ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Drugi tožbeni razlog: utemeljenost trditev, napačna uporaba členov 14 in 37 Direktive 2004/17/ES na področju oddaje naročil storitev, neobstoj preiskave in pomanjkljiva obrazložitev izpodbijanega akta, napačna uporaba člena III.7(1), (4) in (6) Priloge III k odločbi D/207630 iz leta 2008 in napačna uporaba člena III.7(1), (4) in (6) Priloge III k Odločbi D/7181 iz leta 2010, posledično neupravičeno znižanje povračila za projekte, ker naj družba Terma domnevno ne bi pravilno formalno izvedla postopkov na področju oddaje naročil. — V zvezi s tem tožeča stranka zlasti navaja, da ni mogoče šteti, da je vključitev klavzule o možni oddaji naročil v okvirne sporazume, ki sta jih sklenili družbi Terna in CESI po končanem postopku s pogajanji brez predhodne objave javnega razpisa, v nasprotju z Direktivo 2004/17/ES, prav tako pa se ni mogoče veljavno sklicevati na kakršen koli indic o neobstoju razlogov tehnične narave, ki bi dovoljevali oddajo naročila določenemu gospodarskemu subjektu. — Akt naj bi vseboval napako v zvezi z napačno opredelitvijo razmerja med okvirnim sporazumom in posameznimi pogodbami, ki jih je družba TERNA poverila družbi CESI.
1.

Naloženi pavšalni popravek v neto znesku 609 337,80 EUR in uporabljena metoda izračuna sta v nasprotju s členom 31(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike in smernicami iz dokumenta Komisije VI/5330/97 z dne 23. decembra 1997 (Smernice v zvezi z izračunom finančnih posledic ob pripravi odločbe o potrditvi obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS) ter z dokumentom AGRI-64043-2005 (Commission Communication on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of cross-compliance control systems implemented by Member States), saj ni primerno uporabiti pavšalne ocene, glede na to, da je Kraljevina Španija predložila natančno oceno dejanskega tveganja za sklad. Izvedbeni ukrep Komisije poleg tega, da ni pravilen, tudi ni sorazmeren in utemeljen.
3.

Tretji pritožbeni razlog: kršitev prava Unije in zlasti sodne prakse v zvezi s členom 34 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) in dolžnosti skrbnega ravnanja, ker je Sodišče za uslužbence menilo, da sta poskusno delo in ocenjevanje potekala v običajnih pogojih, čeprav so pritožnika ocenjevali zunanji svetovalci in ni imel zagotovljenega mentorstva.
SL Uradni list Evropske unije C 337/38

Tožba, vložena 20. avgusta 2015 – Lotte/UUNT – Kuchenmeister (KOALA LAND)

(Zadeva T-479/15)

(2015/C 337/43)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japonska) (zastopnika: M. Knitter in S. Schicker, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Kuchenmeister GmbH (Soest, Nemčija)

Podatki o postopku pred UUNT

Prijavitelj: tožeča stranka

Zadevna sporna znamka: Besedna znamka Skupnosti „KOALA LAND“ – Prijva št. 10 766 723

Postopek pred UUNT: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 4. junija 2015 v zadevi R 815/2014-1

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo, izdano tožeči stranki dne 23. junija 2015, glede prijave EU-znamke št. 10 766 723 „KOALA LAND“ razveljavi;

— UUNT naloži plačilo stroškov tega postopka.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009;

— kršitev člena 15(1)(a) Uredbe št. 207/2009;

— kršitev pravila 22(3) Uredbe št. 2868/95;
1.

Prvi razlog se nanaša na neobstoj obrazložitve, saj je tožena stranka sklepa o razveljavitvi z dne 29. maja 2015 in 11. junija 2015 obrazložila zgolj s tem, da je bila v ostalih ponudbah, ki jih je prejela in med katerimi je tudi ponudba tožečih strank, bistveno presežena ocenjena vrednost naročila, na katero se je naročnik sprva oprl, ne da bi to vrednost navedel v navedenih sklepih. Tožena stranka naj bi omenjeno ocenjeno vrednost navedla šele v dopisu, datiranem po 18. juniju 2015.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 20 Direktive 2006/42/ES, ki določa, da je treba vsak omejevalni ukrep, sprejet na podlagi te direktive „natančno utemeljiti“ in „o takem ukrepu se čim prej uradno obvesti zadevno stranko in se jo hkrati obvesti o pravnih sredstvih, ki jih ima po veljavni zakonodaji zadevne države članice in o rokih, ki veljajo za ta pravna sredstva“. — Tožeča stranka očita, da je bilo po tem, ko ni bila obveščena o sprejetju omejevalnega ukrepa zoper njo s strani latvijskih organov, z izpodbijanim sklepom ugotovljeno, da je bil ukrep, ki močno omejuje njeno pravico do obrambe, sprejet v postopku, ki ni bil izveden pravilno in ki ga bremenijo velike nepravilnosti, tudi formalne narave.
—

Tožeča stranka trdi, da so bila s sprejetjem izpodbijane odločitve kršena pravna načela EU, in sicer pravica do izjave, pravica do odgovora in replike, pravica do obrambe, pravica do obveščenosti in pravica do dobrega upravljanja. Tožeča stranka trdi, da je neposredna posledica kršitve teh procesnih pravic ta, da je izpodbijana odločba izpodbojna in nična. Povedano drugače, tožeča stranka trdi, da če ECHA ne bi kršila njenih procesnih pravic, bi bil izid postopka bistveno drugačen.
—

Komisija je napačno uporabila pravo in storila očitno napako pri presoji, ko je ugotovila, da družbi Novácke chemické závody, a.s. v konkurze (NCHZ) ni bila dodeljena nobena korist, medtem ko so se njene dejavnosti nadaljevale po odločbi odbora upnikov in zavarovanih upnikov. Komisija je prav tako napačno uporabila pravo in storila očitno napako pri presoji, ko je ugotovila, da odločbe odbora upnikov in zavarovanih upnikov o nadaljevanju dejavnosti družbe NCHZ ni mogoče pripisati državi.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila načela enakega obravnavanja, dobrega upravljanja in zaupanja v pravo, kot so določena v Uredbi Sveta št. 1605/2002 (v nadaljevanju: finančna uredba) in v Praktičnem vodiču po postopkih javnih naročil v okviru zunanjih ukrepov EU (v nadaljevanju: PRAG), ker ni ustrezno nadzorovala postopka javnega razpisa, hitro opravila preiskave in posredovala popolne informacije o obravnavi pritožbe, ki jo je vložila družba Vakakis;
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da izpodbijani sklepi in uredbe Sveta vodijo v kršitev temeljnih pravic tožečih strank, ki so varovane na podlagi Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in/ali Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in ki vključujejo pravico tožečih strank do dobrega upravljanja, pravico do obrambe, obveznost obrazložitve in domnevo nedolžnosti, pravico do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja, svobodo gospodarske pobude ter lastninsko pravico.
SL Uradni list Evropske unije C 279/38

Tožba, vložena 29. maja 2015 – Alcogroup in Alcodis/Komisija

(Zadeva T-274/15)

(2015/C 279/47)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Alcogroup (Bruselj, Belgija); in Alcodis (Bruselj) (zastopniki: P. de Bandt, J. Dewispelaere in J. Probst, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— izpodbijana sklepa razglasi za nična;

— Komisiji naloži plačilo vseh stroškov tega postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata en tožbeni razlog, ki se nanaša to, da naj bi Komisija s sprejetjem in izvršitvijo izpodbijanih sklepov kršila njuni pravici do obrambe in do nedotakljivosti stanovanja ter načeli dobrega upravljanja in sorazmernosti.
6.

Šesti tožbeni razlog: kršitev primarnega prava zaradi kršitve temeljne pravice do dostopa do dokumentov na podlagi člena 42 Temeljne listine Evropske unije in zahteve po preglednosti v skladu s členom 15(3) PDEU — Tožeča stranka trdi, da je zahtevo za dostop do želenih dokumentov (podredno) mogoče izpeljati in zagotoviti neposredno iz primarnega prava. Celovita zavrnitev dostopa naj bi pomenila nesorazmeren poseg v temeljno pravico dostopa do dokumentov v skladu s členom 42 Temeljne listine Evropske unije. Uredbo št. 1049/2001 bi bilo treba razlagati v luči pomena teh temeljnih pravic in zahteve po preglednosti iz člena 15(3) PDEU.
—

EBA naloži, da povrne škodo, ki je nastala tožečim strankam s tem, da jim ni bila dana možnost za sklenitev okvirne pogodbe EBA/2014/06/OPS/SER/RT za del 1, pri čemer ocenjujejo, da ta škoda ex aequo et bono znaša tristotisoč EUR (3 00 000 EUR), skupaj z obrestmi od razglasitve sodbe, oziroma v višini, ki se Splošnemu sodišču zdi primerna, in
SL Uradni list Evropske unije C 262/35

Tožba, vložena 12. junija 2015 – Italija/Komisija

(Zadeva T-313/15)

(2015/C 262/47)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnika: P. Gentili, avvocato dello Stato, in G. Palmieri, zastopnica)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— obvestilo o javnem natečaju EPSO/AD/301/15 – Administratorji (AD 5) razglasi za nično;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Navedeni tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki kot v zadevi T-17/15, Italijanska republika/Komisija (UL C 81, str. 27).
—

razglasi za nično implicitno odločbo Evropske centralne banke (ECB), sprejeto 4. marca 2015 na podlagi člena 8(3) Sklepa ECB/2004/3 (implicitna odločba), da ne bo odobrila popolnega dostopa do sklepa ECB z dne 1. avgusta 2014, da bo začasno razveljavila status banke Banco Espírito Santo S.A. kot stranke v denarni politiki Eurosistema in navedeni banki naložila, naj v celoti poplača svoj dolg v Eurosistem do zneska 10 bilijonov EUR, ter vse dokumente, ki jih ima ECB in ki so kakor koli povezani z navedeno odločbo;
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe, pravice do predhodnega zaslišanja in pravico do poštenega sojenja.
—

napačni razlaga in uporaba člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009;
SL Uradni list Evropske unije C 198/42

Tožba, vložena 17. aprila 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici in drugi/Komisija

(Zadeva T-188/15)

(2015/C 198/57)

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Tožeče stranke: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arzano, Italija); Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Italija); Actv SpA (Benetke, Italija); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Italija); Asstra Associazione Trasporti (Rim, Italija) in Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rim) (zastopnik: M. Malena, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj za nične razglasi tiste točke in dele izpodbijane odločbe, ki so predmet tožbe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim, ki se navajajo v zadevi T-187/15, Compagnia Trasporti Pubblici in drugi/Komisija.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev pravic tožeče stranke in načel, izhajajočih iz Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter Listine Evropske unije o temeljnih pravicah Tožeča stranka trdi, da so z izpodbijanim sklepom in postopkom tožene stranke, ki je privedel do njegovega sprejetja, kršene njene pravice in načela, izhajajoča iz Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti načelo pravne varnosti, pravica do poštenega sojenja in pravica do nemotenega uživanja lastnine.
2.

Drugi tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo člena 11 Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006 z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 171, str. 60), v zvezi s kršitvijo Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006 z dne 20. februarja 2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti in spremembi Uredbe (ES) št. 1290/2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 58, str. 42) in Uredbe Komisije (ES) št. 968/2006 z dne 27. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti (UL L 176, str. 32) ter v zvezi s kršitvijo sodbe Sodišča z dne 14. novembra 2013 v združenih zadevah C-187/12, C-188/12 in C-189/12, SFIR in drugi (EU:C:2013:737)
—

Izpodbijana odločba in Odločba 2006/776 naj bi bili v nasprotju z načelom sorazmernosti, ker se Estonija nasproti posameznikom ne more sklicevati na Uredbo (ES) št. 60/2004 (3) in so obveznosti Estonije na podlagi teh odločb omejene na plačilo v proračun Unije in naj ne bi omogočali dosego ciljev, ki jim sledi sistem izločanja presežnih količin sladkorja.
2.

Drugi tožbeni razlog: nemožnost uporabe Smernic o državni pomoči za varstvo okolja in energijo (the Environmental and Energy State Aide Guidelines – Smernice), ki so upoštevne za načrt prilagoditve Tožeča stranka trdi, da se Smernice, ki so v skladu s členom 3 spornega sklepa tožene stranke upoštevne za določitev zneska, ki ga je treba vrniti, in ki se uporabljajo od 1. julija 2014, ob upoštevanju načela zakonitosti delovanja uprave, ki velja na ravni EU, ne uporabljajo za zadevne instrumente sistema dajatve EEG in zlasti posebno ureditev nadomestil iz EEG 2012, saj ti ne pomenijo pomoči.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev načela zakonitosti in lojalnega sodelovanja ter kršitev načel varstva zaupanja v pravo (legitimna pričakovanja) in patere legem quam ipse fecisti Tožeča stranka v zvezi s tem zatrjuje, da do izpodbijane finančne korekcije in spora v zvezi z izpodbijanim sklepom ne bi prišlo, če bi Komisija pred 8. avgustom 2008 – ko je tožeča stranka odobrila spremembo načrta prestrukturiranja, ki je zadevala ohranitev silosov – odgovorila na pisno vprašanje tožeče stranke glede ohranitve posameznih stavb, če bi spremenila in dopolnila Uredbo (ES) št. 968/2006 (1), če bi po prejetju obvestila o spremembi načrta prestrukturiranja tožečo stranko obvestila o domnevni nepravilnosti v zvezi z ohranitvijo silosov ali če bi vse države članice pisno obveščala o razlagi nejasnih določb upoštevne zakonodaje.
SL Uradni list Evropske unije C 89/42

Tožba, vložena 27. januarja 2015 — ASPLA in Armando Álvarez/Sodišče Evropske unije

(Zadeva T-40/15)

(2015/C 089/51)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Tožeči stranki: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Španija) in Armando Álvarez, SA (Madrid, Španija) (zastopniki: M. Troncoso Ferrer, odvetnik, in C. Ruixó Claramunt in S. Moya Izquierdo, odvetnika)

Tožena stranka: Splošno sodišče Evropske unije

Predlogi

Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:

— Sodišču Evropske unije naloži, da poravna škodo, ki jo je Splošno sodišče povzročilo tožečima strankama s kršitvijo člena 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in sicer naj plača znesek 3 4 95 038,66 EUR, povečan za kompenzacijske in zamudne obresti po stopnji Evropske centralne banke, zvišani za dve odstotni točk, in sicer od dneva vložitve tožbe;

— posledično, Sodišču Evropske unije naloži plačilo stroškov;

— podredno, Evropski komisiji naloži, da poravna škodo, ki jo je Splošno sodišče povzročilo tožečima strankama s kršitvijo člena 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, in sicer naj plača znesek 3 4 95 038,66 EUR, povečan za kompenzacijske in zamudne obresti po stopnji Evropske centralne banke, zvišani za dve odstotni točk, in sicer od dneva vložitve tožbe, in

— posledično, Sodišču Evropske unije naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki zatrjujeta, da je prišlo do zamude pri odločanju glede tožb, ki sta jih vložili v zadevah T-76/06, ASPLA/Komisija, in T-78/06, Armando Álvarez/Komisija, v katerih sta bili izrečeni sodbi 16. decembra 2011, glede pritožb pa 22. maja 2014.

Tožeči stranki v podporo tožbi zatrjujeta kršitev člena 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, določbe, ki po njunem mnenju potrjuje načelo učinkovitega sodnega varstva, ki je splošno načelo prava Evropske unije.

Menita, da sta obstoj ravnanja, ki je v nasprotju z navedeno določbo, in posledično kršitev načela učinkovitega sodnega varstva dovolj dokazana s sodbama Sodišča v zadevah C-58/92 P, Groupe Gascogne/Komisija, in C-50/12 P, Kendrion NV/Komisija. V zvezi s tem poudarjata, da sta bili sankcionirani z isto odločbo kot družbi Kendrion in Groupe Gascogne. Tako kot zadnjenavedeni sta vložili tožbo zoper to odločbo ter sta bili v postopku pred Splošnim sodiščem deležni zelo podobnega, celo skoraj enakega obravnavanja, kakršno je bilo pred Sodiščem v dveh zgoraj navedenih zadevah, pri čemer ni bilo spoštovano sojenje v razumnem roku.
1.

Prvi tožbeni razlog: Komisija je kršila pravico tožeče stranke do izjave, zlasti s tem, da ni sprejela novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. Tožeča stranka trdi, da: — Komisija ni predložila dokaza, ki bi tožeči stranki omogočil ugotoviti grajano ravnanje in ustrezno obrambo; — je Komisija kršila postopkovne pravice družbe Infineon s predložitvijo ključnih dokazov na zadnji stopnji in se tako družba Infineon ni mogla braniti z izčrpnim odgovorom na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah ter ni imela možnosti zavrnitve dokazov, ki so se zoper njo uporabili na ustni obravnavi; in — nekaj dokumentov, na katere se opira Komisija, ni bilo razkritih družbi Infineon in jih ni mogoče uporabiti zoper njo.
—

člen 3 izpodbijanega sklepa razglasi za ničen v delu, v katerem je Komisija odločila, da ukrepi, ki jih je Belgija nezakonito izvršila, v nasprotju s členom 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije v korist BSCA na podlagi pogodbe o podkoncesiji z dne 15. aprila 2002 med SOWAER in BSCA in aneksa št. 3 z dne 29. marca 2002 k pogodbi med regijo Valonijo in BSCA in na podlagi odločitve regije Valonije o vlaganju z dne 3. aprila 2003, od 4. aprila 2014 pomenijo državne pomoči, ki niso združljive z notranjim trgom v skladu s členom 107(1) navedene pogodbe;
SL Uradni list Evropske unije C 26/37

Tožba, vložena 14. novembra 2014 – Herbert Smith Freehills/Komisija

(Zadeva T-755/14)

(2015/C 026/48)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Herbert Smith Freehills LLP (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: P. Wytinck, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep Evropske komisije GESTDEM 2014/2070 z dne 24. septembra 2014 razglasi za ničen, in

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov tožeče stranke v tem postopku.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka želi s svojo tožbo doseči razglasitev ničnosti sklepa GESTDEM 2014/2070 z dne 24. septembra 2014, s katerim je Komisija zavrnila prošnjo tožeče stranke za dostop v skladu z Uredbo št. 1049/2001 (1) do določenih dokumentov v povezavi s sprejetjem Direktive 2014/30/EU (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov in razveljavitvi Direktive 2001/37/ES.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: Komisija naj bi kršila člen 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker noben od nerazkritih dokumentov, ki jih je označila Komisija, ne spada v okvir izjem v zvezi z varstvom sodnih postopkov.

2. Drugi tožbeni razlog: Komisija naj bi kršila člen 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker nekateri od narazkritih dokumentov, ki jih je označila Komisija, ne spadajo v okvir izjem v zvezi z varstvom pravnega svetovanja.

3. Tretji tožbeni razlog: Komisija naj bi kršila člen 4(2) Uredbe (ES) št. 1049/2001, ker je domnevala obstoj prevladujočega javnega interesa za razkritje dokumentov, ki so bili označeni v skladu z zahtevo tožeče stranke za dostop do dokumentov.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 1, zvezek 3, str. 331).

(2) UL L 127, 29.4.2014, str. 1.
2.

Drugi tožbeni razlog: Splošno sodišče je pristojno za celovit in vsebinski preizkus zakonitosti izpodbijanih ukrepov Unije s katerimi se udejanjajo resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov, s katerimi se nalagajo omejevalni ukrepi zoper tožečo stranko. Ta preizkus vključuje tudi, ali so razlogi na katere se je Svet oprl pri odločitvi da potrdi uvrstitev tožeče stranke na seznam utemeljeni in dovolj natančni in specifični.
1.

S prvim tožbenim razlogom zatrjuje, da je bilo kršeno načelo razumnega roka, ki vpliva na uveljavljanje pravice tožeče stranke do obrambe, ker je bila odločba z dne 22. septembra 2014, in sicer izpodbijani opomin, izdana dvanajst let po tem, ko je Parlament ugotovil svojo terjatev, ki jo ima do tožeče stranke.
—

člen 45(8) Uredbe Komisije (EU) št. 639/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1307/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ter o spremembi Priloge X k navedeni uredbi, v delu, v katerem vsebuje izraz „tako, da s seznama, ki je določen v skladu s členom 4(2)(c) Uredbe (EU) št. 1307/2013, izberejo vrste, ki so najbolj primerne z ekološkega vidika, in tako izločijo vrste, ki očitno niso avtohtone“, razglasi za ničen,
4.

Tožbeni razlogi od četrtega do dvanajstega se nanašajo na napake pri presoji in napačno uporabo prava, ker je Komisija prijateljske sporazume med tožečimi strankami na eni strani in družbami Niche, Matrix, Teva, Krka in Lupin na drugi napačno opredelila kot kršitve člena 101 PDEU. — Tožeče stranke trdijo zlasti, da se je Komisija – da bi sporazume o omejitvi opredelila „glede na predmet“ – oprla na tri tako široko opredeljene dejavnike, ki naj bi bili neupoštevni za razlikovanje med zakonitimi prijateljskimi sporazumi in protikonkurenčnimi sporazumi (obstoj prenosa vrednosti, ki proizvajalce generikov spodbuja k učinkovitim pogajanjem glede vsakršnega ekonomskega dobička, omejevanje konkurence s popolno omejitvijo tržne vrednosti proizvajalca generikov in potencialna konkurenca med strankami, ki izhaja iz neobstoja ovir, ki popolnoma onemogoča bodoči vstop proizvajalca generikov na trg.). — Poleg tega naj bi Komisija z izkrivljanjem zakonitega cilja in okvira sporazumov (zlasti z zavračanjem, navkljub resničnemu obstoju, resnih tehničnih in ureditvenih težav, ki proizvajalcem generikov ovirajo vstop na trg, ter obstoja vzporednih sporov) naredila številne napake pri presoji v okviru ugotovitve, da je bil cilj sporazumov omejevanje konkurence. — Nazadnje, presoja „učinkov“ sporazumov naj bi bila napačna zaradi protislovnosti razlogov in tega, da Komisija ni uporabila realnega hipotetičnega scenarija. Izpodbijani sklep naj bi namreč v celoti temeljil na ex-ante presoji hipotetičnih učinkov in naj bi skoraj reproduciral njeno analizo glede na predmet in s tem kršil sodno prakso, tako da je bil ugotovljen obstoj protikonkurenčnih dejanj, čeprav na trgu ni bilo dejanskih učinkov.
—

Pravo EU se ne uporabi za to zadevo in Komisija ni pristojna za sprejetje odločbe na podlagi člena 11(1) Uredbe št. 659/1999. V sklepu Komisije ni upoštevano, da je Romunija po mednarodnem pravu zavezana nemudoma izvršiti odločbo, ki jo je izdal ICSID in da mednarodnopravne obveznosti Romunije prevladajo nad pravom EU. S sklepom Komisije sta kršena člen 35(1) PDEU in člen 4(3) PEU, s katerima so priznane in varovane obveznosti Romunije na podlagi Konvencije ICSID in na podlagi dvostranskega investicijskega sporazuma med Švedsko in Romunijo.
4.

Četrti tožbeni razlog: kršitev obveznosti zadostne obrazložitve in preučitve vseh upoštevnih dejanskih in pravnih elementov ter kršitev načela dobrega upravljanja, zlasti zato, ker tožena stranka ni ustrezno pojasnila vseh razlogov, zaradi katerih naj pravni in dejanski elementi, ki jih je navedla tožeča stranka, ne bi dokazovali obstoj domnevne nezakonite državne pomoči, in ker ni podrobno utemeljila bistvene spremembe svojega stališča glede na prejšnje primere v zvezi z merilom pripisovanja ukrepov državi in izračunom cene za dobavo električne energije odjemalcu, kot je družba „Aluminium SA“, in ker tožena stranka ni opravila nobene vsebinske preiskave glede navedenih pritožb tožeče stranke.