Keywords

Summary



Keywords

1. Gospodarska, socialna in teritorialna kohezija – Strukturne pomoči – Financiranje Unije –Uredba št. 1260/1999 – Zahtevki za vmesna plačila – Postopek za ugotavljanje kršitev – Posledice – Začasna nedopustnost vmesnih zahtevkov za plačila – Merila za uporabo – Pojem „ukrepa“, ki je predmet zahtevkov za plačila – Razmerje med predmetom postopka za ugotavljanje kršitev in navedenimi ukrepi – Neposredna povezava – Obseg

(Uredba Sveta št. 1260/1999, člena 32(3), prvi odstavek, (f), in 39(2) in (3))

2. Sodni postopek – Navajanje novih razlogov med postopkom – Razlog, ki je bil prvič uveljavljan v repliki – Nedopustnost

(Poslovnik Splošnega sodišča, člen 48(2))

3. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločba Komisije, ki se nanaša na začasno nedopustnost vmesnih zahtevkov za plačila v okviru izvajanja ESSR – Sklicevanje na okvir navedene odločbe – Dopustnost

(člen 253 ES)

Summary

1. V skladu z drugim pogojem iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih, se pojem „ukrep“ splošno uporablja, pri čemer je ta uporaba vezana na prednostno nalogo strategije, ki je opredeljena s prednostno nalogo, in predstavlja sredstvo njenega izvajanja na večletni ravni, kar omogoča financiranje „aktivnosti“. Ker je lahko večina aktivnosti zajetih s takim ukrepom, je obseg slednjega pojma širši od obsega pojma aktivnost, ki je kot tak odraz projektov ali aktivnosti, ki so lahko upravičeni do pomoči iz skladov.

Za ugotovitev nedopustnosti zahtevka za plačilo se zato z drugim pogojem iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999 zahteva primerjava predmeta postopka zaradi kršitve, ki ga je začela Komisija, s predmetom „[enega] ali več [ukrepov]“ – in ne s predmetom „aktivnosti“ – „ki so predmet [navedenega] zahtevka“. Zgolj dejstvo, da se določen zahtevek za plačilo lahko nanaša na več konkretnih aktivnosti, ki se izvajajo v okviru (večletnega) ukrepa, namreč ne omogoča razlage contra legem jasnega in natančnega besedila drugega pogoja iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999, tako da bi bilo treba opraviti tako primerjavo glede na predmet vsake od različnih aktivnosti kot takih, ne pa glede na zadevni „ukrep“ in/ali „ukrepe“. Komisija pa mora vseeno dokazati dovolj neposredno povezavo med zadevnim „ukrepom“ ter predmetom postopka zaradi kršitve.

Te ugotovitve so v skladu z namenom upoštevnih določb Uredbe št. 1260/1999. Čeprav je, namen drugega pogoja iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999 preprečitev, da bi države članice iz strukturnih skladov financirale aktivnosti v nasprotju s pravom Unije, iz tega vseeno ne izhaja, da je treba spremljevalno tveganje nedopustne izgube sredstev Unije pripisati zlasti nezakonitosti ali nezakonitemu izvajanju natančno določenih aktivnosti (projekti in pomoči), ki so predmet zahtevka za plačilo, ali da bi Komisija morala dokazati, da to tveganje izhaja prav in neposredno iz teh nezakonitih aktivnosti, v zvezi s katerimi poteka postopek zaradi kršitve. Taka restriktivna razlaga bi namreč zmanjšala polni učinek zadevnih določb, v skladu s katerimi je Komisiji zgolj začasno podeljena pravica odložitve plačil iz naslova finančnih obveznosti iz strukturnih skladov, prevzetih v okviru operativnega programa, če v zvezi z državo članico prejemnico ugotovi domnevno neizpolnitev obveznosti, ki izhaja iz prava Unije, ki je dovolj neposredno povezana z ukrepom, ki je predmet obravnavanega financiranja, dokler ugotovitev navedene neizpolnitve ni dokončno potrjena ali zavrnjena s sodbo Sodišča.

Te presoje prav tako ne omaje prvi pogoj iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999, ki na podoben način določa možnost Komisije, da odloži vmesna plačila z uporabo postopka odložitve v skladu s členom 39(2) iste uredbe, to je zunaj okvira postopka zaradi kršitve. Razen tega, da v zadnjenavedeni določbi ni naveden niti pojem „aktivnost“, namreč prvi pogoj iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999 določa, podobno kot drugi pogoj, da mora biti to, „da ni bilo nobenega sklepa o odložitvi plačila“, v zvezi z „enim ali več ukrepi, ki so predmet zadevnega zahtevka [za plačilo]. Nazadnje, iz besedila dveh pogojev iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999 je jasno razvidno, da se lahko Komisija za začasno odložitev vmesnega plačila sklicuje le na enega od teh primerov.

Za utemeljitev razglasitve nedopustnosti vmesnih plačil ob upoštevanju postopka zaradi kršitve, ki je v teku, torej zadostuje, da Komisija ugotovi, da je predmet tega postopka dovolj neposredno povezan z ukrepom, katerega del so aktivnosti, na katere se nanašajo zadevni zahtevki za plačilo.

Komisija zato, prvič, odločbo o nedopustnosti vmesnih plačil lahko opre na drugi pogoj iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999 in, drugič, ob upoštevanju pristojnosti, ki ji je bila tako podeljena, da začasno odloži navedena plačila, ji ni treba izvesti postopka, ki ga določa prvi pogoj iz člena 32(3), prvi pododstavek, (f), Uredbe št. 1260/1999 v povezavi s členom 39(2) in (3) te uredbe.

(Glej točke 45, 46, od 49 do 51, 53 in 54.)

2. Glej besedilo sodbe.

(Glej točko 63.)

3. Namen obveznosti obrazložitve posamezne odločbe zainteresirani stranki podati zadostno razlago, da lahko ugotovi, ali je odločba utemeljena ali morda vsebuje napako, zaradi katere je mogoče izpodbijati njeno veljavnost, sodišču Unije pa omogočiti izvajanje nadzora nad njeno zakonitostjo. Obseg te obveznosti je odvisen od narave zadevnega akta in okvira, v katerem je bil sprejet. Ker ima odločba, ki jo Komisija sprejme v okviru izvajanja ESSR in ki se nanaša na začasno nedopustnost vmesnih zahtevkov za plačila, negativne finančne posledice tako za državo članico, ki zahteva plačila, kot za končne prejemnike navedenih plačil, morajo biti iz obrazložitev te odločbe jasno razvidni razlogi, ki upravičujejo razglasitev nedopustnosti. Ni pa treba, da se v obrazložitvi podrobno navedejo vse upoštevne dejanske in pravne okoliščine, ker se vprašanje, ali obrazložitev akta izpolnjuje zahteve iz člena 253 ES, ne presoja le glede na njegovo besedilo, ampak tudi glede na njegov kontekst in vsa pravila, ki urejajo zadevno področje.

(Glej točko 71.)