Zadeva C‑687/13

Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH

proti

Hauptzollamt Regensburg

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München)

„Predhodno odločanje — Damping — Protidampinška dajatev, uvedena na uvoz keramičnih ploščic s poreklom iz Kitajske — Izvedbena uredba (EU) št. 917/2011 — Veljavnost — Uredba (ES) št. 1225/2009 — Člen 2(7)(a) — Normalna vrednost — Določitev na podlagi cene v tretji državi s tržnim gospodarstvom — Izbira primerne tretje države — Dolžnost skrbnega ravnanja — Pravica do obrambe — Obveznost obrazložitve — Vzorčenje“

Povzetek – Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 10. septembra 2015

(Uredba Sveta št. 1225/2009, člena 3 in 17(1) in (2))

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 41 do 43.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točki 44 in 51.)

Normalna vrednost proizvoda se pri uvozu iz držav brez tržnega gospodarstva v skladu s členom 2(7)(a) Uredbe št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, načeloma določi na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom. Namen te določbe je namreč preprečiti upoštevanje cen in stroškov iz države, ki nima tržnega gospodarstva, ker tam ti dejavniki niso običajna posledica delovanja tržnih sil. Primerna tretja država s tržnim gospodarstvom se v skladu s členom 2(7)(a), drugi pododstavek, Uredbe št. 1225/2009 izbere smiselno, pri čemer se upoštevajo vse zanesljive informacije, ki so takrat na voljo. Naloga institucij Unije je namreč, da ob upoštevanju možnih alternativ skušajo najti tretjo državo, v kateri je cena podobnega proizvoda oblikovana v okoliščinah, ki so čim bolj primerljive z okoliščinami države izvoza, pri tem pa mora ta tretja država imeti tržno gospodarstvo. Iz besedila in sistematike navedene določbe izhaja, da je namen tega, da se najprej uporabi glavna metoda, ki jo določa ta določba, da se razumno določi normalna vrednost v državi izvoza tako, da se izbere tretja država, v kateri je cena podobnega proizvoda oblikovana v okoliščinah, ki so čim bolj primerljive z okoliščinami države izvoza, pri tem pa mora ta tretja država imeti tržno gospodarstvo. V tem okviru se lahko institucije – če se med trgoma države izvoznice in primerljive države obstajajo razlike, ki se nanašajo na stopnjo tehnološkega razvoja – upravičeno oprejo na močno konkurenco, ki obstaja na trgu podobnih proizvodov v primerljivi državi, za izbiro te države kot primerne tretje države s tržnim gospodarstvom. Visoka stopnja konkurence namreč načeloma izvaja pritisk na nižanje cen, tako da podatki z zelo konkurenčnih trgov ne vodijo nujno k višji stopnji dampinga kot podatki iz držav z nižjimi stroški in manjšo konkurenco. Poleg tega lahko višja stopnja tehnološkega razvoja izravnava nižje stroške dela, tako da višjih stroškov dela ni mogoče nujno šteti za pokazatelj višjih cen in višje normalne vrednosti. (Glej točke od 48 do 50, 58 in 59.)

Kar zadeva izbiro primerljive države za določitev normalne vrednosti uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva v skladu s členom 2(7)(a) Uredbe št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, ker proizvajalci iz primerljivih tretjih držav, ki se jih je nameravalo upoštevati, niso zavezani k sodelovanju, to, da se niso odzvali vabilu Komisije za sodelovanje, ne more pomeniti kršitve dolžnosti skrbnega ravnanja, ki zavezuje to institucijo. V zvezi s tem, ko nobeno od zaprošenih podjetij ni pripravljeno sodelovati in Komisija zato uporabi subsidiarno metodo iz člena 2(7)(a) Uredbe št. 1225/2009, na podlagi katere se normalna vrednost zadevnega proizvoda določi „na kateri koli drugi razumni osnovi“, morajo institucije Unije z vso zahtevano skrbnostjo obravnavati informacije, ki jih imajo na voljo – med katerimi so zlasti statistični podatki Eurostata – da bi raziskale, ali je mogoče izbrati primerljivo državo v smislu navedene določbe. Ko pa zaprošeno podjetje pristane na sodelovanje s Komisijo in zato ta uporabi primarno metodo iz navedene določbe, v sklad s katero se normalna vrednost določi na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom ali cene, ki velja pri izvozu iz te tretje države v druge države, Komisiji ni treba preučiti teh statističnih podatkov. (Glej točki 55 in 56.)

V primeru uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva Uredba št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, v členu 2(7) določa poseben režim za določitev normalne vrednosti, ki se razlikuje od režima, določenega v odstavkih od 1 do 6 istega člena, tako da besedilo iz teh odstavkov ni upoštevno pri odločitvi, ali je treba normalno vrednost iz zadeve v glavni stvari izračunati na podlagi cen enega ali več proizvajalcev. V zvezi s tem glede določitve normalne vrednosti na podlagi člena 2(7)(a) navedene uredbe zgolj dejstvo, da je v referenčni državi en sam proizvajalec, samo po sebi ne preprečuje, da bi bile cene tam posledica resnične konkurence, ker je lahko taka konkurenca, če ni nadzora cen, tudi posledica znatnega uvoza iz drugih držav. Pri izbiri proizvajalca ali proizvajalcev v referenčni državi je namreč odločilno to, ali so cene na notranjem trgu posledica resnične konkurence. (Glej točke od 65 do 67.)

Glede obračanja Komisije na zunanje strokovnjake v protidampinški preiskavi je treba – če ni posebnega razloga – šteti, da so institucije Unije načeloma sposobne same ustrezno presoditi podatke. (Glej točko 69.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 75 do 78.)