ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 18. oktobra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – E. G./Republika Slovenija

(Zadeva C-662/17) (1)

((Predhodno odločanje - Skupni evropski azilni sistem - Direktiva 2013/32/EU - Člen 46(2) - Pravno sredstvo zoper odločbo, s katero je bilo zavrnjeno priznanje statusa begunca, vendar je bil priznan status subsidiarne zaščite - Dopustnost - Neobstoj zadostnega interesa, če status subsidiarne zaščite, ki ga prizna država članica, omogoča iste pravice in koristi kot status begunca po pravu Unije in nacionalnem pravu - Upoštevnost individualnega položaja prosilca za preučitev enakosti navedenih pravic in koristi))

(2018/C 455/25)

Jezik postopka: slovenščina

Predložitveno sodišče

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: E. G.

Tožena stranka: Republika Slovenija

Izrek

Člen 46(2), drugi pododstavek, Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite je treba razlagati tako, da status subsidiarne zaščite, ki se priznava z zakonodajo države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ne omogoča „istih pravic in koristi kot status begunca po pravu Unije in nacionalnem pravu“ v smislu te določbe, tako da sodišče te države članice pravnega sredstva zoper odločbo, s katero je ugotovljena neutemeljenost prošnje za priznanje statusa begunca, vendar se z njo prizna status subsidiarne zaščite, ne more zavreči kot nedopustnega zaradi nezadostnega interesa prosilca za nadaljevanje postopka, če se izkaže, da te pravice in koristi, ki izhajajo iz teh dveh statusov mednarodne zaščite, na podlagi nacionalne zakonodaje, ki se uporablja, dejansko niso enake.

Takega pravnega sredstva ni mogoče zavreči kot nedopustnega, tudi če se glede na konkretni položaj prosilca ugotovi, da ta s priznanjem statusa begunca ne bi pridobil več pravic in koristi kot s priznanjem statusa subsidiarne zaščite, ker ne uveljavlja ali še ne uveljavlja pravic, ki se priznavajo na podlagi statusa begunca, ki pa se na podlagi statusa subsidiarne zaščite ne priznavajo oziroma se priznavajo v manjši meri.

(1) UL C 32, 29.1.2018.
1.

Člen 80 Direktive 2014/25/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju naročnikov, ki opravljajo dejavnosti v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev ter o razveljavitvi Direktive 2004/17/ES v povezavi s členom 57(6) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje določbi nacionalnega prava, s katero se zahteva, da gospodarski subjekt, ki želi dokazati svojo zanesljivost kljub obstoju upoštevnega razloga za izključitev, v celoti pojasni dejstva in okoliščine v zvezi s kaznivim dejanjem ali storjeno kršitvijo, pri čemer ne sodeluje aktivno samo s preiskovalnim organom, ampak tudi z javnim naročnikom v okviru njegove vloge, da bi mu dokazal svojo ponovno zanesljivost, če je to sodelovanje omejeno na ukrepe, ki so za ta preizkus nujno potrebni.
2.

Člen 10 Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki skladiščenje pirotehničnih izdelkov, ki so skladni z Direktivo 2007/23 in ki so namenjeni za trgovino na drobno, pogojuje s pridobitvijo dveh dovoljenj, in sicer zveznega dovoljenja za eksplozive in regionalnega okoljskega dovoljenja, če so izpolnjeni vsi pogoji, določeni v členu 10(2) te direktive, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
1.

Člen 3(1) Direktive Sveta 72/166/EGS z dne 24. aprila 1972 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2005/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005, je treba razlagati tako, da je sklenitev pogodbe o zavarovanju civilne odgovornosti v zvezi z uporabo motornega vozila obvezna, če je zadevno vozilo še registrirano v državi članici in se lahko vozi, je pa samo zaradi odločitve lastnika, ki ga nima več namena voziti, parkirano na zasebnem dvorišču.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 12. septembra 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Helga Löber/Barclays Bank plc

(Zadeva C-304/17) (1)

((Predhodno odločanje - Uredba (ES) št. 44/2001 - Sodna pristojnost v civilnih in gospodarskih zadevah - Posebne pristojnosti - Člen 5, točka 3 - Pristojnost v zvezi z delikti ali kvazidelikti - Kraj, kjer je prišlo ali kjer grozi škodni dogodek - Potrošnik, ki prebiva v državi članici in je prek banke s sedežem v tej državi članici kupil vrednostne papirje, ki jih je izdala banka s sedežem v drugi državi članici - Pristojnost za obravnavanje tožbe, ki jo je vložil ta potrošnik v zvezi z deliktno odgovornostjo te banke))

(2018/C 408/28)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Helga Löber

Tožena stranka: Barclays Bank plc

Izrek

Člen 5, točka 3, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da so v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, v katerem vlagatelj vloži tožbo glede deliktne odgovornosti proti banki, ki je izdala certifikat, v katerega je vložil, zaradi prospekta za ta certifikat, sodišča kraja stalnega prebivališča tega vlagatelja kot sodišča kraja, kjer je prišlo do škodnega dogodka, v smislu te določbe, pristojna za obravnavanje te tožbe, kadar je zatrjevana škoda finančna škoda, ki je nastala neposredno na bančnem računu navedenega vlagatelja pri banki s sedežem na območju pristojnosti teh sodišč, in kadar tudi druge posebne okoliščine tega položaja vodijo do dodelitve pristojnosti navedenim sodiščem.

(1) UL C 269, 14.8.2017.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK), ki posluje kot „Mylan“/Gilead Sciences Inc.

(Zadeva C-121/17) (1)

((Predhodno odločanje - Zdravila za uporabo v humani medicini - Zdravljenje virusa humane imunske pomanjkljivosti (HIV) - Originalna zdravila in generična zdravila - Dodatni varstveni certifikat - Uredba (ES) št. 469/2009 - Člen 3(a) - Pogoji za pridobitev - Pojem „izdelek, ki je varovan z veljavnim osnovnim patentom“ - Merila presoje))

(2018/C 328/15)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožniki: Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK), ki posluje kot „Mylan“

Tožena stranka: Gilead Sciences Inc.

Izrek

Člen 3(a) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila je treba razlagati tako, da je izdelek, ki je sestavljen iz več učinkovin, ki imajo skupni učinek, „varovan z veljavnim osnovnim patentom“ v smislu te določbe, če se zahtevki osnovnega patenta nujno in specifično sklicujejo na kombinacijo učinkovin, ki jih vsebuje, tudi če v teh zahtevkih ni izrecno navedena. Zato mora z vidika strokovnjaka in na podlagi tehničnega stanja na datum vložitve ali na datum prednostne pravice osnovnega patenta:

— kombinacija teh učinkovin glede na opis in skice tega patenta nujno izhajati iz izuma, ki ga varuje ta patent, in

— vsaka od navedenih učinkovin mora biti glede na vse elemente, razkrite z navedenim patentom, specifično določljiva.

(1) UL C 151, 15.5.2017.
C 352/12

Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 7. avgusta 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Gerhard Prenninger in drugi/Oberösterreichische Landesregierung

(Zadeva C-329/17) (1)

((Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2011/92/EU - Presoja vplivov nekaterih projektov na okolje - Priloga II - Točka 1(d) - Pojem „izsekavanje gozdov za namene spreminjanja v drugo vrsto rabe zemljišč“ - Posek rastja na trasi za postavitev in rabo nadzemnega voda za prenos električne energije))

(2018/C 352/15)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

Tožena stranka: Oberösterreichische Landesregierung

ob udeležbi: Netz Oberösterreich GmbH

Izrek

Točko 1(d)Priloge II k Direktivi 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje je treba razlagati tako, da posek rastja na trasi za namene postavitve in rabe nadzemnega električnega voda, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v času zakonitega obstoja tega voda spada pod pojem „izsekavanje gozdov za namene spreminjanja v drugo vrsto rabe zemljišč“ v smislu te določbe.

(1) UL C 318, 25.9.2017.
Zadeva C-90/17: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – Turbogás Produtora Energética SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Predhodno odločanje – Direktiva 2003/96/ES – Obdavčitev energentov in električne energije – Člen 21(5), tretji pododstavek – Subjekt, ki proizvaja električno energijo za lastne potrebe – Majhni proizvajalci električne energije – Člen 14(1)(a) – Energenti, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije – Obveznost oprostitve)

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 27. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalska) – Turbogás Produtora Energética SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

(Zadeva C-90/17) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Direktiva 2003/96/ES — Obdavčitev energentov in električne energije — Člen 21(5), tretji pododstavek — Subjekt, ki proizvaja električno energijo za lastne potrebe — Majhni proizvajalci električne energije — Člen 14(1)(a) — Energenti, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije — Obveznost oprostitve)“

Predložitveno sodišče

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Turbogás Produtora Energética SA

Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

Izrek

Člen 21(5), tretji pododstavek, in člen 14(1)(a) Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije je treba razlagati tako, da je treba subjekt, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki proizvaja električno energijo za lastne potrebe, ne glede na njegovo velikost in ne glede na to, katera je njegova glavna gospodarska dejavnost, šteti za „distributerja“ v smislu prvonavedene določbe, čigar poraba električne energije za proizvajanje električne energije je vseeno predmet obvezne oprostitve, določene v navedenem členu 14(1)(a).

( 1 ) UL C 144, 8.5.2017.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 5. julija 2018 – Liam Jenkinson/Evropska služba za zunanje delovanje, Svet Evropske unije, Evropska komisija, Eulex Kosovo

(Zadeva C-43/17 P) (1)

((Pritožba - Arbitražna klavzula - Osebje mednarodnih misij Evropske unije - Pristojnost za odločanje o sporih v zvezi s pogodbami o zaposlitvi - Zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas - Arbitražne klavzule, ki v zadnji pogodbi določajo pristojnost sodišč Unije, v prejšnjih pogodbah pa pristojnost sodišč v Bruslju (Belgija) - Odločba o nepodaljšanju zadnje pogodbe - Predlog za preoblikovanje vseh pogodbenih razmerij v „pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas“ - Zahtevki za plačilo odškodnine zaradi nezakonite odpustitve - Upoštevanje pogodbenih razmerij pred zadnjo pogodbo - Pristojnost Splošnega sodišča Evropske unije))

(2018/C 301/07)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnik: Liam Jenkinson (zastopnika: N. de Montigny in J.-N. Louis, avocats)

Druge stranke v postopku: Svet Evropske unije (zastopnika: A. Vitro in M. Bishop, agenta), Evropska komisija (zastopniki: sprva G. Gattinara, L. Radu Bouyon in S. Bartelt, agenti, nato Gattinara, A. Aresu in Radu Bouyon, agenti), Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD) (zastopniki: S. Marquardt, R. Spac in E. Orgován, agenti), Eulex Kosovo (zastopnika: M. Vicente Hernandez, avocate, nato E. Raoult, avocate)

Izrek

1. Sklep Splošnega sodišča Evropske unije z dne 9. novembra 2016, Jenkinson/Svet in drugi (T 602/15, EU:T:2016:660), se razveljavi.

2. Zadeva se vrne v odločanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

3. Odločitev o stroških se pridrži.

(1) UL C 104, 3.4.2017.
Zadeva C-39/17: Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation – Francija) – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures (Predhodno odločanje – Prosti pretok blaga – Člena 28 in 30 PDEU – Dajatve s podobnim učinkom – Člen 110 PDEU – Notranji davki – Solidarnostni socialni prispevek družb – Dajatev – Davčna osnova – Skupni letni promet družb – Direktiva 2006/112/ES – Člen 17 – Prenos blaga v drugo državo članico – Vrednost prenesenega blaga – Vključitev v skupni letni promet)

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 14. junija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation – Francija) – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

(Zadeva C-39/17) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Prosti pretok blaga — Člena 28 in 30 PDEU — Dajatve s podobnim učinkom — Člen 110 PDEU — Notranji davki — Solidarnostni socialni prispevek družb — Dajatev — Davčna osnova — Skupni letni promet družb — Direktiva 2006/112/ES — Člen 17 — Prenos blaga v drugo državo članico — Vrednost prenesenega blaga — Vključitev v skupni letni promet)“

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranki v postopku v glavni stvari

Vložnica kasacijske pritožbe: Lubrizol France SAS

Nasprotna stranka: Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

Izrek

Člena 28 in 30 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, ki določa, da se osnova za odmero prispevkov, ki se pobirajo glede na letni promet družb, če ta doseže ali preseže neki znesek, izračuna ob upoštevanju reprezentativne vrednosti blaga, ki ga davčni zavezanec ali druga oseba za njegov račun za potrebe svojega podjetja prenese iz te države članice v neko drugo državo članico Evropske unije, pri čemer se ta vrednost upošteva od navedenega prenosa dalje, če pa to blago davčni zavezanec ali druga oseba za njegov račun za potrebe svojega podjetja prenese na ozemlje zadevne države članice, se ta vrednost v navedeni osnovi upošteva šele ob poznejši prodaji tega blaga, in sicer:

— prvič, če se vrednost tega blaga ob njegovi poznejši prodaji v tej državi članici ne vključi vnovič v navedeno osnovo,

— drugič, če se njihova vrednost odbije od navedene osnove, kadar to blago ni namenjeno za prodajo v drugi državi članici oziroma je bilo poslano nazaj v državo članico izvora, ne da bi bilo prodano, in

— tretjič, če se z ugodnostmi, ki so posledica obdavčitve z navedenimi prispevki, ne izravna popolnoma breme, ki ga domači proizvod, ki se trži na domačem trgu, nosi ob dajanju v promet, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

( 1 ) UL C 112, 10.4.2017.
Zadeva C-227/17: Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Medtronic GmbH/Finanzamt Neuss (Predhodno odločanje — Uredba (EGS) št. 2658/87 — Carinska unija in skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Tarifne podštevilke 9021 10 10, 9021 10 90 in 9021 90 90 — Sistem za fiksacijo hrbtenice — Izvedbena uredba (ES) št. 1214/2014)

Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 12. aprila 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Finanzgericht Düsseldorf – Nemčija) – Medtronic GmbH/Finanzamt Neuss

(Zadeva C-227/17) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Uredba (EGS) št. 2658/87 — Carinska unija in skupna carinska tarifa — Tarifna uvrstitev — Kombinirana nomenklatura — Tarifne podštevilke 9021 10 10, 9021 10 90 in 9021 90 90 — Sistem za fiksacijo hrbtenice — Izvedbena uredba (ES) št. 1214/2014)“

Predložitveno sodišče

Finanzgericht Düsseldorf

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka): Medtronic GmbH

Tožena stranka: Finanzamt Neuss

Izrek

Kombinirano nomenklaturo v Prilogi I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2015/1754 z dne 6. oktobra 2015, je treba razlagati tako, da sistemov za fiksacijo hrbtenice, kakršni so ti iz postopka v glavni stvari, ni mogoče uvrstiti pod tarifno podštevilko 9021 90 90 kombinirane nomenklature, če je te sisteme mogoče uvrstiti pod drugo podštevilko tarifne številke 9021 kombinirane nomenklature. Morebitna uvrstitev teh sistemov pod tarifni podštevilki 9021 10 10 ali 9021 10 90 kombinirane nomenklature te številke je odvisna od njihove glavne funkcije, ki jo mora ugotoviti predložitveno sodišče ob upoštevanju njihovih objektivnih značilnosti in lastnosti kot tudi njihove nameravane in dejanske uporabe.

( 1 ) UL C 249, 31.7.2017.
1.

Kraljevina Španija s tem, da je od podjetij, ki imajo na voljo najmanj tri vozila, zahtevala pridobitev dovoljenja za javni prevoz, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 3(1) in (2) ter členom 5(b) Uredbe (ES) št. 1071/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES.
SL Uradni list Evropske unije C 161/13

Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 7. marca 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Curtea de Apel Constanţa – Romunija) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa

(Zadeva C-159/17) (1)

((Predhodno odločanje - Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) - Direktiva 2006/112/ES - Prenehanje identifikacije za namene DDV - Obveznost plačila DDV, zaračunanega v obdobju, za katero je bilo ugotovljeno prenehanje identifikacijske številke za DDV - Nepriznanje pravice do odbitka DDV, ki se nanaša na pridobitve, opravljene v tem obdobju))

(2018/C 161/15)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Constanţa

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius

Nasprotni stranki: Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa

Izrek

Člene od 167 do 169 ter člen 179, člen 213(1), člen 214(1) in člen 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki finančni upravi dopušča, da davčnemu zavezancu zavrne priznanje pravice do odbitka davka na dodano vrednost, kadar se ugotovi, da finančna uprava zaradi neizpolnitve obveznosti, ki se temu davčnemu zavezancu očitajo, ni mogla imeti na voljo podatkov, potrebnih za ugotovitev, da so izpolnjene vsebinske zahteve, na podlagi katerih je mogoče priznati pravico do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, ki ga je plačal navedeni davčni zavezanec, ali da je ta davčni zavezanec ravnal goljufivo, da bi mu bila ta pravica lahko priznana, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 221, 10.7.2017.
1.

Zvezna republika Nemčija s tem, da je na 25. zasedanju Revizijskega odbora Medvladne organizacije za mednarodni železniški promet (OTIF) glasovala proti stališču, opredeljenem v Sklepu Sveta 2014/699/EU z dne 24. junija 2014 o oblikovanju stališča, ki ga Evropska unija sprejme na 25. zasedanju Revizijskega odbora OTIF, glede določenih sprememb Konvencije o mednarodnem železniškem prometu (COTIF) in dodatkov k navedeni konvenciji, in da je javno nasprotovala tako temu stališču kot uveljavljanju v njem določenih glasovalnih pravic, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi tega sklepa in člena 4(3) PEU.
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 25. marca 2021 – Generics (UK) Ltd/Evropska komisija

(Zadeva C-588/16 P) (1)

(Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Farmacevtski izdelki - Trg zdravil proti depresiji (citalopram) - Sporazumi o poravnavi sporov o patentih za postopek, sklenjeni med proizvajalcem originalnih zdravil, ki je imetnik teh patentov, in proizvajalci generičnih zdravil - Člen 101 PDEU - Potencialna konkurenca - Omejevanje zaradi cilja - Opredelitev - Izračun zneska globe)

(2021/C 206/03)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Generics (UK) Ltd (zastopniki: I. Vandenborre, advocaat, T. Goetz, Rechtsanwalt, in M. M. Brealey, QC

Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin in C. Vollrath, agenti, skupaj z B. Rayment in D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, in S. Kingston, SC)

Intervenient v podporo druge stranke: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: sprva D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery in D. Robertson, agenti, skupaj z J. Holmes, QC, nato D. Guðmundsdóttir, agent, skupaj z J. Holmes, QC)

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. Družba Generics (UK) Ltd poleg svojih stroškov nosi stroške, nastale Evropski komisiji.

3. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.

(1) UL C 30, 30.1.2017.
1.

Direktivo 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki javnim naročnikom dovoljuje, da v specifikaciji javnega naročila, ki se oddaja po odprtem postopku, določijo minimalne zahteve v zvezi s tehničnim ocenjevanjem, tako da so predložene ponudbe, ki po tem ocenjevanju ne dosežejo vnaprej določenega minimalnega točkovnega praga, izločene iz poznejšega ocenjevanja, ki temelji tako na tehničnih merilih kot na ceni.