ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pritožba, ki sta jo Ryanair DAC, nekdanja Ryanair Ltd, in Airport Marketing Services Ltd vložili 1. marca 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-165/15, Ryanair in Airport Marketing Services/Komisija

(Zadeva C-203/19 P)

(2019/C 164/36)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: Ryanair DAC, nekdanja Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (zastopniki: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-165/15 in

— za nične razglasi člen 1(1) in (2) ter (v delu, v katerem se ti nanašajo na člen 1(1) in (2)) člene 3, 4 in 5 Sklepa Komisije (EU) 2015/1227 (1) z dne 23. julija 2014 o državni pomoči SA.22614 (C 53/07), ali podredno zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču ter vsekakor

— Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnic v tem pritožbenem postopku in v postopku v zadevi T-165/15 pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici trdita, da je izpodbijano sodbo treba razveljaviti iz teh razlogov.

Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in pravico pritožnic do obrambe pred Komisijo. Splošno sodišče je: neupravičeno razlikovalo med posebnimi pravicami v členu 41(2) Listine in splošno pravico do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine; napačno ugotovilo, da se pravice iz člena 41(2) Listine ne uporabljajo za preiskave na področju državnih pomoči; napačno ugotovilo, da obstaja nasprotje med členom 41(1) in (2) Listine in členoma 107 in 108 PDEU, ter napačno ugotovilo, da bi se pritožnici lahko šteli le za vir informacij v preiskavi.

Drugič, Splošno sodišče je kršilo člen 107(1) PDEU, ker je napačno razlagalo pojem prednosti. Splošno sodišče je: neupravičeno ugotovilo, da ne obstaja hierarhija metodologij za uporabo preskusa udeleženca v tržnem gospodarstvu (v nadaljevanju: UTG) med primerjalno analizo in drugimi metodami; napačno ugotovilo, da je Komisija upravičeno izhajala iz primerjalne analize in zavrnila primerjalni dokaz, ki sta ga predložili pritožnici, ter napačno ugotovilo, da se Komisiji pri uporabi merila dodatne donosnosti ni treba prepričati, da pričakovani dodatni stroški in pričakovani dodatni prihodki iz neletalskih dejavnosti odražajo to, kako bi UTG upravljal letališče.

(1) Sklep Komisije (EU) 2015/1227 z dne 23. julija 2014 o državni pomoči SA.22614 (C 53/07), ki jo je Francija odobrila Gospodarski zbornici Pau-Béarn ter družbam Ryanair, Airport Marketing Services in Transavia (notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 5085) (UL 2015, L 201, str. 109).
—

razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-682/14 Mylan Laboratories Ltd in Mylan Inc./Komisija v delu, v katerem je z zavrnjen predlog za razglasitev ničnosti sklepa Komisija z dne 9. julija 2014 (1) v zadevi AT.39612 – Perindopril (Servier) insofar, v delu v katerem se nanaša na pritožnici; in
Pritožba, ki sta jo Ryanair DAC, nekdanja Ryanair Ltd, in Airport Marketing Services Ltd vložili 1. marca 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-165/16, Ryanair in Airport Marketing Services/Komisija

(Zadeva C-205/19 P)

(2019/C 164/38)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: Ryanair DAC, nekdanja Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (zastopniki: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

Drugi stranki v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije

Predlogi

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-165/16 in

— za nične razglasi člene 1(4), 2, 3 in 4 Sklepa Komisije (EU) 2016/287 (1) z dne 15. oktobra 2014 o državni pomoči SA.26500 – 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), ali podredno zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču ter vsekakor

— Komisiji naloži plačilo stroškov pritožnic v tem pritožbenem postopku in v postopku v zadevi T-165/16 pred Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici trdita, da je izpodbijano sodbo treba razveljaviti iz teh razlogov.

Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in pravico pritožnic do obrambe pred Komisijo. Splošno sodišče je: neupravičeno razlikovalo med posebnimi pravicami v členu 41(2) Listine in splošno pravico do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine; napačno ugotovilo, da se pravice iz člena 41(2) Listine ne uporabljajo za preiskave na področju državnih pomoči; napačno ugotovilo, da obstaja nasprotje med členom 41(1) in (2) Listine in členoma 107 in 108 PDEU, ter napačno ugotovilo, da bi se pritožnici lahko šteli le za vir informacij v preiskavi.

Drugič, Splošno sodišče je kršilo člen 107(1) PDEU, ker je napačno razlagalo pojem prednosti. Splošno sodišče je: neupravičeno ugotovilo, da ne obstaja hierarhija metodologij za uporabo preskusa udeleženca v tržnem gospodarstvu (v nadaljevanju: UTG) med primerjalno analizo in drugimi metodami; napačno ugotovilo, da je Komisija upravičeno izhajala iz primerjalne analize in zavrnila primerjalni dokaz, ki sta ga predložili pritožnici, ter napačno ugotovilo, da se Komisiji pri uporabi merila dodatne donosnosti ni treba prepričati, da pričakovani dodatni stroški in pričakovani dodatni prihodki iz neletalskih dejavnosti odražajo to, kako bi UTG upravljal letališče.

(1) Sklep Komisije (EU) 2016/287 z dne 15. oktobra 2014 o državni pomoči SA.26500 – 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), ki jo je Nemčija odobrila družbama Flugplatz Altenburg-Nobitz GmbH in Ryanair Ltd. (notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 7369) (UL 2016, L 59, str. 22).
1.

Sodišče naj odloči, ali v primeru, ko sta obe stranki javna subjekta, uvodna izjava 28, člen 10 in člen 12(4) Direktive 2014/24/EU (1) nasprotujejo uporabi člena 5 v povezavi s členi 1, 2, 3 in 4 deželnega zakona Benečije št. 26/2012, na podlagi javno-javnega partnerstva iz zgoraj navedenega člena 12(4) ter člena 5(6) zakonske uredbe št. 50/2016 in člena 15 zakona št. 241/1990.
1.

Ali je treba člen 4(1)(c)(ii), člen 7(1) in člen 8(1) Odločbe 626/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 2008 o izbiri in odobritvi sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS) (1), razlagati tako, da če je dokazano, da obratovalec, izbran v skladu z naslovom II zadnjenavedene odločbe, do končnega datuma iz člena 4(1)(c)(ii) te določbe ni zagotovil mobilnih satelitskih storitev prek mobilnega satelitskega sistema, mu morajo pristojni organi držav članic iz člena 8(1) te odločbe zavrniti odobritev za namestitev dopolnilnih talnih komponent, ker ni upošteval obveze, sprejete v svoji prijavi?
c)

Če se uporabi samo za druge ponudnike, ali je treba to, kako resnična je verjetnost izkrivljanja, presojati tako, da se ugotovi, ali je CSG prepričana, da bo še naprej opravljala storitve za svoje člane ne glede na to, ali je oprostitev DDV na voljo – in torej presojati glede na dostop do alternativnih ponudnikov na nacionalnem trgu, na katerem imajo sedež člani CSG? Če je tako, ali je pomembno, da je CSG prepričana, da bo še naprej opravljala storitve za svoje člane, ker so del iste skupine družb[?]
C –

Zloraba pooblastil – Fumus persecutionis Diskriminacija, zadrževanje dokazov, nepravičnost in kršitev pravice pritožnice do obrambe, za katere naj bi bil odgovoren generalni sekretar Parlamenta, za Splošno sodišče predstavljajo oziroma bi morali predstavljati „objektivne, upoštevne in skladne indice, sprejete izključno ali vsaj odločilno za doseganje ciljev, ki niso navedeni, ali za izogibanje postopku, ki je bil posebej določen v Pogodbi za okoliščine, kot so te v obravnavani zadevi“, ter kažejo na fumus persecutionis v škodo pritožnice.
1.

Kršitev člena 19(3) Statuta Sodišča (v povezavi s členom 51(1) Poslovnika Splošnega sodišča) Ugotovitev iz izpodbijanega sklepa glede predloga za nadomestitev, ki ga je vložila pritožnica, po njenem mnenju temelji na pravno napačni domnevi nedopustnosti tožbe v zadevi T-664/16, kot tudi na pravno napačni domnevi upoštevnosti povezave med pritožnico in tožečo stranko. Splošno sodišče je tožbo v zadevi T-664/16, ob kršitvi člena 19(3) Statuta Sodišča, zavrnilo kot nedopustno, ker je v tem predpisu določena obveznost strank, da „jih zastopa odvetnik“, napačno uporabljena. Splošno sodišče naj bi čezmerno razširilo zahteve glede neodvisnosti odvetnika. Besedilo in smisel člena 19(3) Statuta Sodišča naj ne bi utemeljevala razlage Splošnega sodišča. Razlaga Splošnega sodišča prav tako ni utemeljena s sodno prakso Sodišča. Pritožnica meni, da je ni mogoče predvideti in da krši temeljno načelo pravne varnosti.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) 19. novembra 2018 – KROL - Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k./Porr S.A.

(Zadeva C-722/18)

(2019/C 164/03)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Okręgowy w Warszawie

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: KROL - Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k.

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Porr S.A.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je v skladu s pravom Unije, zlasti uvodnimi izjavami 13, 20 in 22 Direktive 2000/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih (1) in členom 18 Pogodbe o delovanju Evropske unije, s katerim je izraženo načelo prepovedi diskriminacije, dopustna možnost izključitve nadomestila za zamude pri plačilih v zvezi s posli, ki so v celoti ali deloma financirani s sredstvi iz strukturnih skladov in Kohezijskega sklada Evropske unije, ki izhaja iz člena 4, točka 3(c) ustawa o terminach zapłaty w transakcjach handlowych (zakon o plačilnih rokih v trgovinskih poslih; Dz.U. 2003, št. 139, pozicija 1323)?

(1) Direktiva 2000/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. junija 2000 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 226).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Timișoara (Romunija) 24. decembra 2018 – SC Terracult SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad – Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara - Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

(Zadeva C-835/18)

(2019/C 131/27)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Timișoara

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: SC Terracult SRL

Nasprotni stranki: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad – Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara - Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, Direktiva o DDV (1) ter načela davčne nevtralnosti, učinkovitosti in sorazmernosti nasprotujejo upravni praksi in/ali razlagi določb nacionalne zakonodaje, s katero se onemogoča popravek nekaterih računov in posledično vnos popravljenih računov v obračun DDV za obdobje, v katerem je bil izveden popravek, za transakcije, izvedene v obdobju, ki je bilo predmet finančnega inšpekcijskega nadzora, po katerem so davčni organi izdali odločbo o odmeri davka, ki je postala pravnomočna, če se po izdaji odločbe o odmeri davka ugotovijo dodatni podatki in informacije, zaradi katerih bi se uporabila drugačna davčna ureditev?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, 2006, str. 1).
—

Ugotovi, da Madžarska ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14(1) Uredbe (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003, (1) in iz člena 13(1) Uredbe (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005, (2) ker ni upoštevala stroškov, ki so dejansko nastali upravljavcem omrežja.
C 112/13

Pritožba, ki jo je Gugler France vložila 26. novembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 25. septembra 2018 v zadevi T-238/17, Gugler/EUIPO

(Zadeva C-736/18 P)

(2019/C 112/17)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Gugler France (zastopnica: S. Guerlain, avocat)

Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino, Alexander Gugler

Predloga

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi odločbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 25. septembra 2018 v zadevi T-238/17 v zvezi s kršitvijo člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki glede presoje verjetnosti zmede, ki ustreza pojmu iz člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki;

— Alexanderu Guglerju naloži plačilo stroškov pritožnice v zvezi s tem postopkom.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je bil kršen člen 8 (4) Uredbe o blagovni znamki in zato člen L711-4 francoskega zakonika o intelektualni lastnini, ker ni bila dokazana ekonomska povezava med imetnikom prejšnje pravice (pritožnico) in prijaviteljem sporne znamke (toženo stranko) in tudi zaradi verjetnega neobstoja verjetnosti zmede.
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje, da izdatkov, ki jih je plačala tretja oseba (prek pobota ali na drug način), ni mogoče šteti za izdatke, ki jih je dejansko plačal upravičenec, v smislu člena 55(1) Uredbe št. 1198/2006: (a) ali praksa izvajanja – v okviru katere je subjekt, ki odobri nepovratna sredstva, zneske tretjih oseb dosledno štel za izdatke, ki jih je dejansko plačal upravičenec, v smislu člena 55(1) Uredbe št. 1198/2006 – pomeni, da od upravičenca ni mogoče pričakovati, da bi ugotovil, da subjekt, ki odobri nepovratna sredstva, napačno razlaga člen 55(1) Uredbe št. 1198/2006, tako da je upravičenec upravičen do nepovratnih sredstev, kakor so mu bila odobrena, in (b) je treba tako prispevke tretjih oseb prišteti k izdatkom, ki jih je dejansko plačal upravičenec, v smislu člena 55(1) Uredbe št. 1198/2006 (in se v tem primeru nepovratna sredstva določijo v višjem znesku) oziroma (c) je treba ob upoštevanju načela varstva legitimnih pričakovanj in/ali načela pravne varnosti odstopiti od izterjave neupravičeno odobrenih nepovratnih sredstev? (d) Ali je treba položaj presojati drugače, če je subjekt, ki odobri nepovratna sredstva, tako kot v obravnavani zadevi odobril vnaprejšnje izplačilo nepovratnih sredstev?
C 93/23

Pritožba, ki jo je ClientEarth vložila 25. septembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 11. julija 2018 v zadevi ClientEarth/Komisija, T-644/16

(Zadeva C-612/18 P)

(2019/C 93/33)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: ClientEarth (zastopniki: O. W. Brouwer, advocaat, N. Frey, solicitor, E. N. M. Raedts, advocaat)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predloga

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 11. julija 2018 v zadevi T-644/16 (izpodbijana sodba) in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in kršitev postopka v izpodbijani odločbi v zvezi s trditvijo, da razkritje dokumentov ne more oslabiti pogajalskega izhodišča Komisije (izpodbijana sodba, točke od 34 do 51), ker:

— je bila izjema razširjena na področje, ki ni bilo posebej povezano s predvidenim mednarodnim sporazumom;

— je bila uporabljena izjema glede mednarodnih odnosov, ne da bi se zahtevalo posebno pojasnilo, kako bi lahko razkritje konkretno in dejansko oslabilo mednarodne odnose;

— je bilo nadomeščeno razlogovanje glede pravne analize v zahtevanih dokumentih; in

— so bili izkrivljeni dokazi glede stanja pogajanj ob izdaji izpodbijane odločbe.

Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava v izpodbijani sodbi glede trditve, da strateški cilji Evropske unije ne bi bili ogroženi (izpodbijana sodba, toči 52 in 53).

Tretji pritožbeni razlog: kršitev postopka in napačna uporaba prava pri ugotovitvah izpodbijane sodbe glede trditve, da razkritje zahtevanih dokumentov spodbuja in ne slabi javnega interesa glede mednarodnih odnosov (izpodbijana sodba, točke od 54 do 58).

Četrti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in nepravilnosti v postopku pri ugotovitvah izpodbijane sodbe v zvezi s trditvijo, da nerazkritje v času pogajanj, ki še potekajo, dejansko pomeni nerazkritje za nedoločen čas (izpodbijana sodba, točke od 59 do 67).

Peti pritožbeni razlog: izkrivljanje trditev pred Splošnim sodiščem pri ugotovitvah izpodbijane sodbe v zvezi s trditvijo Komisije, da Uredba ne dovoljuje razkritja dokumentov „dokler ni znano stališče Sodišča“ (izpodbijana sodba, točki 68 in 69).

Šesti pritožbeni razlog: kršitev postopka pri ugotovitvah izpodbijane sodbe v zvezi s sedmo trditvijo, da razkritje ne more biti pogojeno z enako obveznostjo preglednosti trgovinskih partnerjev (izpodbijana sodba, točke od 72 do 74).

Sedmi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava zaradi kršitve člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001 (1) pri presoji dostopa do dela dokumentov (izpodbijana sodba, točke od 79 do 90).

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).
3.

Ali dokazno breme za to, da so bili potrošniku dani potrebni elementi zadevnega pogoja, ki so jasni in razumljivi, in da je navedeni pogoj jasen in razumljiv, nosi prodajalec oziroma ponudnik ali ga nosi potrošnik?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil d'État (Francija) 14. decembra 2018 – GAEC Jeanningros/Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

(Zadeva C-785/18)

(2019/C 72/11)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: GAEC Jeanningros

Tožene stranke: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

Druga stranka v postopku: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 53 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (1), člen 6 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 664/201[4] z dne 18. decembra 2013 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z določitvijo simbolov Unije za zaščitene označbe porekla, zaščitene geografske označbe in zajamčene tradicionalne posebnosti ter v zvezi z nekaterimi pravili o izvoru, nekaterimi postopkovnimi pravili in nekaterimi dodatnimi prehodnimi pravili (2), in člen 10 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 668/2014 z dne 13. junija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (3) v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da lahko v posebnem primeru, v katerem je Evropska komisija ugodila zahtevku nacionalnih organov države članice za spremembo specifikacije imena in registracijo kontrolirane označbe porekla, čeprav je ta zahtevek predmet tožbe, ki se obravnava pred nacionalnimi sodišči te države, ta sodišča odločijo, da se postopek o sporu, ki ga obravnavajo, ustavi, ali pa morajo ob upoštevanju učinkov morebitne razveljavitve izpodbijanega akta na veljavnost registracije s strani Evropske komisije odločiti o zakonitosti tega akta nacionalnih organov?

(1) UL 2012, L 343, str. 1.

(2) Delegirana uredba Komisije (EU) št. 664/2014 z dne 18. decembra 2013 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z določitvijo simbolov Unije za zaščitene označbe porekla, zaščitene geografske označbe in zajamčene tradicionalne posebnosti ter v zvezi z nekaterimi pravili o izvoru, nekaterimi postopkovnimi pravili in nekaterimi dodatnimi prehodnimi pravili (UL 2014, L 179, str- 17).

(3) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 668/2014 z dne 13. junija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL 2014, L 179, str. 36).
4.

Splošno sodišče ni preučilo nacionalnih določb in sodne prakse v zvezi z obsegom in učinkom nacionalnih certifikacijskih znamk. Pogoji in pravila iz pravnih ureditev držav članic glede certifikacijskih znamk niso bila usklajena z direktivama o znamkah 89/104 (1) in 2008/95 (2), kljub temu pa Uredba o blagovni znamki Evropske unije določa, da lahko na takih nacionalnih znamkah temeljijo prejšnje pravice, ki preprečujejo registracijo znamk Evropske unije. Take pravice bi bilo treba obravnavati z vidika nacionalne sodne prakse in nacionalnih določb, po analogiji z različnimi nacionalnimi pravicami iz člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki Evropske unije (ki prav tako niso harmonizirane in se med državami članicami močno razlikujejo glede njihove narave, obsega in učinka).
2.

Drugi pritožbeni razlog: Komisija meni, da je v sodbi, ki se izpodbija s pritožbo, podana napačna razlaga pravice do izjave, določene v členu 41(2)(a) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker temelji na napačni razlagi in uporabi člena 4(3) PEU (načelo lojalnega sodelovanja) ter splošnega načela vzajemnega zaupanja med organi Unije in organi držav članic.
4.

Ali je treba člene 2, 9 in 11 Direktive 2000/78 v povezavi s členoma 21 in 47 Listine razlagati tako, da če so sodniki sodišča zadnje stopnje države članice zaradi znižanja starosti za upokojitev (upokojitvena starost) s prejšnjih 70 let na 65 let diskriminirani na podlagi starosti, mora to sodišče – kadar razsoja o neki zadevi v senatu, v katerem odloča sodnik, ki ga zadevajo posledice teh diskriminatornih nacionalnih določb in ki ni izrazil želje, da izkoristi novo upokojitveno starost – pri odločanju o predhodnem vprašanju o sestavi sodišča zavrniti uporabo nacionalnih določb, ki so v nasprotju z Direktivo 2000/78 in členom 21 Listine, in še naprej odločati ob udeležbi tega sodnika, kadar je ta pristop edini učinkovit način za zagotovitev učinkovitega sodnega varstva pravic, ki jih ima sodnik na podlagi pravnega reda Unije?
1.

Ali je treba člen 3(2) Uredbe (ES) št. 1013/2006 (1), v skladu s katerim za pošiljke naslednjih odpadkov, namenjenih za predelavo, veljajo splošne zahteve po informacijah, določene v členu 18, če količina odpremljenih odpadkov presega 20 kg: (a) odpadki, navedeni v Prilogi III ali IIIB; (b) mešanice dveh ali več vrst odpadkov iz Priloge III, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, če sestava teh mešanic ne škoduje okolju varni predelavi in če so take mešanice navedene v Prilogi IIIA v skladu s členom 58, razlagati tako, da se mešanice odpadkov iz papirja, kartona in izdelkov iz papirja, ki so sestavljene tako, da se posamezne frakcije odpadkov, če se obravnavajo posebej, uvrščajo pod prve tri alinee klasifikacijske številke B3020 iz Priloge IX k Baselski Konvenciji in dodatno vsebujejo največ 10 % tujkov, uvrščajo pod baselsko klasifikacijsko številko B3020, zaradi česar zanje veljajo splošne zahteve po informacijah, določene v členu 18, in ne obveznost prijave na podlagi člena 4? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: