SL Uradni list Evropske unije C 232/12

Pritožba, ki jo je Fédération Internationale de Football Association (FIFA) vložila 27. aprila 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-385/07, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) proti Evropski komisiji

(Zadeva C-204/11 P)

2011/C 232/21

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (zastopnika: A. Barav in D. Reymond, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Kraljevina Belgija, Zvezna republika Nemčija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska

Predlogi

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— sodbo Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-385/07 potrdi, kar zadeva dopustnost;

— sodbo Splošnega sodišča z dne 17. februarja 2011 v zadevi T-385/07 razveljavi kot neutemeljeno v delu, v katerem je bila odobrena vključitev „manj zanimivih“ tekem FIFA World Cup™ na belgijski seznam dogodkov „velikega družbenega pomena“ v smislu Direktive;

— o zadevi dokončno odloči v skladu s členom 61 Statuta Sodišča;

— Komisiji naloži plačilo stroškov FIFE, ki so nastali v postopku na prvi stopnji in pritožbenem postopku.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

1. Napačna uporaba prava, kršitev člena 36 Statuta Sodišča, kršitev člena 3a(2) Direktive 89/552/EGS (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES (2), in prava EU, napačna uporaba člena 296 PDEU (prekoračitev mej sodnega nadzora, protislovna obrazložitev, vključitev razlogov, ki niso navedeni v izpodbijanem sklepu, glede opredelitve FIFA World Cup™ in izpeljava napačnih pravnih sklepov iz tega, prevalitev dokaznega bremena)

Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je za svojo ugotovitev, da je Komisija pravilno opredelila FIFA World Cup™ kot „po svoji naravi enoten dogodek“ za namene Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, navedlo razloge, ki niso bili vključeni v sklep Komisije (3); da je navajalo protislovne in nedosledne razloge; da je odločilo, da državam članicam ni treba navesti posebnih razlogov za vključitev celotnega FIFA World Cup™ na svoj seznam dogodkov velikega pomena in s tem, da je obrnilo dokazno breme.

2. Napačna uporaba prava, kršitev člena 3a(1) Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, napačna uporaba člena 296 PDEU, kršitev člena 36 Statuta Sodišča (napačna opredelitev FIFA World Cup™, prekoračitev mej sodnega nadzora, opiranje na ugotovitve, ki niso vsebovane v izpodbijanem sklepu, napačna presoja dejstev v zvezi z „manj zanimivimi“ tekmami in izpeljava napačnih pravnih sklepov iz tega, ugotovitev, da je obrazložitev izpodbijanega sklepa zadostna, neupoštevanje predloženih argumentov)

Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je razsodilo, da je Komisija pravilno ugotovila in zadostno obrazložila svojo ugotovitev, da je FIFA World Cup™ v celoti dogodek velikega pomena za belgijsko družbo v smislu Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo97/36/ES. Zlasti je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in iz dejstev izpeljalo napačne pravne sklepe s tem, da je potrdilo neutemeljene ugotovitve Komisije, da ima celotno FIFA World Cup™ poseben vsesplošni odziv v Belgiji, da se običajno predvaja na brezplačni televiziji in da pritegne veliko število televizijskih gledalcev.

3. Napačna uporaba prava, kršitev PDEU, kršitev člena 3a(1) in (2) Direktive 89/552/EGS, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, napačna uporaba člena 296 PDEU, kršitev člena 36 Statuta Sodišča (neupoštevanje obsega sodnega nadzora, odločitev, da je Komisija pravilno ugotovila in zadostno obrazložila svojo ugotovitev, da so belgijski ukrepi, o katerih je bila Komisija obveščena, združljivi s pravom EU, z njimi povezane omejitve pa sorazmerne, napačna razlaga obsega pravice do obveščenosti in interesa javnosti za širok dostop do televizijskega prenosa dogodkov velikega družbenega pomena)

Ta pritožbeni razlog je razdeljen na dva dela:

Prvi del: Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je odločilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da so belgijski ukrepi, o katerih je bila Komisija obveščena, združljivi s pravom EU, čeprav omejitve pravice do ustanavljanja v izpodbijanem sklepu niso bile obravnavane. Splošno sodišče je pravo EU kršilo tudi s tem, da je odločilo, da so omejitve pravice do ustanavljanja sorazmerne in s tem, da je odločilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da so omejitve svobode opravljanja storitev sorazmerne, in to ugotovitev zadostno obrazložila.

Drugi del: Pritožnica trd, da je Splošno sodišče kršilo pravo EU s tem, da je odločilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da so belgijski ukrepi, o katerih je bila Komisija obveščena, združljivi s pravom EU, čeprav omejitve lastninskih pravic FIFE v izpodbijanem sklepu niso bile obravnavane. Splošno sodišče je pravo EU kršilo tudi s tem, da je odločilo, da so omejitve lastninske pravice FIFE sorazmerne.

(1) Direktiva Sveta z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (89/552/EGS) (UL L 298, str. 23).

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 97/36/ES z dne 30. junija 1997 o spremembi Direktive 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (UL L 202, str. 60).

(3) Sklep Komisije (2007/479/ES) z dne 25. junij 2007 o združljivosti ukrepov, ki jih sprejme Belgija v skladu s členom 3a(1) Direktive Sveta 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov, s pravom Skupnosti (UL L 180, str. 24).