SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

PAOLA MENGOZZIJA,

predstavljeni 17. julija 2008 ( 1 )

Združeni zadevi C-362/07 in C-363/07

Kip Europe SA in drugi

in

Hewlett Packard International SARL

proti

Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects

„Skupna carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifna razvrstitev — Večnamenske naprave — Naprave, sestavljene iz laserske tiskalne enote in optične bralne enote s funkcijo fotokopiranja — Tarifna številka 8471 — Tarifna številka 9009“

I – Uvod

1. Predložitveno sodišče v tem postopku Sodišču predlaga, naj razloži nekatere določbe tarifne nomenklature. Posamezna vprašanja, ki jih zastavlja, se nanašajo na tako imenovane „večnamenske“ naprave, vendar je Sodišče v teh okoliščinah pozvano, naj poda tudi določena splošnejša pojasnila.

II – Pravni okvir

A – Določbe kombinirane nomenklature

2. Kombinirana nomenklatura, upoštevna za dejstva, ki so predmet obravnavanega spora o glavni stvari, je nomenklatura, določena za leto 2006 in vsebovana v Uredbi Komisije št. 1719/2005 ( 2 ) (v nadaljevanju: KN 2006).

3. V Oddelku 1 Prvega dela KN 2006, naslovljenem „Splošna pravila“, je določeno: „1. Naslovi oddelkov, poglavij in podpoglavij so podani zato, da se je laže znajti pri uvrščanju; zaradi pravnih razlogov uvrščanje poteka po poimenovanjih tarifnih številk in opombah k ustreznim oddelkom ali poglavjem in po nadalje opisanih pravilih, če niso v nasprotju z vsebino teh tarifnih številk ali opomb. […] 3. Proizvodi, ki bi jih bilo mogoče […] na prvi pogled uvrstiti pod dve ali več tarifnih številk, se uvrščajo takole: (a) tarifna številka, v kateri je najbolj konkretno ali najbolj natančno poimenovanje za proizvod, ima prednost pred tarifnimi številkami, v katerih je poimenovanje splošnejše […]; (b) mešanice, sestavljeni proizvodi, ki sestoje iz različnih materialov ali so izdelani iz različnih komponent oziroma sestavin, ter proizvodi, pripravljeni v kompletih za prodajo na drobno, ki se ne morejo uvrstiti po pravilu pod 3(a), se uvrstijo, kot da so iz materiala ali sestavine, ki jim daje bistven značaj, če je to merilo uporabno;. (c) če blaga ni mogoče uvrstiti po pravilu pod 3(a) ali (b), se uvrsti pod tisto tarifno številko, ki je po zaporedju zadnja med tistimi, ki jih je treba enako upoštevati. […]“.

4. Oddelek XVI KN 2006, naslovljen „Stroji in mehanske naprave; elektrotehniška oprema; njihovi deli; aparati za snemanje in reprodukcijo zvoka, aparati za snemanje in reprodukcijo televizijske slike in zvoka, deli in pribor za te proizvode“, vsebuje naslednje uvodne „Opombe“: „1. V ta oddelek ne spadajo: […] (m) izdelki iz Poglavja 90; […] 3. Če ni drugače določeno, se kombinirani stroji, ki so sestavljeni iz dveh ali več strojev tako, da tvorijo integralno celoto, in drugi stroji, zasnovani za opravljanje dveh ali več dopolnilnih ali alternativnih funkcij, uvrščajo tako, kot da bi imeli samo tisto komponento ali kot da bi predstavljali samo tisti stroj, ki opravlja glavno funkcijo. […]“.

5. Oddelek XVI vsebuje Poglavje 84, naslovljeno „Jedrski reaktorji, kotli, stroji in mehanske naprave; njihovi deli“, ki je uvedeno z naslednjimi „opombami“: „[…] 5. […] (B) Stroji za avtomatsko obdelavo podatkov (AOP) so lahko v obliki sistemov, ki so sestavljeni iz spremenljivega števila posameznih enot. Določbe, navedene v odstavku (E) spodaj, upoštevajo enoto kot del kompletnega sistema, če izpolnjuje vse spodaj naštete pogoje: (a) da so take vrste, da se samo ali zlasti uporablja v strojih za (AOP); (b) da jo je mogoče povezati s centralno enoto za obdelavo, neposredno ali po eni ali več drugih enotah; in (c) da je sposobna sprejeti ali dati podatke v obliki (šifre (kode) ali signala), ki je uporabna za sistem. […] (D) Tiskalniki, tipkovnice, koordinatne vhodne enote X-Y in diskovne pomnilniške enote, ki izpolnjujejo pogoje, navedene v točkah (B)(b) in (B)(c) zgoraj, se v vseh primerih uvrščajo pod tar. št. 8471. (E) Stroji, drugačni od strojev za AOP, ki so konstruirani za opravljanje specifične funkcije imajo pa vgrajen AOP ali pa delujejo v povezavi s stroji za AOP, se uvrščajo pod tarifno številko stroja, ki opravlja specifično funkcijo, ali, če to ni mogoče, pod preostale tarifne številke. […]“.

6. Tarifna številka 8471 KN 2006 zajema: „8471Računalniki – stroji za avtomatsko obdelavo podatkov in njihove enote; magnetni ali optični čitalniki, stroji za prepisovanje podatkov na nosilce podatkov v kodirani obliki in stroji za obdelavo takih podatkov, ki niso navedeni in ne zajeti na drugem mestu: […] 847160 – – Vhodne ali izhodne enote, vštevši tudi tiste, ki imajo v istem ohišju tudi pomnilniške enote: 84716020 – – Drucker 84716060 – – Tastature 84716080 – Drugo […]“.

7. Oddelek XVIII KN 2006, naslovljen „Optični, fotografski, kinematografski, merilni, kontrolni, precizni, medicinski ali kirurški instrumenti in aparati; ure; glasbila; njihovi deli in pribor“, vsebuje Poglavje 90, v katerem so obravnavane tudi naslednje tarifne številke: „9009 Aparati za fotokopiranje z vdelanim optičnim sistemom, aparati za kontaktno kopiranje in aparati za termično kopiranje: — Elektrostatski aparati za fotokopiranje: […] 90091200 – – za reprodukcijo izvirnika prek posredne podlage (indirektni suhi postopek)“.

B – Uredba št. 400/2006

8. V Uredbi št. 400/2006, ( 3 ) s katero je Komisija zavzela stališče glede tarifnih številk kombinirane nomenklature, pod katere se uvršča določeno blago, je bil v delu, upoštevnem za namene tega postopka, pod tarifno številko 90091200 uvrščen proizvod, opredeljen: „4. Večnamenska naprava za izvajanje naslednjih opravil: — optično branje (skeniranje), — lasersko tiskanje, — lasersko fotokopiranje (posreden proces). Naprava ima več kaset za papir in lahko natisne do 40 strani formata A4 na minuto. Naprava lahko deluje samostojno (kot aparat za fotokopiranje) ali v povezavi s strojem za avtomatsko obdelavo podatkov ali v omrežju (kot tiskalnik, optični bralnik (skener) in aparat za fotokopiranje)“.

9. V uredbi je navedena utemeljitev takšne odločitve: „Uvrstitev opredeljujejo splošna pravila 1, 3(c) in 6 za razlago kombinirane nomenklature, opomba 5(E) k poglavju 84 in besedilo tarifnih številk KN 9009 in 90091200. Naprava ima več funkcij, vendar nobena ne daje proizvodu bistvenega značaja“.

III – Postopka v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje

10. Postopka v glavni stvari, iz katerih izhajajo vprašanja za predhodno odločanje, naslovljena na Sodišče, se nanašata – eden – na napravo „KIP 3000“, in – drugi – na tri različne modele večnamenskega tiskalnika podjetja Hewlett-Packard (v nadaljevanju: HP) (laserjet CM 1015 MFP, laserjet M 1017 MFP in laserjet M 1005 MFP).

11. Gre za razmeroma različne proizvode. Natančneje, KIP 3000 je tiskalnik/optični bralnik (skener) za velike formate, namenjen predvsem strokovnjakom, arhitektom in inženirjem, ki vključuje tudi popoln računalnik z operacijskim sistemom Windows. Proizvodi HP pa so namenjeni predvsem uporabi v domačem okolju ali v manjših pisarnah.

12. Pravkar navedenim proizvodom je skupno, da so opremljeni tako z enoto za tiskanje kot z enoto za optično branje (skeniranje): takšna kombinacija tiskalnika in optičnega bralnika tem napravam omogoča, da poleg opravil tiskanja in optičnega branja izvajajo tudi funkcijo fotokopiranja. Funkcijo fotokopiranja je mogoče izvesti, ne da bi bilo treba naprave povezati z računalnikom.

13. Francoski carinski organi so zadevne naprave uvrstili pod tarifno številko KN 90091200, saj so šteli, da gre v bistvu dejansko za fotokopirne stroje. Ob tem je treba poudariti, da se za proizvode, uvrščene pod to tarifno številko, uporablja 6-odstotna carinska stopnja. Če bi bili proizvodi uvrščeni pod tarifno številko 847160, kot predlagata družbi uvoznici, pa se za uvoz ne bi obračunala nobena carinska dajatev. Odprava carinskih dajatev na izdelke „informacijske tehnologije“ je posledica sporazuma, doseženega v okviru Svetovne trgovinske organizacije (STO), in izhaja iz Ministrske deklaracije z dne 13. decembra 1996 o trgovini z izdelki informacijske tehnologije. Ta sporazum je Svet potrdil s Sklepom z dne št. 97/359/ES o odpravi carin dajatev na izdelke informacijske tehnologije. ( 4 )

14. Predložitveno sodišče, pristojno za odločanje v sporu o glavni stvari, je Sodišču predložilo naslednja vprašanja za predhodno odločanje: ( 5 ) „1. Ali funkcija fotokopiranja večnamenske naprave, kot je opisana v zadevnem primeru in ki je zamišljena tako, da deluje v neposredni povezavi z računalnikom ali v omrežju z več računalniki, vendar lahko le pri izvajanju funkcije fotokopiranja deluje samostojno, pomeni ‚specifično funkcijo‘, drugačno od obdelave podatkov, v smislu opombe 5(E) k Poglavju 84 KN? 2. Ali je treba ob pritrdilnem odgovoru na prvo vprašanje napravo zaradi takšne specifične funkcije, za katero se izrecno priznava, da proizvodu ne daje bistvenega značaja, ob upoštevanju opombe 5(E) izključiti iz uvrstitve v Poglavje 84, čeprav sodita njeni funkciji tiskanja in optičnega branja v okvir obdelave podatkov? 3. Ali je treba v tem primeru in če gre za sestavljen proizvod, izdelan iz treh materialno ločenih enot (tiskalnik, optični bralnik in računalnik), uvrstitev opraviti na podlagi splošnega pravila 3(b)? 4. Splošneje, ali je treba v skladu s pravilno razlago harmoniziranega sistema in [KN] tiskalnike, kakršni so opisani v spisu, uvrstiti pod tarifno številko 847160 ali pod tarifno številko 90091200? 5. Ali ni Uredba Komisije (ES) z dne 8. marca 2006 št. 400 neveljavna, in sicer zlasti zato, ker je v nasprotju s harmoniziranim sistemom, s [KN] in z odstavkoma 1 ter 3(b) Splošnih pravil za razlago harmoniziranega sistema in kombinirane nomenklature, saj se v utemeljitvi sklicuje na pojem ‚funkcije, ki daje napravi bistven značaj‘, ter zato, ker bi bilo treba na njeni podlagi tiskalnike, kakršni so opisani, uvrstiti pod tarifno številko 90091200?“

IV – Vprašanja za predhodno odločanje

A – Predhodne ugotovitve

15. Povedati je treba, da carinska uvrstitev večnamenskih naprav, kakršne so tiste, ki so predmet tega postopka za predhodno odločanje, v prihodnosti dejansko ne bi več smela povzročati težav, saj različica KN za leto 2007 ne vsebuje več tarifne številke 9009, zadevne proizvode pa bi bilo treba uvrstiti pod tarifno številko 8443, ki zdaj obsega „[s]troj[e] in naprav[e] za tiskanje […]; drug[e] tiskalnik[e], fotokopirn[e] stroj[e], stroj[e] za pošiljanje telefaksov, tudi v medsebojni kombinaciji“. Natančneje, pod tarifno številko 844331 so v različici, veljavni za leto 2008, ( 6 ) vključeni „[s]troji, ki opravljajo vsaj dve izmed spodaj naštetih funkcij: tiskanje, fotokopiranje ali pošiljanje telefaksov; in ki jih je mogoče povezati s strojem za avtomatsko obdelavo podatkov ali v mrežo“.

16. Kljub temu je treba poudariti, da ostaja ena izmed bistvenih in za obravnavano zadevo osrednjih težav, to je razlaga Opombe 5(E) Poglavja 84 KN, še vedno aktualna, saj je ta določba še vsebovana v besedilu KN.

B – Prva štiri vprašanja za predhodno odločanje v zvezi z razlago KN

1. Uvodne ugotovitve

17. Menim, da je mogoče prva štiri vprašanja predložitvenega sodišča obravnavati skupaj. Z njimi to namreč Sodišču predlaga, naj razloži določbe KN, ki so upoštevne za obravnavano zadevo, tako da bo lahko zgoraj opisane naprave pravilno uvrstilo.

18. Natančneje, odgovoriti je treba, prvič, katere razlagalne določbe KN je treba uporabiti za zadevne naprave, in, drugič, kako jih je treba razumeti.

2. Trditve strank

19. Družbi Kip Europe in Hewlett-Packard, tožeči stranki v postopku v glavni stvari, ki ju zastopajo isti odvetniki, sta predložili enaka stališča in razloge, s katerimi skušata dokazati, da bi morale biti zadevne naprave uvrščene pod tarifno številko 847160.

20. Družbi, ki sta tožeči stranki, predvsem navajata, da bi jih bilo treba uvrstiti pod tarifno številko 847160 na podlagi splošnega pravila 3(b), saj bi bilo treba po njunem prepričanju šteti, da je enota za tiskanje (ali, podredno, skupina dveh enot za tiskanje in optično branje) tista, ki daje tem proizvodom „bistven značaj“.

21. Po mnenju tožečih strank „funkcija“, ki jo opravljajo naprave, ne bi smela biti upoštevana, saj ta element ni naveden v besedilu splošnega pravila 3(b). Merilo, ki se nanaša na „glavno funkcijo“, je namreč predvideno le v opombi 3 Oddelka XVI, te opombe pa naj se ne bi uporabilo, če je teoretično mogoče proizvode uvrstiti tudi pod tarifne številke, ki ne sodijo v okvir Oddelka XVI (ta okoliščina naj bi bila podana v zadevnem primeru). ( 7 )

22. Družbi, ki sta tožeči stranki, v zvezi s tem trdita, da je Sodišče v sodbi v zadevi Xerox ( 8 ) storilo napako, ko je za namene uporabe splošnega pravila 3(b) upoštevalo merilo „funkcije“ namesto merila „materiala“ ali „sestavine“. ( 9 )

23. Glede opombe 5(E) Poglavja 84 KN, na podlagi katere so francoski carinski organi sprejeli svojo odločitev, pa tožeči stranki navajata, da je bila uporabljena napačno. Cilj te določbe naj bi bil namreč le izključiti možnost, da bi bile med proizvode informacijske tehnologije uvrščene tudi povsem drugačne naprave, ki sicer niso namenjene obdelavi podatkov, a iz konstrukcijskih ali uporabnih razlogov vsebujejo računalnik ali jih je z njim mogoče povezati. ( 10 )

24. Uporaba opombe 5(E) naj bi bila v zadevnem primeru napačna, ker je bila kot ključna upoštevana funkcija fotokopiranja, zanemarjeni pa sta bili funkciji tiskanja in optičnega branja, za kateri ni sporno, da sodita v okvir obdelave podatkov. Po mnenju družb, ki sta tožeči stranki v postopkih v glavni stvari, je bila opomba 5(E) predvidena le v zvezi z napravami, ki opravljajo eno samo funkcijo. ( 11 )

25. Upoštevanje sklepanja, ki so mu sledili francoski carinski organi, bi po mnenju družb, ki sta tožeči stranki, pripeljalo do absurdnega položaja, saj bi bilo mogoče na takšni podlagi računalnik uvrstiti med naprave s področja urarstva, ker opravlja ta tudi funkcijo ure. ( 12 )

26. Poleg tega družbi, ki sta tožeči stranki, poudarjata, da bi bilo mogoče tudi funkcijo fotokopiranja šteti kot eno izmed oblik obdelave podatkov, posledično pa bi bila možnost uporabe opombe 5(E) Poglavja 84 samodejno izključena. ( 13 )

27. Francoska, nizozemska in poljska vlada ter Komisija pa zagovarjajo stališče, da je treba zadevne proizvode uvrstiti pod tarifno številko 90091200.

28. Čeprav so utemeljitve, navedene v podporo tej izbiri, različne, je mogoče osnovno razmišljanje teh strank povzeti tako.

29. Uvrstitev zadevnih naprav pod tarifno številko 90091200 naj bi narekovala predvsem uporaba opombe 5(E) Poglavja 84 KN. Dejstvo, da lahko te večnamenske naprave samostojno – tudi če niso povezane z računalnikom – opravljajo funkcijo fotokopiranja, naj bi bilo zadosten razlog za uporabo navedene določbe in torej za uvrstitev proizvodov pod tarifno številko, ki ustreza tej specifični funkciji (to je pod tarifno številko 90091200 KN 2006). ( 14 )

30. Podredno se lahko takšno uvrstitev izpelje iz splošnega pravila 3(c), saj pravila 3(b) ni mogoče uporabiti, ker je nemogoče opredeliti sestavino, ki daje proizvodom „bistven značaj“. ( 15 )

3. Presoja

a) Splošne ugotovitve

31. Menim, da se poseben interes v zvezi z obravnavano zadevo ne odraža toliko v tem, da je Sodišče pozvano, naj poda konkretno navodilo v zvezi z načinom uvrstitve določenega proizvoda, ampak bolj v dejstvu, da je naprošeno, naj se izreče o razlagi glede osnovnih predpisov s področja carinskega razvrščanja blaga. Natančneje, gre – kot bo razvidno iz razlage, ki jo bom podal v nadaljevanju – za opombo 5 Poglavja 84 KN in za splošno pravilo 3 KN.

32. Poudarim naj še, da pravo, upoštevno za obravnavano zadevo, kot je znano deloma izhaja iz mednarodnih sporazumov, ki jih je sklenila Skupnost.

33. S tem se očitno sklicujem predvsem na harmoniziran sistem, izdelan v okviru Svetovne carinske organizacije, na katerem temelji KN. ( 16 ) Zanemariti ni mogoče niti morebitnega pomena, ki ga ima za obravnavano zadevo Sporazum o trgovini z izdelki informacijske tehnologije STO. ( 17 ) Morebitni pomen teh mednarodnih določb za obravnavano zadevo bom obravnaval nekoliko kasneje. ( 18 )

34. Opozoriti je treba tudi, da mora biti v skladu z ustaljeno sodno prakso tarifna razvrstitev blaga opravljena ob upoštevanju kar najbolj objektivnih meril, besedila tarifnih številk KN ter značilnosti in objektivnih lastnosti blaga, ki ga je treba uvrstiti. ( 19 ) Za razlago so zelo pomembna tudi pojasnila Sveta za carinsko sodelovanje in Komisije, čeprav pravno niso zavezujoča. ( 20 )

35. V tej zadevi je nacionalno sodišče pozvano, naj odloči, ali je treba zgoraj opisane večnamenske naprave uvrstiti pod tarifno številko 8471 KN (ki je uvrščena v Oddelek XVI, Poglavje 84) ali pod tarifno številko 9009 KN (ki je uvrščena v Oddelek XVIII, Poglavje 90).

36. Iz določb, vsebovanih v KN, jasno izhaja, da je treba pri razlagi prvenstveno preučiti specifične in podrobne predpise, splošne pa upoštevati le, če blaga ni mogoče razvrstiti le na podlagi prvih. To izhaja zlasti iz splošnega pravila 1 za razlago kombinirane nomenklature, s katerim je predvideno, da se splošna pravila uporabijo le, če je to potrebno in v vsakem primeru samo pod pogojem, da niso v nasprotju z vsebino posameznih tarifnih številk KN ali uvodnih opomb k oddelkom ali poglavjem. Poleg tega je s splošnim pravilom 3(a) določeno, da ima „tarifna številka, v kateri je najbolj konkretno ali najbolj natančno poimenovanje za proizvod, […] prednost pred tarifnimi številkami, v katerih je poimenovanje splošnejše“.

37. Glede na takšno ureditev KN menim, da je treba v zvezi z obravnavano zadevo najprej preučiti uvodno opombo 5 k Poglavju 84 KN in opredeliti njen obseg ter morebitno upoštevnost za zadevni primer. Če se bo izkazalo, da je to potrebno, se bo nato uporabila uvodna opomba 3 k Oddelku XVI in šele nazadnje – glede na morebitno potrebo – splošno pravilo 3.

b) Opomba 5 k Poglavju 84 KN

38. Kot že rečeno, je v opombi 5(E) k Poglavju 84 določeno, da se „[s]troji, drugačni od strojev za AOP, ki so konstruirani za opravljanje specifične funkcije imajo pa vgrajen AOP ali pa delujejo v povezavi s stroji za AOP, […] uvrščajo pod tarifno številko stroja, ki opravlja specifično funkcijo, ali, če to ni mogoče, pod preostale tarifne številke“.

39. V obravnavani zadevi zlasti francoska in nizozemska vlada trdita, da zadevni proizvodi ne sodijo v Poglavje 84, ker lahko opravljajo funkcijo fotokopiranja brez povezave z računalnikom, posledično pa se uvrščajo v Poglavje 90.

40. Presojo v zvezi z upoštevnostjo te določbe je treba opraviti v treh zaporednih korakih. Najprej se je treba vprašati, ali lahko navedeno opombo 5(E) teoretično uporabimo za uvrstitev določenega proizvoda zunaj poglavja, v katerem je opomba vsebovana, to je zunaj Poglavja 84. Ob pritrdilnem odgovoru je treba nato preveriti, ali je funkcija fotokopiranja zadevnih proizvodov „specifičn[a]“ in drugačna od obdelave podatkov, ali gre torej za naprave, „drugačn[e] od strojev za AOP“. Končno, če je tudi odgovor na to vprašanje pritrdilen, je treba presoditi, ali je mogoče navedeno opombo konkretno uporabiti v zadevnem primeru.

i) Teoretična možnost uporabe opombe 5(E)

41. Najprej se je treba vprašati, ali je opombo 5(E) mogoče uporabiti za uvrstitev določenega proizvoda zunaj Poglavja 84, ki to opombo vsebuje.

42. V zvezi s tem lahko ugotovimo, da so na splošno opombe, ki uvajajo različne razdelke KN, upoštevne le v okviru tistega dela KN, v katerega so vključene. ( 21 )

43. Kljub temu pa menim, da ta utemeljitev ne zadošča, da bi lahko izključili teoretično možnost uporabe opombe 5(E) v zadevnem primeru.

44. Po eni strani namreč vloga te opombe ni opredeliti specifično razvrstitev za določene proizvode, temveč le izključiti možnost določene razvrstitve. Natančneje, namen opombe je preprečiti, da bi bil določen proizvod uvrščen kot proizvod „informacijske tehnologije“ le na podlagi dejstva, da ima vgrajen računalnik ali da lahko deluje v povezavi z računalnikom, čeprav dejansko opravlja povsem drugačne funkcije. Očitno je, da bi bile zadevne naprave, če bi jih šteli za proizvode „informacijske tehnologije“, uvrščene v okvir Poglavja 84 KN 2006, saj so informacijski proizvodi vključeni prav vanj. Posledično je lahko opomba, katere namen je izključiti možnost uvrstitve opisanih proizvodov med „informacijske“, navedena le v dejansko izbranem sobesedilu, to je v uvodu k Poglavju 84. Glede na to, da bi bili lahko proizvodi, ki imajo vgrajen računalnik ali ki delujejo v povezavi z računalnikom, vendar opravljajo funkcije, ki niso „informacijske“, uvrščeni v katero koli drugo poglavje KN, bi bila lahko obravnavana opomba namesto v uvod k Poglavju 84 vključena le med splošna pravila za uvrstitev: kar pa bi bilo, odkrito povedano, neprimerno, če upoštevamo veliko abstraktnost splošnih pravil.

45. Po drugi strani naj povem še, da je bila v edinem poznanem primeru, v katerem je Sodišče ugotovilo, da so podani razlogi za uporabo navedene opombe 5 (E), alternativna možnost za uvrstitev proizvodov – to je namesto v Poglavje 84 – prav njihova uvrstitev v drugo poglavje, in sicer v Poglavje 85. ( 22 ) Če bi Sodišče menilo, da je opomba 5(E) upoštevna le za namene uvrstitve proizvodov pod tarifne številke v okviru Poglavja 84, ki niso „informacijske“, v tem primeru ne bi smelo uporabiti obravnavane opombe.

46. Posledično ugotavljam, da je opombo 5(E) v zadevnem primeru teoretično mogoče uporabiti.

ii) Obstoj specifičn[e] funkcij[e] drugačne od obdelave podatkov

47. V nadaljevanju je treba preveriti, ali je mogoče šteti, da je funkcija fotokopiranja večnamenskih naprav, ki so predmet spora o glavni stvari, „specifičn[a] funkcij[a]“ in drugačna od obdelave podatkov v smislu navedene opombe 5(E).

48. Menim, da ne more biti dvomov o tem, da je treba na to vprašanje odgovoriti pritrdilno.

49. Vsaj v okviru KN 2006 je namreč funkcija fotokopiranja prav gotovo „specifičn[a] funkcij[a]“, drugačna od funkcije obdelave podatkov, saj je uvrščena v drugo poglavje (in v drugi oddelek) KN. Gre za Poglavje 90, v katerega bi bilo treba po mnenju Komisije in držav članic intervenientk uvrstiti zadevne naprave.

iii) Konkretna možnost uporabe opombe 5(E) v zadevnem primeru

50. To, da je mogoče opombo 5(E) potencialno uporabiti in da gre pri funkciji fotokopiranja za „specifično funkcijo“, drugačno od obdelave podatkov, pa po mojem mnenju kljub vsemu še ne pomeni, da je treba v zadevnem primeru navedeno opombo tudi dejansko uporabiti.

51. Po eni strani namreč menim, da bi bilo mogoče to opombo vsekakor in brez nadaljnjih preverjanj uporabiti, če bi bila „specifičn[a] funkcij[a]“, drugačna od funkcije obdelave podatkov, dejansko edina funkcija proizvodov, ki jih je treba uvrstiti.

52. Po drugi strani pa ugotavljam, da je možnost uporabe obravnavane opombe zelo dvomljiva, če gre za proizvod, ki funkcijo obdelave podatkov kombinira z drugimi funkcijami.

53. Prav takšne pa so okoliščine v obravnavani zadevi.

54. Predmet obravnave so namreč naprave, ki funkcije obdelave podatkov – pri čemer te gotovo sodijo v poglavje KN, namenjeno proizvodom informacijske tehnologije (v zadevnem primeru gre za funkciji tiskanja in optičnega branja) – kombinirajo s funkcijami, ki ne sodijo na to področje (v zadevnem primeru gre za funkcijo fotokopiranja).

55. Če bi bil le obstoj ene same funkcije, ki je drugačna od obdelave podatkov, zadosten razlog za brezpogojno izključitev možnosti, da zadevne naprave uvrstimo kot proizvode „informacijske tehnologije“ pod Poglavje 84 KN, bi to pripeljalo do po mojem mnenju paradoksalnega položaja, saj bi bil lahko določen proizvod uvrščen na podlagi funkcije, ki jo sicer lahko opravlja, a je povsem drugotnega pomena ali celo nepomembna.

56. Poleg tega bi bilo ob upoštevanju takšnega izhodišča težko razvrstiti tudi tiste proizvode, ki poleg obdelave podatkov opravljajo še več kot eno samo drugačno funkcijo: pomislimo le na povsem običajne večnamenske naprave, ki poleg funkcije tiskanja, optičnega branja in fotokopiranja opravljajo še funkcijo pošiljanja telefaksov.

57. Sodna praksa Sodišča v zvezi z opombo 5(E) se mi ne zdi v nasprotju z razlago, ki jo nameravam predlagati.

58. Po eni strani je namreč Sodišče potrdilo, da je opombo 5(E) mogoče uporabiti, ker je obravnavani proizvod opravljal „specifično funkcijo“, v primeru, v katerem je bil obravnavan proizvod, ki je bil – čeprav je imel vgrajen računalnik – zamišljen in predstavljen kot naprava za videonadzor. Povedano drugače, šlo je za proizvod, katerega edina praktična funkcija ni bila obdelava podatkov. ( 23 )

59. Po drugi strani je Sodišče v številnih sodbah nasprotno ugotovilo, da pogoji, na podlagi katerih bi lahko sklenili, da opravlja naprava „specifično funkcijo“, drugačno od obdelave podatkov, niso podani. ( 24 )

60. V zvezi s primerom, ki je še posebej podoben obravnavanemu, saj se je nanašal na večnamenske naprave, ki so združevale funkcijo tiskanja, optičnega branja in pošiljanja faksa, pa Sodišče na žalost ni bilo pozvano, da odloči o pravilni tarifni uvrstitvi teh naprav, vprašanje za predhodno odločanje se je namreč nanašalo le na veljavnost uredbe za razvrščanje blaga. ( 25 )

61. V obravnavanem primeru pa ni sporno, da je funkcija fotokopiranja le ena izmed funkcij, ki jih opravljajo zadevne naprave in ki dejansko ni niti prevladujoča: vnaprejšnja in brezpogojna izključitev možnosti uvrstitve teh naprav med proizvode informacijske tehnologije na podlagi dejstva, da lahko opravljajo tudi funkcijo fotokopiranja, bi lahko pripeljala do resnega izkrivljenja KN.

62. Menim torej, da je treba navedeno opombo 5(E) k Poglavju 84 KN z namenom, da se prepreči očitno izkrivljanje tarifne uvrstitve, uporabiti le v zvezi s specifično funkcijo proizvoda, ki je hkrati tudi edina funkcija, ki jo opravlja proizvod. V vseh drugih primerih je treba proizvode uvrstiti na podlagi drugih določb KN.

63. Opozorim naj, seveda, da na podlagi ugotovitve, da v določenem primeru opomba 5(E) ni upoštevna, še ne moremo sklepati, da je treba napravo uvrstiti med proizvode informacijske tehnologije, saj lahko pripelje uporaba drugih predpisov za razvrščanje tudi do drugačnega izida.

64. Ker fotokopiranje ni edina funkcija, ki jo opravljajo obravnavane naprave, in ker ni niti njihova glavna funkcija, torej opombe 5(E) k Poglavju 84 ne moremo uporabiti: zato tudi ni mogoče vnaprej in brezpogojno izključiti možnost uvrstitve teh naprav med proizvode informacijske tehnologije, zajete v Poglavju 84 KN 2006.

65. Poleg tega menim, da zgornje ugotovitve potrjuje tudi opomba 5(B) Poglavja 84, v kateri je – čeprav brez poseganja v opombo 5(E), ki tej sledi – izrecno poudarjeno, da je treba kot del sistema za obdelavo podatkov šteti vsako enoto, ki je „take vrste, da se samo ali zlasti uporablja v strojih za (AOP)“ (moj poudarek). Povedano drugače, prav zakonodajalec izhaja iz predpostavke, da so lahko kot del informacijskega sistema šteti tudi sestavni deli, ki lahko – čeprav drugotno – opravljajo funkcije, drugačne od obdelave podatkov. Če bi bilo treba opombo 5(E) razlagati tako, kot predlagajo Komisija in vlade intervenientke, to je v smislu, da lahko tudi najmanjša funkcija proizvoda, ki ne spada na področje informacijske tehnologije, brezpogojno izključuje možnost uvrstitve tega proizvoda med „informacijske“ proizvode, bi bil prislov „zlasti“ povsem odvečen, saj bi bilo mogoče opombo 5(B) uporabiti le za proizvode, namenjene izključno uporabi v okviru informacijskega sistema.

66. Zanemariti ne smemo niti dejstva, čeprav ne odločilnega, da so večnamenske naprave, kot so te, ki so predmet spora o glavni stvari, v novejših različicah KN zajete v Poglavju 84, in sicer pod tarifno številko 844331. ( 26 )

67. Končno, menim, da ozko razlago opombe 5(E) k Poglavju 84, ki jo predlagam, dodatno podpira tudi Sporazum o trgovini z izdelki informacijske tehnologije STO.

68. Ne glede na vprašanje v zvezi z upoštevnostjo tega sporazuma, na katerega se stranke tudi niso sklicevale, ( 27 ) v obravnavnem primeru, je jasno, da – ob upoštevanju obveznosti skladne razlage ( 28 ) – njegove določbe niso skladne z razlago, ki jo predlagajo Komisija in vlade intervenientke in ki je usmerjena k temu, da kar najbolj omeji področje uporabe carinskih oprostitev.

69. Navedeni sporazum je namreč oblikovan v duhu očitne naklonjenosti prostemu in z dajatvami neobremenjenemu pretoku izdelkov informacijske tehnologije, katerim priznava, da imajo „ključn[o] vlog[o] […] pri razvoju informacijskih industrij in pri dinamični rasti svetovnega gospodarstva“.

c) Opomba 3 Oddelka XVI

70. Ker je bila torej možnost uporabe opombe 5(E) Poglavja 84 izključena, se je treba v skladu s sistemom, ki je značilen za razlagalne določbe KN in ki sem ga opisal zgoraj, ( 29 ) v nadaljevanju vprašati, ali je mogoče za tarifno uvrstitev zadevnih proizvodov uporabiti opombo 3 Oddelka XVI, v skladu s katero se „kombinirani stroji, ki so sestavljeni iz dveh ali več strojev […] in drugi stroji, zasnovani za opravljanje dveh ali več dopolnilnih ali alternativnih funkcij, uvrščajo tako, kot da bi imeli samo tisto komponento ali kot da bi predstavljali samo tisti stroj, ki opravlja glavno funkcijo“ (moj poudarek).

71. Povsem očitno se mi zdi, da navedene določbe v tem primeru ni mogoče uporabiti.

72. Kot sem namreč že navedel, je mogoče zadevne naprave uvrstiti le v okvir Poglavja 84 ali Poglavja 90. Ker sta ti poglavji vključeni v različna oddelka (in sicer prvo v Oddelek XVI, drugo pa v Oddelek XVIII), je nemogoče uporabiti opombo, ki je uvrščena le v enega od teh. ( 30 ) Tudi stranke so se na obravnavi strinjale s takšnim stališčem.

73. Poleg tega naj opozorim, da je v opombi 1 Oddelka XVI – skoraj kot bi bil njen namen poudariti jasno ločnico med tema deloma KN – predvideno, da „[v] ta oddelek ne sodijo: […] (m) izdelki iz Poglavja 90 […]“. ( 31 )

d) Splošno pravilo 3

i) Splošne ugotovitve

74. Na podlagi pravkar povedanega je torej treba v zadevnem primeru uporabiti splošna pravila za razlago KN, vsebovana v njegovem Oddelku I. Pravilo, ki se uporablja za uvrstitev proizvodov, ki bi lahko sodili pod dve ali več tarifnih številk, je splošno pravilo 3.

75. V prvi izmed treh točk, na katere je razčlenjeno to pravilo, je predvideno, da ima tarifna številka, v kateri je najbolj konkretno ali najnatančnejše poimenovanje za proizvod, prednost pred tarifnimi številkami, v katerih je poimenovanje splošnejše. To načelo, ki je skladno s splošnimi lastnostmi sistema razvrščanja KN, pa za naš primer ni upoštevno, saj je v obeh tarifnih številkah, pod kateri je mogoče uvrstiti zadevne naprave, poimenovanje za proizvod enako konkretno in natančno, uvrščeni pa sta v dve različni poglavji dveh različnih oddelkov.

76. V točki (b) splošnega pravila 3 pa je določeno, da se „mešanice“ uvrstijo, „kot da so iz materiala ali sestavine, ki jim daje bistven značaj“.

77. Kot smo videli v povzetku stališč strank, vlade intervenientke in Komisija menijo, da pravkar navedena določba ni upoštevna, saj v zadevnem primeru ni mogoče opredeliti elementa, ki bi večnamenskim napravam, ki so predmet spora o glavni stvari, dajal poseben bistven značaj. ( 32 ) Posledično naj bi bilo treba uporabiti točko (c) tega splošnega pravila.

78. Družbi, ki sta tožeči stranki v postopku v glavni stvari pa nasprotno vztrajata, da obstaja med točko (b) splošnega pravila 3 in opombo 3 Oddelka XVI razlika. Natančneje, trdita, da je treba pojem „glavne funkcije“, ki ga vsebuje navedena opomba 3, natančno razmejiti od pojmov „material“ in „sestavina“, ki opredeljujejo določen proizvod v smislu splošnega pravila 3(b).

79. Stališče družb, ki sta tožeči stranki, je mogoče pojasniti, če upoštevamo, da je sposobnost zadevnih naprav, da samostojno izvajajo fotokopiranje, lahko šteta kot „funkcija“, medtem ko je gotovo ne moremo opredeliti v smislu materialne komponente proizvoda. Obravnavane naprave so namreč sestavljene iz enote za tiskanje in enote za optično branje, ki sta edina fizično opredeljiva elementa naprave. To, da omogočajo fotokopiranje, je, lahko bi rekli, le „stranski učinek“ kombinacije dveh zgoraj navedenih sestavnih delov.

80. Če torej sledimo razlagi družb, ki sta tožeči stranki, fotokopiranja, opredeljivega le v smislu „funkcije“, ne bi smeli upoštevati za namen uvrstitve v skladu s splošnim pravilom 3(b). Ker naj bi bilo uvrstitev mogoče utemeljiti izključno na podlagi materialnih sestavnih delov proizvodov in ker naj bi bilo mogoče te uvrstiti le v okvir Poglavja 84 KN, po mnenju navedenih družb zadevne naprave ni mogoče uvrstiti v Poglavje 90.

81. Menim, da s takšnim stališčem ni mogoče soglašati. Tako kot bi upoštevanje razlage vlad intervenientk in Komisije glede možnosti uporabe opombe 5(E) Oddelka XVI v zadevnem primeru pripeljalo do izkrivljanja določb KN, bi namreč do prav tako nesprejemljivega izida pripeljala tudi dosledno dobesedna razlaga splošnega pravila 3(b), ki jo predlagata tožeči stranki.

82. Po mojem mnenju je pristop, v skladu s katerim bi bilo treba upoštevati le materialne elemente, ki sestavljajo raznovrsten proizvod, kakršne so zadevne večnamenske naprave, medtem ko bi se funkcije, ki jih ti proizvodi opravljajo, popolnoma zanemarile, razmeroma kratkoviden. V obdobju, v katerem se število elektronskih naprav nenehno veča, njihova velikost pa manjša, ter v katerem so vse bolj prisotne težnje po razvoju izdelkov, ki združujejo čim več funkcij v imenu tako imenovane „tehnološke konvergence“, tem bolj velja, da je upoštevanje le zunanjih ali materialnih sestavnih delov proizvoda za namene njegove razvrstitve vse manj zadovoljivo.

83. Zato menim, da ostaja razlaga, ki jo je sprejelo Sodišče v sodbi Xerox – in ki je nikakor ne gre šteti za rezultat redakcijske napake, kot sta na obravnavi trdili družbi, ki sta tožeči stranki v postopku v glavni stvari –, v celoti veljavna in da predlaganih očitkov zoper njo ( 33 ) ni mogoče sprejeti.

84. V zadevi, ki se je zaključila z navedeno sodbo, je bilo Sodišče pozvano, naj odloči o tarifni uvrstitvi večnamenske naprave, ki je združevala funkciji pošiljanja telefaksov in fotokopiranja. Sodišče je v okviru razlage izključilo možnost uporabe splošnega pravila 3(b), „ker zadevne naprave ne opravljajo nobene funkcije, ki bi omogočala opredeliti njihov bistveni značaj“ ( 34 ) (moj poudarek). Povedano drugače, po mnenju Sodišča je mogoče – kadar je to potrebno zaradi tehničnih lastnosti določenega proizvoda – upoštevati funkcije, ki jih opravlja, tudi za potrebe uporabe splošnega pravila 3, čeprav besedilo te določbe ne vsebuje izraza „funkcija“, temveč le izraza „material“ in „sestavina“.

ii) Uporaba splošnega pravila 3 v zadevnem primeru

85. Glede uporabe splošnega pravila 3 v zvezi s proizvodi, ki so predmet obravnave v tej zadevi, naj najprej poudarim, da je načeloma odločitev o tem, ali bo uporabljena točka (b) ali pa točka (c) splošnega pravila 3, lahko odvisna le od vsakokratne presoje.

86. Tu pa naletimo na še eno težavo.

87. Če namreč upoštevamo, kar se mi zdi upravičeno, da sta glavni funkciji obravnavanih večnamenskih naprav tiskanje in optično branje ter da je funkcija fotokopiranja le drugotnega pomena, se zastavi vprašanje, ali je treba naprave uvrstiti na podlagi točke (b) ali na podlagi točke (c).

88. Tudi če bi dopustili razlago, da so funkcije tiskanja, optičnega branja in fotokopiranja enakovredne, bi morali ugotoviti, da imata funkciji tiskanja in optičnega branja, ki sta v smislu KN 2006 obe značilni za naprave informacijske tehnologije, večinski delež funkcij, ki jih opravljajo zadevne naprave (dve tretjini vseh funkcij).

89. Če bi bila glavna funkcija le ena, bi bilo treba brez dvoma uporabiti določbo točke (b). Če pa ne bi bilo mogoče opredeliti značilnega elementa, bi bilo treba uporabiti določbo točke (c). Predmet obravnavane zadeve pa so naprave, ki imajo dvojno „glavno funkcijo“ (tiskanje in optično branje, to je dve funkciji, ki spadata v Poglavje 84) in eno „drugotno funkcijo“ (fotokopiranje, ki je zajeto v Poglavju 90). Ali bi bilo treba zato, ker ene same glavne funkcije ni mogoče opredeliti, uporabiti določbo točke (c) in posledično zadevne naprave uvrstiti v Poglavje 90?

90. To se mi ne zdi sprejemljivo, saj bi to pripeljalo do uvrstitve, ki bi temeljila na drugotni in stranski lastnosti proizvoda, ki ga je treba uvrstiti. Zato nasprotno menim, da je treba takrat, kadar ima proizvod več „glavnih funkcij“ (ali – z vidika materialnih sestavin – več različnih elementov), ki pa vse spadajo v okvir enega samega poglavja ali enega samega oddelka KN, tak proizvod uvrstiti v to poglavje ali oddelek in po potrebi uporabiti uvodne opombe k prvemu ali drugemu za natančno opredelitev tarifne številke, pod katero spada.

91. Na podlagi elementov, predstavljenih tudi na obravnavi, torej menim, da je tarifna številka KN, ki je najustreznejša za uvrstitev zadevnih naprav, številka v okviru Poglavja 84, in sicer 847160, ki jo je navedlo tudi predložitveno sodišče.

e) Delni predlog

92. Na podlagi zgornjih ugotovitev Sodišču predlagam, naj na prva štiri vprašanja za predhodno odločanje odgovori: 1. Funkcija fotokopiranja večnamenske naprave, kot je opisana v zadevnem primeru, je „specifičn[a] funkcij[a]“, drugačna od obdelave podatkov, v smislu opombe 5(E) k Poglavju 84 KN. 2. Obstoj te specifične funkcije izključuje možnost uvrstitve proizvoda med proizvode informacijske tehnologije, zajete v poglavju 84, v smislu opombe 5(E) tega poglavja le, če je navedena funkcija edina funkcija naprave, ki jo je treba uvrstiti. 3. V okviru KN 2006 mora biti uvrstitev večnamenskih naprav, ki opravljajo funkcije tiskanja, optičnega branja in fotokopiranja, opravljena na podlagi splošnega pravila 3. Če je mogoče opredeliti eno samo prevladujočo funkcijo ali skupino več prevladujočih funkcij, ki jih je mogoče uvrstiti v isti oddelek ali v isto poglavje KN, je treba proizvod uvrstiti na podlagi točke (b) navedenega splošnega pravila ob morebitnem upoštevanju uvodnih opomb k zadevnem oddelku ali poglavju. V nasprotnem primeru je treba uporabiti točko (c). 4. Večnamenske naprave, kakršne so tiste, ki so predmet tega postopka, je treba uvrstiti pod tarifno številko 847160 KN 2006.

C – Veljavnost Uredbe št. 400/2006

1. Trditve strank

93. Družbi, ki sta tožeči stranki, vztrajata, da je treba Uredbo št. 400/2006 razglasiti za neveljavno. Komisija je v tej uredbi, kot že rečeno, pod tarifno številko 90091200 uvrstila večnamensko napravo, ki lahko opravlja funkcije optičnega branja, tiskanja in fotokopiranja. Natančneje, o takšni uvrstitvi se je ob upoštevanju zgoraj predstavljenih določb odločila, ker ima „[n]aprava […] več funkcij, vendar nobena ne daje proizvodu bistvenega značaja“.

94. Po mnenju navedenih družb pa bi moral biti proizvod, ki ga je Komisija obravnavala v tej uredbi, uvrščen v Poglavje 84 KN, v katerega bi bilo treba v skladu z njunim predlogom uvrstiti tudi proizvode, ki so predmet obravnave v tej zadevi. To naj bi izhajalo iz upoštevanja enakega sklepanja in enakega razlagalnega postopka, kot sta bila predstavljena v zgornjih točkah.

95. Komisija nasprotno meni, da glede na rešitev, ki jo predlaga v zvezi s prvimi štirimi vprašanji, na peto vprašanje ni treba odgovoriti. ( 35 )

96. Francoska in nizozemska vlada pa Sodišču predlagata, naj na podlagi v bistvu istih razlogov ugotovi, da je Uredba št. 400/2006 veljavna. ( 36 ) Poljska vlada, ki je to vprašanje obravnavala najbolj poglobljeno, se je izrekla v enakem smislu, ( 37 ) pri čemer je poudarila, da bi bilo primerno, da bi Sodišče, če bi zadevno uredbo kljub njenemu predlogu razglasilo za neveljavno, sprejelo ustrezne določbe, da bi učinke sodbe časovno omejilo. ( 38 )

2. Presoja

97. Čeprav se zdi, da stranke v tem postopku sklepajo, da je vzporednost med odločitvijo Sodišča glede uvrstitve zadevnih večnamenskih naprav in veljavnostjo Uredbe št. 400/2006 samoumevna, menim, da je treba ti vprašanji jasno razmejiti.

98. Kot je nedvoumno poudarilo Sodišče, se namreč uredba o razvrstitvi uporabi le, če proizvodi, ki jih je treba v konkretnem primeru uvrstiti, dejansko sovpadajo s proizvodi, obravnavani v uredbi. Iz tega izhaja, da morajo imeti ti ne le enake funkcije, temveč tudi – če opravljajo več različnih funkcij –, da mora biti enaka njihova glavna funkcija. ( 39 )

99. Zato je treba poseben pomen priznati utemeljitvi, navedeni prav v Uredbi o uvrstitvi. ( 40 )

100. Menim, da glede večnamenskih naprav, ki so predmet obravnavane zadeve, ne moremo šteti, da so podobne napravi, obravnavani v Uredbi št. 400/2006.

101. Ugotavljam namreč predvsem, da je prav Komisija v utemeljitvi med razlogi, ki so jo vodili k uvrstitvi proizvoda, obravnavanega v Uredbi št. 400/2006, pod tarifno številko 90091200 KN, kot ključno upoštevala dejstvo, da ni mogoče nobene izmed funkcij, ki jih opravlja naprava, opredeliti kot prevladujočo. V našem primeru pa – kot smo videli – prevladujeta funkciji tiskanja in optičnega branja.

102. Poleg tega je treba poudariti, da je med tehničnimi lastnostmi naprave, ki je predmet obravnave v Uredbi št. 400/2006, navedeno, da ima „[n]aprava […] več kaset za papir in lahko natisne do 40 strani formata A4 na minuto“. Očitno je torej proizvod z izrazito napredno funkcijo fotokopiranja, ki je najverjetneje opremljen tudi s samodejnim podajalnikom papirja. Naprave, ki so predmet te zadeve, pa so s tega vidika povsem drugačne, vsaj glede funkcije fotokopiranja, ki je v primerjavi z napravami, obravnavanimi v Uredbi, na zelo osnovni ravni. ( 41 )

103. Edini očitek, ki bi ga lahko ob upoštevanju zgoraj predstavljene razlage opombe 5 Poglavja 84 KN 2006 oblikovali zoper obravnavano uredbo, se nanaša na dejstvo, da je v njej med določbami, uporabljenimi za uvrstitev proizvoda, navedena opomba 5(E). To opombo je namreč, kot smo videli, težko uporabiti pri večnamenskih napravah, ki združujejo funkcije tiskanja, optičnega branja in fotokopiranja. Po drugi strani se mi zdi očitno, da bi bila uvrstitev, predlagana v Uredbi št. 400/2006, brez težav utemeljena tudi, če bi sklic na to opombo izpustili, saj bi v ta namen zadoščale druge tam navedene določbe, zlasti splošno pravilo 3(c).

104. Zato menim, da niso podani razlogi za ugotovitev, da je Uredba št. 400/2006 neveljavna.

V – Predlog

105. Na podlagi zgornjih ugotovitev Sodišču predlagam, naj na vprašanja Tribunal d’instance du VIIe arrondissement de Paris odgovori: 1. Funkcija fotokopiranja večnamenske naprave, kot je opisana v zadevnem primeru, je „specifičn[a] funkcij[a]“, drugačna od obdelave podatkov, v smislu opombe 5(E) k Poglavju 84 kombinirane nomenklature. 2. Obstoj te specifične funkcije izključuje možnost uvrstitve proizvoda med proizvode informacijske tehnologije, zajete v poglavju 84, v smislu opombe 5(E) tega poglavja le, če je navedena funkcija edina funkcija naprave, ki jo je treba uvrstiti. 3. V okviru kombinirane nomenklature 2006 mora biti uvrstitev večnamenskih naprav, ki opravljajo funkcije tiskanja, optičnega branja in fotokopiranja, opravljena na podlagi splošnega pravila 3. Če je mogoče opredeliti eno samo prevladujočo funkcijo ali skupino več prevladujočih funkcij, ki jih je mogoče uvrstiti v isti oddelek ali v isto poglavje kombinirane nomenklature, je treba proizvod uvrstiti na podlagi točke (b) navedenega splošnega pravila ob morebitnem upoštevanju uvodnih opomb k zadevnem oddelku ali poglavju. V nasprotnem primeru je treba uporabiti točko (c). 4. Večnamenske naprave, kakršne so tiste, ki so predmet tega postopka, je treba uvrstiti pod tarifno številko 847160 kombinirane nomenklature 2006. 5. Iz preučitve zastavljenega vprašanja izhaja, da ni podan noben razlog, ki bi lahko vplival na veljavnost Uredbe Komisije (ES) št. 400/2006 z dne 8. marca 2006 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo.

( 1 ) Jezik izvirnika: italijanščina.

( 2 ) Uredba Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, str. 1).

( 3 ) Uredba Komisije (ES) št. 400/2006 z dne 8. marca 2006 o uvrstitvi določenega blaga v kombinirano nomenklaturo (UL L 70, str. 9).

( 4 ) UL L 155, str. 1. Združene države so maja 2008 formalno vložile pritožbo pri STO zaradi prakse Skupnosti v zvezi s carinjenjem teh izdelkov in med drugim tudi večnamenskih naprav, kot so te, ki so predmet obravnave v tej zadevi. Med oblikovanjem teh sklepnih predlogov so v zvezi s tem na voljo le splošni novinarski povzetki, tako da natančnega poročila glede tega vprašanja še ni mogoče podati.

( 5 ) Navedeno je besedilo vprašanj, predloženih v okviru zadeve C-362/07. Besedilo vprašanj, predloženih v zadevi C-363/07, je v bistvu enako, nekoliko se razlikuje le glede tretjega vprašanja, v besedilu katerega je izpuščena omemba računalnika kot dodatne komponente obravnavanih naprav, ki torej v tem primeru obsegajo le dva sestavna dela in ne treh.

( 6 ) Vsebovani v Uredbi Komisije (ES) št. 1214/2007 z dne 20. septembra 2007 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, str. 1).

( 7 ) Pisna stališča družb, ki sta tožeči stranki, točki 37 in 38.

( 8 ) Sodba z dne 9. oktobra 1997 v zadevi Rank Xerox Manufacturing (C-67/95, Recueil, str. I-5401).

( 9 ) Ibidem, točka 30. Nasprotno naj Sodišče prve stopnje ne bi storilo te napake v sodbi z dne 30. septembra 2003 v zadevi Sony Computer Entertainment Europe proti Komisiji (T-243/01, Recueil, str. II-4189, točka 124): glej pisna stališča družb, ki sta tožeči stranki, točke od 41 do 43.

( 10 ) Pisna stališča družb, ki sta tožeči stranki, točka 48.

( 11 ) Ibidem, točka 66 in naslednje.

( 12 ) Ibidem, točka 71.

( 13 ) Ibidem, točka 56 in naslednje.

( 14 ) Pisna stališča Komisije, točke od 32 do 37, francoske vlade, točke od 23 do 27, nizozemske vlade, točki 27 in 28, ter poljske vlade, točka 25.

( 15 ) Glej pisna stališča Komisije, točka 43 in naslednje, francoska vlade, točke od 51 do 56, nizozemske vlade, točke od 31 do 39, in poljske vlade, točke od 22 do 24.

( 16 ) Glede umestitve določb KN v kontekst harmoniziranega sistema, oblikovanega v okviru Svetovne carinske organizacije, glej sodbo z dne 12. januarja 2006 v zadevi ASAD (C-311/04, ZOdl., str. I-609, točka 25 in navedena sodna praksa).

( 17 ) Glej zgornjo točko 13.

( 18 ) Glej spodnjo točko 67 in naslednje.

( 19 ) Glej, na primer, sodbo z dne 18. decembra 1997 v zadevi Techex (C-382/95, Recueil, str. I-7363, točka 11), v opombi 16 navedeno sodbo ASAD, točka 26, in sodbi z dne v zadevi Krings (C-130/02, Recueil, str. I-2121, točka 28) ter z dne v zadevi Ikegami (C-467/03, ZOdl., str. I-2389, točka 17).

( 20 ) Glej sodbi z dne 10. oktobra 1985 v zadevi Daiber (200/84, Recueil, str. 3363, točki 13 in 14) in z dne v zadevi Siemens Nixdorf (C-11/93, Recueil, str. I-1945, točki 11 in 12), v opombi 19 navedeno sodbo Techex, točka 12, in sodbi z dne v zadevi Olicom (C-142/06, ZOdl., str. I-6675, točka 17) ter z dne v zadevi JVC France (C-312/07, Zodl., str. I-4165, točka 34).

( 21 ) To bo natančneje razloženo v nadaljevanju, in sicer v zvezi z uvodno opombo 3 k Oddelku XVI KN 2006: glej točko 70 in naslednje teh sklepnih predlogov.

( 22 ) Sodba Ikegami, navedena v opombi 19. Glej zlasti točko 12.

( 23 ) Sodba Ikegami, navedena v opombi 19. Glede ugotovitev o načinu trženja in predstavljanja javnosti proizvoda ter uporabnikov, ki jim je proizvod namenjen, glej zlasti točke 21, 23 in 24 te sodbe. Enako je ugotovila generalna pravobranilka Kokott v sklepnih predlogih, predstavljenih 20. januarja 2005 v tej zadevi, točka 55. Glej še sodbo Olicom, navedeno v opombi 20, točka 18 in tam navedeno sodno prakso.

( 24 ) Sodbe Olicom, navedena v opombi 20, točka 30 (v zvezi s kombiniranimi mrežnimi karticami/modemi); Techex, navedena v opombi 20, točka 21 (grafične kartice za računalnike); z dne 19. oktobra 2000 v zadevi Peacock (C-339/98, Recueil, str. I-8947, točki 16 in 17) (mrežne kartice); Siemens Nixdorf, navedena v opombi 20, točka 16 (računalniški monitorji); z dne v zadevi Cabletron (C-463/98, Recueil, str. I-3495, točka 27) (različne mrežne naprave) in z dne v zadevi CBA (C-479/99, Recueil, str. I-4391, točka 27) (zvočne kartice za računalnike).

( 25 ) Sodba z dne 17. maja 2001 v zadevi Hewlett Packard (C-119/99, Recueil, str. I-3981). Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Mischa, predstavljene v tej zadevi (zlasti točke od 13 do 18), v katerih je bila preučena domnevna neveljavnost uredbe, ki je za vse večnamenske naprave, v katere je bila vgrajena enota za pošiljanje telefaksov, predvidevala samodejno uvrstitev na podlagi te funkcije.

( 26 ) Pri čemer je Sodišče opozorilo, da kljub temu, da morajo institucije Skupnosti kombinirano nomenklaturo zaradi tehnološkega razvoja sproti prilagajati, te ni mogoče razlagati v nasprotju z njeno vsebino, še preden so spremembe sprejete (sodbi z dne 19. novembra 1981 v zadevi Analog Devices, 122/80, Recueil, str. 2781, točka 12, in Rank Xerox Manufacturing, navedena v opombi 8, točka 22).

( 27 ) Znano je, da je Sodišče vztrajno zatrjevalo, da je možnost uporabe določenega sporazuma STO v smislu merila za presojo zakonitosti akta Skupnosti podrejena razmeroma strogim pogojem, za katere ni videti, da bi bili v zadevnem primeru podani: glej sodbo z dne 30. septembra 2003 v zadevi Biret & Cie proti Svetu (C-94/02 P, Recueil, str. I-10565, točki 55 in 56 ter navedena sodna praksa). Sodišče je v tej sodbi ugotovilo, da je mogoče zakonitost akta Skupnosti presojati na podlagi določenega sporazuma STO le, če je Skupnost akt sprejela z namenom izpolnjevanja posebne obveznosti, sprejete v okviru STO, oziroma če se akt izrecno sklicuje na natančno opredeljene določbe sporazumov STO. Pri KN pa ni izpolnjen nobeden izmed teh pogojev.

( 28 ) V zvezi s to obveznostjo glej, na splošno, sodbe z dne 24. novembra 1992 v zadevi Poulsen (C-286/90, Recueil, str. I-6019, točka 9), z dne v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-61/94, Recueil, str. I-3989, točka 52) in z dne v zadevi Bettati (C-341/95, Recueil, str. I-4355, točka 20). V zvezi s Sporazumom TRIPS, ki se umešča v okvir sistema STO, s katerim si deli enake lastnosti, glej sodbe z dne v zadevi Hermès International (C-53/96, Recueil, str. I-3603, točka 28), z dne v združenih zadevah Dior in drugi (C-300/98 in C-392/98, Recueil, str. I-11307, točka 47) in z dne v zadevi Anheuser-Busch (C-245/02, ZOdl., str. I-10989, točka 55).

( 29 ) Točka 36.

( 30 ) Glej sodbo Rank Xerox Manufacturing, navedeno v opombi 8, točki 28 in 29.

( 31 ) Poleg tega menim, da ni utemeljena trditev, ki jo zagovarja zlasti Komisija, v skladu s katero naj bi opomba 1(m) Oddelka XVI izključevala možnost uvrstitve zadevnih izdelkov v ta oddelek, ker naj bi jih bilo mogoče uvrstiti tudi v Poglavje 90. Ugotavljam namreč, da opomba 1(m) sicer določa jasno razmejitev med dvema razdelkoma, vendar v njej ni navedeno, da mora ob dvomu, ali je treba proizvod uvrstiti v Poglavje 90 ali v eno od poglavij Oddelka XVI, prevladati Poglavje 90.

( 32 ) Glej zgornjo točko 30.

( 33 ) Glej zgornjo točko 22.

( 34 ) Glej sodbo Rank Xerox Manufacturing, navedeno v opombi 8, točka 30.

( 35 ) Pisna stališča Komisije, točka 51.

( 36 ) Pisna stališča francoske vlade, točka 58; pisna stališča nizozemske vlade, točka 40.

( 37 ) Pisna stališča poljske vlade, točke od 28 do 34.

( 38 ) Ibidem, točka 35 in naslednje.

( 39 ) Sodba Hewlett Packard, navedena v opombi 25, točki 21 in 22. Čeprav je Sodišče na splošno dopustilo možnost, da se uredba o uvrstitvi uporabi po analogiji (sodba Krings, navedena v opombi 19, točka 35), menim, da v zadevnem primeru za to niso izpolnjeni pogoji.

( 40 ) Sodba Hewlett Packard, navedena v opombi 25, točka 20.

( 41 ) Morda bi bilo primerno spomniti, da je v novejših različicah KN prav hitrost fotokopiranja ključni dejavnik za uvrstitev večnamenskih naprav pod tarifno številko 844331 in za morebitni obračun carinske dajatve.