Zadeva C‑441/17

Evropska komisija

proti

Republiki Poljski

„Neizpolnitev obveznosti države – Okolje – Direktiva 92/43/EGS – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Člen 6(1) in (3) – Člen 12(1) – Direktiva 2009/147/ES – Ohranjanje prostoživečih ptic – Člena 4 in 5 – Območje Natura 2000 ‚Puszcza Białowieska‘ – Sprememba gozdnogospodarskega načrta – Povečanje količine lesa, ki ga je mogoče izkoriščati – Načrt ali projekt, ki ni neposredno potreben za upravljanje območja in lahko na to območje pomembno vpliva – Ustrezna presoja posledic za območje – Poseg v celovitost območja – Dejansko izvajanje ohranitvenih ukrepov – Vplivi na razmnoževališča in počivališča zavarovanih vrst“

Povzetek – Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 17. aprila 2018

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2009/147, člen 5(b) in (d))

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2009/147, člen 4(1) in (2); Direktiva Sveta 92/43, člena 1(1)(l) in 6(1))

Okolje–Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst–Direktiva 92/43–Posebna območja varstva–Obveznost držav članic, da preprečijo poslabšanje stanja naravnih habitatov in habitatov vrst–Neizpolnitev obveznosti–Dokazno breme, ki ga nosi Komisija–Obseg–Nujnost dokaza vzročne zveze med gradbenim projektom in vznemirjanjem zadevnih vrst–Neobstoj

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti–Predmet spora–Določitev med predhodnim postopkom–Upoštevanje dejstev, nastalih po obrazloženem mnenju–Pogoji–Dejstva, ki so enake vrste in pomenijo enako ravnanje kot tista, ki so se najprej obravnavala

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 64 do 67.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke 113, 114 in od 133 do 144.)

Soglasje k načrtu ali projektu v smislu člena 6(3) Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/17, se lahko izda samo, če se pristojni nacionalni organi prepričajo, da tak načrt ali projekt ne bo imel trajnih škodljivih učinkov na celovitost tega območja. To je podano, kadar z znanstvenega stališča ni nobenega razumnega dvoma o neobstoju teh učinkov. Pristojni nacionalni organi zato ne smejo dati soglasja k posegom, ki bi lahko trajno ogrozili ekološke značilnosti območij, ki zajemajo naravne habitatne tipe, ki so v interesu Skupnosti ali prednostni. Tako bi bilo zlasti, kadar lahko poseg pripelje do izginotja ali delnega in nepopravljivega uničenja prednostnega naravnega habitatnega tipa na zadevnem območju. V zvezi s tem obstaja nevarnost, da ukrepi aktivnega gospodarjenja z gozdom, pri katerih gre za odstranitev in sečnjo velikega števila dreves na območju Natura 2000, že po svoji naravi trajno ogrozijo ekološke značilnosti tega območja, ker neizogibno lahko povzročijo izginotje ali delno in nepopravljivo uničenje zaščitenih habitatov in vrst na navedenem območju. (Glej točke 117, 119 in 164.)

Za ugotovitev neizpolnitve obveznosti iz člena 6(3), drugi stavek, Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/17, Komisiji ob upoštevanju previdnostnega načela, ki je vključeno v to določbo, ni treba dokazati vzročne zveze med zadevnimi ukrepi aktivnega gospodarjenja z gozdom in posegom v celovitost teh habitatov in vrst, temveč zadostuje, da dokaže obstoj verjetnosti ali tveganja, da bi ti ukrepi povzročili tak poseg. (Glej točko 158.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 188 do 191.)

Člen 6(1) Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/17, in člen 4(1) in (2) Direktive 2009/147 o ohranjanju prosto živečih ptic, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/17, ne zahtevata le sprejetja potrebnih ohranitvenih ukrepov za vzdrževanje ugodnega stanja ohranjenosti zaščitenih habitatov in vrst na zadevnem območju, temveč tudi in predvsem njihovo dejansko izvajanje, sicer izgubita polni učinek. Ta razlaga je podprta s členom 1(1)(l) Direktive 92/43, ki posebno ohranitveno območje opredeljuje kot območje, pomembno za Skupnost, na katerem se uporabljajo ohranitveni ukrepi, in z osmo uvodno izjavo navedene direktive, v skladu s katero je primerno, da se na vsakem določenem območju izvajajo potrebni ukrepi glede na zastavljene cilje ohranjanja. V zvezi s tem ukrepi aktivnega gospodarjenja z gozdom, katerih izvajanje povzroča izumrtje dela območja Natura 2000, ne morejo pomeniti ukrepov, ki zagotavljajo ohranitev tega območja v smislu člena 6(1) Direktive 92/43. (Glej točke 213, 214 in 218.)

Spoštovanje člena 12(1), (a) in (d), Direktive 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/17, državam članicam ne nalaga samo sprejetja popolnega zakonodajnega okvira, ampak tudi izvajanje konkretnih in posebnih varstvenih ukrepov. Prav tako sistem strogega varstva predpostavlja sprejetje koherentnih in usklajenih preventivnih ukrepov. Tak sistem strogega varstva mora torej omogočiti, da se ujetje ali ubitje v naravi ter poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč živalskih vrst iz Priloge IV(a) k Direktivi 92/43 učinkovito prepreči. Glede tega ni odločilno, da so zadevne vrste v velikem številu prisotne na zadevnem območju Natura 2000. Člen 12(1)(d) Direktive 92/43 namreč določa sistem strogega varstva razmnoževališč in počivališč vrst iz Priloge IV(a) k Direktivi 92/43, ne glede na njihovo število. (Glej točki 231 in 237.)