ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Vino – Opis in predstavitev vin – Uredbi št. 1493/1999 in 753/2002 (Uredba Sveta št. 1493/1999; uredbi Komisije št. 753/2002 in 316/2004) (Glej točke od 35 do 40.)

2. Postopek – Navajanje novih tožbenih razlogov v postopku (Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 48(2)) (Glej točko 64.)

3. Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Vino – Opis in predstavitev vin – Uredbi št. 1493/1999 in 753/2002 (Uredba Sveta št. 1493/1999; priloga VII, B, točka 1, b); Uredba Komisije št. 753/2002, člena 23 in 24) (Glej točko 72.)

4. Mednarodni sporazumi – Sklenitev – Smernice, ki jih Svet pošlje Komisiji, za sklenitev dvostranskih sporazumov (člen 300(1) ES; uredbi Komisije št. 753/2002 in 316/2004) (Glej točke od 74 do 78.)

5. Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Vino – Opis in predstavitev vin – Uredbi št. 1493/1999 in 753/2002 (Uredba Sveta št. 1493/1999; uredbi Komisije št. 753/2002 in 316/2004) (Glej točke od 86 do 88.)

6. Ničnostna tožba – Tožbeni razlogi (člen 230 ES; Uredba Komisije št.316/2004) (Glej točke od 100 do 103.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za delno razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 316/2004 z dne 20. februarja 2004 o spremembi Uredbe (ES) št. 753/2002 o določitvi nekaterih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1493/1999 glede opisa, poimenovanja, predstavitve in zaščite nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja (UL L 55, str. 16) v delu, v katerem spreminja člene 24, 36 in 37 Uredbe Komisije (ES) št. 753/2002 z dne 29. aprila 2002 (UL L 118, str. 1) v delu, ki se nanaša na zaščito tradicionalnih imen.

Izrek

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke skupnosti – Znaki, ki lahko sestavljajo znamko – Znaki, ki jih ni mogoče vidno zaznati – Vključitev – Pogoj – Znaki, ki so lahko grafično predstavljeni – Vonjalni znaki

(Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 4)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znaki, ki ne morejo sestavljati znamke – Vonjalni znak – Vonj zrele jagode

(Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člena 4 in 7(1)(a))

Summary

1. Člen 4 Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti je treba razlagati tako, da je znamka lahko sestavljena iz znaka, ki sam po sebi ni vidno zaznaven pod pogojem, da ga je mogoče grafično predstaviti, posebej s figurami, črtami ali črkami, predstavitev pa mora biti jasna, natančna, popolna sama po sebi, sprejemljiva, razumljiva, trajna in objektivna. Grafična predstavitev znaka mora omogočiti, da se ta lahko natančno identificira, da bi se zagotovilo dobro delovanje sistema registriranja znamk. Posledično se pogojev za priznanje veljavnosti grafične predstavitve ne sme spreminjati ali omiliti, da bi s tem olajšali registracijo znakov, katerih značaj otežuje grafično predstavitev.

Glede vonjalnih znakov ni mogoče izključiti, da je tak znak morebiti lahko predmet opisa, ki izpolnjuje vse pogoje iz člena 4 Uredbe št. 40/94.

(Glej točke 24, 25, 28 in 39.)

2. Znamka Skupnosti v smislu členov 4 in 7(1)(a) Uredbe št. 40/94 ne more biti sestavljena iz vonjalnega znaka, ki ni vidno zaznaven, razen če ga je mogoče grafično predstaviti, in je opisan z besedami „vonj zrele jagode“ ter ustreza barvni sliki zrele jagode.

Opis „vonj zrele jagode“, ki se lahko nanaša na več vrst jagod in zato na več različnih vonjev, namreč ni ne enopomenski ne natančen in ne dopušča neupoštevanja katerega koli subjektivnega elementa v postopku identifikacije in zaznave zahtevanega znaka.

Dalje slika jagode, ki predstavlja le sadje, ki je domnevno enakega vonja kot zadevni vonjalni znak, in ne zahtevanega vonja, ni grafična predstavitev vonjalnega znaka. Ker imajo jagode ali vsaj nekatere vrste jagod različen vonj, slika jagode, katere različnost ni določena, prav tako ne omogoča jasne in natančne opredelitve zahtevanega vonjalnega znaka.

Končno kombinacija sredstev predstavitve, ki sama po sebi niso sposobna izpolniti zahtev grafične predstavitve, ne zadostuje navedenim zahtevam in je nujno, da najmanj eden izmed elementov predstavitve izpolnjuje vse pogoje. Ker besedni opis in slika zrele jagode ne izpolnjujeta zahtevanih pogojev grafične predstavitve, njuna kombinacija ne pomeni veljavne grafične predstavitve.

(Glej točke 33, 40, 41 in 45.)
Sodba Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 10. septembra 2009 – Banco Comercial dos Açores proti Komisiji

(Zadeva T-75/03)

„Državne pomoči – Davčni ukrepi, ki jih je sprejela regionalna ali lokalna skupnost – Znižanje stopnje davka na dohodek fizičnih in pravnih oseb, ki so davčni rezidenti na Azorih – Odločba, s katero je bil program pomoči razglašen za delno nezdružljiv s skupnim trgom in je bilo naloženo vračilo izplačanih pomoči – Ničnostna tožba – Posamična prizadetost – Dopustnost – Pojem državne pomoči – Selektivnost – Škodovanje konkurenci – Vpliv na trgovino med državami članicami – Enako obravnavanje – Legitimno pričakovanje – Pravna varnost“

1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Odločba Komisije, s katero je prepovedan sektorski program pomoči – Tožba podjetja, ki je prejelo individualno pomoč iz naslova tega programa in ki jo mora vrniti – Dopustnost (člen 230, četrti odstavek, ES) (Glej točke od 38 do 47.)

2. Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Selektivnost ukrepa – Davčni ukrep, ki ga je sprejela poddržavna skupnost – Davčna stopnja, ki je nižja od nacionalne davčne stopnje – Merila za presojo (člen 87(1) ES) (Glej točki 74 in 75.)

3. Pomoči, ki jih dodelijo države – Vpliv na trgovino med državami članicami – Škodovanje konkurenci – Merila za presojo (člen 87(1) ES) (Glej točki 86 in 87.)

4. Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Diskrecijska pravica Komisije – Sodni nadzor – Meje (člen 87(3) ES) (Glej točko 100.)

5. Pomoči, ki jih dodelijo države – Odločba Komisije – Razlikovanje med dvema sektorjema na podlagi podatkov, ki jih je posredovala zadevna država članica – Kršitev načela enakega obravnavanja – Neobstoj (člen 87(3)(a) ES) (Glej točke od 111 do 116.)

6. Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Pomoč, dodeljena ob kršitvi postopkovnih pravil iz člena 88(3) ES – Potencialna legitimna pričakovanja prejemnikov – Pravna varnost – Varstvo – Pogoji in meje (člen 88(3) ES) (Glej točke od 124 do 126.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti člena 1 in fine ter členov 2, 3 in 4 Odločbe Komisije 2003/442/ES z dne 11. decembra 2002 o delu ureditve glede prilagoditve nacionalnega davčnega sistema posebnostim Avtonomne regije Azori, ki zadeva znižanje stopnje davka na dohodek (UL 2003, L 150, str. 52).

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Banco Comercial dos Açores, SA nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija Evropskih skupnosti.
Sodba Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 20. septembra 2007 – Fachvereinigung Mineralfaserindustrie proti Komisiji

(Zadeva T-375/03)

„Državne pomoči – Ukrepi za pospeševanje uporabe izolacijskih materialov iz obnovljenih surovin – Odločba, s katero so bile državne pomoči razglašene za združljive s skupnim trgom – Postopek predhodne preučitve – Ničnostna tožba – Dopustnost – Pojem zadevne stranke v smislu člena 88(2) ES – Obveznost Komisije, da uvede kontradiktorni postopek“

1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo (člena 88(2) in (3) ES in 230, četrti odstavek, ES) (Glej točke od 46 do 52 in 63.)

2. Ničnostna tožba – Tožbeni razlogi – Razlaga sodišča – Meja (Glej točki 65 in 66.)

3. Ničnostna tožba – Rok – Izhodišče (člen 230, peti odstavek, ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člen 26(1)) (Glej točki 72 in 73.)

4. Pomoči, ki jih dodelijo države – Načrtovanje pomoči – Pregled Komisije – Predhodna stopnja in kontradiktorna stopnja (člena 87(3) ES in 88(2) in (3) ES; Uredba Sveta št. 659/1999, člena 4(5) in 5) (Glej točke od 88 do 90, 117 in 124.)

5. Pomoči, ki jih dodelijo države – Upravni postopek – Obveznosti Komisije (člen 88 ES) (Glej točko 90.)

6. Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Pomoči, ki jih je mogoče šteti za združljive s skupnim trgom – Pomoči okolju (členi 6 ES, 87(3)(c) ES in 174(1) ES) (Glej točke od 138 do 143, 148 in 152.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2003) 1473 konč. z dne 9. julija 2003, s katero so bili ukrepi, ki so jih sprejeli nemški organi za pospeševanje uporabe izolacijskih materialov iz obnovljivih surovin (državna pomoč N 694/2002), razglašeni za združljive s skupnim trgom.

Izrek

1) Tožba se zavrne.

2) Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima – European Insulation Manufacturers Association se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je priglasila Komisija.
Sodba Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 12. marca 2008 – European Service Network proti Komisiji

(Zadeva T-332/03)

„Javna naročila storitev – Razpisni postopek na ravni Skupnosti – Opravljanje storitev v zvezi z razvojem in zagotavljanjem podpornih storitev Službe Skupnosti za informacije o raziskavah in razvoju (CORDIS) – Zavrnitev ponudbe ponudnika – Načeli enakega obravnavanja ponudnikov in transparentnosti – Upoštevanje meril za oddajo, določenih v razpisni dokumentaciji“

1. Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa (Glej točke 122, od 125 do 127, 130, 142, 145, in od 147 do 148.)

2. Javna naročila Evropskih skupnosti – Sklenitev naročila na podlagi javnega razpisa (Glej točko 213.)

3. Postopek – Pravno sredstvo, s katerim se postopek začne – Obličnostne zahteve (Statut Sodišča, člena 21(1) in 53(1); Poslovnik Sodišča prve stopnje, člena 44(1)(c) in 48(2)) (Glej točke od 229 do 231.)

Predmet

Predlog tožeče stranke za razglasitev ničnosti odločbe o oddaji naročila, ki je predmet javnega razpisa Komisije ENTR/02/55 – CORDIS sklop št. 1, v zvezi z razvojem in zagotavljanjem podpornih storitev Službe Skupnosti za informacije o raziskavah in razvoju (CORDIS).

Izrek

1) Tožba se zavrne.
Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT (znamke in modeli) z dne 13. maja 2003 (zadeva R 369/2002‑2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Mülhens GmbH & Co. KG in Conceria Toska Srl.
2.

ESPJ — Omejevalni sporazumi — Pristojnost Komisije na podlagi člena 65(4) in (5) PJ, da ugotovi in kaznuje kršitev člena 65(1) PJ — Prenehanje ob poteku veljavnosti Pogodbe ESPJ (člena 65(1), (4) in (5) PJ in 97 PJ; člen 305(1) ES; Pogodba o združitvi) (Glej točke od 89 do 92, 94 in 96.)
V skladu s členom 74(2) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti lahko Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) spregleda dejstva, na katera se stranke niso sklicevale, ali dokaze, ki jih zadevne stranke niso predložile v ustreznem času.

Iz tega izhaja, da je – praviloma in če ni nasprotne določbe – navajanje dejstev in predložitev dokazov strank mogoče tudi po izteku rokov, določenih za tako navajanje oziroma predložitev v skladu z določbami te uredbe, in da nič ne prepoveduje Uradu, da bi upošteval dejstva, ki so prepozno navedena, in dokaze, ki so prepozno predloženi. Vendar pa tako prepozno navajanje dejstev ali predložitev dokazov stranki ne daje brezpogojne pravice, da od UUNT zahteva upoštevanje teh dejstev ali dokazov. Člen 74(2) te uredbe daje namreč Uradu s tem, da določa, da se slednji „lahko“ v takem primeru odloči, da ne bo upošteval teh dejstev ali dokazov, široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku glede odločitve, ali jih je treba upoštevati, pri čemer mora UUNT to svojo odločitev obrazložiti.

To, da Urad, kadar odloča v okviru postopka z ugovorom, upošteva prepozno navajana dejstva in prepozno predložene dokaze, je lahko upravičeno zlasti takrat, kadar meni, da je očitno, da lahko prepozno navajana dejstva in prepozno predloženi dokazi vplivajo na izid pri njem vloženega ugovora, in kadar faza postopka in okoliščine, v katerih je prišlo do te prepozne predložitve, ne nasprotujejo upoštevanju teh dejstev in dokazov.

Načeloma ni potrebno, da bi se uporaba zgoraj navedenih načel omejila glede na naravo zadevnih dejstev in dokazov, saj taka omejitev v členu 74(2) omenjene uredbe ni predvidena. Vendar pa je narava zadevnih dejstev in dokazov dejavnik, ki ga lahko Urad upošteva v okviru izvrševanja pooblastila za odločanje po prostem preudarku, ki ga ima na podlagi te določbe.

(Glej točke od 40 do 43.)
Združene zadeve T 110/03, T-150/03 in T-405/03

Jose Maria Sison

proti

Svetu Evropske unije

„Dostop do dokumentov — Uredba (ES) št 1049/2001 — Listine, ki se nanašajo na odločbe Sveta o boju proti terorizmu — Izjeme od varstva javnega interesa — Javna varnost — Mednarodni odnosi — Delni dostop — Obrazložitev — Pravica do obrambe“

Sodba Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 26. aprila 2005 II-1432

Povzetek sodbe

Evropske skupnosti – Institucije – Pravica dostopa javnosti do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Obveznost obrazložitve – Obseg

Evropske skupnosti – Institucije – Pravica dostopa javnosti do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Obvezne izjeme – Upoštevanje posebnega interesa prosilca – Izključitev

Evropske skupnosti – Institucije – Pravica dostopa javnosti do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo javnega interesa – Sodni nadzor – Obseg – Omejitve

Evropske skupnosti Institucije – Pravica dostopa javnosti do dokumentov – Uredba št 1049/2001 – Obstoj dokumentov, za katere se zahteva dostop – Domneva neobstoja, ki se opira na tozadevno izjavo zadevne institucije – Domneva, ki se lahko izpodbija na podlagi upoštevnih in skladnih dokazil

Za vsako izjavo institucij o neobstoju dokumentov, ki se zahtevajo v okviru Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije se domneva, da je zakonita. Za tako izjavo zato velja domneva resničnosti. Kljub temu gre le za domnevo, ki jo tožeča stranka lahko izpodbija z vsemi sredstvi, na podlagi upoštevnih in skladnih dokazil. (Glej točki 29 in 32.)

Na področjih, ki se nanašajo na obvezne izjeme za dostop javnosti do dokumentov iz člena 4(1)(a) Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, imajo institucije široko diskrecijsko pravico. Zato mora nadzor, ki ga izvaja Sodišče prve stopnje nad zakonitostjo odločb institucij, s katerimi zavrnejo dostop do dokumentov zaradi izjem v zvezi z javnim interesom, ki so predvidene v navedeni določbi, obsegati samo preverjanje upoštevanja postopkovnih pravil in obveznosti obrazložitve, pravilnosti navedenih dejstev in to, da ni očitnih napak pri presoji dejstev in zlorabe pooblastil. (Glej točki 46 in 47.)

Izjeme glede dostopa do dokumentov, ki so določene v členu 4(1) (a) Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije so obvezujoče. Iz tega sledi, da morajo institucije obvezno zavrniti dostop do dokumentov, na katere se nanašajo te izjeme, če je predložen dokaz za navedene okoliščine. Posebnega interesa, ki bi ga lahko uveljavljal prosilec za dostop do dokumenta, ki se nanaša nanj osebno, torej pri uporabi obveznih izjem iz člena 4(1) (a) ni mogoče upoštevati. (Glej točki 51 in 52.)
V skladu s členom 21 Statuta Sodišča in členom 44(1) (c) Poslovnika Sodišča prve stopnje mora tožba vsebovati povzetek tožbenih razlogov. Ta povzetek mora biti dovolj jasen in natančen, da lahko tožena stranka pripravi obrambo in da Sodišče prve stopnje odloči o tožbi, glede na okoliščine primera, brez drugih informacij. Čeprav je besedilo tožbe lahko podprto s sklicevanjem na določene odlomke priloženih listin, splošno sklicevanje na druge dokumente, četudi priložene tožbi, ne nadomesti pomanjkanja bistvenih elementov tožbe. Naloga Sodišča prve stopnje ni, da z iskanjem pomembnih tožbenih razlogov in trditev v prilogah prevzame vlogo strank. Ta sodna praksa se prav tako lahko uporabi za odgovor druge stranke v postopku z ugovorom pred odborom za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), ko intervenira pred Sodiščem prve stopnje, v skladu s členom 46 Poslovnika, ki se uporablja za zadeve intelektualne lastnine v skladu s členom 135(1), drugi pododstavek, tega poslovnika.

Iz tega izhaja, da sta tožba in odgovor na tožbo nedopustna, kolikor se nanašata na pisno procesno gradivo, ki sta ga tožeča stranka in intervenient vložila pred UUNT, ker splošno sklicevanje v njem ni v zvezi s tožbenimi razlogi in argumenti, podanimi v tožbi in odgovoru.

(Glej točki 30 in 31.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Evropske skupnosti – Institucije – Pravica dostopa javnosti do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Omejitve pravice dostopa do dokumentov – Nerazkritje dokumenta, ki izvira iz države članice brez predhodnega soglasja te države – Pojem dokumenta, ki izvira iz države članice – Poročilo tretjega za račun države članice – Vključitev

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(5))

2. Evropske skupnosti – Institucije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Dokumenti, ki izvirajo od tretjih, in dokumenti, ki izvirajo iz države članice – Različno obravnavanje prošenj za dostop – Možnost države članice od institucije zahtevati nerazkritje dokumentov – Obveznost institucije, da jih ne razkrije brez predhodnega soglasja

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člena 4(4) in 5)

Summary

1. Iz člena 4(5) Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije izhaja, da so med tretjimi strankami države članice deležne posebne obravnave. V tej določbi je namreč določeno, da lahko država članica institucijo prosi, naj ne razkrije dokumentov, ki izvirajo iz te države članice, brez njenega predhodnega soglasja. To možnost, ki je državam članicam priznana z omenjenim členom 4(5), je mogoče pojasniti z dejstvom, da cilj ali učinek te uredbe ni spreminjati nacionalnih predpisov o dostopu do dokumentov.

Poročilo o analizi stroškov in koristi, ki ga je Komisija prejela v okviru vloge za financiranje iz Kohezijskega sklada, ki jo je vložila edina država članica upravičenka, in ki je nujen del informacij, ki jih mora taka vloga vsebovati, je treba šteti za dokument, ki izvira iz te države, ne glede na dejstvo, da ga je za račun te države pripravil tretji.

(Glej točke 34 in od 36 do 39.)

2. Člen 4(4) Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije določa, da se institucije s tretjimi strankami, avtorji dokumenta, za katere se zahteva dostop, posvetujejo pri presoji, ali se lahko uporabi katera od izjem iz člena 4(1) ali (2) iste uredbe, razen če je že jasno, ali naj se dokument razkrije ali ne. Zato je pri dokumentih, katerih avtor je tretja stranka, posvetovanje s tretjo stranko na splošno predpogoj za opredelitev uporabe izjem pri dostopu, ki so določene v členu 4(1) in (2) te uredbe.

Po drugi strani pa iz člena 4(5) iste uredbe izhaja, da so države članice deležne posebne obravnave. Glede dokumentov, ki izvirajo iz države članice in jih ima institucija, ima namreč država članica možnost, da od te institucije zahteva, da jih ne razkrije. Tej državi članici zahteve na podlagi omenjenega člena 4(5) ni treba utemeljiti, instituciji pa ni treba preučiti, ali je nerazkritje zadevnega dokumenta utemeljeno predvsem z vidika javnega interesa. Zato je za institucijo, če država članica od nje zahteva, naj brez njenega predhodnega soglasja ne razkrije dokumenta, ki izvira iz te države članice, ta zahteva zavezujoča.

(Glej točke 54, 56, 58 in 62.)
Zadeva T-173/03

Anne Geddes

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Znamka Skupnosti — Besedna znamka NURSERYROOM — Absolutni razlogi za zavrnitev — Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 40/94“

Sodba Sodišča prve stopnje (drugi senat) z dne 30. novembra 2004 II-4167

Povzetek sodbe

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, ki jih sestavljajo le znaki ali oznake, ki bi lahko označevali lastnosti proizvoda – Znak, ki označuje namen zadevnih proizvodov – Besedni znak „NURSERYROOM“

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(c))

Z vidika povprečnega angleško govorečega potrošnika se lahko besedni znak „NURSE-RYROOM“, za katerega je zahtevana registracija za proizvode iz razredov 16, 18, 21, 25 in 28 Nicejskega aranžmaja, kar so knjige, pisarniški material, karte, vrečke za plenice, krožniki in skodelice, klobuki, otroški copati, otroška oblačila, čevlji, oblačila za novorojenčke, plišaste igrače in viseče figurice, v smislu člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti uporablja za označevanje namena proizvodov, naštetih v prijavi znamke, in posledično tudi kategorije končnih uporabnikov, tj. dojenčkov in majhnih otrok.

Neposredni pomen zadevnega znaka sicer res označuje prostor, v katerem naj bi namestili omenjeno vrsto oseb. Vendar je treba ta pomen preučiti v povezavi s proizvodi, na katere se nanaša prijava znamk. S tega vidika je zadevni besedni znak povsem primeren za označevanje proizvodov, ki se lahko uporabljajo v vrtcu, torej so namenjeni dojenčkom in majhnim otrokom. Ker so lahko vsi zadevni proizvodi izključno ali potencialno namenjeni tem uporabnikom, bo upoštevna javnost zlahka vzpostavila neposredno in konkretno povezavo med znakom in zadevnimi proizvodi.

(Glej točki 23 in 25.)
Sodba Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 3. aprila 2008 – PKK proti Svetu

(Zadeva T-229/02)

„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu – Zamrznitev sredstev – Ničnostna tožba – Obrazložitev“

1. Ničnostna tožba – Pravni interes – Tožba zoper izvršeni ali razveljavljeni akt (člen 233 ES) (Glej točke od 48 do 51.)

2. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Sklep o zamrznitvi sredstev določenih oseb in subjektov, osumljenih terorizma – Minimalne zahteve (člen 253 ES; skupno stališče Sveta 2001/931, člen 1(4) in (6); Uredba Sveta št. 2580/2001) (Glej točke od 62 do 64.)

3. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Odprava pomanjkljivosti v obrazložitvi v sodnem postopku – Nedopustnost (člen 253 ES) (Glej točke od 68 do 70.)

Predmet

Na eni strani razglasitev ničnosti Sklepa Sveta 2002/460/ES z dne 17. junija 2002 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in o razveljavitvi Sklepa 2002/334/ES (UL L 160, str. 26) in na drugi strani odškodninski zahtevek.

Izrek

1) Del Sklepa Sveta 2002/460/ES z dne 17. junija 2002 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in o razveljavitvi Sklepa 2002/334/ES, ki se nanaša na Kurdistan Workers’ Party (PKK), se razglasi za ničnega.

2) Svet nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v imenu Kurdistan Workers’ Party (PKK) priglasil Osman Ocalan pred Sodiščem prve stopnje in pred Sodiščem.

3) Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska in Komisija Evropskih skupnosti nosita vsaka svoje stroške.