ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
225

Treba je opozoriti tudi na to, da po mnenju tožečih strank ni izpolnjen niti tretji pogoj iz zgoraj v točki 89 navedene sodbe Altmark, to je pogoj potrebnosti nadomestila. Prvič, glede uporabe merila sorazmernosti Komisija v zvezi s tem naj ne bi presodila vseh upoštevnih elementov, kar naj bi pomenilo napačno uporabo prava in napako, ki naj bi vplivala na obrazložitev izpodbijane odločbe. Drugič, spoštovanje obveznosti ZZZ naj ne bi ustvarjalo finančnega bremena za zavarovatelje ZZZ, ker naj bi ti lahko zavarovali donosnost s tržnimi ukrepi. Po eni strani naj bi se lahko zavarovatelji ZZZ pred „slabim“ tveganjem zavarovali na primer z zavrnitvijo novih članov, starejših od 65 let, oziroma tako da bi bolnim osebam naložili dolga čakalna obdobja. Po drugi strani naj bi lahko prilagodili pogodbene pogoje in razlikovali med premijami, zato da bi z višjimi premijami nadomestili višje stroške, povezane s „slabim“ tveganjem, ki bi jih morali nositi na podlagi obveznosti ZZZ. Tretjič, glede na to, da ni povezave med stroški, ki jih povzročijo obveznosti ZZZ, in RES, slednji v nobenem primeru ne bi mogel nadomestiti navedenih stroškov. Plačila RES naj bi bila izračunana na podlagi razlike v tveganju med zavarovatelji ZZZ in naj ne bi bila odvisna od izračuna dejanskih stroškov, ki jih povzroči spoštovanje obveznosti ZZZ. Poleg tega naj bi RES dejansko zajemal nadomestilo za opravljanje storitev ZZZ, ki naj ne bi bile – glede na izpodbijano odločbo – SSGP. Sicer pa tako abstraktna povezava med obveznostmi ZZZ in stroški zavarovatelja ZZZ naj ne bi zadoščala in naj ne bi ustrezala zahtevi po strogi omejitvi RES na stroške, jasno opredeljene po višini. Četrtič, z RES naj ne bi bilo mogoče nadomestiti niti „slabega“ tveganja. Upošteval naj ne bi premij in dohodkov zavarovateljev ZZZ, s katerimi bi bilo mogoče presoditi, ali „slaba“ tveganja ustvarjajo neto finančno breme za zavarovatelja ZZZ. Glede trditve Komisije, da RES upošteva povprečne stroške zahtevkov za povračila in s tem zavarovateljem ZZZ omogoča, da imajo korist od svoje učinkovitosti (točka 56 izpodbijane odločbe), tožeče stranke poleg tega ugovarjajo, da naj bi upoštevanje dejanskih lastnih stroškov povzročalo večja plačila RES v korist zavarovateljev ZZZ z najvišjimi stroški in jih zato vzpodbujalo k neučinkovitosti. Nazadnje naj zaradi neobstoja referenčne točke za presojo učinkovitosti in načina za primerjavo cen ne bi bil izpolnjen četrti pogoj iz zgoraj v točki 89 navedene sodbe Altmark, ki se nanaša na potrebo po določitvi ravni nadomestila glede na potrebe učinkovitega podjetja, ki vključuje prihodke in koristi.
Sodba Sodišča prve stopnje (prvi senat) z dne 13. junija 2006 – Atlantean proti Komisiji

(Zadeva T-192/03)

„Ribištvo – Večletni usmerjevalni programi – Zahteva za povečanje ciljev zaradi varnostnih izboljšav – Odločba 97/413/ES – Zavrnitev Komisije – Ničnostna tožba – Dopustnost – Pristojnost Komisije“

1. Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo (člen 230(4) ES; Odločba Komisije 2003/245) (Glej točke od 42 do 46 in od 49 do 53.)

2. Ribištvo – Skupna strukturna politika – Večletni usmerjevalni programi (Odločba Sveta 97/413, člena 4(2) in 9; Odločba Komisije 2003/245) (Glej točke 84 in 85, od 87 do 89 ter 117.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/245/ES z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je Komisija prejela za povečanje ciljev večletnega usmerjevalnega programa IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov (UL L 90, str. 48), v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena zahteva za povečanje zmogljivosti plovila Atlantean.

Izrek

Odločba Komisije 2003/245/ES z dne 4. aprila 2003 o zahtevah, ki jih je Komisija prejela za povečanje ciljev večletnega usmerjevalnega programa IV zaradi izboljšav glede varnosti, pomorske navigacije, higiene, kakovosti proizvodov in delovnih pogojev za plovila, katerih skupna dolžina znaša več kot 12 metrov, se razglasi za nično, ker se nanaša na plovilo Atlantean tožeče stranke.

Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila tožeča stranka.
73

Ker tožeča stranka ni navedla posebnih značilnosti, ki so bile zahtevane za njeno prejšnjo znamko in ki bi lahko olajšale trženje storitev, na katere se nanaša prijavljena znamka, za same značilnosti, ki so običajno povezane z znano znamko restavracije s hitro prehrano in so navedene zgoraj v točki 57, ni mogoče šteti, da bi lahko prinesle dobiček storitvam programiranja računalnikov, tudi če so te namenjene hotelom ali restavracijam.
2.

Družbi La Mer Technology, Inc. se naloži plačilo njenih stroškov ter stroškov, ki sta jih priglasila Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) in družba Laboratoires Goëmar.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka skupnosti – Pritožbeni postopek (Uredba Sveta št. 40/94, členi 43(5), 62(1) in 74(1)) (Glej točki 17 in 18.)

2. Znamka skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prej registrirane enake ali podobne znamke za enake ali podobne proizvode ali storitve (Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b)) (Glej točki 59 in 60.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 17. junija 2003 (zadeva R 610/2001-4), ki se nanaša na postopek z ugovorom med Nacional Motor, SA in Volkswagen AG.

Podatki o zadevi:

>lt>1

Izrek

Izrek

1) Točka 2 izreka odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 17. junija 2003 (zadeva R 610/2001-4) se razveljavi v delu, v katerem zavrača zahtevo za registracijo besednega znaka Variant kot znamke Skupnosti za proizvode in storitve, ki niso iz razredov 7, 12 in 37.

2) V preostalem se tožba zavrne.

3) Tožeči stranki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Pritožbeni postopek – Pritožba, vložena zoper odločbo oddelka za ugovore Urada – Preizkus s strani odbora za pritožbe – Obseg

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 74)

Summary

Iz funkcionalne kontinuitete med stopnjami Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) izhaja, da je na področju, za katero velja člen 74(1), in fine , Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, glede razlogov za zavrnitev odbor za pritožbe zavezan utemeljiti svojo odločbo na vseh dejanskih in pravnih elementih, ki jih je zadevna stranka predložila, bodisi v postopku pred enoto, ki je odločala na prvi instanci, bodisi pod edinim pogojem odstavka 2 istega člena v zvezi z elementi, ki so bili prepozno navedeni, v pritožbenem postopku.

Zato funkcionalna kontinuiteta, ki obstaja med različnimi instancami Urada, ne povzroči, da stranki, ki pred enoto, ki odloča na prvi instanci, ni predložila nekaterih dejanskih ali pravnih elementov v določenem roku, ne bi bilo dopustno na podlagi člena 74(2) Uredbe št. 40/94 sklicevati se na navedene elemente pred odborom za pritožbe. Funkcionalna kontinuiteta nasprotno povzroči, da je taki stranki dopustno sklicevati se na navedene elemente pred odborom za pritožbe, pod pogojem, da se pred to instanco upošteva člen 74(2) navedene uredbe.

(Glej točko 37.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, ki so sestavljene izključno iz znakov ali označb, ki lahko služijo za opis značilnosti proizvoda – Besedni znamki DigiFilm in DigiFilmMaker

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(c))

Summary

Besedna znaka DigiFilm in DigiFilmMaker – oba prijavljena kot znamka Skupnosti za blago, opredeljeno kot „mediji shranjevanja, nosilci zapisa, zlasti optični nosilci zapisa, še posebej CD ROM, vsi navedeni proizvodi, na katerih so shranjene fotografije; fotografski aparati in filmske kamere (vključeni v razred 9); naprave za snemanje, prenos in reprodukcijo zvoka ali slike; naprave za obdelavo podatkov; računalniki; računalniški programi“, iz razreda 9 Nicejskega aranžmaja ter storitve kot „opis nosilcev zapisa, zlasti digitalnih podatkov, zlasti slikovnih podatkov; izdelava fotografij; tiskanje fotografij; izkoriščanje storitev ‚tiskanje prek spleta‘ za fotografije“ iz razreda 42 Nicejskega aranžmaja, ter dodatno za znamko DigiFilmMaker blago kot „naprave in avtomati za opis nosilcev zapisa, zlasti naprave za prenos digitalnih podatkov (zlasti slikovnih podatkov) na nosilce zapisa (zlasti CD ROM i)“ prav tako iz razreda 9 – z vidika povprečno angleško govorečih potrošnikov, ki so normalno obveščeni in pozorni in ki tvorijo zadevno javnost, opisujeta sporne proizvode in storitve v smislu člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94, ker za zadevno javnost obstaja neposredna in dejanska zveza med znakoma DigiFilm in DigiFilmMaker ter spornimi proizvodi in storitvami.

Kajti po eni strani je treba glede elementov zahtevane znamke ugotoviti, da je „digi“ okrajšava za besedo „digital“ (številčen), ki se zdaj zlasti v angleščini uporablja za digitalno tehniko, „film“ je angleška beseda, ki v tem in številnih drugih jezikih označuje tako filmski material kot dokončano delo ali njegovo ustvarjanje, in nazadnje da angleška beseda „maker“ (proizvajalec, producent) v tem primeru skupaj z besedo „film“ označuje ustvarjalca filmov, po potrebi pa tudi napravo, ki se uporablja za proizvodnjo filmov. Po drugi strani, če se prijavljeno znamko obravnava v njeni celoti, prijavljeni znamki nikakor ne presežeta vsote svojih elementov, prav tako pa v primerjavi z elementi nista niti nova jezikovna stvaritev z lastnim pomenom.

(Glej točke od 28 do 30, 33 in 38.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke, ki je registrirana za enako ali podobno blago ali storitve – Verjetnost zmede s prejšnjo znamko – Figurativna znamka monBeBé in besedna znamka bebe

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 8(1)(b))

Summary

1. Za povprečnega nemškega potrošnika obstaja verjetnost zmede med figurativnim znakom, sestavljenim iz besednega elementa „monBeBé“, v katerem so izmenično uporabljene velike in male črke, beseda pa je postavljena v črn ovalen okvir, katerega registracija kot znamke Skupnosti se zahteva za plenice iz razreda 5 v smislu Nicejskega aranžmaja, in besednimi znamkami bebe, ki so bile v Nemčiji prej registrirane kot mednarodna znamka, ki med drugim velja v Italiji, Avstriji in državah Beneluksa za proizvode za nego kože in telesa in kozmetične izdelke iz razreda 3 tega aranžmaja, saj so podani podobnost med zadevnimi proizvodi, vidna in pojmovna podobnost ter določena slišna podobnost med nasprotujočima si znakoma ter velik razlikovalni učinek prejšnje nacionalne znamke, pridobljen z uporabo.

(Glej točki 69 in 86.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza

(člen 288, drugi odstavek, ES)

2. Javna naročila Evropskih skupnosti – Sklenitev naročila na podlagi javnega razpisa – Pooblastila institucij v postopku oddaje javnega naročila – Navzkrižje interesov med enim od ponudnikov in članom odbora za oceno ponudb – Diskrecijska pravica Komisije – Omejitve – Kršitev načel dobrega upravljanja in enakega obravnavanja – Odgovornost Skupnosti

(člen 288 ES)

3. Javna naročila Evropskih skupnosti – Razpisni postopek – Stroški ponudnika – Pravica do odškodnine – Neobstoj – Izjema – Kršitev prava Skupnosti

Summary

1. Pravo Skupnosti priznava pravico do odškodnine, če so izpolnjeni trije pogoji, to so, da kršeno pravno pravilo posameznikom podeljuje pravice, da je kršitev dovolj resna in da obstaja neposredna vzročna zveza med kršitvijo obveznosti, ki velja za storilca, in škodo, nastalo prizadetim osebam.

(Glej točko 31.)

2. Na področju javnih naročil mora Komisija na podlagi načel dobrega upravljanja in enakega obravnavanja, ko se odkrije navzkrižje interesov med članom odbora za oceno ponudb in enim od ponudnikov, z vso potrebno skrbnostjo ter na podlagi vseh ustreznih podatkov pripraviti in sprejeti odločitev o nadaljevanju postopka oddaje zadevnega naročila. Komisija mora namreč v vseh fazah postopka s povabilom k oddaji ponudb poskrbeti, da se spoštuje enako obravnavanje in s tem enake možnosti vseh ponudnikov.

V zvezi s tem ima diskrecijo o tem, katere ukrepe je treba sprejeti v zvezi s potekom postopka. Kljub temu pa Komisija, če ne opravi preiskave glede morebitnega usklajevanja med enim od ponudnikov in članom odbora za oceno ponudb, očitno in grobo krši omejitve te diskrecije. Zato ravno nezakonito, kar je lahko podlaga za odgovornost Skupnosti.

(Glej točke 75, 77, 79 in 93.)

3. Gospodarski subjekti morajo nositi ekonomska tveganja, ki so del njihove dejavnosti, ki v okviru postopka javnega razpisa med drugim vključujejo stroške za pripravo ponudbe. Tako nastale izdatke krije podjetje, ki se je odločilo sodelovati v postopku, kajti možnost, da se poteguje za naročilo, ne pomeni gotovosti, da mu bo naročilo oddano. Iz tega sledi, da stroški, ki jih je imel ponudnik zaradi sodelovanja pri javnem razpisu, načelno niso škoda, ki se lahko nadomesti z dodelitvijo odškodnine.

Kljub temu člena 24 splošnih predpisov o povabilih k oddaji ponudb in dodeljevanju naročil, ki se financirajo iz skladov Phare in Tacis, ni mogoče uporabiti brez tveganja, da bi ogrozil načeli pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo, kadar kršitev prava Skupnosti pri vodenju postopka s povabilom k oddaji ponudb vpliva na možnosti ponudnika za dodelitev naročila. Če je bilo poseženo v možnosti ponudnika, mora biti temu priznana odškodnina za škodo, ki zadeva stroške, prikazane za sodelovanje v postopku.

(Glej točke od 98 do 102.)
90

Posledično je treba za določitev dela odškodnine, ki ustreza pravicam do pokojnine, določiti za vsako tožečo stranko datum njene prve dejanske zaposlitve s strani JET, ki je lahko tudi pred obdobjem, za katero so tožeče stranke upravičene do odškodnine, pri čemer odškodnina za izgubo pravic do pokojnine za največ pet let ustreza obdobju, za katero so tožeče stranke upravičene do odškodnine. Zgoraj omenjeno obdobje petih let ne pomeni edinega obdobja, za katero jim pripadajo te pravice. Dejansko se te pravice do pokojnine pridobijo na podlagi celotnega obdobja, v katerem je vsaka tožeča stranka delala za JET, temu ustrezne pravice pa se nato sorazmerno zmanjšajo na dolžino obdobja, za katero so tožeče stranke upravičene do odškodnine, ki se navezuje na celotno delovno obdobje, v skladu z zgoraj navedeno obrazložitvijo vmesne sodbe.
126

Poleg tega, tudi če se prizna, da je bila oprostitev davkov za občinska podjetja uvedena pred začetkom veljavnosti Pogodbe ES in da je ostala v veljavi do leta 1995, pa se družbe iz zakona št. 142/90 bistveno razlikujejo od občinskih podjetij. Razširitev davčnih ugodnosti, ki so obstajale za občinska in posebna podjetja, na novo kategorijo prejemnikov, kot so družbe iz zakona št. 142/90, pomeni spremembo, ki jo je mogoče ločiti od prvotne ureditve. Kot je navedeno v sodbi Consiglio di Stato št. 4586 z dne 3. septembra 2001, namreč obstajajo zakonske razlike med družbami iz zakona št. 142/90 in občinskimi podjetji, zlasti zaradi dejstva, da za prve ne velja stroga ozemeljska omejitev, ki velja za druge, in da so področja delovanja prvih precej širša. Kot je že bilo poudarjeno v točki 96 zgoraj, imajo tako družbe iz zakona št. 142/90 možnost delovanja zunaj referenčnega ozemlja v Italiji in tujini ter na področjih, ki niso področja javnih služb iz njihovih statutov, razen če jim to močno zmanjšuje vire in sredstva in lahko škoduje referenčni skupnosti.
Fizična ali pravna oseba, ki ni naslovnik odločbe, lahko trdi, da jo ta odločba posamično zadeva, le če nanjo vpliva zaradi nekaterih njenih posebnih značilnosti ali zaradi dejanskega položaja, zaradi katerega se razlikuje od vseh drugih oseb, in jo torej individualizira podobno kot naslovnika te odločbe.

Podjetje praviloma ne more vložiti tožbe za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, ki prepoveduje sektorski sistem pomoči, če ga ta odločba zadeva samo zaradi njegove pripadnosti zadevnemu sektorju in statusa morebitnega prejemnika iz navedenega sistema. Taka odločba je namreč za tožečo stranko splošni ukrep, ki se uporablja za objektivno določene položaje in ima pravne učinke za kategorijo oseb, ki so določene splošno in abstraktno.

Vendar zadevna odločba podjetje posamično zadeva in je njegova tožba zoper to odločbo dopustna, če ga zadevna odločba v tej zadevi ne zadeva samo kot podjetje v obravnavanem sektorju, ki je potencialni prejemnik iz zadevnega sistema pomoči, ampak tudi kot dejanskega prejemnika individualne pomoči, ki je bila dodeljena iz naslova tega sistema in za katerega je Komisija odredila vračilo.

(Glej točke od 42 do 44.)
Keywords

Summary



Keywords

Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza z ravnanjem institucije ali organa Skupnosti – Neobstoj enega pogoja – Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti

(člen 188, drugi odstavek, AE)

Summary

Nastanek nepogodbene odgovornosti Skupnosti v smislu člena 188, drugi odstavek, AE in uveljavitev pravice do nadomestila sta odvisna od podanosti celote pogojev v zvezi z nezakonitostjo očitanega ravnanja institucije Skupnosti, resničnostjo škode in obstojem vzročne zveze med ravnanjem in zatrjevano škodo. Glede tega so lahko samo akti ali ravnanja, ki jih je mogoče pripisati instituciji ali organu Skupnosti, podlaga za odgovornost Skupnosti. Tožbo je treba v celoti zavrniti, če eden od teh pogojev ni izpolnjen, pri čemer ni treba obravnavati drugih pogojev.

(Glej točke od 41 do 43.)
Glede lastnosti zadevnih proizvodov so figurativni znaki, ki predstavljajo, prvič, konjenika s kijem in kralja mečev (dve tako imenovani španski karti) ter, drugič, meč (simbol, ki se uporablja za predstavitev barve meča pri teh kartah), ki so bili registrirani kot znamke Skupnosti za „igralne karte“ iz razreda 16 v smislu Nicejskega aranžmaja, za povprečnega normalno osveščenega in preudarnega potrošnika, zlasti v Španiji, opisne narave v smislu člena 7(1)(c) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti.

Tako prva dva znaka, risbi konjenika s kijem in kralja z mečem, ciljno javnost takoj spomnita na igralne karte, tudi če del te javnosti nujno ne pozna španskih igralnih kart, saj vsi, ki so igrali s katero koli vrsto kart, v teh risbah zaznajo igralno karto. Tretji znak — meč -potencialnega potrošnika, uporabnika igralnih kart, vsaj v Španiji, spomni na eno od barv seta španskih igralnih kart. Poleg tega bi lahko registracija zadevnih znakov preprečila registracije ali uporabo drugih risb barve meča ali igralnih kart, ki ustrezajo konjeniku s kijem in kralju mečev španskih igralnih kart.

(Glej točke 47, 53, 56 in 57.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali razglasitev ničnosti – Absolutni razlogi za ničnost – Znamke, ki nasprotujejo javnemu redu ali sprejetim moralnim načelom – Presoja zgolj na temelju preizkusa znamke v povezavi s proizvodi in storitvami, ki jih zajema – Okoliščine, ki se nanašajo na vedenje imetnika znamke – Neupoštevnost

(Uredba Sveta (ES) št. 40/94, člen 7(1)(f))

Summary

Da bi se presodilo, ali znamka Skupnosti krši javni red ali sprejeta moralna načela v smislu člena 7(1)(f) Uredbe št. 40/94, kar lahko v skladu s členom 51(1)(a) te uredbe povzroči razglasitev ničnosti, je treba preučiti samo znamko, to pomeni znak v povezavi s proizvodi ali storitvami, za katere je bila znamka registrirana. Iz različnih pododstavkov člena 7(1), če se jih bere skupaj, namreč izhaja, da ti veljajo za značilnosti, ki jih ima prijavljena znamka sama, in ne za okoliščine, ki se nanašajo na vedenje imetnika znamke.

Iz tega sledi, da se okoliščine, da imetnik znamke Skupnosti v državi članici ni upravičen ponujati in oglaševati storitev, ki so zajete z znamko, nikakor ne more šteti, kot da se v smislu omenjene razlage nanaša na značilnosti, ki jih ima znamka sama. Ta okoliščina torej ne more povzročiti, da znamka sama nasprotuje javnemu redu ali sprejetim moralnim načelom.

(Glej točke od 27 do 29.)
Keywords

Summary



Keywords

Lastna sredstva Evropskih skupnosti – Povračilo ali odpust uvoznih ali izvoznih dajatev – Člen 13 Uredbe št. 1430/79 – Pojem „uvozna ali izvozna dajatev“ – Znesek, dolgovan zaradi neizvoza sladkorja C – Izključitev – Zavrnitev zahtevka za odpust – Kršitev člena 13, načel enakosti ali pravne varnosti ali domnevnega načela pravičnosti – Neobstoj

(uredbi Sveta št. 1430/79, členi 1, 13 in 14, ter št. 1785/81, člen 26; Uredba Komisije št. 2670/81, člen 3)

Summary

Dajatev, katere plačilo se zahteva od proizvajalca sladkorja na podlagi člena 26 Uredbe št. 1785/81 o skupni ureditvi trgov za sladkor in člena 3 Uredbe št. 2670/81 o podrobnih izvedbenih pravilih glede proizvodnje sladkorja, ki presega kvoto, zaradi neprodaje določenih količin sladkorja C zunaj Skupnosti, ni uvozna ali izvozna dajatev v smislu členov 13 in 14 Uredbe št. 1430/79 o povračilu ali odpustu uvoznih ali izvoznih dajatev, ki nudita možnost takšnega povračila ali odpusta v posebnih primerih, ko iz okoliščin izhaja, da zainteresirani stranki ni mogoče očitati niti goljufivega ravnanja niti velike malomarnosti. Omenjeni znesek namreč ni niti carina, niti dajatev z enakim učinkom kot carina, niti kmetijska dajatev v smislu člena 1(2)(a) in (b) Uredbe št. 1430/79. Prav tako pa ob upoštevanju namena ali načina izračuna te dajatve ni mogoče šteti, da se je ta spremenila v uvozno dajatev, ker za razliko od slednje predstavlja kazen, ki je predvsem odvračilne narave in katere cilj je zagotoviti spoštovanje prepovedi trženja sladkorja C na notranjem trgu.

Odločba Komisije, ki zahtevo za odpust omenjenega zneska na podlagi člena 13 Uredbe št. 1430/79 razglaša za nedopustno, torej ne krši zgoraj navedenih določb. Taka odločba prav tako ne krši načel enakosti in pravne varnosti, niti domnevnega načela pravičnosti.

(Glej točke 38, 44, 45, 47, 58, 61 in 62.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Pritožbeni postopek – Tožba pred sodiščem Skupnosti – Vloga, s katero se začne postopek – Obličnostne zahteve – Tožbeni razlog, ki niso bili navedeni v tožbi – splošno sklicevanje na druge dokumente – Nedopustnost

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, členi. 44(1), 130(1), in 132(1))

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Beseda „bestpartner“

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(b))

Summary

1. V skladu s členom 44(1) Poslovnika Sodišče prve stopnje, ki se uporablja v zadevah intelektualne lastnine, na podlagi členov 130(1) in 132(1) tega Poslovnika, čeprav se lahko vsebina tožbe v določenih točkah opre in dopolni s sklicevanjem na določene izvlečke priloženih listin, splošno sklicevanje na druge dokumente ne more nadomestiti pomanjkanja pravnih navedb v sami tožbi, ki morajo biti, v skladu z zgoraj navedenimi določbami, vsebovani v sami tožbi. Zato je tožba, kolikor se sklicuje na pisne vloge, ki jih je tožeča stranka vložila pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), nedopustna, če to splošno sklicevanje ni v zvezi s katerim izmed tožbenih razlogov v tožbi.

(Glej točko 16.)

2. Brez slehernega razlikovalnega učinka, z vidika angleško govoreče javnosti Skupnosti, ki ga določa člen 7(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki Skupnosti, je besedni znak „bestpartner“, katerega registracija se zahteva za zavarovalniške in finančne storitve ter storitve obdelave podatkov na internetu iz razredov 36, 38 in 42 v smislu Nicejskega aranžmaja. Dejansko sta besedi „best“ in „partner“ generični besedi, ki preprosto označujeta kakovost storitev, ki jih podjetja ponujajo svojim naročnikom in povezani zapis teh besed brez grafične ali vsebinske spremembe znaku kot celoti ne doda nobene značilnosti, zaradi katere bi upoštevna javnost storitve prijavitelja lahko razlikovala od storitev drugih podjetij.

(Glej točke 24, 26-27.)