Člen 107(1) PDEU je treba razlagati tako, da je oprostitev davka na nepremičnine za parcelo v državni lasti, ki je dana na voljo podjetju z v celoti državnim kapitalom, ki na tej parceli proizvaja blago in izvaja storitve, s katerimi je mogoče na konkurenčnem trgu trgovati med državami članicami, lahko državna pomoč, ki jo ta določba prepoveduje.

Nacionalni ukrep je namreč tak, da daje prednost posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga v primerjavi z drugimi podjetji in proizvodnjo drugega blaga, če so podjetja glede na cilj, ki si ga prizadeva doseči zadevna ureditev, v primerljivem dejanskem in pravnem položaju. Da bi se nacionalni davčni ukrep opredelil za selektiven, je torej treba najprej določiti in preučiti skupno ali „običajno“ davčno ureditev, ki se uporablja v zadevni državi članici. Glede na to skupno ali „običajno“ davčno ureditev je treba nato presoditi in ugotoviti morebitno selektivnost prednosti, dodeljene z zadevnim davčnim ukrepom, ter dokazati, da ta ukrep odstopa od navedenega skupnega sistema, ker uvaja razlikovanje med subjekti, ki so glede na cilj, določen za davčni sistem te države članice, v primerljivem dejanskem in pravnem položaju.

Glede sistema davka na nepremičnine, ki določa oprostitev državnih nepremičnin „namenjenih nacionalni obrambi“, ki se lahko uporabi v zvezi s podjetjem, katerega dejavnost je gradnja vojaških ladij za države ter izdelava, popravilo in vzdrževanje različnih proizvodov na področju pomorstva in energije za zasebni sektor, je tako podjetje glede na cilj obdavčitve posesti ali uporabe zemljišča v dejanskem in pravnem položaju, ki je primerljiv ne le s podjetji, ki imajo v posesti ali uporabi zemljišča za namene, ki so delno povezani z nacionalno obrambo, ampak tudi s podjetji, ki imajo v posesti ali uporabi zemljišča za izključno civilne namene. Zato je v primerjavi s to zadnjenavedeno skupino podjetij, navedena družba glede svojih civilnih dejavnosti upravičena do davčne ugodnosti, ki je druge družbe v primerljivem dejanskem in pravnem položaju ne morejo uveljavljati.

Vendar, pojem državne pomoči ne vključuje državnih ukrepov, ki uvajajo razlikovanje med podjetji, kadar to razlikovanje izhaja iz narave ali sistematike sistema dajatev, v katerega spadajo, kar more dokazati zadevna država članica. Ukrep, ki ustvarja izjemo od uporabe splošnega davčnega sistema, je namreč mogoče upravičiti na podlagi narave in splošne sistematike davčne ureditve, če država članica lahko dokaže, da neposredno izhaja iz temeljnih ali usmerjevalnih načel navedene davčne ureditve. Pri tem je treba razlikovati med cilji posebnega davčnega sistema, ki so zunaj njega, in mehanizmi, ki so lastni davčnemu sistemu in so potrebni za uresničitev teh ciljev.

Oprostitev, ki se nanaša na državne nepremičnine, namenjene nacionalni obrambi, na prvi pogled sicer ni neposredno povezana s cilji navedenega sistema davka na nepremičnine. Vendar mora predložitveno sodišče preveriti, ali je treba tako oprostitev glede na vse upoštevne elemente spora, o katerem odloča, ki jih presodi ob upoštevanju razlage, ki jo je podalo Sodišče, opredeliti kot državo pomoč v smislu te določbe.

(Glej točke 34, 35, od 40 do 44, 56 in izrek.)