ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Prvi pritožbeni razlog: Splošno sodišče je kršilo člena 107(1) in 108(2) PDEU s tem, da je sklenilo, da Komisija ni napačno uporabila prava in ni imela resnih težav pri ugotovitvi, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg za železniške povezave z zaledjem države na Danskem, ni prišlo do izkrivljanja konkurence, ker zadevni trg ni bil odprt za konkurenco. Pritožnici trdita, da temelji napačna ugotovitev Splošnega sodišča na štirih napakah pri uporabi prava, ki pomenijo štiri dele prvega pritožbenega razloga: a) Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da zaradi državnih poroštev in posojil, odobrenih družbi A/S Femern Landanlæg, ni prišlo izkrivljanja konkurence, čeprav so stalna povezava (ki jo izvaja družba Femern A/S) in železniške povezave z zaledjem države na Danskem (ki jih izvaja družba Femern Landanlæg) en celovit projekt in je bilo za državna poroštva in posojila, odobrena družbi Femern A/S, že ugotovljeno, da izkrivljajo konkurenco. b) Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de lege ni odprt za konkurenco. c) Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da trg upravljanja železniške infrastrukture na Danskem de facto ni odprt za konkurenco. d) Trga izgradnje in vzdrževanja železniške infrastrukture, ki sta odprta za konkurenco, sta ločena od trga upravljanja in izvajanja v ožjem pomenu železniške infrastrukture.
Pritožba, ki so jo Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV in Teva Pharmaceutical Industries Ltd vložile 28. februarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-679/14, Teva UK Ltd in drugi/Komisija

(Zadeva C-198/19 P)

(2019/C 164/32)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV in Teva Pharmaceutical Industries Ltd (zastopnika: D. Tayar, avocat, A. Richard, avocate)

Drugi stranki v postopku: European Generic medicines Association AISBL (EGA), Evropska komisija

Predlog

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— pritožbi ugodi in tožbo razglasi za dopusno;

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2018 v zadevi T-679/14;

— zadevo vrne Splošnemu sodišču v ponovno odločanje, razen če Sodišče meni, da je zadeva dovolj razjasnjena za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije COMP/AT.39612 (1)„Perindopril (Servier)“ z dne 9. julija 2014 v delu, v katerem je z njim ugotovljeno, da so družbe Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. in Teva Pharmaceutical Industries Limited kršile člen 101 PDEU in odpravi globo, naloženo družbam Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. in Teva Pharmaceutical Industries Limited, ter

— Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka, vključno s stroški, ki so pritožnicam nastali v postopku pred Sodiščem in Splošnim sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnice v podporo predlogu navajajo tri pritožbene razloge:

1. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo glede standarda, ki se je uporabil za presojo, ali je bila družba Teva potencialni konkurent družbi Servier.

2. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da je sporazum omejeval konkurenco zaradi cilja v smislu člena 101(1) PDEU.

3. Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo pri svoji uporabi člena 101(3) PDEU.

(1) Povzetek Sklepa Komisije z dne 9. julija 2014 v zvezi s postopkom na podlagi členov 101 in 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije (Zadeva AT.39612 – Perindopril (Servier)) (notificirano pod dokumentarno številko C(2014)4955) (UL 2016, C 393, str. 7).
1.

Kateri pogoji morajo biti v skladu s členom 2(h) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/CE o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (1) izpolnjeni, da se lahko šteje, da je izjava volje posebna in informirana izjava?
C 164/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy Poznań (Poljska) 15. januarja 2019 – Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała/Gefion Insurance A/S, Kopenhagen

(Zadeva C-25/19)

(2019/C 164/12)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Okręgowy Poznań

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in pritožnica: Corporis Sp. z o.o. w Bielsku Białej

Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Gefion Insurance A/S w Kopenhadze

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 152(1) in (2) Direktive 2009/138/ES (1) v povezavi s členom 151 te direktive in uvodno izjavo 8 Uredbe št. 1393/2007 (2) razlagati tako, da zastopanje zavarovalnice za neživljenjska zavarovanja s strani imenovanega predstavnika zajema sprejetje dokumenta, s katerim se začne sodni postopek v zadevi v zvezi z odškodnino za prometno nesrečo ?

(1) Direktiva 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) (UL 2009, L 335, str. 1).

(2) Uredba (ES) št. 1393/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o vročanju sodnih in izvensodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah („vročanje pisanj“) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1348/2000 (UL 2007, L 324, str. 79).
1.

Ali določbe člena 2 in člena 273 Direktive Sveta 2006/[1]12 z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1), člena 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 325 PDEU v zvezi z okoliščinami, kakršne so v postopku v glavni stvari, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki omogoča nastanek vseh naslednjih položajev: — plačilo zneska za škodo zaradi kaznivega dejanja, ugotovljeno v predkazenskem postopku iz drugega naslova kot davčna terjatev; — izvedba nadaljnjega davčnega pregleda, ki je bil opravljen vzporedno s kazenskim postopkom, v katerem je bil obdolženi zavezanec obravnavan zaradi kaznivega dejanja davčne utaje, in s katerim so bile zoper njega ugotovljene dodatne davčne obveznosti glede obdobja in zneska, ki je bil že dan na razpolago državnim organom med predkazenskim postopkom, pri čemer pa je bila odločitev o upravni pritožbi, vloženi zoper sprejete sklepe ob pregledu, prekinjena do zaključka kazenskega postopka; — zaključek kazenskega postopka na prvi stopnji z obtožbo obdolženca, med drugim tudi na plačilo celotnega zneska iz naslova solidarnosti, za katerega je bilo med predkazenskim postopkom ugotovljeno, da ga dolgujejo vsi obdolženci, čeprav je obravnavanega zavezanca bremenil samo del tega zneska, ki ga je ta že plačal, in v kolikšni meri so vsa ta dejstva skupaj pretirana zoper obravnavanega zavezanca?
1.

Ali je treba člen 47 Listine o temeljnih pravicah in člen 31 Direktive 2013/3[2]/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta (tako imenovana Direktiva o postopkih) ob upoštevanju določb členov 6 in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin razlagati tako, da je mogoče, da država članica zagotavlja učinkovito pravno varstvo, čeprav njena sodišča ne morejo spremeniti odločb, izdanih v azilnem postopku, temveč jih lahko zgolj odpravijo in upravnemu organu naložijo izvedbo novega postopka?
C 112/30

Pritožba, ki jo je World Duty Free Group, S.A., prej Autogrill España, S.A. vložila 25. januarja 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (deveti razširjeni senat) z dne 15. novembra 2018 v zadevi T-219/10 RENV, World Duty Free Group/Komisija

(Zadeva C-51/19 P)

(2019/C 112/36)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: World Duty Free Group, S.A., prej Autogrill España, S.A. (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, in A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Intervenientke na strani tožeče stranke na prvi stopnji:Kraljevina Španija, Zvezna republika Nemčija in Irska

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča z dne 15. novembra 2018 naj se razveljavi;

— ničnostni tožbi naj se ugodi in naj se dokončno razveljavi izpodbijana odločba; in

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Splošno sodišče je 15. novembra 2018 izreklo sodbo v zadevi T-219/10 RENV, World Duty Free Group, S.A./Evropska komisija (1) zoper katero je vložena ta pritožba. S sodbo je bila zavrnjena tožba pritožnice zoper odločbo Evropske komisije z dne 28. oktobra 2009 (2) o finančnem dobrem imenu, ki je urejen v členu 12(5) španskega zakona o davku od dohodkov pravnih oseb.

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja en razlog, ki se nanaša na napačno uporabo prava, ki je podana pri izpodbijani sodbi kar zadeva razlago člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s pojmom „selektivnost.“

V pritožbi se zlasti zatrjuje, da je v izpodbijani sodbi napaka pri:

— določitvi referenčnega sistema v prvi fazi analize selektivnosti;

— določitvi cilja, na podlagi katerega je treba primerjati različne dejanske in pravne položaje, v drugi fazi analize selektivnosti;

— posledično je napaka tudi pri razdelitvi dokaznega bremena in pri uporabi načela sorazmernosti;

— podredno, analizi v zvezi z domnevnim neobstojem dokaza vzročnosti med nezmožnostjo podjetij, da se v tujini združijo, in pridobitvijo deležev v tujini; in

— podredno, pri zavrnitvi ločljivosti ukrepa glede na odstotek nadzora.

— Poleg tega, da je v sodbi podano pravno nepravilno razlogovanje, je glede teh različnih točk razlogovanje iz odločbe v njej nadomeščeno z ločenim in lastnim razlogovanje, tako da je podana dodatna napačna uporaba prava.

(1) Sodba z dne 15. novembra 2018, World Duty Free Group/Komisija (T-219/10 RENV, EU:T:2018:784)

(2) Odločba Komisije 2011/5/ES z dne 28. oktobra 2009 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill) za prevzeme tujih deležev C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) Španije (UL L 7, 2011, str. 48).
4.

Če je državno tožilstvo neodvisno od izvršilne veje oblasti, ali se državno tožilstvo, katerega vloga je omejena na uvedbo in izvajanje preiskav ter zagotavljanje, da so take preiskave izvedene nepristransko in zakonito, na vlaganje obtožnic, izvrševanje sodnih odločb in izvajanje kazenskega pregona kaznivih dejanj, ter ki ni pristojno za izdajo nacionalnih nalogov za prijetje in ne sme opravljati sodniške funkcije, lahko šteje za „pravosodni organ“za namene člena 6(1) Okvirnega sklepa?
1.

Analiza drugega tožbenega razloga, ki jo je opravilo Splošno sodišče Po mnenju Splošnega sodišča sporni tweet Mylène Troszczynski ni mnenje, izdano v okviru izvajanja njene funkcije poslanke, ker se je nanašal na natančno določen dogodek, ki naj bi se zgodil v Franciji, in ki ga ni mogoče enačiti s splošnim stališčem o tekočih aktualnih temah ali temah, ki jih obravnava Parlament, kar so nujne značilnosti stališča, ki so zaščitene s Protokolom. Splošno sodišče je storilo očitno napako pri presoji, čeprav: — je vsak poslanec izvoljen s strani svoje države, ki jo zastopajo njeni volivci, in mora ves svoj mandat ohraniti potrebno povezavo z njimi, pri čemer mora izpostavljati dejstva, ki so za njih zanimiva ali jih zadevajo, — načelo št. 2 obvestila članom 11/2003 takega ločevanja ne vzpostavlja, — splošna prepoved nošenja burke v javnosti ne zadeva le volivcev v Franciji, temveč tudi volivce vseh evropskih držav, in ta zunanji izraz pripadnosti Islamu je ena od tem v javnem interesu, ki zadeva javno življenje kot pravico žensk, — Splošno sodišče bi moralo uporabiti načela iz sodbe Patriciello.
1.

Kršitev člena 19(3) Statuta Sodišča (v povezavi s členom 51(1) Poslovnika Splošnega sodišča) Trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 19(3) Statuta Sodišča (v povezavi s členom 51(1) Poslovnika Splošnega sodišča), ker naj bi pravno napačno uporabilo obveznost strank, ki izhaja iz te določbe, in sicer da stranke „zastopa odvetnik“. Meni, da je Splošno sodišče čezmerno razširilo zahteve glede neodvisnosti odvetnika. Besedilo in smisel člena 19(3) Statuta Sodišča naj ne bi utemeljevala razlage Splošnega sodišča. Razlaga Splošnega sodišča prav tako ni utemeljena s sodno prakso Sodišča. Pritožnica meni, da je ni mogoče predvideti in da krši temeljno načelo pravne varnosti.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 14. novembra 2018 – WN/Land Niedersachsen

(Zadeva C-710/18)

(2019/C 182/03)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesarbeitsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka, nasprotna stranka v pritožbenem postopku in revidentka: WN

Tožena stranka, pritožnica in nasprotna stranka v revizijskem postopku: Land Niedersachsen

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 45(2) PDEU in člen 7(1) Uredbe (EU) št. 492/2011 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji razlagati tako, da nasprotujeta določbi, kakršna je člen 16(2) TV-L, v skladu s katero se ustrezne poklicne izkušnje, pridobljene pri dotedanjem delodajalcu, pri uvrstitvi v razrede znotraj tarifnega plačnega sistema v primeru ponovne zaposlitve ugodneje obravnavajo s tem, da se v skladu s členom 16(2), drugi stavek, TV-L upoštevajo v celotnem obsegu, medtem ko se ustrezne poklicne izkušnje, pridobljene pri drugih delodajalcih, na podlagi člena 16(2), tretji stavek, TV-L upoštevajo največ v obdobju treh let, če ta ugodnejša obravnava temelji na pravu Unije, in sicer na določbi 4, točka 4, Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je priloga k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP?

(1) UL 2011, L 141, str. 1.
Pritožba, ki jo je Wallapop, S.L. vložila 5. decembra 2018 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 3. oktobra 2018 v zadevi T-186/17, Unipreus/EUIPO – Wallapop (wallapop)

(Zadeva C-763/18 P)

(2019/C 131/25)

Jezik postopka: španščina

Stranke

Pritožnica: Wallapop, S.L. (zastopnika: D. Sarmiento Ramírez-Escudero in N. Porxas Roig, odvetnika)

Drugi stranki v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnine in Unipreus, S.L.

Predloga

Tožeča stranka Sodišču predlaga:

— naj iz razlogov, navedenih v edinem pritožbenem razlogu, da storitve iz postopka v glavni stvari niso podobne, razveljavi sodbo.

— Naj družbi Unipreus naloži plačilo stroškov družbe Wallapop tako v postopku na prvi stopnji kot v tem postopku pred Sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Družba Wallapop se pritožuje zoper sodbo Splošnega (šesti senat) z dne 3. oktobra 2018, izdano v zadevi T-186/17 (1), v zvezi s postopkom z ugovorom, ki ga je družba Unipreus sprožila zoper prijavo figurativne znamke Evropske unije št. 13 268 941, ki jo je vložila družba Wallapop.

Pritožba temelji na enem samem pritožbenem razlogu, s katerim se zatrjuje kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (2) [zdaj člen 8(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije] in sodne prakse, ki razlaga oceno podobnosti med storitvami.

Pritožnica zlasti utemeljuje pritožbeni razlog s tem, da je Splošno sodišče napačno uporabilo merila, ki so se izoblikovala v sodni praksi, za določitev podobnosti uporabe med znamkama; v bistvu ni upoštevalo pojma trženja in storitev, ki se običajno ponujajo na spletnem trgu v skladu z njegovo pravno opredelitvijo in opredelitvijo iz sodne prakse; to so posredniške storitve, ne pa trženje ali podobne storitve.

Ta napačna presoja Splošnega sodišča se prenaša na analizo podobnosti med zadevnimi storitvami, ki jo je to sodišče opravilo v svoji sodbi, z uporabo meril sodne prakse, določenih v ta namen (kot so narava, distribucijski kanali, namen in zaznava oziroma konkurenca in dopolnjevanje med storitvami).

(1) Sodba z dne 3. oktobra 2018, Unipreus/EUIPO – Wallapop (wallapop) (T-186/17, neobjavljena, EU:T:2018:640).

(2) UL 2009, L 78, str. 1.
2.

Ali poleg zgoraj navedenega oziroma ne glede na zgoraj navedeno krši člen 20 [PDEU] v zgoraj navedenem smislu praksa španske države, v skladu s katero se avtomatično uporabi ureditev iz člena 7 RD 240/2007, in sicer da se zavrne dovoljenje za prebivanje družinskemu članu državljana Unije, ki nikoli ni uresničeval svobode gibanja, samo in izključno iz razloga, da navedeni državljan ne izpolnjuje pogojev, določenih v tej določbi, ne da bi se konkretno in posamično preučilo, ali med tem državljanom Unije in državljanom tretje države obstaja razmerje odvisnosti, ki je tako, da se iz katerega koli razloga in glede na obstoječe okoliščine državljan Unije, če se državljanu tretje države zavrne pravica do prebivanja, ne more ločiti od družinskega člana, od katerega je odvisen, in mora zapustiti ozemlje Unije? Pri tem je treba upoštevati sodno prakso Sodišča Evropske unije, med drugim, sodbo z dne 8. maja 2018, C-82/16, K.A. in drugi/Belgische Staat (1)
3.

Ali pravo Unije, zlasti člen 9 Direktive 2000/78/ES (1), nasprotuje pravilu, da pravica do odškodnine za diskriminatorno plačilo na podlagi starosti zastara po dveh mesecih, če — prične rok teči z objavo sodbe z dne 8. septembra 2011, Hennigs in Mai (C-297/10 in C-298/10, ECLI:EU:C:2011:560), četudi se za stranko ne uporablja Bundesangestelltentarifvertrag (kolektivna pogodba za zaposlene v javnem sektorju Zvezne republike Nemčije), ampak njen položaj ustreza položaju iz sodbe z dne 19. junija 2014, Specht (od C-501/12 do C-506/12, C-540/12 in C-541/12, ECLI:EU:C:2014:2005), — lahko uradniki in sodniki, ki jih ta sodba zadeva, (delavci) za omenjeno sodbo izvejo le iz splošnih javnih virov, — so javni delodajalci prenosljivost na uradnike po izdaji zgoraj omenjene sodbe zanikali in pri tem zanikali tudi obstoj diskriminacije na podlagi starosti, pri čemer je bilo to pravno mnenje vsaj deloma sporočeno tudi javnosti, — so prvostopenjska upravna sodišča znotraj omenjenega roka in tudi po njem do razglasitve sodbe Specht obstoj diskriminacije na podlagi starosti pretežno zanikala, — sodna praksa vrhovnih sodišč glede roka ni obstajala, prva odločba vrhovnega sodišča pa je bila izdana šele po razglasitvi sodbe Specht, — veljajo v delovnem razmerju uradnikov oziroma sodnikov prekluzivni roki le za povrnitev izrednih stroškov in ti roki niso krajši od šestih mesecev, — za pravice do plače velja triletni zastaralni rok, ki prične teči ob koncu leta, v katerem so terjatve zapadle in upravičenec za pravico izve oziroma bi zanjo moral izvedeti, sicer pa velja zastaralni rok desetih let, — je nacionalne pravice do plače, ki niso določene z zakonom, treba uveljavljati pravočasno, to je v proračunskem letu, za katerega se uveljavljajo?
1.

Ali morajo organi, pristojni za socialno varnost, prve države članice (v obravnavanem primeru Caisse pour l’avenir des enfants – Luksemburg) v skladu z obveznostmi Unije, ki jih imajo na podlagi člena 45 PDEU, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (1) in Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (2), izplačevati družinske dajatve državljanu druge države članice, če ti pristojni organi svojim državljanom pod istimi pogoji za dodelitev teh dajatev priznavajo pravico do družinskih dajatev na podlagi mednarodne dvostranske konvencije, sklenjene med prvo državo članico (Luksemburg) in tretjo državo (Brazilija)?
2.

Napačna uprava prava, neskladnost in kršitev načela sorazmernosti: ker je v točki 41 izpodbijane sodbe priznano, da obstaja nezmotljiva razlika med upravičenostjo in sistemom skladnosti, v točkah 46 in 47 pa je v nasprotju s tem navedeno, da mora biti skupni znesek pomoči, dodeljene kmetom, popravljen. V tem smislu je v točki 43 izpodbijane sodbe napačno ugotovljeno, da tveganje za sklad ne more biti omejeno kontrolni vzorec, in potrjen finančni popravek, ki ga je Komisija izvedla na celotne stroške, kar ni niti ustrezno niti nujno za izpolnitev zastavljenega cilja ter je zato nesorazmerno. Ta trditev Splošnega sodišča krši določbe člena 5 PEU, člena 31(2) Uredbe št. 1290/2005 (4) in člen 50(1) Uredbe št. 1122/2009, iz katerih je razvidno, da se stopnja popravka uporabi le za del stroškov, za katerega velja tveganje, in sicer za 1 %. Na ta način je z izpodbijano sodbo prišlo do očitno napačne uporabe prava in njena obrazložitev ni skladna, s čimer ta sodba krši splošna načela in pravila, določena v točki 2, prvi in šesti odstavek, delovnega dokumenta Komisije AGRI 2005-64043, saj so bila ta načela in pravila v sodbi uporabljena napačno, s sodbo pa sta bila kršena tudi delovni dokument Komisije DS/2010/29 REV in načelo sorazmernosti.
1.

Ali določbe člena 8 v povezavi s členom 23 Direktive 2008/48/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki kot kazen za neizpolnitev obveznosti dajalca kredita, da pred sklenitvijo kreditne pogodbe oceni kreditno sposobnost potrošnika, določa neveljavnost kreditne pogodbe skupaj z obveznostjo potrošnika, da vrne glavnico dajalcu kredita, ko potrošnik glede na svoje finančne zmožnosti to lahko stori, če se ta kazen (neveljavnost kreditne pogodbe) uporabi samo, če se potrošnik nanjo sklicuje (torej če uveljavlja ugovor neveljavnosti pogodbe) v roku treh let?
C 25/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Bucureşti (Romunija) 17. oktobra 2018 – Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)/Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

(Zadeva C-648/18)

(2019/C 25/23)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Tribunalul Bucureşti

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica in tožena stranka na prvi stopnji: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku in tožeča stranka na prvi stopnji: Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 35 PDEU nasprotuje razlagi členov 23(1) in 28(c) Legea energiei electrice și a gazelor naturale nr. 123/2012 (zakon št. 123/2012 o električni energiji in zemeljskem plinu), v skladu s katero morajo proizvajalci električne energije v Romuniji s celotno količino proizvedene električne energije trgovati izključno prek romunskega centraliziranega konkurenčnega trga, glede na to, da obstaja možnost izvoza energije, pri čemer tega ne morejo početi neposredno, ampak le prek trgovskih podjetij?
C 445/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalska) 28. septembra 2018 – Država Kanada/Autoridade Tributária e Aduaneira

(Zadeva C-613/18)

(2018/C 445/09)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Tributário de Lisboa

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Država Kanada

Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je na področju obdavčitve dividend, ki jih razdeli družba s sedežem na nacionalnem ozemlju subjektu, ki ni rezident, združljivo z načelom prepovedi omejitev pretoka kapitala med državami članicami in tretjimi državami, da obstaja efektivna stopnja davka od dohodkov pravnih oseb, ki velja za subjekte rezidente v tretji državi in ki je višja od stopnje, ki velja za rezidenta na državnem ozemlju in ki ima enako naravo?
3.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen in torej lahko država članica uporabi dodatne pogoje glede na tiste iz člena 10(2) (da družinskega člana „begunec vzdržuje“), ali to pomeni, da država članica lahko, če se ji zdi ustrezno, določi kakršen koli pogoj, vključno s tistimi, ki so določeni v zvezi z drugimi družinskimi člani v členu 4(2) in (3), ali pa lahko uporabi izključno pogoj, ki izhaja iz člena 4(3) Direktive? Kakšen dejanski položaj v tem primeru vključuje pogoj „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health“ iz člena 4(3) Direktive? Ali ga je treba razlagati tako, da družinski član ne more [poskrbeti] „za svoje potrebe“, ali tako, da „ni sposoben“ skrbeti „zase“, ali pa ga je treba morebiti razlagati drugače?