
na kršitev postopkovnih pravic. 
7. Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi to tožbo v celoti zavrnilo in podjetju Orange naložilo plačilo 
stroškov. 
ECLI:EU:C:2016 :78 4 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
8. Zoper izpodbijani sklep je v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 2. marca 2012 tožbo vložila tudi 
Republika Francija v zadevi T-135/12,. Vendar zoper sodbo, izrečeno v tej zadnji zadevi, 5 v kateri je 
bila navedena tožba prav tako zavrnjena, Republiki Franciji pa je bilo naloženo plačilo stroškov, ni bila 
vložena pritožba. 
III – Predlogi strank in postopek pred Sodiščem 
9. Podjetje Orange Sodišču predlaga, naj: 
— razveljavi izpodbijano sodbo; 
— dokončno vsebinsko odloči o zadevi in ugodi njegovim predlogom, navedenim na prvi stopnji; 
— podredno, zadevo vrne v ponovno odločanje Splošnemu sodišču; 
— Komisiji naloži plačilo vseh stroškov. 
10. Komisija Sodišču predlaga, naj: 
— pritožbo zavrne; 
— pritožniku naloži plačilo stroškov. 
11. Stranki sta stališča predstavili pisno in ustno na obravnavi 3. decembra 2015 . 
IV – Analiza pritožbe 
12. Pritožnik v podporo pritožbi navaja tri razloge, ki se nanašajo na to, da je Splošno sodišče napačno 
uporabilo pravo pri presoji obstoja državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU, pri presoji 
združljivosti spornega ukrepa z notranjim trgom in pri presoji obdobja, v katerem je pomoč, 
opredeljena v spornem sklepu, nevtralizirana z izrednim pavšalnim prispevkom. 
13. Zaradi zapletenosti vprašanj, ki se postavljajo v okviru prvega pritožbenega razloga, se bom pri 
analizi osredotočil na ta pritožbeni razlog, saj preostala uveljavljana pritožbena razloga po mojem 
mnenju ne povzročata posebnih težav. 
A – Uvodne ugotovitve o ozadju priprave in naravi spornih ukrepov 
14. Kot sem navedel v uvodu v te sklepne predloge, se ta zadeva nanaša na zelo posebne nacionalne 
ukrepe izravnave ki so odobreni v okviru reforme statusa podjetja France Télécom po njegovi 
privatizaciji. 
15. Da bi lahko dobro obravnaval vprašanja, ki so mi predložena, se mi zdi koristno, da spomnim na 
nekaj dejstev ter podam nekatera pojasnila v zvezi z naravo spornih ukrepov in ozadjem njihove 
priprave. 
16. V skladu z zakono m iz leta 1990 je podjetje France Télécom postalo javni operater s statusom 
pravne osebe, medtem ko je pred tem skupaj s podjetjem La Poste tvorilo generalni direktorat 
francoskega ministrstva za pošto in telekomunikacije. 
5 — Sodba Francija/Komisija (T-135/12, EU:T:2015 :116). 
ECLI:EU:C:2016 :78 5 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
17. Ne glede na to spremem bo statusa je še naprej zaposlovalo osebe s statusom javnega uslužbenca, in 
sicer do leta 1997 . 
18. V skladu s predhodno proračunsko prakso financiranja pokojnin nekdanjih javnih uslužbencev, 
zaposlenih v podjetju France Télécom, je zakon iz leta 1990 v členu 30 določal, prvič, da pokojnine, 
odobrene javnim uslužbencem v podjetju France Télécom obračuna in izplača dr žava, in drugič,da 
mora podjetje France Télécom v kot protidajatev v državno blagajno poleg zneska odtegljaja od plače 
svojih javnih uslužbencev vplačati tudi „dopolnilni prispeve k“, ki omogoča celotni prevzem 
pokojninskih izdatkov, povezanih z upokojenimi javnimi uslužbenci podjetja. 
19. Dopolnilni prispeve k, poimenovan prispeve k „delodajalca“, ki ga je moralo izplačevati podjetje 
France Télécom, je bil določen glede na razliko med skupnim zneskom pokojnin, ki jih je izplačevala 
francoska država, in deležem, ki so ga plačevali zaposleni javni uslužbenci od svojih plač. 
20. Drugače povedano, podjetje France Télécom je moralo kriti vse stroške pokojnin svojih upokojenih 
javnih uslužbencev (vključno z nekdanjimi javnimi uslužbenci ministrstva za pošto in 
telekomunikacije), pri čemer so se odšteli odtegljaji od plače zaposlenih javnih uslužbencev. 
21. Opozoriti je treba, da je podjetje France Télécom stroške, povezane s pokojninami, dejansko 
računovodsko knjižilo na podlagi plačanih prispevkov. Ker je bilo glede na pričakovan razvoj na 
področju pokojnin, ki jih je treba plačati nekdanjim javnim uslužbencem, jasno, da se bodo ti stroški 
povečali, je podjetje France Télécom v svoje računovodske izkaze vključilo tudi letno rezervacijo za 
razporeditev ocenjenega učinka povečanja vplačil v prihodnje za obdobje 30 let. Do leta 1996 je 
znesek tako oblikovane rezervacije znašal približno 3,6 milijarde EUR. 6 
22. Podjetje France Télécom je z zakono m iz leta 1996 spremenilo svoj status v delniško družbo 
francoskega prava. Čeprav to podjetje od leta 1997 ni več na novo zaposlovalo javnih uslužbencev, je 
bila v njem še vedno zaposlena že oblikovana skupina javnih uslužbencev, ki so ohranili svoj status in 
jamstva, vključno s pogoji zaposlovanja, ki so bili enaki pogojem zaposlovanja javnih uslužbencev. 
23. Znesek iz naslova odtegljaja od plače zaposlenih javnih uslužbencev v podjetju France Télécom se 
je z njihovim upokojevanjem zmanjševal, s temi upokojitvami pa so se istočasno povečevali izdatki, 
povezani z navedenimi pokojninami, tako da bi se dopolnilni prispeve k neizogibno nenehno zviševal 
(dokler ne bi število umrlih upokojencev preseglo števila na novo upokojenih). 
24. V teh okoliščinah se je francoski zakono dajalec odločil spremeniti ureditev financiranja pokojnin 
javnih uslužbencev v podjetju France Télécom. 
25. V skladu z zakono m iz leta 1996 mora to odtlej plačevati samo odvezujoči prispeve k, ki omogoča 
izenačitev prispevkov za socialno varnost na osnovi plač med podjetjem France Télécom in drugimi 
podjetji v telekomunikacijskem sektorju za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu 
s splošno pravno ureditvijo, in javnim uslužbencem. To pomeni, da je finančno breme podjetja France 
Télécom omejeno na plačevanje prispevka, medtem ko stroške, povezane z izplačevanjem pokojnin 
njegovih nekdanjih javnih uslužbencev, krije država. Posledica tega je tudi, da podjetju France 
Télécom ni treba plačevati nekaterih prispevkov, ki jih plačujejo njegovi konkurenti za zavarovanje 
tveganj, ki zaposlenim in javnim uslužbencem niso skupna, zlasti kar zadeva brezposelnost in terjatve 
zaposlenih v primeru prisilne poravnave ali stečaja podjetja. 
6 — Glej točko 19 obrazložitve spornega sklepa. 
ECLI:EU:C:2016 :78 6 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
26. Nazadnje je treba poudariti, da se je reforma financiranja pokojnin podjetja France Télécom začela 
v času povečane liberalizacije telekomunikacijskih trgov na evropski ravni in je torej potencialno 
vplivala na trg, ki se je postopno odpiral konkurenci. Komisija je tako v točki 49 obrazložitve spornega 
sklepa navedla, da s zdi, da je bila „želja po spodbujanju širjenja podjetja France Télécom na še druge 
evropske trge poleg francoskega trga podlaga za zakon iz leta 1996 in odprtje podjetja zasebnemu 
kapitalu, kot izhaja iz izjav med razpravo o projektu [predlogu]“. 
B – Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava pri presoji pogojev, ki morajo biti izpolnjeni, da se 
sporni ukrep šteje za „državno pomoč“ v smislu člena 107(1) PDEU 
27. Pritožnik s prvim pritožbenim razlogom izpodbija opredelitev spornega ukrepa kot „državno 
pomoč“ zveč vidikov, ki delno sovpadajo. Naj zlasti poudarim, da je problematika opredelitve 
gospodarske prednosti v smislu člena 107(1) PDEU, ki je predmet prvega dela prvega pritožbenega 
razloga, tesno povezana s problematiko selektivnosti zadevnega ukrepa, ki je obravnavana v drugem 
delu tega pritožbenega razloga, in da bi bilo mogoče ta vprašanja preučiti kot celoto. 
28. Kljub tej ugotovitvi se mi je zdelo primerneje, da zaradi berljivosti pri odgovoru na prvi pritožbeni 
razlog čim bolj upoštevam strukturo trditev pritožnika. 
1. Prvi del pritožbenega razloga: trditev, da je Splošno sodišče pri presoji obstoja prednosti napačno 
uporabilo pravo 
a) Trditve pritožnika 
29. Podjetje Orange v bistvu trdi, da je Splošno sodišče ve čkrat napačno uporabilo pravo pri presoji 
obstoja prednosti v smislu člena 107(1) PDEU v korist podjetja France Télécom. Po njegovem mnenju 
je bil namen spornega ukrepa, to je zmanjšanja prispevkov za pokojnine, ki jih mora vplačati podjetje 
France Télécom, na podlagi zakona iz leta 1996 , zagotoviti izravnavo za to, kar opredeljuje kot 
„strukturno pomanjkljivost“. Ta pomanjkljivost naj bi bila posledica zakona iz leta 1990 , zaradi 
katerega so nastali veliki stroški v zvezi s financiranjem pokojnin nekdanjih javnih uslužbencev 
v podjetju v primerjavi s stroški drugih konkurenčnih gospodarskih subjektov. Učinek spornega 
ukrepa naj torej ne bi bil izboljšanje njegovega konkurenčnega položaja glede na konkurenčna 
podjetja. 
30. Podjetje Orange je svoje trditve shematično navedlo v treh točkah. 
31. Prvič, to podjetje trdi, da je Splošno sodišče v točkah 42 in 43 izpodbijane sodbe napačno 
presodilo, da izravnalna narava spornega ukrepa ne omogoča njegove izključitve iz opredelitve državne 
pomoči, razen v primerih, ko je treba zadevno državno intervencijo obravnavati kot plačilo v zameno za 
storitve, ki so jih opravila podjetja, ki jim je bilo naloženo opravljanje storitev v splošnem ekono mskem 
interesu, zaradi izpolnjevanja obveznosti javne službe, v skladu z načeli iz sodbe Altmark Trans in 
Regierungspräsidium Magdeburg. 7 V zvezi s tem meni, da je razlaga nekaterih sodb Sodišča8 in 
Splošnega sodišča 9 v izpodbijani sodbi napačna. 
32. Drugič, podjetje Orange meni, da je – v nasprotju z ugotovitvami Splošnega sodišča 
vtočkah 39 in 41 izpodbijane sodbe – sodba Enirisorse 10 trdna opora za njeno stališče, ki temelji na 
obstoju strukturne pomanjkljivosti. 
7 — C-280/00, EU:C:2003 :41.  
8 — Sodba Comitato „Venezia vuole vivere“ in drugi/Komisija (C-71/09 P, C-73/09 Pin C-76/09 P, EU:C:2011 :368, točke od 90 do 92).  
9 — Sodba British Telecommunications in BT Pension Scheme Trustees/Komisija (T-226/09 in T-230/09, EU:T:2013 :466, točka 71).  
10 — C-237/04, EU:C:2006 :197.  
ECLI:EU:C:2016 :78 7 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
33. Tretjič in zadnjič, podjetje Orange trdi, da je Splošno sodišče vtočki 41 izpodbijane sodbe napačno 
opredelilo referenčni okvir, to je „tipski“ položaj, ki omogoča opredelitev položaja, ki je običajno podan. 
V obravnavanem primeru bi bilo treba za referenčno merilo uporabiti ureditev, ki se uporablja za 
konkurenčna podjetja kar zadeva prispevke za financiranje pokojnin svojih zaposlenih, in ne ureditve, 
ki izhaja iz položaja, v katerem bi bilo podjetje France Télécom, čebi še vedno veljal zakon iz 
leta 1990 . 
b) Presoja 
34. Pred natančnejšo obravnavo različnih vidikov pritožnikovih trditev, ki se pravzaprav nanašajo na 
isto problematiko, je treba opozoriti, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso za pomočštejejo med 
drugim ukrepi, ki v različnih oblikah zmanjšujejo stroške, ki običajno bremenijo proračun podjetja, ter 
so torej, ne da bi bile subvencije v strogem pomenu besede, enake narave in imajo enake učinke. 11 
Sodišče je zlasti navedlo, da stroški, povezani s plačami njihovih zaposlenih, že po naravi bremenijo 
proračun podjetij, ne glede na to, ali ti stroški izhajajo ali ne iz zakonskih obveznosti ali kolektivnih 
pogodb. 12 
35. Iz prav tako ustaljene sodne prakse še izhaja, da je pojem „prednosti“, nujno povezan 
z opredelitvijo ukrepa kot državno pomoč, objektiven, ne glede na namene avtorjev zadevnega ukrepa. 
Tako narava ciljev državnih ukrepov in razlogi zanje nikakor ne vplivajo na njihovo opredelitev kot 
državno pomoč. Člen 107(1) PDEU državnih ukrepov namreč ne razlikuje glede na vzroke ali cilje, 
ampak jih opredeljuje glede na njihove učinke. 13 
36. Pritožnik v okviru tega dela pritožbenega razloga 14 presenetljivo ni izrecno izpodbijal izhodišča 
presoje Splošnega sodišča, kot je bilo navedeno v točki 37 izpodbijane sodbe. V tej točki je navedeno, 
da „v obravnavani zadevi ni sporno, da se je z zakono m iz leta 1996 , s katerim so se zmanjšali 
prispevki za socialno varnost, uvedeni z zakono m iz leta 1990 , izboljšal pravni položaj podjetja France 
Télécom glede na predhodno ureditev in se je torej načeloma ustvarila prednost v njegovo korist“. 
37. Vseeno se v obravnavanem primeru postavlja vprašanje, ali se je Splošno sodišče tako ali drugače 
zmotilo glede metodologije opredelitve prednosti s tem, da je potrdilo pristop, ki ga je Komisija 
uporabila v spornem sklepu. Kljub razmeroma tehnični naravi zadevnih ukrepov je treba v okviru 
pritožbe preveriti izbiro upoštevnega referenčnega okvira, ključnega za ugotovitev gospodarske 
prednosti, ki naj bi jo pridobilo podjetje France Télécom, in torej za opredelitev teh ukrepov kot 
„državne pomoči“ v smislu člena 107(1) PDEU. 15 
38. V zvezi s tem opozarjam, da je Komisija kot „običajno ureditev“, to je referenčno ureditev, od 
katere odstopa sporni ukrep, sprejet leta 1996 , uporabila ureditev, ki velja za pokojnine javnih 
uslužbencev v podjetju France Télécom od njegove privatizacije leta 1990 . Splošno sodiščejeto 
odločitev potrdilo v točki 37 in naslednjih izpodbijane sodbe. 
39. Po mojem mnenju je ni treba grajati. 
11 — Sodbi France Télécom/Komisija (C-81/10 P, EU:C:2011 :811, točka 16 in navedena sodna praksa) in Eventech (C-518/13, EU:C:2015 :9, 
točka 33 in navedena sodna praksa). 
12 — Sodba Belgija/Komisija (C-5/01, EU:C:2002 :754, točka 39). 
13 — Sodbi France Télécom/Komisija (C-81/10 P, EU:C:2011 :811, točka 17 in navedena sodna praksa) in BVVG (C-39/14, EU:C:2015 :470, 
točka 52 in navedena sodna praksa). 
14 — Po drugi strani pa je Splošnemu sodišču v okviru tretjega dela prvega pritožbenega razloga očital, da se je zadovoljilo z ugotovitvijo, da je 
zakon iz leta 1996 izboljšal finančni položaj podjetja France Télécom, „ne da bi preučilo sedanji ali potencialni učinek na zadevni trg“. 
15 — In to čeprav se nekateri deli trditev podjetja Orange zdijo podobni bodisi preprostim ponovitvam trditev, ki so bile že navedene pred 
Splošnim sodiščem, bodisi presoji in opredelitvi dejstev Splošnega sodišča. 
ECLI:EU:C:2016 :78 8 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
40. Prvič, kar zadeva trditev, izpeljano iz sodbe Enirisorse, 16 je treba poudariti, da ukrepa v skladu s to 
sodbo sicer ni mogoče opredeliti kot državno pomoč, kadar zgolj preprečuje bremenitev proračuna 
upravičenca do tega ukrepa s stroški, ki jih v običajnih razmerah ne bi bilo, vendar pa je treba še 
izkazati, da je sporni ukrep povezan s predhodnim državnim ukrepom in namenjen izničenju njegovih 
učinkov. Ta sodba ni namenjena potrjevanju kakršne koli teorije strukturne pomanjkljivosti, ampak se 
nanaša, kot je pravilno navedlo Splošno sodišče, na čisto poseben primer ureditve, ki dvakrat odstopa 
od splošne pravne ureditve. 
41. Poudariti je namreč treba, da se je sodba Enirisorse (C-237/04, EU:C:2006 :197) nanašala na zelo 
poseben državni ukrep v zvezi s splošnim civilnopravnim pravilom, ki je delničarjem le v taksativno 
navedenih primerih omogočalo izstop iz družbe z izplačilom njihovih delnic. Italijanski zakono dajalec 
je z odstopanjem od tega splošnega pravila določil, da lahko izključno delničarji podjetja Sotacarbo 
v določenem številu primerov izstopijo in so hkrati upravičeni do navedenega izplačila. Ta odstopajoča 
pravica je bila spremenjena z zakono m, sprejetim nekaj let pozneje, ki je določal, da se delničarjem 
podjetja Sotacarbo, med katerimi je bila družba Enirisorse, ki uporabijo pravico do izstopa, ne izplača 
več znesek njihovih delnic. Namen zadnjenavedenega ukrepa je bil ravno izničiti prednost, ki bi jo 
navedeni delničarji pridobili z uporabo navedene ureditve, tako da jim je bila naložena obveznost, da 
se za uveljavitev izjemne pravice do izstopa odpovejo vsem pravicam do premoženja družbe in plačajo 
še neporavnane kapitalske deleže. Z ukrepom se je tako preprečilo, da bi bil zaradi uporabe izjemne 
ureditve proračun zadevne družbe obremenjen s stroški, to je izplačilom delnic družbam delničarkam, 
ki jih ureditev, ki bi se za družbo običajno uporabljala, ne določa. 
42. V tej zadevi je pragmatična rešitev Sodišča temeljila na dejstvu, da je bil sporni ukrep tesno 
povezan z odstopajočo ureditvijo, ki se je predhodno uporabljala. S tem ukrepom, ki je zgolj izničil 
prednost, ki je bila družbi Enirisorse predhodno odobrena v obliki izjemne pravice do izstopa, torej ni 
bila podeljena gospodarska prednost v korist podjetja Sotacarbo. 17 
43. V obravnavanem primeru ni tako. 
44. Podjetje France Télécom je moralo v skladu z zakono m iz leta 1990 namreč plačevati poseben 
prispeve k, ki se jasno razlikuje od prispevka, ki ga določa splošna ureditev pokojninskega prava, 
vendar pa ga ni mogoče obravnavati kot prispeve k, ki odstopa od splošne pravne ureditve, saj za 
prispevke za pokojnine javnih uslužbencev prej ni veljala splošna ureditev za pokojninske prispevke. 
Sistem za financiranje pokojnin javnih uslužbencev namreč izhaja iz ureditve, ki je pravno drugačna in 
jasno ločena od ureditve, ki se uporablja za osebe, zaposlene v skladu z zasebnim pravom, kot so 
zaposleni konkurentov podjetja France Télécom. 
45. Zlasti se ne zdi, da bi za prispevke v zvezi s stroški pokojnin javnih uslužbencev veljala splošna 
ureditev za pokojninske prispevke, na podlagi česar bi bilo mogoče sklepati, da v obravnavanem 
primeru ta predstavlja ureditev, ki se običajno uporablja. V nasprotju s tem, kar trdi podjetje Orange, 
namen spornega ukrepa ni preprečiti bremenitve podjetja France Télécom s stroški, ki v običajnih 
razmerah ne bi smeli bremeniti njegovega proračuna. V obravnavanem primeru ni mogoče utemeljeno 
trditi, da se je z ureditvijo, ki se je uporabljala od leta 1996 , poskušalo popraviti položaj podjetja France 
Télécom, ki naj bi bilo zaradi posebne ureditve izpostavljeno dodatnim stroškom, ki so se jim 
konkurenčna podjetja, za katera se je uporabljala splošna pravna ureditev, v običajnih tržnih razmerah 
izognila. 
16 — C-237/04, EU:C:2006 :197, točke od 43 do 49.  
17 — Sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura v zadevi Enirisorse (C-237/04, EU:C:2006 :21, točka 32).  
ECLI:EU:C:2016 :78 9 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
46. Drži sicer, da se kot „državna pomoč“ v smislu člena 107(1) PDEU opredelijo ukrepi, dodeljeni iz 
državnih sredstev, ki upravičeno podjetje postavljajo v ugodnejši finančni položaj od položaja njegovih 
konkurentov ali ki jih je treba obravnavati kot gospodarsko prednost, ki je upravičeno podjetje 
v običajnih tržnih razmerah ne bi dobilo. 18 
47. Sklicevanje na običajne tržne razmere in/ali položaj drugih konkurentov se mi zdi smiselno, le čeje 
zaželeno primerjalno preučevanje ob upoštevanju posameznega zadevnega ukrepa, ki ga ni mogoče 
analizirati kot „pozitivno dajatev“ ali kot ukrep, ki je enakovreden takšni dajatvi. Drugače povedano, ta 
sodna praksa ne more biti upoštevna, čeje ad hoc narava zadevnega ukrepa, ki je v obravnavanem 
primeru samoumevna glede na spremem bo statusa podjetja France Télécom, jasno razvidna. Poleg 
tega opažam določeno neskladje med trditvama, da se podjetje France Télécom zaradi zakona iz 
leta 1990 sooča s strukturno pomanjkljivostjo, ki ga na nek način postavlja v čisto poseben položaj, na 
eni strani in da je treba obstoj gospodarske prednosti oceniti ob upoštevanju „običajnih tržnih razmer“ 
na drugi strani. 
48. Drugič, trditev podjetja Orange, ki se bolj splošno nanaša na to, da je bil namen spornega ukrepa 
odpraviti strukturno pomanjkljivost ali omejitev podjetja, ni nič bolj prepričljiva. 
49. Sodišče je namreč pojasnilo, da okoliščina, da poskuša država članica z enostranskimi ukrepi pogoje 
konkurence v določenem gospodarskem sektorju približati tistim v drugih državah članicah, tem 
ukrepom ne more odvzeti narave pomoči. 19 
50. Ta sodna praksa neposredno dopolnjuje pravilo, v skladu s katerim se za opredelitev ukrepa kot 
državno pomoč ne upoštevajo njegovi vzroki ali cilji, saj so pomem bni le njegovi učinki. Poleg tega 
menim, da dejstvo, da poskuša dr žavni organ z odrejanjem posebnih ukrepov izravnati nalaganje 
posebnih stroškov, ki so posledica spremem be statusa danega subjekta, vendar niso povezani 
z izpolnjevanjem obveznosti javne službe v okoliščinah iz sodbe Altmark Trans in Regierungspräsidium 
Magdeburg, 20 tem ukrepom ne more odvzeti narave gospodarske prednosti, ki jo je mogoče opredeliti 
kot „državno pomoč“ v smislu člena 107(1) PDEU. Čeprav ni mogoče zanikati, da se je Splošno 
sodišče ob nekaterih priložnostih od tega pravila res oddaljilo, sta navedeni zadevi, 21 kolikor vem, 
edina taka primera 22 in ju Sodišče v nobenem primeru ni potrdilo 23. 
51. Trdno oporo tej sodni praksi predstavlja tudi dejstvo, da se izravnava strukturnih pomanjkljivosti 
po potrebi lahko upošteva v okviru preučevanja združljivosti danega ukrepa državne pomoči – na 
primer ukrepov v obliki regionalnih 24 ali okoljskih pomoči 25 – z notranjim trgom v skladu 
s členom 107(3) PDEU. 
52. Kot sem že predhodno poudaril, kar zadeva podlago za sporni ukrep, nikakor nisem prepričan, da 
je podjetje France Télécom zaradi sprejetja zakona iz leta 1990 utrpelo strukturno ali konkurenčno 
pomanjkljivost v pravem pomenu besede, to je pomanjkljivost, ki naj bi jo odpravili z zakono m iz 
leta 1996 . 
18 — Glej v tem smislu sodbi Libert in drugi (C-197/11 in C-203/11, EU:C:2013 :288, točka 83 in navedena sodna praksa) in Francija/Komisija 
(C-559/12 P, EU:C:2014 :217, točka 94 in navedena sodna praksa). 
19 — Glej sodbo Comitato „Venezia vuole vivere“ in drugi/Komisija (C-71/09 P, C-73/09 P in C-76/09 P, EU:C:2011 :368, točka 95 in navedena 
sodna praksa), s katero je bil s tega vidika razveljavljen kazuistični pristop, ki ga je zagovarjalo Splošno sodišče v sodbi Hotel Cipriani in 
drugi/Komisija (T-254/00, T-270/00 in T-277/00, EU:T:2008 :537). 
20 — C-280/00, EU:C:2003 :41. 
21 — Sodbi Danske Busvognmænd/Komisija (T-157/01, EU:T:2004 :76, točka 196 in naslednje) in Hotel Cipriani in drugi/Komisija (T-254/00, 
T-270/00 in T-277/00, EU:T:2008 :537, točka 86 in naslednje). 
22 — O tem pričajo poznejše sodbe Splošnega sodišča (glej zlasti sodbo British Telecommunications in BT Pension Scheme Trustees/Komisija, 
T-226/09 in T-230/09, EU:T:2013 :466, točka 71, in sklep Stahlwerk Bous/Komisija, T-172/14 R, EU:T:2014 :558, točka 59). 
23 — Glej sodbo Comitato „Venezia vuole vivere“ in drugi/Komisija (C-71/09 P, C-73/09 P in C-76/09 P, EU:C:2011 :368, točke 92 in od 94 
do 96). 
24 — Glej zlasti v zadevi „Azori“ sodbo Portugalska/Komisija (C-88/03, EU:C:2006 :511, točka 77). 
25 — Glej sodbo Komisija/Nizozemska (C-279/08 P, EU:C:2011 :551, točka 75 in navedena sodna praksa). 
ECLI:EU:C:2016 :78 10 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
53. Zdi se mi, da je bila z zakono m iz leta 1990 uvedena čisto posebna ureditev financiranja pokojnin 
nekdanjih javnih uslužbencev podjetja France Télécom. V skladu s to ureditvijo je država pravzaprav še 
vedno edina, ki mora izplačevati pokojnine javnih uslužbencev. 
54. Namen tega zakona je urediti protidajatev, ki jo mora plačati podjetje France Télécom, ker so mu 
dani na razpolago javni uslužbenci, to je protidajatev, za katero ni dokazano, da bi bila neugodna za to 
podjetje. 
55. Kot je ugotovila Komisija v točki 104 obrazložitve spornega sklepa, ne da bi pritožnik to na prvi 
stopnji resno izpodbijal, stroški, ki jih podjetju France Télécom ni treba plačevati, niso bili niti novi, 
saj je bila v zakonu iz leta 1990 povzeta predhodna proračunska praksa, niti nepredvideni, saj je 
podjetje za ta namen oblikovalo rezervacije, niti niso pomenili odstopanja od splošne pravne ureditve 
na področju socialne varnosti, saj ta ne velja za protidajatev, ki jo plačuje podjetje France Télécom. 
56. Dejstvo, da se je finančna obveznost, ki je bila podjetju France Télécom naložena v skladu 
z zakono m iz leta 1990 , pozneje zaradi upadajočega števila javnih uslužbencev, ki jih podjetje 
zaposluje in plačujejo prispeve k, dojemala kot neugodna in celo pretirana, ni povezano z obstojem 
strukturne prednosti. Ta položaj izhaja iz odločitve zakono dajalca, da se ne glede na spremem bo 
statusa podjetja France Télécom v njem ohrani določeno število javnih uslužbencev, in sicer skupaj 
s prednostmi in slabostmi, povezanimi s to odločitvijo. 
57. Tretjič, kot dopolnilo k tistemu, kar sem navedel zgoraj v zvezi z razlago, ki jo je treba upoštevati 
v zvezi s sodbo Enirisorse (C-237/04, EU:C:2006 :197), moram poudariti, da izbrani referenčni okvir, to 
je „običajni položaj“, s katerim je treba primerjati položaj, ki izhaja iz zadevnega ukrepa, ne more biti 
izenačen z „ureditvijo za prispevke delodajalca za pokojnine, določene s splošno ureditvijo na področju 
socialne varnosti, ki se uporablja za podjetja, konkurenčna podjetju France Télécom“. Obstoja 
gospodarske prednosti ni mogoče analizirati glede na stroške iz naslova prispevkov splošne ureditve, ki 
jih nosijo konkurenti podjetja France Télécom, iz preprostega razloga, ker stroški za financiranje 
pokojnin svojih nekdanjih javnih uslužbencev, ki jih nosi podjetje France Télécom, niso povezani 
z navedenim splošnim sistemom. 
58. Sprejetje zakona iz leta 1990 pomeni nadaljevanje dotlej veljavnega sistema za financiranje 
pokojnin. Z zakono m iz leta 1996 pa se je, nasprotno, temeljito spremenila finančna obveznost 
podjetja France Télécom, ki izvira iz odločitve, da javni uslužbenci, zaposleni v tem podjetju, ostanejo. 
59. Nazadnje je treba zaradi obveznosti sodišča, da preuči obstoj morebitnega protislovja v obrazložitvi 
spornega sklepa, preučiti, ali si niso točka 97 obrazložitve spornega sklepa (v kateri je navedeno, da 
„dodelitev državnih uslužbencev podjetju France Télécom brez protidajatve v zvezi s pokojninami, ki 
se izplačajo ali se bodo izplačale, pomeni za navedeno podjetje jasno prednost“) na eni strani ter 
točka 102 obrazložitve istega sklepa (v kateri je navedeno, da „je referenčni položaj za presojanje 
položaja podjetja France Télécom položaj javnega ali zasebnega podjetja, ki zaposluje javne 
uslužbence, ki ohranijo svoj status“) in sklicevanje na pravično in konkurenčno stopnjo pri 
preučevanju združljivosti pomoči na podlagi člena 107(3)(c) PDEU na drugi strani v nasprotju. 
60. V zvezi s tem je treba opozoriti, da je Komisija s točko 97 obrazložitve spornega sklepa želela 
odgovoriti na trditev, da je podjetje France Télécom zaradi zakona iz leta 1990 utrpelo strukturno 
pomanjkljivost. 
61. Namen točke 102 obrazložitve istega sklepa je bil opraviti primerjavo s posebnim položajem 
podjetja La Poste v zvezi z ukrepom, ki je zelo podoben obravnavanemu primeru. Komisija je v tej 
točki obrazložitve poudarila zlasti, da so „določbe pokojninskega sistema za javne uslužbence podjetja 
France Télécom pred reformo leta 1996 enake kot v primerljivem sistemu, ki je v takratnem obdobju 
veljal za podjetje La Poste“. 
ECLI:EU:C:2016 :78 11 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
62. Kar zadeva sklicevanje na pravično in konkurenčno stopnjo v okviru preučevanja združljivost 
pomoči, ta izhaja, kot je na obravnavi povsem ustrezno pojasnila Komisija, iz dejstva, da je referenčni 
datum za opredelitev prednosti, ki je element pomoči v smislu člena 107(1) PDEU, v obravnavanem 
primeru drugačen od datuma, ki se upošteva pri preučitvi združljivosti pomoči na podlagi 
odstavka 3(c) istega člena. Prednost je treba opredeliti glede na učinke, nastale od datuma sprejetja 
spornega ukrepa. Nasprotno pa je preučitev združljivosti ukrepa pomoči v celoti usmerjena 
v prihodnje trende in zahteva postavitev v položaj optimalne liberalizacije telekomunikacijskih trgov 
ter odprave prednosti in omejitev, s katerimi se srečujejo nekateri tradicionalni operaterji zaradi 
vzpostavitve nekdanjih državnih monopolov. 
63. Posledično menim, da v spornem sklepu ni protislovij v zvezi s tem in da je zato treba prvi del 
prvega pritožbenega razloga zavrniti. 
2. Drugi del pritožbenega razloga: trditev, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji 
selektivnosti spornega ukrepa 
64. Podjetje Orange meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je v točkah 52in53 
izpodbijane sodbe razsodilo, da je sporni ukrep selektiven, ker se nanaša samo na podjetje Orange. To 
podjetje meni, da je individualen državni ukrep selektiven, samo če danemu podjetju daje prednost 
glede na druga podjetja v dejansko in pravno primerljivem položaju. Podjetje Orange meni, da 
Splošno sodišče v obravnavanem primeru ni moglo zgolj domnevati, da je pogoj selektivnosti 
izpolnjen zaradi povsem ad hoc narave spornega ukrepa. 
65. Popolnoma sem prepričan, da je treba ta del pritožbenega razloga zavrniti. 
66. Kot sem nedavno navedel v zadevi, v kateri je bila izrečena sodba Komisija/MOL, 26 je preučevanje 
pogoja selektivnosti iz člena 107(1) PDEU smiselno, samo ko se obravnava splošni državni ukrep. 
67. Zahteva selektivnosti ima namreč različno vlogo glede na to, ali je zadevni ukrep predviden kot 
individualna pomoč ali pa kot splošna shema pomoči. Opredelitev gospodarske prednosti pri presoji 
individualnega ukrepa načeloma omogoča domnevo njegove „specifičnosti“ in torej ugotovitev, da je 
tudi selektiven. V okviru presoje splošne sheme pa selektivnost omogoča ugotovitev, ali domnevna 
prednost, čeprav naslovljena na vse gospodarske subjekte, resnično in ob upoštevanju objektivnih 
meril, ki jih določa, koristi zgolj nekaterim vrstam podjetij ali skupin podjetij. 27 
68. Sodišče je tako pojasnilo, da v primeru individualne pomoči opredelitev gospodarske prednosti 
načeloma omogoča domnevo njene selektivnosti, 28 kar po mojem mnenju velja ne glede na to, ali na 
zadevnem trgu ali trgih obstajajo operaterji v dejansko in pravno primerljivem položaju. 
69. Sporni ukrep v obravnavanem primeru, s katerim so bili zmanjšani stroški, povezani izključno 
s pokojninami javnih uslužbencev podjetja France Télécom, kot izhaja iz mehanizma, uvedenega 
z zakono m iz leta 1996 , je nesporno individualen. Preučitev selektivnosti spornega ukrepa, ki jo 
predlaga podjetje Orange, v takih okoliščinah ni smiselna. 
70. Sodna praksa, ki jo navaja pritožnik, se nanaša na splošne zakono dajne ukrepe in torej temu ne 
daje nobene podlage. 
26 — Glej moje sklepne predloge v zadevi Komisija/MOL (C-15/14 P, EU:C:2015 :32, točka 47). Glej sodbo Komisija/MOL (C-15/14 P, 
EU:C:2015 :362, točka 60). 
27 — Glej moje sklepne predloge v zadevi Komisija/MOL (C-15/14 P, EU:C:2015 :32, točke od 50 do 52). 
28 — Glej sodbo Komisija/MOL (C-15/14 P, EU:C:2015 :362, točka 60). 
ECLI:EU:C:2016 :78 12 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
71. Najprej je namreč treba v zvezi z zadevo, v kateri je bila izrečena sodba 3M Italia, 29 poudariti, da se 
je pred italijanskim sodiščem izpodbijala nacionalna določba z davčnega področja, 30 zlasti z vidika 
prava državnih pomoči. Sodišče, ki je moralo pojasniti, ali in v kolikšni meri sporni državni ukrep 
izpolnjuje pogoj selektivnosti iz člena 107(1) PDEU, je razsodilo, da je treba za presojo, ali je neki 
ukrep, ki ga je izrecno obravnavalo kot „splošen“, 31 selektiven, preučiti, ali v okviru dane pravne 
ureditve ta ukrep pomeni prednost za nekatera podjetja glede na druga podjetja v dejansko in pravno 
primerljivem položaju. Zadnjenavedena ugotovitev še zdaleč ne podpira stališča podjetja Orange, 
ampak potrjuje predpostavko, da je preučitev selektivnosti ukrepa smiselna, le kadar obstaja splošni 
ukrep, s katerim se vzpostavi razlikovanje med podjetji, ki ne izvira „iz narave ali sistematike ureditve, 
v katero [spada]“. 32 
72. Enako so bile v zadevi, v kateri je bila izrečena sodba Trapeza Eurobank Ergasias (C-690/13, 
EU:C:2015 :235), vprašljive ugodnosti, ki jih je imela banka Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE) na 
podlagi zakona 4332 /1929 , 33 in sicer oprostitev nekaterih stroškov, kot so pravica do enostranske 
ustanovitve hipoteke na nepremičninah kme tovalcev ali drugih oseb, ki opravljajo dejavnost, povezano 
s kme tijsko, pravica predlagati izvršbo že na podlagi zasebne listine ter oprostitev plačila stroškov in 
taks pri ustanovitvi te hipoteke in predlaganju take izvršbe. V takih okoliščinah je Sodišče, ki mu je bil 
predložen predlog za sprejetje predhodne odločbe, da bi se ugotovilo, ali je ta nacionalni ukrep mogoče 
opredeliti kot „državno pomoč“ v smislu člena 87(1) ES (postal člen 107(1) PDEU), zgolj navedlo, da 
„[i]z spisa, predloženega Sodišču, ni razvidno, da so druge banke do take oprostitve upravičene, kar bi 
lahko pomenilo, da je ta ukrep selektiven“. 
3. Tretji del pritožbenega razloga: trditev, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji 
merila vpliva na konkurenco 
73. Podjetje Orange Splošnemu sodiščuočita, da je napačno uporabilo pravo in ni izpolnilo obveznosti 
obrazložitve, ker je v točkah 63 in 64 izpodbijane sodbe ocenilo, da je merilo vpliva na konkurenco 
izpolnjeno, saj je bilo mogoče s finančnimi sredstvi, ki so se sprostila s spornim ukrepom, pospešiti 
razvoj dejavnosti podjetja Orange na trgih, ki so bili po novem odprti za konkurenco, in da naj bi 
podjetje Orange priznalo, da je bil navedeni ukrep nujno potreben za njegovo sodelovanje pri razvoju 
konkurence. Pri tem zlasti trdi, da bi moralo Splošno sodišče po pregledu presoje Komisije ugotoviti, 
da obstoj protikonkurenčnega učinka ni bil veljavno dokazan, saj je opredeljeni referenčni okvir 
vključeval le podjetje Orange, Komisija pa naj bi priznala, da je bil zadevni ukrep nujen za 
zagotavljanje konkurence na podlagi zaslug na trgu, ki se je odpiral za konkurenco. 
74. Po mojem mnenju je treba tudi ta zadnji del prvega pritožbenega razloga zavrniti. 
75. Kar zadeva očitek v zvezi z neobrazložitvijo, menim, da so v izpodbijani sodbi jasno predstavljeni 
razlogi, zakaj je Splošno sodišče potrdilo presojo Komisije, kar zadeva pogoj v zvezi z izkrivljanjem 
konkurence. Uporabljena obrazložitev je, v skladu z zahtevami, ki izhajajo iz ustaljene sodne prakse na 
tem področju, 34 zadevnim osebam omogočila, da so se seznanile z razlogi, na katerih temelji 
izpodbijana sodba, Sodišču pa, da ima na voljo dovolj elementov za izvajanje nadzora v okviru 
pritožbe. 
29 — C-417/10, EU:C:2012 :184.  
30 — In sicer člen 3(2 bis)(b) uredbe-zakona št. 40/2010 (GURI št. 71 z dne 26. marca 2010 ), ki je bila s spremem bami preoblikovana v zakon  
št. 73/2010 (GURI št. 120 z dne 25. maja 2010 ). 
31 — Glej točko 39 sodbe. 
32 — Glej točke od 40 do 43 sodbe. 
33 — FEK A’ 283. 
34 — Glej sodbe ArcelorMittal Luxembourg/Komisija in Komisija/ArcelorMittal Luxembourg in drugi (C-201/09 P in C-216/09 P, EU:C:2011 :190, 
točka 78), Land Burgenland in drugi/Komisija (C-214/12 P, C-215/12 P in C-223/12 P, EU:C:2013 :682, točka 81) in Francija/Komisija 
(C-559/12 P, EU:C:2014 :217, točka 88). 
ECLI:EU:C:2016 :78 13 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
76. Poleg tega menim, da ugotovitve Splošnega sodišča ne vsebujejo napak. Zlasti dejstvo, ki ga 
priznava tudi podjetje Orange, da je bilo mogoče s finančnimi sredstvi, ki so se sprostila s tem 
ukrepom in katerih diskontirani znesek je leta 1996 znašal več kot 13 milijard EUR, pospešiti razvoj 
pritožnikovih dejavnosti, kaže prav to, da je ta ukrep vsaj potencialno vplival na konkurenco in to ne 
glede na to, kakšen je bil njegov cilj, ki je bil lahko tudi v skupnem interesu. 
77. Ob upoštevanju vsega navedenega predlagam, naj se prvi pritožbeni razlog zavrne. 
C – Drugi pritožbeni razlog: trditev, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji 
združljivosti spornega ukrepa z notranjim trgom 
1. Prvi del pritožbenega razloga: trditev, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva in kršilo obveznost 
obrazložitve pri presoji namena izrednega pavšalnega prispevka 
78. Podjetje Orange meni, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva, ki so mu bila predložena, in kršilo 
obveznost obrazložitve, ker je v točkah 93 in 94 izpodbijane sodbe ocenilo, da besedilo člena 30 
zakona iz leta 1990 , ki je bilo spremenjeno s členom 6 zakona iz leta 1996 , ne nasprotuje razlagi, 
v skladu s katero izredni pavšalni prispeve k ni prispeve k za socialno varnost, ampak ima druge cilje, 
ter da torej Komisija ni napačno uporabila prava, ker je menila, da neupoštevanja tveganj, ki niso 
skupna, v odvezujočem prispevku delodajalca, ni mogoče nadomestiti z navedenim prispevkom. 
79. Menim, da tega dela trditev pritožnika ni mogoče sprejeti. 
80. V zvezi s tem je treba opozoriti, da je treba v obravnavani zadevi pri nadzoru nad izkrivljanjem 
dejstev – ki ga je treba kot izjemo od načela, po katerem Sodišče, ki mu je predložena pritožba, ni 
pristojno preverjati dejstev, razumeti ozko – ugotoviti, ali iz listin očitno izhaja, da je Splošno sodišče 
spremenilo obseg, ki ga je treba pripisati zakonu iz leta 1996 . 35 
81. Natančneje, ugotoviti je treba, ali so ugotovitve iz točk 92 in 93 izpodbijane sodbe v zvezi z naravo 
spornih prispevkov, opisanih v členu 6 zakona iz leta 1996 , očitno napačne. 
82. Zdi se mi, da ni tako. 
83. Kot je razvidno iz podatkov spisa, člen 30 zakona iz leta 1990 , ki je bil spremenjen s členom 6 
zakona iz leta 1996 , določa, da mora podjetje France Télécom v državno blagajno v zameno za 
obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin države na eni strani vplačati „odvezujoči prispeve k 
delodajalca, katerega [s]topnja […] se izračuna tako, da se obvezni prispevki za socialno varnost in 
davki na osnovi plač za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za 
katera velja splošna pravna ureditev dajatev za socialno varnost, izenačijo“ (glej točko (c) te določbe). 
Ta določba na drugi strani v točki (d) nalaga „izredni pavšalni prispeve k, katerega načini plačila bodo 
določeni s finančnim zakono m“. 
84. Splošno sodišče vtočkah od 92 do 94 izpodbijane sodbe s potrditvijo ugotovitve Komisije, da cilj 
prispevka delodajalca, drugače kakor cilj izrednega pavšalnega prispevka, ni zagotoviti pravično in 
konkurenčno stopnjo ter da torej neupoštevanja tveganj, ki niso skupna, v odvezujočem prispevku 
delodajalca ni mogoče nadomestiti z izrednim pavšalnim prispevkom, nikakor ni izkrivilo dejstev niti 
ni po mojem mnenju napačno uporabilo prava, kar bi bilo treba grajati v okviru te pritožbe. 
35 — Za razmeroma novo ponazoritev vrste nadzora, ki ga izvaja Sodišče v zvezi z obsegom zadevnega nacionalnega prava, glej pristop v zadevi, 
v kateri je bila izrečena sodba Francija/Komisija (C-559/12 P, EU:C:2014 :217, točke od 78 do 83). 
ECLI:EU:C:2016 :78 14 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
85. V nasprotju s stališčem pritožnika točka 93 izpodbijane sodbe ne obravnava izključno vprašanja, ali 
je izredni pavšalni prispeve k iz člena 6 zakona iz leta 1996 za podjetje Orange „prispeve k za socialno 
varnost“ ali ne, ampak si prizadeva ugotoviti, ali je ta prispeve k, tako kot odvezujoči prispeve k 
delodajalca, dejansko namenjen zagotavljanju pravične in konkurenčne stopnje. Splošno sodiščeje 
tako želelo odgovoriti prav na trditve pritožnika, navedene v točki 91 izpodbijane sodbe v zvezi 
s povezavo, ki jo je treba vzpostaviti med saldom izrednega pavšalnega prispevka in plačilom prispevka 
delodajalca. 
86. Poleg tega menim, da ni mogoče šteti, da ugotovitve Splošnega sodišča iz točkod92do94 
izpodbijane sodbe niso dovolj obrazložene. Splošno sodišče je namreč pravno zadostno odgovorilo na 
pritožnikove trditve v tem kontekstu. Te ugotovitve pritožniku omogočajo, da se seznani z razlogi, iz 
katerih je Splošno sodišče zavrnilo te trditve, Sodišču pa, da ima na voljo dovolj elementov za izvajanje 
nadzora. 36 
87. Nazadnje se mi zdi, da poskuša pritožnik pod pretvezo napačne uporabe prava Splošnega sodišča 
v resnici izpodbijati njegovo presojo dejstev. Vendar pa ta presoja ni pravno vprašanje, ki bi bilo 
predmet nadzora Sodišča. 37 
2. Drugi del pritožbenega razloga: trditev, da je Splošno sodišče pri presoji „precedensa La Poste“ 38 
kršilo obveznost obrazložitve 
88. Podjetje Orange meni, da je Splošno sodiščekršilo obveznost obrazložitve, ker je v točkah od 99 
do 101 izpodbijane sodbe zgolj povzelo presojo Komisije, ne da bi analiziralo trditve, ki jih je navedlo 
podjetje Orange, da bi dokazalo, da je ta presoja napačna. Poleg tega naj Splošno sodiščenebi 
preučilo drugih trditev podjetja Orange, s katerimi je to želelo dokazati, da Komisija ni upravičeno 
različno obravnavala reforme pokojnin javnih uslužbencev podjetja Orange, in reforme pokojnin 
javnih uslužbencev podjetja La Poste. 
89. Menim, da je treba trditve v okviru tega dela pritožbenega razloga razglasiti za brezpredmetne, saj 
se nanašajo na razloge, katerih razveljavitev ne more povzročiti razveljavitve izpodbijane sodbe. 39 
90. Ugotoviti je namreč treba, da so bile ugotovitve Splošnega sodišča iz točk od 99 do 101 izpodbijane 
sodbe v zvezi z vrednostjo, ki jo je treba pripisati Odločbi 2008 /204, navedene le dodatno, kot je jasno 
razvidno iz uporabe izraza „poleg tega“ na začetku točke 99 te sodbe. 
91. V zvezi s tem je treba dodati, da pritožnik v drugem delu drugega tožbenega razloga, navedenega 
pred Splošnim sodiščem, v bistvu trdil, da je Komisija, ker za ta postopek ni uporabila enakega 
razlogovanja kot v Odločbi 2008 /204 v zvezi z reformo, primerljivo s tisto, ki se je izvedla za 
pritožnika, storila več napak pri presoji ter kršila načeli nediskriminacije in enakega obravnavanja. 40 
36 — Glej sodno prakso, navedeno v opombi 33. 
37 — Sodba Alliance One International in Standard Comme rcial Tobacco/Komisija in Komisija/Alliance One International in drugi 
(C-628/10 P in C-14/11 P, EU:C:2012 :479, točka 85 in navedena sodna praksa). 
38 — Odločba Komisije 2008 /204/ES z dne 10. oktobra 2007 o državni pomoči Francije v zvezi z reformo financiranja pokojnin državnih 
uslužbencev, zaposlenih pri La Poste (UL 2008 , L 63, str. 16). 
39 — Glej v tem smislu sodbe Aéroports de Paris/Komisija (C-82/01 P, EU:C:2002 :617, točki 41 in 67 in navedena sodna praksa), Dansk 
Rørindustri in drugi/Komisija (C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P in C-213/02 P, EU:C:2005 :408, točka 148 in 
navedena sodna praksa) in InnoLux/Komisija (C-231/14 P, EU:C:2015 :451, točka 83). 
40 — Glej točko 97 izpodbijane sodbe. 
ECLI:EU:C:2016 :78 15 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
92. Splošno sodišče je v odgovor na to trditev navedlo, kot je to poudarila Komisija, da je treba 
zakonitost sklepa Komisije, s katerim se ugotovi, da pomoč ne izpolnjuje pogojev za uporabo 
odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU, presojati izključno v okviru tega člena in ne glede na domnevno 
predhodno prakso. 41 
93. Splošno sodišče je zgolj kot dopolnitev navedlo, da je Komisija v točkah od 152 do 165 obrazložitve 
spornega sklepa izključila možnost, da bi bili podjetji La Poste in France Télécom v obdobju zadevnih 
reform v zvezi z njima v dejansko in pravno podobnem položaju. 42 V zvezi s presojo izrednega 
pavšalnega prispevka v obeh primerih, ki jo pritožnik v obravnavanem primeru izpodbija, je Splošno 
sodišče zlasti poudarilo, da je Komisija navedla, da je bil pogoj, s katerim je bila naložena drugačna 
namem bnost izrednega pavšalnega prispevka podjetja La Poste, določenpotem, ko je začela formalni 
postopek preiskave. To ji je omogočilo presojo tega prispevka z vidika pravične in konkurenčne 
stopnje, medtem ko je bil v primeru podjetja France Télécom izredni pavšalni prispeve k uveden veliko 
prej in zunaj okvira postopka, ki ga je začela Komisija. 43 
94. Ker je treba drugi del drugega pritožbenega razloga razglasiti za brezpredmeten, je treba drugi 
pritožbeni razlog zavrniti kot delno neutemeljen in delno brezpredmeten. 
D – Tretji pritožbeni razlog: trditev, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji obdobja, 
v katerem je pomoč nevtralizirana z izrednim pavšalnim prispevkom 
95. Podjetje Orange trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva in nadomestilo obrazložitev, ker je 
vtočkah 107 in 108 izpodbijane sodbe navedlo, da je ukinitev stroškov nadomestila in čezmernega 
nadomestila del pomoči, opredeljene v členu 1 spornega sklepa, čeprav je v točki 119 obrazložitve 
spornega sklepa zgolj navedeno, da je sporna pomoč znižanje protidajatve, ki jo predstavlja prispeve k 
delodajalca, medtem ko stroški nadomestila in čezmernega nadomestila niso omenjeni. 
96. Pritožnik v svojih trditvah Splošnemu sodiščuočita, da je napačno nadomestilo obrazložitev, kar 
zadeva natančno opredelitev zadevne pomoči. 
97. Ta utemeljitev me ne prepriča. 
98. Splošno sodišče je sicer v točki 107 izpodbijane sodbe res navedlo, da „drži, da je v točki 119 
obrazložitve [spornega] sklepa, ki vsebuje sklepno ugotovitev o obstoju pomoči v smislu člena 107(1) 
PDEU, na žalost zgolj navedeno, da pomeni pomoč znižanje ‚protidajatve, ki jo predstavlja prispeve k 
delodajalca‘, pri čemer stroški nadomestila in čezmernega nadomestila niso omenjeni“. 
99. Splošno sodišče je vseeno menilo, da je bilo kljub tej nenatančni opredelitvi iz spornega sklepa 
„razvidno tako iz sobesedila [spornega] sklepa kot iz njegovega člena 1, da je pomoč po mnenju 
Komisije znižanje protidajatve, ki jo je prej plačeval tožnik, kar nujno vključuje vse stroške, ki jih je 
nosil pred začetkom veljavnosti spornega ukrepa“. 
100. Ob upoštevanju zadnjenavedene ugotovitve in ker se je Splošno sodišče izrecno sklicevalo na 
opredelitev pomočiv členu 1 spornega sklepa 44 ter navedbe v točkah 18 (vključno s preglednico 
št. 1) in 105 obrazložitve tega sklepa, 45 je po mojem mnenju pravilno ugotovilo, da Komisija ni kršila 
obveznosti obrazložitve. 46 
41 — Glej točko 98 izpodbijane sodbe. 
42 — Glej točko 99 izpodbijane sodbe. 
43 — Glej točko 100 izpodbijane sodbe. 
44 — Glej točko 104 izpodbijane sodbe. 
45 — Glej točko 105 izpodbijane sodbe. 
46 — Glej točko 109 izpodbijane sodbe. 
ECLI:EU:C:2016 :78 16 
SKLEPNI PREDLOGI N. WAHLA – ZADEVA C-211/15 P  
ORANGE/KOMISIJA  
101. Ob upoštevanju zgoraj navedenega menim, da je treba zadnji pritožbeni razlog zavrniti kot 
neutemeljen, zato je treba pritožbo v celoti zavrniti. 
V – Predlog 
102. Glede na zgoraj navedeno Sodišču predlagam, naj odloči: 
1. Pritožba se zavrne. 
2. Podjetju Orange SA se naloži plačilo stroškov. 
ECLI:EU:C:2016 :78 17