SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE

(drugi senat)

z dne 9. aprila 2014

Zadeva F‑87/13

Philippe Colart in drugi

proti

Evropskemu parlamentu

„Javni uslužbenci – Zastopanje osebja – Okvirni sporazum med Parlamentom in sindikalnimi ali poklicnimi organizacijami institucije – Izvršilni odbor sindikata – Spor znotraj sindikata glede legitimnosti in identitete oseb, ki sestavljajo izvršilni odbor – Pravice dostopa do elektronske pošte, ki je na voljo sindikatu institucije – Zavrnitev institucije, da ponovno podeli pravice in/ali prekliče vse pravice dostopa do elektronske pošte – Procesno upravičenje – Očitna nedopustnost“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero P. Colart, J.‑M. Bras, S. Corthout, D. Decoutere, G. Dony, L. Garzone, Y. Kemmerling-Linssen ter G. Manzella in P. Vienne (v nadaljevanju: tožeče stranke) predlagajo razglasitev ničnosti odločbe generalnega sekretarja Evropskega parlamenta iz junija 2013 o novi ureditvi pravice dostopa do elektronskega poštnega predala sindikata „Solidarité pour les agents et fonctionnaires européens“ (v nadaljevanju: SAFE) in povračilo za vso škodo, ki jim je bila povzročena s to odločbo.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. P. Colart, J.‑M. Bras, S. Corthout, D. Decoutere, G. Dony, L. Garzone, Y. Kemmerling-Linssen ter G. Manzella in P. Vienne nosijo svoje stroške in naloži se jim plačilo stroškov Evropskega parlamenta.

Povzetek

Tožbe uradnikov – Pravni interes – Tožba, ki jo vloži član sindikalne ali strokovne organizacije zoper ukrep, ki škoduje skupnemu interesu, ki ga brani navedena organizacija – Pravni interes izključno v primeru, ko je članom organizacije odvzeta možnost običajnega uveljavljanja njihovih sindikalnih pravic

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 24b ter člena 90 in 91)

Ničnostna tožba, vložena na podlagi člena 91 Kadrovskih predpisov, je dopustna samo, če se nanaša na spor med Unijo in eno od oseb, na katere se nanašajo Kadrovski predpisi, glede zakonitosti akta, ki posega v položaj te osebe. V zvezi s tem so izpodbojni akti izključno ukrepi, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke, ki lahko neposredno in takoj vplivajo na interese tožeče stranke, tako da bistveno spremenijo njen pravni položaj uradnika ali uslužbenca. Na področju sindikalne svobode, varovane z določbami člena 24b Kadrovskih predpisov, je akt, ki posega v položaj in zoper katerega ima uradnik ali uslužbenec pravni interes kot posameznik, vsak ukrep, ki se neposredno in takoj nanaša na tega uradnika ali uslužbenca pri posamičnem izvajanju njegovih sindikalnih pravic, določenih v členu 24b Kadrovskih predpisov ali predvidenih v sporazumu med institucijo in sindikalno ali strokovno organizacijo, ter posega na področje njegovih individualnih delovnih razmerij z institucijo. Nasprotno pa ukrep, ki neposredno vpliva samo na kolektivni interes, ki ga ta organizacija brani v okviru svojih razmerij z zadevno institucijo, ni akt, ki bi ga lahko uradnik ali uslužbenec izpodbijal posamično.

V zvezi s tem člen 14 Okvirnega sporazuma med Evropskim parlamentom in sindikalnimi ali poklicnimi organizacijami navedenim organizacijam omogoča, da v okviru možnosti, ki obstajajo v zadevnih službah, uporabljajo distribucijske in avdiovizualne komunikacijske zmogljivosti generalnega sekretariata Parlamenta, med drugim poštni predal, in sicer za dejavnosti v zvezi z izvajanjem okvirnega sporazuma in obveščanje osebja o teh dejavnostih. Navedeni člen sam po sebi uradnikom ali uslužbencem, ki so včlanjeni v te organizacije, tudi če so člani izvršilnih organov, ki jih je izvolila skupščina njihovih članov, v smislu člena 2(b) okvirnega sporazuma, ne daje individualne pravice do pridobitve pravic dostopa do teh sredstev, ki so na voljo navedenim organizacijam. Odločitev o zavrnitvi začasnega blokiranja pravic dostopa do elektronske pošte, ki je na voljo organizaciji, tako neposredno in takoj zadeva pravice te organizacije do uporabe tega poštnega predala na podlagi navedenega člena 14. Ta organizacija bi torej lahko prek svojih za to ustrezno pooblaščenih zastopnikov vložila tožbo za razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe na podlagi člena 263 PDEU, in sicer v dvomesečnem roku za vložitev tožbe, ki je predviden s to določbo.

Poleg dejstva, da je za tožbo, ki bi jo vložila navedena organizacija, pristojno Splošno sodišče Evropske unije, bi priznanje dopustnosti te tožbe tudi pomenilo, da mora Sodišče za uslužbence presojati zakonitost različnih odločitev, sprejetih na generalnih skupščinah in izrednih generalnih skupščinah te organizacije, da bi ugotovilo, ali je treba tožeče stranke šteti za edine osebe, ki so pooblaščene, da v njenem imenu uporabljajo pravice dostopa do poštnega predala. S tako presojo bi se po eni strani razsojalo o notranjih sporih te organizacije, čeprav so za to vprašanje, ki se nanaša na spoštovanje njenih statutarnih pravil s strani njenih članov, pristojna nacionalna sodišča, po drugi strani pa Splošno sodišče ne bi odločalo o sporu med uradnikom ali uslužbencem in njegovo upravo, temveč o notranjem sporu med organizacijo in njenimi člani.

Čeprav je izpodbijana odločba lahko vplivala na tožeče stranke, ni vplivala na njihov položaj uradnikov, ki jim omogoča, da uveljavljajo pravice iz člena 24b Kadrovskih predpisov, zlasti pravico do članstva v organizaciji, temveč na njihov položaj članov njenega izvršilnega odbora. Po drugi strani to nanje ni vplivalo kot na uradnike na področju njihovih individualnih delovnih razmerij s Parlamentom. Vplivalo je samo na komunikacijo organizacije, ki ji pripadajo tožeče stranke, s svojimi člani in osebjem Parlamenta.

(Glej točke od 38 do 41, 50 in od 53 do 59.)

Napotitev na:

Sodišče: 8. oktober 1974, Union syndicale in drugi/Svet, 175/73, točki 15 in 17; 11. maj 1989, Maurissen in Union syndicale/Računsko sodišče, 193/87 in 194/87; 10. januar 2006, Komisija/Alvarez Moreno, C‑373/04 P, točka 42;

Sodišče prve stopnje: 31. marec 2003, Hecq/Komisija, T‑227/02, točke od 15 do 17; 6. maj 2004, Hecq/Komisija, T‑34/03, točka 58; 13. december 2012, Strack/Komisija, T‑199/11 P, točka 127 in navedena sodna praksa;

Sodišče za uslužbence: 6. maj 2009, Sergio in drugi/Komisija, F‑137/07, točke 51, 52, 82, 83 in 116; 26. februar 2013, Labiri/EESO, F‑124/10, točka 56 in navedena sodna praksa.