ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je ureditev, kakršno določa predpis, ki ureja tarifo sodnih pooblaščencev, in sicer kraljeva uredba 1373/2003 z dne 7. novembra 2003, ki določa, da se za njihovo plačilo uporablja tarifa ali lestvica najnižjih vrednosti, ki se lahko zvišata ali znižata le za 12 %, združljiva s členom 101 PDEU (prej člen 81 Pogodbe ES v povezavi s členom 10) in členom 4(3) PEU, če organi države članice, vključno s sodišči, nimajo dejanske možnosti, da v izjemnih okoliščinah odstopijo od najnižjih vrednosti, ki so določene z zakonsko lestvico?
2.

Ali lahko funkcija predsednika italijanskega pristaniškega organa, ki jo opravlja državljan druge države članice Evropske unije – sicer – spada na področje pravice do ustanavljanja iz člena 49 PDEU in naslednjih, in če je tako, ali prepoved v notranjem pravu, da to funkcijo opravlja nekdo, ki ni italijanski državljan, pomeni diskriminacijo na podlagi državljanstva ali pa bi bilo to na podlagi člena 51 PDEU izključeno?
—

ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo s tem, da je določilo pogoje za pridobitev olajšave za čezmejne skupine, na podlagi katerih je to olajšavo praktično nemogoče pridobiti, in omejilo to olajšavo na obdobje po 1. aprilu 2006, ni izpolnilo obveznosti iz člena 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije in člena 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru;
—

ugotovi, da Kraljevina Nizozemska s tem, da je v veljavi ohranila določbe nizozemske zakonodaje, ki so v nasprotju s členi 1, drugi odstavek, točki (a) in (b), 15 in 28(2) Direktive 2006/54/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano), ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 207/3

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 3. aprila 2013 – Stanislav Gross proti Hauptzollamt Braunschweig

(Zadeva C-165/13)

2013/C 207/03

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Stanislav Gross

Tožena stranka: Hauptzollamt Braunschweig

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 9(1), drugi pododstavek, Direktive Sveta 92/12/EGS o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (1), brez poseganja v njegovo sistematično povezavo s členom 7(3) Direktive 92/12/EGS, nasprotuje zakonski ureditvi države članice, v skladu s katero oseba, ki zaradi komercialnih namenov poseduje trošarinske proizvode, ki so bili sproščeni v porabo v drugi državi članic, ne postane zavezanka za plačilo trošarine, če je te proizvode kupila od druge osebe šele po končanem postopku vnosa?

(1) UL L 76, str. 1.
4.

(a) Ali upoštevanje načela teritorialnosti kazenske in policijske zakonodaje iz člena 11(2) Uredbe 2006/126/ES pomeni, da lahko namesto države izdajateljice na podlagi prava o vozniških dovoljenjih ukrepa druga država članica? Ali je zaradi upoštevanja tega načela mogoče z varnostnim ukrepom, ki je določen v kazenskem pravu, naknadno odvzeti pravico do uporabe tujega vozniškega dovoljenja v Nemčiji? (b) Če je odgovor na točko (a) četrtega vprašanja pritrdilen, ali je ob upoštevanju dolžnosti vzajemnega priznavanja za ponovno dodelitev pravice do uporabe tujega vozniškega dovoljenja v Nemčiji pristojna država članica, ki je izrekla varnostni ukrep, ali država izdajateljica?
SL Uradni list Evropske unije C 178/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Barcelona (Španija) 20. marca 2013 – Bright Service S.A. proti Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

(Zadeva C-142/13)

2013/C 178/02

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Audiencia Provincial de Barcelona

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka/pritožnica: Bright Service S.A.

Tožena stranka/nasprotna stranka: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

Vprašanja za predhodno odločanje

Kadar se presoja vertikalni sporazum, ki vsebuje prepoved konkurence, ki [je] že [veljal] 31. maja 2000, ki izpolnjuje pogoje iz Uredbe št. 1984/[83] (1) in ki ne izpolnjuje pogojev za izjemo iz Uredbe št. 2790/1999, ker ima dobavitelj, ki je stranka tega sporazuma, višji tržni delež kot 30 % (člen 3(1) Uredbe št. 2790/1999 (2)), in ker trajanje prepovedi konkurence presega pet let ter kupec pogodbeno blago prodaja iz poslovnih prostorov in zemljišč, ki niso last dobavitelja (člen 5(a) Uredbe št. 2790/1999):

(a) Ali je treba člen 12(2) Uredbe št. 2790/1999 razlagati tako, da od 1. januarja 2002 dalje sporazum in konkretno prepoved konkurence nista zajeta z izjemami iz teh uredb (št. 1984/[83] in 2790/1999) in je treba njuno skladnost s členom 81(1) ES fpresojati posamično?

(b) Ali pa je treba člen 12(2) Uredbe št. 2790/1999 razlagati tako, da je treba za navedeni sporazum uporabiti rok petih let, ki je v členu 5(a) Uredbe št. 2790/1999 določen kot najdaljše trajanje prepovedi konkurence, tako da za sporazum in konkretno prepoved konkurence od 1. januarja 2002 dalje velja nov petletni rok, ki se izteče 31. decembra 2006?

(c) Ali pa je, nazadnje, člen 12(2) Uredbe št. 2790/1999 treba razlagati tako, da za sporazum, ki vsebuje prepoved konkurence, od 1. januarja 2002 dalje velja nov petletni rok, ki se izteče 31. decembra 2006, če preostala veljavnost obveznosti prepovedi konkurence 1. januarja 2002 ne presega pet let, vendar pa ni zajet z izjemami in je treba njegovo skladnost s členom 81(1) ES presojati posamično, če preostala veljavnost prepovedi konkurence 1. januarja 2002 presega pet let?

(1) Uredba Komisije (EGS) št. 1984/83 z dne 22. junija 1983 o uporabi člena 85(3) Pogodbe za skupine sporazumov o izključni distribuciji (UL L 173, str. 5).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 2790/1999 z dne 22. decembra 1999 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 364.
SL Uradni list Evropske unije C 189/12

Tožba, vložena 30. aprila 2013 – Evropska komisija proti Kraljevini Švedski

(Zadeva C-243/13)

2013/C 189/23

Jezik postopka: švedščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Enegren in S. Petrova, agenta)

Tožena stranka: Kraljevina Švedska

Predlogi tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Švedska s tem, da ni sprejela ukrepov za uskladitev s sodbo Sodišča v zadevi C-607/10, ni izpolnila obveznosti iz člena 260(1) PDEU:

— Švedski naj se naloži, naj Komisiji na račun „Lastna sredstva Evropske unije“ plača kazen 14 912 EUR na dan za vsak dan, ko ukrepi za uskladitev s sodbo Sodišča v zadevi C-607/10 niso sprejeti, z učinkom od datuma, ko je bila izdana sodba v tej zadevi, do datuma, na katerega se Švedska uskladi s sobo v zadevi C-607/10;

— Švedski se naloži naj Komisiji na isti račun plača pavšalni znesek 4893 EUR na dan za vsak dan, ko ukrepi za uskladitev s sodbo Sodišča v zadevi C-607/10 niso sprejeti, z učinkom od datuma, na katerega je bila izdana sodba v tej zadevi, do datuma izdaje sodbe v obravnavanem primeru ali sprejetja ukrepov za uskladitev s Sodbo v zadevi C-607/10, če bodo ti sprejeti preden bo izdana sodba v obravnavanem primeru.

— Kraljevini Švedski naj se naložila plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Sodišče je v sodbi z dne 29. marca 2012 v zadevi Evropska komisija proti Kraljevini Švedski (C-607/10) navedlo, da „1. Kraljevina Švedska s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, s katerimi bi zagotovila, da pristojni organi z dovoljenji v skladu s členoma 6 in 8 Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (kodificirana verzija) ali, kadar je to primerno, tako da na novo preučijo pogoje in jih po potrebi posodobijo, poskrbijo, da obstoječi obrati delujejo v skladu z zahtevami členov 3, 7, 9, 10 in 13, člena 14(a) in (b) ter člena 15(2), ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) te direktive.“

Kraljevina Švedska ni sprejela še nobenih ukrepov za uskladitev s Sodbo Sodišča v zadevi C-607/10. Komisija je zato v skladu s členom 260(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije vložila to tožbo, s katro predlaga, naj se Kraljevini Švedski naloži finančne sankcije.
SL Uradni list Evropske unije C 171/17

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 25. marca 2013 vložilo Raad van State (Nizozemska) – C, druga stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Zadeva C-150/13)

2013/C 171/34

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: C

Druga stranka: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Vprašanje za predhodno odločanje

Katere meje določata člen 4 Direktive Sveta 2004/83/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite ter Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti njena člena 3 in 7, glede načina preverjanja verodostojnosti zatrjevane spolne usmerjenosti in ali se te meje razlikujejo od tistih, ki veljajo za presojo verodostojnosti drugih razlogov za preganjanje, in če je tako, po čem?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 96.
5.

Če je odgovor na četrto vprašanje nikalen, ali mora država članica, če je po pravu te države, ki ureja osebno ime, osebno ime sestavljeno iz imen in priimka ter če so v skladu z njenim nacionalnim pravom, ki ureja potne liste, podatkovna polja na strojno berljivi strani z osebnimi podatki iz potnega lista označena tudi v angleškem in francoskem jeziku in je v polju 6 strojno berljive strani z osebnimi podatki iz potnega lista v ločeni vrstici naveden tudi rojstni priimek, pred tem priimkom pa okrajšava „geb.“ za „geboren“ (rojen), zaradi varovanja osebnega imena na podlagi člena 7 Listine in člena 8 EKČP okrajšavo „geb.“ za „geboren“ navesti tudi v angleškem in francoskem jeziku?
1.

Ali je mogoče šteti, da določbe člena L. 24 v povezavi s členom R. 37 zakonika o civilnih in vojaških pokojninah, kot izhajajo iz uporabe zakona št. 2004-1485 z dne 30. decembra 2004 o spremembi zakona o financah za leto 2004 in uredbe št. 2005-449 z dne 10. maja 2005, pomenijo posredno diskriminacijo med moškimi in ženskami v smislu člena 157 Pogodbe o delovanju Evropske unije?
SL Uradni list Evropske unije C 114/23

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szombathelyi Törvényszék (Madžarska) 3. januarja 2013 – Ferenc Tibor Kovács proti Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

(Zadeva C-5/13)

2013/C 114/35

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Szombathelyi Törvényszék

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ferenc Tibor Kovács

Tožena stranka: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba zakonodajo v zvezi s prepovedjo diskriminacije in prostim gibanjem oseb ter pravico do poštenega sojenja razlagati tako, da nasprotujeta določbi države članice, kakršna je ta, ki jo vsebuje člen 25/B zakona I iz leta 1988, v skladu s katero lahko na Madžarskem v cestnem prometu vozijo samo vozila, ki imajo upravno dovoljenje in registrsko oznako, ki so ju podelili madžarski organi, pri čemer se lahko izpolnjevanje zahtev, ki dopuščajo izvzetje iz navedene določbe, dokaže le pri nadzoru?
1.

Ali gre za omejitev svobode ustanavljanja v smislu člena 43 ES v povezavi s členom 48 ES, če davčna dolžnica ni upravičena do uporabe nizozemske ureditve davčne skupine za dejavnosti in premoženje družb (pra)vnukinj Alphabet Holding, HP Holding in Alpha Holding s sedežem na Nizozemskem? Ali je v teh okoliščinah in ob upoštevanju ciljev, ki jim sledi nizozemska ureditev davčne skupine (glej točke od 4.13.7 do 4.13.9), položaj družb (pra)vnukinj Alphabet Holding, HP Holding in Alpha Holding objektivno primerljiv (glej točke od 4.13.11 do 4.13.13) (i) s položajem družb s sedežem na Nizozemskem, ki so hčerinske družbe ali družbe vnukinje vmesne holdinške družbe, ki ima sedež na Nizozemskem in se ni odločila za oblikovanje davčne skupine z matično družbo s sedežem na Nizozemskem, in ki kot družbe vnukinje zato tako kakor družbe Alphabet Holding, HP Holding in Alpha Holding niso upravičene do uporabe ureditve davčne skupine zgolj z družbo babico, ali (ii) s položajem družb vnukinj s sedežem na Nizozemskem, ki so se skupaj z matično družbo/vmesno holdinško družbo s sedežem na Nizozemskem odločile za oblikovanje davčne skupine z družbo babico/matično družbo s sedežem na Nizozemskem in katerih dejavnosti in premoženje se zato drugače kot dejavnosti in premoženje družb Alphabet Holding, HP Holding in Alpha Holding davčno konsolidirajo?
2.

Ali je mogoče govoriti o odvisnosti v smislu člena 15(2) Uredbe št. 343/2003 že v okoliščinah obravnavanega primera, kjer gre glede družinskih članov za mlado žensko iz Afganistana brez kakršne koli izobrazbe, ki jo spremljata nepreskrbljena otroka, zdaj stara pet let in pol ter tri leta, za katera mora skrbeti ter glede katerih se za varstvo in vzgojo ne more obrniti na nikogar drugega kot na tožečo stranko, svojega moža in očeta otrok, poleg tega pa je tožena stranka zavrnila njeno prošnjo za azil, ker je štela njeno izpovedbo za popolnoma neverodostojno, čeprav jo je mogoče potrditi z navedbami tožeče stranke in dokumenti, ki jih je prinesla s seboj (njihovimi kopijami)?
SL Uradni list Evropske unije C 147/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 25. februarja 2013 – Gemeente ‘s-Hertogenbosch, druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

(Zadeva C-92/13)

2013/C 147/19

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagateljica kasacijske pritožbe: Gemeente ‘s-Hertogenbosch

Druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(7)(a) Šeste direktive (1) razlagati tako, da je treba šteti, da gre za dobavo, opravljeno za plačilo, kadar občina začne uporabljati zgradbo, ki je bila zgrajena na njenem zemljišču in ki jo v 94 % uporablja za dejavnosti, ki jih opravlja kot oblastni organ, in v 6 % za dejavnosti, ki jih opravlja kot davčni zavezanec, od tega 1 % za davka oproščene storitve, ki niso upravičene do odbitka davka?

(1) Šesta direktiva Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 23).
4.

Ali je treba člen 12(2) Uredbe št. 1408/71 razlagati tako, da dovoljuje, da država članica preneha izplačila in zahteva vrnitev vseh plačil starostne pokojnine, ki je bila dodeljena državljanu te države članice v skladu z nacionalnim pravom, če so bili izpolnjeni pogoji iz te uredbe samo ob dodelitvi pokojnine in je bila na podlagi ugotovitev, ki temeljijo zgolj na nacionalnem pravu in v skladu s katerimi je bila ob dodelitvi pokojnine zadevna oseba še vedno zavarovana v drugi državi članici, priznana zavarovalna doba zaradi plačila prispevkov za zavarovanje v skladu z nacionalnim pravom, ne da bi se upoštevale zavarovalne dobe, ki so bile ob dodelitvi pokojnine dopolnjene v drugi državi članici, in ne da bi se pomislilo, da bi bilo treba določiti drugačen znesek pokojnine? Če je vračilo izplačil pokojnine dopustno, ali potem iz načel enakovrednosti in učinkovitosti, ki veljata v pravu Unije, izhaja, da se dolgujejo tudi obresti, če nacionalno pravo države članice v primeru vračila pokojnine, dodeljene v skladu z mednarodnopravno pogodbo, ne določa plačila obresti?
1.

Ali gre za omejitev svobode ustanavljanja v smislu člena 43 ES v povezavi s členom 48 ES, če davčni dolžnici ni dovoljena uporaba nizozemske ureditve davčne skupine za dejavnosti in premoženje družbe vnukinje/davčne dolžnice 2 s sedežem na Nizozemskem? Ali je v teh okoliščinah in ob upoštevanju ciljev, ki jim sledi nizozemska ureditev davčne skupine (glej točke od 4.13.7 do 4.13.9), položaj družbe vnukinje/davčne dolžnice 2 objektivno primerljiv (glej točke od 4.13.11 do 4.13.13) (i) s položajem družbe s sedežem na Nizozemskem, ki je hčerinska družba vmesne holdinške družbe, ki ima sedež na Nizozemskem in se ni odločila za oblikovanje davčne skupine s svojo matično družbo s sedežem na Nizozemskem, in ki kot družba vnukinja zato tako kot davčna dolžnica 2 ni upravičena do uporabe ureditve davčne skupine z zgolj svojo družbo babico, ali (ii) s položajem družbe vnukinje s sedežem na Nizozemskem, ki se je skupaj s svojo matično družbo/vmesno holdinško družbo s sedežem na Nizozemskem odločila za oblikovanje davčne skupine [s svojo] družbo babico/matično družbo s sedežem na Nizozemskem ter katere dejavnosti in premoženje se zato – drugače kot dejavnosti in premoženje davčne dolžnice 2 – davčno konsolidirajo?
1.

Ali pravo Evropske unije in zlasti člen 31(3) tretje direktive o življenjskem zavarovanju (1) nasprotuje temu, da mora ponudnik življenjskega zavarovanja na podlagi odprtih in/ali nezapisanih pravil nizozemskega prava, kot je zahteva po razumnosti in pravičnosti, ki veljajo za (pred-) pogodbena razmerja med ponudnikom življenjskega zavarovanja in potencialnim zavarovalcem[,] in/ali splošne in/ali posebne dolžnosti skrbnega ravnanja zavarovalcem sporočiti več informacij o stroških in zavarovalnih premijah za tveganje, kot je bilo leta 1999 predpisano z določbami nizozemskega prava o izvajanju tretje direktive o življenjskem zavarovanju (zlasti s členom 2(2)(q) in (r) RIAV 1998)?
SL Uradni list Evropske unije C 86/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundespatentgericht (Nemčija) 10. januarja 2013 – Bayer CropScience AG

(Zadeva C-11/13)

2013/C 86/16

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundespatentgericht

Stranka v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Bayer CropScience AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišču Evropske unije se zaradi razlage členov 3(1) in 1, točki 8 in 3, Uredbe (ES) št. 1610/96 (1) v predhodno odločanje predloži to vprašanje:

Ali je treba pojma izdelek v členih 3(1) in 1, točka 8, ter aktivna snov v členu 1, točka 3, te uredbe razlagati tako, da pod njiju spada tudi varovalo?

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1610/96 z dne 23. julija 1996 o uvedbi dodatnega varstvenega certifikata za fitofarmacevtska sredstva; UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 03 zvezek 19 str. 335 – 340.
3.

Ali so v pojmu pogojev zaposlitve iz določbe 4 Direktive 1999/70/ES ob upoštevanju obrazložitev iz člena 3(1)(c) Direktive 2000/78/ES (2) in člena 14(1)(c) Direktive 2006/54/ES (3) zajete tudi posledice nezakonite prekinitve delovnega razmerja? Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je v smislu določbe 4 razlika med posledicami, ki so v nacionalnem pravnem redu običajno določene za nezakonito prekinitev delovnega razmerja za nedoločen čas in za nezakonito prekinitev delovnega razmerja za določen čas, upravičena?
SL Uradni list Evropske unije C 71/8

Pritožba, ki jo je Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd vložila 20. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 10. oktobra 2012 v zadevi Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd proti Svetu Evropske unije (T-150/09)

(Zadeva C-601/12 P)

2013/C 71/14

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (zastopnika: F. Graafsma, J. Cornelis, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. oktobra 2012 v zadevi Ningbo Yonghong Fasteners Co., Ltd. proti Svetu (T-150/09), s katero je Splošno sodišče zavrnilo predlog za razglasitev ničnosti Uredbe Sveta (ES) št. 91/2009 (1) z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, razveljavi;

— Uredbo Sveta (ES) št. 91/2009 z dne 26. januarja 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske razglasi za nično v delu, ki se nanaša na pritožnico; in

— Svetu naloži plačilo stroškov pritožnice v tem postopku in v postopku pred Splošnim sodiščem v zadevi T-150/09.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da je Splošno sodišče v ugotovitvah v zvezi s prvim tožbenim razlogom, ki ga je pritožnica navedla pred tem sodiščem, napačno uporabilo pravo in izkrivilo dokaze. Pritožnica zato vztraja, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti. Poleg tega pritožnica navaja, da so dejstva, na katerih temelji prvi tožbeni razlog, zadostno dokazana, tako da lahko Sodišče odloči o tem razlogu. Pritožnica izpodbija le ugotovitve Splošnega sodišča v zvezi z (izvornim) prvim tožbenim razlogom, in sicer na podlagi treh pritožbenih razlogov.

Prvič, ker je v izpodbijani sodbi uporabljeno merilo „edine verjetne hipoteze“, zaradi česar naj se trimesečni rok iz drugega pododstavka člena 2(7)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 (2) z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (v nadaljevanju: osnovna uredba) ne bi uporabljal, postane trimesečni rok brez pomena. Posledično se drugi pododstavek člena 2(7)(c) osnovne uredbe v izpodbijani sodbi razlaga na pravno nedopusten način, saj ni mogoče sprejeti razlage, v skladu s katero bi celotna določba ali celoten odstavek odvečna ali neuporabna.

Drugič, v izpodbijani sodbi je bilo v okviru preučitve pravnih posledic nespoštovanja procesnega roka uporabljeno napačno merilo, s čimer je bilo pritožnici naloženo nerazumno dokazno breme. Če bi bilo v izpodbijani sodbi uporabljeno pravilno merilo, kakršno je določilo Sodišče v prejšnjih zadevah, bi bilo ugotovljeno, da nespoštovanje procesnega roka upravičuje razglasitev ničnosti izpodbijane uredbe.

Nazadnje, Splošno sodišče je s svojimi sklepi izkrivilo dokaze in dejstva, ki so mu bili predloženi.

(1) UL L 29, str. 1.

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 45.
—

Komisija v okviru prvega pritožbenega razloga trdi, da je bilo v izpodbijani sodbi Splošnega sodišča napačno uporabljeno pravo glede razlage in uporabe člena 86(1) ES v povezavi s členom 82 ES, kot ju razlaga Sodišče Evropske unije. Poleg tega je Splošno sodišče napačno uporabilo navedena člena za dejansko stanje v obravnavani zadevi, kar pomeni tudi napačno opredelitev in razlago dokazov ter napačno razlago podlage za izpodbijano odločbo Komisije. Ugotovitve Splošnega sodišča temeljijo tudi na nepravilni, nepopolni in nezadostni obrazložitvi, izkrivljajo in napačno razlagajo dokaze in izkrivljajo podlago izpodbijane odločbe Komisije, ker je bilo v tej odločbi dokazano, da so zadevni državni ukrepi, ki jih je sprejela Helenska republika, vplivali na strukturo trga in so povzročili neenake možnosti na trgu lignita, s čimer so tako DEI, javnemu podjetju, omogočili, da svoj prevladujoč položaj na primarnega trgu dobave lignita razširi na sekundarni trg dobave električne energije v Grčiji, in tako preprečili vstop novih konkurentov na trg.
SL Uradni list Evropske unije C 63/7

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. novembra 2012 vložilo Landgericht Bonn (Nemčija) – Mömax Logistik GmbH

(Zadeva C-528/12)

2013/C 63/12

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Bonn

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Mömax Logistik GmbH

Tožena stranka: Bundesamt für Justiz

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je nacionalna ureditev, po kateri se določbe člena 57(1) Direktive 78/660/EGS (1) o vsebini, reviziji in objavi letnih računovodskih izkazov ne uporabljajo za družbe, za katere velja zakonodaja države članice, le takrat, kadar za nadrejeno podjetje velja zakonodaja iste države članice in je to podjetje konsolidirani računovodski izkaz izdelalo v skladu z njeno zakonodajo, združljiva s pravico do ustanavljanja (člen 49 PDEU)?

(1) Četrta direktiva Sveta z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe (78/660/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 21).