ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Člen 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa in člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero se lahko s kolektivno pogodbo določi, da se pri izračunu nadomestila plače za čas dopusta upošteva zmanjšanje plače, ki je v referenčnem obdobju nastalo zaradi dni, v katerih zaradi dela s skrajšanim delovnim časom dejansko ni bilo opravljeno nobeno delo, zaradi česar delavec za obdobje minimalnega letnega dopusta, do katerega je upravičen na podlagi tega člena 7(1), prejme nižje nadomestilo plače za čas dopusta od običajne plače, ki jo prejema v obdobjih dela. Predložitveno sodišče mora nacionalno ureditev razlagati, čim bolj mogoče, ob upoštevanju besedila in namena Direktive 2003/88, tako da nadomestilo plače za čas dopusta, ki je izplačano delavcem iz naslova minimalnega dopusta, določenega v navedenem členu 7(1), ni nižje od povprečja običajne plače, ki jo ti prejmejo v obdobju, ko dejansko opravljajo delo.
1.

Člen 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst je treba razlagati tako, da se lahko dejavnosti pašne reje živine in vnosa gnojil na ali v tla v bližini območij Natura 2000 opredelita za „projekt“ v smislu te določbe, tudi če ti dejavnosti, ker ne pomenita fizičnega posega v naravno okolje, nista „projekt“ v smislu člena 1(2)(a) Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje.
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. novembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad van State – Nizozemska) – K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Zadeva C-484/17) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2003/86/ES - Pravica do združitve družine - Člen 15 - Zavrnitev izdaje nevezanega dovoljenja za prebivanje - Nacionalna ureditev, ki določa obveznost uspešno opraviti preizkus integracije tujcev v družbo))

(2019/C 16/26)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: K

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Izrek

Člen 15(1) in (4) Direktive Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, v skladu s katero je mogoče prošnjo za izdajo nevezanega dovoljenja za prebivanje, ki jo vloži državljan tretje države, ki je več kot pet let bival na ozemlju države članice na podlagi združitve družine, zavrniti, ker ni dokazal, da je uspešno opravil preizkus integracije v družbo, ki se nanaša na jezik in družbo te države članice, če konkretni pogoji obveznosti uspešno opraviti ta preizkus ne presegajo tistega, kar je nujno za uresničitev cilja olajšati integracijo državljanov tretjih držav, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 374, 6.11.2017.
Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 25. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Hamburg – Nemčija) – Tänzer & Trasper GmbH/Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

(Zadeva C-462/17) (1)

(Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Uredba (ES) št. 110/2008 - Žgane pijače - Opredelitev, opis, predstavitev, označevanje in zaščita geografskih označb - Priloga II, točka 41 - Jajčni liker - Opredelitev - Izčrpnost dovoljenih sestavin)

(2019/C 4/09)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Hamburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožečae stranka: Tänzer & Trasper GmbH

Tožena stranka: Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

Izrek

Točko 41 Priloge II k Uredbi (ES) št. 110/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o opredelitvi, opisu, predstavitvi, označevanju in zaščiti geografskih označb žganih pijač ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 1576/89, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1334/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008, je treba razlagati tako, da žgana pijača za to, da bi bilo zanjo mogoče uporabljati prodajno poimenovanje „jajčni liker“, ne sme vsebovati drugih sestavin kot tistih, ki so navedene v tej določbi.

(1) UL C 347, 16.10.2017.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 4. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

(Zadeva C-191/17) (1)

((Direktiva 2007/64/ES - Plačilne storitve na notranjem trgu - Pojem „plačilni račun“ - Morebitna vključitev varčevalnega računa, ki uporabniku omogoča opravljati pologe in dvige prek tekočega računa, odprtega v njegovem imenu))

(2018/C 436/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte

Tožena stranka: ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

Izrek

Člen 4, točka 14, Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES je treba razlagati tako, da varčevalni račun, ki omogoča razpolaganje s položenimi zneski na vpogled ter s katerega je transakcije pologa in dviga mogoče opravljati zgolj prek tekočega računa, ne spada pod pojem „plačilni račun“.

(1) UL C 239, 24.7.2017.
1.

Pojem „nenaročeno blago ali storitve“ v smislu Priloge I, točka 29, k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) je treba razlagati tako, da zajema ravnanja, kot so ta v postopkih v glavni stvari, s katerimi telekomunikacijski operater prodaja kartice SIM (Subscriber Identity Module, modul za identifikacijo naročnika), na katerih so predhodno nameščene in predhodno aktivirane nekatere storitve, kot sta dostopanje do spleta in telefonska tajnica, ne da bi potrošnika predhodno in ustrezno obvestil o tej predhodni namestitvi in o tem predhodnem aktiviranju niti o stroških teh storitev, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
C 399/9

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. septembra 2018 – Evropska komisija/Svet Evropske unije

(Zadeva C-244/17) (1)

((Ničnostna tožba - Sklep (EU) 2017/477 - Stališče, ki se sprejme v imenu Evropske unije v Svetu za sodelovanje, ustanovljenem na podlagi Sporazuma o okrepljenem partnerstvu in sodelovanju med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Kazahstan na drugi strani, glede načina delovanja Sveta za sodelovanje, Odbora za sodelovanje, posebnih pododborov ali kakršnih koli drugih teles - Člen 218(9) PDEU - Sklep o določitvi stališč, ki naj se v imenu Unije zastopajo v organu, ustanovljenem z mednarodnim sporazumom - Sporazum, ki vključuje nekatere določbe, ki jih je mogoče povezati s skupno zunanjo in varnostno politiko (SZVP) - Pravilo o glasovanju))

(2018/C 399/10)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: L. Havas, L. Gussetti in P. Aalto, agenti, nato L. Havas in L. Gussetti, agenta)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: M. Bishop in P. Mahnič Bruni, agenta)

Izrek

1. Sklep Sveta (EU) 2017/477 z dne 3. marca 2017 o stališču, ki se v imenu Evropske unije sprejme v Svetu za sodelovanje, ustanovljenem na podlagi Sporazuma o okrepljenem partnerstvu in sodelovanju med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Kazahstan na drugi strani, glede načina delovanja Sveta za sodelovanje, Odbora za sodelovanje, posebnih pododborov ali kakršnih koli drugih teles se razglasi za ničen.

2. Učinki Sklepa 2017/477 se ohranijo v veljavi.

3. Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 239, 24.7.2017.
1.

Člen 11 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz zadeve v glavni stvari, s katero je sodišču, ki vodi postopek izvršbe na podlagi hipoteke, prepovedano, da po uradni dolžnosti ali na predlog strank opravi nadzor nad veljavnostjo izvršilnega naslova z vidika obstoja nepoštenih poslovnih praks, sodišču, ki je pristojno za vsebinsko odločanje o obstoju teh praks, pa vsekakor, da sprejme začasne ukrepe, kot je prekinitev postopka izvršbe na podlagi hipoteke.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. avgusta 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal – Irska) – David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General

(Zadeva C-122/17) (1)

((Predhodno odločanje - Približevanje zakonodaj - Zavarovanje civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil - Tretja direktiva 90/232/EGS - Člen 1 - Odgovornost pri telesnih poškodbah, povzročenih vsem potnikom razen vozniku - Obvezno zavarovanje - Neposredni učinek direktiv - Obveznost, da se ne uporabi nacionalna ureditev, ki je v nasprotju z direktivo - Neuporaba pogodbene klavzule, ki je v nasprotju z direktivo))

(2018/C 352/11)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: David Smith

Tožene stranke: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General

Izrek

Pravo Unije, zlasti člen 288 PDEU, je treba razlagati tako, da nacionalno sodišče, ki odloča o sporu med posamezniki in ki določb nacionalnega prava, ki so v nasprotju z določbo direktive, ki izpolnjuje vse pogoje, ki se zahtevajo za to, da ima neposreden učinek, ne more razlagati tako, da bi bile v skladu z zadnjenavedeno določbo, zgolj na podlagi prava Unije ni zavezano, da ne uporabi teh nacionalnih določb in pogodbene klavzule, ki je v skladu z njimi vsebovana v zavarovalni pogodbi.

V položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, bi se lahko stranka, ki je oškodovana zaradi neskladnosti nacionalnega prava s pravom Unije, ali oseba, ki je vstopila v pravice te stranke, sklicevala na sodno prakso iz sodbe z dne 19. novembra 1991, Francovich in drugi (C-6/90 in C-9/90, EU:C:1991:428), da bi od države članice eventualno prejela odškodnino za nastalo škodo.

(1) UL C 151, 15.5.2017.
1.

Člen 12(1), drugi pododstavek, Direktive 1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju skladnosti te opreme, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 596/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009, je treba razlagati tako, da se proizvajalcu radijske opreme, kadar uporabi postopek iz drugega odstavka Priloge III k tej direktivi in za opredelitev serij preskusov iz tega odstavka uporabi harmonizirane standarde, ni treba obrniti na priglašeni organ, kakor je določen v členu 11(1) navedene direktive, in mu torej oznaki CE ni treba dodati identifikacijske številke tega organa.
2.

Člen 3, točka 2, in člen 4, točka 3, Okvirnega sklepa 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, je treba razlagati tako, da se na odločbo tožilstva, kot je zadevna odločba osrednjega madžarskega preiskovalnega urada iz postopka v glavni stvari, s katero je bila ustavljena preiskava zoper neznanega storilca, v kateri je bila oseba, ki je predmet evropskega naloga za prijetje, zaslišana le kot priča, ne da bi bil zoper to osebo voden kazenski postopek in ne da bi bila zoper njo ta odločba sprejeta, ni mogoče sklicevati za to, da se zavrne izvršitev tega evropskega naloga za prijetje na podlagi ene ali druge od teh določb.
Zadeva C-20/17: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kammergericht Berlin – Nemčija) – postopek, ki ga je začel Vincent Pierre Oberle (Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (EU) št. 650/2012 – Člen 4 – Splošna pristojnost sodišča države članice za odločanje o celotnem dedovanju – Nacionalna ureditev, ki ureja mednarodno pristojnost za izdajo nacionalnih potrdil o dedovanju – Evropsko potrdilo o dedovanju)

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kammergericht Berlin – Nemčija) – postopek, ki ga je začel Vincent Pierre Oberle

(Zadeva C-20/17) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah — Uredba (EU) št. 650/2012 — Člen 4 — Splošna pristojnost sodišča države članice za odločanje o celotnem dedovanju — Nacionalna ureditev, ki ureja mednarodno pristojnost za izdajo nacionalnih potrdil o dedovanju — Evropsko potrdilo o dedovanju)“

Predložitveno sodišče

Kammergericht Berlin

Stranka v postopku v glavni stvari

Prosilec in pritožnik: Vincent Pierre Oberle

Izrek

Člen 4 Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa, da so njena sodišča, tudi če zapustnik ob smrti ni imel svojega običajnega prebivališča v tej državi članici, v okviru dedovanja s čezmejnimi posledicami še naprej pristojna za izdajo nacionalnih potrdil o dedovanju, kadar je zapuščinsko premoženje na ozemlju navedene države članice ali če je imel zapustnik ob smrti državljanstvo te države članice.

( 1 ) UL C 112, 10.4.2017.
1.

Člen 23(3) Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva je treba razlagati tako, da je država članica, v kateri je bila vložena nova prošnja za mednarodno zaščito, odgovorna za njeno obravnavanje, če ta država članica v roku, določenem v členu 23(2) te uredbe, ni podala zahteve za ponovni sprejem, pri čemer je bila, prvič, za obravnavanje prej vloženih prošenj za mednarodno zaščito odgovorna druga država članica in, drugič, je v zadnjenavedeni državi članici pritožbeni postopek zoper odločbo o zavrnitvi ene od teh prošenj po izteku teh rokov še vedno potekal.
2.

Člen 16(b) Uredbe št. 110/2008 je treba razlagati tako, da mora predložitveno sodišče za ugotovitev obstoja „navajanja“ registrirane geografske označbe presoditi, ali običajno obveščen ter razumno pozoren in preudaren povprečni evropski potrošnik, ko se sreča s spornim imenom, takoj pomisli na proizvod, ki je označen z zaščiteno geografsko označbo. V okviru te presoje mora to sodišče, če, prvič, si sporno ime in zaščitena geografska označba nista fonetično in/ali vizualno podobna, in drugič, ta označba ni delno vključena v navedeno ime, po potrebi upoštevati konceptualno bližino med navedenim imenom in navedeno označbo. Člen 16(b) Uredbe št. 110/2008 je treba razlagati tako, da se pri ugotavljanju obstoja „navajanja“ registrirane geografske označbe ne smejo upoštevati okoliščine, v katere je umeščen sporni del znaka, zlasti ne to, da je na njem pojasnilo o resničnem poreklu zadevnega proizvoda.
Zadeva C-8/17: Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal de Justiça – Portugalska) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA (Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Členi 63, 167, 168, od 178 do 180, 182 in 219 — Načelo davčne nevtralnosti — Pravica do odbitka DDV — Rok, ki je z nacionalno zakonodajo določen za uveljavljanje te pravice — Odbitek dodatnega DDV, ki je bil plačan državi in ki je bil predmet dokumentov, s katerimi so bili po naknadni odmeri davka popravljeni prvotni računi — Začetek teka roka)

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supremo Tribunal de Justiça – Portugalska) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA

(Zadeva C-8/17) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Davek na dodano vrednost (DDV) — Direktiva 2006/112/ES — Členi 63, 167, 168, od 178 do 180, 182 in 219 — Načelo davčne nevtralnosti — Pravica do odbitka DDV — Rok, ki je z nacionalno zakonodajo določen za uveljavljanje te pravice — Odbitek dodatnega DDV, ki je bil plačan državi in ki je bil predmet dokumentov, s katerimi so bili po naknadni odmeri davka popravljeni prvotni računi — Začetek teka roka)“

Predložitveno sodišče

Supremo Tribunal de Justiça

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

Tožena stranka: Flexipiso – Pavimentos SA

Izrek

Člene 63, 167, 168, od 178 do 180, 182 in 219 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost ter načelo davčne nevtralnosti je treba razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, v skladu s katero se pravica do odbitka davka na dodano vrednost (DDV) v okoliščinah, kot so v postopku v glavni stvari, v katerih je bil državi po naknadni odmeri davka plačan dodatni DDV in v katerih je bil ta dodatni DDV predmet dokumentov, s katerimi so bili prvotni računi popravljeni več let po dobavi zadevnega blaga, zavrne, ker naj bi rok, ki je z navedeno ureditvijo določen za uveljavljanje te pravice, začel teči z izdajo navedenih prvotnih računov in naj bi se iztekel.

( 1 ) UL C 95, 27.3.2017.
SL Uradni list Evropske unije C 83/5

Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 18. januarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État – Francija) – Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

(Zadeva C-45/17) (1)

((„Predhodno odločanje - Prosti pretok kapitala - Člena 63 in 65 PDEU - Uredba (ES) št. 883/2004 - Člen 11 - Odtegljaji v zvezi z dohodki od kapitala, namenjenega financiranju socialne varnosti v državi članici - Oprostitev za državljane Evropske unije, ki so vključeni v sistem socialne varnosti druge države članice - Fizične osebe, ki so vključene v sistem socialne varnosti tretje države - Različno obravnavanje - Omejitev - Upravičenost))

(2018/C 083/07)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Frédéric Jahin

Toženi stranki: Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Izrek

Člena 63 in 65 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero mora državljan te države članice, ki prebiva v tretji državi, ki ni država članica Enotnega gospodarskega prostora (EGP) ali Švicarska konfederacija, in ki je tam vključen v sistem socialne varnosti, v navedeni državi članici plačati odtegljaje v zvezi z dohodki od kapitala iz naslova prispevkov v sistem socialne varnosti, ki ga je ta uvedla, medtem ko je državljan Unije, ki je zajet v sistem socialne varnosti druge države članice, oproščen plačila zaradi načela ene zakonodaje, ki se uporablja na področju socialne varnosti, v skladu s členom 11 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti.

(1) UL C 121, 18.4.2017.
SL Uradni list Evropske unije C 142/14

Sodba Sodišča (šesti senat) z dne 28. februarja 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Italija) – Comune di Castelbellino/Regione Marche in drugi

(Zadeva C-117/17) (1)

((Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2011/92/EU - Člen 4(2) in (3) ter Priloge od I do III - Presoja vplivov na okolje - Soglasje za izvedbo del na objektu za proizvodnjo električne energije iz biomase, ne da bi se predhodno preverilo, ali je nujno presojati vplive na okolje - Razveljavitev - Kasnejša regularizacija soglasja na podlagi novih predpisov nacionalnega prava brez predhodnega preverjanja, ali je nujno presojati vplive na okolje))

(2018/C 142/19)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Comune di Castelbellino

Tožene stranke: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona

Ob udeležbi: Società Agricola 4 C S.S.

Izrek

Kadar se za projekt za povečanje zmogljivosti objekta električne energije, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ni predhodno preverjalo, ali je nujno treba opraviti presojo vplivov na okolje v skladu z nacionalnimi predpisi, za katere je bilo kasneje razglašeno, da so glede te točke neskladni z Direktivo 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, pravo Unije zahteva, da države članice odpravijo nedovoljene posledice te kršitve, in ne nasprotuje temu, da pristojni organi, potem ko je ta projekt realiziran, ponovno preverijo, ali je ta objekt skladen s to direktivo in eventualno zanj izvedejo presojo vplivov na okolje, če nacionalna pravila, ki dopuščajo to regularizacijo, zadevnim osebam onemogočajo, da bi obšle pravila prava Unije ali jih ne bi uporabile. Upoštevati je treba tudi okoljske vplive, ki so nastali po realizaciji projekta. Ti organi lahko na podlagi nacionalnih predpisov, ki so veljali na datum, ko so ti organi o tem odločali, odločijo, da se taka presoja vplivov na okolje ne izvede, če so ti predpisi v skladu s to direktivo.

(1) UL C 221, 10.7.2017.
SL Uradni list Evropske unije C 249/11

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Monomeles Protodikeio Athinon – Grčija) – OL/PQ

(Zadeva C-111/17) (1)

((Predhodno odločanje - Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah - Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo - Mednarodni protipravni odvzem otrok - Haaška konvencija z dne 25. oktobra 1980 - Uredba (ES) št. 2201/2003 - Člen 11 - Zahteva za vrnitev - Pojem „običajno prebivališče“ dojenčka - Otrok, ki je bil v skladu z voljo njegovih staršev rojen v državi članici, ki ni država članica njunega običajnega prebivališča - Neprekinjeno prebivanje otroka v državi članici njegovega rojstva prvih nekaj mesecev po rojstvu - Odločitev matere, da se ne vrne v državo članico, v kateri je bilo običajno prebivališče para))

(2017/C 249/16)

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Monomeles Protodikeio Athinon

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: OL

Tožena stranka: PQ

Izrek

Člen 11(1) Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem je bil v skladu z voljo obeh staršev otrok rojen in je več mesecev neprekinjeno prebival s svojo materjo v drugi državi članici kot tisti, v kateri sta imela starša običajno prebivališče pred njegovim rojstvom, na podlagi prvotnega namena staršev glede vrnitve matere skupaj z otrokom v to zadnjo državo članico ni mogoče šteti, da ima ta otrok v njej „običajno prebivališče“ v smislu te uredbe.

Zato v takšnem primeru tega, da se mati ne želi vrniti v to državo članico skupaj z otrokom, ni mogoče šteti za „neupravičeno premestitev ali zadržanje“ otroka v smislu navedenega člena 11(1).

(1) UL C 144, 8.5.2017.