SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA — ZADEVA C-255/01 
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA 
ANTONIA TIZZANA, 
predstavljeni 1. aprila 2004 1 
1. S sklepom z dne 12. junija 2001 je 
Symvoulio tis Epikrateias (grški državni svet) 
postavilo Sodišču dve vprašanji glede razlage 
Osme direktive 84/253/EGS o dovoljenjih za 
osebe, pooblaščene za izvajanje obvezne 
revizije računovodskih listin (v nadaljevanju: 
Osma direktiva) 2. 
2. V bistvu želi predložitveno sodišče vedeti, 
kdaj lahko država članica sprejme prehodne 
določbe, ki pooblaščajo določeno kategorijo 
oseb za revizijo računovodskih listin, ne da bi 
morale opraviti izpit iz strokovne usposob­
ljenosti. Poleg tega želi vedeti, ali lahko v 
državi članici strokovne osebe, ki so že 
pridobile dovoljenje v drugi državi članici, 
opravljajo tako dejavnost, ne da bi morale 
opraviti prej navedeni izpit. I - Pravni okvir 
A - Skupnostna ureditev 
Četrta in Sedma direktiva 
3. Za zavarovanje interesov družbenikov 
kapitalskih družb in tretjih, ki poslujejo z 
njimi (prva uvodna izjava), je Svet sprejel 
Četrto direktivo 78/660/EGS 3 (v nadaljeva­
nju: Četrta direktiva), ki usklajuje predpise 
držav članic o strukturi in vsebini letnih 
računovodskih izkazov delniških družb in 
družb z omejeno odgovornostjo. 
4. Treba je spomniti, da Četrta direktiva 
obvezuje navedene družbe, da „dajo v 
revidiranje svoje letne računovodske izkaze" 
in preverijo skladnost teh izkazov z „letnim 
1 — Jezik izvirnika: italijanščina. 
2 — Osma direktiva Sveta 84/253/EGS z dne 10. aprila 1984, Id 
temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe, o dovoljenjih za osebe, 
pooblaščene za izvajanje obvezne revizije računovodskih listin 
(UL L 126, str. 20). 3 — Direktiva Sveta 78/660/EGS z dne 25. julija 1978 o letnih 
računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na 
členu 54(3)(g) Pogodbe (UL L 222, str. 11). 
I - 9080 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
poročilom" s strani „ene ali več oseb, ki so po 
nacionalni zakonodaji pooblaščene za revizi­
jo letnih računovodskih izkazov", pri čemer 
lahko države članice take revizije oprostijo le 
družbe majhnega gospodarskega in socialne­
ga pomena (člen 51) 4. 
5. Četrto direktivo je nato dopolnila Sedma 
direktiva 83/349/EGS 5 (v nadaljevanju: 
Sedma direktiva), ki zahteva enako revizijo 
tudi za konsolidirane izkaze in konsolidirano 
letno poročilo skupin podjetij (člen 37). 
Osma Direktiva 
6. Z Osmo direktivo 84/253/EGS, ki nas še 
posebej zanima, je Svet uskladil zahteve glede kvalifikacij oseb, pooblaščenih za iz­
vajanje navedenih revizij, ki jih zahteva pravo 
Skupnosti. 
7. Direktiva še zlasti usklajuje kvalifikacijo 
glede oseb, ki so v smislu člena 1(1) 
pooblaščene za izvajanje: 
,,a) obveznih revizij letnih računovodskih 
izkazov družb ter preverjanje, ali so 
letna poročila v skladu z letnimi raču­
novodskimi izkazi, če pravo Skupnosti 
določa takšne revizije in takšno preve­
rjanje; 
b) obveznih revizij konsolidiranih računo­
vodskih izkazov skupin podjetij in pre­
verjanje, ali so konsolidirana poslovna 
poročila v skladu s konsolidiranimi 
računovodskimi izkazi, če pravo Skup­
nosti določa takšne revizije in takšno 
preverjanje". 
8. Direktiva je pridržala izvajanje naštetih 
revizij osebam, ki imajo ustrezno dovoljenje 
(člen 2), ki ga fizična oseba lahko na podlagi 
člena 4 pridobi le, če je „po pridobitvi 
izobrazbe, potrebne za vpis na univerzo, 
končala tečaj s teoretičnim izobraževanjem, 4 — Člen 51(2) državam članicam še zlasti omogoča, da od 
obveznosti revizijskega pregleda oprostijo „družbe, ki na dan 
svoje bilance stanja ne presežejo meje dveh kriterijev od treh: 
bilančne vsote 1.000.000 EOE, čistih prihodkov od prodaje 
2.000.000 EOE in povprečnega števila zaposlenih v poslovnem 
letu: 50" (člen 11). 
5 — Direktiva Sveta 83/349/EGS z dne 13. junija 1983 o 
konsolidiranih računovodskih izkazih, ki temelji na čle­
nu 54(3)(g) Pogodbe (UL 1. 193, str. 1). 
I - 9081 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA - ZADEVA C-255/01 
opravila praktično usposabljanje in opravila 
izpit iz strokovne usposobljenosti na univer­
zitetni ravni zaključnih izpitov, ki ga organi­
zira ali priznava država". 
9. V členu 11 pa je določeno: 
„1. Organi države članice lahko izdajo 
dovoljenje osebam, ki so pridobile celotno 
ali delno kvalifikacijo v drugi državi, če 
izpolnjujejo naslednja dva pogoja: 
a) pristojni organi morajo šteti njihovo 
kvalifikacijo za enakovredno tisti, ki se 
zahteva po pravu te države članice v 
skladu s to direktivo; 
b) priskrbeti morajo dokaz, kakšno pravno 
znanje se zahteva v tej državi članici za 
obvezno revizijo dokumentov iz čle­
na 1(1). Organom te države članice 
kljub temu ni treba zahtevati takšnega 
dokazila, kadar menijo, da je pravno 
znanje, pridobljeno v drugi državi, za­
dostno. 
[...]" 10. Poleg tega je v členu 15 določeno, da: 
„Do izteka enega leta po začetku uporabe 
predpisov iz člena 30(2) lahko tiste strokovne 
osebe, ki niso dobile dovoljenja z upravnimi 
akti pristojnih organov, vendar so v državi 
članici kljub temu kvalificirane za izvajanje 
obveznih revizij dokumentov iz člena 1(1), in 
so dejansko izvajale takšne dejavnosti do tega 
datuma, dobijo dovoljenje te države članice v 
skladu s to direktivo." 
11. Glede tega je v členu 19 določeno, da: 
„Nobeni od strokovnih oseb iz člen[a] 15 [...] 
ni mogoče izdati dovoljenja z odstopanjem 
od člena 4, razen če pristojni organi menijo, 
da so primerne za izvajanje obveznih revizij 
dokumentov iz člena 1(1), in imajo kvalifi­
kacije, enakovredne kvalifikacijam oseb, ki 
dobijo dovoljenje po členu 4." 
12. Končno, v členu 30 je določeno, da: 
„1. Države članice pred 1. januarjem 1988 
sprejmejo zakone in druge predpise, po-
I - 9082 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
trebne za uskladitev s to direktivo. O tem 
takoj obvestijo Komisijo. 
2. Države članice lahko določijo, da se 
predpisi iz odstavka 1 začnejo uporabljati 
1. januarja 1990. 
[...]" 
B - Nacionalna ureditev 
Pooblaščeni računovodje in tako imenovani 
„običajni" računovodje 
13. Iz predložitvenega sklepa izhaja, da sta 
lahko v Grčiji revizijo računovodskih doku­
mentov izvajali dve kategoriji strokovnih 
oseb: pooblaščeni računovodje in običajni 
računovodje. 
14. Pooblaščeni računovodje so bili organi­
zirani v zbornico, v katero se je bilo mogoče včlaniti le na podlagi opravljenega izpita 6. 
Člani te zbornice so bili „obvezno pristoj­
ni", ker jim je grški zakonodajalec pridržal 
izvajanje različnih dejavnosti, med drugim od 
leta 1986 revizijo letnih računovodskih 
izkazov in konsolidiranih računovodskih 
izkazov najpomembnejših delniških družb, 
komanditnih delniških družb in družb z 
omejeno odgovornostjo 7. 
15. Pooblaščeni računovodje so poleg tega 
imeli še „fakultativno pristojnost", ker so jih 
za opravljanje dejavnosti lahko prosto izbrale 
vse vrste gospodarskih družb in vse v 
civilnem zakoniku predvidene oblike pravnih 
oseb. Taka izbira je imela vrsto prednosti. 
Poslovne knjige so namreč na podlagi 
potrditve pooblaščenega računovodje imele 
večjo dokazno moč pred sodiščem 8. Poleg 
tega je revizija s strani take osebe prinesla 
s seboj določene olajšave v razmerju 
do državne blagajne, nosilcev socialnega 
zavarovanja 9 in bank 10. 
16. Kot je bilo že omenjeno so poleg 
pooblaščenih računovodij revizijo računo-
6 - Člen 2(5), (7) in (8) zakonskega dekreta št. 737/1961 (EEK 
A186). 
7 - Predsedniška dekreta št. 409/1986 (FEK A191) in 419/1986 
(FEK A197). 
8 - Člen 2(1)(c) zakonskega dekreta št. 3329/1955. 
9 - Člen 5(3) zakonskega dekreta št. 3329/1955. 
10 - Člen 32 zakona št. 5076/1931. 
I - 9083 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA - ZADEVA C-255/01 
vodskih izkazov izvajali tudi tako imenovani 
običajni računovodje. Ta kategorija strokov­
nih oseb je poleg grških državljanov, ki so 
izvajali te dejavnosti, ne da bi bili včlanjeni v 
kakršnokoli zbornico, vključevala tudi osebe, 
ki so imele dovoljenje za izvajanje te 
dejavnosti v drugi državi članici. 
17. Tako imenovani običajni računovodje so 
opravljali svoj poklic, ne da bi pred tem 
morali uspešno opraviti izpit iz strokovne 
usposobljenosti ali biti izbrani v izbirnem 
postopku. Vendar pa so lahko izvajali le 
dejavnosti, ki niso bile pridržane pooblašče­
nim računovodjem. Poleg tega njihove revi­
zije niso imele večje dokazne moči in 
podjetjem, za katera so opravili storitve, niso 
pomenile takšne koristi kot revizije, ki so jih 
opravili pooblaščeni računovodje. 
Predpisi o običajnih računovodjah, sprejeti 
po sprejetju Osme direktive 
18. Da bi nacionalno pravo uskladil z Osmo 
direktivo, je grški zakonodajalec sprejel 
številne predpise, ki so večkrat spremenili 
določbe o dostopu do tega poklica za osebe, 
ki so že imele dovoljenje za njegovo oprav­
ljanje v drugih državah članicah, in za osebe, 
ki so že dolgo opravljale revizije, čeprav niso 
bile člani kake zbornice. 19. Prvi teh predpisov je bil predsedniški 
dekret št. 15/1989 (FEK A'5/5.1.1989, v 
nadaljevanju: dekret št. 15/89) o prilagoditvi 
pravnih predpisov o pooblaščenih računovo­
djih določbam Osme direktive, ki je določ­
be o zbornici pooblaščenih računovodij v 
bistvenem pustil nespremenjene. 
20. Spomniti je treba, da je ta dekret 
predvidel možnost, da se za pooblaščene 
računovodje imenujejo strokovne osebe z 
dovoljenjem drugih državah članic, ki so 
opravile izpit iz strokovne usposobljenosti in 
ki so imele kvalifikacije, enakovredne kvali­
fikacijam članov zbornice (člen 5). Poleg tega 
je bila predvidena možnost, da se do 
1. januarja 1990 neposredno brez preizkusa 
usposobljenosti za pooblaščene računovodje 
imenujejo strokovne osebe, ki so v Grčiji že 
izvajale obvezne revizije letnih računovod­
skih izkazov in konsolidiranih računovodskih 
izkazov skupin podjetij, za katere se je štelo, 
da so primerne za izvajanje obveznih revizij 
računovodskih listin (člen 6(3) in (4)). 
21. Po tem je bil sprejet predsedniški dekret 
št. 226/1992 (grški UL z dne 14. julija 1992, 
v nadaljevanju: dekret št. 226/92), ki je 
uvedel novo zbornico: zbornico pooblaščenih 
revizorjev (člen 1). 
22. V novo zbornico so bili po zakonu 
včlanjeni tisti, ki so že bili člani zbornice 
I - 9084 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
pooblaščenih računovodij. Drugače kot za 
običajne računovodje s petnajstletnimi iz­
kušnjami pri revidiranju in za računovodje z 
dovoljenjem iz drugih držav članic z deset­
letnimi izkušnjami je bil za včlanitev zahte­
van pogoj opravljenega izpita iz strokovne 
usposobljenosti, ki se je splošno zahteval za 
včlanitev vseh novih kandidatov za revizorja 
v zbornico (člen 24(1) in (2)). 
23. Obveznost za te kategorije običajnih 
računovodij, da opravijo izpit iz strokovne 
usposobljenosti, je bila odpravljena s členom 
2(7) poznejšega predsedniškega dekreta, in 
sicer predsedniškega dekreta št. 121/1993 
(FEK A'53/12.4.1993, v nadaljevanju: dekret 
št. 121/93), nato je bila ponovno uvedena s 
členom 18(3) zakona št. 2231/1994 
(FEK A'139/31.8.1994, v nadaljevanju: zakon 
št. 2231/94). 
24. Tudi ta zadnja določba pa je bila 
spremenjena s členom 3(2) zakona 
št. 2257/1994 (FEK A'197/23.11.1994, v 
nadaljevanju: zakon št. 2257/94), ki je določil: 
„V člen 18(3) zakona št. 2231/1994 (FEK 
A'139) se dodajo odstavki 3a), 3b) in 3c), ki 
določajo: 3a) Imetniki visokošolskih diplom iz člena 
10(1) predsedniškega dekreta št 226/1992, ki 
dokažejo, da so najpozneje do objave za­
devnega zakona 18 let opravljali dejavnost 
revidiranja v Grčiji in da so bili na dan 
1. januarja 1989 pooblaščeni za izvajanje 
revizije v Grčiji, kot tudi osebe, ki so 
pridobile dovoljenje za opravljanje poklica 
pooblaščenega računovodje ali revizorja v 
drugi državi članici Evropske unije ali v eni 
od naslednjih držav: ZDA, Kanada, Avstrali­
ja, Nova Zelandija in Južnoafriška republika 
ter so na dan 1. januarja 1989 pri opravljanju 
revizij imele več kot desetletne izkušnje, pri 
čemer so bile vsaj tri leta dejavne v Grčiji, so 
oproščeni opravljanja izpita, določenega s 
členom 18(3) zakona št. 2231/1994, in veljajo 
za veljavno vpisane v seznam zbornice 
pooblaščenih revizorjev v smislu člena 13 
predsedniškega dekreta št. 226/1992. Izpol­
njevanje naštetih pogojev preveri v roku dveh 
mesecev nadzorni svet zbornice pooblašče­
nih revizorjev [...]" 
II - Dejstva in postopek 
25. Glavno sporno vprašanje zadeva spreje­
tje sklepa nadzornega sveta grške zbornice 
I - 9085 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA — ZADEVA C-255/01 
pooblaščenih revizorjev št. 75 z dne 19. janu­
arja 1995 (v nadaljevanju: sklep št. 75/95), s 
katerim se je 60 kandidatom za pooblaščene 
revizorje, ki so izpolnjevali vse naštete pogoje 
iz člena 18(3)(a) zakona št. 2231/94, dovolila 
včlanitev v zbornico, ne da bi opravljali izpit 
iz strokovne usposobljenosti. 
26. Nekaj teh kandidatov je grških državlja­
nov z visokošolsko diplomo iz gospodarskih 
ali finančnih ved, ki so pridobili petnajstletne 
izkušnje pri revidiranju na finančnem ali 
pravnem področju revizije 11. Drugi pa so 
grški državljani ali državljani drugih držav 
Skupnosti, ki imajo dovoljenje za opravljanje 
poklica pooblaščenih računovodij ali revizo­
rjev v drugih državah članicah in imajo deset 
let izkušenj pri revidiranju. 
27. Panagiotis Markopoulos, Anastasios Ke-
ratsis in Evangelos Poulis (v nadaljevanju: 
tožeče stranke v postopku o glavni stvari), 
pooblaščeni revizorji, so pri grškem držav­
nem svetu vložili tožbo za razglasitev nič­
nosti sklepa št. 75/95. V ta postopek so se kot 
intervenienti vključili tudi pooblaščeni revi­zorji Christos Panagiotidis, Georgios Samo-
thrakis, Stefanos Pantsopoulos in Richard 
Kessley. 
28. Ker je državni svet dvomil o skladnosti 
člena 18(3)(a) zakona št. 2131/94 z Osmo 
direktivo, je Sodišču v skladu s členom 234 
ES v predhodno odločanje predložil naslednji 
vprašanji: 
„1. Ali lahko nacionalni zakonodajalec na 
podlagi člena 15 Osme direktive Sveta 
84/253/EGS za dne 10. aprila 1984 (UL 
L 126 z dne 12. maja 1984) izkoristi 
pooblastilo, ki ga določa ta člen, in z 
odstopom od temeljnih predpisov dolo­
či, da se lahko določene kategorije oseb 
pooblastijo za revizijo računovodskih 
listin, torej ne da bi predhodno opravile 
izpit iz strokovne usposobljenosti, če je 
zadevna država članica ta izpit v svoje 
notranje pravo uvedla že pred spreje­
tjem direktive? Ali lahko nacionalni 
zakonodajalec v vsakem primeru več­
krat izkoristi pooblastilo za sprejetje 
prehodnih določb na podlagi prej na­
vedenega člena direktive, še zlasti po 
izteku roka 1. januarja 1991 (člen 15 v 
povezavi s členom 30(2) direktive)? 11 — Glede te skupine kandidatov za poklic revizorja opozarjamo 
na to, da je člen 18(3)(a) zakona št. 2257/94 za včlanitev 
zahteval 18-letne izkušnje ob objavi zakona. 
I - 9086 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
2. Ali pomeni člen 11 direktíve samo to, da 
lahko, če je tisti, ki zaprosi v eni državi članici 
za dovoljenje za revizijo računovodskih listin, 
pridobil kako od kvalifikacij, ki se zahtevajo v 
drugi državi članici, v skladu z ureditvijo, ki 
je veljala pred uskladitvijo, država, v kateri se 
zaprosi za dovoljenje, šteje, da so bile te 
kvalifikacije pridobljene v njej, ne da bi 
odstopila od splošnega pravila, po katerem 
se dovoljenje izda le po predhodno oprav­
ljenem izpitu iz strokovne usposobljenosti? 
Ali pa je treba to določilo nasprotno razlagati 
tako, da omogoča osebi, ki je dobila dovo­
ljenje za revizijo računovodskih listin v 
državi članici v skladu z ureditvijo, ki je 
veljala pred uskladitvijo, pridobitev ustrezne­
ga dovoljenja v drugi državi članici brez 
opravljanja izpita iz poklicne usposobljenosti, 
le na podlagi ugotovljene enakovrednosti teh 
kvalifikacij?" 
29. V tem postopku so pisna pojasnila 
predložile tožeče stranke v postopku o glavni 
stvari, pooblaščena revizorja Panagiotidis in 
Samothrakis, grška ter španska vlada in 
Komisija. 
30. Na ustni obravnavi 11. februarja 2004 so 
podali stališča tožeče stranke v postopku o 
glavni stvari, zbornica pooblaščenih revizo­
rjev, G. Samothrakis, grška in španska vlada 
ter Komisija. III - Pravna analiza 
Prvo vprašanje 
31. S prvim vprašanjem za predhodno odlo­
čanje je državni svet postavil pravzaprav dve 
vprašanji. Najprej sprašuje, ali lahko v čle­
nu 15 Osme direktive določeno pooblastilo 
za sprejetje prehodnih določb na področju 
izdaje dovoljenj osebam, ki so zadolžene za 
obvezno revizijo računovodskih listin, iz­
koristijo tudi države članice, ki so, tako kot 
Grčija, pogojevale dostop do poklica poob­
laščenega računovodje z izpitom iz strokovne 
usposobljenosti. V primeru pritrdilnega od­
govora državni svet sprašuje, ali so se lahko 
nacionalni zakonodajalci po 1. januarju 1991 
večkrat sklicevali na to pooblastilo. 
i) Prvi del prvega vprašanja 
32. Če začnemo s prvo točko: najprej je 
treba pripomniti, da je državni svet v 
predložitvenem sklepu izjavil, da sta pri njem 
zastopani dve različni razlagi. 
I - 9087 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA - ZADEVA C-255/01 
33. Po prvi razlagi, ki jo šteje večina članov 
državnega sveta za pravilno, naj bi imele 
možnost dati dovoljenje določenim katego­
rijam strokovnih oseb z odstopom od pogoja, 
da opravijo izpit iz strokovne usposobljenosti 
iz člena 4, samo tiste države, ki pred 
sprejetjem Osme direktive dostopa do po­
klica revizorja niso pogojevale z opravljenim 
izpitom iz strokovne usposobljenosti. Tako 
naj grški zakonodajalec, ki je uspešno 
opravljen izpit iz strokovne usposobljenosti 
že določil kot pogoj za včlanitev v zbornico 
pooblaščenih revizorjev, ne bi mogel izkori­
stiti navedenega pooblastila. Po nasprotujo­
čem in manjšinskem stališču pa naj bi lahko 
vse države članice na podlagi člena 15 
sprejele prehodne določbe v korist strokov­
nih oseb. 
34. Kot sta pravilno ugotovili grška vlada in 
Komisija, člen 15 ne določa nobene omejitve 
glede držav članic, ki lahko sprejmejo pre­
hodne določbe. Ker je namreč zakonodajalec 
Skupnosti štel za primerno, da se brez razlike 
„pooblasti države članice za sprejemanje 
prehodnih določb v korist strokovnih oseb" 
(šesta uvodna izjava) 12, je odločil, da lahko 
vsaka „država da dovoljenje določenim 
kategorijam oseb". Vse države članice naj bi torej imele možnost sklicevanja na to po­
oblastilo iz Osme direktive za sprejetje 
prehodnih določb. 
35. Člen 15 pa nasprotno določa natančno 
mejo glede kategorij strokovnih oseb, ki 
lahko dobijo dovoljenje z odstopom od 
pogojev, določenih v členu 4. Člen 15 namreč 
določa, da „lahko [d]o izteka enega leta po 
začetku uporabe predpisov iz člena 30(2) 
tiste strokovne osebe, ki niso dobile dovolje­
nja z upravnimi akti pristojnih organov, 
vendar so v državi članici kljub temu 
kvalificirane za izvajanje obveznih revizij 
dokumentov iz člena 1(1), in so dejansko 
izvajale takšne dejavnosti do tega datuma, 
dobijo dovoljenje te države članice v skladu s 
to direktivo" 13. 
36. Kot je tožeča stranka pravilno poudarila 
na ustni obravnavi in kot priznava Komisija, 
se zdi, da so lahko države članice na podlagi 
te določbe dale dovoljenje za izvajanje 
revizije dokumentov iz člena 1(1) le strokov­
nim osebam, ki so pred datumom, določenim 
z obravnavano določbo, imele kvalifikacije, ki 
jih je zahteval nacionalni pravni red za 
izvajanje teh revizij, in so te revizije tudi 
dejansko izvajale. 
12 — Poudarek smo dodali mi. 13 — Poudarek smo dodali mi. 
I - 9088 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
37. Taka razlaga izhaja predvsem iz besedila 
člena 15, ki državam članicam omogoča, da 
izdajo dovoljenje strokovnim osebam: i) ki so 
„v državi članici" kvalificirane za izvajanje 
revizij, ki jih zahteva pravo Skupnosti; ii) in 
ki so dejansko že izvajale te revizije. 
38. Ta razlaga predpisa se poleg tega zdi v 
skladu z načelom zaupanja v pravo, ki 
zavezuje zakonodajalca Skupnosti, da upo­
števa upravičena pričakovanja zadevne ose­
be; teh pričakovanj ne smejo prizadeti 
poznejše spremembe skupnostne ureditve 
na področju revizijskih pregledov. 
39. Kot smo videli zgoraj (točke od 3 do 5), 
je namreč zakonodajalec Skupnosti v Četrti 
direktivi obvezal države članice, da dajo v 
revidiranje letne računovodske izkaze delni­
ških družb in družb z omejeno odgovornos­
tjo ter skladnost teh izkazov z letnim 
poročilom „eni ali več osebam, ki so za 
revizijo letnih računovodskih izkazov poob­
laščene na podlagi nacionalne zakonodaje" 14. 
Ista obveznost se je pozneje s Sedmo 
direktivo razširila na konsolidirane računo­
vodske izkaze in konsolidirano letno poročilo 
skupin podjetij. 40. Posledično so bile na podlagi navedenih 
direktiv vse države članice obvezane uvesti 
navedene revizije, lahko pa so prosto določile 
zahteve za izdajo dovoljenja, potrebnega za 
njihovo izvajanje. 
41. Šele nato je bila sprejeta Osma direktiva, 
ki je namesto tega predpisala enotne pogoje 
za izdajo tega dovoljenja, ki so lahko bili 
strožji in v vsakem primeru drugačni od 
tistih, ki jih je pred tem določil nacionalni 
zakonodajalec. 
42. Po našem mnenju je bilo treba ravno iz 
tega razloga, kot je to navedeno v Osmi 
direktivi, „pooblastiti države članice za spre­
jemanje prehodnih določb v korist strokov­
nih oseb" (šesta uvodna izjava). Obstajale so 
namreč lahko osebe, ki so pred sprejetjem 
Osme direktive po nacionalnem pravu imele 
dovoljenje za izvajanje revizij, ki jih je 
zahtevalo pravo Skupnosti, in ki jih po 
sprejetju te direktive niso mogle več izvajati, 
ker niso izpolnjevale novih pogojev, zahte­
vanih s to direktivo. 
43. Zato je treba šteti, da je bil namen Osme 
direktive zavarovati upravičena pričakovanja 
strokovnih oseb. Nasprotno pa se ne zdi 
upravičeno šteti, da je bil namen direktive na 14 — Poudarek smo dodali mi. 
I - 9089 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA — ZADEVA C-255/01 
isti način zavarovati tudi tiste, ki kljub temu, 
da so revizije opravljale na različnih pod­
lagah, pred uskladitvijo prava Skupnosti niso 
bile kvalificirane, da bi v nacionalnem 
pravnem redu izvajale revizije, ki so bile 
zahtevane s Četrto in Sedmo direktivo. 
44. V obravnavanem primeru so tožeče 
stranke v postopku o glavni stvari na ustni 
obravnavi trdile, da naj bi po grškem pravu 
pred datumom iz člena 15 revizije, ki so bile 
zahtevane po pravu Skupnosti in naštete v 
členu 1(1), smeli izvajati le pooblaščeni 
računovodje. Tej ugotovitvi pa je oporekala 
Komisija, ki je nasprotno trdila, da so pred 
tem datumom tudi običajni računovodje 
smeli izvajati dejavnosti, ki spadajo na 
področje uporabe Osme direktive. 
45. Iz predložitvenega sklepa ne izhajajo 
elementi, na podlagi katerih bi se lahko z 
gotovostjo ugotovilo, katera od obeh razlag je 
pravilna. Zato se mora o tem izreči pred-
ložitveno sodišče, ki je sicer edino pristojno 
za razlago nacionalnega prava. 
46. Glede zaključka o tem vprašanju me­
nimo, da so lahko vse države članice ob 
uporabi člena 15 Osme direktive sprejele 
prehodne določbe v korist strokovnih oseb, ki so bile pred datumom, ki je naveden v 
določbi, kvalificirane za izvajanje obveznih 
revizij listin iz člena 1(1) te direktive, v državi 
članici in so take revizije dejansko izvajale. 
ii) Drugi del prvega vprašanja 
47. Da bi lahko odgovorili na prvo vprašanje 
za predhodno odločanje, je treba še odločiti, 
ali so lahko države članice po 1. januarju 
1991 večkrat sprejemale prehodne določbe. 
48. Tudi glede tega vprašanja sta v državnem 
svetu zastopani dve različni razlagi. Po 
večinski razlagi se je lahko Helenska repu­
blika sklicevala na pooblastilo za sprejetje 
prehodnih določb ob uporabi člena 15 Osme 
direktive, vendar le do 1. januarja 1991, do 
dneva, ki izhaja iz člena 15 v zvezi s členom 
30(2) navedene direktive. Člen 18(3)(a) za­
kona št. 2231/94, kot je bil spremenjen z 
zakonom št. 2257/94 in objavljen 23. novem­
bra 1994, naj bi bil zato v neskladju z Osmo 
direktivo. 
I - 9090 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
49. Nasprotno pa naj bi po manjšinski 
razlagi člen 15 nalagal pravo obveznost 
sprejetja prehodnih določb v korist strokov­
nih oseb, za katero ni treba, da se izpolni že 
do 1. januarja 1991, pač pa v enem letu po 
uveljavitvi predpisov, ki popolnoma prenaša­
jo direktivo, v vsaki posamezni državi članici. 
V obravnavanem primeru bi bilo zato treba 
eno leto računati od sprejetja dekreta 
št. 226/92, ki je bil objavljen 14. julija 1992 
in ki je popolnoma prenesel Osmo direktivo 
v grški pravni red. Vendar naj tudi tako 
izračunani rok ne bi bil imperativno določen 
in zato naj ne bi izključeval možnosti 
sprejetja drugih prehodnih določb v primer­
nem roku. Po tem mnenju naj bi tako bil 
sporni nacionalni predpis, sprejet novembra 
1994, v skladu z Osmo direktivo. 
50. Tožeče stranke v postopku o glavni 
stvari so se pridružile stališču, ki ga zastopa 
večina predstavnikov nacionalne sodne 
prakse. 
51. G. Samothrakis in grška vlada pa sta 
nasprotno uveljavljala stališče, ki je tudi 
manjšinsko, da je člen 15 obvezoval grškega 
zakonodajalca, da sprejme prehodne določbe 
v korist strokovnih oseb. Tej obveznosti naj 
bi ustrezala dejanska pravica zadevnih oseb, 
da pridobijo dovoljenje z odstopom od 
določb Osme direktive, ki zahtevajo oprav­ljen izpit iz strokovne usposobljenosti. Te 
pravice, ki jo podeljuje Osma direktiva, naj 
ne bi mogla omejiti morebitna zamuda 
države članice pri sprejetju nacionalnih 
predpisov, ki so potrebni za izdajo dovoljenj. 
52. Tudi Komisija se je, čeprav z delno 
drugačno utemeljitvijo, pridružila manjšin­
skem stališču državnega sveta. Zatrjuje 
namreč, da enoletni rok iz člena 15 teče od 
„dejanskega" prenosa Osme direktive. Za 
razliko od navedenih članov državnega sveta 
Komisija meni, da je do takega „dejanskega" 
prenosa direktive prišlo šele s sprejetjem 
dekreta št. 121/93, ki je bil objavljen 12. aprila 
1993. Člen 18(3)(a) zakona št. 2231/94, 
čeprav je bil objavljen šele 23. novembra 
1994 (torej več kot leto po „dejanskem" 
prenosu), pa bi bilo kljub temu treba šteti za 
pravočasnega, ker naj bi se v resnici omejil na 
to, da je retroaktivno „ponovno oživil" 
prehodne določbe, ki so bile pravočasno 
sprejete z dekretom št. 121/93. 
53. Manjšinskega stališča državnega sveta, ki 
so se mu z nekaterimi podrobnimi navedba­
mi pridružili G. Samothrakis, grška vlada in 
Komisija, po našem mnenju ni mogoče 
potrditi, čeprav temelji na razumljivi potrebi 
po varstvu pričakovanj, ki so v več letih 
morebiti nastala pri posameznikih. Menimo 
I - 9091 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA — ZADEVA C-255/01 
namreč, da člen 15 države članice pooblašča, 
da sprejmejo prehodne določbe do impera­
tivno določenega roka 1. januarja 1991. 
54. Spomnimo najprej, da člen 15 državam 
ne nalaga članicam obveznosti, temveč le 
pooblastilo za sprejetje prehodnih določb. 
Kot navedeno, je zakonodajalec Skupnosti 
namreč zgolj ocenil za primerno, da „je treba 
države članice pooblastiti [...] za sprejemanje 
prehodnih določb v korist strokovnih oseb" 
(šesta uvodna izjava) 15, ki so pred sprejetjem 
Osme direktive na podlagi nacionalnih pred­
pisov zakonito izvajale revizijske preglede, 
določene s Četrto in Sedmo direktivo. 
55. Člen 15 določa, da strokovne osebe 
lahko dobijo 16 dovoljenje države članice, če 
so v skladu s členom 19 „primerne za 
izvajanje [navedenih revizij]" in če „imajo 
kvalifikacije, enakovredne kvalifikacijam 
oseb, ki dobijo dovoljenje po členu 4". Po 
pravu Skupnosti gre torej za pooblastilo, ki je 
glede varstva pričakovanja določenih kate­
gorij strokovnih oseb prepuščeno presoji 
vsake države članice, ki je v veliki meri 
diskrecijska. 56. Poleg tega menimo, drugače kot Komi­
sija, da je bilo treba to pooblastilo izkoristiti 
nujno pred 1. januarjem 1991. 
57. Po ustaljeni sodni praksi „določbe, ki 
vsebujejo roke za izvedbo ukrepov", za 
prenos direktive niso „nič manj prisilne kot 
sicer predpisi prava Skupnosti". Direktive bi 
bile namreč „brez učinka, če države članice 
zastavljenih ciljev [direktiv] ne bi dosegle v 
postavljenih rokih". „Če bi se po poteku teh 
rokov v državah članicah še vedno uporab­
ljale različne ureditve, bi lahko to povzročilo 
diskriminacijo" 17. 
58. Iz istih razlogov je treba po našem 
mnenju priznati tako prisilnost tudi tistim 
določbam direktive, ki določajo rok, v 
katerem lahko države članice sprejmejo 
določbe, ki odstopajo od nje. Nespoštovanje 
teh rokov s strani držav članic bi namreč 
ogrozilo cilje, ki jih zasleduje direktiva, in bi 
povzročilo, da bi se v nacionalnih pravnih 
redih uporabljale različne določbe. 
15 — Poudarek smo dodali mi. 
16 — Poudarek smo dodali mi. 17 — Sodba z dne 26. februarja 1976 v zadevi Komisija proti Italiji 
(52/75, Recueil, str. 277, točka 10); glej tudi sodbo z dne 
21. junija 1973 v zadevi Komisija proti Italiji (79/72, Recueil, 
str. 667, točka 7). 
I - 9092 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
59. Glede na to je treba spomniti, da: 
— so države članice na podlagi člena 30(1) 
Osme direktive morale „pred 1. janua­
rjem 1988" sprejeti potrebne zakone in 
druge predpise, potrebne za uskladitev s 
to direktivo; 
— pa so lahko države članice na podlagi 
člena 30(2) določile, da se ti „predpisi 
(...) uporabljajo šele od 1. januarja 
1990" 18; 
— so lahko države članice na podlagi člena 
15 končno sprejele prehodne določbe 
,,[d]o izteka enega leta po začetku 
uporabe predpisov iz člena 30(2)". 
60. Če je moral biti datum začetka uporabe 
predpisov za prenos Osme direktive določen 
najpozneje 1. januarja 1990, iz tega logično 
izhaja, da se je enoletni rok za sprejetje 
ustreznih prehodnih določb iztekel natančno 
1. januarja 1991. 61. Kot so pravilno ugotovile tožeče stranke 
v postopku o glavni stvari in španska vlada, 
lahko le taka razlaga, ki jasno izhaja iz 
besedila obeh nevednih določb, zagotavlja 
pravno varnost in enotno uporabo prava 
Skupnosti. Na ta način se namreč za vse 
države članice določi enoten datum, do 
katerega lahko določene kategorije oseb z 
odstopom od pogojev iz člena 4, zlasti od 
pogoja opravljenega izpita iz strokovne 
usposobljenosti, dobijo dovoljenje za izvaja­
nje revizijskih pregledov, ki jih nalaga pravo 
Skupnosti. 
62. Teh temeljnih zahtev prava Skupnosti pa 
ne upošteva razlaga spornega predpisa, za 
katero se zavzema manjšina članov državne­
ga sveta in ki se ji pridružuje Komisija. Če bi 
namreč enoletni rok tekel od „popolnega" ali 
„učinkovitega" prenosa direktive v vsaki 
državi članici, bi bil rok za sprejetje pre­
hodnih določb vezan na popolnoma negotov 
pogoj in bi se poleg tega razlikoval od države 
do države. 
63. To je zlasti očitno prav v obravnavanem 
primeru. Manjšina v državnem svetu in 
Komisija sta namreč postavili začetek roka 
na dva različna datuma, čeprav sta predlagali 
isto metodo za izračun spornega roka. Za 18 — Poudarek smo dodali mi. 
I - 9093 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA — ZADEVA C-255/01 
manjšino v državnem svetu naj bi rok začel 
teči 14. julija 1992, z dnevom objave dekreta 
št. 226/92. Po mnenju Komisije pa naj bi rok 
začel teči s sprejetjem poznejšega dekreta 
št. 121/93. 
64. Poleg tega bi stališče, ki ga zavračamo, 
vodilo do paradoksalnega rezultata, ko bi bile 
v boljšem položaju države članice, ki so v 
zamudi z „učinkovitim" prenosom direktive. 
Te bi namreč pooblastilo za izdajanje dovo­
ljenj z odstopanjem od pogojev, ki so 
določeni v Osmi direktivi, obdržale dlje kot 
države, ki so vestno do 1. januarja 1990 
uveljavile prehodne določbe. 
65. V obravnavanem primeru je grški za­
konodajalec zakon št. 2257/94, ki je v zakon 
št. 2231/94 vnesel sporni člen 18(3)(a), 
objavil šele 23. novembra 1994, kar je več 
kot tri leta po imperativno določenem roku, 
ki se je iztekel 1. januarja 1991. Tudi če bi 
šteli - kot to zatrjuje Komisija -, da naj bi se 
ta zakon omejil na ponovno uvedbo odstopa, 
ki je že bil določen v dekretu št. 121/93, ki je 
bil objavljen 12. aprila 1993, bi vseeno še 
vedno šlo za zamudo glede tega roka. 66. Sporen grški predpis je zato v vsakem 
primeru treba šteti za nezdružljivega z 
navedeno direktivo, ker je bil sprejet po 
imperativno določenem roku iz člena 15. 
67. Iz teh razlogov menimo, da člen 15 
Osme direktive nasprotuje temu, da država 
članica po 1. januarju 1991 izkoristi poobla­
stilo za izdajo dovoljenj za izvajanje obveznih 
revizij računovodskih listin, navedenih v 
členu 1(1) te direktive, strokovnim osebam, 
ki so bile do tega datuma v tej državi 
kvalificirane za izvajanje obveznih revizij 
teh listin in so takšne dejavnosti dejansko 
izvajale, ne da bi od njih zahtevala, naj 
opravijo izpit iz strokovne usposobljenosti, 
določen v členu 4 direktive. 
68. Zato predlagamo, naj se na prvo zastav­
ljeno vprašanje odgovori tako, da so lahko na 
podlagi člena 15 (Osme direktive) vse države 
članice izdajale dovoljenja za izvajanje ob­
veznih revizij računovodskih listin, navede­
nih v členu 1(1) te direktive, strokovnim 
osebam, ki so bile 1. januarja 1991 v tej 
državi članici kvalificirane za izvajanje ob­
veznih revizij teh listin in ki so takšne 
dejavnosti dejansko izvajale, ne da bi od njih 
zahtevala, naj opravijo izpit iz strokovne 
usposobljenosti, določen v členu 4 te direk­
tive. To pooblastilo se je moralo izkoristiti do 
1. januarja 1991. 
I - 9094 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
Drugo vprašanje 
69. Z drugim vprašanjem državni svet spra­
suje, ali lahko na podlagi člena 11 Osme 
direktive strokovne osebe, ki so v državi 
članici pridobile dovoljenje za izvajanje 
revizije računovodskih listin, dobijo dovolje­
nje za izvajanje te dejavnosti v drugi državi 
članici, ne da bi morale opraviti izpit iz 
strokovne usposobljenosti. 
70. Državni svet je soglasno mnenja, da člen 
11 direktive pomeni le to, da mora, če je tisti, 
ki zahteva izdajo dovoljenja, v okviru ure­
ditve, ki je veljala že pred uskladitvijo, 
pridobil kakšno od kvalifikacij, potrebnih v 
drugi državi članici, država, v kateri se 
zahteva izdaja dovoljenja, te kvalifikacije 
obravnavati tako, kot bi bile pridobljene v 
njej, ne da bi uvedla kako izjemo od 
splošnega načela, po katerem se dovoljenje 
izda le po predhodno opravljenem izpitu iz 
poklicne usposobljenosti. 
71. Po našem mnenju temu stališču ne gre 
pritrditi. 
72. V tej zvezi je treba najprej spomniti na 
to, da priznavanje potrdil o kvalifikacijah za izvajanje reguliranega poklica, kot je poklic 
revizorja, odslej ureja Direktiva 89/48/EGS o 
splošnem sistemu priznavanja visokošolskih 
diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževa­
njem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri 
leta (v nadaljevanju: direktiva 89/48) 19. 
73. Ta direktiva, ki se uporablja za dejansko 
stanje v postopku o glavni stvari, temelji na 
splošnem načelu, da država članica, ki 
pogojuje dostop do opravljanja določenega 
poklica z diplomo, ne more zavrniti dostopa 
do tega poklica državljanom druge države 
članice, če imajo tako diplomo, ki je v državi 
članici izvora določena za dostop do istega 
poklica (člen 3). Direktiva s tem načeloma 
državam članicam določa pravo obveznost 
priznavanja poklicnih kvalifikacij, kakršne 
veljajo za revizorje, ki so bile pridobljene v 
drugi državi članici. 
74. Taka obveznost pa ni predvidena v Osmi 
direktivi, ki v dvanajsti uvodni izjavi zgolj 
ugotavlja, da „bo priznavanje dovoljenj za 
izvajanje obveznih revizij [računovodskih 
listin], izdanih državljanom drugih držav 
članic, posebej urejeno z direktivami o 
19 — Direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 (UL 1989, L 19, 
str. 16). 
I - 9095 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA — ZADEVA C-255/01 
prevzemanju in izvajanju dejavnosti na pod­
ročjih financ, ekonomije in računovodstva, 
pa tudi o svobodi opravljanja storitev na teh 
področjih". 
75. V pričakovanju teh direktiv, ki sicer 
nikoli niso bile sprejete, vsebuje Osma 
direktiva vendarle posebno pravilo, ki po 
našem mnenju omogoča rešitev obravnavane 
zadeve, ne da bi se bilo treba sklicevati na 
temeljna načela Direktive 89/48. 
76. To pravilo je prav člen 11, ki daje 
državam članicam pooblastilo, čeprav ne 
obvezuje k priznavanju kvalifikacij revizorjev, 
pridobljenih v tujini, da „izdajo dovoljenje 
[za izvajanje dejavnosti revizije računovod­
skih listin] osebam, ki so pridobile celotno 
ali delno kvalifikacijo v drugi državi", če 
„pristojni organi štejejo njihovo kvalifikacijo 
za enakovredno tisti, ki se zahteva po pravu 
te države članice v skladu z [...] direktivo". 
77. V nasprotju s stališčem predložitvenega 
sodišča tožečih strank v postopku o glavni 
stvari in grške vlade sporno pravilo za 
pridobitev dovoljenja ne zahteva, naj imajo 
strokovne osebe, ki so pridobile dovoljenje v 
drugi državi članici, natančno iste kvalifika­
cije, ki so se zahtevale z nacionalnim pravom 
v skladu z direktivo, in še zlasti ne zahteva, naj bi opravile izpit iz usposobljenosti, ki 
ustreza tistemu, ki je predpisan v državi 
gostiteljici. 
78. Kot je pravilno ugotovila Komisija, pa 
dovoljenje po členu 11 predpostavlja preve­
rjanje enakovrednosti kvalifikacij teh stro­
kovnih oseb s tistimi, ki jih zahteva država 
članica, v kateri se nameravajo nastaniti za 
izvajanje dejavnosti revizijskih pregledov. 
79. Zaradí neobstoja posebnih predpisov, ki 
bi urejali to preverjanje enakovrednosti 
kvalifikacij, po našem mnenju ta naloga 
pripada organom, ki so pristojni glede na 
obveznosti, ki jih državam članicam nalagajo 
pravila Pogodbe ES in še zlasti predpisi o 
pravici do ustanavljanja (člen 43 ES). 
80. Glede tega je Sodišče že večkrat ugoto­
vilo, da mora po tem zadnjem predpisu 
država članica, „v kateri se je zaprosilo za 
dovoljenje za opravljanje poklica, za katerega 
se po nacionalni zakonodaji zahteva diploma 
ali poklicna kvalifikacija, upoštevati diplome, 
potrdila in druga dokazila o kvalifikaciji, ki 
jih je zadevna oseba pridobila za namen 
opravljanje istega poklica v drugi državi 
I - 9096 
MARKOPOULOS IN DRUGI 
članici, tako da primerja strokovna znanja, ki 
so razvidna iz teh diplom, z znanji in kvali­
fikacijami, ki so zahtevane po nacionalnem 
pravu" 20. 
81. Če ta primerjalni preizkus diplom „vodi 
k ugotovitvi, da znanja in sposobnosti, ki jih 
potrjuje tuja diploma, ustrezajo tistim, ki se 
zahtevajo z nacionalnim pravom, mora 
država članica priznati, da ta diploma iz­
polnjuje pogoje, ki jih določa nacionalno 
pravo" 21. 
82. Če pa se nasprotno na podlagi prime­
rjave izkaže, da so ta znanja in sposobnosti le 
delno ustrezni, „sme država članica gostite­
ljica zahtevati od zadevne osebe dokazilo, da 
je pridobila manjkajoča znanja in sposob­
nosti". V tem primeru morajo poleg tega 
pristojni nacionalni organi presoditi, ali „ 
znanja, pridobljena v državi članici gostite­
ljici v okviru študija ali praktičnih izkušenj, 
zadoščajo za dokaz pridobitve manjkajočih 
znanj. 83. V obravnavanem primeru je po našem 
mnenju člen 18(3)(a) zakona št. 2231/94, 
kolikor se nanaša na osebe, ki so že pridobile 
dovoljenje za izvajanje revizijskih pregledov v 
drugih državah članicah, v skladu z vsebino 
člena 11 Osme direktive, ki se razlaga ob 
upoštevanju navedenih načel, ki jih je razvilo 
Sodišče. Ta predpis namreč zadevnim stro­
kovnim osebam daje dovoljenje, če nadzorni 
svet pooblaščenih revizorjev ugotovi, da 
imajo „dovoljenje za opravljanje poklica 
pooblaščenega računovodje ali revizorja v 
drugi državi članici Evropske unije" in če 
izpolnjujejo pogoj, da so pridobili „desetletne 
izkušnje pri opravljanju revizijskih pregledov, 
od tega vsaj tri leta v Grčiji". Zdi se nam 
namreč, da so, kot je zahtevano v členu 11, 
najprej grški zakonodajalec in pozneje or­
gani, pristojni za nadzor nad zaposlitvami, v 
skladu z Osmo direktivo primerjali poklicne 
kvalifikacije tujih strokovnih oseb in kvalifi­
kacije, ki se zahtevajo z nacionalnimi pred­
pisi, in prišli do sklepa, da so enakovredne, 
ter zato podelili zahtevano dovoljenje. 
84. Iz navedenih razlogov zato menimo, da 
člen 11 Osme direktive državo članico 
pooblašča za izdajanje dovoljenj za izvajanje 
obveznih revizij računovodskih listin stro­
kovnim osebam, ki so že pridobile dovoljenje 
v drugi državi članici, ne da bi morale 
opravljati izpit iz strokovne usposobljenosti, 
če pristojni organi štejejo njihovo kvalifika­
cijo za enakovredno tisti, ki se zahteva po 
pravu zadevne države članice v skladu z 
direktivo. 20 — Sodba z dne 7. maja 1991 v zadevi Vlassopoulou (C-340/89, 
Recueil, str. I-2357. torka 16). Glej tudi novejši sodbi z dne 
16. maja 2002 v zadevi Komisja proti Španiji (C-232/99, 
Recueil, str. I-4235, točka 21) in z dne 13. novembra 2003 v 
zadevi Morgenbesser (C-313/01, Recueil, str. I-13467, 
točka 57). 
21 — Zgoraj navedena sodba Vlassopoulou, točka 19. 
22 — Zgoraj navedena sodba Vlassopoulou, točka 20. 
I - 9097 
SKLEPNI PREDLOGI A. TIZZANA — ZADEVA C-255/01 
IV - Predlog 
85. Ob upoštevanju vsega navedenega predlagamo Sodišču, naj na vprašanji za 
predhodno odločanje Symvoulio tis Epikrateias odgovori tako: 
1. Na podlagi člena 15 Osme direktive Sveta 84/253/EGS z dne 10. aprila 1984, 
ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe, o dovoljenjih za osebe, pooblaščene 
za izvajanje obvezne revizije računovodskih listin, da so lahko vse države čla­
nice izdajale dovoljenja za izvajanje obveznih revizij računovodskih listin iz 
člena 1(1) direktive strokovnim osebam, ki so bile 1. januarja 1991 v tej državi 
članici kvalificirane za izvajanje obveznih revizij navedenih listin in ki so takšne 
dejavnosti dejansko izvajale, ne da bi od njih zahtevala, naj opravijo 
izpit iz strokovne usposobljenosti, določen v členu 4 te direktive. To pooblastilo 
se je moralo izkoristiti do imperativno določenega roka 1. januarja 1991. 
2. Člen 11 Osme direktive 84/253 državo članico pooblašča za izdajanje dovoljenj 
za izvajanje obveznih revizij računovodskih listin strokovnim osebam, ki so že 
pridobile dovoljenje v drugi državi članici, ne da bi morale opravljati izpit iz 
strokovne usposobljenosti, če pristojni organi štejejo njihovo kvalifikacijo za 
enakovredno tisti, ki se zahteva po pravu države članice v skladu z direktivo. 
I - 9098