Pritožba, ki sta jo Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG vložili 23. septembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti razširjeni senat) z dne 14. julija 2021 v zadevi T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. in Right to Know CLG/Evropska komisija

(Zadeva C-588/21 P)

(2022/C 11/21)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnika: Public.Resource.Org, Inc. in Right to Know CLG (zastopniki: F. Logue, Solicitor, J. Hackl, Rechtsanwalt, C. Nüßing, Rechtsanwalt)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Comité européen de normalisation (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen- Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS), Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

Predlogi

Pritožnika Sodišča predlagata, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo in odobri dostop do zaprošenih dokumentov (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013, in EN 12472:2005+A1:2009);

— podredno, zadevo vrne Splošnemu sodišču in

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

1. Prvi pritožbeni razlog: napaka pri presoji glede uporabe izjeme iz prve alineje člena 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001 (1). a. Prvi del: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da je nepravilno ocenilo zaščito avtorskih pravic, ker: — ni ugotovilo, da zaprošeni harmonizirani standardi ne morejo biti zaščiteni z avtorsko pravico, ker so del prava EU in vladavina prava zahteva prost dostop do predpisov; — ni ugotovilo, da čeprav bi bili zaprošeni harmonizirani standardi lahko zaščiteni z avtorsko pravico, bi moral prosti dostop do predpisov prevladati nad zaščito avtorske pravice; — je napačno ugotovilo, da Komisija ni bila pooblaščena za preučitev, ali so bili zaprošeni harmonizirani standardi zaščiteni z avtorsko pravico in ker — je napačno ugotovilo, da zaprošeni harmonizirani standardi pomenijo intelektualno stvaritev in torej „delo“, ki je lahko zaščiteno z avtorsko pravico. b. Drugi del: Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri svoji oceni učinka na poslovne interese, ker: — je napačno uporabilo domnevo, da bi zaprošeni harmonizirani standardi oslabili varstvo interesa, ki ga varuje prva alineja člena 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001 in ker — ni presodilo specifičnih učinkov na poslovne interese.

2. Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker ni bil priznan prevladujoč javni interes. Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo, ker ni priznalo prevladujočega javnega interesa, saj: — je napačno ugotovilo, da pritožnika nista izkazala specifičnih razlogov v utemeljitev njune prošnje; — je upoštevalo nerelevanten dejavnik, in sicer delovanje Evropskega standardizacijskega sistema; — je ugotovilo, da sodba James Elliott (C-613/14) (2) ne ustvarja obveznosti proaktivnega razširjanja za harmonizirane standarde in ker — je ugotovilo, da harmonizirani standardi pravno učinkujejo le v razmerju do zadevnih oseb.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) Sodba Sodišča z dne 27. oktobra 2016 (C-613/14, James Elliott Construction, EU:C:2016:821).