Zadeva C‑483/14

KA Finanz AG

proti

Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Oberster Gerichtshof)

„Predhodno odločanje — Rimska konvencija — Pravo, ki se uporabi — Čezmejna združitev — Direktiva 78/855/EGS — Direktiva 2005/56/ES — Združitev s prevzemom — Varstvo upnikov — Prenos vseh sredstev in obveznosti prevzete družbe na prevzemno družbo“

Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 7. aprila 2016

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/56, uvodna izjava 3 in členi 2(2)(a), in 14(2)(a))

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 41 do 44.)

Iz člena 1(2)(e) Rimske konvencije z dne 19. junija 1980 o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih in iz poročila Maria Giuliana in Paula Lagarda, ki se nanaša na to konvencijo, izhaja, da se ta konvencija ne uporablja za združitev družb. (Glej točke od 50 do 52.)

Pravo Unije je treba razlagati tako, da je pravo, ki se uporabi po čezmejni združitvi s prevzemom za razlago, izvršitev obveznosti in načine prenehanja posojilne pogodbe, kakršna je posojilna pogodba o podrejenem posojilu, ki jo je sklenila prevzeta družba, tisto pravo, ki se je uporabljalo za pogodbe pred to združitvijo, in da so določbe, ki urejajo varstvo upnikov prevzete družbe, določbe nacionalne zakonodaje, pod katero je spadala ta družba. Na prvem mestu namreč v zvezi z učinkom združitve s prevzemom v smislu člena 2(2) Direktive 2005/56 o čezmejnih združitvah kapitalskih družb iz člena 14(2)(a) te direktive izhaja, da se s čezmejno združitvijo po datumu začetka veljavnosti te združitve vsa sredstva in obveznosti prevzete družbe prenesejo na prevzemno družbo. Združitev s prevzemom torej pomeni, da prevzemna družba v celoti pridobi prevzeto družbo, brez prenehanja obveznosti, ki bi jih lahko povzročila likvidacija, in vsebuje, brez novacije, nadomestitev prevzete družbe kot stranke vseh pogodb, ki jih je sklenila, s prevzemno družbo. Posledično se pravo, ki se je uporabljalo za te pogodbe pred združitvijo, uporablja tudi po združitvi. Na drugem mestu je treba glede varstva interesov upnikov v okviru čezmejne združitve navesti, da iz uvodne izjave 3 in člena 4 Direktive 2005/56 izhaja, da za družbo, ki sodeluje pri čezmejni združitvi, še naprej veljajo predpisi in formalnosti nacionalne zakonodaje, ki bi se uporabljala v primeru nacionalne združitve, zlasti glede varstva njenih upnikov. Iz tega izhaja, da so v primeru vpisa podrejenega posojila določbe, ki urejajo varstvo upnikov prevzete družbe, kot vpisnikov takega posojila, določbe nacionalne zakonodaje, pod katero je spadala ta družba pred združitvijo. (Glej točke od 57 do 61 ter točko 1 izreka.)

Vrednostni papirji, ki niso delnice, katerim pripadajo posebne pravice v smislu člena 15 Tretje direktive 78/855 o združitvi delniških družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2009/109, se poleg drugih vrednostnih papirjev nanašajo na obveznice, zamenljive za delnice, obveznice s pravico do prednostnega vpisa kapitala družbe, dividendne obveznice in vrednostne papirje s pravico do vpisa. Takšni vrednostni papirji so tisti, ki imetnikom zagotavljajo širše pravice, kot je zgolj povračilo dolžniških terjatev in dogovorjenih obresti. To velja med drugim zlasti za vrednostne papirje, ki imetnikom dajejo pravico do zamenjave za delnice ali pravico do udeležbe pri dobičku družbe izdajateljice. Ker vrednostni papirji, ki jih je prevzeta družba pred združitvijo izdala proti vpisu podrejenega dolga, njihovim imetnikom ne zagotavljajo širših pravic, kot je zgolj povračilo dolžniških terjatev in dogovorjenih obresti, načeloma ne spadajo na področje uporabe člena 15 Direktive 78/855, kar mora preveriti predložitveno sodišče. (Glej točke od 65 do 67.)