ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 279/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) 27. maja 2015 – Lesoochranárske zoskupenie VLK/Obvodný úrad Trenčín

(Zadeva C-243/15)

(2015/C 279/22)

Jezik postopka: slovaščina

Predložitveno sodišče

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Lesoochranárske zoskupenie VLK

Nasprotna stranka: Obvodný úrad Trenčín

Ob sodelovanju: Biely potok, a.s.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je mogoče zagotoviti pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča, določeno v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v primeru domnevne kršitve pravice do visoke ravni varstva okolja, kakršna se je izvajala v skladu s pogoji, določenimi v Evropski uniji zlasti z Direktivo Sveta 92/43/EGS (1) z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, zlasti [pravice] do pomoči pri pridobitvi mnenja javnosti glede projekta, ki lahko pomembno vpliva na posebna ohranitvena območja v evropskem ekološkem omrežju NATURA 2000, ter pravice, ki jih pritožnik kot nepridobitno združenje, delujoče na področju varstva okolja na nacionalni ravni, uveljavlja na podlagi člena 9 Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, in sicer v mejah, navedenih v sodbi Sodišča Evropske unije z dne 8. marca 2011 v zadevi C-240/09, tudi kadar nacionalno sodišče konča sodno obravnavo v sporu glede preizkusa odločbe, s katero je [navedenemu združenju] zavrnjen status stranke v upravnem postopku, ki zadeva izdajo dovoljenja, kot se je zgodilo v obravnavanem primeru, in [navedeno združenje] pozove, naj vloži pravno sredstvo, ker je bilo izpuščeno iz navedenega upravnega postopka?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102.
—

podredno: razglasitev ničnosti Uredbe 501/2013 (2) v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko pred Splošnim sodiščem ni upravičena, tudi če so bile ugotovitve Sveta o pretovarjanju nepravilne, saj je Sodišče potrdilo, da je bila tožeča stranka pred Splošnim sodiščem udeležena pri aktivnosti sestavljanja, ki niso segale preko mejnih vrednosti, določenih v členu 13(2) Osnovne uredbe in prav tako potrdilo obstoj vseh drugih meril, potrebnih za to, da se pritožniku pred Splošnim sodiščem ne dovoli oprostitve od ukrepov proti izogibanju.
—

razglasi ničnost Izvedbenega sklepa Komisije 2013/123/EU z dne 26. februarja 2013 (notificirano pod dokumentarno številko C[2013] 981) o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (1) v delu, v katerem so bili iz financiranja Evropske unije izključeni odhodki iz izjave o odhodkih Republike Poljske v višini 2 8 7 63 238,60 EUR in 5 6 88 440,96 EUR;
2.

Ali je treba člen 9(3) v povezavi s členom 2(d) Direktive 2011/95/EU razlagati tako, da je za ugotovitev obstoja utemeljenega strahu pred preganjanjem in dejanske nevarnosti („real risk“) preganjanja ali nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja s strani enega od subjektov iz člena 6 Direktive 2011/95/EU, ob upoštevanju verskih obredov ali vedenja, ki izhajajo iz verskega nauka, ki ga prosilec aktivno izraža in so njegov osrednji del, ali ki izhajajo iz verskega prepričanja prosilca v tem smislu, da so posebej pomembni za ohranjanje njegove verske identitete in so v državi izvora prepovedani pod grožnjo kazenske sankcije, a) treba oceniti razmerje med številom pripadnikov verske usmeritve prosilca, ki svojo vero izražajo v nasprotju s prepovedjo in s številom dejanskih pregonov v državi izvora prosilca kot posledico izražanja vere, pri čemer je treba upoštevati morebitne negotovosti in nepredvidljivosti pri izvajanju kazenskih pregonov s strani države ali b) zadošča predložitev dokazov, da država izvora pri izvajanju kazenskih pregonov dejansko uporablja določbe, ki pod grožnjo kazenske sankcije [prepovedujejo] verske obrede ali vedenje, ki izhajajo iz verskega nauka, ki ga prosilec aktivno izraža in so njegov osrednji del, ali ki izhajajo iz verskega prepričanja prosilca v tem smislu, da so „posebej pomembni“ za ohranjanje njegove verske identitete?
SL Uradni list Evropske unije C 221/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Francija) 24. aprila 2015 – Asma Bougnaoui, ADDH – Association de défense des droits de l’homme/Micropole Univers SA

(Zadeva C-188/15)

(2015/C 221/03)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Asma Bougnaoui, ADDH – Association de défense des droits de l’homme

Tožena stranka: Micropole Univers SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 4(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (1) razlagati tako, da želja stranke podjetja, ki se ukvarja s svetovanjem na področju informacijske tehnologije, naj storitev informacijske tehnologije s strani tega podjetja ne opravlja več oseba, ki je v njem zaposlena kot projektna inženirka in ki nosi muslimansko naglavno ruto, pomeni bistveno in odločilno zahtevo za neki poklic zaradi narave določene poklicne dejavnosti ali zaradi konteksta, v katerem se izvaja?

(1) UL L 303, str. 16.
SL Uradni list Evropske unije C 198/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Nemčija) 6. marca 2015 – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG/Landeshauptstadt München

(Zadeva C-113/15)

(2015/C 198/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in pritožnica: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

Tožena stranka nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Landeshauptstadt München

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali gre pri porcijskih pakiranjih medu, ki so zapakirana v embalaži, ki vsebuje vse elemente etikete – vključno z označbo države porekla, in ki naj se ne bi kot taka prodajala posamično končnemu uporabniku in obratom javne prehrane, za „predpakirano živilo“ v smislu člena 1(3)(b) Direktive 2000/13/ES (1) ter člena 2(2)(e) Uredbe (EU) št. 1169/2011 (2), za katerega velja obveznost označevanja, ali pa takšna porcijska pakiranja medu niso predpakirana živila, za katera velja obveznost označevanja, ker ne gre za prodajne enote?

2. Ali je na vprašanje treba odgovoriti drugače, če se ta porcijska pakiranja v obratih javne prehrane ponujajo ne le v pripravljenih obrokih, ki se plačujejo pavšalno, temveč se prodajajo tudi posamično?

(1) Direktiva 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 75).

(2) Uredba (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, spremembah uredb (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Komisije 87/250/EGS, Direktive Sveta 90/496/EGS, Direktive Komisije 1999/10/ES, Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Komisije 2002/67/ES in 2008/5/ES in Uredbe Komisije (ES) št. 608/2004 (UL L 304, str. 18).
1.

Ali dejansko stanje, kot je obravnavano, kjer se premog skladišči v premogovnem parku, v katerem pride do emisij CO2 zaradi samosegrevanja, je v centru premogovnega parka, ki je oddaljen približno 800 metrov od roba termoelektrarne na premog in se premog prevaža iz deponije na transportnem traku, ki teče čez cesto, v termoelektrarno, spada pod pojem „naprava“ v smislu člena 3(e) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (1)?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, glede na katera merila je treba presojati združljivost posega države v dobavno ceno zemeljskega plina za končnega odjemalca z Direktivo 2009/73/ES? Zlasti: (a) V kakšnem obsegu in pod katerimi pogoji člen 106(2) Pogodbe v povezavi s členom 3(2) Direktive 2009/73/ES dopušča državam članicam, da s posegom v dobavno ceno zemeljskega plina za končnega odjemalca sledijo drugim ciljem, kot sta zanesljivost oskrbe in teritorialna kohezija, in ne samo ohranjanju dobavne cene na razumni ravni? (b) Ali člen 3(2) Direktive 2009/73/ES ob upoštevanju zlasti ciljev zanesljivosti oskrbe in teritorialne kohezije dopušča poseg države članice v določanje dobavne cene zemeljskega plina na podlagi načela kritja vseh stroškov prvotnega dobavitelja, in ali lahko stroški, ki naj bi se krili s tarifami, poleg deleža, ki predstavlja dolgoročno oskrbo, vključujejo druge sestavne dele?
1.

Ali je mogoče glede na člena 6(1) in 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih [nepoštenih] pogojih v potrošniških pogodbah (1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288) v povezavi s členoma 1 in 2 Direktive 2009/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesov potrošnikov (2) (UL L 110, str. 30) uporabo pogojev v splošnih pogojih poslovanja, ki po vsebini ustrezajo pogojem, ki so bili s pravnomočno sodbo razglašeni za nepoštene in vpisani v evidenco nepoštenih splošnih pogojev poslovanja, glede podjetnika, ki ni bil udeležen v postopku, ki se je končal z vpisom v evidenco nepoštenih splošnih pogojev poslovanja, šteti za protipravno ravnanje, ki glede na nacionalno pravo pomeni ravnanje, s katerim se kršijo kolektivni interesi potrošnikov, in zaradi česar je naložitev globe v okviru nacionalnega upravnega postopka utemeljena?
3.

Če navedene določbe Direktive 2000/78/ES in Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je dodatni davek na pokojninske prejemke, je treba v obravnavanem primeru preizkusiti, ali je treba člen 6(1) navedene direktive razlagati tako, da je mogoče nacionalno ureditev, kot je dodatni davek na pokojninske prejemke, kljub temu v smislu tega predpisa šteti za objektivno in primerno, kakor tudi upravičeno z legitimnim ciljem, predvsem zakonitim ciljem s področja politike zaposlovanja, trga dela in poklicnega izobraževanja, glede na to, da je namen dodatnega davka na pokojninske prejemke, kakor to izhaja iz pripravljalnih del k zakonu o dohodnini, pridobiti davčne prihodke od davčno zmogljivih prejemnikov pokojninskih prejemkov, zmanjšati razliko med davčno obremenitvijo pokojninskih prejemkov in dohodkov iz dela ter spodbujati starejše ljudi, da ostanejo dalj časa delovno aktivni?
SL Uradni list Evropske unije C 171/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španija) 9. marca 2015 – Confederación Sindical ELA in Juan Manuel Martínez Sánchez/Aquarbe S.A.U. in Consorcio de Aguas de Busturialdea

(Zadeva C-118/15)

(2015/C 171/25)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Confederación Sindical ELA in Juan Manuel Martínez Sánchez

Toženi stranki: Aquarbe S.A.U. in Consorcio de Aguas de Busturialdea

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 1[(1)](b) Direktive Sveta 2001/23/ES (1) z dne 12. marca 2001 v povezavi s členom 4(1) te direktive razlagati tako, da nasprotuje razlagi španske zakonodaje, sprejete za njegovo uveljavitev, v skladu katero je obveznost subrogacije izključena zaradi dejstva, da se je javno podjetje, ki je odgovorno za zagotavljanje storitve, ki je neločljivo povezana z njegovo lastno dejavnostjo in za katere izvajanje so nujna pomembna materialna sredstva ter ki jo je zagotavljalo prek koncesije, v okviru katere je pogodbenega izvajalca obvezalo k uporabi teh sredstev, katerih lastnik je, odločilo, da koncesije ne bo podaljšalo in bo sámo prevzelo opravljanje koncesirane storitve ter za to uporabilo lastno osebje ne pa osebja, ki ga je zaposloval pogodbeni izvajalec, tako da se storitev izvaja enako kot prej s to razliko, da dejavnost izvajajo drugi delavci, ki so zaposleni pri drugem delodajalcu?

(1) O približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov. UL L 82, str. 16.
2.

Ali člen 12 Direktive 2006/123/ES (1) nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 1(18) uredbe-zakona št. 194 z dne 30. decembra 2009, spremenjene v zakon št. 25 z dne 26. februarja 2010, kakor je bil kasneje spremenjen in dopolnjen, ki dovoljuje samodejno podaljšanje obstoječih koncesij na javnem dobru ob morju za turistično-rekreativne dejavnosti do 31. decembra 2015; ali do 31. decembra 2020 v skladu s členom 34k uredbe-zakona št. 179 z dne 18. oktobra 2012, vstavljenim s členom 1(1) zakona št. 221 z dne 17. decembra 2012 o konverziji navedene uredbe-zakona v zakon?
SL Uradni list Evropske unije C 138/35

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Provinciale di Catanzaro (Italija) 9. februarja 2015 – Esse Di Emme Costruzioni Srl/Tribunale Amministrativo Regionale della Calabria, Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Zadeva C-59/15)

(2015/C 138/47)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione Tributaria Provinciale di Catanzaro

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Esse Di Emme Costruzioni Srl

Tožene stranke: Tribunale Amministrativo Regionale della Calabria, Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali načelo, določeno v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – ki je glede javnih naročil podrobneje urejeno v členu 1 Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 (1) – v skladu s katerim ima vsakdo, ki so mu kršene pravice in svoboščine, zagotovljene s pravom Unije, pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem, nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz členov 9, 13 in 14 uredbe predsednika republike št. 115 z dne 30. maja 2002, ki se uporabi v obravnavanem primeru in ki za dostop do sodnega varstva v upravnih zadevah na področju postopkov oddaje javnih naročil določa plačilo enotnega prispevka, ki je višji od tistega, ki je določen za dostop do sodnega varstva v upravnih zadevah na drugih področjih?

(1) Direktiva Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246).
1.

Ali je treba člen 15(2) in (8) Uredbe [Sveta] z dne 19. junija 2001 (1), ki se uporablja ob upoštevanju uvodnih izjav 9 in 11 ter sodb Zuckerfabrik Jülich I in II, ter splošna načela prava Skupnosti glede prepovedi neupravičene obogatitve, sorazmernosti in svobode gospodarske pobude razlagati tako, da je proizvajalec sladkorja upravičen do povračila plačanih proizvodnih dajatev za količine kvotnega sladkorja, ki so bile 30. junija 2006 še skladiščene, glede na to, da sistem proizvodnih dajatev po tem datumu ni bil obnovljen z Uredbo Sveta št. 318/2006 z dne 20. februarja 2006 (2)?
SL Uradni list Evropske unije C 138/45

Pritožba, ki so jo vložile družbe Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA 27. februarja 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 17. decembra 2014 v zadevi Pilkington Group Limited in drugi/Komisija, T-72/09

(Zadeva C-101/15 P)

(2015/C 138/58)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (zastopnika: S. Wisking in K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— razveljavi sodbo v zadevi T-72/09 v delu, v katerem je zavrnjena tožba, vložena zoper člen 2(c) Odločbe;

— zniža globo, naloženo pritožnicam s členom 2(c) Odločbe;

— Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnic v tem postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice navajajo, da je treba sodbo razveljaviti iz teh razlogov:

Prvič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo pri razlagi točke 13 Smernic Komisije o načinu določanja glob iz leta 2006 (1) s tem, da je presodilo, da je bila Komisija upravičena pri ugotavljanju upoštevne vrednosti prodaje upoštevati prodajo na podlagi pogodb, sklenjenih pred obdobjem kršitve in ki niso bile ponovno sklenjene med obdobjem kršitve. Ker te prodaje kršitev ne zadeva, je ni bilo mogoče pravno veljavno upoštevati pri določitvi osnovnega zneska globe.

Drugič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri razlagi člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 (2) s tem, da je presodilo, da končni znesek globe ni presegel zakonsko določene 10-odstotne zgornje meje. Ustrezni menjalni tečaj za izračun 10-odstotne zgornje meje ni povprečni menjalni tečaj ECB za poslovno leto pred letom, v katerem je bila sprejeta Odločba, ampak menjalni tečaj ECB, ki je veljal na dan sprejetja Odločbe.

Tretjič, Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo pravo s tem, da ni uporabilo pravil o enakem obravnavanju in sorazmernosti, in ker ni uporabilo neomejene pristojnosti v meri, ki se zahteva s sodno prakso Sodišča.

(1) Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 (UL C 210, str. 2).

(2) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (zdaj člena 101 PDEU in 102 PDEU) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).
SL Uradni list Evropske unije C 138/27

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 21. januarja 2015 – Josef Plöckl/Finanzamt Schrobenhausen

(Zadeva C-24/15)

(2015/C 138/38)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht München

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Josef Plöckl

Tožena stranka: Finanzamt Schrobenhausen

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člena 22(8) in 28c(A)(a)(1) in (d) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS (1) z dne 17. maja 1977 državam članicam dovoljujeta, da ne priznajo davčne oprostitve za dobavo blaga znotraj Skupnosti (v obravnavanem primeru: prenos znotraj Skupnosti), če dobavitelj sicer ni izpolnil vseh ukrepov, ki jih je mogoče od njega razumno zahtevati v zvezi s postopkovnimi zahtevami knjigovodskega evidentiranja identifikacijske številke za davek na dodano vrednost, vendar niso podani konkretni indici o davčni utaji, če je bilo blago preneseno v drugo državo članico, in so izpolnjeni tudi drugi pogoji za davčno oprostitev?

(1) Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23).
c)

Ali v tem primeru spoštovanje načel nediskriminacije in sorazmernosti v smislu člena 7(5) navedene direktive in „upoštevanja zamenljivosti z univerzalno storitvijo“ v smislu uvodne izjave 27 Direktive 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 zahteva, da se deleži, ki odpadejo na storitve z dodano vrednostjo, to je poštne storitve, ki so zunaj okvira univerzalne storitve, vendar so z njo povezane, izvzamejo iz izračuna in ne upoštevajo pri izračunu deleža?
SL Uradni list Evropske unije C 171/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) 5. junija 2014 – Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard/Minister Finansów

(Zadeva C-275/14)

(2015/C 171/09)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranki v postopku v glavni stvari

Vložnica kasacijske pritožbe: Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Minister Finansów

Sodišče je s sklepom z dne 5. februarja 2015 odločilo, da je treba člen 2(3), drugi pododstavek, Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim določbam, kot so te iz postopka v glavni stvari, v skladu s katerimi se trošarina od dodatkov iz tarifne številke 3811 kombinirane nomenklature iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1031/2008 z dne 19. septembra 2008, pobira po drugačni stopnji od tiste, ki velja za gorivo, ki so mu dodatki dodani.

Člen 2(3), drugi pododstavek, Direktive 2003/96 je treba razlagati tako, da se lahko posameznik v razmerju do pristojnega nacionalnega organa v okviru spora pred nacionalnimi sodišči nanjo sklicuje za to, da se ne bi uporabila nacionalna ureditev, ki ni združljiva s to določbo.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405.
2.

Ali člen 7(f) Direktive o varstvu podatkov nasprotuje nacionalnemu predpisu, v skladu s katerim lahko ponudnik osebne podatke brez privolitve uporabnika zbira in uporabi samo, če je to potrebno za omogočanje in zaračunavanje konkretnega dostopa do telekomunikacijskih storitev s strani zadevnega uporabnika, in po katerem cilj zagotavljanja splošnega delovanja telekomunikacijskih storitev ne upravičuje uporabe podatkov po zaključku postopka uporabe?
SL Uradni list Evropske unije C 96/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Berlin (Nemčija) 16. decembra 2014 – Odvetnica Sandra Bitter kot stečajna upraviteljica Ziegelwerk Höxter GmbH/Zvezna republika Nemčija

(Zadeva C-580/14)

(2015/C 096/03)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Berlin

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Odvetnica Sandra Bitter kot stečajna upraviteljica Ziegelwerk Höxter GmbH

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določba iz člena 16(3), drugi stavek, Direktive 2003/87/ES (1), v skladu s katero je kazen za presežne emisije 100 EUR za vsako tono ekvivalenta ogljikovega dioksida, izpuščeno iz naprave, za katero upravljavec ni predal pravic, krši načelo sorazmernosti?

(1) Direktiva 2003/87/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631).
A.

Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ko je izključilo uporabo člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 (1) brez upoštevanja sodne prakse Sodišče glede komplementarnosti blaga in storitev in načela soodvisnosti; Splošno sodišču tudi ni upoštevalo oziroma je izkrivilo dejstva in dokaze, ki mu jih je predložila AME, glede podobnosti zadevnega blaga in storitev, vsaj v zvezi s pojmom komplementarnosti.