ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 184/21

Tožba, vložena 9. januarja 2012 – ZZ proti Komisiji in EMA

(Zadeva F-2/12)

2012/C 184/45

Jezik postopka: bolgarščina

Stranke

Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: M. Ekimdzhiev, K. Boncheva in G. Chernicherska, odvetniki)

Toženi stranki: Evropska komisija in Evropska agencija za zdravila (EMA)

Predmet in opis spora

Prvič, razglasitev ničnosti sklepov Komisije v zvezi z izdelavo in odobritvijo seznama kandidatov v ožjem izboru, ki je bil predložen upravnemu odboru EMA v okviru postopka izbire in imenovanja izvršnega direktorja navedene agencije, drugič, razglasitev ničnosti imenovanja drugega kandidata na navedeno delovno mesto in tretjič povrnitev domnevno nastale nepremoženjske škode

Predlogi tožeče stranke

— Sklep predizbirne komisije o sprejetju seznama kandidatov za predložitev posvetovalnemu odboru Evropske komisije za imenovanja, ki je bil tožeči stranki 14. marca 2011 posredovan po elektronski pošti, naj se razglasi za ničen;

— naj se predhodni sklep posvetovalnega odbora Evropske komisije za imenovanja z dne 14. marca 2011 o povabilu štirih kandidatov, vpisanih na seznam preizbirne komisije, na razgovor pri posvetovalnem odboru za imenovanja, ki je bil tožeči stranki 14. marca 2011 posredovan po elektronski pošti, razglasi za ničen;

— naj se sklep posvetovalnega odbora Evropske komisije za imenovanja z dne 14. marca 2011 o strinjanju z mnenjem predizbirne komisije glede večjih odlik štirih kandidatov, vpisanih na seznam predizbirne komisije, ki je bil tožeči stranki 14. marca 2011 posredovan po elektronski pošti, razglasi za ničen;

— naj se sklep Evropske komisije z dne 20. aprila 2011 o sprejetju seznama kandidatov v ožjem izboru razglasi za ničen;

— naj se sklep Evropske komisije z dne 6. oktobra 2011, s katerim je bila pritožba, vložena na podlagi člena 90 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti, zavrnjena in v katerem je bil sklep Evropske komisije z dne 20. aprila 2011 o sprejetju seznama kandidatov v ožjem izboru natančneje obrazložen, razglasi za ničen;

— naj se sklep upravnega odbora EMA o imenovanju izvršnega direktorja EMA z dne 6. oktobra 2011, zoper katerega je bila na podlagi člena 90 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti pri organu, pristojnim za imenovanja, vložena pritožba, po postopku iz člena 91(4) navedenih Kadrovskih predpisov razglasi za ničen;

— naj se naloži pravično povračilo povzročene nepremoženjske škode;
—

ugotovi naj se, zlasti, da je bila v času te zadeve in drugih prejšnjih zadev, ki so z njo povezane, tožeča stranka žrtev hudih kršitev temeljnih človekovih pravic, pravic, ki so zagotovljene s Pogodbami, z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in z Evropsko konvencijo o človekovih pravicah in je zato upravičena do odškodnine za te kršitve, kot jo oceni Sodišče za uslužbence.
—

EIB naj se naloži, da povrne premoženjsko in nepremoženjsko, že nastalo in bodočo škodo tožeče stranke, ki je posledica nezakonitosti odločbe predsednika EIB z dne 27. julija 2011, psihičnega nadlegovanja tožeče stranke in nepravilnega ravnanja organov EIB, odškodnini naj bodo dodane zamudne obresti;
—

Odločba, s katero je organ, pristojen za imenovanja, določil nov znesek osebnih prejemkov, pokojnin in drugih nadomestil tožečih strank, kakor se zlasti izraža v plačilnih listih R 6/2009 in 01/2010 zainteresiranih strank, in odločba, s katero je organ, pristojen za imenovanja, z datumom 24. junij 2010 zavrnil pritožbo tožečih strank z dne 29. marca 2010, naj se razglasita za nični v delu, v katerem tožečim strankam z njima ni priznano zvišanje njihovih osebnih prejemkov, pokojnin in drugih nadomestil v višini 3,70 % od njihovega prvotnega zneska in v katerem je zavrnjena njihova zahteva za povrnitev obresti, izračunanih od njim dolgovanih zneskov po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka uporablja za glavne postopke refinanciranja, zvišani za dve odstotni točki, od datuma zapadlosti teh zneskov do celotnega plačila,
—

toženi strani naj se naloži plačilo odškodnine za premoženjsko škodo, nastalo tožeči stranki, ki ustreza razliki med njeno trenutno plačo in plačo za naziv AST4, do upokojitve in vključno z vsemi dodatki, nadomestili in izravnavo pokojnine;
—

potem ko se ugotovi in pojasni, da S. Trampuz glede izračuna in plačila stroškov za bolnišnično zdravljenje, kakor jih je uveljavljala zasebna bolnišnica, v kateri se je zdravila, ni mogoče ničesar očitati in je slednji ne morejo bremeniti, potem ko je bila bolezen, zaradi katere se je morala zdraviti, opredeljena za težko, prav tako pa je bil izvedeni kirurški posegi uvrščeni med „težke“ in potem ko je bilo trajanje zdravljenja pravilno opredeljeno kot neizogibno in terapevtsko ustrezno, naj se ugotovi, da sta tožeči stranki prosti plačila vsakršnih nadomestil za opravljene storitve, ki jih je obračunal obračunski organ Ispra in temu ustrezno naložiti Komisiji, da nadomesti znesek v višini 41 833 EUR – oziroma drugi znesek – in da se vzdrži vsakršnega odtrgljaja po uradni dolžnosti od pokojnine profesorja de Pretis Cagnodo;
SL Uradni list Evropske unije C 234/58

Tožba, vložena 26. maja 2010 – Arango Jaramillo in drugi proti EIB

(Zadeva F-34/10)

()

2010/C 234/107

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeče stranke: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxembourg, Luksemburg) in drugi (zastopniki: B. Cortese, C. Cortese in F. Spitaleri, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska investicijska banka

Predmet in opis spora

Razglasitev ničnosti odločb EIB o zvišanju prispevkov tožečih strank v pokojninski sistem in vračilo nepremoženjske škode, ki so jo utrpeli.

Predlogi tožečih strank

— Razglasitev ničnosti odločb Evropske investicijske banke – med katerimi je plačilni list tožečih strank za februar 2010 – s katerimi je povečan prispevek tožečih strank v pokojninski sistem z zvišanjem, po eni strani, osnove za izračun (plača, od katere je treba plačati prispevek) navedenega prispevka in, po drugi strani, količnika za izračun, izraženega v odstotkih od navedene plače, od katere je treba plačati prispevek;

— Evropski investicijski banki naj se naloži, da plača simboličen euro iz naslova odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki so jo utrpele tožeče stranke;
—

ugotovi naj se, da je bil žrtev nadlegovanja, ki sta ga izvajala gospoda M. in A., ter sprejmejo naj se potrebni disciplinski ukrepi; ali, podredno, (i) začne naj se nova pravična, neodvisna in nepristranska upravna preiskava s skupino strokovnjakov, ki jo bodo vodili, in (ii) sprejmejo naj se potrebni ukrepi za pravično preiskavo brez morebitnih pritiskov in motenj;
—

Razglasitev ničnosti odločbe z dne 13. avgusta 2009, s katero je bila zavrnjena prošnja, ki jo je tožeča stranka vložila zaradi pridobitve dovoljenja za bivanje izven kraja zaposlitve med bolniškim dopustom od 3. avgusta do 3. septembra 2009, in zlasti med 13. in 30. avgustom 2009;
—

naložitev Komisiji, naj tožeči stranki plača razliko med zneskom, ki ga je za stroške zdravstvenih storitev plačala med 1. decembrom 2000 in vključno 17. marcem 2009, za povrnitev katerih je med 1. decembrom 2000 in 17.marcem 2009 vložila veliko zahtev, in zneskom, ki ji je bil do zdaj povrnjen iz Skupnega sistema zdravstvenega zavarovanja, ali pa znesek, za katerega bo Sodišče za uslužbence menilo, da je v tem primeru pošten in pravičen, in sicer skupaj z obrestmi od navedene razlike ali od zneska, za katerega bo Sodišče za uslužbence menilo, da je pošten in pravičen, pri čemer obresti tečejo od prvega dne petega meseca od dneva, ko je naslovnik zahtevka z dne 17. marca 2009 tega lahko preučil, v višini 10 % letno in z letno kapitalizacijo, ali v višini, s kapitalizacijo in tekom, ki se bodo Sodišču za uslužbence zdeli pošteni in pravični;
—

UUNT naj se naloži, da ji povrne premoženjsko škodo, ki je razlika med: dejanskimi prejemki v skladu z uradno razvrstitvijo kot pogodbeni uslužbenec v skladu s členom 3a Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, ki jo je prejemala od 1. novembra 2005 do 31. oktobra 2008, in nadomestilom za brezposelnost, ki ji je bilo izplačano od 1. novembra 2008 do danes, na eni strani in prejemki, do katerih je bila od 1. novembra 2005 do 31. oktobra 2008 upravičena kot pogodbeni uslužbenec v skladu s členom 2(a) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, in nadomestilom za brezposelnost, do katerega je bila upravičena od 1. novembra 2008 do danes, ki pa je izračunano na podlagi plače za oktober 2008 v skladu s členom 2(a) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, na drugi strani, skupaj z izgubo, ki je nastala v zvezi s pokojnino in drugimi nadomestili, prejemki in dodatki, pri čemer se upošteva ustrezno napredovanje na podlagi dela do 1. aprila 2008, ter naj se, če je to treba zaradi odobritve zahtevanega povračila škode, razglasita za nični odločbi UUNT z dne 6. maja 2004 in 4. decembra 2009;
—

tožeči stranki naj se dodeli odškodnina za nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela, ki je ex aequo et bono začasno ocenjena na 5 000 EUR in se lahko med postopkom poviša ali zmanjša;
—

tožečo stranko naj se stalno zaposli s 1. marcem 2008 ter naj se ji prizna pravico do nadomestila, ki ustreza razliki med osebnim prejemkom, ki bi ga prejemala, če bi bila 1. marca 2008 stalno zaposlena, in osebnimi prejemki, ki jih je dejansko prejela od tega datuma do dneva sodbe; v nasprotnem primeru naj se, podredno, tožečo stranko vrne v položaj uradnika na poskusnem delu bodisi v službo, kjer je delala pred odpustom, bodisi v drugo službo institucije, da bo lahko opravila novo poskusno delo;
—

Razglasitev ničnosti odločbe z dne 12. junija 2008, s katero je tožena stranka tožeči stranki sporočila, da ji ne more ponuditi stalnega delovnega mesta, in odločbe, ki je bila na podlagi pritožbe izdana 7. januarja 2009, s katero so bili očitki, ki jih je tožeča stranka uveljavljala zoper odločbo z dne 12. junija 2008, razglašeni za neutemeljene;
—

v vsakem primeru naj se za nično razglasi odločba z dne 28. avgusta 2007, s katero je bilo odločeno, da se omeji nadomestilo za nastanitev na eno tretjino zneska, prejetega v novembru 2006, in da se terja vračilo drugih dveh tretjin, to je 4 278,50 eurov, pri plačilu za februar 2006, in, posledično, naj se naloži vračilo tega zneska v višini 4 278,50 eurov skupaj z zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 15. februarja 2008 do popolnega plačila in ki se izračunajo na podlagi stopnje, ki jo je Evropska centralna banka določila za operacije glavnega refinanciranja v zadevnem obdobju, povišane za tri odstotne točke;
—

toženi stranki naj se naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino za škodo, ki jo je ta utrpela in jo trpi v zvezi z dejanjem, ki je povzročilo zadevno škodo, in sicer v znesku 100 000 eurov oziroma višji ali nižji znesek, za katerega bo Sodišče za uslužbence ugotovilo, da je ustrezen in pravičen, skupaj z obrestmi v višini 10 % letno in z letno kapitalizacijo obresti, od vložitve zahteve z dne 8. marca 2007 do plačila;
—

Naj se preučijo spisi vseh kandidatov, katerih imena so bila uvrščena na seznam izbranih kandidatov, da se preveri, ali imajo vsi diplomo, ki dokazuje, da imajo končano stopnjo izobrazbe, ki ustreza vsaj triletnemu univerzitetnemu študiju na podlagi katerega se pridobi diploma iz prava, in da so jo predložili pravočasno in na ustrezen način;
SL Uradni list Evropske unije C 183/32

Tožba, vložena 22. oktobra 2007 – Strack proti Komisiji

(Zadeva F-119/07)

(2008/C 183/63)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Guido Strack (Köln, Nemčija) (zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Za nične naj se razglasijo odločbe Komisije z dne 30. maja 2005, 19. decembra 2006, 12. januarja 2007 in 20. julija 2007 v delu, v katerem nasprotujejo izvedbi neodvisnega postopka mediacije o vseh sporih med tožečo in toženo stranko, takojšnji intervenciji tožene stranke in sprejetju ukrepov za reševanje sporov;

— za nični naj se razglasita odločbi Komisije z dne 26. februarja 2007 in 20. julija v delu, v katerem nasprotujeta plačilu predujma v skladu s členom 19(4) Pravil o zavarovanju uradnikov Evropskih skupnosti za nezgodno tveganje in poklicne bolezni;

— Komisiji naj se naloži plačilo ustrezne odškodnine tožeči stranki, vendar vsaj 15 000 eurov za nepremoženjsko škodo ter škodo na zdravju, ki so ji jo povzročile odločbe, za katere se v obravnavani zadevi zahteva razglasitev ničnosti; poleg tega naj se ji od dneva vložitve tožbe plačajo zamudne obresti po več kot dvoodstotni letni obrestni meri, ki jo je v zadevnem obdobju uporabljala Evropska centralna banka za svoje glavne postopke refinanciranja;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v oporo svojemu prvemu in drugemu tožbenemu predlogu navaja kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja, ki jo ima tožena nasproti tožeči stranki, načeli dobrega upravljanja in prepovedi zlorabe oblasti oziroma napačno presojo v izpodbijanih odločbah Komisije. Poleg tega tožeča stranka v zvezi s prvima dvema tožbenima predlogoma trdi, da so odločbe v nasprotju s členom 25(2) Kadrovskih predpisov za evropske uradnike (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) in da posegajo v njene temeljne pravice do telesne integritete in zasebnosti, ki sta vsebovani v členih 3(1) in 7 (v zvezi z drugim tožbenim predlogom pa tudi v členih 41 in 47) Listine o temeljnih pravicah in členu 8 (v zvezi z drugim tožbenim predlogom pa tudi v členu 13) Evropske konvencije o človekovih pravicah.

Tožeča stranka v drugem tožbenem predlogu trdi, da izpodbijane odločbe niso v skladu s členom 73 Kadrovskih predpisov in postopkovnimi določili Pravil o zavarovanju uradnikov Evropskih skupnosti za nezgodno tveganje in poklicne bolezni, posebno členom 15 in naslednjim.

V tretjem tožbenem predlogu trdi, da ji zaradi – po njenem mnenju – kršitve tožene stranke v skladu s členom 288(2) Pogodbe ES in splošnih pravnih načel pripada ustrezna odškodnina za povzročeno nepremoženjsko škodo.

V četrtem tožbenem predlogu tožeča stranka zahteva, naj se toženi stranki naloži plačilo stroškov, ker naj bi to tožbo izzvala z domnevno neresničnimi izjavami v zvezi z domnevnim mnenjem zdravniškega odbora v sklepu o zavrnitvi pritožbe.
SL Uradni list Evropske unije C 315/50

Tožba, vložena 22. oktobra 2007 – Strack proti Komisiji

(Zadeva F-120/07)

(2007/C 315/95)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Guido Strack (Köln, Nemčija) (Zastopnik: H. Tettenborn, odvetnik)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Odločbe Evropske komisije z dne 30. maja 2005, 25. oktobra 2005, 15. marca 2007 in 20. julija 2007 naj se razglasi za nične v delu, v katerem omejujejo neizrabljen letni dopust za leto 2004 na 12 dni, ki jih je tožeča stranka lahko prenesla v naslednje leto, in skladno s tem omejujejo kompenzacijo za neizkoriščen dopust, plačano tožeči stranki ob prenehanju dela;

— Evropski komisiji naj se naloži, da tožeči stranki plača kompenzacijsko plačilo za 26,5 dni še ne kompenziranega in neizrabljenega dopusta, na podlagi drugega odstavka člena 4 Priloge V Kadrovskih predpisov, z obrestmi od 1. aprila 2005 dalje po obrestni meri, ki je 2 % višja od obrestne mere glavnega refinanciranja, ki jo določa Evropska centralna banka za zadevno obdobje;

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe navaja kršitev prvega in drugega odstavka člena 4 Priloge V Kadrovskih predpisov in upravnega obvestila št. 66-2002 tožene stranke. V skladu s temi določbami je bila tožeča stranka upravičena, da v leto 2005 v celoti prenese tisti del svojega letnega dopusta za leto 2004, ki ga zaradi delovnih zahtev ni mogla izrabiti pred koncem koledarskega leta 2004, kar pa ji je bilo z izpodbijano odločbo tožene stranke zavrnjeno. Vzrok za to, da ni mogla izrabiti dopusta, naj bi bila namreč bolezen, ki jo je medtem tožena stranka priznala kot poklicno bolezen.

Tožeča stranka dalje trdi, da iz dodatne odškodninske tožbe izhaja, da je tožena stranka nezakonito zavrnila kompenzacijsko plačilo, dolgovano tožeči stranki na podlagi drugega odstavka člena 4 Priloge V Kadrovskih predpisov, ko je tožeča stranka prenehala z delom.
SL Uradni list Evropske unije C 131/50

Tožba, vložena 13. marca 2006 — Perez Minayo Barroso in Pino proti Komisiji

(Zadeva F-31/06)

(2006/C 131/92)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeče stranke: Isabelle Perez-Minayo Barroso (Bruselj, Belgija) in Marco Pino (Bruselj, Belgija) (zastopnik: S. Orlandi, avocat)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— razglasitev nezakonitosti členov 5 in 12 Priloge XIII h Kadrovskim predpisom;

— razglasitev ničnosti posameznih odločb o imenovanju tožečih strank na delovno mesto administratorja, v delu, kjer določajo njihovo razvrstitev na podlagi člena 5(2) Priloge XIII h Kadrovskim predpisom;

— razglasitev ničnosti posameznih odločb o ukinitvi vseh točk, ki sta jih zbrali tožeči stranki v nekdanji kategoriji in ki so bile njun „nahrbtnik“;

— razglasitev ničnosti posameznih odločb o uporabi multiplikacijskega faktorja, nižjega od 1, za določitev plačila tožečih strank;

— naložitev plačila stroškov Komisiji Evropskih skupnosti.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki sta izbrana udeleženca notranjega natečaja za prehod iz kategorije COM/PA/04, ki je bil objavljen pred datumom, ko so začeli veljati novi Kadrovski predpisi. Po tem datumu ju je tožena stranka imenovala v višjo kategorijo, vendar sta obdržali enak naziv, plačilni razred in multiplikacijski faktor kot sta ga imeli prej. Nasprotno, pa sta izgubili svoje napredovalne točke.

V svoji tožbi tožeči stranki najprej zatrjujeta, da izpodbijane odločbe kršijo okvir zakonitosti, ki ga vzpostavlja objava natečaja, na podlagi katerega sta bili izbrani, člene 5, 29 in 31 Kadrovskih predpisov, načelo upravičenosti do kariere in načelo sorazmernosti.

Tožeči stranki nato trdita, da navedene odločbe prav tako kršijo načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije. Izbrani udeleženci na istem natečaju oziroma na natečaju iste stopnje, ki so se zaposlili pred začetkom veljavnosti novih Kadrovskih predpisov, naj bi bili na eni strani uvrščeni različno kot tisti, ki so se zaposlili po njem. Na drugi strani pa naj bi se tožeči stranki obravnavalo manj ugodno kot uradnike, imenovane na delovno mesto administratorja v okviru certifikacije zato, ker slednji še imajo napredovalne točke medtem ko sta tožeči stranki izgubili „nahrbtnik“.

Nazadnje tožeči stranki menita, da izpodbijane odločbe kršijo načelo varstva zaupanja v pravo, saj sta lahko pričakovali, da bosta imenovani v naziv, naveden v objavi natečaja.
Člena 91(3), druga alinea, Kadrovskih predpisov, ki določa, da „začne rok za vložitev pritožbe teči od začetka, če je pritožba zavrnjena z izrecno odločitvijo po tem, ko je bila že zavrnjena z molkom organa, vendar pred pretekom roka za vložitev pritožbe“, ni mogoče uporabljati na stopnji zahteve in pred vložitvijo pritožbe. Navedeno posebno določbo o načinih izračunanja roka je namreč treba razlagati dobesedno in strogo. Iz navedenega sledi, da izrecna zavrnitev zahteve z odločbo po sprejetju odločbe o zavrnitvi iste zahteve zaradi molka organa – ki je izključno potrditveni akt – zadevnemu uradniku ne more omogočiti, da nadaljuje predhodni postopek, tako da bi mu bil z njo določen nov rok za vložitev pritožbe.

Pritožba, vložena več kot tri mesece po sprejetju odločbe o zavrnitvi zahteve zaradi molka organa, ne pomeni, da je bila zadeva pred tem redno predložena organu za imenovanja, kar bi omogočilo nadaljevanje predhodnega pritožbenega postopka.

Poleg tega, če bi bilo treba priznati, da bi že zgolj na podlagi sporočitve – z navedeno odločbo o zavrnitvi zahteve – razlogov za navedeno zavrnitev na novo začeli teči roki za vložitev tožbe, bi se lahko za vse odločbe uprave zaradi molka, ki po naravi niso obrazložene, kadar koli zahtevala obrazložitev, ki bi uradnikom ali uslužbencem omogočala, da se jim prizna nov trimesečni rok za vložitev pritožbe od prejema dopolnjene obrazložitve, čeprav se je na nezadostno obrazložitev odločbe v smislu člena 90(1) Kadrovskih predpisov mogoče in celo treba sklicevati ravno v okviru pritožbe, uprava pa jo tako po potrebi ustrezno popravi v odločbi o taki pritožbi.

(Glej točke 24, 25 in 28.)

Sodišče prve stopnje: sklep z dne 17. novembra 2000, Martinelli/Komisija,T‑200/04, EU:T:2005:269, točka 11;

Splošno sodišče Evropske unije: sodbi z dne 7. julija 2011, Longinidis/Cedefop,T‑283/08 P, EU:T:2011:338, točka 72, in z dne 21. maja 2014, Mocová/Komisija,T‑347/12 P, EU:T:2014:268, točka 35;

Sodišče za uslužbence: sklepa z dne 8. julija 2009, Sevenier/Komisija,F‑62/08, EU:F:2009:88, točka 33, in z dne 22. aprila 2015, ED/ENISA,F‑105/14, EU:F:2015:33, točka 41.
Roka za pritožbo in tožbo sta določbi javnega reda ter ju stranke in sodišče ne morejo poljubno spreminjati. Možnost vložiti zahtevo v smislu člena 90(1) Kadrovskih predpisov uradniku torej ne sme omogočiti, da obide roka za vložitev pritožbe in tožbe, določena v členih 90 in 91 Kadrovskih predpisov, tako da s tako poznejšo zahtevo posredno izpodbija prejšnjo odločbo, ki ni bila pravočasno izpodbijana.

(Glej točko 18.)

Napotitev na:

Sodišče za uslužbence, sklep z dne 20. marca 2014, Michel/Komisija, F‑44/13, EU:F:2014:40, točka 46 in navedena sodna praksa.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE EVROPSKE UNIJE

(tretji senat)

z dne 27. februarja 2014

Zadeva F‑32/13

Robert Walton

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Začasni uslužbenec – Odpravnina – Odpoved, ki jo je ugotovilo Sodišče prve stopnje Evropskih skupnosti – Določitev datuma odpovedi – Pravnomočnost – Odločitve OPI, ki so postale dokončne, ker zoper njih niso bile vložene pritožbe – Nespoštovanje predhodnega upravnega postopka – Očitna nedopustnost“

Predmet: Tožba, ki je bila vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE na podlagi njenega člena 106a, s katero R. Walton v bistvu predlaga po eni strani razglasitev ničnosti dopisa Komisije z dne 13. aprila 2012, s katerim je organ, ki je pristojen za sklepanje pogodb o zaposlitvi (v nadaljevanju: OPSP) zavzel stališče glede svojega predloga v zvezi s terjatvijo, ki naj bi jo imel do Komisije, med drugim plačila enega dela odpravnine, in po drugi strani razglasitev ničnosti odločbe z dne 9. januarja 2013 s katero je OPSP zavrnil pritožbo, ki jo je v zvezi s tem vložila tožeča stranka 17. septembra 2012.

Odločitev: Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. R. Walton nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

Povzetek

Sodni postopek – Pravnomočnost – Obseg

Tožba je nedopustna zaradi pravnomočnosti prejšnje sodbe, s katero je bilo odločeno o tožbi, ki se je nanašala na iste stranke in isti predmet ter je imela isti temelj. Pri presoji obstoja takšne prejšnje sodbe je akt, katerega ničnost se zahteva, bistveni element, na podlagi katerega je mogoče opredeliti predmet tožbe. Vendar okoliščina, da so bile tožbe vložene zoper ločene odločbe, ki jih je upravni organ formalno sprejel, ni dovolj za ugotovitev neobstoja istovetnosti predmeta, če imajo te odločbe v bistvu enako vsebino in temeljijo na enakih razlogih.

Če tožeča stranka, tako kot v tem primeru, izpodbija zakonitost dokončnih odločb, bi ji priznanje dopustnosti njene tožbe omogočilo možnost ponovne pridobitve pravice do pritožbe zoper te odločbe in poseganje v pravnomočnost prejšnjih sodb v zvezi s temi odločbami.

V zvezi z zatrjevano kršitvijo pravico do poštenega sojenja v primeru, ko bi morala biti tožba razglašena za nedopustno, izpodbijane odločbe postanejo dokončne le zaradi pasivnosti tožeče stranke, ki se je odločila da ne bo uporabila upravnih in sodnih pravnih sredstev, ki jih ima na razpolago.

(Glej točke 40, 41, 48 in 49.)

Napotitev na:

Sodišče: 19. september 1985, Hoogovens Groep proti Komisiji, 172/83 in 226/83, točka 9; 27. oktober 1987, Diezler in drugi proti CES, 146/85 in 431/85, točke od 14 do16;

Sodišče prve stopnje: 5. junij 1996, NMB Francija in drugi proti Komisiji, T‑162/94, točki 37 in 38;

Splošno sodišče Evropske unije: 25. junij 2010, Imperial Chemical Industries proti Komisiji, T‑66/01, točka 197;

Sodišče za uslužbence: 11. junij 2009, Ketselidis proti Komisiji, F‑72/08, točka 33; 25. februar 2014, Marcuccio proti Komisiji, F‑118/11, točka 54.