ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Možnost države članice, da v skladu s členom 5(1) Direktive 2001/83 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini za zadovoljevanje posebnih potreb izvzame iz določb te direktive tista zdravila, izdana v odgovor na prostovoljno dobroverno naročilo, ki so pripravljena v skladu s specifikacijami pooblaščenega zdravstvenega delavca in ki jih bodo posamezni bolniki neposredno uporabljali na svojo odgovornost, se lahko uporabi samo, če je to nujno zaradi posebnih potreb pacientov. V zvezi s tem se pojem „posebne potrebe“ iz te določbe nanaša le na posamezne primere, ki so upravičeni na podlagi ugotovitev medicinskega osebja, in predpostavlja, da je zdravilo potrebno za zadovoljitev potreb pacientov. Prav tako zahteva, da so zdravila izdana na podlagi „prostovoljnega dobrovernega naročila“, kaže na to, da mora zdravilo predpisati zdravnik po dejanskem pregledu svojih pacientov in izključno iz terapevtskih razlogov.

Zahteve teh pojmov „posebne potrebe“ in „prostovoljno dobroverno naročilo“ izpolnjujejo in so posledično v skladu s pogoji, določenimi v členu 5(1) te direktive, pripravki za bolnišnično uporabo na osnovi holne kisline, ki so v skladu z zakonodajo države članice zdravila, in ki so pripravljeni po recepturi iz farmakopeje in v skladu z dobro prakso, določeno v zadevni zakonodaji, kadar ni ustreznega zdravila, ki bi bilo na voljo v zdravstveni ustanovi ali v lekarni znotraj te zdravstvene ustanove, ki ima dovoljenje na podlagi zadevne zakonodaje, če pripravke za bolnišnično uporabo na zdravniški recept izda lekarna znotraj zdravstvene ustanove enemu ali več pacientom in jih je zadevna država članica izvzela iz področja uporabe zakonodaje Unije na področju zdravil za uporabo v humani medicini od začetka uporabe tega zdravila.

V takih okoliščinah so bili namreč ti pripravki na osnovi holne kisline za bolnišnično uporabo po eni strani namenjeni zadostitvi posebnih potreb v smislu, da so bili namenjeni posameznim primerom, upravičenim na podlagi ugotovitev medicinskega osebja, in da so bili potrebni za zadostitev potreb pacientov, če v prometu ni nobenega zdravila, ki bi lahko ozdravilo zadevni jetrni obolenji, ki lahko hitro povzročita smrt obolele osebe, in po drugi strani, predpisal jih je zdravnik potem, ko je dejansko pregledal svoje paciente, in jih utemeljil na izključno terapevtskih razlogih.

(Glej točke 34, od 37 do 39, 41 in od 43 do 46.)
159

V zvezi s tem je treba razlikovati med cilji, ki so pripisani posebnemu davčnemu sistemu in so zunaj njega, ter mehanizmi, ki so lastni davčnemu sistemu in so potrebni za uresničitev teh ciljev, pri čemer lahko ti cilji in mehanizmi kot temeljna načela zadevnega davčnega sistema podprejo tako utemeljitev, kar pa mora dokazati država članica (glej zgoraj v točki 91 navedeno sodbo Paint Graphos in drugi, EU:C:2011:550, točka 65 in navedena sodna praksa, in sodbo z dne 7. marca 2012, British Aggregates/Komisija, T‑210/02 RENV, ZOdl., EU:T:2012:110, točka 84 in navedena sodna praksa). Zato se davčne olajšave, ki bi izhajale iz cilja, ki ni cilj davčnega sistema, v kateri spadajo, ne bi mogle izogniti zahtevam, ki izhajajo iz člena 107(1) PDEU (zgoraj v točki 91 navedena sodba Paint Graphos in drugi, EU:C:2011:550, točka 70).
54

Na tretjem mestu je treba poudariti, da je Sodišče navedlo, da pojem „informacije[, ki se] nanašajo na emisije v okolje“ v smislu člena 6(1), prvi stavek, Uredbe št. 1367/2006 sicer ni zajemal informacij glede povsem hipotetičnih emisij, vendar ta pojem ne more biti omejen zgolj na informacije, ki zadevajo emisije, ki so bile dejansko izpuščene v okolje pri uporabi fitofarmacevtskega sredstva ali zadevne aktivne snovi na rastlinah ali v zemlji, katerih emisije so predvsem odvisne od količin proizvoda, ki ga dejansko uporabijo kmetovalci, in natančne sestave končnega trženega proizvoda (sodba o pritožbi, točka 73). Zato je Sodišče presodilo, da se ta pojem nanaša na informacije o predvidljivih emisijah fitofarmacevtskega sredstva ali zadevne aktivne snovi v okolje v običajnih ali realnih pogojih uporabe tega sredstva ali te snovi, ki ustreza tistim, za katere je bilo izdano dovoljenje za dajanje v promet za to sredstvo ali to snov, in ki prevladuje na območju, na katerem je to sredstvo ali ta snov namenjena uporabi (sodba o pritožbi, točka 74). Poleg tega je pojasnilo, da čeprav dajanje na trg sredstva ali aktivne snovi na splošno ne zadostuje za domnevo, da bo to sredstvo ali ta snov nujno izpuščena v okolje in da se informacije v zvezi s sredstvom ali snovjo nanašajo na „emisije v okolje“, pa je drugače v primeru sredstva, kakršno je fitofarmacevtsko sredstvo, in aktivnih snovi, ki jih to sredstvo vsebuje in ki so v okviru običajne uporabe zaradi svoje funkcije namenjene izpustu v okolje. V tem primeru predvidljive emisije v običajnih ali realnih pogojih uporabe zadevnega sredstva ali aktivnih snovi, ki jih to sredstvo vsebuje, v okolje niso hipotetične in so zajete s pojmom „emisije v okolje“ v smislu člena 6(1), prvi stavek, Uredbe št. 1367/2006 (sodba o pritožbi, točka 75).
66

Glede tega je treba najprej opozoriti, da je pravica do izjave, ki je bistveni sestavni del pravice do obrambe, splošno načelo prava Evropske unije, ki ga je treba spoštovati v vseh postopkih, tudi upravnih, predvsem če lahko ti pripeljejo do naložitve sankcij, zlasti glob, in da to načelo med drugim zahteva, da je imelo zainteresirano podjetje med upravnim postopkom možnost učinkovito predstaviti svoje stališče (glej v tem smislu sodbe z dne 13. februarja 1979, Hoffmann-La Roche/Komisija, 85/76, Recueil, EU:C:1979:36, točka 9; z dne 7. junija 1983, Musique Diffusion française in drugi/Komisija, od 100/80 do 103/80, EU:C:1983:158, in z dne 7. januarja 2004, Aalborg Portland in drugi/Komisija, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P in C‑219/00 P, EU:C:2004:6, točke od 64 do 66).
V zvezi s tem je treba navesti, da je tožeča stranka 15. oktobra 2007 prejela dopis generalnega direktorja GD kadrovske službe Parlamenta, s katerim je bila obveščena, da je veljavnost seznama primernih kandidatov za javni natečaj EUR/A/151/98 potekla 31. avgusta 2007 in da se, če bi to želela, njena prijavna dokumentacija shrani za obdobje dveh let in pol za primer morebitnega spora v zvezi s tem javnim natečajem. V skladu s členoma 2 in 4 Priloge III Kadrovskih predpisov, na podlagi katerih je bil organiziran javni natečaj EUR/A/151/98, je prijavna dokumentacija vsebovala obrazec, ki ga je morala izpolniti vsaka oseba, ki se je želela prijaviti na javni natečaj, in dokumente ali dodatne informacije, ki so bili priloženi. Tožeča stranka je evropskemu varuhu človekovih pravic 19. oktobra 2007 sporočila vsebino dopisa z dne 15. oktobra 2007. Marca 2010 je Parlament v celoti uničil spis tožeče stranke v zvezi s tem javnim natečajem, in sicer poleg prijavne dokumentacije tudi spis z vsemi dokumenti, ki so bili dodani po tem, ko je bila pripuščena k natečaju. Evropski varuh človekovih pravic je 29. julija 2010 začel preiskavo na lastno pobudo. Nazadnje, v točki 86 odločbe z dne 31. marca 2011 je evropski varuh človekovih pravic navedel:

„Parlament je menil, da je bilo uničenje tega spisa v skladu z njegovo splošno politiko na tem področju in je bilo nujno za izpolnitev splošnih obveznosti, ki izhajajo iz predpisov o varstvu podatkov. Predložil je kopijo zadevnih predpisov, iz katere je izhajalo, da je podatke, ki se nanašajo na neuspešne kandidate treba uničiti dve leti in pol potem, ko je potekla veljavnost zadevnega rezervnega seznama. Parlament je poleg tega pojasnil, zakaj ni uničil le osebnih podatkov v zvezi z zadevnim kandidatom, ki so bili v spisu, ampak je uničil celoten spis. Evropski varuh človekovih pravic poudarja, da je bil način, na katerega je Parlament obravnaval spis tožeče stranke videti skladen s splošnim pristopom v takih primerih, in sicer da se uniči zadevne dokumente dve leti in pol po poteku veljavnosti zadevnega rezervnega seznama. Meni, da v tej zadevi ni treba ugotoviti, ali je Parlament, s tem ko je poleg osebnih podatkov pritožnice uničil celoten spis, pravilno ravnal. V tem primeru je namreč upoštevno, da iz informacije, ki jo je predložil Parlament, izhaja, da slednji nima kopije dopisov in elektronske pošte, s katerimi so bile ostale institucije in organi Unije obveščeni o tem, da je bila pritožnica dodana na zadevni rezervni seznam, ki je prej obstajal. Nič ni napeljevalo na to, da je Parlament uničil zadevni spis, da bi uničil dokaze.“
9

Tožeča stranka je z dopisom z dne 25. julija 2011 UP obvestila o nestrinjanju z izpodbijano odločbo, pri čemer je zahtevala več pojasnil, predvsem glede meril, na podlagi katerih se njeni ponudbi šteli za neobičajno nizki. Tožeča stranka je UP ravno tako zaprosila, naj ji za sklopa št. 1 in 3 posreduje tehnično oceno njenih ponudb in ponudb ponudnikov, izbranih na podlagi „kaskadnega mehanizma“, ter ocene, ki so bile podeljene tem ponudbam. Poleg tega je tožeča stranka zahtevala potrditev, da se „neobičajno nizka ponudba nanaša le na zunanje cene[, to pomeni cene storitev, ki se opravljajo zunaj prostorov UP], glede na to, da so [bile] notranje cene [torej cene storitev, ki se opravljajo v prostorih UP] enake tistim, ki so [bile] ponujene in sprejete“ v ponudbah, ki so bile predložene v okviru prejšnjih razpisnih postopkov in ki jih je naročnik izbral. Nazadnje, tožeča stranka je zatrdila, da so bile njene povprečne zunanje cene v okviru tega razpisnega postopka višje od povprečnih cen, ponujenih v enem prejšnjih razpisnih postopkov, v okviru katerega niso bile zavrnjene kot neobičajno nizke.
119

Glede sklicevanja tožeče stranke na domnevno površnost in občasnost izmenjave informacij med udeleženci omejevalnega sporazuma glede zaslonov LCD‑TV je treba opozoriti, da je iz dokazov iz izpodbijanega sklepa razvidno, prvič, da so se udeleženci sestankov omejevalnega sporazuma dogovorili ohraniti nespremenjeno raven cen zaslonov LCD‑TV. Kot je navedeno v točki 154 obrazložitve izpodbijanega sklepa so bile na „sestanku kristal“ z dne 11. junija 2003 izmenjane informacije zlasti glede strategije cen (price policies), ki jo je nameraval uresničiti eden od udeležencev omejevalnega sporazuma zlasti za zaslone LCD‑TV. Prav tako so bile preučene tabele v zvezi s cenovnimi gibanji različnih vrst kartelnih zaslonov LCD za maj, junij in julij tega leta. V eni od teh tabel so podatki, ki se nanašajo na zaslone LCD‑TV. Dalje, v točki 165 obrazložitve izpodbijanega sklepa je Komisija navedla dokumente v zvezi s „sestankom kristal“ z dne 7. novembra 2003, iz katerih je razvidno, da so si udeleženci za cilj postavili zvišanje cen zaslonov LCD za prenosne računalnike in ohranitev ravni cen drugih kartelnih zaslonov LCD, pri čemer so bili izrecno navedeni zasloni LCD‑TV. V prilogi k zapisniku tega sestanka so tabele s cenami več vrst kartelnih zaslonov LCD, med njimi tudi zasloni LCD‑TV, leta 2003. Drugi primeri tega, da so se razprave na sestankih omejevalnega sporazuma nanašale na podatke, zlasti cene in proizvodne zmogljivosti, ne le glede zaslonov LCD‑IT, ampak tudi zaslonov LCD‑TV, so navedeni v točkah 167, 171, 173, 174, 202 in 214 obrazložitve izpodbijanega sklepa in v dokumentih spisa Komisije, na katere se te točke obrazložitve sklicujejo.
65

Petič, Komisija se sklicuje na študijo z naslovom Analiza predloga za odstopanje od uporabe težkih kovin v plastičnih zabojih in paletah z dne 29. septembra 2008 glede odziva kadmija in pigmentov težkih kovin v odpadkih. Ta študija vsebuje izvleček poročila sveta nordijskih ministrov iz leta 2003, v skladu s katerim je mobilnost kadmija v odpadkih šibka in lahko popolno izpiranje kadmija z dežjem traja od več stoletij do več tisočletij, v nekaterih primerih celo več, vendar naj v skladu s to študijo ne bi obstajal noben dokaz, da je mogoče odpadke šteti za trajen zadrževalnik kadmija. Dalje je v študiji navedeno, da se zdi, da je stabilnost težkih kovin odvisna od celovitosti zaboja/palete. Ta študija se sklicuje na dokumentirani primer, ki pojasnjuje, da je skladiščenje granul polietilena z visoko gostoto (HDPE), ki so obarvana s pigmenti s kadmijem, zunaj na prostem od 5 do 6 let privedlo do povišanih koncentracij kadmija v prsti in vodah iz okoliških vodotokov. Poleg tega ta študija napotuje na dve drugi študiji. Po prvi študiji so rumeni pigmenti kadmijevega sulfida visokoodporni – razen ob vlagi – in so torej le malo občutljivi na zunanje spremembe. Po drugi študiji so pigmenti s kadmijem na svetlobi trdni, vendar lahko počasi oksidirajo v topne sulfate zaradi svetlobe (ultravijolično sevanje), zraka in vode. Ta footooksidacija naj bi bila bolj izražena pri rumenem kot pri rdečem kadmiju. Vendar je po tej drugi študiji svetlobna in vremenska odpornost odvisna od pigmenta in tudi od nosilca, na katerem je ta pigment uporabljen, torej od dejstva, ali so zaboji ali palete celoviti ali granulirani.
16

Tožeča stranka ob podpori Češke republike v bistvu navaja, da bi Komisija morala uporabiti postopek in vsebinska merila iz člena 22 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 230, v nadaljevanju: druga plinska direktiva), ne pa tistih iz člena 36 Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55 (UL L 211, str. 94, v nadaljevanju: tretja plinska direktiva). Tretja plinska direktiva je namreč drugo plinsko direktivo nadomestila šele 3. marca 2011, odločba z dne 26. oktobra 2010 pa je bila Komisiji sporočena 18. februarja 2011.
Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 19. septembra 2012 –

Fraas proti UUNT (karirast vzorec rožnate, vijolične, bež in temno sive barve)

(Zadeva T-31/11)

„Znamka Skupnosti – Prijava znamke Skupnosti, ki obsega karirast vzorec rožnate, vijolične, bež in temno sive barve – Absolutni razlog za zavrnitev – Neobstoj razlikovalnega učinka – Členi 7(1)(b), 75 in 76(1) Uredbe (ES) št. 207/2009“

1. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Obrazložitev odločb – Člen 75, prvi stavek, Uredbe št. 207/2009 – Enak pomen kot člen 296 PDEU (člen 296 PDEU; Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75, prvi stavek) (Glej točko 14.)

2. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Obrazložitev odločb (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75) (Glej točke od 15 do 17.)

3. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Ugotavljanje dejanskega stanja po uradni dolžnosti – Obseg – Obveznost, dokazati pravilnost splošno znanih dejstev – Neobstoj (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 76(1)) (Glej točki 26 in 27.)

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Figurativna znamka, ki obsega karirast vzorec rožnate, vijolične, bež in temno sive barve (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 45 do 75.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 15. novembra 2010 (zadeva R 1284/2010-4) glede zahteve za registracijo figurativnega znaka, ki obsega karirast vzorec rožnate, vijolične, bež in temno sive barve, kot znamke Skupnosti.

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi V. Fraas GmbH se naloži plačilo stroškov.
Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 25. oktobra 2012 –

Automobili Lamborghini proti UUNT – Miura Martínez (Miura)

(Zadeva T-191/11)

„Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti Miura – Prejšnja nacionalna besedna znamka in prejšnja mednarodna figurativna znamka MIURA – Pravica do obrambe – Pravica do izjave – Člen 75 Uredbe (ES) št. 207/2009 – Vročitev z navadno pošto – Pravilo 62(1) in (5) Uredbe (ES) št. 2868/95“

1. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Odločbe Urada – Spoštovanje pravice do obrambe – Obseg načela (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75, drugi stavek) (Glej točko 20.)

2. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Vročitev – Vročitev z navadno pošto (Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 62, od (1) do (5)) (Glej točke od 23 do 36.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora UUNT z dne 21. januarja 2011 (zadeva R 161/2010-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Eduardom Miuro Martínezom in Antoniom Joséjem Miuro Martínezem na eni strani in Automobili Lamborghini Holding SpA na drugi strani.

Izrek

1. Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 21. januarja 2011 (zadeva R 161/2010-4) se razveljavi.
Sodba Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 9. marca 2012 –

EyeSense proti UUNT –

Osypka Medical (ISENSE)

(Zadeva T‑207/11)

„Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Skupnosti ISENSE – Prejšnja nacionalna besedna znamka EyeSense – Relativni razlog za zavrnitev –Verjetnost zmede – Podobnost znakov – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke (Uredba Sveta (ES) št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 17, 18 in od 42 do 47.)

Predmet

Pritožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 4. februarja 2011 (zadeva R 1098/2010‑4) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama EyeSense AG in Osypka Medical GmbH.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
4.

Omejevalni sporazumi — Prepoved — Neposredni učinek — Pravica posameznikov, da zahtevajo povrnitev nastale škode — Podrobna pravila za izvajanje — Kršitve, ki so predmet sklepa Komisije — Zavezujoč značaj sklepa za nacionalna sodišča — Obseg — Pomembnost jasnosti in natančnosti izreka sklepa (člena 101(1) PDEU in 296 PDEU; Sporazum EGP, člen 53; Sporazum ES-Švica o letalskem prometu, člen 8; Uredba Sveta št. 1/2003, člena 2 in 16(1)) (Glej točke od 36 do 42.)
1.

Člen 1, drugi odstavek, Sklepa Komisije 2011/3/EU z dne 24. februarja 2010 o pogodbah o izvajanju javne službe prevoza, ki sta jih sklenila dansko ministrstvo za promet in družba Danske Statsbaner (Državna pomoč C 41/08 (ex NN 35/08)), se razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na plačilo z dne 21. decembra 2009.
3.

Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Financiranje s strani EKUJS, EKJS in EKSRP — Odobritev pomoči in premij — Obveznost držav članic, da vzpostavijo učinkovit sistem administrativnih kontrol in kontrol na kraju samem — Nezanesljivi pregledi — Zavrnitev prevzema s strani EKUJS — Spoštovanje načela sorazmernosti — Utemeljitev nevzpostavitve nadzora, ki temelji na notranjem pravu — Nedopustnost (Uredba Sveta št. 1782/2003, člen 20; Uredba Komisije št. 796/2004, členi 6(2) in 24(1)(c) in 27) (Glej točke od 43 do 48, 53, 55, 56, 77 in 82.)
—

drugič, dejstvo, da je storjena kršitev sestavljena iz številnih, očitnih, vztrajnih in namernih kršitev regulativnega okvira, s katerim je bilo to podjetje kot operater s pomembno močjo na trgu zavezano, da alternativnim operaterjem dovoli razvezan dostop do svoje krajevne zanke in do povezanih storitev pod transparentnimi, pravičnimi in nediskriminatornimi pogoji,
3.

Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Belorusiji — Zamrznitev sredstev — Pravica do obrambe — Obvestilo o obremenilnih dokazih — Naknadni sklep o ohranitvi imena tožeče stranke na seznamu oseb, na katere se nanašajo ti ukrepi — Obstoj novih razlogov — Kršitev pravice do izjave (Sklep Sveta 2012/642/SZVP; Uredba Sveta št. 1017/12) (Glej točke 104, 105 in od 108 do 110.)
Merilo glede selektivnosti ukrepa omogoča razlikovanje med državnimi pomočmi in splošnimi ukrepi davčne ali gospodarske politike, ki jih uporabljajo države članice. Tako je za izpolnjenost merila selektivnosti potrebno, da se skupina podjetij, ki so zaradi zadevnega ukrepa edina v ugodnejšem položaju, v vsakem primeru opredeli.

V zvezi s tem člen 107(1) PDEU nalaga, naj se ugotovi, ali je nacionalni ukrep v okviru določene pravne ureditve take vrste, da daje prednost posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga v primerjavi z drugimi podjetji in proizvodnjo drugega blaga, ki bi bila glede na cilj, ki si ga prizadeva doseči zadevna ureditev, v primerljivem dejanskem in pravnem položaju. Če pa je zadevni ukrep, četudi bi pomenil odstopanje od skupne ali običajne davčne ureditve, potencialno dostopen vsem podjetjem, se z vidika doseganja ciljev skupne ali običajne ureditve pravni in dejanski položaj podjetij, ki lahko pridobijo ugodnosti od ukrepa, ne sme primerjati s položajem podjetij, ki tega ne morejo. Iz navedenega izhaja, da v takem primeru selektivnost tega ukrepa ne more biti posledica zgolj ugotovitve, da je bilo vzpostavljeno odstopanje od skupnega ali običajnega davčnega sistema.

Poleg tega mora Komisija dokazati, da ukrep uvaja razlikovanja med podjetji, ki so glede na cilj zadevnega ukrepa v primerljivem dejanskem in pravnem položaju.

(Glej točke 38 in od 47 do 50.)
6.

Javna naročila Evropske unije — Postopek javnega razpisa — Oddaja javnih naročil — Ekonomsko najugodnejša ponudba — Merila za oddajo — Spoštovanje načel enakega obravnavanja ponudnikov in transparentnosti — Določitev utežnih faktorjev za podmerila meril za oddajo, določenih v razpisni dokumentaciji in javnem razpisu, ki jo naročnik opravi naknadno — Dopustnost — Pogoji (Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 97(2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 138 od (1) do (3) (Glej točke od 120 do 122.)
Uporaba člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 je odvisna od treh pogojev, in sicer prvič, enakosti ali podobnosti nasprotujočih si znamk, drugič, obstoja ugleda prejšnje znamke, ki je bil naveden v utemeljitev ugovora, in tretjič, tveganja, da bi se z uporabo prijavljene znamke brez upravičenega razloga izkoristil razlikovalni učinek ali ugled prejšnje znamke ali da bi jima prijavljena znamka škodovala. Ti trije pogoji so kumulativni in neobstoj enega izmed njih zadostuje, da se navedena določba ne uporabi.

Morebitne kršitve iz člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti so posledica določene stopnje podobnosti med prejšnjo in poznejšo znamko, zaradi katere ju zadevna javnost poveže oziroma vzpostavi zvezo med njima, čeprav ju ne zamenjuje.

Merila, ki jih je treba upoštevati pri presoji podobnosti med zadevnimi znamkami, so enaka v okviru zavrnitve registracije znamke, ki se zahteva zaradi verjetnosti zmede na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti, in zavrnitve zaradi izkoriščanja ugleda prejšnje znamke na podlagi člena 8(5) navedene uredbe. V teh dveh primerih, ki omogočata zavrnitev registracije prijavljene znamke, pogoj podobnosti med znaki pomeni, natančneje, obstoj vizualne, fonetične in pomenske podobnosti, tako da upoštevna javnost meni, da med zadevnimi znamkami obstaja vsaj delna enakost pri enem ali več upoštevnih vidikih. Presoja vizualne, fonetične in pomenske podobnosti zadevnih znamk mora temeljiti na celotnem vtisu teh znamk, upoštevajoč zlasti njihove razlikovalne in prevladujoče elemente.

(Glej točki 21 in 22.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka ROVI Pharmaceuticals — Figurativna znamka ROVI in besedna znamka ROVIFARMA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 35, 36, 44, 45, od 60 do 63, 81, 87, 88, 94, 98, 99 in 108.)
Za upoštevno javnost, ki jo sestavljajo strokovnjaki, obstaja verjetnost zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti med figurativnim znakom basic, katerega registracija se zahteva za proizvode in storitve iz razredov od 35 do 39 po nicejski klasifikaciji, in figurativno znamko BASIC, ki je bila prej kot znamka Skupnosti registrirana za storitve iz razredov 35, 37 in 39, in sicer zaradi podobnosti zadevnih storitev, šibke vizualne podobnosti nasprotujočih si znakov ter njune fonetične in pomenske enakosti, pa tudi zaradi šibkega razlikovalnega učinka prejšnje znamke.

(Glej točke 30 in od 58 do 60.)