ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Pomoči za prestrukturiranje in preusmeritev v vinskem sektorju – Določitev dokončne dodelitve finančnih sredstev, odobrenih državam članicam

(Uredba Sveta št. 1493/1999, člen 14(1); Uredba Komisije št. 1227/2000, člena 16(1) in (2) in 17(1))

Summary

Nobenega dvoma ni, da iz besedila člena 16(1) Uredbe št. 1227/2000 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1493/1999 o skupni ureditvi trga za vino v zvezi z obsegom vinogradniških površin izhaja, da je rok, ki je določen v tem členu, zavezujoč. To razlago potrjujeta splošna sistematika Uredbe št. 1227/2000 in cilj člena 16(1) te uredbe.

Da je ta rok zavezujoč, potrjuje besedilo odstavka 2 člena 16 Uredbe št. 1227/2000, ki je namenjen prav spodbudi državam članicam, da spoštujejo obveznost poročanja, ki izhaja iz odstavka 1 tega člena.

Besedilo člena 17(1) Uredbe št. 1227/2000 z ničimer ne nakazuje, da se mora Komisija opreti na dejanske podatke in da mora torej upoštevati popravke držav članic po izteku roka iz člena 16(1) te uredbe. Iz člena 17(4) te uredbe pa izhaja, da se Komisiji pri sprejetju odločbe o določitvi dokončne dodelitve finančnih sredstev ni treba opreti na dejansko skupno površino, temveč le na površino, ki ji je bila prijavljena v roku iz tega člena 16(1).

Tudi iz cilja, ki ga ima poročilo iz člena 16(1) Uredbe št. 1227/2000, izhaja, da je datum 10. julij iz te določbe namenjen temu, da se Komisiji omogoči pravočasno sprejetje odločbe o določitvi dokončne dodelitve finančnih sredstev državam članicam, tako da se Komisiji pri sprejetju te odločbe ni treba opreti na spremenjene podatke, ki so bili sporočeni po tem datumu. Le ozka razlaga roka iz tega člena 16(1) lahko zagotovi, da lahko Komisija finančna sredstva, nakazana državam članicam, ki so na začetku v skladu s členom 14(1) Uredbe št. 1493/1999 dodeljena le začasno, pravočasno prilagodi glede na dejanske stroške. Da se državam članicam omogoči, da zadnja plačila, ki se nanašajo na izdatke, sporočene na podlagi člena 16(1) Uredbe št. 1227/2000, izvedejo pred koncem tekočega finančnega leta in da jim jih Komisija lahko povrne pred koncem proračunskega leta na podlagi proračunskih postavk, ki so na voljo za to finančno leto, je namreč nujno, da se odločba o določitvi dokončne dodelitve finančnih sredstev državam članicam za zadevno finančno leto sprejme pred njegovim koncem, torej pred 15. oktobrom. Zato da bi lahko Komisija sprejela in objavila odločbo o določitvi dokončne dodelitve finančnih sredstev pred tem datumom, je zaradi postopkovnih določil, ki jih mora spoštovati, pomembno, da ima podatke o vseh državah članicah najpozneje 10. julija v zadevnem letu.

(Glej točke 46, 47, 48, 54, 57, 59, 60, 63, 65 in 66.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Vloga, s katero se postopek začne – Navedba očitkov in tožbenih razlogov – Zahteve obličnosti

(člen 226 ES, Statut Sodišča, člen 21, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 38(1)(c))

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Pristojnost Sodišča – Meje – Statut evropske šole

(člena 10 ES in 226 ES)

Summary

1. Na podlagi člena 21, prvi odstavek, Statuta Sodišča in člena 38(1) Poslovnika Sodišča v vsaki tožbi na podlagi člena 226 ES mora Komisija navesti natančne trditve, za katere se Sodišču predlaga, naj o njih odloči. Ti predlogi ne smejo biti izraženi dvoumno, da bi se preprečilo, da bi Sodišče odločilo ultra petita ali da o očitku ne bi odločilo.

(Glej točki 36 in 37.)

2. Sodišče ni pristojno za odločanje o tožbi Evropske komisije, vložene na podlagi člena 226 ES, ker naj Kraljevina Belgija ne bi izpolnila svojih obveznosti iz sporazuma o sedežu, sklenjenega 12. oktobra 1962 med svetom guvernerjev evropske šole in vlado Kraljevine Belgije, v povezavi s členom 10 ES. Kot je namreč razvidno iz člena 28 konvencije, podpisane v Luxembourgu 12. aprila 1957, o Statutu evropske šole, je ureditev iz navedenega sporazuma skladna z ureditvijo iz navedene konvencije, za razlago katere Sodišče ni pristojno, ker je ta statut, čeprav je povezan s Skupnostjo in delovanjem njenih institucij, mednarodna konvencija, ki so jo sklenile države članice, in ni sestavni del prava Skupnosti. Te presoje ni treba omejiti na postopkovni okvir predloga za sprejetje predhodne odločbe, temveč je veljavna tudi v okviru postopka, ki je določen s členom 226 ES in ki se lahko nanaša zgolj na neizpolnitev ene od obveznosti, ki jih ima država članica na podlagi Pogodbe.

Poleg tega niti zatrjevana konsolidacija pravnega reda konvencije iz leta 1957 s konvencijo, sklenjeno v Luxembourgu 21. junija 1994, ki je trenutno veljavna, niti sklicevanje na sporazume o sedežu v tej konvenciji ne moreta retroaktivno spremeniti pravne narave sporazuma o sedežu, ki je mednarodni sporazum, sklenjen med svetom guvernerjev in vlado države članice. Nazadnje, glede morebitne uporabe arbitražne klavzule iz člena 26 konvencije iz leta 1994 je postopek zaradi neizpolnitve obveznosti v smislu Pogodbe ES in sodne prakse Sodišča mogoče začeti le na podlagi člena 226 ES.

(Glej točke od 44 do 46 in od 51 do 53 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Prosti pretok kapitala – Omejitve – Davčna zakonodaja

(člen 56 ES)

Summary

Člen 56 ES nasprotuje zakonodaji države članice, v skladu s katero se davčnim zavezancem, rezidentom te države članice, ki prejemajo obresti ali dividende, ki izvirajo iz vlaganja v drugi državi članici, naloži dodatni občinski davek, če se niso odločili, da jim bo te dohodke iz premičnega premoženja izplačal posrednik s sedežem v državi članici rezidentstva, medtem ko istovrstnih dohodkov, ki izvirajo iz vlaganja v državi članici njihovega rezidentstva, ker so ti dohodki predmet davka, odtegnjenega pri viru, ni treba prijaviti in v tem primeru niso predmet dodatnega občinskega davka.

Tako različno obravnavanje, ki ga je uvedla država članica glede na kraj vlaganja kapitala, namreč vodi do odvračanja rezidenta te države članice od tega, da bi kapital vlagal v družbo s sedežem v drugi državi članici, in ima tudi omejevalni učinek na družbe s sedežem v drugih državah članicah, ker zanje pomeni oviro za zbiranje kapitala v prvi državi članici. V zvezi s tem položaj davčnega zavezanca, ki vlaga v državi članici, ni drugačen od položaja davčnega zavezanca, ki vlaga v drugi državi članici. V okviru take zakonodaje je namreč davčni zavezanec rezident, ki je prejel dohodke iz vlaganja v drugi državi članici, ravno tako dolžan plačati davek na navedene dohodke v državi članici rezidentstva kakor davčni zavezanec rezident, ki je prejel dohodke iz vlaganja v tej zadnji državi članici. Zato je v tem okviru ravno okoliščina, da so navedeni dohodki predmet različnih tehnik obdavčitve, razlog različnega obravnavanja, ki vodi do tega, da so le dohodki, prejeti iz vlaganja v drugi državi članici, nujno predmet dodatnega občinskega davka, ki pa ne izraža različnega položaja zadevnih davčnih zavezancev v zvezi s tem davkom. V zvezi s takim davkom, ki so ga uvedli kraji in občine za vse davčne zavezance istega kraja ali občine in katerega osnova za odmero je dohodnina, namreč davčni zavezanec rezident, ki prejema dohodke iz vlaganja v drugi državi članici, ni v objektivno drugačnem položaju od davčnega zavezanca rezidenta, ki prejema dohodke iz vlaganja v svoji državi članici rezidentstva. V teh okoliščinah pomeni taka zakonodaja omejitev prostega pretoka kapitala.

Taka omejitev ni utemeljena z nujnostjo zagotovitve doslednosti nacionalnega davčnega sistema, ker se ni sklicevalo na nobeno določeno davčno dajatev, ki bi izravnala ugodnost, ki jo daje oprostitev dodatnega občinskega davka za dohodke, ki izvirajo iz vlaganja v državi članici rezidentstva davčnega zavezanca. Poleg tega, čeprav lahko nujnost ohranitve učinkovitosti davčnega nadzora utemeljuje trditev, da lahko davčni odtegljaj obračunajo le posredniki s sedežem na nacionalnem ozemlju, pa ne more utemeljiti dejstva, da se dohodki, ki so predmet tega odtegljaja, in dohodki, ki niso, v zvezi z dodatnim občinskim davkom obravnavajo različno.

(Glej točke 31, od 45 do 48, 57, 59 in 62 ter izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Dokaz neizpolnitve – Dokazno breme Komisije – Domneve – Nedopustnost (člen 226 ES) (Glej točko 28.)

2. Okolje – Odpadki – Direktiva 2006/12 – Obveznost držav članic, da zagotovijo predelavo in odstranjevanje odpadkov – Obveznost rezultata – Polje proste presoje držav članic glede ukrepov, ki jih sprejmejo – Omejitve (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2006/12, člen 4) (Glej točke od 35 do 39 in 44.)

3. Okolje – Odpadki – Direktiva 2006/12 – Obveznosti držav članic glede imetnikov odpadkov – Pojem imetnika odpadkov – Imetniki nedovoljenih odlagališč – Vključitev (člen 174(2) ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2006/12, člen 8) (Glej točke od 46 od 51 in od 53 do 55.)

4. Približevanje zakonodaj – Varstvo podzemne vode – Direktiva 80/68 – Področje uporabe – Dejanja, ki povzročijo posredno odvajanje snovi s seznama II direktive – Vključitev (člen 174(2) ES; Direktiva Sveta 80/68, člena 3 in 5) (Glej točke od 64 do 66.)

5. Približevanje zakonodaj – Varstvo podzemne vode – Direktiva 80/68 – Obveznost držav članic omejiti vnos snovi s seznama II direktive v podzemno vodo – Obveznost uvesti predhodno preiskavo za vsako neposredno odvajanje teh snovi – Zakop odpadkov, ne da bi bili sprejeti tehnični varstveni ukrepi, potrebni za preprečitev onesnaženja te vode – Neizpolnitev obveznosti (Direktiva Sveta 80/68, člena 3(b) in 5) (Glej točke od 74 do 78.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 4 in 8 Direktive 2006/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o odpadkih (UL L 114, str. 9), ki je kodificirala Direktivo 75/442/EGS o odpadkih, ter členov 3 in 5 Direktive Sveta z dne 17. decembra 1979 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem z določenimi nevarnimi snovmi (80/68/EGS) (UL L 20, str. 43) – Odlaganje odpadkov v kamnolomih, ki se ne uporabljajo več – Kamnolomi „dos Limas, dos Linos e dos Barreiras“ (Lourosa) – Neobstoj nadzora.

Izrek

Izrek

1. Portugalska republika s tem, da ni sprejela ustreznih ukrepov v okviru ravnanja z odpadki, ki so bili nezakonito odloženi v starih kamnolomih Limas in Linos v občini Lourosa, ni izpolnila obveznosti iz členov 4 in 8 Direktive 2006/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o odpadkih, ki je kodificirala Direktivo 75/442/EGS o odpadkih, ter členov 3(b) in 5 Direktive Sveta z dne 17. decembra 1979 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem z določenimi nevarnimi snovmi (80/68/EGS).

2. V preostalem se tožba zavrne.

3. Portugalska republika nosi poleg svojih stroškov dve tretjini stroškov Evropske komisije. Komisija nosi tretjino svojih stroškov.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 23.)

Subject of the case

Predmet

Nesprejetje oziroma opustitev sporočitve predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 5(1) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (UL L 24, str. 8) v regiji Valoniji, v predpisanem roku – Obstoječe naprave, ki lahko vplivajo na emisije v zrak, vodo in tla ter na onesnaženje.

Izrek

Izrek

1. Kraljevina Belgija s tem, da je v regiji Valoniji dovolila delovanje obstoječih naprav, ki niso bile skladne z zahtevami, določenimi v členih 3, 7, 9, 10, 13, 14(a) in (b) ter 15(2) Direktive 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja in s tem, da ni upoštevala roka z dne 30. oktobra 2007, ki je določen v členu 5(1) te direktive, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

Okolje – Varstvo gozdov – Spremljanje gozdov in medsebojni okoljski vplivi – Uredba št. 2152/2003

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 2152/2003, člen 3(a) in (b))

Summary

Določbe člena 3(a) in (b) Uredbe št. 2152/2003 o spremljanju gozdov in medsebojnih okoljskih vplivih v Skupnosti (Forest Focus), v katerih sta za namene te uredbe opredeljena pojma „gozd“ in „gozdnato zemljišče“, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalnim določbam, v katerih sta ta pojma drugače opredeljena glede sistemov, ki s to uredbo niso urejeni.

Čeprav je zakonodajalec Skupnosti za izvajanje sistema spremljanja gozdov nameraval določiti opredelitev območij iz tega sistema, pa iz nobene določbe Uredbe št. 2152/2003 ni razvidno, da je bil njen cilj določiti skupna pravila za urejanje drugih sistemov. Tako cilj tega člena ni bil niti ne more biti izključitev vseh drugih opredelitev tega, kaj so gozdovi in gozdnata zemljišča, za katera želijo države članice vzpostaviti druge sisteme, kot je sistem, določen v tej uredbi.

(Glej točke 25, 26 in 28 ter izrek.)
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 4. februarja 2010 – Komisija proti Združenemu kraljestvu

(Zadeva C-186/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2004/113/ES — Enakost moških in žensk — Dostop do blaga in storitev ter oskrba z njimi — Neopravljen prenos v predpisanem roku glede Gibraltarja“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 10.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/113/ES z dne 13. decembra 2004 o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi (UL L 373, str. 37), v predpisanem roku (UL L 373, str. 37).

Izrek

1. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/113/ES z dne 13. decembra 2004 o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

2. Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 4. februarja 2010 – Komisija proti Združenemu kraljestvu

(Zadeva C-186/09)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2004/113/ES — Enakost moških in žensk — Dostop do blaga in storitev ter oskrba z njimi — Neopravljen prenos v predpisanem roku glede Gibraltarja“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 10.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje določb, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/113/ES z dne 13. decembra 2004 o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi (UL L 373, str. 37), v predpisanem roku (UL L 373, str. 37).

Izrek

1. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/113/ES z dne 13. decembra 2004 o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
1.

Ker zakonodaja glede prenosa Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic v italijansko ureditev ni povsem v skladu s samo direktivo in ker sistem prenosa člena 9 direktive ne zagotavlja, da se z izjemami, ki so jih sprejeli italijanski pristojni organi, spoštujejo pogoji in zahteve, določeni v tem členu, Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz členov od 2 do 7, od 9 do 11, 13 in 18 te direktive.
91

Ocena teh elementov, ki jo morajo podati države članice, bi lahko pokazala, da je v zvezi s tem stopnja negotovosti v znanosti in praksi visoka. Taka negotovost, ki je neločljivo povezana s pojmom previdnosti, vpliva na obseg diskrecijske pravice države članice in se zato izraža v podrobnih pravilih uporabe načela sorazmernosti. V teh okoliščinah se lahko državi članici ob upoštevanju previdnostnega načela dopusti, da sprejme zaščitne ukrepe, ne da bi ji bilo treba čakati, da se resničnost in resnost nevarnosti v celoti dokažeta (glej v tem smislu sodbo z dne 5. maja 1998 v zadevi National Farmers’ Union in drugi, C-157/96, Recueil, str. I-2211, točka 63, in zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Nizozemski, točki 51 in 52). Vendar pa ocena nevarnosti ne more temeljiti na popolnoma hipotetičnih razlogih (glej v tem smislu sodbo z dne v zadevi Monsanto Agricoltura Italia in drugi, C-236/01, Recueil, str. I-8105, točka 106, ter zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Danski, točka 49, in Komisija proti Nizozemski, točka 52).
19

Za odgovor na to vprašanje je treba najprej opozoriti, da pravo Skupnosti načeloma ne zahteva, da nacionalno sodišče po uradni dolžnosti preizkusi razlog glede kršitve določb Skupnosti, kadar bi jih preizkus tega razloga obvezoval, da prekoračijo meje spora, kot so ga razmejile stranke, in se oprejo na druga dejstva in okoliščine od tistih, ki jih je v utemeljitev predloga navedla stranka, ki ima interes, da se uporabijo navedene določbe (glej v tem smislu zlasti sodbi z dne 14. decembra 1995 v zadevi Van Schijndel in van Veen, C-430/93, Recueil, str. I-4705, točka 22, in z dne 7. junija 2007 v združenih zadevah Van der Weerd in drugi, od C-222/05 do C-225/05, ZOdl., str. I-4233, točka 36).
44

Odstavek 4 navedenega člena opredeljuje dve kategoriji nepoštenih poslovnih praks, in sicer „zavajajoče prakse“ in „agresivne prakse“, ki izpolnjujejo merila, navedena v členih 6 in 7 ter 8 in 9 Direktive 2005/29. Na podlagi teh določb so takšne prakse še posebej prepovedane, če ob upoštevanju vseh njihovih značilnosti in konkretnega primera povzročijo ali bi utegnile povzročiti, da povprečni potrošnik sprejme poslovno odločitev, ki je drugače ne bi sprejel.
29

Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali se prepoved iz člena 5(3), druga alinea, Direktive 69/335 za izračun zneska, od katerega se obračuna dajatev pri povečanju osnovnega kapitala družbe, upoštevati znesek posojil, ki jih je najela kapitalska družba in so pretvorjena v deleže družbe ter so že bila zavezana dajatvi na kapital, uporablja, če je do konverzije posojil, danih kapitalski družbi, v deleže družbe prišlo po pristopu države članice k Evropski uniji, čeprav je do teh posojil prišlo pred tem in so bila ta v tem obdobju že obdavčena v skladu s takrat veljavnim nacionalnim zakonom.
22

Treba je dodati, da čeprav je treba upoštevne akte sekundarnega prava razlagati v skladu s sporazumi, sprejetimi v okviru STO (glej v tem smislu sodbi z dne 14. decembra 2000 v združenih zadevah Dior in drugi, C-300/98 in C-392/98, Recueil, str. I-11307, točka 47, in z dne 16. novembra 2004 v zadevi Anheuser-Busch, C-245/02, ZOdl., str. I-10989, točka 55), ostane dejstvo, da je s Sporazumom o pravilih o poreklu blaga za zdaj določen samo delovni načrt za usklajevanje v prehodnem obdobju. Ker ta sporazum ne pomeni popolne uskladitve, imajo članice STO pri prilagajanju svojih pravil o poreklu diskrecijsko pravico. V zvezi s tem je iz točk 6.23 in 6.24 poročila posebne skupine STO z dne 20. junija 2003 (ZDA) – Pravila o poreklu glede tekstila in oblačil (DS243) razvidno, da lahko članice STO prosto opredelijo merila za določanje porekla, ta merila sčasoma spreminjajo ali uporabljajo različna merila za različne proizvode.
45

Klavzula 2, točka 7, okvirnega sporazuma o starševskem dopustu napotuje na države članice in/ali socialne partnerje glede opredelitve statusa pogodbe ali delovnega razmerja med trajanjem starševskega dopusta, vključno z obsegom, v katerem lahko delavec v tem obdobju še naprej pridobiva pravice v razmerju do delodajalca. Na podlagi teleološke in sistematične razlage ta napotitev ne posega v točko 6 iste klavzule, ki določa, da se „pravice delavca, ki so pridobljene ali pa so v postopku pridobitve na dan, ko se starševski dopust začne, ohranijo take, kot so, do konca starševskega dopusta“.
1)

Republika Poljska s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/68/ES z dne 16. novembra 2005 o pozavarovanju in o spremembi direktiv Sveta 73/239/EGS, 92/49/EGS ter direktiv 98/78/ES in 2002/83/ES, vsekakor pa s tem, da vsebine nacionalnih določb, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva, ni sporočila Komisiji Evropskih skupnosti, ni izpolnila obveznosti iz člena 64 te direktive.
60

Sodišče je namreč že presodilo, da čeprav morajo države članice za deleže, ki ne spadajo na področje uporabe Direktive 90/435, določiti, ali in koliko se je treba izogniti dvojnemu ekonomskemu obdavčevanju razdeljenega dobička, in za to enostransko ali s konvencijami, sklenjenimi z drugimi državami članicami, uvesti mehanizme za preprečitev ali zmanjšanje tega dvojnega ekonomskega obdavčevanja, jim to vseeno ne omogoča uporabe ukrepov, ki bi nasprotovali prostemu pretoku, zagotovljenemu s Pogodbo (glej zgoraj navedeni sodbi Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, točka 54, in Amurta, točka 24, ter sodbo z dne 18. junija 2009 v zadevi Aberdeen Property Fininvest Alpha, C-303/07, ZOdl., str. I-5145, točka 28).
1)

Kraljevina Nizozemska s tem, da ni sprejela vseh potrebnih predpisov za zagotovitev, da so projekti, ki lahko znatno vplivajo na okolje, v skladu s členom 4(2) in (3) Direktive Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (85/337/EGS), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997 in z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003, pri čemer se ta člen navezuje na prilogi II in III k tej direktivi, predmet postopka izdaje soglasja za izvedbo in presoje teh vplivov, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.