Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Znižanje globe zaradi sodelovanja obdolženega podjetja – Dodelitev pogojne imunitete pred globami pred sprejetjem končne odločbe Komisije – Obseg

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23; Obvestilo Komisije 2002/C 45/03, točke 8(a) in (b), 11, od (a) do (c), 15, 16, 18 in 19)

2. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Znižanje globe zaradi sodelovanja obdolženega podjetja – Popolna imuniteta – Pogoji

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23; Obvestilo Komisije 2002/C 45/03, točka 11(a))

3. Konkurenca – Upravni postopek – Spoštovanje pravice do obrambe – Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah – Začasnost

(člen 81 ES; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 27(1))

4. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Merila – Znižanje globe zaradi sodelovanja obdolženega podjetja – Dodelitev pogojne imunitete pred globami pred sprejetjem končne odločbe Komisije – Zavrnitev dodelitve končne imunitete s strani Komisije – Kršitev načela varstva zaupanja v pravo – Neobstoj

(člen 81 ES; Obvestilo Komisije 2002/C 45/03, točka 11)

5. Akti institucij – Smernice o načinu določanja glob, naloženih zaradi kršitev pravil konkurence – Akt, katerega namen je, da učinkuje navzven – Obseg

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

6. Konkurenca – Globe – Znesek – Določitev – Kršitve, ki se že zaradi svoje narave štejejo za zelo resne

(Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23; Obvestilo Komisije 98/C 9/03)

7. Konkurenca – Globe – Odločba o naložitvi glob – Obveznost obrazložitve – Obseg

(člen 253 ES; Uredba Sveta št. 1/2003, člen 23)

8. Konkurenca – Upravni postopek – Vpogled v spis – Obveznost Komisije, da omogoči dostop do internih dokumentov – Neobstoj

(člen 81 ES)

Summary

1. Kadar Komisija prejme prošnjo za imuniteto pred globami na podlagi Obvestila o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov, preizkusi dokaze, ki jih je podjetje navedlo v podporo svoji prošnji, in preveri, ali zadevno podjetje izpolnjuje pogoje iz točke 8(a) ali (b) Obvestila o ugodni obravnavi. Če je to prvo podjetje, ki izpolnjuje te pogoje, mu Komisija v pisni obliki odobri pogojno imuniteto pred globami.

Dodelitev pogojne imunitete torej pomeni, da se za podjetje, ki izpolnjuje pogoje iz točke 8 Obvestila o ugodni obravnavi, v upravnem postopku ustvari poseben procesni položaj, ki ima določene pravne učinke. Pogojna imuniteta nikakor ni izenačena s končno imuniteto pred globami, ki se dodeli šele na koncu upravnega postopka.

Natančneje, dodelitev pogojne imunitete potrjuje, da je zadevno podjetje prvo izpolnilo pogoje iz točke 8(a) ali (b) Obvestila o ugodni obravnavi, tako da Komisija ne bo preučevala drugih vlog za imuniteto pred globami, preden oblikuje stališče o obstoječi vlogi, in temu podjetju zagotavlja, da mu bo Komisija odobrila imuniteto pred globami, če bo na koncu upravnega postopka ugotovila, da je spoštovalo pogoje iz točke 11, od (a) do (c), Obvestila o ugodni obravnavi.

Šele ob koncu upravnega postopka, ko Komisija sprejme končno odločbo, podjetju, ki mu je dodelila pogojno imuniteto, odobri imuniteto pred globami v pravem pomenu besede ali pa mu je ne odobri. Prav v tem trenutku procesni položaj, ki izhaja iz pogojne imunitete, preneha učinkovati. Vendar se končna imuniteta pred globami odobri, le če zadevno podjetje med celotnim upravnim postopkom in do končne odločbe izpolnjuje tri kumulativne pogoje iz točke 11, od (a) do (c), Obvestila o ugodni obravnavi.

Zato je iz sistema, kot je določen v Obvestilu o ugodni obravnavi, razvidno, da podjetje, ki prosi za imuniteto, pred končno odločbo ne dobi imunitete pred globami v pravem pomenu besede, ampak le procesni položaj, ki se na koncu upravnega postopka lahko spremeni v imuniteto pred globami, če so izpolnjeni zahtevani pogoji.

(Glej točke od 113 do 115, 117 in 118.)

2. Dodelitev popolne imunitete pred globami je izjema od načela osebne odgovornosti podjetja za kršitev pravil o konkurenci, ki jo upravičuje cilj, da se spodbujajo odkrivanje, preiskovanje in pregon ravnanj, ki spadajo med najresnejše kršitve pravil o konkurenci, ter odvračanje od teh ravnanj. V teh okoliščinah je torej logično, da se od podjetja, ki prosi za imuniteto, v zameno za dodelitev popolne imunitete pred globami za kršitev, ki jo je storilo, zahteva, da mora, kot je zapisano v točki 11(a) Obvestila o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov, „v celoti […], na trajni podlagi in hitro“ sodelovati pri preiskavi Komisije.

Iz opredelitve, da podjetje sodeluje „v celoti“, je razvidno, da mora biti sodelovanje prosilca za imuniteto s Komisijo, zato da dobi imuniteto, popolno, absolutno in brezpogojno. Opredelitev „na trajni podlagi“ in „hitro“ pomeni, da mora to sodelovanje obstajati med celotnim upravnim postopkom in da mora načeloma biti takojšnje.

Poleg tega je zmanjšanje globe na podlagi obvestila o ugodni obravnavi mogoče utemeljiti samo takrat, kadar bi se lahko predloženi podatki in splošneje ravnanje zadevnega podjetja glede tega šteli za dokaz njegovega resničnega sodelovanja. Iz samega pojma sodelovanje, kot je naveden v besedilu Obvestila o ugodni obravnavi, je jasno, da je mogoče zmanjšanje na podlagi omenjenega obvestila odobriti, samo če ravnanje zadevnega podjetja potrjuje tako sodelovanje. Ta ugotovitev se a fortiori uporablja za sodelovanje, ki je potrebno, da se upraviči popolna imuniteta pred globami, saj je imuniteta ugodnejše obravnavanje kot samo zmanjšanje globe.

Zato izraz, da podjetje sodeluje „v celoti […], na trajni podlagi in hitro“, kar upravičuje dodelitev popolne imunitete pred globami, pomeni resnično, popolno in predano sodelovanje.

Tako podjetje, ki želi dobiti popolno imuniteto pred globami na podlagi sodelovanja pri preiskavi, ne more opustiti obveščanja Komisije o upoštevnih dejstvih, za katera ve in ki bi lahko, čeprav le morebiti, vplivala na potek upravnega postopka in učinkovitost preiskave Komisije. Zato resnično in popolno sodelovanje pomeni, da zadevno podjetje med celotnim upravnim postopkom Komisijo pravočasno obvešča o vseh upoštevnih okoliščinah, ki bi lahko negativno vplivale na potek preiskave ter na odkrivanje in učinkovit pregon zadevnega omejevalnega sporazuma. Ta obveznost obveščanja je še pomembnejša, če se taka okoliščina nanaša na odnos tega podjetja do drugih članov kartela, in še toliko bolj, če sta Komisija in to podjetje v upravnem postopku predhodno izrecno razpravljala o morebitnem nastopu te okoliščine.

Obstoj ravnanja v duhu resničnega sodelovanja je mogoče presojati samo ob upoštevanju okoliščin, ki so bile podane med tem ravnanjem. Ob upoštevanju „trajnosti“ sodelovanja, ki mora biti med celotnim postopkom, že vsako ravnanje, ki je v nasprotju z duhom resničnega sodelovanja, zadošča za opredelitev, da gre za kršitev obveznosti sodelovanja. Zato okoliščine, ki so nastale po tem ravnanju, ne morejo upravičiti take kršitve.

Torej se za utemeljitev tega ravnanja ni mogoče sklicevati na morebitno ugotovitev ex post , da ravnanje, s katerim je bila kršena obveznost sodelovanja, ni imelo negativnih učinkov.

(Glej točke od 125 do 130 in od 132 do 134.)

3. Na področju konkurence lahko Komisija v končni odločbi, s katero nalaga globe za kršitev pravil konkurence, spremeni utemeljitve iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, če ta odločba spoštuje pravico strank do obrambe ter jih ne bremeni za kršitve, ki so drugačne od tistih iz predstavitve možnih kršitev, in upošteva le dejstva, o katerih so se zainteresirane osebe lahko opredelile.

(Glej točko 176.)

4. Da bi bilo mogoče sklicevanje na načelo varstva zaupanja v pravo, morajo biti izpolnjeni trije pogoji. Prvič, upravni organ mora upravičencu dati natančna, brezpogojna in skladna zagotovila, ki izhajajo iz pooblaščenih in zanesljivih virov. Drugič, ta zagotovila morajo biti taka, da pri subjektu, na katerega so naslovljena, ustvarijo upravičena pričakovanja. Tretjič, dana zagotovila morajo biti v skladu z veljavnimi predpisi.

V okviru upravnega postopka zaradi kršitev pravil Unije na področju konkurence se podjetje, ki je Komisijo zaprosilo za imuniteto pred globami, ne more sklicevati na nobena natančna, brezpogojna in skladna zagotovila, da bo ob koncu upravnega postopka dobila končno imuniteto. V skladu s točko 19 Obvestila o imuniteti pred globami in zmanjševanju glob v primerih kartelov Komisija namreč presodi, ali so pogoji iz točke 11 tega obvestila izpolnjeni, šele ko sprejme končno odločbo. Torej Komisija v fazi postopka pred sprejetjem končne odločbe zadevnemu podjetju ni mogla dati natančnega zagotovila v zvezi z upravičenjem do končne imunitete.

Poleg tega Komisiji ni treba obvestiti prosilcev za imuniteto, da morajo izpolniti obveznosti, ki izhajajo iz Obvestila o ugodni obravnavi, zlasti obveznosti sodelovanja, saj so v tem obvestilu posledice take kršitve jasno navedene.

(Glej točke od 190 do 193.)

5. Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) ESPJ so instrument, namenjen temu, da se ob upoštevanju hierarhično višjih pravnih aktov natančno določijo merila, ki jih Komisija v okviru izvajanja diskrecijske pravice, ki jo ima na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 1/2003, namerava uporabiti pri določanju glob. Te smernice niso pravna podlaga odločbe o naložitvi glob, ker ta temelji na Uredbi št. 1/2003, vendar kljub temu na splošno in abstraktno določajo metodologijo, ki si jo je Komisija določila za potrebe določitve zneska glob, naloženih s to odločbo, zato podjetjem zagotavljajo pravno varnost.

Tako so te smernice, čeprav jih ni mogoče opredeliti za pravna pravila, ki bi jih uprava vsekakor morala spoštovati, vendarle pravila ravnanja, ki kažejo na prakso, ki ji je treba slediti in od katere uprava v konkretnem primeru ne more odstopiti, ne da bi to utemeljila.

Vendar prostovoljno omejevanje diskrecijske pravice Komisije, ki je posledica sprejetja teh smernic, ni nezdružljivo z ohranitvijo njene široke diskrecijske pravice. Dejstvo, da je Komisija v smernicah natančno opredelila svoj pristop pri presoji teže kršitve, namreč ne nasprotuje temu, da jo preuči celovito glede na vse upoštevne okoliščine, vključno z dejavniki, ki v smernicah niso izrecno navedeni.

(Glej točke od 217 do 219.)

6. V skladu z metodo iz Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) ESPJ je pri presoji teže kršitve treba upoštevati naravo kršitve, njen dejanski vpliv na trg, kjer se to lahko meri, in obseg upoštevnega geografskega trga.

Vendar ti trije vidiki presoje teže kršitve nimajo enake teže pri presoji celote. Narava kršitve ima odločilno vlogo zlasti pri opredelitvi kršitev kot „zelo resnih“. Nasprotno pa ne dejanski vpliv na trg ne velikost geografskega trga pri horizontalnih omejevalnih sporazumih, katerih namen je zlasti določanje cen, nista nujna elementa za opredelitev kršitve kot zelo resne. Tako v skladu z ustaljeno sodno prakso iz navedenih smernic izhaja, da je omejevalne sporazume, katerih namen je zlasti določanje cen, mogoče opredeliti kot „zelo resne“ kršitve že na podlagi njihove narave, ne da bi bilo treba Komisiji dokazati dejanski vpliv kršitve na trg, in to kljub geografski majhnosti upoštevnega trga.

Za presojo teže kršitve je odločilno vprašanje, ali so udeleženci kartela storili vse, kar je bilo v njihovi moči, da bi njihovi nameni imeli dejanske učinke. Na nadaljnje dogajanje v zvezi z dejansko uresničenimi tržnimi cenami so lahko vplivali drugi dejavniki, nad katerimi udeleženci kartela niso imeli nadzora, zato udeleženci kartela zunanjih dejavnikov, ki so ovirali njihova prizadevanja, ne morejo navajati sebi v prid in jih razlagati kot dejavnike, ki upravičujejo znižanje globe.

Od Komisije ni mogoče zahtevati, da sistematično dokazuje, da so sporazumi zadevnim podjetjem dejansko omogočili, da so dosegla višje transakcijske cene, ali ko gre za nakupne kartele, nižje transakcijske cene, kot bi jih, če ne bi bilo omejevalnega sporazuma. Nesorazmerno bi bilo, če bi se zahteval tak dokaz, za katerega bi se porabilo veliko sredstev, saj bi bili potrebni hipotetični izračuni, ki bi temeljili na ekonomskih modelih, katerih natančnost lahko sodišče le težko preveri in katerih zanesljivost nikakor ni dokazana.

Poleg tega velikost geografskega trga ni samostojno merilo v tem smislu, da bi se lahko kot „zelo resne“ opredelile samo kršitve, ki se nanašajo na večino držav članic. Iz Pogodbe, Uredbe št. 1/2003 ali Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) ESPJ ni mogoče sklepati, da se lahko kot take opredelijo samo geografsko zelo razširjene omejitve. Poleg tega je sporazume ali usklajena ravnanja, katerih namen je zlasti določanje nakupnih cen in razdelitev kupljenih količin, mogoče opredeliti kot zelo resne samo na podlagi njihove narave, ne da bi bilo treba opredeliti njihov poseben geografski obseg. Torej velikost upoštevnega geografskega trga, tudi če je trg majhen, načeloma ne nasprotuje temu, da se ugotovljena kršitev opredeli kot „zelo resna“.

(Glej točke 220, od 222 do 224, 226, od 248 do 250, 277 in 279.)

7. Pri določitvi globe zaradi kršitev konkurenčnega prava je obveznost obrazložitve izpolnjena, če Komisija v odločbi navede elemente presoje, na podlagi katerih je lahko določila težo in trajanje kršitve. V zvezi z odločbo o naložitvi kazni več podjetjem je treba obseg obveznosti obrazložitve presojati med drugim ob upoštevanju dejstva, da je treba težo kršitve določiti glede na veliko dejavnikov, kot so med drugim posebne okoliščine zadeve, njen kontekst in odvračilni učinek glob, ne da bi bil določen zavezujoč ali izčrpen seznam meril, ki jih je treba obvezno upoštevati.

Pri horizontalnih omejevalnih sporazumih, katerih namen je med drugim določanje cen, dejanski vpliv na trg ni nujni element za opredelitev kršitve kot zelo resne, zato Komisiji pri opredelitvi teže kršitve ni treba upoštevati tega vpliva. Okoliščina, da Komisija ni obrazložila, zakaj ni upoštevala merila, ki ji ga ni bilo treba upoštevati in o katerem je menila, da ga v danem primeru ni treba upoštevati, pa ne more povzročiti pomanjkljivosti obrazložitve v zvezi z določitvijo globe za neko družbo.

(Glej točki 282 in 284.)

8. Komisija med upravnim postopkom, ki se nanaša na konkurenco, ni dolžna omogočiti dostopa do svojih internih dokumentov. Poleg tega se tožeče stranke v postopku pred sodiščem Unije ne seznanijo z internimi dokumenti Komisije, razen če to zahtevajo izjemne okoliščine primera, ki se dokažejo na podlagi trdnih indicev, ki jih morajo predložiti tožeče stranke. To omejitev dostopa do internih dokumentov upravičuje potreba po zagotavljanju dobrega delovanja zadevne institucije na področju pregona kršitev pravil o konkurenci.

(Glej točko 313.)