Zadeva C‑525/16

MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

proti

Autoridade da Concorrência

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão)

„Predhodno odločanje – Konkurenca – Zloraba prevladujočega položaja – Člen 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU – Pojem ‚podrejen konkurenčni položaj‘ – Diskriminatorne cene na trgu nižje v verigi – Združenje za upravljanje pravic, sorodnih avtorskim pravicam – Pristojbina, ki jo dolgujejo domači ponudniki plačljive storitve prenosa televizijskega signala in njegove vsebine“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 19. aprila 2018

Prevladujoči položaj – Zloraba – Pojem „podrejen konkurenčni položaj“ – Diskriminatorne cene, ki jih podjetje s prevladujočim položajem uporablja za trgovinske partnerje na trgu nižje v verigi – Potencialni učinek izkrivljanja konkurence med navedenimi partnerji – Potrebnost analize vseh upoštevnih okoliščin primera – Potrebnost dokaza o dejanskem in kvantitativno opredeljivem poslabšanju konkurenčnega položaja – Neobstoj

(člen 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU)

Pojem „podrejen konkurenčni položaj“ v smislu člena 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU je treba razlagati tako, da se v primeru, v katerem podjetje s prevladujočim položajem za trgovinske partnerje na trgu nižje v verigi uporablja diskriminatorne cene, nanaša na položaj, v katerem to ravnanje lahko povzroči izkrivljanje konkurence med temi trgovinskimi partnerji. Za ugotovitev takega „podrejenega konkurenčnega položaja“ se ne zahteva dokaz o dejanskem in kvantitativno opredeljivem poslabšanju konkurenčnega položaja, temveč mora ta temeljiti na analizi vseh upoštevnih okoliščin primera, iz katere je mogoče sklepati, da tako ravnanje vpliva na stroške, dobičke ali druge upoštevne interese enega ali več navedenih partnerjev, tako da lahko to ravnanje vpliva na navedeni položaj.

Za ugotovitev, ali se s cenovno diskriminacijo, ki jo izvaja podjetje s prevladujočim položajem v razmerju do svojih trgovinskih partnerjev, skuša izkriviti konkurenco na trgu nižje v verigi, kot je generalni pravobranilec v bistvu poudaril v točki 63 sklepnih predlogov, sam obstoj neposredne postavitve gospodarskih subjektov – ki so jim bile za primerljivo storitev zaračunane višje cene v primerjavi s tarifami, ki veljajo za njihove konkurente – v podrejeni položaj še ne pomeni, da je konkurenca izkrivljena ali bi lahko bila.

Le če se z ravnanjem podjetja s prevladujočim položajem glede na vse okoliščine primera skuša izkriviti konkurenco med temi trgovinskimi partnerji, je namreč mogoče diskriminacijo trgovinskih partnerjev, ki so v konkurenčnem razmerju, šteti za zlorabo. V takem položaju pa se ne more zahtevati, da se poleg tega dokaže še dejansko in kvantitativno opredeljivo poslabšanje konkurenčnega položaja posameznih trgovinskih partnerjev (sodba z dne 15. marca 2007, British Airways/Komisija,C‑95/04 P, EU:C:2007:166, točka 145). Zato je treba, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 86 sklepnih predlogov, preučiti vse upoštevne okoliščine, da bi se ugotovilo, ali cenovna diskriminacija ustvarja ali bi lahko ustvarila podrejen konkurenčni položaj v smislu člena 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU.

Glede vprašanja, ali je treba za uporabo člena 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU upoštevati resnost morebitnega podrejenega konkurenčnega položaja, je treba poudariti, da določitev praga znatnosti (minimalnega praga), da bi se opredelila zloraba prevladujočega položaja, ni utemeljena (glej v tem smislu sodbo z dne 6. oktobra 2015, Post Danmark,C‑23/14, EU:C:2015:651, točka 73). Vendar mora cenovna diskriminacija iz člena 102, drugi odstavek, točka (c), PDEU, da bi lahko ustvarila podrejen konkurenčni položaj, vplivati na interese gospodarskega subjekta, ki so mu bile v primerjavi z njegovimi konkurenti zaračunane višje tarife.

(Glej točke od 26 do 30 in 37 ter izrek.)