ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 153/21

Tožba, vložena 6. aprila 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

(Zadeva C-132/09)

2009/C 153/39

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Eggers in J.-P. Keppenne, zastopnika)

Tožena stranka: Kraljevina Belgija

Predloga tožeče stranke:

— ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija ni izpolnila svojih obveznosti, ki izhajajo iz sporazuma o sedežu iz leta 1962, v povezavi s členom 10 ES s tem, da je zavrnila prevzeti plačilo stroškov za pohištvo in didaktični material za Evropske šole;

— Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija očita kršitev sporazuma, sklenjenega oktobra 1962 med vrhovnim svetom Evropskih šol in Kraljevino Belgijo, v povezavi z zavračanjem slednje, da bi prevzela plačilo stroškov za pohištvo in didaktični material za Evropske šole, ki se nahajajo na njenem ozemlju.

V podporo svoje tožbe tožeča stranka navaja, da mora, prvič, v skladu s členom 6(2) sporazuma o sedežu Evropskih šol z dne 21. junija 1994 (1), vsaka država članica Evropske šole obravnavati kot izobraževalne ustanove, za katere velja javno pravo. Posledično bi morala država Belgija financirati Evropske šole, na ta način bi bile deležne enakega obravnavanja kot nacionalne javne šole, tako glede prvega nadomestila ob odprtju ali širitvi Evropske šole kot tudi letnih stroškov vzdrževanja in delovanja teh šol. Zavračanja belgijskih organov, da bi nosili stroške delovanja Evropskih šol, ni mogoče upravičiti s prenašanjem izobraževanja na raven občin, ker se država članica v skladu s sodno prakso ne more izogniti svojim obveznostim s tem, da bi prenesla izvrševanje te pristojnosti na javnopravne organe lokalne samouprave.

Drugič, na ugovor belgijskih organov Komisija navaja, da finančne obveznosti te države, ki jih ima zato, ker je na njenem ozemlju sedež, niso omajali sklepi sestanka visokega sveta, ki je bil maja 1967 v Karlsruheju.

Najprej je visoki svet v Karlsruheju izdelal zgolj smernice za vzorčni sporazum z državami članicami, ki so države, kjer je sedež Evropske šole, v vsakem primeru pa na podlagi hierarhije predpisov ni pristojen za spremembo sporazuma o sedežu iz leta 1962.

Poleg tega se „odločitve“ iz Karlsruheja glede na razlago sporazuma o sedežu ne bi moglo razlagati kot „kasnejši dogovor ali ravnanje strank“ v smislu člena 31(3)(a) in (b) Dunajske konvencije o pogodbenem pravu, ki bi omajala finančno obveznost, določeno v sporazumu o sedežu. Številne priloge in plačila, ki jih je izplačala Belgija po letu 1967 poleg tega potrjujejo obveznosti prevzema stroškov za pohištvo in didaktični material za Evropske šole.

(1) UL L 212, str. 3.
—

razveljavi odločbo Sodišča prve stopnje (tretji razširjeni senat), razglašeno 18. decembra 2008 in poslano Komisiji 5. januarja 2009, v združenih zadevah T-211/04 in T-211/04, Vlada Gibraltarja in Združeno kraljestvo proti Komisiji Evropskih skupnosti;
SL Uradni list Evropske unije C 153/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Bíróság (Madžarska) 8. aprila 2009 — József Uzonyi proti Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

(Zadeva C-133/09)

2009/C 153/40

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Fővárosi Bíróság

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: József Uzonyi

Tožena stranka: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali iz izraza „ločeno plačilo za sladkor se odobri na podlagi objektivnih in nediskriminatornih meril“ iz člena 143ba(1) Uredbe št. 1782/2003 v različici, ki je veljala do 31. decembra 2006, izhaja, da — v delu, ki se nanaša na pravico do ločenega plačila za sladkor v zvezi z enotnimi plačili na površino — med kmeti ni mogoče razlikovati glede na to, ali sladkorno peso v predelavo dobavijo neposredno (na svoj račun) ali posredno (preko zadružne organizacije)?
1)

Ali je treba člen 26 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (v nadaljevanju: Uredba) razlagati tako, da sodišču ne dovoljuje obravnavati njegove mednarodne pristojnosti, če se tožena stranka udeleži postopka, čeprav za zadevo veljajo pravila o obvezni pristojnosti v smislu oddelka 3 Uredbe in je bila tožba vložena v nasprotju z njimi?
—

ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, ko je omejila na največ eno četrtino poslovnih deležev in s tem glasovalnih pravic v Société d'Exercice Libéral à Responsabilité Limitée (družba z omejeno odgovornostjo) katere dejavnost je upravljanje laboratorijev za biomedicinske analize, ki jih lahko imajo družbeniki, ki niso biologi in prepovedala udeležbo v kapitalu več kot dveh družb, ki so bile ustanovljene za skupno upravljanje enega ali več laboratorijev za biomedicinske analize, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 43 Pogodbe ES;
SL Uradni list Evropske unije C 90/15

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Anglija & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) 13. februarja 2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry proti Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

(Zadeva C-62/09)

2009/C 90/24

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Anglija & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Association of the British Pharmaceutical Industry

Tožena stranka: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

Vprašanja za predhodno odločanje

Ali člen 94(1) Direktive 2001/83/ES (1) nasprotuje, da oseba javnega prava, ki je del nacionalnega javnega zdravstva, zato da bi poskusila znižati svoje skupne izdatke za zdravila uveljavi shemo, ki zdravniškim ordinacijam ponuja finančne spodbude (ki lahko nato zagotovijo finančno korist zdravniku, ki predpiše zdravilo) za predpisovanje določenega poimensko določenega zdravila, ki ga podpira shema spodbud, ki je bodisi:

(a) drugačno zdravilo na recept, kot je zdravilo, ki ga je zdravnik predhodno predpisal pacientu; ali

(b) drugačno zdravilo na recept, kot je tisto, ki bi se lahko sicer predpisalo pacientu, če ne bi bilo sheme spodbud,

kadar je tako drugačno zdravilo na recept iz iste terapevtske skupine zdravil, ki se uporabljajo za zdravljenje določene bolezni pacienta.

(1) Direktiva 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. 67).
—

Nezadostna obrazložitev izpodbijanega sklepa, ker naj Sodišče prve stopnje ne bi odgovorilo na trditve, ki jih je navedel pritožnik v točkah 92 in 93 tožbe in v skladu s katerimi naj bi neobstoj pooblaščenega zastopnika proizvajalca za področje Skupnosti, ki se zahteva z direktivo, onemogočil postopek ocene skladnosti, ki ga je opravil priglašeni organ, in nazadnje na trditev Komisije, da ni bila dolžna ukrepati v zaščitnem postopku, ker naj portugalski organ Infarmed ne bi ukrepal v skladu s členom 14b Direktive Sveta 93/42/EGS (1) z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/79/ES (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. oktobra 1998 o in vitro diagnostičnih medicinskih pripomočkih;
SL Uradni list Evropske unije C 90/8

Pritožba, ki jo je vložila ecoblue AG 19. januarja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razglašeno 12. novembra 2008 v zadevi T-281/07: ecoblue AG proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-23/09 P)

2009/C 90/12

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: ecoblue AG (zastopnika: C. Osterrieth, T. Schmitz, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

Predlogi pritožnice:

Pritožnica Sodišču predlaga:

— naj razveljavi sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 12. novembra 2008 v zadevi T-281/07;

— naj razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 25. aprila 2007 (Zadeva R 0844/2006-1) o prijavi za registracijo znamke Skupnosti št. 002871598 „Ecoblue“

— naj UUNT naloži plačilo stroškov

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica zatrjuje, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo člen 8(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti, ker nasprotujoči si znamki ne kažeta minimalne stopnje podobnosti, potrebne za to, da bi se lahko ugotovila verjetnost zmede.

Navaja da je Sodišče prve stopnje napačno presodilo da razlikovalni učinek prejšnje znamke, na katerem temelji ugovor, pomeni bistveni del preučitve obstoja verjetnosti zmede. Sodišče prve stopnje ni upoštevalo tega vidika spora in se je omejilo na primerjavo teh dveh znamk z vidnega, glasovnega in pojmovnega vidika, kot da bi prejšnja znamka imela le povprečno stopnjo razlikovalnega učinka.

Prav tako zatrjuje da Sodišče prve stopnje ni pravilno uporabilo pravila, da so potrošniki običajno bolj pozorni na prvi del besed. Ker sta obe besedi „Eco“ in „blue“, enako opisni, bo potrošnik samodejno bolj pozoren na prvo besedo, „Eco“, in s tem razlikoval med tema znamkama.

Poleg tega navaja da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem ko pojmovnih razlik med tema nasprotujočima si znamkama ni obravnavalo kot najbolj pomembne.
SL Uradni list Evropske unije C 82/20

Pritožba, ki jo je vložila Barbara Becker 3. februarja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), izdano 2. decembra 2008 v zadevi Harman International Industries, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-212/07

(Zadeva C-51/09)

(2009/C 82/36)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Barbara Becker (zastopnika: P. Baronikians, A. Hofstetter, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Harman International Industries, Inc. in Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi pritožnice:

Pritožnica Sodišču predlaga:

— točka 1 izreka sodbe Sodišča prve stopnje z dne 2. decembra 2008 (zadeva T-112/07), s katero je bila razveljavljena odločba prvega odbora za pritožbe z dne 7. marca 2007 (zadeva R 502/2006-1), naj se razveljavi;

— točka 3 izreka sodbe Sodišča prve stopnje z dne 2. decembra 2008 naj se razveljavi;

— toženi stranki naj se naloži plačilo vseh stroškov pritožnice.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da je Sodišče prve stopnje napačno ugotovilo podobnost med znamko „Barbara Becker“, ki jo je prijavila pritožnica, in znamko tožene stranke „BECKER“, zato je s tem, ko je odločilo, da obstaja verjetnost zmede, napačno uporabilo člen 8(1)(b) Uredbe št. 40/94.
SL Uradni list Evropske unije C 82/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 8. januarja 2009 vložilo Hof van Beroep te Gent (Belgija) – Erotic Center BVBA proti Belgische Staat

(Zadeva C-3/09)

(2009/C 82/20)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van Beroep te Gent

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Erotic Center BVBA

Tožena stranka: Belgische Staat

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba kabino, ki se jo da zakleniti in v kateri je prostora le za eno osebo in v kateri lahko ta oseba na televizijskem zaslonu gleda filme proti plačilu, pri čemer ta oseba sama prične filmsko predvajanje z vstavitvijo kovancev in lahko izbira med različnimi filmi ter lahko v času, za katerega plača, neprestano spreminja izbiro predvajanega filma, obravnavati kot „kino“ v smislu Šeste direktive Sveta št. 77/388/EEG (1) z dne 17. maja 1977 o DDV, priloga H, kategorija 7 (sedaj: priloga III, št. 7 Direktive Sveta 2006/112/ES (2) z dne 28. novembra 2006)?

(1) Direktiva o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).

(2) Direktiva o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).
—

ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/86/ES (1) z dne 24. oktobra 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah po sledljivosti, obveščanju o hudih in neželenih reakcijah in pojavih ter nekaterih tehničnih zahtevah za kodiranje, predelavo, konzerviranje, shranjevanje in razdeljevanje človeških tkiv in celic, v vsakem primeru pa s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 11(1), prvi pododstavek, te Direktive.
—

Razglasi naj se, da Kraljevina Španija, s tem da je v veljavi ohranila zakon 48/2003 z dne 26. novembra o gospodarskem režimu in opravljanju pristaniških storitev v splošnem interesu, ter zlasti člena 24(5) in 27(1), (2) in (4) tega zakona, ki uvajata sistem znižanj in oprostitev pristaniških pristojbin, ni izpolnila obveznosti iz prava Skupnosti (1) in zlasti iz člena 1 Uredbe Sveta (EGS) št. 4055/86 z dne 22. decembra 1986 o uporabi načela svobode opravljanja storitev v pomorskem prometu med državami članicami ter med državami članicami in tretjimi državami.
SL Uradni list Evropske unije C 82/9

Pritožba, ki jo je vložil Matthias Rath 12. novembra 2008 zoper sklep Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 8. septembra 2008 v zadevi T-373/06, Matthias Rath proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

(Zadeva C-488/08 P)

(2009/C 82/16)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnik: Matthias Rath (zastopniki: S. Ziegler, C. Kleiner in F. Dehn, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi pritožnika

— Odločitev sedmega senata Sodišča prve stopnje z dne 8. septembra 2008 v zadevi T-373/06 naj se razveljavi;

— ugodi naj se predlogom, podanim na prvi stopnji;

— plačilo stroškov naj se naloži Uradu za usklajevanje na notranjem trgu in intervenientu.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Sodišče prve stopnje naj bi z zadevnim sklepom potrdilo odločbo prvega odbora za pritožbe, v skladu s katero naj bi v zvezi s prehranskimi dopolnili in dietetskimi snovmi za nemedicinsko uporabo obstajala verjetnost zmede med besedno znamko „EPICAN“, ki jo je prijavil pritožnik, in prejšnjo besedno znamko Skupnosti „EPIGRAN“.

Pritožnik opira svojo pritožbo na kršitev člena 8(1), točka b, Uredbe št. 40/94. Sodišče naj bi presojo o podobnosti izdelka in znaka oprlo na napačna dejstva. Če bi Sodišče dejstva pravilno presodilo, bi moralo priti do sklepa, da med nasproti stoječima znakoma ni verjetnosti zmede. To naj bi še posebej veljalo, ker – kot je Sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo – naj bi potrošnik posebno pozornost dajal blagu, ki je predmet spora.
SL Uradni list Evropske unije C 220/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal in Northern Ireland (Združeno kraljestvo) 16. oktobra 2008 — Seaport Investments Ltd proti Department of the Environment for Northern Ireland

(Zadeva C-454/08)

2009/C 220/30

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal in Northern Ireland

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Seaport Investments Ltd

Tožena stranka: Department of the Environment for Northern Ireland

S sklepom z dne 20. maja 2009 je Sodišče (šesti senat) predlog za sprejetje predhodne odločbe razglasilo kot nedopusten.
1)

Ali sprememba rezervacije na drug let ustreza položaju iz člena 4(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (1)?
SL Uradni list Evropske unije C 69/16

Tožba, vložena 25. septembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Zvezni republiki Nemčiji

(Zadeva C-424/08)

(2009/C 69/27)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Schima in A. Sipos, zastopnika)

Tožena stranka: Zvezna republika Nemčija

Predlogi tožeče stranke:

— ugotovi naj se, da Zvezna republika Nemčija s tem, ko pristojni nemški organi niso izdelali načrtov ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah, za vse organizacije, na katere se nanaša člen 9 Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, ni izpolnila obveznosti iz člena 11(1)(c) te direktive.

— Zvezni republiki Nemčiji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Člen 11(1)(c) Direktive 96/82/ES od držav članic zahteva, da za vse organizacije, na katere se nanaša člen 9, zagotovijo, da pristojni organi izdelajo načrt ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah. Ti načrti ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah naj ne bi vsebovali le podatkov glede ukrepov za odpravo nesreče na območju organizacije in zunaj organizacije, temveč naj bi tudi obvestili javnost glede nesreče in pravilnega ravnanja. Poleg tega naj bi bile v načrt ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah vključene na primer tudi informacije za medicinsko prvo pomoč in reševalno službo drugih držav za primer težke nesreče z morebitnimi čezmejnimi učinki.

Namen te tožbe je, da se ugotovi, da Zvezna republika Nemčija s tem, ko ni izdala načrtov za ukrepe zunaj organizacije ob nesrečah za vse organizacije, zajete v členu 9 te direktive, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 11(1)(c) Direktive 96/82/ES.
7)

Če bi se štelo, da ukrepi iz predsedniškega dekreta 164/2004 niso učinkoviti in bi bilo treba uporabiti zakonsko ureditev, ki je obstajala pred to uredbo (člen 8(3) zakona 2112/1920), v okviru obveznosti, da se nacionalno pravo razlaga tako, da je skladno s pravom Skupnosti, ali je s pravom Skupnosti združljivo, da se hierarhično višja pravila nacionalnega pravnega reda (člen 103(8) Ustave) razlagajo tako, da absolutno prepovedujejo spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas tudi takrat, ko se izkaže, da so bile te pogodbe o zaposlitvi v resnici sklenjene z zlorabo – in imele za pravno podlago določbe, ki naj bi na splošno veljale za zadovoljevanje izjemnih in začasnih potreb – ker so bile te pogodbe o zaposlitvi sklenjene zaradi stalnih in trajnih potreb delodajalca, ki je del javnega sektorja (v tem smislu sodbi 19/2007 in 20/2007 velikega senata Areios Pagos), kadar je mogoča tudi razlaga, da je treba zadevno prepoved omejiti na pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ki so bile dejansko sklenjene zaradi zadovoljevanja začasnih, nepredvidenih, nujnih ali izjemnih potreb, in ne na tiste, ki so bile v resnici sklenjene zaradi stalnih in trajnih potreb (v tem smislu sodba velikega senata Areios Pagos 18/2006)?
2)

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je v skladu s členom 6(2) in členom 17(2) in (6) Šeste direktive dopustna nacionalna zakonodaja, kot je ta obravnavana, ki je bila sprejeta pred začetkom veljavnosti te direktive in v skladu s katero davčni zavezanec ob pridobitvi določenega blaga in storitev, ki se deloma uporabljajo v poslovne namene in deloma v zasebne namene, DDV ne more odbiti popolnoma, razen če je DDV mogoče pripisati uporabi v poslovne namene?
—

ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (1) oziroma v vsakem primeru s tem, da o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te Direktive;
—

2/A primarno: (2/A.l) sporna odločba naj se razglasi za nično; (2/A.2) če je potrebno, naj se za ničnega razglasi obračun št. 58; (2/A.3) če je potrebno, naj se za nično razglasi zadevna odločba o zavrnitvi ugovora; (2/A.4) toženi stranki naj se naloži, naj iz zgoraj navedenega naslova pritožniku plača 324,09 (tristo štiri in dvajset 09/100) EUR, oziroma nižji ali višji znesek, ki ga bo kot ustreznega določilo Sodišče; (2/A.5) toženi stranki naj se, če je potrebno, naloži, naj pritožniku plača, kolikor mu je na podlagi veljavnih predpisov v tej zadevi dolžna plačati, pa mu še ni plačala, za povrnitev stroškov zdravniškega pregleda z dne 28. septembra 2005; (2/A.6) toženi stranki naj se naloži, naj plača pritožniku zamudne obresti od zneskov iz točk 2/A.4 in 2/A.5 te pritožbe, revalorizirane od dne do dne, kot so navedene v spisu zadevnega postopka; (2/A.7) toženi stranki naj se naloži povrnitev pritožnikovih stroškov; ali
3)

Ali bi bila razlaga členov 8 in 4(2) zgoraj navedene direktive, ki dopušča državi članici sodni nadzor nad nedovoljenostjo pogojev v potrošniških pogodbah, ki so sestavljeni v jasnem, razumljivem jeziku in opredeljujejo glavni predmet pogodbe ali ustreznost med ceno in plačilom za izmenjane storitve ali blago, skladna s členi 2 ES, 3(1)(g) ES in 4(1) ES?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/56/ES z dne 26. oktobra 2005 o čezmejnih združitvah kapitalskih družb (1), glede finančnih institucij, ki potrebujejo odobritev javnega organa, zlasti banke in zavarovalnice, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 19/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 4. novembra 2008 vložilo Helsingin käräjäoikeus (Finska) – Sanna Maria Parviainen proti Finnair Oyj

(Zadeva C-471/08)

(2009/C 19/22)

Jezik postopka: finščina

Predložitveno sodišče

Helsingin käräjäoikeus

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Sanna Maria Parviainen

Tožena stranka: Finnair Oyj

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 11(1) Direktive o varstvu nosečnosti (1) treba razlagati tako, da je delavka, ki je bila zaradi nosečnosti premeščena na drugo, manj plačano delovno mesto, v skladu z Direktivo upravičena do plačila v enaki višini, kot ga je povprečno prejemala pred premestitvijo, in ali je v zvezi s tem pomembno, kateri dodatki in na kateri podlagi so se delavki izplačevali poleg njene mesečne osnovne plače?

(1) Direktiva Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL L 348, str. 1).
4.

Ali je popolna prepoved trženja iger na srečo, ki jih v drugi državi članici organizira družba, ki se ukvarja z igrami na srečo in ima sedež v tej državi ter jo nadzorujejo organi te države, sorazmerna glede na namen nadzora dejavnosti iger na srečo, če hkrati ne obstaja prepoved trženja iger na srečo in loterije, ki jih organizirajo družbe, ki se ukvarjajo z igrami na srečo in imajo sedež v državi članici, v kateri velja ta omejevalna politika? Kako je treba odgovoriti na to vprašanje, če je namen te ureditve omejiti igre na srečo?
—

člena 3 in 11 in priloga k Uredbi Sveta 1954/2003 (1) naj se v delu, v katerem a) je določeno, da se ribolovni napor v skladu z Uredbo določi le glede na ciljne vrste in ICES/CECAF območje, ne pa tudi glede na uporabljano ribolovno orodje, ne glede na to, ali je to pritrjeno ali se vleče s seboj; b) so iz obsega členov 3 in 11 Uredbe Sveta 1954/2003 izključene globokomorske vrste (to je tiste pridnene vrste, na katere se nanaša Uredba št. 2347/2002 (2)), razglasijo za nične;
3)

Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti pritrdilno, na drugo pa nikalno: Ali je treba pravilo št. 5 iz splošnih pravil za razlago kombinirane nomenklature št. 5 razlagati tako, da se ovoji kapsul, ki so sestavljeni iz 212,8 mg želatine, 77,7 mg glicerola in 159,6 mg rafinirane vode in vsebujejo snovi za nadomestilo prehrane, štejejo za embalažo?
2.

Ali je v smislu določb Uredbe (ES) št. 1626/1994 v morskem območju države članice s sredozemsko obalo dovoljeno uporabljati ribolovna orodja, ki ne spadajo med tista, ki so načeloma prepovedana na podlagi členov 2(3), 3(1) in (1a) te uredbe in katerih uporaba je bila prepovedana z nacionalno določbo pred začetkom veljavnosti navedene uredbe?