SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

ATHANASIOSA RANTOSA,

predstavljeni 3. junija 2021 ( 1 )

Zadeva C‑833/19 P

Svet Evropske unije

proti

Hamasu

„Pritožba – Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) – Boj proti terorizmu – Omejevalni ukrepi, sprejeti proti nekaterim osebam, skupinam in subjektom – Zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Ohranitev organizacije na seznamu oseb, skupin in subjektov, vpletenih v teroristična dejanja – Bistvene postopkovne zahteve – Podpis in overovitev obrazložitev sklepov in uredb Sveta Evropske unije o naložitvi omejevalnih ukrepov“

I. Uvod

1. Ta zadeva se uvršča v okvir omejevalnih ukrepov, ki jih je Svet Evropske unije sprejel za boj proti terorizmu na podlagi resolucije 1373 (2001) Varnostnega sveta Organizacije združenih narodov, zlasti omejevalnih ukrepov, sprejetih proti organizaciji „Hamas“, vključno z njenim krilom „Hamas‑Izz al‑Din al‑Qassem“ (v nadaljevanju: Hamas).

2. Svet s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 4. septembra 2019, Hamas/Svet, ( 2 ) s katero je to razglasilo ničnost, na eni strani, Sklepa Sveta (SZVP) 2018/475 z dne 21. marca 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2017/1426 ( 3 ) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/468 z dne 21. marca 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2017/1420 ( 4 ) ter, na drugi strani, Sklepa Sveta (SZVP) 2018/1084 z dne 30. julija 2018 o posodobitvi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, ter o razveljavitvi Sklepa (SZVP) 2018/475 ( 5 ) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2018/1071 z dne 30. julija 2018 o izvajanju člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2018/468 ( 6 ) (v nadaljevanju: skupaj: sporni akti) v delih, v katerih se ti akti nanašajo na Hamas.

3. Vprašanje, ki se postavlja v tej zadevi, daje Sodišču priložnost, da natančneje določi obseg obveznosti podpisa in posledično overovitve nezakonodajnih aktov, ki jih Svet sprejme na področju skupne zunanje in varnostne politike (SZVP). Natančneje, Sodišče mora ugotoviti, ali na podlagi člena 297(2), prvi pododstavek, PDEU in člena 15 Poslovnika Sveta, kakor je bil sprejet s Sklepom 2009/937/EU z dne 1. decembra 2009, ( 7 ) ter ob upoštevanju obveznosti obrazložitve iz člena 296 PDEU obveznost podpisa aktov Sveta velja tudi za obrazložitve teh aktov, vsebovane v ločenih dokumentih.

4. Odgovor na to vprašanje je posebej pomemben za izvajanje omejevalnih ukrepov, sprejetih v okviru SZVP, ob upoštevanju ustaljene prakse Sveta, da podpiše le akte, in ne obrazložitev teh aktov, in bi lahko imel posledice za obseg obveznosti podpisa prilog k zakonodajnim in upravnim aktom institucij Evropske unije.

II. Pravni okvir

A. Resolucija 1373 (2001) Varnostnega sveta Združenih narodov

5. Varnostni svet Združenih narodov je 28. septembra 2001 sprejel resolucijo 1373 (2001) o določitvi široke strategije za boj proti terorizmu in zlasti proti financiranju terorizma. Točka 1(c) te resolucije med drugim določa, da vse države nemudoma zamrznejo denarna sredstva in drugo finančno premoženje ali gospodarske vire oseb, ki izvršujejo ali nameravajo izvršiti teroristična dejanja, jih omogočajo ali pri tem sodelujejo, subjektov, ki pripadajo tem osebam ali jih te nadzirajo, ter oseb ali subjektov, ki delujejo v imenu ali po navodilih teh oseb in subjektov.

6. Navedena resolucija ne vsebuje seznama oseb, za katere je treba uporabiti te omejevalne ukrepe.

B. Pravo Unije

1. Pogodba DEU

7. Člen 296, drugi odstavek, PDEU določa: „Pravni akti se obrazložijo, v njih pa se navedejo predlogi, pobude, priporočila, zahteve ali mnenja, predvideni v Pogodbah.“

8. Člen 297 PDEU določa: „1. Zakonodajne akte, sprejete po rednem zakonodajnem postopku, podpišeta predsednik Evropskega parlamenta in predsednik Sveta. Zakonodajne akte, sprejete po posebnem zakonodajnem postopku, podpiše predsednik institucije, ki jih sprejme. Zakonodajni akti se objavijo v Uradnem listu Evropske unije. Veljati začnejo z datumom, ki je v njih naveden, sicer pa dvajseti dan po njihovi objavi. 2. Nezakonodajne akte, sprejete v obliki uredb, direktiv in sklepov, v katerih ni določeno, na koga so naslovljeni, podpiše predsednik institucije, ki jih sprejme. Uredbe, direktive, ki so naslovljene na vse države članice, pa tudi tisti sklepi, v katerih ni določeno, na koga so naslovljeni, se objavijo v Uradnem listu Evropske unije. Veljati začnejo z dnem, ki je v njih naveden, sicer pa dvajseti dan po objavi. O drugih direktivah in sklepih, v katerih je določeno, na koga so naslovljene, se uradno obvestijo naslovljenci, učinkovati pa začnejo s takšnim obvestilom.“

2. Skupno stališče 2001/931

9. Svet je za izvajanje resolucije 1373 (2001) sprejel Skupno stališče 2001/931/SZVP. ( 8 )

10. Člen 1 tega skupnega stališča v odstavkih 1, 4 in 6 določa: „1. To skupno stališče se uporablja v skladu z določbami navedenih členov [členov, ki sledijo,] za osebe, skupine in subjekte, vpletene v teroristična dejanja in naštete v Prilogi. […] 4. Seznam v Prilogi je sestavljen na podlagi točnih podatkov ali gradiva iz s tem povezanega dosjeja, ki prikazuje, da je odločitev glede oseb, skupin ali subjektov sprejel pristojni organ, ne glede na to, ali gre za začetek preiskave ali pregon zaradi terorističnega dejanja, poskusa ali omogočanja takega dejanja ali sodelovanja pri njem s podlago na trdnih in zaupanja vrednih dokazih ali indicih ali obsodbe za taka dejanja. Osebe, skupine in subjekti, ki jih je Varnostni svet Združenih narodov opredelil kot povezane s terorizmom in proti katerim je odredil sankcije, se lahko vključijo na seznam. V tem odstavku ‚pristojni organ‘ pomeni pravosodni organ, ali kjer pravosodni organi nimajo pristojnosti na področju, za katerega velja ta odstavek, enakovredni pristojni organ. […] 6. Imena oseb in subjektov na seznamu v Prilogi se preverjajo v rednih obdobjih in najmanj enkrat na šest mesecev, da se zagotovi utemeljenost njihovega zadržanja v seznamu.“

3. Uredba št. 2580/2001

11. Svet je za izvajanje ukrepov, opisanih v Skupnem stališču 2001/931, sprejel Uredbo št. 2580/2001.

12. Člen 2 te uredbe določa: „1. Razen izjem[,] dopustnih v skladu s členoma 5 in 6: (a) se zamrznejo vsa denarna sredstva, drugo finančno premoženje in gospodarski viri, ki pripadajo fizični ali pravni osebi, skupini ali organizaciji, navedeni na seznamu iz odstavka 3, ki so v njeni lasti ali s katerimi ta razpolaga; (b) se nobena denarna sredstva, drugo finančno premoženje in gospodarski viri ne dajo v razpolaganje, bodisi neposredno ali posredno, ali v korist fizični ali pravni osebi, skupini ali organizaciji s seznama iz odstavka 3. 2. Razen izjem[,] dopustnih v skladu s členoma 5 in 6[,] je fizični ali pravni osebi, skupini ali organizaciji s seznama iz odstavka 3 prepovedano omogočati finančne storitve ali storitve v njeno korist. 3. Svet soglasno določi, pregleda in spremeni seznam oseb, skupin in organizacij, za katere velja ta uredba, v skladu z določbami člena 1(4), (5) in (6) Skupnega stališča [2001/931]; ta seznam vsebuje: (i) fizične osebe, ki izvajajo ali poskušajo izvajati kakršno koli teroristično dejanje, sodelujejo pri njem ali omogočajo njegovo izvajanje; (ii) pravne osebe, skupine ali organizacije, ki izvajajo ali poskušajo izvajati kakršno koli teroristično dejanje, sodelujejo pri njem ali omogočajo njegovo izvajanje; (iii) pravne osebe, skupine ali organizacije, ki so bodisi v lasti ene ali več fizičnih ali pravnih oseb, skupin ali organizacij, navedenih v točkah (i) in (ii), bodisi jih te nadzorujejo; ali (iv) fizične ali pravne osebe, skupine ali organizacije, ki delujejo v imenu ali pod vodstvom ene ali več fizičnih ali pravnih oseb, skupin ali organizacij, navedenih v točkah (i) in (ii).“ ( 9 )

4. Poslovnik Sveta

13. Člen 12 Poslovnika Sveta, naslovljen „Redni pisni postopek in tihi postopek“, v odstavkih 1 in 3 določa: „1. Akti Sveta o nujnih zadevah se lahko sprejmejo s pisnim glasovanjem, kadar Svet ali [Odbor stalnih predstavnikov (Coreper)] soglasno odloči, da bo uporabil ta postopek. V posebnih okoliščinah lahko uporabo tega postopka predlaga tudi predsednik; v tem primeru se lahko pisno glasuje, če vsi člani Sveta soglašajo s tem postopkom. […] 3. Generalni sekretariat ugotovi, da so pisni postopki zaključeni.“

14. Člen 15 Poslovnika Sveta, naslovljen „Podpisovanje aktov“, določa: „Besedila aktov, ki jih sprejmeta Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku, in aktov, ki jih sprejme Svet, podpiše predsednik, ki v času njihovega sprejetja izvršuje svoj mandat, in generalni sekretar. Generalni sekretar lahko pooblastilo za podpis prenese na generalne direktorje generalnega sekretariata.“

III. Dejansko stanje

15. S členom 1(1) Skupnega stališča 2001/931, izvajanega z Uredbo št. 2580/2001 in Sklepom 2001/927, je bil določen seznam oseb, skupin in subjektov, vpletenih v teroristična dejanja (v nadaljevanju: sporni seznam), ki je bil redno posodabljan s poznejšimi akti Sveta.

16. Ime Hamas je bilo od sprejetja teh aktov vpisano na sporni seznam, najprej kot „Hamas‑Izz al‑Din al‑Qassem (teroristično krilo Hamasa)“, nato kot „,Hamas‘, vključno s [krilom] ,Hamas‑Izz al‑Din al‑Qassem‘“, pri čemer se v spornih aktih pojavlja zadnjenavedeno poimenovanje. ( 10 )

17. Svet je s spornimi akti po preverjanju iz člena 1(6) Skupnega stališča 2001/931 ime Hamas obdržal na spornem seznamu. ( 11 )

18. V obrazložitvi teh aktov je navedeno: – Svet je preveril, da so pristojni organi iz člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931 sprejeli odločitve v zvezi z vsemi osebami, skupinami in subjekti s spornega seznama, v katerih so ugotovili, da so bili ti vpleteni v teroristična dejanja v smislu člena 1(2) in (3) tega skupnega stališča, in je tudi sklenil, da bi morali za te osebe, skupine in subjekte še naprej veljati omejevalni ukrepi; ( 12 ) – Svet je, kjer je bilo to praktično izvedljivo, vsem osebam, skupinam in subjektom podal utemeljitev razlogov za njihovo uvrstitev na sporni seznam; ( 13 ) – z objavo v Uradnem listu Evropske unije je Svet obvestil osebe, skupine in subjekte s spornega seznama, da jih je sklenil obdržati na seznamu. Prav tako je Svet obvestil zadevne osebe, skupine in subjekte, da lahko od Sveta zahtevajo utemeljitev razlogov za njihovo uvrstitev na seznam, če jim takšna utemeljitev še ni bila sporočena; ( 14 ) – Svet je pri pregledu spornega seznama upošteval pripombe, ki so mu jih predložile zainteresirane strani, in posodobljene informacije, ki jih je prejel od pristojnih nacionalnih organov, o statusu posameznikov in subjektov, uvrščenih na sezname na nacionalni ravni. ( 15 )

19. V obrazložitvah spornih aktov (v nadaljevanju: obrazložitve) so v zvezi z vpisom Hamasa na sporni seznam omenjene na eni strani odločba Secretary of State for the Home Department (minister za notranje zadeve, Združeno kraljestvo) z dne 29. marca 2001 ( 16 ) in na drugi strani tri odločbe, ki so jih sprejeli organi Združenih držav Amerike v letih 1995, 1997 in 2001 (v nadaljevanju: odločbe organov Združenih držav). ( 17 )

20. V glavnem delu obrazložitev je Svet najprej ugotovil, da so te nacionalne odločbe odločbe pristojnih organov v smislu člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931 in da še vedno veljajo, ter nato sklenil, da vsaka od navedenih odločb vsebuje zadostne razloge za vpis Hamasa na sporni seznam, in navedel, da razlogi, ki so utemeljevali njegov vpis na ta seznam, ostajajo veljavni in da je torej treba njegovo ime ohraniti na navedenem seznamu.

21. V prilogah k obrazložitvam je Svet navedel opis nacionalnih predpisov, na podlagi katerih so bile sprejete nacionalne odločbe, predstavitev opredelitev pojmov terorizma, ki so jih vsebovali ti predpisi, opis postopkov za preverjanje teh odločb, opis dejstev, na katera so se nacionalni organi oprli, in ugotovitev, da so ta dejanja teroristična dejanja v smislu člena 1(3) Skupnega stališča 2001/931.

22. Svet je sporne akte in obrazložitve sprejel v okviru pisnega postopka v smislu člena 12(1) svojega poslovnika.

IV. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba

23. Hamas je 17. maja 2018 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložil tožbo na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Sklepa 2018/475 in Izvedbene uredbe 2018/468 v delih, v katerih se nanašata nanj. Ker sta bila ta akta razveljavljena in nadomeščena s Sklepom 2018/1084 in Izvedbeno uredbo 2018/1071, je Hamas prilagodil svoje prvotne predloge tako, da je s tožbo predlagal tudi razglasitev ničnosti zadnjenavedenih aktov v delih, v katerih se nanašata nanj.

24. Hamas je v podporo tožbi navedel sedem tožbenih razlogov, ki so se nanašali na, prvič, kršitev člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931, drugič, napačno ugotovitev dejanskega stanja, tretjič, napako pri presoji teroristične narave organizacije Hamas, četrtič, kršitev načela nevmešavanja, petič, nezadostno upoštevanje spremembe položaja zaradi preteka časa, šestič, kršitev obveznosti obrazložitve, in sedmič, kršitev načela spoštovanja pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva. Hamas je v odgovor na vprašanje, ki ga je Splošno sodišče postavilo v okviru ukrepa procesnega vodstva, navedel še osmi tožbeni razlog, ki se nanaša na neobstoj overovitve obrazložitev.

25. Splošno sodišče je v zvezi tožbenimi razlogi od prvega do sedmega najprej menilo, da obrazložitev ni zadostna glede odločb organov Združenih držav, tako da te ne morejo biti podlaga za sporne akte, nato pa je nadaljevalo preučitev tožbe, pri čemer je presojo omejilo na te akte v delih, v katerih so temeljili na odločbi Secretary of State for the Home Department iz leta 2001. ( 18 ) Po tej preučitvi je Splošno sodišče zadevne tožbene razloge zavrnilo kot neutemeljene, če so navedeni akti temeljili na zadnjenavedeni odločbi. ( 19 )

26. Potem ko je Splošno sodišče v zvezi z osmim tožbenim razlogom ugotovilo, da je dopusten kot razlog javnega reda, ( 20 ) je poudarilo, da predsednik Sveta in njegov generalni sekretar nista podpisala obrazložitev spornih aktov, čeprav so bile vsebovane v ločenih dokumentih, ter zlasti na podlagi sodne prakse, ki izhaja iz sodbe z dne 15. junija 1994, Komisija/BASF in drugi, ( 21 ) odločilo, da so bili ti akti sprejeti v nasprotju s členom 297(2), drugi pododstavek, PDEU in da morajo biti zaradi kršitve tega bistvenega postopkovnega pravila razglašeni za nične. ( 22 ) Zato je Splošno sodišče sprejelo osmi tožbeni razlog in te akte razglasilo za nične v delih, v katerih so se nanašali na Hamas.

V. Postopek pred Sodiščem in predlogi strank

27. Svet je 14. novembra 2019 vložil pritožbo zoper izpodbijano sodbo in 15. marca 2021 odgovoril na vprašanja za pisni odgovor, ki jih je postavilo Sodišče. Sodišču predlaga, naj izpodbijano sodbo razveljavi, zavrne tožbo, vloženo na prvi stopnji, in Hamasu naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.

28. Hamas Sodišču predlaga, naj pritožbo zavrne in Svetu naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.

VI. Analiza

29. Svet v podporo pritožbi navaja dva pritožbena razloga, s katerima trdi, prvič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri presoji osmega tožbenega razloga, ki se je nanašal na neobstoj overovitve obrazložitev spornih aktov, in drugič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da odločbe organov Združenih držav niso zadostna podlaga za vpis Hamasa na sporni seznam.

A. Prvi pritožbeni razlog: neobstoj overovitve obrazložitev spornih aktov

30. Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava pri presoji osmega tožbenega razloga v zvezi z neobstojem overovitve obrazložitev spornih aktov.

31. V obravnavani zadevi ni sporno, da je Svet v skladu z ustaljeno prakso pri sprejemanju omejevalnih ukrepov v okviru SZVP na eni strani sporne akte objavil v seriji L Uradnega lista Evropske unije ter na drugi strani te akte in njihove obrazložitve sporočil Hamasu in drugim zadevnim osebam in subjektom. ( 23 ) Prav tako ni sporno, da čeprav so navedeni akti vsebovali podpis predsednika in generalnega sekretarja Sveta, besedila teh obrazložitev, ki so bila Hamasu sporočena po pošti skupaj s temi akti, niso vsebovala nobenega podpisa. ( 24 )

32. Potem ko je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ugotovilo, da predsednik Sveta in njegov generalni sekretar nista podpisala obrazložitev spornih aktov, čeprav so bile vsebovane v ločenih dokumentih, je odločilo, da so bili ti akti sprejeti v nasprotju s členom 297(2), drugi pododstavek, PDEU in členom 15 Poslovnika Sveta ter da morajo biti navedeni akti zaradi kršitve tega bistvenega postopkovnega pravila razglašeni za nične. ( 25 )

33. Splošno sodišče je do te ugotovitve v bistvu prišlo na podlagi naslednjega razlogovanja: – člen 297(2), drugi pododstavek, PDEU določa, da nezakonodajne akte, sprejete v obliki uredb, direktiv in sklepov, v katerih ni določeno, na koga so naslovljeni, podpiše predsednik institucije, ki jih sprejme, člen 15 Poslovnika Sveta pa določa, da besedila aktov, ki jih sprejme ta institucija, podpišeta predsednik in generalni sekretar; ( 26 ) – kot izhaja iz sodbe Komisija/BASF in drugi, je namen overovitve aktov s podpisom zagotoviti pravno varnost in pomeni bistveno postopkovno pravilo, katerega kršitev je lahko razlog za vložitev ničnostne tožbe; ( 27 ) – ker morajo biti v skladu s členom 296, drugi odstavek, PDEU akti Sveta obrazloženi ter ker v skladu s sodbo Komisija/BASF in drugi izrek in obrazložitev sestavljata neločljivo celoto, iz tega sledi, da kadar sta akt in njegova utemeljitev, ki dopolnjuje obrazložitev, ločena dokumenta, je treba overoviti oba. ( 28 )

34. Poleg tega je Splošno sodišče v odgovor na trditve Sveta pojasnilo, da: – čeprav je v skladu s sodno prakso Sodišča objava ukrepov zamrznitve sredstev v Uradnem listu Evropske unije lahko omejena na izrek in splošno obrazložitev, to „odstopanje“ ne vpliva na obveznost podpisa aktov v skladu s členom 297(2), drugi pododstavek, PDEU in členom 15 Poslovnika Sveta; ( 29 ) – Svet overovitve spornih aktov z njihovim podpisom ni mogel nadomestiti z „opisom postopka, po katerem je Svet sprejel te akte“, določenega v členu 12(1) njegovega poslovnika; ( 30 ) – neobstoj overovitve obrazložitev spornih aktov pomeni kršitev bistvenega postopkovnega pravila, ki vodi k razglasitvi ničnosti teh aktov, tudi če se – drugače kot v dejanskih okoliščinah, v zvezi s katerimi je bila izdana sodba Komisija/BASF in drugi – ujemanje besedila teh obrazložitev, vročenega Hamasu, z besedilom, ki ga je sprejel Svet, ne izpodbija; ( 31 ) – ta kršitev bistvenega postopkovnega pravila mora sama po sebi biti razlog za razglasitev ničnosti spornih aktov. ( 32 )

35. Svet v pritožbi trdi, prvič, da je sporne akte podpisal; drugič, da je obrazložitve ločil od teh aktov in da je odlomek dokumenta, ki vsebuje del teh obrazložitev v zvezi s Hamasom, sporočil samo tej organizaciji v skladu s sodno prakso Splošnega sodišča; ( 33 ) tretjič, da je v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Komisija/BASF in drugi, kolegij komisarjev sprejel odločbo, ki se ni ujemala z nekaterimi jezikovnimi različicami ali različicami, ki so bile objavljene in vročene zadevnim subjektom, medtem ko v obravnavani zadevi na eni strani ni niti dokazano niti se ni zatrjevalo, da so obrazložitve, naslovljene na Hamas, drugačne od obrazložitev, ki jih je sprejel Svet, in so bila na drugi strani besedila spornih aktov in obrazložitev sprejeta po istem postopku iz člena 12(1) Poslovnika Sveta; četrtič, da je dokument, ki je bil vročen Hamasu, vseboval elektronski podpis, žig in časovni žig; petič, da iz sodbe Komisija/BASF in drugi ne izhaja, da morata dokument, ki vsebuje obrazložitev, ločeno podpisati predsednik in generalni sekretar Sveta; šestič, da so dopisi, poslani Hamasu, imeli štampiljko generalnega sekretariata Sveta, tudi če v njih iz previdnosti do osebja generalnega sekretarja ni omenjen konkreten pošiljatelj, ker se taki dopisi naslovijo na subjekte in osebe, vpletene v teroristična dejanja. Poleg tega Svet v odgovoru na vprašanja za pisni odgovor, ki jih je postavilo Sodišče, razlikuje med, na eni strani, overovitvijo akta, ki naj bi vsebovala njegovo izvršljivost in izhajala glede na posamezen primer iz njegove objave ali vročitve, in, na drugi strani, obveznostjo podpisa akta, ki naj bi imela drugačen cilj, to je zagotoviti stabilnost sprejetega besedila in določiti voljo zadevne institucije.

36. Hamas odgovarja, prvič, da mora biti obrazložitev akta, ker je neločljivo povezana z njegovim izrekom, overovljena, kadar je ločena od izreka; drugič, da okoliščina, da Svet loči posamezne obrazložitve od izreka spornih aktov, ne utemeljuje odstopanja od pravil o overovitvi; tretjič, da potek postopka v Svetu in skladnost obrazložitev, ki jih je Svet sprejel, z obrazložitvami, vročenimi Hamasu, ne nadomestita neobstoja overovitve; četrtič, da so akti, ki jih sprejme Svet, lahko overovljeni le z lastnoročnim, ne pa elektronskim podpisom, zlasti ker so bile obrazložitve Hamasu poslane po pošti; petič, da morajo biti obrazložitve overovljene ob upoštevanju načela neločljivosti razlogov in izreka akta ter interesa zadevnih oseb, da se prepričajo, da je akt dejansko sprejela zadevna institucija in da ustreza njeni volji; šestič, da dejstvo, da so dopisi, s katerimi so bili dokumenti vročeni, imeli štampiljko generalnega sekretariata Sveta, v izpodbijani sodbi ni omenjeno in torej ni upoštevno v okviru te pritožbe.

37. Kot bom navedel v naslednjih točkah, menim, da je razlogovanje Splošnega sodišča napačno z več vidikov: – najprej, člen 297(2), prvi pododstavek, PDEU se ne uporablja za obrazložitve vpisa in ohranitve imena na seznamu oseb, skupin ali subjektov, za katere veljajo posamični omejevalni ukrepi; – dalje, niti člen 297(2), prvi pododstavek, PDEU – tudi ob domnevi, da se uporablja v obravnavani zadevi – niti člen 15 Poslovnika Sveta ne nalagata obveznosti podpisa obrazložitev, če so bili akti, s katerimi so neločljivo povezane, podpisani; – nazadnje, ne zahteva se niti ločen podpis obrazložitev aktov v smislu člena 296 PDEU, brez poseganja v načelo neločljivosti izreka in obrazložitve akta, ki ga je omenilo Splošno sodišče.

38. Vendar bom pred začetkom te analize uvodoma preučil razmerje med obveznostjo podpisa in obveznostjo overovitve aktov Sveta v odgovor na trditev te institucije, da obveznost podpisa ni zajeta v obveznosti overovitve sporih aktov.

1. Razmerje med obveznostjo podpisa in obveznostjo overovitve aktov Sveta

39. Osmi tožbeni razlog, ki ga je Splošno sodišče sprejelo, se je nanašal na „neobstoj overovitve“ obrazložitev, ker te niso bile podpisane. ( 34 ) Splošno sodišče je torej neobstoj podpisa obrazložitev izenačilo z neobstojem overovitve teh obrazložitev.

40. Posledično je vprašanje, ali člen 297(2), prvi pododstavek, PDEU in člen 15 Poslovnika Sveta nalagata obveznost ločenega podpisa obrazložitev, kadar so bili akti, s katerimi so obrazložitve neločljivo povezane, podpisani, podlaga za vprašanje, ali podpis, ki ga vsebujejo sporni akti, pomeni tudi overovitev teh aktov in vsakega povezanega akta, ki ga hkrati sprejme Svet, po zgledu obrazložitev, ob upoštevanju ustaljene prakse Sveta in drugih institucij Unije, da ne podpišejo ločeno prilog k svojim aktom.

41. Svet v odgovoru na vprašanja za pisni odgovor, ki jih je postavilo Sodišče, razlikuje med, na eni strani, overovitvijo akta, ki naj bi vsebovala njegovo izvršljivost in izhajala glede na posamezen primer iz njegove objave ali vročitve, in, na drugi strani, podpisom akta, ki naj bi imel drugačen cilj, to je zagotoviti stabilnost sprejetega besedila in določiti voljo zadevne institucije.

42. S to razlago se ne morem strinjati. Svet namreč sam v pisnih stališčih navaja, da je cilj obveznosti podpisa „zagotoviti stabilnost sprejetega besedila in določiti voljo institucije“, pri čemer med drugim dodaja, da podpis akta potrjuje, da je bil ta „sprejet v ustrezni obliki in da njegova vsebina pravilno odseva, kar je bilo odločeno“. Vendar se mi zdi, da so te značilnosti povezane z overovitvijo akta Sveta, ker je njihov namen zagotoviti, da je ta akt res sprejela zadevna institucija.

43. Poleg tega, čeprav je v besedilu člena 15 Poslovnika Sveta zgolj omenjena obveznost podpisa aktov Sveta brez drugih pojasnil, se mi vseeno zdi, da je namen te obveznost le zagotoviti, da je akt sprejet v imenu institucije, ki jo zastopajo podpisniki, in da je torej „pristen“.

44. V zvezi s tem ugotavljam, da člena 11 in 18 Poslovnika Evropske komisije ( 35 ) izrecno določata, da odobrene zapisnike „s svojim podpisom overovita predsednik in generalni sekretar“ in da akte, ki so bili sprejeti po pisnem postopku, „[o]verovi […] generalni sekretar s podpisom na zadnji strani dnevne beležke“. ( 36 ) Iz teh členov torej jasno izhaja, da je cilj obveznosti podpisa aktov, ki jih sprejme Komisija, njihova overovitev.

45. Člen 79 Poslovnika Evropskega parlamenta, ( 37 ) naslovljen „Podpis in objava sprejetih aktov“, v prvem odstavku določa, da „[k]o je sprejeto besedilo dokončno oblikovano […] in ko je bilo preverjeno, da so bili vsi postopki pravilno zaključeni, akte, sprejete v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, podpišeta predsednik in generalni sekretar“. Čeprav v tej določbi overovitev ni omenjena, se mi zdi očitno, da je cilj podpisa akta predvsem zagotoviti spoštovanje postopka sprejetja tega akta in torej pristnosti sprejetega akta.

46. Posledično menim, da je glavni cilj obveznosti podpisa aktov institucij Unije njihova overovitev.

47. Nasprotno pa menim, da ima objava ali po potrebi vročitev aktov, ki jo Svet izenačuje z overovitvijo teh aktov, drugačen cilj, ki je zagotoviti izvršljivost teh aktov za tretje osebe in torej glede na posamezen primer omogočiti, da začnejo veljati ali da se izvajajo.

48. Posledično menim, da Splošno sodišče ni napačno uporabilo prava, ko je preučilo obseg obveznosti podpisa aktov Sveta glede na obveznost overovitve teh aktov.

2. Obseg obveznosti podpisa v smislu člena 297(2), prvi pododstavek, PDEU v zvezi z obrazložitvami omejevalnih ukrepov

49. Na podlagi člena 297(2), prvi pododstavek, PDEU nezakonodajne akte, sprejete zlasti v obliki uredb in direktiv, kot so sporni akti, ter sklepov, v katerih ni določeno, na koga so naslovljeni, podpiše predsednik institucije, ki jih sprejme, medtem ko se na podlagi tretjega pododstavka te določbe o drugih direktivah in sklepih, v katerih je določeno, na koga so naslovljeni, uradno obvestijo naslovljenci, učinkovati pa začnejo s takšnim obvestilom.

50. V zvezi s tem je treba omeniti posebnost aktov Sveta o naložitvi omejevalnih ukrepov, sprejetih v okviru SZVP, kot so sporni akti, ki so hkrati splošni akti, ker kategoriji naslovnikov, ki je določena na splošno in abstraktno, med drugim prepovedujejo, da dajo sredstva in ekonomske vire na razpolago osebam in subjektom, ki so navedeni na seznamih, priloženih tem aktom, in sveženj posamičnih odločb, sprejetih v zvezi s temi osebami in subjekti. ( 38 )

51. Poleg tega je dostop do sodišča Unije v skladu s členom 275, drugi odstavek, PDEU in členom 263, četrti odstavek, PDEU omogočen s tem, da gre za posamične akte, ( 39 ) ker Sodišče v skladu s členom 275, prvi odstavek, PDEU načeloma ni pristojno za določbe o SZVP in akte, sprejete na njihovi podlagi.

52. Poleg tega je bilo v sodni praksi tudi glede na posamično naravo zadevnih aktov in občutljivost informacij, na katere se akt navezuje, določeno, da bi podrobna objava očitkov v breme zadevnih oseb lahko ne le trčila ob nujne razloge splošnega interesa, temveč bi tudi škodila legitimnim interesom zadevnih oseb in organizacij, saj bi lahko resno škodila njihovemu ugledu. ( 40 )

53. Posledično v nasprotju s splošnimi merili za vpis, ki določajo razloge, iz katerih Svet sprejme omejevalne ukrepe v okoliščinah neke zadeve, in izhajajo iz splošne narave akta in njegove obrazložitve, konkretni razlogi, na katerih temelji vpis vsake osebe, skupine ali subjekta, za katerega veljajo ti ukrepi, izhajajo iz posamične narave tega akta in jih Svet ne sme nujno objaviti. ( 41 )

54. V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 50 teh sklepnih predlogov, sporni akti, čeprav so splošni akti, pomenijo tudi „posamične odločbe“ v zvezi s Hamasom v delih, v katerih se nanašajo nanj.

55. Zato je treba za uporabo člena 297(2) PDEU razlikovati med, na eni strani, elementi spornih aktov, ki izhajajo iz njihove narave splošnih aktov in tako sprožijo obveznost podpisa, določeno v prvem pododstavku te določbe, in, na drugi strani, elementi teh aktov, ki izhajajo iz njihove narave posamičnih odločb in sprožijo obveznost uradne obvestitve v skladu s tretjim pododstavkom navedene določbe.

56. V zvezi s tem, čeprav so sami sporni akti splošni ter so morali biti podpisani na podlagi prvega pododstavka člena 297(2) PDEU in objavljeni v smislu drugega pododstavka te določbe, se mi zdi očitno, da obrazložitve, ki se nanašajo na posamične razloge za vpis oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, v tem primeru organizacije Hamas, ne izhajajo iz splošne narave teh aktov, ampak bolj iz njihove posamične narave. Posamična in zaupna narava teh razlogov poleg tega upravičuje, da se v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 52 teh sklepnih predlogov, navedeni posamični razlogi ne objavijo v Uradnem listu Evropske unije.

57. Posledično se mi zdi, da obrazložitve spornih aktov ne spadajo na področje uporabe prvega pododstavka člena 297(2) PDEU, temveč tako kot vsi sklepi, v katerih je določeno, na koga so naslovljeni, spadajo na področje uporabe tretjega pododstavka te določbe, v katerem ni omenjena obveznost podpisa in je začetek učinkovanja takega sklepa pogojen z uradnim obvestilom o tem sklepu.

58. Iz tega sledi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je presodilo, da v okoliščinah obravnavane zadeve člen 297(2) PDEU nalaga podpis obrazložitev spornih aktov.

59. Vsekakor, kot bo pojasnjeno v točkah od 60 do 67 teh sklepnih predlogov, tudi če bi se štelo, da se člen 297(2) PDEU uporablja v obravnavani zadevi, menim, da ta določba v tej zadevi ne bi pomenila obveznosti, da se obrazložitve spornih aktov podpišejo ločeno od teh aktov.

3. Obseg obveznosti podpisa v smislu člena 297(2), prvi pododstavek, PDEU ali člena 15 Poslovnika Sveta v zvezi z obrazložitvami, ki se navezujejo na sporne akte

60. Na prvem mestu, spomniti je treba, da člen 297(2), prvi pododstavek, PDEU določa, da „nezakonodajne akte“, ki jih sprejme Svet, podpiše njegov predsednik. Skoraj enako člen 15 Poslovnika Sveta določa, da „besedila aktov“, ki jih sprejme Svet, podpišeta predsednik, ki v času njihovega sprejetja izvršuje svoj mandat, in generalni sekretar.

61. Posledično zgoraj navedeni določbi glede na njuno besedilo nalagata podpis (besedil) aktov, ki jih sprejme Svet, in te obveznosti ne razširjata nujno na priloge k tem aktom.

62. Na drugem mestu, poudarjam, da je narava javnega reda, ki jo ima tožbeni razlog v zvezi z neupoštevanjem pravil o overovitvi aktov Unije, pojasnjena predvsem z razlogi pravne varnosti in potrebami, povezanimi s sodnim nadzorom. ( 42 ) Sodišče je namreč v sodbi Komisija/BASF in drugi, na katero je Splošno sodišče oprlo svoje razlogovanje, ( 43 ) presodilo, da je bil namen overovitve aktov Komisije s podpisoma predsednika in izvršnega sekretarja, določene v členu 12 Poslovnika te institucije, ki je veljal v času sporne odločbe, zagotoviti pravno varnost, ki zahteva, da imajo tretje osebe na voljo sredstvo za preverjanje, da akti, ki so objavljeni ali vročeni, ustrezajo aktom, ki so bili sprejeti, in ta overovitev pomeni bistveno postopkovno pravilo, katerega kršitev je lahko razlog za ničnostno tožbo. ( 44 )

63. V obravnavani zadevi je Svet na eni strani dokazal – ne da bi se mu nasprotovalo – da so bile obrazložitve neločljivo priložene spornim aktom v postopku odobritve teh aktov iz člena 12 njegovega poslovnika in da je bila vsaka sprememba dokumentov, sprejetih v tem okviru, onemogočena zaradi uporabe informacijskih sredstev, kot so elektronski podpis, elektronski žig in elektronski časovni žig na teh dokumentih.

64. Na drugi strani Hamas ni dokazal in niti ni trdil, da besedilo obrazložitev, kot jih je sprejel Svet, ne ustreza besedilu, ki mu ga je ta institucija poslala, ter se ne sklicuje na noben drug indic ali okoliščino, ki bi lahko odpravila domnevo veljavnosti, ki velja za akte institucij Unije. ( 45 ) Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi v bistvu presodilo le, da je ta vidik brezpredmeten, ker so bili sporni akti in njihove obrazložitve v ločenih dokumentih. ( 46 )

65. Menim, da če je treba podpis akta šteti za instrument overovitve volje njegovega avtorja in institucije, ki jo zastopa, da sprejmeta ta akt, ( 47 ) se mi zdi, da je v obravnavani zadevi dokazano, da sta predsednik in generalni sekretar Sveta s podpisom spornih aktov izrazila voljo te institucije, da sprejme sporne omejevalne ukrepe v zvezi s Hamasom, vključno z ohranitvijo njegovega imena na spornem seznamu, ob upoštevanju razlogov za to ohranitev, ki so podrobno pojasnjeni v obrazložitvah teh aktov. Poleg tega je bilo v teh aktih navedeno, da je Svet, kjer je bilo to praktično izvedljivo, vsem osebam, skupinam in subjektom podal utemeljitev razlogov za njihovo uvrstitev na sporni seznam ( 48 ) in da so bile obrazložitve neločljivo priložene navedenim aktom v postopku njihovega sprejetja. ( 49 )

66. Zato menim, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je presodilo, da v okoliščinah obravnavane zadeve člen 15 Poslovnika Sveta predsedniku in generalnemu sekretarju te institucije nalaga obveznost, da podpišeta obrazložitve spornih aktov ločeno od teh aktov za namene njihove overovitve.

67. Enako razlogovanje bi po mojem mnenju veljalo za obveznost podpisa iz člena 297(2), prvi pododstavek, PDEU, če bi v nasprotju z ugotovitvijo, do katere sem prišel v točkah od 49 do 59 teh sklepnih predlogov, Sodišče presodilo, da se ta določba uporablja v obravnavani zadevi. ( 50 )

4. Obseg obveznosti podpisa obrazložitev aktov Sveta z vidika obveznosti obrazložitve v smislu člena 296, drugi odstavek, PDEU in načela, v skladu s katerim izrek in obrazložitev sklepa sestavljata neločljivo celoto

68. V skladu s členom 296, drugi odstavek, PDEU morajo biti pravni akti obrazloženi. Poleg tega v skladu s sodno prakso, ki jo Splošno sodišče navaja v izpodbijani sodbi, izrek in obrazložitev sklepa sestavljata neločljivo celoto. ( 51 )

69. Zato se postavlja vprašanje, ali bi – kot je Splošno sodišče presodilo v izpodbijani sodbi – na podlagi te neločljivosti izreka in obrazložitve spornih aktov morala obrazložitve teh aktov, ker dopolnjujejo njihovo utemeljitev in so vsebovane v ločenih dokumentih, podpisati predsednik in generalni sekretar Sveta.

70. Vendar na eni strani menim, da v skladu z ugotovitvijo v točki 65 teh sklepnih predlogov podpis spornih aktov velja tudi kot podpis in torej overovitev pripadajočih obrazložitev, kar zadostuje, da se takoj postavi podvomi o ugotovitvi Splošnega sodišča.

71. Brez poseganja v načelo, v skladu s katerim izrek in obrazložitev sklepa sestavljata neločljivo celoto, se mi namreč zdi, da ko sta predsednik in generalni sekretar Sveta podpisala sporne akte, sta izrazila voljo te institucije za hkratno sprejetje teh aktov in dokumentov, kot so obrazložitve, ki so bile neločljivo priložene navedenim aktom v postopku njihovega sprejetja in – kot sem poudaril v točki 65 teh sklepnih predlogov – omenjene v teh aktih.

72. Na drugi strani se mi vsekakor zdi, da v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 50 teh sklepnih predlogov, obrazložitve spornih aktov, ki se nanašajo posebej na Hamas, pomenijo posamične odločbe, sprejete v zvezi s to organizacijo, in ne izhajajo iz narave splošnih aktov, ki jo imajo ti akti, v smislu člena 297(2), prvi pododstavek, PDEU. To ugotovitev potrjuje okoliščina, da posamični razlogi za vpis oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, niso objavljeni, ampak se sporočijo izključno tem osebam in subjektom v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 52 teh sklepnih predlogov. Ti posamični razlogi torej niso nujna dopolnitev obrazložitve navedenih aktov kot splošnih aktov.

73. V zvezi s tem ugotavljam, da je Sodišče v točki 67 sodbe Komisija/BASF in drugi, ki jo Splošno sodišče navaja v izpodbijani sodbi, ugotovilo le, da izrek in obrazložitev odločbe sestavljata neločljivo celoto, in trdilo, da je na podlagi načela kolegialnosti, ki ureja delovanje te institucije, potrebno, da izrek in obrazložitev sprejme kolegij komisarjev. V tej zadevi se je torej postavljalo vprašanje neujemanja med besedilom odločbe, ki jo je sprejel kolegij komisarjev, in besedilom iste odločbe, kakor je bila objavljena in vročena nekaterim naslovnikom. ( 52 )

74. Nasprotno pa je položaj v obravnavani zadevi bistveno drugačen, ker v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 50 teh sklepnih predlogov, zadevni akti pomenijo hkrati splošne akte, ki vsebujejo obrazložitev, skladno z njihovo naravo, in posamične sklepe z njihovo konkretno obrazložitvijo. Poleg tega, kot sem poudaril v točki 64 teh sklepnih predlogov, se ujemanje besedila obrazložitev, sporočenih Hamasu, z besedilom, ki ga je sprejel Svet, sploh ne izpodbija.

75. Posledično je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je presodilo, da člen 296, drugi odstavek, PDEU, ki se razlaga z vidika načela, da izrek in obrazložitev odločbe sestavljata neločljivo celoto, Svetu v okoliščinah obravnavane zadeve nalaga obveznost, da ločeno podpiše obrazložitve spornih aktov kot nujno dopolnitev njihove utemeljitve.

5. Sklepna ugotovitev

76. Ob upoštevanju vsega navedenega menim, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je ugotovilo, da je Svet kršil bistveno postopkovno pravilo, ker obrazložitve v zvezi s spornimi akti niso bile overovljene s podpisoma predsednika in generalnega sekretarja te institucije, čeprav so bile vsebovane v ločenih dokumentih. ( 53 )

77. Niti člen 297(2), prvi pododstavek, PDEU niti člen 15 Poslovnika Sveta niti člen 296, drugi odstavek, PDEU, ki se razlaga z vidika načela, da izrek in obrazložitev odločbe sestavljata neločljivo celoto, namreč v okoliščinah obravnavane zadeve niso nalagali obveznosti, da predsednik in generalni sekretar Sveta posebej podpišeta obrazložitve spornih aktov.

78. Zato predlagam, naj se prvi pritožbeni razlog sprejme in posledično izpodbijana sodba razveljavi.

B. Drugi pritožbeni razlog: napake pri presoji odločb organov Združenih držav kot podlage spornih aktov

79. Svet z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče storilo napako s tem, da je ugotovilo, da odločbe organov Združenih držav niso zadostna podlaga za vpis Hamasa na sporni seznam.

80. Opozoriti moram, da se v skladu s členom 169(1) Poslovnika Sodišča s pritožbo predlaga, naj se odločba Splošnega sodišča v celoti ali deloma razveljavi.

81. V obravnavani zadevi Svet z drugim pritožbenim razlogom ne predlaga delne razveljavitve izpodbijane sodbe, to je njenega izreka, temveč le spremembo nekaterih delov njene obrazložitve v zvezi s prvim do sedmim tožbenim razlogom. ( 54 )

82. Glede predloga za ugotovitev ničnosti spornih aktov je bil namreč Svet uspešen na prvi stopnji v zvezi s tožbenimi razlogi od prvega do sedmega in želi doseči le nadomestitev obrazložitve v zvezi s temi tožbenimi razlogi, ki jih je Splošno sodišče zavrnilo. Kot je razvidno iz pritožbe, Svet zgolj izraža „svoje nestrinjanje z razlogovanjem Splošnega sodišča“ in ne predlaga razveljavitve izpodbijane sodbe, temveč ugotavlja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo „pri razlogovanju, ki ga je razvilo“ v tej sodbi.

83. Poleg tega Svet ne navaja nobenega argumenta v podporo dopustnosti svojega drugega pritožbenega razloga. Sodišče poziva, naj odloči o vprašanju zadostnosti odločb organov Združenih držav kot podlage spornih aktov, ob upoštevanju učinka tega vprašanja na zadeve, ki še potekajo, in tega, da naj bi Splošno sodišče enako odločilo v drugih zadevah.

84. V zvezi s tem naj spomnim, da pravnomočnost zajame le tisti del obrazložitve sodbe, ki je nujna podlaga njenega izreka in je zato od tega izreka nerazdružljiv. ( 55 ) Kadar sodišče Evropske unije razglasi ničnost neke odločbe, torej deli obrazložitve, s katerimi je to sodišče zavrnilo nekatere trditve, ki sta jih navedli stranki, niso pravnomočni. ( 56 )

85. Posledično trditve Sveta ne zadostujejo za ugotovitev dopustnosti zadevnega pritožbenega razloga v skladu s členom 169(1) Poslovnika.

86. Zato menim, da je treba drugi pritožbeni razlog zavreči kot nedopusten.

VII. Tožba pred Splošnim sodiščem

87. Člen 61 Statuta Sodišča Evropske unije določa, da če Sodišče razveljavi odločitev Splošnega sodišča, lahko samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje.

88. Menim, da gre v tej zadevi za tak primer.

89. Glede osmega tožbenega razloga predlagam, naj se zavrne na podlagi točk od 30 do 78 teh sklepnih predlogov.

90. Glede tožbenih razlogov od prvega do sedmega je treba ugotoviti, da jih je Splošno sodišče zavrnilo in da posledično, ker Hamas ni vložil nasprotne pritožbe zoper zavrnitev zadevnih tožbenih razlogov, razveljavitev izpodbijane sodbe ne sproža dvomov o tej sodbi v delu, v katerem je Splošno sodišče zavrnilo navedene razloge. ( 57 )

91. V teh okoliščinah predlagam, naj se tožba, ki jo je Hamas vložil pri Splošnem sodišču, zavrne.

VIII. Stroški

92. V skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišče odloči o stroških, če je pritožba utemeljena in samo dokončno odloči v sporu.

93. V skladu s členom 138(1) tega poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi njegovega člena 184(1), se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.

94. Ker Hamas s svojimi predlogi ni uspel, predlagam, naj se mu poleg plačila lastnih stroškov naloži plačilo stroškov Sveta.

IX. Predlog

95. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj: – razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 4. septembra 2019, Hamas/Svet (T‑308/18, EU:T:2019:557); – zavrne tožbo, ki jo je Hamas vložil pri Splošnem sodišču; – Hamasu naloži, da poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške Sveta Evropske unije.

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) T‑308/18, EU:T:2019:557; v nadaljevanju: izpodbijana sodba.

( 3 ) UL 2018, L 79, str. 26.

( 4 ) UL 2018, L 79, str. 7.

( 5 ) UL 2018, L 194, str. 144.

( 6 ) UL 2018, L 194, str. 23.

( 7 ) UL 2009, L 325, str. 35.

( 8 ) Skupno stališče Sveta z dne 27. decembra 2001 o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 18, zvezek 1, str. 217).

( 9 ) Ta seznam je bil določen v Sklepu Sveta 927/2001/ES z dne 27. decembra 2001 o določitvi seznama iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 (UL 2001, L 344, str. 83) in redno posodabljan s poznejšimi akti Sveta, zlasti s spornimi akti.

( 10 ) Glej izpodbijano sodbo, točki 10 in 26.

( 11 ) Ta seznam je z enako ubeseditvijo povzet v prilogah k štirim spornim aktom.

( 12 ) Glej uvodni izjavi 5 Sklepa 2018/475 in Uredbe 2018/468 ter isti uvodni izjavi Sklepa 2018/1084 in Uredbe 2018/1071.

( 13 ) Glej uvodni izjavi 2 Uredbe 2018/468 in Uredbe 2018/1071.

( 14 ) Glej uvodni izjavi 3 Uredbe 2018/468 in Uredbe 2018/1071.

( 15 ) Glej uvodni izjavi 4 Uredbe 2018/468 in Uredbe 2018/1071.

( 16 ) Priloga A k obrazložitvam.

( 17 ) Priloga B k obrazložitvam.

( 18 ) Glej izpodbijano sodbo, točki 76 in 77.

( 19 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 78 do 261.

( 20 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 266 do 269.

( 21 ) C‑137/92 P, EU:C:1994:247; v nadaljevanju: sodba Komisija/BASF in drugi.

( 22 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 270 do 305.

( 23 ) Svet te akte sporoči ali neposredno, če pozna naslov zadevnih oseb in subjektov, ali v nasprotnem primeru z objavo obvestila v seriji C Uradnega lista Evropske unije. V obravnavani zadevi je Svet, kot je razvidno iz točk 11 in 27 izpodbijane sodbe, obrazložitve, iz katerih so razvidni razlogi za ohranitev Hamasa na spornem seznamu, sporočil odvetniku te organizacije v dopisih z dne 22. marca in 31. julija 2018.

( 24 ) Glej izpodbijano sodbo, točka 278.

( 25 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 270 do 305.

( 26 ) Glej izpodbijano sodbo, točki 270 in 271.

( 27 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 272 do 277.

( 28 ) Glej izpodbijano sodbo, točki 281 in 282.

( 29 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 285 do 288.

( 30 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 289 do 297.

( 31 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 298 do 302.

( 32 ) Glej izpodbijano sodbo, točki 303 in 304.

( 33 ) Svet se sklicuje na sodbo z dne 12. decembra 2006, Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran/Svet (T‑228/02, EU:T:2006:384, točka 147).

( 34 ) Glej izpodbijano sodbo, točki 262 in 263.

( 35 ) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 213.

( 36 ) Moj poudarek.

( 37 ) UL 2019, L 302, str. 1.

( 38 ) Glej sodbo z dne 23. aprila 2013, Gbagbo in drugi/Svet (od C‑478/11 P do C‑482/11 P, EU:C:2013:258, točka 56 in navedena sodna praksa).

( 39 ) Glej sodbo z dne 23. aprila 2013, Gbagbo in drugi/Svet (od C‑478/11 P do C‑482/11 P, EU:C:2013:258, točka 57).

( 40 ) Glej sodbo z dne 12. decembra 2006, Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran/Svet (T‑228/02, EU:T:2006:384, točka 147).

( 41 ) Ugotavljam, da v praksi Svet skrbno objavi posamične razloge za vpis, ker je to potrebno za dokaz, da vpis osebe ustreza splošnim merilom za vpis, določenim v aktih o naložitvi omejevalnih ukrepov, pri tem pa podrobnejše informacije o vpisu sporoči izključno zadevni osebi. Glej na primer Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 (UL 2014, L 66, str. 26) in Uredbo (EU) št. 208/2014 z istega dne (UL 2014, L 66, str. 1) o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini, kakor sta bila spremenjena in podaljšana do tega dne: Svet v prilogah k tema aktoma na kratko navaja razlog za vpis vsake od oseb, za katere veljajo ukrepi (med drugim obstoj kazenskega postopka v zvezi s prisvajanjem državnih sredstev, ki še vedno poteka), in pozneje zgolj zadevni osebi, če ta to zahteva, sporoči podrobne razloge za ta vpis (med drugim predmet kazenskega postopka v zvezi s to osebo). Glej med drugim sodbo z dne 15. septembra 2016, Yanukovych/Svet (T‑346/14, EU:T:2016:497, točke od 8 do 12), po pritožbi potrjeno s sodbo z dne 19. oktobra 2017, Yanukovych/Svet (C‑598/16 P, neobjavljena, EU:C:2017:786).

( 42 ) Glej v zvezi s tem Clausen. F., Les moyens d’ordre public devant la Cour de justice de l’Union européenne, Bruylant, Bruselj, 2018, str. 222.

( 43 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 272 do 277.

( 44 ) Glej sodbo Komisija/BASF in drugi, točki 75 in 76.

( 45 ) V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča se za akte institucij, organov, uradov in agencij Unije domneva, da so veljavni, kar pomeni, da imajo ti pravne učinke toliko časa, dokler niso preklicani, razglašeni za nične v okviru ničnostne tožbe ali razglašeni za neveljavne v okviru postopka predhodnega odločanja ali ugovora nezakonitosti (sodba z dne 14. junija 2012, CIVAD, C‑533/10, EU:C:2012:347, točka 39 in navedena sodna praksa). Poleg tega je v zadevi, v kateri je tožeča stranka, ki se je opirala na sodbo Komisija/BASF in drugi, izpodbijala veljavnost sprejetja in overovitve zadevne odločbe ter skladnost kopije, ki ji je bila vročena, z izvirnikom, Splošno sodišče te trditve zavrnilo z obrazložitvijo, da tožeča stranka ne navaja nobenega indica in nobene natančne okoliščine, ki bi lahko odpravila domnevo veljavnosti, ki velja za akte Skupnosti, v zvezi s sprejetjem in overovitvijo sporne odločbe ter skladnostjo kopije, ki ji je bila vročena, z izvirnim besedilom te odločbe (glej sodbo z dne 7. julija 1994, Dunlop Slazenger/Komisija, T‑43/92, EU:T:1994:79, točka 24).

( 46 ) Glej izpodbijano sodbo, točka 301.

( 47 ) Glej točke od 42 do 46 teh sklepnih predlogov.

( 48 ) Glej uvodni izjavi 2 Uredbe 2018/468 in Uredbe 2018/1071.

( 49 ) V sodni praksi je bil sprejet podoben pristop v zvezi s členom 16, prvi odstavek, Poslovnika Komisije z dne 17. februarja 1993 (UL 1993, L 230, str. 16), ki je tako kot trenutno veljavni poslovnik določal, da so sprejeti akti, priloženi zapisniku seje, na kateri so bili sprejeti, overovljeni s podpisoma predsednika in generalnega sekretarja Komisije na prvi strani tega zapisnika. V skladu s to sodno prakso so že sama pravila o overovitvi iz te določbe zadostno jamstvo za to, da se ob izpodbijanju preveri, ali se vročena ali objavljena besedila popolnoma ujemajo z besedilom, ki ga je sprejel kolegij komisarjev, torej z namenom njihovega avtorja. Ker je to besedilo priloženo zapisniku in ker sta njegovo prvo stran podpisala predsednik in generalni sekretar, namreč obstaja povezava med tem zapisnikom in dokumenti, na katere se nanaša, kar prinaša gotovost glede natančne vsebine in oblike odločbe kolegija. V zvezi s tem je treba domnevati, da je organ ravnal v skladu z veljavno zakonodajo, dokler sodišče Unije ne ugotovi, da je bilo njegovo ravnanje v nasprotju s predpisi (glej v tem smislu zlasti sodbo z dne 20. aprila 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij in drugi/Komisija, od T‑305/94 do T‑307/94, od T‑313/94 do T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 in T‑335/94, EU:T:1999:80, točke od 302 do 304, potrjeno v zvezi s temi točkami s sodbo z dne 15. oktobra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij in drugi/Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, od C‑250/99 P do C‑252/99 P in C‑254/99 P, EU:C:2002:582).

( 50 ) Poleg tega se sprašujem, ali bi v okoliščinah, kot so te iz obravnavane zadeve, to, da je Svet kršil obveznost overovitve spornih aktov, moralo povzročiti razglasitev njihove ničnosti. Sodišče je res ugotovilo, da overovitev aktov (zlasti overovitev iz Poslovnika Komisije) pomeni bistveno postopkovno pravilo v smislu člena 263(1) PDEU, katerega kršitev je lahko razlog za ničnostno tožbo (glej sodbo Komisija/BASF in drugi, točka 76), ter da kršitev bistvenega postopkovnega pravila pomeni že neobstoj overovitve akta, ne da bi bilo poleg tega treba ugotoviti, da je pri aktu podana neka druga napaka ali da je neobstoj overovitve povzročil škodo tistemu, ki se nanj sklicuje (glej sodbi z dne 6. aprila 2000, Komisija/ICI, C‑286/95 P, EU:C:2000:188, točka 42, in z dne 6. aprila 2000, Komisija/Solvay, C‑287/95 P in C‑288/95 P, EU:C:2000:189, točka 46). Vendar je bilo za zadeve, v katerih sta bili izdani ti sodbi, značilno, da obstaja vsaj tveganje, da besedilo akta, vročenega naslovnikom, ni enako besedilu akta, ki ga je sprejela zadevna institucija (glej sodbi z dne 6. aprila 2000, Komisija/ICI, C‑286/95 P, EU:C:2000:188, točki 61 in 62, in z dne 6. aprila 2000, Komisija/Solvay, C‑287/95 P in C‑288/95 P, EU:C:2000:189, točki 66 in 67). To tveganje se je poleg tega uresničilo v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Komisija/BASF in drugi, ker sta Splošno sodišče in nato Sodišče ugotovili razlike na eni strani med nekaterimi jezikovnimi različicami odločbe, ki jo je sprejel kolegij komisarjev Komisije, in na drugi strani med besedilom sprejete odločbe in besedilom odločbe, objavljene v Uradnem listu (glej sodbo Komisija/BASF in drugi, točka 8). Posledično je v vseh teh zadevah obstoj dvoma o pristnosti zadevne odločbe neizogibno posegal v načelo pravne varnosti (glej v tem smislu sodbo Komisija/BASF in drugi, točka 75). Poleg tega so formalnosti, zaradi katerih kršitev se uveljavlja tožbeni razlog v zvezi z bistveno kršitvijo postopka, nujno tiste, katerih namen je zagotoviti varstvo posameznikov (glej v tem smislu sodbo z dne 7. maja 1991, Nakajima/Svet, C‑69/89, EU:C:1991:186, točka 50). Čeprav ni nobenega dvoma, da neobstoj overovitve akta v večini primerov lahko posega v načelo pravne varnosti, saj posameznike postavlja v položaj negotovosti glede ujemanja besedil, ki so naslovljena nanje ali ki se nanašajo nanje, in volje njihovega avtorja, pa se sprašujem, ali ne bi bilo treba te ugotovitve nekoliko omiliti v položajih, kot je ta v obravnavani zadevi, ko se v nasprotju z zgoraj navedenimi primeri pristnost obrazložitev spornih aktov sploh ne izpodbija. V takem položaju se mi zdi paradoksalno, da je treba tožbeni razlog, ki se nanaša na neobstoj overovitve akta (to je tožbeni razlog v zvezi s postopkom, ki omogoča, da se akt pripiše instituciji, ki ga je sprejela), sprejeti, če pristnosti akta (to je dejstva, da ga je sprejela ta institucija) niso postavili pod vprašaj niti stranke niti sodišče Unije. Poleg tega se mi zdi, da je milejši pristop k temu vprašanju skladen s pristopom, ki ga uporabljajo sodišča nekaterih držav članic: kot primer navajam sodbo Symvoulio tis Epikrateias (državni svet, Grčija) z dne 28. februarja 2003 (št. 530/2003, EL:COS:2003:0228A530.99E4028, točka 4) in sodno prakso „Danthony“, ki jo je sprejel Conseil d’État (državni svet, Francija) (odločba z dne 23. decembra 2011, Claude Danthony in drugi, št. 335033, FR:CEASS:2011:335033.20111223), v katerih se v bistvu zagovarja pristop, v skladu s katerim lahko kršitev postopka povzroči nezakonitost sprejete odločbe le, če bi lahko vplivala na pomen sprejete odločbe ali če je zadevnim osebam odvzela jamstvo, ne pa, kadar se ta kršitev postopka uveljavlja za izpodbijanje dejanske presoje, ki je zadevne stranke niso prerekale.

( 51 ) Glej izpodbijano sodbo, točke od 281 do 283, ki napotujejo na sodbo Komisija/BASF in drugi, točka 67, in sodbo z dne 18. januarja 2005, Confédération Nationale du Crédit Mutuel/Komisija (T‑93/02, EU:T:2005:11, točka 124).

( 52 ) Sodišče je v sodbi Komisija/BASF in drugi Komisiji očitalo številne kršitve postopka, saj je ugotovilo, prvič, da se nemška različica odločbe, ki jo je sprejel kolegij komisarjev, ne ujema z drugimi jezikovnimi različicami in da tudi ne ustreza objavljeni različici, drugič, da je bila v odločbah, objavljenih v Uradnem listu, dodana alinea, ki je ni bilo v odločbah, ki jih je sprejel kolegij komisarjev, tretjič, da je bil v različici aktov, vročenih zadevnim subjektom, izrek spremenjen glede na besedilo različic odločb, ki so bile predložene kolegiju (glej sodbo Komisija/BASF in drugi, točka 8), in četrtič, da je navedeni kolegij komisarjev sporno odločbo sprejel le v nemški, angleški in francoski različici (glej sodbo Komisija/BASF in drugi, točka 10).

( 53 ) Glej izpodbijano sodbo, točki 304 in 305.

( 54 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 15. novembra 2012, Al‑Aqsa/Svet in Nizozemska/Al‑Aqsa (C‑539/10 P in C‑550/10 P, EU:C:2012:711, točka 44).

( 55 ) Glej v tem smislu sodbi z dne 15. novembra 2012, Al‑Aqsa/Svet in Nizozemska/Al‑Aqsa (C‑539/10 P in C‑550/10 P, EU:C:2012:711, točka 49), in z dne 15. maja 2019, CJ/ECDC (C‑170/18 P, neobjavljena, EU:C:2019:410, točka 49 in navedena sodna praksa).

( 56 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 15. maja 2019, CJ/ECDC (C‑170/18 P, neobjavljena, EU:C:2019:410, točka 49 in navedena sodna praksa).

( 57 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 4. marca 2021, Komisija/Fútbol Club Barcelona (C‑362/19 P, EU:C:2021:169, točke od 108 do 110), in sodno prakso, navedeno v točki 84 teh sklepnih predlogov.