ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
46

V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je Komisija v sklepu z dne 15. oktobra 2014 med drugim ugotovila, da je družba ST zlorabila prevladujoči položaj z zbijanjem marž na veleprodajnem trgu razvezanega dostopa do krajevne zanke in množičnega maloprodajnega trga širokopasovnih storitev na fiksni lokaciji na Slovaškem, medtem ko iz spisa, predloženega Sodišču, izhaja – kar mora preveriti predložitveno sodišče – da je slovaški organ za konkurenco ugotovil zlorabo prevladujočega položaja družbe ST z zbijanjem marž, na, prvič, trgu storitev govorne telefonije in na trgu veleprodajnih povezav na trgih vzpostavitve in končanja klicev v javnem omrežju na določeni lokaciji družbe ST, in drugič, na trgu storitev dostopa do ozkopasovnega interneta in na trgu veleprodajnih povezav, in sicer veleprodajnega dostopa prek analogne povezave in prek digitalnega omrežja z vključitvijo storitev prek javnega telefonskega omrežja na določeni lokaciji družbe ST. Iz tega izhaja, da se navedene zlorabe torej ne nanašajo na iste trge proizvodov.
Člen 25(1) Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah, ki je bila podpisana v Schengenu (Luksemburg) 19. junija 1990 in je začela veljati 26. marca 1995, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 265/210 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. marca 2010, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, v skladu s katero lahko država članica dovoljenje za prebivanje, za katero je na ozemlju te države članice zaprosil državljan tretje države, za katerega je v schengenskemu informacijskemu sistemu razpisan ukrep zavrnitve vstopa na schengensko območje in katerega istovetnosti ni bilo mogoče ugotoviti z veljavno potno listino, izda, podaljša ali obnovi zaradi združitve družine, če so bili pri tem po predhodnem posvetovanju z državo članico, ki je ukrep razpisala, upoštevani njeni interesi, in je dovoljenje za prebivanje izdano, podaljšano ali obnovljeno zgolj iz „tehtnih razlogov“ v smislu te določbe.
42

V obravnavani zadevi, kot je bilo opozorjeno v točki 15 te sodbe, je iz spisa, ki je na voljo Sodišču, razvidno, da ima družba Dexia na podlagi člena 6 posebnih pogojev pogodb iz postopka v glavni stvari – v primeru predčasnega prenehanja teh pogodb – od trenutka odstopa od pogodbe do datuma predčasnega prenehanja zadevne pogodbe pravico do neplačanih obresti ter do glavnice in obresti, ki naj bi bile dolgovane v obdobju od tega predčasnega prenehanja do prvotno dogovorjenega datuma izteka te pogodbe. Člen 15 teh splošnih pogojev določa 5‑odstotno letno prilagoditev za to glavnico in te obresti ter zato vnaprej določa korist, do katere je upravičena družba Dexia v primeru predčasnega prenehanja pogodbe, ker navedeno glavnico in navedene obresti hitreje izterja in jih lahko naloži drugam.
38

V teh okoliščinah je Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij, Italija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba člene 1, 2 in 3 [Uredbe št. 856/84], člen 1 in člen 2(1) [Uredbe št. 3950/92], člen 1(1) in člen 5 [Uredbe št. 1788/2003] ter člene 55, 64 in 65 [Uredbe o enotni SUT] s prilogami, ki se nanašajo na varstvo ravnotežja med povpraševanjem in ponudbo mleka in mlečnih izdelkov na trgu [Unije], razlagati tako, da iz izračuna ‚mlečnih kvot‘ izključujejo proizvodnjo za izvoz sirov ZOP v države zunaj EU, v skladu s cilji varstva, določenimi za te proizvode v členu 13 [Uredbe št. 2081/92], kot je bila potrjena s členoma 4 in 13 Uredbe 510/2006 in Uredbo [(EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL 2012, L 343, str. 1)], ob uporabi načel iz členov 32 […], 39 […], 40 […] in 41 […] PDEU? 2. V primeru pritrdilnega odgovora: ali ta ureditev, razložena na ta način, nasprotuje temu, da bi se v individualne referenčne količine vključile mlečne kvote, namenjene proizvodnji sirov ZOP, namenjenih izvozu iz Evropske unije, kot izhaja iz člena 2 [uredbe-zakona št. 49/2003] in člena 2 [zakona št. 468/1992) v delu, v katerem se sklicuje na prej navedeni člen 2 uredbe‑zakona št. 49/2003? 3. Podredno, če bi se štelo, da taka razlaga ni pravilna: ali so členi 1, 2 in 3 [Uredbe št. 856/84], člen 1 in člen 2(1) [Uredbe št. 3950/92], člen 1(1) in člen 5 [Uredbe št. 1788/2003], in členi 55, 64 in 65 [Uredbe o enotni SUT] s prilogami (in italijanskimi nacionalnimi predpisi o prenosu iz člena 2 [uredbe-zakona št. 49/2003] in člena 2 [zakona št. 468/1992] v delu, v katerem se sklicuje na prej navedeni člen 2 uredbe‑zakona št. 49/2003), ki količino mleka, ki se uporablja za proizvodnjo sirov ZOP, ki se izvažajo ali so namenjeni na trge tretjih držav in v obsegu navedenega izvoza, vključujejo v izračun količine, dodeljene državam članicam, in je ne izključujejo, v nasprotju s cilji varstva iz [Uredbe št. 2081/92], ki varuje proizvodnjo ZOP, zlasti njenega člena 13, kot je bil potrjen z [Uredbo št. 510/2006] in Uredbo št. 1151/2012, tudi z vidika namenov varstva iz člena 4 te uredbe, in so v nasprotju tudi s členi 32 […], 39 […], 40 […] in 41 […] PDEU in z načeli pravne varnosti, varstva legitimnih pričakovanj, sorazmernosti in nediskriminacije ter svobode gospodarske pobude za namene izvoza iz EU?“
16

Člen 3, naslovljen „Sistem prispevka za nakupe goriv“, tega deželnega zakona določa: „1. Deželna uprava lahko upravičenim osebam pri vsaki posamični oskrbi z gorivom dodeli prispevke za nakupe goriva za prevoz, ki se obračunajo na podlagi kupljene količine. 2. Prispevki za nakup bencina in plinskega olja so določeni na 12 centov oziroma 8 centov na liter. 3. Znesek prispevkov za nakup bencina in plinskega olja iz odstavka 2 se poveča za 7 centov na liter oziroma 4 cente na liter za upravičence, ki prebivajo v občinah na hribovitih ali polhribovitih območjih, opredeljenih kot območja z omejenimi možnostmi ali delno omejenimi možnostmi na podlagi Direktive Sveta 75/273/EGS z dne 28. aprila 1975 o seznamu kmetijskih območij Skupnosti z omejenimi možnostmi v smislu Direktive 75/268/EGS (Italija) [(UL 1975, L 128, str. 72)], ter v občinah s seznamov iz [različnih sklepov Komisije o regionalnih pomočeh]. 4. Iz konjunkturnih razlogov ali zaradi deželnih proračunskih obveznosti je mogoče po posvetovanju s pristojnim odborom izvršnega organa prispevke iz odstavka 2 in raven povišanja iz odstavka 3 prilagoditi v mejah odstopanja, ki znaša 10 oziroma 8 centov na liter, in sicer z odločbo Giunta regionale [del Friuli-Venezia Giulia (deželni svet Furlanije - Julijske krajine, Italija)], ločeno za bencin in plinsko olje, ter za najdlje trimesečno obdobje, ki ga je mogoče podaljšati. Odločba se objavi v Bollettino ufficiale della Regione autonoma Friuli Venezia Giulia. 4a. Brez poseganja v splošno proračunsko ravnovesje lahko deželni svet zaradi soočanja z izredno gospodarsko konjunkturo prispevke iz odstavka 3 zviša za do 10 centov na liter, in sicer z odločbo, ki lahko velja najdlje do 30. septembra 2012. 5. Upravičenci imajo pravico do prispevkov iz odstavka 2 za vse oskrbe, opravljene po podrobnih pravilih elektronskega postopka, določenih s tem zakonom, na vseh prodajnih mestih na deželnem ozemlju. 5a. S sporazumi iz člena 8(5) je mogoče opredeliti podrobna pravila za dodelitev prispevka, ki se izplača upravičencem, če je oskrba opravljena zunaj deželnega ozemlja. 6. Prispevek se ne odobri za posamično oskrbo z gorivom, če je skupni znesek ugodnosti manjši od 1 EUR. 7. Prispevki iz tega člena se zvišajo za 5 centov na liter, če je avtomobil, za katerega se opravi oskrba, opremljen vsaj z enim brezemisijskim motorjem, kombiniranim ali usklajenim z motorjem, ki ga poganja bencin ali plinsko olje. 8. Od 1. januarja 2015 se prispevki iz odstavka 2 zmanjšajo za 50 % za avtomobile, ki niso navedeni v odstavku 7 in so homologirani po standardu ‚Euro 4‘ ali manj. 9. Prispevki iz odstavka 2 se ne dodelijo za vozila, ki so kupljena nova ali rabljena po 1. januarju 2015, če se razlikujejo od tistih iz odstavka 7 in so homologirana po standardu ‚Euro 4‘ ali manj. 9a. Kakršna koli druga ugodnost na deželni ravni, povezana z oskrbo z gorivom, ni združljiva s prispevki, dodeljenimi na podlagi tega člena.“
Člen 152 navedenega zakonika določa:

„1. Davčni zavezanec s sedežem ali stalnim prebivališčem v Romuniji, čigar prijavljeni ali ustvarjeni letni promet je nižji od najvišjega zneska 35.000 EUR, katerega ekvivalent v [romunskih levih (RON)] se določi na podlagi menjalnega tečaja, ki ga je Banca Națională a României [(banka Romunije)] sporočila na dan pristopa in je zaokrožen na tisoč, lahko uporabi oprostitev davka, v nadaljevanju imenovano ‚posebna shema oprostitve‘, za transakcije iz člena 126(1), razen za dobave novih prevoznih sredstev znotraj Skupnosti, ki so oproščene v skladu s členom 143(2)(b).

2. Promet, ki je osnova za uporabo odstavka 1, obsega v primeru iz odstavkov 7 in 7a skupni znesek, brez DDV, dobav blaga in storitev, ki jih je davčni zavezanec opravil v koledarskem letu, ki so predmet davka ali, odvisno od primera, ki bi bile predmet davka, če jih ne bi opravilo malo podjetje, transakcij, ki so nastale zaradi ekonomskih dejavnosti, katerih kraj dobave oziroma opravljanja je v tujini, v primeru, da bi bil davek odbiten, če bi bile navedene transakcije izvedene v Romuniji v skladu s členom 145(2)(b), oproščenih transakcij s pravico do odbitka in oproščenih transakcij brez pravice do odbitka, določenih v členu 141(2)(a), (b), (e) in (f), če niso postranske glede na glavno dejavnost, z izjemo teh transakcij:

(a) dobave opredmetenih ali neopredmetenih osnovnih sredstev, kakor so opredeljene v členu 125a(1), točka 3, ki jih opravi davčni zavezanec;

(b) dobave novih prevoznih sredstev znotraj Skupnosti, ki so oproščene v skladu s členom 143(2)(b).

[…]

6. Davčni zavezanec, za katerega velja posebna shema oprostitve in čigar promet, naveden v odstavku 2, je enak ali višji od praga oprostitve za posamezno koledarsko leto, mora v skladu s členom 153 vložiti zahtevo za identifikacijo za namene DDV v desetih dneh od datuma, ko je bil dosežen ali presežen prag. […] Posebna shema oprostitve se v skladu s členom 153 uporablja do datuma identifikacije za namene DDV. Če zadevni davčni zavezanec ne vloži zahteve za identifikacijo za namene DDV ali jo vloži prepozno, imajo pristojni davčni organi pravico, da določijo obveznost plačila davka in s tem povezane dodatne obveznosti od datuma, ko bi moral biti navedeni zavezanec na podlagi člena 153 identificiran za namene DDV.

[…]“
Naslov IV „Finančno upravljanje skladov“ Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (ES) št. 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL 2013, L 347, str. 549, in popravek UL 2016, L 130, str. 13), vsebuje Poglavje IV, naslovljeno „Potrditev obračunov“, katerega oddelek II, naslovljen „Potrditve“, vsebuje člen 52 te uredbe, ki se nanaša na „[p]otrditev skladnosti“. Ta člen v odstavkih 1 in 2 določa:

„1. Kadar Komisija ugotovi, da odhodki iz področja uporabe člena 4(1) in člena 5 niso bili izvršeni v skladu s pravom Unije oziroma, za EKSRP, v skladu z veljavnim pravom Unije in nacionalnim pravom iz člena 85 Uredbe (EU) št. 1303/2013 [Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL 2013, L 347, str. 320)], sprejme izvedbene akte, s katerimi določi zneske, ki se izključijo iz financiranja Unije. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 116(2).

2. Komisija oceni zneske, ki se izključijo iz financiranja, na podlagi teže ugotovljene neskladnosti. Upošteva naravo kršitve ter finančno škodo, povzročeno Uniji. Pri izključitvi upošteva ugotovljene neupravičeno porabljene zneske, kadar teh ni mogoče ugotoviti s sorazmernim prizadevanjem, pa lahko uporabi ekstrapolacijske ali pavšalne popravke. Pavšalni popravki se uporabijo le takrat, kadar zaradi narave primera ali zato, ker država članica Komisiji ni predložila potrebnih informacij, s sorazmernim prizadevanjem ni mogoče natančneje opredeliti finančne škode, povzročene Uniji.“
83

Kot je Sodišče presodilo, iz teh določb izhaja, da je ESCB v pravu Unije izvirni pravni sistem, ki združuje nacionalne institucije, in sicer nacionalne centralne banke, in institucijo Unije, in sicer ECB, ter ki zahteva tesno sodelovanje med njimi, pri čemer znotraj tega sistema prevladuje drugačno razmerje in manj jasna ločnica med pravom Unije in nacionalnimi pravnimi redi (sodba z dne 26. februarja 2019, Rimšēvičs in ECB/Latvija, C‑202/18 in C‑238/18, EU:C:2019:139, točka 69). V tem zelo integriranem sistemu, ki so ga avtorji Pogodb želeli za ESCB, imajo nacionalne centralne banke in njihovi guvernerji hibridni status, saj so sicer nacionalni organi, vendar organi, ki delujejo v okviru ESCB, ki ga, kot je bilo navedeno v točki 79 te sodbe, sestavljajo nacionalne centralne banke in ECB.
41

Torej, kadar nacionalno sodišče meni, da zadevna kreditna pogodba v skladu s pogodbenim pravom po odpravi zadevnih nepoštenih pogojev ne more pravno obstajati, in kadar ne obstaja nobena dispozitivna določba nacionalnega prava ali določba, ki se uporablja, če se pogodbene stranke tako dogovorijo, ki bi lahko nadomestila navedene pogoje, je treba šteti, da ker potrošnik ni izrazil želje, da nepoštene pogoje ohrani v veljavi, in ker bi bil ta potrošnik zaradi ugotovitve ničnosti pogodbe izpostavljen posebej škodljivim posledicam, visoka raven varstva potrošnikov, ki jo je treba zagotoviti v skladu z Direktivo 93/13, zahteva, da nacionalno sodišče zaradi vzpostavitve dejanskega ravnovesja med vzajemnimi pravicami in obveznostmi sopogodbenikov ob upoštevanju celotnega svojega nacionalnega prava sprejme vse ukrepe, ki so potrebni za varstvo potrošnika pred posebej škodljivimi posledicami, ki bi jih lahko povzročila ugotovitev ničnosti zadevne kreditne pogodbe, zlasti ker bi prišlo do takojšnje izterljivosti terjatve prodajalca ali ponudnika do tega potrošnika.
14

Družba 5th Avenue je 6. decembra 2017 pri Finanzgericht Baden‑Württemberg (finančno sodišče v Baden‑Württembergu, Nemčija) zoper to odločbo vložila tožbo, ker plačila, opravljana iz naslova nadomestila za podelitev izključnih pravic za distribucijo, niso niti prodajni pogoj niti se ne nanašajo na blago, ki je predmet vrednotenja, v smislu člena 32(5)(b) carinskega zakonika in člena 157(2) Izvedbene uredbe. Po eni strani naj plačilo tega nadomestila ne bi bilo tako pomembno, da bi prodajalec zavrnil prodajo, če to ne bi bilo plačano. Navedeno nadomestilo je bilo namreč treba plačati le v zameno za pravico do izključne distribucije v Avstriji in samo za obdobje prvih štirih let. Po drugi strani naj bi pravica do izključne distribucije presegala pravico do razpolaganja z blagom za njegovo nadaljnjo prodajo in naj ne bi vplivala na vrednost blaga ob uvozu. Prodaja blaga naj namreč ne bi bila pravno izključena, če ne bi prišlo do dodelitve izključne pravice do distribucije.
51

Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da kadar institucija, organ, urad ali agencija Unije, ki ji je predložena prošnja za dostop do dokumenta, odloči, da bo to prošnjo zavrnila na podlagi katere od izjem iz člena 4 Uredbe št. 1049/2001 od temeljnega načela javnosti delovanja, mora načeloma pojasniti, zakaj bi dostop do tega dokumenta lahko konkretno in dejansko posegel v interes, ki je varovan s to izjemo, saj mora biti nevarnost takega posega razumno predvidljiva, in ne zgolj hipotetična (sodbi z dne 22. januarja 2020, PTC Therapeutics International/EMA, C‑175/18 P, EU:C:2020:30, točka 94, ter MSD Animal Health Innovation in Intervet international/EMA, C‑178/18 P, EU:C:2020:24, točka 93).
10

Člen 37 te direktive, naslovljen „Naloge in pooblastila regulativnih organov“, določa: „1. Regulativni organ ima naslednje naloge: […] (b) zagotavljati, da operaterji prenosnega in distribucijskega sistema in po potrebi tudi lastniki sistema ter elektroenergetska podjetja izpolnjujejo obveznosti, ki jim jih nalagata ta direktiva in druga zadevna zakonodaja [Unije], vključno s čezmejnimi zadevami; […] (h) spremljati upoštevanje predpisov o varnosti in zanesljivosti omrežja in pregledovati njegovo učinkovitost v preteklosti ter določati ali potrjevati standarde in zahteve glede kakovosti storitev in dobave ali k temu prispevati skupaj z drugimi pristojnimi organi; […] (m) spremljati čas, ki ga operaterji prenosnih sistemov in distribucijskih sistemov potrebujejo za priključitve in popravila; (n) skupaj z drugimi pristojnimi organi pomagati zagotavljati, da so ukrepi za varstvo potrošnikov, vključno s tistimi, ki so opredeljeni v Prilogi I, učinkoviti in da se jih izvaja; […] 4. Države članice zagotovijo, da se regulativni organi pooblastijo za učinkovito in hitro izvajanje nalog iz odstavkov 1, 3 in 6. V ta namen ima regulativni organ vsaj naslednja pooblastila: (a) izdaja odločitve, zavezujoče za elektroenergetska podjetja; […] (d) elektroenergetskim podjetjem, ki ne izpolnjujejo svojih obveznosti iz te direktive ali katere koli zadevne pravno zavezujoče odločitve regulativnega organa ali Agencije, naloži učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazni, ali pristojnemu sodišču predlaga, da naloži take kazni. To vključuje pristojnost, da naloži ali predlaga kazni, ki znašajo do 10 % letnega prometa operaterja prenosnega sistema ali do 10 % letnega prometa vertikalno integriranega operaterja prenosnega sistema, in sicer za operaterja prenosnega sistema oziroma vertikalno integrirano podjetje, ki morda ne izpolnjujeta svojih obveznosti iz te direktive, in (e) ustrezne pravice do preiskovanja in ustrezna pooblastila za dajanje navodil pri reševanju sporov v okviru odstavkov 11 in 12. […] 11. [Vsaka s]tranka, ki se želi pritožiti zoper operaterja prenosnih ali distribucijskih sistemov glede obveznosti operaterja iz te direktive, lahko pošlje pritožbo regulativnemu organu, ki v vlogi organov za poravnavo sporov v dveh mesecih po prejemu pritožbe sprejme svojo odločitev. Navedeni rok se lahko podaljša za dva meseca, če regulativni organ zahteva dodatne informacije. Ta podaljšani rok se lahko dodatno podaljša s soglasjem pritožnika. Odločitev regulativnega organa je zavezujoča, dokler se ne ovrže s pritožbo. […]“
26

V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča se nepoštenost pogojev presoja od primera do primera in obveznost upoštevanja vseh preostalih pogodbenih pogojev je mogoče pojasniti z dejstvom, da je treba pri preučitvi izpodbijanega pogoja upoštevati vse elemente, ki so lahko upoštevni za razumevanje tega pogoja v njegovem okviru, saj je lahko glede na vsebino te pogodbe za namene presoje nepoštenosti navedenega pogoja nujno, da se oceni kumulativni učinek vseh pogojev navedene pogodbe (glej v tem smislu sodbi z dne 21. aprila 2016, Radlinger in Radlingerová, C‑377/14, EU:C:2016:283, točka 95, in z dne 11. marca 2020, Lintner, C‑511/17, EU:C:2020:188, točka 47). Vsi pogodbeni pogoji namreč niso enako pomembni, stopnja povezanosti med danim določilom in drugimi določili pa je nujno odvisna od njihovega obsega in od tega, v kolikšni meri vsako od njih prispeva k morebitnemu znatnemu neravnovesju pravic in obveznosti strank, ki izhajajo iz zadevne pogodbe, v smislu člena 3(1) Direktive 93/13.
4

V uvodnih izjavah 9, 21, 24, 26 in 29 Uredbe št. 1259/2010 je navedeno: „(9) S to uredbo bi bilo treba oblikovati jasen in celovit pravni okvir na področju prava, ki se uporablja za razvezo zakonske zveze in prenehanje življenjske skupnosti v sodelujočih državah članicah, državljanom zagotoviti ustrezne rešitve glede pravne varnosti, predvidljivosti in prilagodljivosti, ter preprečiti primere, v katerih bi eden od zakoncev vložil tožbo za razvezo zakonske zveze pred drugim z namenom, da bi si zagotovil postopek v skladu s pravom, ki je po njegovem mnenju z vidika njegovih interesov ugodnejše. […] (21) V primerih, ko pravo, ki se uporablja, ni izbrano, in zaradi zagotavljanja pravne varnosti in predvidljivosti, pa tudi preprečevanja primerov, ko bi eden od zakoncev vložil tožbo za razvezo zakonske zveze pred drugim, da bi si tako zagotovil, da bo postopek potekal v skladu s tistim pravom, ki je po njegovem mnenju z vidika njegovih interesov ugodnejše, bi morala ta uredba določiti usklajena kolizijska pravila na podlagi različnih naveznih okoliščin, ki temeljijo na obstoju tesne povezave med zakoncema in zadevnim pravom. Takšne navezne okoliščine bi bilo treba izbrati zato, da se zagotovi, da postopki glede razveze zakonske zveze ali prenehanja življenjske skupnosti potekajo v skladu s pravom države, s katero sta zakonca tesno povezana. […] (24) V določenih primerih, kadar pravo, ki se uporablja, bodisi ne predvideva razveze zakonske zveze bodisi enemu od zakoncev zaradi spola ne daje enakih možnosti za razvezo zakonske zveze ali prenehanje življenjske skupnosti, bi se moralo vseeno uporabljati pravo sodišča, pred katerim bi se začel postopek. Vendar to ne bi smelo posegati v klavzulo o javnem redu. […] (26) Če je v Uredbi navedeno dejstvo, da v pravu sodelujoče države članice, pred katere sodiščem se je začel postopek, ni predvidena razveza zakonske zveze, bi bilo to treba razlagati tako, da pravo te države članice ne pozna instituta razveze zakonske zveze. V tem primeru sodišče ne bi smelo biti dolžno izreči razvezo zakonske zveze na podlagi te uredbe. […] […] (29) […] cilj[i] te uredbe [so] okrepiti pravno varnost in povečati predvidljivost in prilagodljivost ter s tem poenostaviti prost pretok oseb po Evropski uniji […]“
10

X je imela potrjeno rezervacijo pri letalskem prevozniku Smartwings Poland, prej Travel Service, s sedežem v Varšavi (Poljska) za let iz mesta A v tretji državi v mesto B na Poljskem. 23. julija 2017 se je pravočasno prijavila na ta let. Let je imel več kot triurno zamudo. Ni bilo ugotovljeno, da bi X v tretji državi odhoda prejela storitve ali odškodnino in pomoč v smislu člena 3(1)(b) Uredbe (ES) št. 261/2004.
32

Zato v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah 20 in 21 te sodbe, če so bili blago in storitve, ki jih je pridobila tožeča stranka v postopku v glavni stvari za izgradnjo kavarne iz postopka v glavni stvari, med letoma 2009 in 2012 uporabljeni le za potrebe oproščenih transakcij, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče, transakcije, ki so bile opravljene v prejšnji fazi, niso več obdavčene transakcije in zato zanje velja mehanizem popravka odbitkov. V takih okoliščinah je bila namreč tesna in neposredna zveza med pravico do odbitka DDV, ki je bil plačan na vstopne izdatke, in obdavčenimi dejavnosti, ki jih je nato izvedel davčni zavezanec, čeprav je obstajala v predhodnem obdobju, sedaj prekinjena.
58

V skladu s ciljem zagotavljanja visoke ravni varstva potnikov iz uvodne izjave 1 Uredbe št. 261/2004 in zahtevo iz uvodnih izjav 12 in 13 ter člena 8(1) te uredbe, da se potnikom, ki so utrpeli odpoved ali veliko zamudo leta, zagotovi sprememba poti, ki je ustrezna, zadovoljiva in izvedena takoj, ko je mogoče, iz tega izhaja, da se letalski prevoznik, ki se želi obveznosti plačila odškodnine potnikom iz členu 5(1)(c) in člena 7 navedene uredbe oprostiti s sprejetjem ustreznih ukrepov, na katere je bilo opozorjeno v prejšnji točki, načeloma ne sme omejiti na to, da zadevnim potnikom ponudi spremembo poti do njihovega končnega namembnega kraja z naslednjim letom, ki ga izvaja ta letalski prevoznik in ki na cilj prispe dan po prvotno predvidenem dnevu prihoda.