ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Trgovanje z notranjimi informacijami in tržne manipulacije (zloraba trga) – Prepoved – Tržna manipulacija – Zagotavljanje nenormalne ali umetne ravni cene enega ali več finančnih instrumentov – Pojem

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/6, člena 1, točka 2(a), druga alinea, in 5)

Summary

Člen 1, točka 2(a), druga alinea, Direktive 2003/6 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) je treba razlagati tako, da se za to, da bi se lahko štelo, da se ceni enega ali več finančnih instrumentov zagotavlja nenormalno ali umetno raven, ne zahteva, da se nenormalna ali umetna raven cene ohrani po preteku določenega obdobja.

Cilj Direktive 2003/6, kot je razvidno zlasti iz njenih uvodnih izjav 2 in 12, je zagotavljati integriteto finančnih trgov Evropske unije in povečati zaupanje vlagateljev v te trge. To zaupanje temelji zlasti na tem, da bodo ti postavljeni v enakopraven položaj in zaščiteni pred nezakonito uporabo notranjih informacij in manipulacijami cen. Uresničevanje ciljev te direktive bi bilo ogroženo, če ravnanja, kakršna so našteta v njenem členu 1, točka 2(a), ne bi bila zajeta v prepovedi tržnih manipulacij, ki jo določa člen 5 te direktive, samo zato, ker gre za le eno transakcijo in tako le eno ceno, pri čemer se cena enega ali več zadevnih finančnih instrumentov nenormalne ali umetne ravni ni ohranila po preteku določenega obdobja.

(Glej točke 27, 29 in 30 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Državljanstvo Unije – Določbe pogodbe DEU – Področje osebne uporabe – Mladoletni državljan države članice, ki ni nikoli uresničeval pravice do prostega gibanja – Vključitev

(člen 20 PDEU)

Summary

Člen 20 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da država članica, prvič, državljanu tretje države, ki vzdržuje svoje mladoletne otroke, ki so državljani Unije, zavrne prebivanje v državi članici, v kateri imajo ti stalno prebivališče in katere državljani so, in drugič, temu državljanu tretje države zavrne izdajo delovnega dovoljenja, ker bi taki odločbi tem otrokom onemogočili dejansko uresničevanje bistva pravic, ki so podeljene s statusom državljana Unije.

Status državljana Unije je namreč zasnovan kot temeljni status državljanov držav članic. Taka zavrnitev prebivanja pa bi povzročila, da bi bili navedeni otroci, državljani Unije, prisiljeni zapustiti ozemlje Unije zato, da bi spremljali starše. Če poleg tega taki osebi še ne bi bilo izdano delovno dovoljenje, bi ta tvegala, da ne bo imela zadostnih sredstev za lastno preživljanje in preživljanje svoje družine, kar bi prav tako povzročilo, da bi bili njeni otroci, državljani Unije, prisiljeni zapustiti ozemlje Unije. V teh okoliščinah navedeni državljani Unije ne bi mogli uresničevati pravic, ki so podeljene s statusom državljana Unije.

(Glej točke 41, 44 in 45 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Približevanje zakonodaj – Prenos podjetij – Ohranjanje pravic delavcev – Direktiva 2001/23 – Področje uporabe

(Direktiva Sveta 2001/23, člen 1(1)(a) in (b))

Summary

Člen 1(1)(a) in (b) Direktive 2001/23 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da se ta direktiva ne uporablja, kadar se občinska uprava, ki je prepustila čiščenje svojih prostorov zasebnemu podjetju, odloči, da bo odpovedala pogodbo, ki jo je sklenila s tem podjetjem, in sama opravljala dejavnosti čiščenja teh prostorov tako, da zato zaposli novo osebje.

Dejavnost čiščenja se lahko obravnava kot dejavnost, ki v glavnem temelji na delovni sili, in zato lahko skupina delavcev, ki jih trajno združuje skupna dejavnost čiščenja, ob neobstoju drugih produkcijskih dejavnikov pomeni gospodarsko enoto. Vendar pa mora biti poleg tega identiteta te gospodarske enote ohranjena tudi po zadevnem poslu. Zgolj na podlagi okoliščine, da sta si dejavnosti, ki jih opravljata zasebna družba in občina, podobni, pa ni mogoče sklepati, da je identiteta gospodarske enote ohranjena. Enote namreč ni mogoče skrčiti na dejavnost, ki jo opravlja. Njena identiteta izhaja iz neločljive pluralnosti elementov, kot so zaposleno osebje, okvir, v katerem deluje, organizacija njenega dela, načini upravljanja in v ustreznih okoliščinah primera tudi proizvodna sredstva, ki jih ima na voljo. Natančneje, identiteta gospodarske enote ne more biti ohranjena, če domnevni pridobitelj bistvenega dela njenih zaposlenih ne prevzame.

(Glej točke 39, 41 in 43 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka – Odbitek, ki ga izvede davčni zavezanec, ki ta davek plača za storitve, ki jih opravi drug davčni zavezanec, ki ni registriran za namene tega davka – Zahteva – Račun, ki ga izda ta izvajalec in vsebuje vse zahtevane podatke

(Direktiva Sveta 77/388, člena 18(1)(a)) in 22(3)(b))

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka – Izključitve pravice do odbitka – Pristojnost držav članic, da ohranijo izključitve, ki so obstajale ob začetku veljave Šeste direktive – Nacionalna ureditev, ki izključuje pravico do odbitka davka, ki ga je plačal davčni zavezanec drugemu davčnemu zavezancu, ker ni registriran za namene tega davka – Nedopustnost

(Direktiva Sveta 77/388, člen 17(6))

Summary

1. Člena 18(1)(a) in 22(3)(b) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2006/18, je treba razlagati tako, da ima davčni zavezanec pravico do odbitka davka na dodano vrednost, plačanega kot vstopni davek za storitve, ki jih opravlja drugi davčni zavezanec, ki ni registriran za namene tega davka, če zadevni računi vsebujejo vse podatke, ki jih zahteva člen 22(3)(b), zlasti tiste, ki so potrebni za identifikacijo osebe, ki je te račune izdala, in vrste opravljenih storitev.

Če ima pristojna davčna uprava na voljo podatke, potrebne za ugotovitev, da je davčni zavezanec kot prejemnik zadevnih marketinških storitev zavezan za plačilo davka na dodano vrednost, v zvezi z njegovo pravico do odbitka vstopnega davka ne more določiti dodatnih pogojev, zaradi katerih bi lahko bilo uveljavljanje te pravice popolnoma nemogoče.

Če oseba, ki opravlja storitve, ne izpolni obveznosti, določene v členu 22(1) Šeste direktive, to ne more zbuditi dvoma o pravici do odbitka, do katere je upravičen prejemnik teh storitev na podlagi člena 17(2) te direktive.

(Glej točke 35, 36 in 38 ter točko 1 izreka.)

2. Člen 17(6) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2006/18, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki izključuje pravico do odbitka davka na dodano vrednost, ki ga je plačal davčni zavezanec drugemu davčnemu zavezancu, ki je opravil storitve, če ta ni registriran za namene tega davka.

Kajti pristojnost, ki jo imajo države članice na podlagi člena 17(6) Šeste direktive, ne pomeni neomejene diskrecijske pravice, da iz pravice do odbitka davka na dodano vrednost izključijo vse oziroma skoraj vse blago in storitve in tako odvzamejo bistvo sistemu, uvedenemu z določbami te direktive. Ta pristojnost se zato ne nanaša na splošne izključitve in držav članic ne oprosti obveznosti, da zadostno opredelijo vrsto in namen blaga in storitev, za katere je odbitek izključen.

(Glej točki 41 in 47 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka

(Direktiva Sveta 77/388, člen 17(3)(a))

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka – Izključitve pravice do odbitka

(Direktiva Sveta 77/388, člen 17(3)(a))

Summary

1. Člen 17(3)(a) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da država članica davčnemu zavezancu ne sme zavrniti odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, plačanega ob pridobitvi blaga v tej državi članici, če je bilo to blago uporabljeno za transakcije lizinga, opravljene v drugi državi članici, le zato, ker v drugi državi članici ni bil plačan davek na dodano vrednost pri izstopnih transakcijah.

Na podlagi navedenega člena 17(3)(a) je namreč pravica do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, plačanega za neke transakcije v zvezi z drugimi izstopnimi transakcijami, opravljenimi v drugi državi članici, odvisna od tega, ali ta pravica do odbitka obstaja, če so vse te transakcije opravljene znotraj iste države članice. Zato dejstvo, da ena država članica zaradi svoje opredelitve gospodarske transakcije ne obračuna navedenega izstopnega davka, ne pomeni, da se davčnemu zavezancu odvzame pravica do odbitka vstopnega davka, plačanega v drugi državi članici.

(Glej točke 32, 42 in 46 in točko 1 izreka.)

2. Načelo prepovedi zlorab – ko podjetje s sedežem v eni državi članici izbere hčerinsko družbo s sedežem v drugi državi članici, da bi ta za tretjo družbo s sedežem v prvi državi članici izvedla transakcije lizinga, ki se nanašajo na blago, zato da bi se izognilo dolgu davka na dodano vrednost v zvezi s plačili teh transakcij, pri čemer so te v prvi državi članici opredeljene kot najemniške storitve, opravljene v drugi državi članici, v drugi državi članici pa kot dobava blaga, opravljena v prvi državi članici – ne nasprotuje pravici do odbitka davka na dodano vrednost, ki je priznana s členom 17(3)(a) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih.

Davčni zavezanci so namreč na splošno svobodni, da se odločijo za organizacijske strukture in vzorce transakcij, o katerih menijo, da so za njihovo gospodarsko dejavnost najustreznejši, in s katerimi bi si omejili davčna bremena. Izbira podjetnika med oproščenimi transakcijami in obdavčljivimi transakcijami lahko temelji na vrsti dejavnikov, zlasti na upoštevanju davčne narave v povezavi z objektivnim sistemom davka na dodano vrednost. Kadar davčni zavezanec izbira med različnimi transakcijami, ima pravico izbrati strukturo svoje dejavnosti tako, da bi lahko omejil svoj davčni dolg.

(Glej točke od 53 do 55 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Elektronsko poslovanje – Direktiva 2000/31

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/31)

2. Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom

(člena 34 PDEU in 36 PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/31, člen 3(4))

Summary

1. Nacionalna pravila o prodaji kontaktnih leč v delu, v katerem se nanašajo na spletno prodajo takih leč, in sicer zlasti na spletno ponudbo in na elektronsko sklenitev pogodbe, spadajo na področje uporabe Direktive 2000/31 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju). Nasprotno pa nacionalna pravila o dobavi takih leč ne spadajo na področje uporabe te direktive.

(Glej točke 28, 31 in 77 ter izrek.)

2. Člena 34 PDEU in 36 PDEU ter Direktivo 2000/31 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju), je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki dovoljuje prodajo kontaktnih leč le v specializiranih prodajalnah z medicinskimi pripomočki.

Taka zakonodaja je namreč ukrep z enakim učinkom, kot ga imajo količinske omejitve, ki so prepovedane s členom 34 PDEU, ker se prepoved spletne prodaje kontaktnih leč, ki je del te zakonodaje, nanaša na kontaktne leče, ki izvirajo iz drugih držav članic in so predmet prodaje po pošti in dobave na dom potrošnikov, ki živijo na nacionalnem ozemlju, in ker gospodarskim subjektom iz drugih držav članic odvzame posebno učinkovit način prodaje teh izdelkov in tako znatno ovira njihov dostop do trga zadevne države članice.

Res je, da je taka zakonodaja, ki dovoljuje prodajo kontaktnih leč samo prodajalnam z optičnimi pripomočki, ki ponujajo storitve usposobljenega optika, primerna za uresničitev cilja varovanja zdravja uporabnikov kontaktnih leč. Vendar nacionalni zakonodajalec s sprejetjem take zakonodaje prekorači mejo diskrecijske pravice, ki jo ima glede določanja ravni, na kateri želi zagotoviti varovanje javnega zdravja, in je treba šteti, da ta zakonodaja presega to, kar je nujno potrebno, da se doseže cilj, ki ga uveljavlja, saj bi bilo ta cilj mogoče doseči z manj omejevalnimi ukrepi, kot so ti, ki jih določa navedena zakonodaja, namreč z ukrepi, ki bi določili omejitve samo za prvo dobavo leč in bi zahtevali, da zainteresirani gospodarski subjekti dajo stranki na razpolago usposobljenega optika.

Navedene zakonodaje v delu, ki vsebuje prepoved spletne prodaje kontaktnih leč, iz istih razlogov ni mogoče šteti za sorazmerno glede cilja varstva javnega zdravja iz člena 3(4) Direktive 2000/31.

(Glej točke 58, 64, od 74 do 76 in 78 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Delavci in delavke – Dostop do zaposlitve in delovni pogoji – Enako obravnavanje – Direktiva 76/207 – Nacionalna ureditev, ki olajšuje odpoved pogodbe o zaposlitvi delavcem, ki so pridobili pravico do starostne pokojnine

(Direktiva Sveta 76/207, člen 3(1)(c))

Summary

Člen 3(1)(c) Direktive 76/207 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/73, je treba razlagati tako, da nacionalna ureditev, ki z namenom spodbujanja zaposlovanja mlajših oseb delodajalcu omogoča, da odpove pogodbe o zaposlitvi delavcem, ki so pridobili pravico do starostne pokojnine, s tem da ženske to pravico pridobijo pri pet let nižji starosti kot moški, pomeni neposredno diskriminacijo zaradi spola, ki je s to direktivo prepovedana.

(Glej točko 46 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Označevanje in oglaševanje živil – Direktive 79/112, 2000/13 in 2000/36 – Izdelki iz kakava in čokolade

(direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2000/13, člen 2(1)(a), in 2000/36, člen 3(1) in (5); Direktiva Sveta 79/112)

Summary

Država članica, predpisi katere omogočajo, da se imenom izdelkov iz čokolade, ki ne vsebujejo drugih rastlinskih maščob kot kakavovo maslo, doda pridevnik „čista“, ne izpolni obveznosti iz člena 3(1) Direktive 2000/36 o izdelkih iz kakava in čokolade, namenjenih za prehrano ljudi v povezavi s členom 2(1)(a) Direktive 2000/13 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil in členom 3(5) Direktive 2000/36.

Direktiva 2000/36 je namreč v celoti uskladila imena izdelkov iz čokolade, zakonodajalec Skupnosti pa je določil, da se zaradi dodatka nadomestnih rastlinskih maščob dodajo podatki na označbi, ne pa, da se uporabijo drugačna imena teh izdelkov. Tako dodajanje rastlinskih maščob, ki niso kakavovo maslo, izdelkom iz kakava in čokolade, ki spoštujejo minimalne vsebnosti, določene z navedeno direktivo, ne more tako bistveno spremeniti lastnosti teh izdelkov, da bi postali drugačni. To, da se v drug del označbe vključi nepristranska in objektivna informacija potrošniku o tem, da v zadevnem izdelku ni rastlinskih maščob, razen kakavovega masla, zadošča za zagotovitev pravilnosti informacij potrošnikov.

(Glej točke 29, 32, 39, 41, 45 in 49 ter izrek.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 9.)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Pravica Komisije, da vloži tožbo – Diskrecijsko izvajanje (člen 226 ES) (Glej točko 10.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje oziroma opustitev sporočitve predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2006/7/ES z dne 15. februarja 2006 o upravljanju kakovosti kopalnih voda in razveljavitvi Direktive 76/160/EGS (UL L 64, str. 37), v predpisanem roku

Izrek

Izrek

1. Češka republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2006/7/ES z dne 15. februarja 2006 o upravljanju kakovosti kopalnih voda in razveljavitvi Direktive 76/160/EGS, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive.

2. Češki republiki se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka – Obveznosti davčnega zavezanca – Posedovanje računa z nekaterimi podatki

(Direktiva Sveta 2006/112, členi 167, 178(a), 220, točka 1, in 226)

Summary

Člene 167, 178(a), 220, točka 1, in 226 Direktive 2006/112 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi oziroma praksi, na podlagi katere nacionalni organi davčnemu zavezancu ne priznajo pravice, da od zneska davka na dodano vrednost, ki ga je dolžan plačati, odbije znesek dolgovanega ali plačanega davka za storitve, ki so bile zanj opravljene, z utemeljitvijo, da je prvotni račun, ki ga je imel ob odbitku, vseboval napačen datum končanja opravljenih storitev in da pozneje popravljen račun in dobropis, s katerim se je razveljavil prvotni račun, nista bila zaporedno oštevilčena, če so materialni pogoji za odbitek izpolnjeni in je davčni zavezanec davčnemu organu pred sprejetjem odločbe predložil popravljen račun, na katerem je naveden pravilen datum, ko je bilo navedeno opravljanje storitev končano, čeprav ta račun in dobropis, s katerim je prvotni račun razveljavljen, nista zaporedno oštevilčena.

Člen 226 Direktive 2006/112 namreč določa, da morajo biti za namene davka na dodano vrednost na računih, ki se izdajajo v skladu s členom 220 navedene direktive, obvezno navedeni samo podatki, ki so vsebovani v tem členu. Zato državam članicam ni dovoljeno, da uveljavljanje pravice do odbitka davka na dodano vrednost vežejo na upoštevanje pogojev o vsebini računov, ki jih določbe Direktive 2006/112 izključno ne določajo.

(Glej točke 40, 41 in 45 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo – Oprostitev bolnišnične in zdravstvene oskrbe in dejavnosti, ki so s tem tesno povezane – Oprostitev zdravstvene oskrbe oseb v okviru medicinske in paramedicinske poklicne dejavnosti

(Direktiva Sveta 2006/112, člen 132(1)(b) in (c))

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo – Oprostitev bolnišnične in zdravstvene oskrbe in dejavnosti, ki so s tem tesno povezane

(Direktiva Sveta 2006/112, člen 132(1)(b))

Summary

1. Če je namen storitev, ki obsegajo dobavo medicinske opreme za odvzem krvi iz popkovnice novorojenčkov ter analizo in obdelavo te krvi in po potrebi shranjevanje izvornih celic iz te krvi za morebitno prihodnjo terapevtsko uporabo, le zagotovitev vira teh celic za zdravljenje v negotovem primeru, v katerem bi postal vir potreben, in ne postavljanje diagnoze, obravnava ali zdravljenje bolezni oziroma zdravstvenih težav, take dejavnosti, obravnavane skupaj ali ločeno, niso zajete ne s pojmom „bolnišnična in zdravstvena oskrba“ iz člena 132(1)(b) Direktive 2006/112 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost ne s pojmom „zdravstvena oskrba oseb“ iz člena 132(1)(c) te direktive. Glede analize krvi iz popkovnice bi bil drugačen sklep mogoč le, če bi se ta analiza dejansko nanašala na postavitev medicinske diagnoze, kar pa mora preveriti nacionalno sodišče.

(Glej točko 47 in točko 1 izreka.)

2. Pojem dejavnosti, ki so „tesno povezane“ z „bolnišnično in zdravstveno oskrbo“ v smislu člena 132(1)(b) Direktive 2006/112 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, je treba razlagati tako, da ne zajema storitev, ki obsegajo dobavo medicinske opreme za odvzem krvi iz popkovnice novorojenčkov ter analizo in obdelavo te krvi in po potrebi shranjevanje izvornih celic iz te krvi za morebitno prihodnjo terapevtsko uporabo, s katero so te storitve povezane le eventualno, in ta uporaba ni ne dejanska, ne v teku, ne načrtovana.

(Glej točko 52 in točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Zdravila za človeško uporabo – Direktiva 2001/83 – Objava

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/83, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/27, člen 94(1))

Summary

Člen 94(1) Direktive 2001/83 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2004/27, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje shemam finančnih spodbud, ki so jih uvedli nacionalni organi, ki skrbijo za javno zdravje, da bi zmanjšali svoje izdatke na tem področju in da bi zdravniki pri zdravljenju nekaterih bolezni dajali prednost predpisovanju poimensko določenih zdravil, ki vsebujejo drugačno učinkovino kot zdravilo, ki je bilo predpisano prej ali ki bi lahko bilo predpisano, če taka shema spodbud ne bi obstajala.

Na splošno politika zdravja, ki jo opredeli država članica, in javni izdatki, ki jih nameni zanjo, ne sledijo nobenemu dobičkonosnemu ali gospodarskemu cilju. Za shemo finančnih spodbud, ki spada na področje take politike, torej ni mogoče šteti, da je vključena v okvir tržne promocije zdravil.

Vendar je treba zaradi zagotavljanja polnega učinka Direktive 89/105 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev v področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja delavcem farmacevtske industrije, ki izdelujejo zdravila, ki so ali niso predmet finančnih spodbud pri predpisovanju, tudi omogočiti, da se prepričajo, da se shema finančnih spodbud, ki so jo uvedli javni organi, opira na objektivna merila in da ni diskriminacije med nacionalnimi zdravili in zdravili iz drugih držav članic. Zato čeprav Direktiva 89/105 temelji na načelu najmanjšega poseganja v organizacijo notranjih politik na področju socialnega zavarovanja držav članic, morajo nacionalni organi, ki skrbijo za javno zdravje in ki sprejmejo sheme finančnih spodbud za predpisovanje poimensko določenih zdravil, med drugim zagotoviti, da je taka shema javna, in dati zdravstvenim delavcem in delavcem farmacevtske industrije na voljo ocene o terapevtski enakovrednosti med razpoložljivimi učinkovinami, ki spadajo v terapevtsko skupino, ki je predmet navedene sheme.

(Glej točke 33, 37, 38 in 42 ter izrek.)