Zadeva T-13/03

Nintendo Co., Ltd in Nintendo of Europe GmbH

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

„Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Trg konzol za videoigre in igralnih kartic Nintendo — Odločba, s katero je ugotovljena kršitev člena 81 ES — Omejitev vzporednega uvoza — Globe — Odvračalni učinek — Trajanje kršitve — Obteževalne okoliščine — Vloga vodje ali pobudnika — Olajševalne okoliščine — Sodelovanje v upravnem postopku“

Sodba Sodišča prve stopnje (osmi senat) z dne 30. aprila 2009 II ‐ 956

Povzetek sodbe

Pri določanju izhodiščnih zneskov globe Komisije za kršitev pravil Skupnosti o konkurenci je različno obravnavanje namenjeno upoštevanju specifične teže vsakega vpletenega podjetja in torej dejanskih učinkov njegove kršitve, zlasti kadar so podjetja, ki so storila istovrstne kršitve, zelo različnih velikosti. Ker gre za skupek sporazumov in usklajenih ravnanj vertikalne narave, katerih cilj in posledica je omejevanje vzporednega izvoza proizvodov, deleži podjetij pri distribuciji navedenih proizvodov ustrezajo specifični teži vsakega podjetja v spornem distribucijskem sistemu. Komisija se lahko torej z namenom različnega obravnavanja v okviru določanja predhodnih izhodiščnih zneskov glob sklicuje na celotno količino proizvodov, ki so bili nabavljeni za distribucijo v Evropskem gospodarskem prostoru v zadnjem letu, v katerem je bila storjena kršitev. Ker je bilo sklicevanje na deleže vsakega od navedenih podjetij pri distribuciji teh proizvodov namenjeno le opredelitvi relativne odgovornosti vsakega od njih za kršitev, katere cilj je omejevanje konkurence na ravni distribucije navedenih proizvodov, okoliščina, da je za trg teh proizvodov bolj značilna velika konkurenca med blagovnimi znamkami kot znotraj ene blagovne znamke, ni dejavnik, ki ga mora Komisija upoštevati pri določanju predhodnega izhodiščnega zneska globe, naložene zadevnim podjetjem. (Glej točke 45 in od 49 do 51.)

Komisija lahko odloča o ravni zneska glob, da bi okrepila njihov odvračalni učinek, kadar so zaradi dobička, ki ga nekatera zainteresirana podjetja lahko pri tem pridobijo, nekatere vrste kršitev še vedno dokaj pogoste, čeprav je bila njihova nezakonitost določena že od začetka politike Skupnosti na področju konkurence. Ker se odvračalni namen nanaša na vedenje podjetij znotraj Skupnosti oziroma Evropskega gospodarskega prostora (EGP), se za ugotovitev odvračalnega množitelja upošteva veliko elementov, in ne samo posebni položaj zadevnega podjetja. Tako Komisija pri presoji potrebe po povečanju zneska glob zaradi zagotavljanja odvračalnega učinka ni nikakor dolžna oceniti verjetnosti, da bodo zadevna podjetja ponovila kršitev. Odvračalni učinek se ne nanaša samo na podjetja iz odločbe, s katero se nalagajo globe. Tudi podobno velika podjetja in taka, ki razpolagajo s podobnimi sredstvi, je treba spodbujati, da ne sodelujejo pri podobnih kršitvah pravil o konkurenci. (Glej točke od 71 do 73.)

Preventivni ukrepi podjetij, ki se ju preganja zaradi kršitve konkurenčnih pravil Skupnosti, pri katerih gre zlasti za program usklajevanja s konkurenčnim pravom Skupnosti, njuno sodelovanje pri upravnem postopku in nadomestila, ki sta jih ponudili tretjim, ne vplivajo na dejstvo, da je bila kršitev storjena, in se ne smejo upoštevati v fazi presoje teže kršitve za določitev izhodiščnega zneska glob. Te ukrepe je mogoče, če je tak primer, upoštevati v okviru obravnave obstoja olajševalnih okoliščin. (Glej točko 74.)

Komisija lahko pri povečanju izhodiščnih zneskov glob, naloženih zaradi kršitve konkurenčnih pravil Skupnosti, zaradi odvračanja, upošteva dejstvo, da ima neko podjetje glede na svojo lastnost proizvajalca obravnavanih izdelkov posebno vlogo v distribucijskem sistemu. Če je namreč res, da je velikost podjetja dejavnik, ki ga je navadno treba upoštevati pri določanju zneska globe, ne more biti izključeno, da bi se zaradi zagotavljanja zadostnega odvračalnega učinka upoštevali še drugi dejavniki. V zvezi s tem je lastnost proizvajalca proizvodov pri vertikalni kršitvi, tako kot velikost podjetja, lahko dejavnik, ki predstavlja njegovo dejansko sposobnost povzročiti znatno škodo konkurenci. V takem primeru mora namreč proizvajalec zadevnih proizvodov, ki ima osrednji položaj v distribucijskem sistemu navedenih proizvodov, izkazati posebno skrbnost in se prepričati, da ob sklepanju sporazumov o distribuciji spoštuje pravila o konkurenci. (Glej točke od 78 do 80.)

Komisija lahko pri določanju zneska glob, naloženih zaradi vertikalne kršitve konkurenčnega prava Skupnosti v okviru obteževalnih okoliščin upošteva, da je bilo podjetje, ki proizvaja obravnavane proizvode, vodja in pobudnik kršitve. V ta namen se lahko Komisija sklicuje na dejstvo, da to podjetje nadzoruje, izvaja in zagotavlja spoštovanje več ukrepov za omejevanje vzporedne trgovine. Zatrjevanju, da se lahko vloga vodje ali pobudnika kršitve ugotovi le pri horizontalnih omejevalnih sporazumih, in ne pri vertikalnih, ni mogoče pritrditi. Dejstvo, da pri vertikalnih omejevalnih sporazumih ta vloga na splošno sovpada z vlogo proizvajalca zadevnih proizvodov, ne izključuje možnosti, da se za izračun zneska globe upošteva obteževalna okoliščina vloge vodje ali pobudnika kršitve. Poleg tega vloga vodje ne pripada nujno proizvajalcu zadevnih proizvodov, saj nič ne izključuje, da vertikalno kršitev vodi podjetje, ki je samo distributer, in ne proizvajalec navedenih proizvodov. (Glej točke 83, 128, 129 in 131.)

Komisija s tem, da pri določanju zneska glob zaradi kršitve konkurenčnih pravil Skupnosti za zagotavljanje odvračalnega učinka uporabi različna množitelja za podjetji, ki sta članici omejevalnega sporazuma in ki nista v primerljivem položaju, ne krši načela enakega obravnavanja. V zvezi z vertikalno kršitvijo lahko Komisija ugotovi, da podjetja niso v primerljivem položaju zlasti glede na njun delež pri prodaji obravnavanih proizvodov in na njun položaj v sistemu distribucije. (Glej točki 95 in 96.)

Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ omenjajo namen odvračanja v točki 1(A), v skladu s katero je treba določiti kazen na ravni, ki naj zagotavlja, da ima dovolj odvračalen učinek. Potreba po zagotavljanju takega učinka je splošna zahteva, ki ji mora Komisija pri izračunu zneska globe slediti ves čas, in ne pomeni nujno, da je za ta izračun značilna določena stopnja, namenjena celoviti presoji vseh okoliščin, ki so upoštevne za uresničitev tega namena. Ni torej mogoče pritrditi trditvi, da je treba povečanje zaradi odvračanja opraviti v končni fazi določanja zneska glob. (Glej točki 98 in 99.)

V skladu s točko 1(B) Smernic o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, ima Komisija možnost, da za dolgotrajne kršitve poveča znesek, določen za resnost kršitve, za največ 10% na leto kršitve. Zgolj dejstvo, da si je Komisija ohranila možnost povečanja za 10% na leto kršitve, je nikakor ne obvezuje, da mora to stopnjo določiti glede na intenzivnost kršitve ali glede na različne stopnje vpletenosti vsakega od kršiteljev. Zato navedbi, da bi morala Komisija – glede na to, da sta se intenzivnost in teža očitane kršitve zelo spreminjali – vsaj za del presojanega obdobja uporabiti precej nižjo stopnjo povečanja, ni mogoče pritrditi. Povečanje globe glede na trajanje namreč ni omejeno na primere, v katerih bi obstajala neposredna povezava med tem trajanjem in veliko škodo, povzročeno glede na cilje Skupnosti, na katere se nanašajo pravila o konkurenci. (Glej točke 110, 112 in 113.)

Če kršitev konkurenčnih pravil stori več podjetij, je treba pri določitvi glob preučiti relativno težo sodelovanja vsakega, kar zlasti pomeni, da se ugotovi njihova posamična vloga med trajanjem sodelovanja pri kršitvi. Iz tega je zlasti razvidno, da je treba vlogo „vodje“, ki jo ima v okviru omejevalnega sporazuma eno ali več podjetij, upoštevati pri izračunu globe, saj morajo podjetja, če so imela tako vlogo, zato v primerjavi z drugimi podjetji nositi posebno odgovornost. Smernice o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in členom 65(5) Pogodbe ESPJ, v točki 2 pod obteževalnimi okoliščinami vsebujejo neizčrpen seznam okoliščin, ki lahko pripeljejo do povečanja osnovnega zneska globe, in med katerimi je zlasti „vloga vodje ali pobudnika kršitve“. (Glej točki 126 in 127.)

Za opredelitev podjetja kot „vodje“ in za povečanje zneska globe, ki mu je bila naložena zaradi kršitve konkurenčnih pravil Skupnosti, ni treba dokazati, da bi bila brez vloge navedenega podjetja storjena kršitev manj resna, saj je taka trditev posledica zamenjave presoje teže kršitve v absolutnem smislu in preučitve relativne teže sodelovanja vsakega od zadevnih podjetij v okviru obravnave obteževalnih in olajševalnih okoliščin. (Glej točko 130.)

Komisija je upravičena, da dejstvo, da je podjetje po začetku preiskave nadaljevalo kršitev konkurenčnih pravil, upošteva kot obteževalno okoliščino glede na to, da tako ravnanje priča o posebni odločenosti udeležencev, da nadaljujejo kršitev kljub tveganju, da jim bo naložena sankcija. (Glej točko 142.)

Iz obvestila Komisije o nenalaganju ali zmanjšanju glob v zadevah v zvezi z omejevalnimi sporazumi iz leta 1996, ki ima za cilj spodbujanje podjetij k razkrivanju omejevalnih sporazumov, ki jih je posebej težko zaznati, je namreč jasno razvidno, da se uporablja le, če se obravnavajo horizontalne kršitve, kot so karteli. To obvestilo se v skladu s točko A(1), prvi pododstavek, nanaša na primere „tajnih kartelov za določanje cen, proizvodnih ali prodajnih kvot, delitev trgov ali prepovedi uvoza ali izvoza“. Uporabi tega obvestila je torej treba izključiti, ko so podjetja sodelovala pri vertikalni kršitvi, katere namen je omejevanje vzporednega izvoza proizvodov. Poleg tega, tudi če se taka kršitev z vidika sankcij obravnava kot kartel, navedenega sporočila ne bi bilo mogoče uporabiti po analogiji. Ni namreč povezave med opredelitvijo obravnavane kršitve kot zelo resne in presojo sodelovanja v upravnem postopku. (Glej točki 157 in 158.)

Komisija v okviru svoje presoje sodelovanja podjetij v upravnem postopku, sproženem zaradi prepovedanega omejevalnega sporazuma, sicer ne sme kršiti načela enakega obravnavanja, kar bo obravnavano v nadaljevanju, vendar pa ima pri presoji kakovosti in uporabnosti sodelovanja različnih članov omejevalnega sporazuma široko diskrecijsko pravico, zato se lahko graja le očitna napaka pri presoji. Presoja stopnje sodelovanja podjetij ne sme biti odvisna od izključno naključnih dejavnikov. Različno obravnavanje zadevnih podjetij je treba torej pripisati neprimerljivim stopnjam sodelovanja, zlasti glede predložitve različnih informacij ali predložitve teh informacij v različnih fazah upravnega postopka oziroma v neprimerljivih okoliščinah. Če tako podjetja Komisiji na isti stopnji upravnega postopka in v podobnih okoliščinah predložijo podobne informacije o dejstvih, ki se jim očitajo, je treba stopnje njihovega sodelovanja šteti za primerljive, zato je treba ta podjetja glede določanja zneska globe, ki jim je naložena, obravnavati enako. Obseg sodelovanja podjetij je treba primerjati tako kronološko, kar vključuje najprej obravnavo stopnje, na kateri se je sodelovanje ponudilo, kot kakovostno, kar dalje vodi do primerjave pogojev sodelovanja podjetij in resnične vrednosti informacij, ki jih je na podlagi tega sodelovanja predložilo vsako. Za primerjalno presojo vrednosti sodelovanja s kronološkega vidika ni treba, da se zato, da se sodelovanje podjetij šteje za primerljivo, zgodi istega dne, temveč na isti stopnji postopka. (Glej točke 161, 171, 172, 176 in 178.)

Člen 19(1) Uredbe št. 17 in člen 7 Uredbe št. 2842/98 o zaslišanju pogodbenic v nekaterih postopkih na podlagi členov 81 ES in 82 ES izrecno določata, da morajo imeti zadevna podjetja, kadar namerava Komisija naložiti globo, priložnost, da podajo pripombe glede očitkov, ki jih ta obravnava. Z njihovimi pripombami glede trajanja, teže in predvidljivosti protikonkurenčnega učinka kršitve je torej zagotovljena pravica do obrambe zadevnih podjetij pred Komisijo v zvezi z določanjem zneska globe. (Glej točko 194.)