ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
68

Na drugem mestu, ugotoviti je treba, da se obravnavana zadeva tako kot zadeva, v kateri je bila izdana zgoraj v točki 44 navedena sodba Essent Netwerk Noord in drugi (EU:C:2008:413), nanaša na sredstva, namenjena financiranju zadevnega ukrepa, ki se pridobijo s stroški, naloženimi zasebnim subjektom na podlagi spremenjenega ÖSG, ki določa obvezno doplačilo, povezano z nakupom električne energije iz obnovljivih virov. Po analogiji s točkami od 43 do 47 sodbe Essent Netwerk Noord in drugi, navedene v točki 44 zgoraj (EU:C:2008:413), pa je treba šteti, da je navedeno doplačilo oziroma dodatni strošek primerljiv s parafiskalno dajatvijo, s katero je obdavčena električna energija v Avstriji in ki jo določi javni organ, in to v javnem interesu ter na podlagi objektivnega merila, to je glede na število prenesenih kilovatnih ur (kWh) električne energije. Kot Komisija poudarja v točki 68 obrazložitve izpodbijanega sklepa, sta količina električne energije iz obnovljivih virov, ki jo je treba kupiti, in cena določeni z zakonom, v členu 22b spremenjenega ÖSG pa je navedeno, da transferno ceno vsako leto določi pristojni avstrijski zvezni minister. Poleg tega Republika Avstrija ali Združeno kraljestvo nista trdila – in tudi v spisu nič ne kaže na to – da bi pobuda za obdavčenje v obliki zadevnega ukrepa prihajala od zavezancev za plačilo ali da bi družba ÖMAG delovala izključno kot instrument v shemi, ki bi jo ti zavezanci sami določili, ali da bi se navedeni zavezanci sami odločili za uporabo finančnih sredstev. Zato in po analogiji s točko 66 sodbe Essent Netwerk Noord in drugi, navedene v točki 44 zgoraj (EU:C:2008:413), je mogoče zadevne zneske opredeliti tako, da izhajajo iz državnih sredstev in so primerljivi s parafiskalno dajatvijo. Kar zadeva posebno vprašanje obstoja prednosti, ki bi izhajala iz pomoči v obliki oprostitev plačil parafiskalne dajatve, in selektivnosti take prednosti (glej v tem smislu sodbo z dne 7. marca 2012, British Aggregates/Komisija, T‑210/02 RENV, ZOdl., EU:T:2012:110, točke od 46 do 49 in navedena sodna praksa), bo to vprašanje predmet presoje v okviru preučitve drugega tožbenega razloga Republike Avstrije (glej točko 94 in naslednje spodaj).
91

V obravnavani zadevi družba Alcoa Trasformazioni in tožeča stranka sprva nista bili v primerljivem pravnem položaju: za družbo Alcoa Trasformazioni se je uporabljala ugodnejša cena, ki jo je Komisija odobrila v odločbi Alumix in je bila podaljšana, tožeča stranka pa je nova upravičenka do navedene cene v skladu z uredbo iz leta 2004, ki se v praksi za družbo Alcoa Trasformazioni ni uporabljala. Poleg tega sta v zakonu iz leta 2005 različni določbi, prva, člen 11(11), ki Komisiji ni bila priglašena in ki se je nanašala na družbo Alcoa Trasformazioni, ter druga, člen 11(12), ki se je nanašala na nove upravičence do ugodnejše cene in je bila pravilno priglašena Komisiji. Ti različni elementi poleg tega zadoščajo za upravičitev odločitve Komisije, da ločeno preuči zadeve glede na to, ali zadevajo prvotnega upravičenca do ugodnejše cene ali nove upravičence do nje.
127

Kršitev načela enakega obravnavanja zaradi različnega obravnavanja predpostavlja, da so zadevni položaji primerljivi glede na vse njihove značilnosti. Značilnosti različnih položajev in tako njihovo primerljivost je treba med drugim določiti in presojati ob upoštevanju predmeta ter namena akta Unije, s katerim je uvedeno zadevno razlikovanje. Poleg tega je treba upoštevati načela in cilje področja, s katerega izhaja zadevni akt (sodba Sodišča z dne 16. decembra 2008 v zadevi Arcelor Atlantique in Lorraine in drugi, C-127/07, ZOdl., str. I-9895, točki 25 in 26 in navedena sodna praksa). Da bi se zakonodajalcu Unije lahko očitala kršitev načela enakega obravnavanja, je treba ugotoviti, da je primerljive položaje različno obravnaval, zaradi česar so bile nekatere osebe postavljene v slabši položaj v primerjavi z drugimi (glej navedeno sodbo Arcelor Atlantique in Lorraine in drugi, točka 39 in navedena sodna praksa).
24

Pritožniki s prvim delom prvega pritožbenega razloga Sodišču za uslužbence očitajo, da je v zgoraj v točki 1 navedenem izpodbijanem sklepu napačno uporabilo pravo s tem, da je njihovo tožbo zavrglo kot nedopustno z obrazložitvijo, , da naj rok treh mesecev, desetih dni in nekaj sekund za vložitev tožbe na prvi stopnji v sodnem tajništvu Sodišča za uslužbence v bistvu ne bi bil razumen rok. Tako naj bi Sodišče za uslužbence sodni praksi, ki se nanaša na roke za vložitev tožb uslužbencev EIB (sodbi Splošnega sodišča z dne 23. februarja 2001 v združenih zadevah De Nicola proti EIB, T-7/98, T-208/98 in T-109/99, ZOdl. JU, str. I-A-49 in II-185, točka 99, in z dne 6. marca 2001 v zadevi Dunnett in drugi proti EIB, T-192/99, Recueil, str. II-813, točki 53 in 58) dalo pomen, ki ga ta sodna praksa nima, s tem da je dejansko opustilo načelo spoštovanja razumnega roka, ki je po naravi sicer fleksibilno in dopušča konkretno izravnavo zadevnih interesov, in ga nadomestilo s togim in splošno veljavnim natančnim trimesečnim rokom. Poleg tega naj Sodišče za uslužbence ne bi upoštevalo predloženih listin ali izpovedb, ki naj bi dokazovale, da so na eni strani drugi naslovniki, povezani z drugimi strežniki, kot je bil uporabljen pri vložitvi tožbe, v roku tri mesece in deset dni po elektronski pošti prejeli overjene izvode tožbe, ki je bila vložena na prvi stopnji, in da je na drugi strani v poslovnih prostorih njihovih odvetnikov tisti večer, ko je bila poslana ta tožba, prišlo do izpada električne energije, ki je bil odpravljen približno deset minut pred polnočjo, zaradi česar je prišlo do zamude pri pošiljanju tožbe. Poleg tega naj Sodišče za uslužbence ne bi upoštevalo posebnih okoliščin obravnavane zadeve, zlasti dejstva, da EIB krivdno ni izpolnila svoje obveznosti glede določitve natančnih in zanesljivih rokov za vložitev tožbe in da je izpodbijane odločitve v obliki plačilnih listov za februar 2010 sprejela na podlagi predpisa, ki niti ob njihovi izdaji niti ob vložitvi tožbe še ni bil objavljen.
Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2012 –

Fraas proti UUNT (karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve)

(Zadeva T-50/11)

„Znamka Skupnosti – Prijava figurativne znamke Skupnosti, ki obsega karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Členi 7(1)(b), 75 in 76(1) Uredbe (ES) št. 207/2009“

1. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Obrazložitev odločb – Člen 75, prvi stavek, Uredbe št. 207/2009 – Enak pomen kot člen 296 PDEU (člen 296 PDEU; Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75, prvi stavek) (Glej točko 14.)

2. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Obrazložitev odločb (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75) (Glej točke od 15 do 17.)

3. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Ugotavljanje dejanskega stanja po uradni dolžnosti – Obseg – Obveznost, dokazati pravilnost splošno znanih dejstev – Neobstoj (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 76(1)) (Glej točki 26 in 27.)

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Figurativna znamka, ki obsega karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 45 do 75.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. novembra 2010 (zadeva R 1316/2010-4) glede zahteve za registracijo figurativnega znaka, ki obsega karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve, kot znamke Skupnosti.

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi V. Fraas GmbH se naloži plačilo stroškov.
Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 5. septembra 2012 –

Euro-Information proti UUNT (EURO AUTOMATIC PAIEMENT)

(Zadeva T-497/11)

„Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti EURO AUTOMATIC PAIEMENT – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009“

1. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamka, sestavljena izključno iz znakov ali označb, s katerimi je mogoče označiti značilnosti proizvoda ali storitve – Pojem (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 16 do 18, 33 in 74.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamka, sestavljena izključno iz znakov ali označb, s katerimi je mogoče označiti značilnosti proizvoda ali storitve – Besedna znamka EURO AUTOMATIC PAIEMENT (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c))(Glej točke od 25 do 76.)

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 7. julija 2011 (zadeva R 370/2011-2) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka EURO AUTOMATIC PAIEMENT kot znamke Skupnosti.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Sodba Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. maja 2012 –

Amador López proti UUNT (AUTOCOACHING)

(Zadeva T‑325/11)

„Znamka Skupnosti – Prijava besedne znamke Skupnosti AUTOCOACHING – Absolutni razlog za zavrnitev – Opisnost – Člen 7(1)(c) Uredbe (ES) št. 207/2009“

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke 20, 29 in od 31 do 36.)

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 23. marca 2011 (zadeva R 1665/2010‑2) v zvezi z zahtevo za registracijo besednega znaka AUTOCOACHING kot znamke Skupnosti.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Podjetje praviloma ne more vložiti tožbe za razglasitev ničnosti sklepa Komisije, ki prepoveduje sektorsko shemo pomoči, če se ta sklep nanaša nanj samo zaradi njegove pripadnosti zadevnemu sektorju in statusa potencialnega upravičenca iz navedene sheme. Kadar pa ta sklep Komisije zadeva skupino oseb, ki so bile identificirane ali bi lahko bile identificirane ob njegovem sprejetju in na podlagi meril, ki so značilna za člane skupine, bi se lahko na te osebe navedeni akt nanašal posamično, ker so del omejenega kroga gospodarskih subjektov.

Tako je treba za podjetje, ki ima na podlagi nacionalnih predpisov pridobljeno pravico do davčnega prihranka, ki je bila z odločbo, ki prepoveduje sektorsko shemo pomoči, opredeljena za državno pomoč, šteti, da spada v zaprt krog gospodarskih subjektov, ki so bili ob sprejetju izpodbijanega sklepa identificirani ali bi se vsaj lahko identificirali v smislu sodbe z dne 15. julija 1963, Plaumann/Komisija, 25/62. Te ugotovitve ne izpodbije dejstvo, da so nacionalni organi po sprejetju sklepa Komisije o začetku formalnega postopka preiskave in nato sklepa, s katerim je bila prepovedana sektorska shema pomoči, sprejeli ukrepe za to, da ne bi prišlo do uporabe zadevnih nacionalnih predpisov.

Poleg tega elementi, na katere sodna praksa opira posamično nanašanje v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU, ne sovpadajo nujno z bistvenimi elementi državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.

(Glej točke 55, 56, 64, 65, 70 in 71.)
4.

Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Financiranje po EKUJS — Načela — Dolžnost skrbnega ravnanja držav članic pri izterjavi nezakonito izplačanih zneskov — Neizpolnitev obveznosti — Utemeljitev, ki se nanaša na dolžino postopkov, ki so jih gospodarski subjekti sprožili pred nacionalnimi sodišči — Nedopustnost — Učinkovita uporaba nacionalnega prava na področju izterjave s strani držav članic — Okoliščina, ki ne dokazuje skrbnega ravnanja (člen 4(3) PEU; uredbe Sveta št. 729/70, člen 8, št. 1258/1999, člen 8 in št. 1290/2005, člena 9(1) in 32(8)) (Glej točke od 130 do 132 in od 142 do 145.)
Komisija mora za obrazložitev sklepa, sprejetega za zagotavljanje uporabe pravil Unije o konkurenci, v skladu s členom 296 PDEU navesti vsaj dejstva in ugotovitve, ki so v sistematiki njenega sklepa bistvene, tako da se pristojnemu sodišču in zadevnim strankam omogoči, da se seznanijo z okoliščinami, v katerih je uporabila pravo Unije. Poleg tega mora biti obrazložitev logična in zlasti ne sme vsebovati notranjih protislovij, ki bi ovirala razumevanje razlogov, na katerih ta akt temelji.

Poleg tega se ne glede na določbe člena 23(5) Uredbe št. 1/2003, iz katerih izhaja, da sklepi o naložitvi glob zaradi kršitve konkurenčnega prava niso kazenske narave, za kršitev člena 101(1) PDEU, člena 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu, ki se na splošno obravnava kot nepošteno in v škodo širše javnosti, posledica česar je jasna stigma in ki lahko odgovorna podjetja pripelje do globe, ki lahko doseže 10 % njihovega letnega prometa in ki je torej nedvomno stroga. Ob upoštevanju vrste zadevnih kršitev ter vrste in teže zagroženih sankcij zanje zadnjenavedene spadajo na kazensko področje v smislu člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic (EKČP). Evropsko sodišče za človekove pravice je v zvezi s tem opozorilo, da če je „kazen“ naložena z odločbo upravnega organa, zadevna oseba lahko zoper to odločbo, ki je bila sprejeta v zvezi z njo, predloži v odločanje sodišču, ki upošteva jamstva, določena v členu 6 EKČP.

Načelo učinkovitega sodnega varstva, to je splošno načelo prava Unije, ki je sedaj določeno v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in ki v pravu Unije ustreza členu 6(1) EKČP zahteva, da je izrek sklepa, ki ga sprejme Komisija, s katerim so ugotovljene kršitve pravil o konkurenci, posebej jasen in natančen ter da mora biti podjetjem, ki so odgovorna in sankcionirana, omogočeno, da razumejo in izpodbijajo dodelitev te odgovornosti in naložitev teh sankcij, kot je to razvidno iz besedila navedenega izreka.

(Glej točke od 27 do 31.)
4.

Ničnostna tožba — Sodba o razglasitvi ničnosti — Učinki — Omejitev, ki jo določi Sodišče — Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom glede na razmere v Siriji — Tveganje resne in nepopravljive škode za učinkovitost vsakršne zamrznitve sredstev, ki bi jo lahko Svet v prihodnosti odredil proti osebam, na katere se nanaša akt, ki je razglašen za ničen — Ohranitev učinkov sklepov in uredb, razglašenih za nične, do poteka roka za pritožbo ali do njene zavrnitve (člena 264, drugi odstavek, PDEU in 266 PDEU; Statut Sodišča, člena 56, prvi odstavek in 60, drugi odstavek; Sklep Sveta 2011/782/SZVP; uredbi Sveta št. 1151/2011 in št. 36/2012) (Glej točke od 52 do 58.)
4.

Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Belorusiji — Zamrznitev sredstev nekaterih oseb in subjektov glede na stanje v Belorusiji — Obveznost razširiti ta ukrep na subjekte, ki so v lasti takega subjekta ali jih ta nadzoruje — Zahteva — Akti o vzpostavitvi omejevalnih ukrepov, ki predvidevajo njihovo uporabo za navedene subjekte, ki so v lasti ali pod nadzorom (Glej točki 88 in 89.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom — Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Figurativna znamka LOVOL — Besedna in figurativna znamka VOLVO (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b) in (5)) (Glej točke od 55 do 58.)
Na področju razmejitve pristojnosti Splošnega sodišča in Sodišča za uslužbence v sedanjem stanju prava Unije spor med uradnikom in institucijo, ki ji ta pripada ali ji je pripadal, kadar izhaja iz delovnega razmerja, ki povezuje ali je povezovalo zadevno osebo in institucijo, spada v okvir člena 270 PDEU ter členov 90 in 91 Kadrovskih predpisov in zato ne spada na področje uporabe členov 268 PDEU in 340 PDEU, s katerima je predpisana splošna ureditev nepogodbene odgovornosti Unije.

V zvezi s tem v sporu med upravičenci po umrlem uradniku in institucijo, ki ji je ta uradnik pripadal, v primeru ko ti upravičenci delujejo z namenom pridobitve odškodnine za škodo, ki je njegova osebna, ne glede na to, ali gre za premoženjsko ali nepremoženjsko, subjektivni osebni pogoj, ki je povezan s statusom uradnika kot imetnika zadevnih pravic, ni izpolnjen, zaradi česar torej Sodišče za uslužbence načeloma ratione personae ni pristojno, da o njem odloča na podlagi člena 270 PDEU ter členov 90 in 91 Kadrovskih predpisov. V teh okoliščinah morajo upravičenci, kadar uveljavljajo odškodnino za različne škode, ki so nastale zaradi istega dejanja, vložiti dve tožbi, in sicer eno pred Sodiščem za uslužbence in drugo pred Splošnim sodiščem, glede na to, ali vstopajo v pravice zadevnega uradnika ali zahtevajo povrnitev njihove osebne premoženjske oziroma nepremoženjske škode, saj za ti odškodninski tožbi veljajo različni materialnopravni pogoji.

Vendar glede na preudarke, ki zadevajo pravno varnost, dobro delovanje sodnega sistema, ekonomičnost postopka in preprečitev protislovnih sodnih odločb, ti upravičenci lahko združijo svoje zahtevke z vložitvijo ene tožbe. To eno tožbo je treba vložiti pri Splošnemu sodišču, ne le zato, ker je to sodišče splošno oziroma pristojno za splošno ureditev in ima zato polno jurisdikcijo, v nasprotju z Sodiščem za uslužbence, ki je specializirano sodišče, ampak tudi zato, ker je to hierarhično višje sodišče, ki mu je Sodišče za uslužbence dodano v skladu z besedilom člena 257 PDEU. V skladu s členom 8(3), drugi pododstavek, Priloge I k Statutu Sodišča pa Sodišče za uslužbence odkloni pristojnost, da bi o teh zadevah lahko odločalo Splošno sodišče.

(Glej točke 47, 51, 65, 66 in od 73 do 75.)
2.

Skupna zunanja in varnostna politika — Posebni omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom glede na razmere v Siriji — Sklep o zamrznitvi sredstev — Dokazna pravila — Uporaba domnev — Dopustnost — Izpodbojnost — Kršitev pravice do obrambe — Neobstoj (člen 6(1), PEU; Listina o temeljnih pravicah Evropske unije, člen 41(2)(a); Sklep Sveta 2011/273/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2011/522/SZVP, člen 5; Uredba Sveta št. 442/2011, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 878/2011, člen 14(2) in (4)) (Glej točke od 35 do 37 in od 40 do 42.)
2.

Institucije Evropske unije — Pravica javnosti do dostopa do dokumentov — Uredba (ES) št. 1049/2001 — Izjeme od pravice dostopa do dokumentov — Varstvo zasebnosti in integritete posameznika — Obseg — Obveznost presojanja v skladu z zakonodajo Unije o varstvu osebnih podatkov — Celovita uporaba določb Uredbe št. 45/2001 za vsako prošnjo za dostop do dokumentov, ki vsebujejo osebne podatke (Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 45/2001, člen 8, in št. 1049/2001, člen 4(1)(b)) (Glej točki 39 in 40.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA in figurativne znamke VINHO PERA-MANCA TINTO, VINHO PERA-MANCA BRANCO in PÊRA-MANCA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 20, 21, 45 in 61.)
1.

Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 13. julija 2011 (zadeva R 1454/2010-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med Josém Luisom Otero Gonzálezom in družbo Apli-Agipa SAS se razveljavi v delu, v katerem je bilo ugodeno pritožbi družbe Apli-Agipa in je bila tej družbi dovoljena registracija besedne znamke Skupnosti AGIPA za proizvode „fotografije, lepila za pisarniški material ali za gospodinjstvo, čopiči, pisalni stroji in pisarniški pribor (razen pohištva), material za učenje ali poučevanje (razen aparatov), zavijalni materiali iz umetnih snovi (ki jih ne obsegajo drugi razredi), tiskarske črke, klišeji“iz razreda 16 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen.
3.

Kmetijstvo — EKUJS — Potrditev obračuna — Zavrnitev kritja odhodkov, ki izvirajo iz nepravilnosti pri uporabi predpisov Unije — Finančni popravek — Ocena stopnje nedelovanja in stopnje tveganja za Sklad — Dejavniki, ki jih je treba upoštevati — Teža kršitve — Ponovna neizpolnitev — Dopustnost (Uredba Sveta št. 1258/1999, člen 7(4)) (Glej točke 82, od 84 do 89 in od 98 do 100.)
5.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki DIGNITUDE in Dignity (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 32, 46 in 47.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu – Pogoji – Razlaga glede na pravo Unije – Presoja glede na merila, ki jih določa nacionalno pravo, ki ureja zadevni znak (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(4)) (Glej točke od 18 do 20 in 47.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu – Znak, na podlagi katerega ima njegov imetnik pravico prepovedati uporabo poznejše znamke – Dokazno breme (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(4)(b), in 74(1)) (Glej točke od 20 do 22.)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu – Besedna znamka Peek & Cloppenburg – Firma Peek & Cloppenburg (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(4)) (Glej točke 24, 25, 31, 37, 38, 54 in 55.)

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Soobstoj prejšnjih znamk na trgu – Vpliv (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 30.)

5. Znamka Skupnosti – Tožbeni postopek – Tožba pred sodiščem Unije – Pristojnost Splošnega sodišča – Nadzor zakonitosti odločb odborov za pritožbe – Razveljavitev ali sprememba zaradi razlogov, ki so nastali po razglasitvi odločbe – Izključitev (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 65) (Glej točko 33.)

6. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu – Lokalni pomen znaka (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(4)) (Glej točke od 47 do 52 in 54.)

7. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu – Lokalni pomen znaka – Dokazi (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(4)) (Glej točko 53.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. februarja 2011 (zadeva R 53/2005-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Peek & Cloppenburg in Peek & Cloppenburg KG.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Peek & Coppenburg KG se naloži plačilo stroškov.