Mnenje 1/15

Mnenje, izdano na podlagi člena 218(11) PDEU

„Mnenje, izdano na podlagi člena 218(11) PDEU – Osnutek sporazuma med Kanado in Evropsko unijo – Prenos podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih iz Unije v Kanado – Ustrezne pravne podlage – Člen 16(2), člen 82(1), drugi pododstavek, točka (d), in člen 87(2)(a) PDEU – Združljivost s členoma 7 in 8 ter členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah“

Povzetek – Mnenje Sodišča (veliki senat) z dne 26. julija 2017

Temeljne pravice–Spoštovanje zasebnega življenja–Spoštovanje pri obdelavi osebnih podatkov–Obveznost, da se zadevni osebi omogoči dostop do podatkov, ki se nanašajo nanjo, da se prepriča o njihovi točnosti in zakonitosti–Obseg–Sklenitev s strani Unije sporazuma s tretjo državo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih–Nujnost, da se določi, da se potniki obvestijo o prenosu in uporabi njihovih podatkov

Temeljne pravice–Spoštovanje zasebnega življenja–Varstvo osebnih podatkov–Sklenitev s strani Unije sporazuma s tretjo državo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih–Spoštovanje načela sorazmernosti–Shranjevanje in uporaba podatkov med bivanjem potnikov v tretji državi–Minimalne zahteve

Temeljne pravice–Spoštovanje zasebnega življenja–Varstvo osebnih podatkov–Sklenitev s strani Unije sporazuma s tretjo državo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih–Spoštovanje načela sorazmernosti–Nujnost določitve jasnih in natančnih pravil o dostopu do teh podatkov in njihovi uporabi–Obseg

Temeljne pravice–Spoštovanje zasebnega življenja–Varstvo osebnih podatkov–Sklenitev s strani Unije sporazuma s tretjo državo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih–Spoštovanje načela sorazmernosti–Samodejna obdelava podatkov–Presoja glede na modele, merila in baze podatkov, ki se uporabljajo za izvedbo te obdelave

Temeljne pravice–Spoštovanje zasebnega življenja–Varstvo osebnih podatkov–Sklenitev s strani Unije sporazuma s tretjo državo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih–Občutljivi podatki–Nujnost natančne in trdne utemeljitve, ki temelji na razlogih, ki niso zaščita javne varnosti pred terorizmom in hudimi mednarodnimi kaznivimi dejanji

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 7 in 8; Direktiva 2016/681 Evropskega parlamenta in Sveta, členi 6(4), 7(6) in 13(4))

Temeljne pravice–Spoštovanje zasebnega življenja–Varstvo osebnih podatkov–Sklenitev s strani Unije sporazuma s tretjo državo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih–Poseganje–Utemeljitev–Zaščita javne varnosti pred terorizmom in hudimi mednarodnimi kaznivimi dejanji–Dopustnost

(člena 218(6)(a)(v) PDEU in 294 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 8(2) in 52(1))

Mednarodni sporazumi–Sporazumi Unije–Sklenitev–Sporazum s tretjo državo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih–Poseganje v pravici do zasebnosti in do varstva osebnih podatkov–Obveznost omejitve poseganja na najnujnejše–Obseg

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 7 in 8; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46, člen 25(6))

Temeljne pravice–Spoštovanje zasebnega življenja–Varstvo osebnih podatkov–Področje uporabe–Obdelava podatkov iz evidence podatkov o letalskih potnikih, izvedena na podlagi mednarodnega sporazuma, sklenjenega med Unijo in tretjo državo–Vključitev–Nujnost zagotavljanja ravni varstva temeljnih svoboščin in pravic, enaki ravni varstva, ki se zagotavlja v Uniji–Obseg

(členi 39 PEU, 16(2) PDEU in 87(2)(a) PDEU; protokola št. 21 in št. 22 PDEU, priložena Pogodbama EU in DEU; Izjava št. 21, priložena Pogodbama EU in DEU)

Mednarodni sporazumi–Sporazumi Unije–Sklenitev–Sporazum EU-Kanada o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih–Sporazum, namenjen zagotavljanju javne varnosti in varstvu podatkov o letalskih potnikih–Pravna podlaga–Člen 16(2) PDEU v povezavi s členom 87(2)(a) PDEU

(člena 16(2) PDEU in 87(2)(a) PDEU; protokola št. 21 in št. 22, priložena Pogodbama EU in DEU)

Mednarodni sporazumi–Sporazumi Unije–Sklenitev–Sporazum EU-Kanada o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih–Pravna podlaga–Vpliv protokolov št. 21 in št. 22 o stališču Združenega kraljestva, Irske in Danske, ki sta priložena Pogodbama EU in DEU–Neuporabljivost sporazuma za Dansko

Določbe mednarodnega sporazuma, ki ga sklene Unija, so v skladu s členoma 217 in 218 PDEU od začetka njegove veljavnosti sestavni del pravnega reda Unije. Določbe takega sporazuma morajo biti torej popolnoma v skladu s Pogodbama in ustavnimi načeli, ki iz njiju izhajajo. V zvezi s tem je namen člena 218(11) PDEU preprečiti zaplete, do katerih bi prišlo zaradi sodnega izpodbijanja združljivosti mednarodnih sporazumov, ki zavezujejo Unijo, s Pogodbama. Sodna odločba, s katero bi bilo po sklenitvi mednarodnega sporazuma, ki zavezuje Unijo, morebiti ugotovljeno, da je sporazum z vidika vsebine ali postopka sklenitve nezdružljiv z določbami Pogodb, bi namreč povzročila resne težave ne le znotraj Unije, ampak tudi v mednarodnih odnosih, in bi lahko škodovala vsem zainteresiranim strankam, tudi tretjim državam. Kar zadeva funkcijo postopka iz člena 218(11) PDEU, že sama nevarnost razveljavitve akta o sklenitvi mednarodnega sporazuma zadostuje za dopustitev predložitve Sodišču. V okviru postopka iz člena 218(11) PDEU mora biti tako mogoče preučiti vsa vprašanja, ki bi lahko zbujala dvome o materialni ali formalni veljavnosti sporazuma glede na Pogodbi. Sodba o združljivosti sporazuma s Pogodbama je tako lahko v zvezi s tem odvisna ne samo od določb, ki se nanašajo na pristojnost, postopek ali institucionalno ureditev Unije, temveč tudi od materialnopravnih določb. Tako gre za vprašanje v zvezi z združljivostjo mednarodnega sporazuma s členom 6(1) PEU in posledično z jamstvi, določenimi z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah, ki ima enako pravno vrednost kot Pogodbi. (Glej točke 67, 69, 70 in 74.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 76 do 78.)

Uporaba dvojne pravne podlage je izključena, če sta postopka, predvidena za eno ali drugo od teh podlag, nezdružljiva. Tako lahko različna pravila o glasovanju v Svetu povzročijo nezdružljivost zadevnih pravnih podlag. V zvezi s sklepom Sveta o sklenitvi predvidenega sporazuma, ki temelji na členu 16(2) PDEU in členu 87(2)(a) PDEU, taka nezdružljivost ne izhaja iz Protokola št. 21 o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice in Protokola št. 22 o stališču Danske, ki sta priložena Pogodbama EU in DEU. Kar zadeva Protokol št. 21, sta namreč Irska in Združeno kraljestvo podala uradno obvestilo, da želita sodelovati pri sprejetju navedenega sklepa, zato določbe tega protokola ne bi vplivale na pravila o glasovanju v Svetu, če bi se za podlago navedenega sklepa skupaj uporabila člen 16(2) PDEU in člen 87(2)(a) PDEU. Kar zadeva Protokol št. 22, je ta namenjen vzpostavitvi pravnega okvira, ki bo državam članicam omogočil nadaljnji razvoj njihovega sodelovanja v zvezi z območjem svobode, varnosti in pravice s tem, da brez sodelovanja Kraljevine Danske sprejemajo ukrepe, ki ne zavezujejo te države članice, vendar ji omogočajo, da sodeluje pri sprejemanju ukrepov na tem področju in da jo ti ukrepi zavezujejo pod pogoji, določenimi v členu 8 navedenega protokola. Ker mora sklep o sklenitvi navedenega predvidenega sporazuma temeljiti tako na členu 16 PDEU kot na členu 87 PDEU in torej spada pod poglavje 5 naslova V tretjega dela Pogodbe DEU v delu, v katerem mora temeljiti na navedenem členu 87 PDEU, Kraljevine Danske tako na podlagi členov 2 in 2a Protokola št. 22 ne bodo zavezovale niti določbe tega sklepa niti predvideni sporazum. Poleg tega Kraljevina Danska v skladu s členom 1 tega protokola ne bo sodelovala pri sprejetju tega sklepa. Protokol št. 22 torej v obravnavanem primeru ne more imeti za posledico različnih pravil o glasovanju v Svetu, če se skupaj uporabita člen 16(2) PDEU in člen 87(2)(a) PDEU. (Glej točke 78, 107, od 109 do 111, 113 in 117.)

Predvideni sporazum med Kanado in Evropsko unijo o prenosu in obdelavi podatkov iz evidence podatkov o potnikih ima torej ob upoštevanju tako njegovih ciljev kot vsebine dva sestavna dela: eden se nanaša na nujnost zagotavljanja javne varnosti, drugi pa na varstvo podatkov iz evidence podatkov o potnikih. Ta dela sta neločljivo povezana in ju je torej treba obravnavati kot bistvena. Pri vsebini predvidenega sporazuma gre večinoma za določitev podrobnih pravil, ki zagotavljajo, da prenos podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo zaradi njihove uporabe za namene zagotavljanja javne zaščite in varnosti poteka pod pogoji, ki so v skladu z varstvom osebnih podatkov. Prvič, v teh okoliščinah je sklep o sklenitvi predvidenega sporazuma neposredno povezan s ciljem iz člena 16(2) PDEU. Ta določba namreč, brez poseganja v člen 39 PEU, pomeni ustrezno pravno podlago, kadar je varstvo osebnih podatkov eden od bistvenih ciljev ali sestavnih delov pravil, ki jih je sprejel zakonodajalec Unije, vključno s tistimi s področja sprejemanja ukrepov, ki spadajo pod določbe Pogodbe DEU v zvezi s pravosodnim sodelovanjem v kazenskih zadevah in policijskim sodelovanjem, kot potrjujejo člen 6a Protokola št. 21 in člen 2a Protokola št. 22 in Izjava o varstvu osebnih podatkov na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja, priložena sklepni listini medvladne konference, ki je sprejela Lizbonsko pogodbo. Drugič, navedeni sklep mora temeljiti tudi na členu 87(2)(a) PDEU, ki določa, da lahko za namene člena 87(1) PDEU, v skladu s katerim Unija vzpostavi policijsko sodelovanje, ki vključuje vse pristojne organe držav članic, Parlament in Svet določita ukrepe glede zbiranja, hrambe, obdelave, analize in izmenjave ustreznih informacij. Po eni strani lahko ustrezne informacije v smislu člena 87(2)(a) PDEU na področjih preprečevanja ali odkrivanja kaznivih dejanj in preiskav vključujejo osebne podatke, po drugi strani pa izraza „obdelava“ in „izmenjava“ takih podatkov zajemata tako njihov prenos za to področje pristojnim organom držav članic kot njihovo uporabo s strani teh organov. V zvezi s tem dejstvo, da podatke iz evidence podatkov o potnikih najprej zbirajo letalski prevozniki za komercialne namene, in ne organ, pristojen za preprečevanje ali odkrivanje kaznivih dejanj in preiskave v zvezi z njimi, ne more preprečiti tega, da je določba tudi ustrezna pravna podlaga za sklep Sveta o sklenitvi predvidenega sporazuma. (Glej točke 90, 92, od 94 do 96, 98, 99 in 101.)

Ker so podatki iz evidence podatkov o potnikih, ki uporabljajo letalske povezave med Unijo in tretjo državo, lahko v skladu s predvidenim mednarodnim sporazumom med Unijo in to tretjo državo predmet različnih obravnav – in sicer prenosa iz Unije v navedeno tretjo državo, dostopa do njih zaradi njihove uporabe ali hrambe – posegajo v temeljno pravico do varstva zasebnega življenja, zagotovljeno s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Ta pravica se namreč nanaša na vse informacije v zvezi z določeno ali določljivo fizično osebo. Poleg tega spadajo obdelave podatkov iz evidence podatkov o potnikih, na katere se predvideni sporazum nanaša, tudi v člen 8 Listine, ker gre za obdelave osebnih podatkov v smislu tega člena in morajo zato nujno izpolnjevati zahteve v zvezi z varstvom podatkov iz navedenega člena. V zvezi s tem pravica do varstva osebnih podatkov zahteva tudi, da se kontinuiteta visoke ravni varstva temeljnih pravic in svoboščin, določena s pravom Unije, zagotavlja v primeru prenosa osebnih podatkov iz Unije v tretje države. Tudi če so lahko sredstva za zagotovitev take ravni varstva drugačna od sredstev, uporabljenih znotraj Unije za zagotovitev spoštovanja zahtev iz prava Unije, se morajo ta sredstva v praksi izkazati kot učinkovita za zagotovitev varstva, ki je v bistvu enakovredno varstvu, zagotovljenemu znotraj Unije. Ta zahteva glede ravni varstva temeljnih pravic in svoboščin, ki je v bistvenem enakovredna tisti, ki je zagotovljena v Uniji, velja tudi, če se podatki iz evidence podatkov o potnikih iz tretje države razkrijejo drugim tretjim državam, da bi se preprečilo, da bi se raven varstva, določena s sporazumom o prenosu, lahko zaobšla s prenosi osebnih podatkov v druge tretje države, in da bi se zagotovila kontinuiteta ravni varstva, ki jo zagotavlja pravo Unije. V teh okoliščinah je za tako razkritje nujen obstoj bodisi sporazuma med Unijo in zadevno tretjo državo, ki je enakovreden navedenemu sporazumu, bodisi odločbe Komisije na podlagi člena 25(6) Direktive 95/46 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov, s katero je ugotovljeno, da navedena tretja država zagotavlja ustrezno raven varstva v smislu prava Unije, ki bi zajemala organe, ki se jim namerava razkriti podatke iz evidence podatkov o potnikih. (Glej točke 122, 123, 134 in 214.)

Pri sporočanju osebnih podatkov tretji osebi, kot je javni organ, gre za poseganje v temeljno pravico iz člena 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ne glede na nadaljnjo uporabo sporočenih informacij. Enako velja za hrambo osebnih podatkov in za dostop do navedenih podatkov z namenom, da bi jih uporabljali javni organi. Glede tega ni pomembno, ali so informacije o zasebnem življenju občutljive, niti to, ali so bile zadevne osebe zaradi tega poseganja morda oškodovane. V zvezi z mednarodnim sporazumom o prenosu podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo, katerega sklenitev predvideva Unija, tako prenos navedenih podatkov iz Unije pristojnemu organu te tretje države kot okvir pogojev, o katerem se je Unija dogovorila z navedeno tretjo državo, v zvezi s hrambo teh podatkov, njihovo uporabo in za njihove morebitne nadaljnje prenose drugim organom iste države, Europolu, Eurojustu, pravosodnim ali policijskim organom držav članic ali celo organom drugih tretjih držav, torej pomenita poseganje v pravico, zagotovljeno s členom 7 Listine. Ti ravnanji pomenita tudi poseganje v temeljno pravico do varstva osebnih podatkov, zagotovljeno s členom 8 Listine, saj gre pri njiju za obdelavo osebnih podatkov. Vendar pravice iz členov 7 in 8 Listine niso absolutne, temveč jih je treba upoštevati glede na njihovo funkcijo v družbi. Glede tega varstvo temeljne pravice do spoštovanja zasebnega življenja na ravni Unije zahteva, da se odstopanja od varstva osebnih podatkov in njegove omejitve določijo v mejah tega, kar je nujno potrebno. Zadevna ureditev, ki vsebuje poseganje, mora za izpolnjevanje te zahteve določati jasna in natančna pravila, ki urejajo obseg in uporabo zadevnega ukrepa ter določajo minimalne zahteve, tako da imajo osebe, katerih podatki so bili preneseni, na voljo zadostna jamstva, ki omogočajo varovanje pred tveganji zlorabe. Zlasti mora biti v njej navedeno, v kakšnih okoliščinah in pod katerimi pogoji je mogoče sprejeti ukrep, ki določa obdelavo takih podatkov, s čimer se tako zagotovi, da je poseganje omejeno na to, kar je nujno potrebno. Nujnost obstoja takih jamstev je toliko pomembnejša, če se osebni podatki obdelujejo samodejno. Ti preudarki vejajo še posebej, kadar gre za varstvo te posebne kategorije osebnih podatkov, ki so občutljivi. (Glej točke od 124 do 126, 136, 140 in 141.)

Zahteva iz člena 52(1), prvi stavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, da mora biti kakršna koli omejitev uresničevanja temeljnih pravic predpisana z zakonom, pomeni, da mora pravna podlaga, ki omogoča poseganje v te pravice, sama opredeljevati obseg omejitve uresničevanja zadevne pravice. (Glej točko 139.)

Mednarodni sporazum o prenosu podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo, katerega sklenitev predvideva Unija, spada v pojem zakona v smislu člena 8(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in posledično njenega člena 52(1). Člen 218(6) PDEU namreč na zunanji ravni odraža porazdelitev pristojnosti med institucijami, ki se uporablja na notranji ravni, in določa simetrijo med postopkom za sprejemanje ukrepov Unije na notranji ravni in postopkom za sprejemanje mednarodnih sporazumov, da bi se zagotovilo, da imata v zvezi z nekim področjem Parlament in Svet enaka pooblastila ob spoštovanju institucionalnega ravnovesja, določenega s Pogodbama. Tako je za sklenitev mednarodnih sporazumov na področjih, za katera se na notranji ravni uporablja redni zakonodajni postopek iz člena 294 PDEU, v skladu s členom 218(6)(a)(v) PDEU potrebna odobritev Parlamenta, tako da je mogoče šteti, da je tak sporazum na zunanji ravni enakovreden temu, kar je zakonodajni akt na notranji ravni. Iz tega izhaja, da prenos podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo, kakor je predviden z zadevnim mednarodnim sporazumom, temelji na drugi podlagi, določeni z zakonom, v smislu člena 8(2) Listine. (Glej točke od 145 do 147.)

Poseganja v temeljne pravice iz členov 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki so posledica mednarodnega sporazuma o prenosu podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo, katerega sklenitev predvideva Unija, niso takšna, da bi posegala v bistveno vsebino navedenih temeljnih pravic, kadar je predvideni sporazum med drugim namenjen zagotavljanju javne varnosti s prenosom podatkov iz evidence podatkov o potnikih in njihovo uporabo v okviru boja proti terorističnim in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem. Ta cilj je namreč cilj Unije v splošnem interesu, ki lahko upravičuje poseganja, tudi resna, v temeljne pravice, določene v členih 7 in 8 Listine. Poleg tega zaščita javne varnosti prispeva k varstvu pravic in svoboščin drugih oseb. Kadar so z oceno tveganj, ki jih pomenijo letalski potniki, z analizo teh podatkov pred njihovim prihodom v veliki meri olajšane in pospešene varnostne in mejne kontrole, je mogoče šteti, da sta prenos podatkov o letalskih potnikih v tretjo državo in njihova nadaljnja obdelava primerna za zagotovitev uresničitve cilja predvidenega sporazuma, in sicer zagotavljanja zaščite in varnosti javnosti. (Glej točke 148, 149 in od 151 do 153.)

V zvezi z mednarodnim sporazumom o prenosu občutljivih podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo, katerega sklenitev predvideva Unija, bi bil kakršen koli ukrep, ki bi temeljil na postulatu, da je lahko ena ali več značilnosti iz predvidenega sporazuma, kot so rasno ali etnično poreklo, politična, verska ali filozofska prepričanja, pripadnost sindikatu, zdravstveno stanje ali spolno življenje neke osebe, sama po sebi in ne glede na posamično ravnanje zadevnega potnika upoštevna z vidika namena obdelav podatkov iz evidence podatkov o potnikih, v nasprotju s pravicami, ki so zagotovljene s členoma 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi z njenim členom 21. Ob upoštevanju nevarnosti, da bi bila obdelava podatkov v nasprotju s členom 21 Listine, bi bila za prenos takih podatkov v zadevno tretjo državo potrebna natančna in posebej trdna utemeljitev z razlogi, ki niso zaščita javne varnosti pred terorizmom in hudimi mednarodnimi kaznivimi dejanji. Če take utemeljitve ni, členi 7, 8 in 21 ter člen 52(1) Listine nasprotujejo tako prenosu občutljivih podatkov v tretjo državo kot okviru, o katerem se je Unija dogovorila s to tretjo državo, v zvezi s pogoji, pod katerimi lahko take podatke uporabljajo in hranijo organi te tretje države. (Glej točke od 164 do 167.)

V primeru mednarodnega sporazuma, katerega sklenitev predvideva Unija, ki se nanaša na prenos podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo in ki določa samodejno obdelavo teh podatkov zaradi zaščite javne varnosti pred terorizmom in hudimi mednarodnimi kaznivimi dejanji, je obseg poseganja samodejnih analiz podatkov iz evidence podatkov o potnikih v pravice, določene v členih 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v bistvu odvisen od predhodno določenih modelov in meril ter od podatkovnih baz, na katerih temelji taka obdelava podatkov. Tako morajo biti predhodno določeni modeli in merila po eni strani specifični in zanesljivi, da lahko privedejo do rezultatov, ki kažejo na posameznike, glede katerih bi lahko obstajal utemeljen sum vpletenosti v teroristična ali huda mednarodna kazniva dejanja, in po drugi strani nediskriminatorni. Prav tako morajo biti podatkovne baze, s katerimi se podatki iz evidence podatkov o potnikih primerjajo, zanesljive, aktualne in omejene na podatke, ki jih zadevna tretja država uporablja v povezavi z bojem proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem. (Glej točki 168 in 172.)

Mednarodni sporazum o prenosu občutljivih podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo s tem, da omogoča prenos navedenih podatkov o vseh letalskih potnikih v to tretjo državo, ne presega tistega, kar je nujno potrebno, če ta merila omogočajo zlasti lažje varnostne preglede na mejah, skozi katere morajo v skladu s členom 13 Čikaške konvencije o mednarodnem civilnem letalstvu vsi potniki po zakonih in drugih predpisih tretje države. (Glej točke od 187 do 189.)

V primeru mednarodnega sporazuma, ki se nanaša na prenos podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo, katerega sklenitev predvideva Unija, bi za zagotovitev, da so hramba prenesenih podatkov, dostop do teh podatkov s strani nacionalnih organov, na katere se predvideni sporazum nanaša, in njihova uporaba navedenih podatkov omejeni na tisto, kar je nujno potrebno, ta sporazum moral določati jasna in natančna pravila o tem, v kakšnih okoliščinah in pod katerimi pogoji jih lahko ti organi hranijo, do njih dostopajo in jih uporabljajo. Glede hrambe osebnih podatkov da mora ravnanje med drugim vedno ustrezati objektivnim merilom, ki vzpostavljajo povezavo med osebnimi podatki, ki se morajo hraniti, in ciljem, ki se uresničuje. Glede uporabe zakonito hranjenih osebnih podatkov s strani organa ukrep ne more zgolj zahtevati, naj se z dostopom do navedenih podatkov uresničuje eden od ciljev te ureditve, temveč mora določati tudi materialne in postopkovne pogoje za to uporabo. (Glej točke od 190 do 192.)

V primeru mednarodnega sporazuma, ki določa hrambo podatkov iz evidence podatkov o potnikih in njihovo uporabo do odhoda teh potnikov iz zadevne tretje države zlasti zaradi lažjih varnostnih pregledov in pregledov na mejah, njihovi hramba in uporaba za ta namen že zaradi njihove narave ne moreta biti omejeni na omejen krog letalskih potnikov niti ne moreta biti odvisni od predhodnega dovoljenja sodišča ali neodvisnega upravnega organa. Tako je, dokler so ti letalski potniki v zadevni tretji državi ali iz nje odhajajo, podano nujno razmerje med temi podatki in ciljem, ki se s tem sporazumom uresničuje, tako da ta ne presega tistega, kar je nujno potrebno, zgolj zato, ker dovoljuje sistematični hrambo in uporabo podatkov iz evidence podatkov o potnikih o vseh teh potnikih. Prav tako je sistematična uporaba navedenih podatkov za preverjanje zanesljivosti in aktualnosti predhodno določenih modelov in meril, na katerih temeljijo samodejne obdelave teh podatkov, ali za opredelitev novih modelov in meril za te obdelave, neposredno povezana z izvajanjem varnostnih pregledov in pregledov na mejah in je torej treba šteti, da ne presega meja tega, kar je nujno potrebno. Kar zadeva uporabo podatkov iz evidence podatkov o potnikih med bivanjem letalskih potnikov v zadevni tretji državi, mora ta uporaba temeljiti na novih okoliščinah, ker je bil letalskim potnikom po preverjanju njihovih podatkov iz evidence podatkov o potnikih dovoljen prihod na ozemlje zadevne tretje države. Za navedeno uporabo so torej potrebna pravila, ki določajo materialne in postopkovne pogoje, ki urejajo to uporabo, da so zlasti navedeni podatki zaščiteni pred nevarnostmi zlorabe. Taka pravila se morajo opirati na objektivna merila za opredelitev okoliščin in pogojev, pod katerimi je organom zadevne tretje države, na katere se predvideni sporazum nanaša, dovoljena njihova uporaba. Glede tega je razvidno, da kadar obstajajo objektivni elementi, na podlagi katerih je mogoče šteti, da bi lahko podatki iz evidence podatkov o potnikih enega ali več letalskih potnikov dejansko prispevali k uresničevanju cilja boja proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem, uporaba teh podatkov ne presega meja tistega, kar je nujno potrebno. Da bi se v praksi zagotovilo popolno spoštovanje teh pogojev, je bistveno to, da za uporabo hranjenih podatkov iz evidence podatkov o potnikih med bivanjem letalskih potnikov v zadevni tretji državi načeloma, razen v nujnih primerih, ki so ustrezno utemeljeni, sodišče ali neodvisen upravni organ opravi predhoden nadzor in da se odločba tega sodišča ali tega organa izda na podlagi obrazloženega predloga pristojnih organov, ki se vloži zlasti v postopku preprečevanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj. (Glej točke od 197 do 202.)

V primeru mednarodnega sporazuma, katerega sklenitev predvideva Unija, ki se nanaša na prenos podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo in ki določa hrambo navedenih podatkov po odhodu letalskih potnikov iz te tretje države zaradi zaščite javne varnosti pred terorizmom in hudimi mednarodnimi kaznivimi dejanji, se zdi, da glede letalskih potnikov, v zvezi s katerimi ob njihovem prihodu v navedeno tretjo državo in do njihovega odhoda iz nje ni bilo ugotovljeno tveganje v zvezi s terorizmom in hudimi mednarodnimi kaznivimi dejanji, po njihovem odhodu ne obstaja povezava med njihovimi podatki iz evidence podatkov o potnikih in ciljem, ki se uresničuje s predvidenim sporazumom, ki bi upravičevala hrambo teh podatkov. Nadaljnja hramba podatkov iz evidence podatkov o potnikih o vseh letalskih potnikih po njihovem odhodu iz zadevne tretje države torej očitno ni omejena na tisto, kar je nujno potrebno. Če pa se v nekaterih primerih ugotovijo objektivni elementi, na podlagi katerih je mogoče šteti, da bi lahko nekateri letalski potniki tudi po svojem odhodu iz navedene tretje države pomenili tveganje z vidika boja proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem, je podatke iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanje nanašajo, dopustno hraniti tudi po njihovem bivanju v navedeni tretji državi. Uporaba tako hranjenih podatkov iz evidence podatkov o potnikih, se mora opirati na objektivna merila za opredelitev okoliščin in pogojev, pod katerimi je organom tretje države, na katere se predvideni sporazum nanaša, dovoljen dostop do teh podatkov. Ta uporaba bi morala biti tudi, razen v ustrezno utemeljenih nujnih primerih, odvisna od predhodnega nadzora, ki ga opravi sodišče ali neodvisen upravni subjekt, katerega odločitev, s katero se uporaba dovoli, se sprejme na podlagi obrazloženega predloga teh organov, ki je vložen zlasti v okviru postopkov preprečevanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj. Kar zadeva obdobje hrambe teh podatkov, petletno trajanje očitno ne presega meja tistega, kar je nujno potrebno za namene boja proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem. (Glej točke od 205 do 209.)

Temeljna pravica do spoštovanja zasebnega življenja, varovana s členom 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, pomeni, da se lahko zadevna oseba prepriča, da se njeni osebni podatki obdelujejo natančno in zakonito. Da bi ta oseba lahko opravila potrebna preverjanja, mora imeti pravico do dostopa do obdelovanih podatkov, ki se nanjo nanašajo. V zvezi s tem je potrebno, da so v primeru mednarodnega sporazuma, ki se nanaša na prenos podatkov iz evidence podatkov o potnikih v tretjo državo, katerega sklenitev predvideva Unija, potniki obveščeni o prenosu njihovih podatkov iz evidence podatkov o potnikih v zadevno tretjo državo in o uporabi teh podatkov od takrat, ko to razkritje ne more ogroziti preiskav, ki jih opravljajo javni organi, na katere se predvideni sporazum nanaša. Taka informacija je dejansko nujna, da se lahko letalskim potnikom omogoči uveljavljanje njihovih pravic, da zahtevajo dostop do podatkov iz evidence podatkov o potnikih, ki se nanje nanašajo, in po potrebi njihov popravek ter da v skladu s členom 47, prvi odstavek, Listine vložijo učinkovito pravno sredstvo pred sodiščem. Tako je v primerih, v katerih obstajajo objektivni elementi, ki upravičujejo uporabo podatkov iz evidence podatkov o potnikih zaradi boja proti terorizmu in hudim mednarodnim kaznivim dejanjem ter zahtevajo predhodno dovoljenje sodnega ali neodvisnega upravnega organa, individualna obvestitev letalskih potnikov nujna. Enako velja, če se podatki iz evidence podatkov o letalskih potnikih razkrijejo drugim javnim organom ali posameznikom. Vendar lahko do take obvestitve pride šele po tem, ko ta ne more ogroziti preiskav, ki jih opravljajo javni organi, na katere se navedeni sporazum nanaša. (Glej točke 219, 220, 223 in 224.)