ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Člen 168 Direktive Sveta 2006/112 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2007/75 je treba razlagati tako, da če oprostitev davka na dodano vrednost, določena z nacionalno zakonodajo, ni združljiva z Direktivo 2006/112, navedeni člen 168 davčnemu zavezancu ne dopušča, da hkrati uporabi to oprostitev in uveljavlja pravico do odbitka.

Kot je navedla generalna pravobranilka v točki 37 sklepnih predlogov, davčni zavezanec v takšnem položaju lahko namreč le izbira, ali bo uporabil nacionalno oprostitev, kar izključuje pravico do odbitka, ali pa bo za svoje transakcije na podlagi prava Unije plačal DDV in s tem pridobil pravico do odbitka vstopnega davka.

(Glej točki 39 in 40 ter točko 1 izreka.)
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:C:2015 :26 1Združeni zadevi C-4 0 1 / 1 3 in C-4 3 2 / 1 3
Vasiliki Balazs 
proti 
Casa Județeană de P ensii Cluj
in
Casa Județeană de P ensii Cluj 
proti 
Attili Balazsu
(Predloga za sprejetje predhodne odločbe,
ki ju je vložilo Curtea de Apel Cluj)
„Predhodno o dločanje — Socialna varnost delavcev m igrantov — Uredba (EGS) št. 1408 /71 — 
Člen 7(2)(c) — Uporaba kon vencij o socialni varnosti, sklenjenih me d dr žavami članicami — Begunec 
povratnik, čigar izvorna država je država članica — Dopolnitev d obe zaposlitve n a ozemlju dr uge 
države članice — Zahtevek za dodelitev da jatve za starost — Zavrnitev“
Povzetek – Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 22. januarja 2015
1. Akti institucij — Časovna veljavnost — Takojšnja uporaba novega pravila za prihodnje učinke 
dejanskih stanj, ki so nastala v obdobju veljavnosti stare zakonodaje
(Uredba Sveta št. 1408 /71, člen 94(2))
2. Socialna varnost — Delavci migranti — Ureditev Unije — Nadomestitev ko nvencij o socialni 
varnosti med d ržavami članicami — Kogentna veljava — Dvostranski sporazum, ki se n anaša na 
dajatve socialnega zavarovanja državljanov ene od držav podpisnic, ki so imeli status političnih 
beguncev na oz emlju druge d ržave podpisnice — Sporazum, ki ni naveden v Prilogi III k Uredbi 
št. 1408 /71 — Preselitev pred sklenitvijo sporazuma — Neuporaba sporazuma
(Uredba Sveta št. 1408 /71, člena 6 in 7(2)(c) ter Priloga III)
3. Vprašanja z a p redhodno o dločanje — Razlaga — Časovni učinek razlagalne sodbe — 
Retroaktivni učinek — Omejitev s strani Sodišča — Pogoji
(člen 267 P DEU)
1. Glej besedilo odločbe.
(Glej točki 30 in 31.)
2 ECLI:EU:C:2015 :26POVZETEK–ZDRU ŽENIZADEVIC-401/13INC-432/13
BALAZS
2. Člen 7(2)(c) Uredbe št. 1408 /71 v različici, ki j e bila spremenjena in posodobljena z Uredbo 
št. 118/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1992 /2006 , je treba razlagati tako, da s e dvostranski 
sporazum, ki s e nanaša na da jatve socialnega zavarovanja dr žavljanov ene od dr žav podpisnic, ki s o 
imeli status političnih beguncev n a ozemlju dr uge države p odpisnice, in ki j e bil sklenjen, ko e na od 
dveh dr žav podpisnic še ni pristopila k Uniji, in ni v Prilogi III k tej uredbi, nadalje ne uporablja za 
položaj političnih beguncev, ki s o se vrnili v svojo m atično dr žavo pred sklenitvijo dvostranskega 
sporazuma in začetkom ve ljavnosti navedene uredbe.
V zvezi s tem n ačela, določena v sodbi z dne 7. februarja 1991 , Rönfeldt, C–227/89, temeljijo na 
zamisli, da b i imela zadevna oseba lahko legitimno p ričakovanje, da s e bodo zanjo uporabile določbe 
dvostranske kon vencije, ki s e je zanjo edina uporabljala, ko s e je odločila preseliti v drugo dr žavo 
članico.
Zato se v okoliščinah, za ka tere je značilno, da s ta zadevni osebi državo članico zapustili in odšli 
v državo izvora, to je šest let pred sklenitvijo dvostranskega sporazuma, zadevni osebi nista m ogli 
imeti legitimnega pričakovanja, da s e bodo zanju lahko u porabile določbe dvostranskega sporazuma, 
saj ta ob njuni vrnitvi v državo izvora še ni bil sklenjen.
(Glej točke 41, 42, 45 in izrek.)
3. Glej besedilo odločbe.
(Glej točki 50 in 51.)
Člen 1(c) Direktive 92/50 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki izključuje sodelovanje javne bolnišnice pri postopkih za oddajo javnih naročil zato, ker je ta bolnišnica javni gospodarski subjekt, kadar je tej ustanovi v skladu z njenimi institucionalnimi in statutarnimi cilji dovoljeno delovati na trgu in v delu, v katerem ji je to dovoljeno.

Iz pravil Unije in iz sodne prakse je namreč razvidno, da lahko predloži ponudbo oziroma se prijavi kot kandidat vsaka oseba ali subjekt, ki se glede na pogoje, navedene v objavi naročila, šteje za sposobno zagotoviti izvedbo tega naročila, ne glede na to, ali je oseba zasebnega ali javnega prava in ali je redno aktivna na trgu ali pa tam deluje le priložnostno. V zvezi s tem, kot je razvidno iz besedila člena 26(2) Direktive 92/50, imajo države članice res možnost, da za zagotavljanje nekaterih storitev pooblastijo nekatere kategorije gospodarskih subjektov, in lahko dovolijo ali ne dovolijo delovanja na trgu zaradi okoliščine, da je zadevna dejavnost združljiva ali ni združljiva z njihovimi institucionalnimi in statutarnimi cilji. Vendar, če so ti subjekti pooblaščeni za ponujanje nekaterih storitev na trgu za plačilo, tudi če je to zgolj občasno, jim države članice ne morejo prepovedati sodelovanja v postopkih oddaje javnega naročila, ki se nanašajo na opravljanje istih storitev. Taka prepoved namreč ne bi bila združljiva s členoma 1(a) in (c) Direktive 92/50.

(Glej točke 35, 36, 38 in točko 1 izreka.)
prvič, nasprotujejo nacionalni zakonodaji, v skladu s katero bi dokazno breme glede neizpolnitve obveznosti iz členov 5 in 8 Direktive 2008/48 nosil potrošnik, in

Člen 8(1) Direktive 2008/48 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive 87/102 je treba razlagati tako, da, prvič, ne nasprotuje temu, da se kreditna sposobnost potrošnika oceni zgolj na podlagi informacij, ki jih ta posreduje, če so te informacije zadostne in če so izjave potrošnika podprte z dokaznimi listinami, in drugič, ne nalaga dajalcu kredita, da sistematično preverja informacije, ki jih posreduje potrošnik.

(Glej točko 39 in točko 2 izreka.)
1
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
ECLI:EU:C:2014 :2386 1OBVESTILAONEOBJAVLJENIHODLOČBAH
Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2 0. novembra 2 0 1 4  –
Komisija/Poljska
(Zadeva C-3 5 6 / 1 3 )1 
UL C 344, 23.11.2013 .„Neizpolnitev o bveznosti države — Direktiva 91 /676/EGS — Varstvo voda p red on esnaževanjem 
z nitrati iz kme tijskih virov — Nezadostna opredelitev on esnaženih voda o ziroma voda, ki b i lahko b ile 
prizadete zaradi on esnaževanja — Nezadostna opredelitev ra nljivih območij — Akcijski načrti — 
Nepopolne me ritve“
1. Okolje — Varstvo voda pred o nesnaževanjem z nitrati iz km etijskih virov — Direktiva 91 /676 — 
Določitev onesnaženih voda oz iroma voda, ki bi lahko b ile prizadete zaradi onesnaževanja — 
Določitev ranljivih območij — Obveznosti držav članic — Obseg ( Direktiva Sveta 91 /676, 
člen 3(1),(2) in (5), in Priloga I(A), točki 1 in 3) (Glej točke 22, 37, 38, 42, 46, 47, 49, 55 in od 59 
do 61.)
2. Okolje — Varstvo voda pred o nesnaževanjem z nitrati iz km etijskih virov — Direktiva 91 /676 — 
Izvajanje akcijskih programov, ki se u porabljajo za ranljiva območja — Obveznost držav članic, da 
sprejmejo v se d odatne u krepe, potrebne za u resničitev cilja, d oločenega v direktivi — 
Nezadostna določitev ranljivih območij — Neizpolnitev obveznosti (člen 191(1) in (2) PDEU; 
Direktiva Sveta 91 /676, člen 3(2) in (5) ter člen 5(1),(3) in (4), in Priloge I(A), II(A), točka 2, 
in III(1), točka 1) (Glej točke od 81 d o 86 in izrek.)
3. Okolje — Varstvo voda pred o nesnaževanjem z nitrati iz km etijskih virov — Direktiva 91 /676 — 
Izvajanje akcijskih programov, ki se u porabljajo za ranljiva območja — Obvezni ukrepi za 
omejitev vnosa gnojil v tla — Pravilo, s katerim je prepovedan vnos gnojil v tla na strmih pobočjih 
ter ki ne vključuje vseh vrst gnojil, uporaba tega pravila pa je om ejena na območja brez rastlinske 
odeje — Neizpolnitev obveznosti (Direktiva Sveta 91 /676, člen 5(3)(a) in (b) in (4), ter Priloga II(A), 
točka 2) (Glej točke od 94 d o 97 in 106.)
4. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Dokaz neizpolnitve obveznosti — Dokazno breme 
Komisije — Predložitev dokazov, iz katerih je razvidna neizpolnitev obveznosti — Domneve — 
Nedopustnost (člen 258 P DEU) (Glej točko 104.) 
2 ECLI:EU:C:2014 :2386OBVESTILAONEOBJAVLJENIHODLOČBAH
Iz rek
1. Republika P oljska s tem, da n i zadostno o predelila on esnaženih voda o ziroma voda, ki b i lahko 
bile prizadete zaradi on esnaževanja z nitrati iz kme tijskih virov, in s tem, da n i zadostno 
opredelila ra nljivih območij ter s tem, da j e sprejela akcijske n ačrte, kot so tisti iz člena 5 
Direktive S veta 91 /676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda p red on esnaževanjem 
z nitrati iz kme tijskih virov, ki v ključujejo ukrepe, ki n iso združljivi s to dir ektivo, ni izpolnila 
obveznosti iz člena 3 D irektive 91 /676 v povezavi s Prilogo I te dir ektive, in iz člena 5 
navedene dir ektive v povezavi s Prilogama II(A), točka 2, in III(1), točka 1 iste dir ektive.
2. V preostalem s e tožba zavrne.
3. Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.
Člen 12(3) Uredbe št. 2201/2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe št. 1347/2000 je treba razlagati tako, da lahko za namene postopka s področja starševske odgovornosti utemeljuje pristojnost sodišča države članice, ki ni država članica otrokovega običajnega prebivališča, tudi če pred izbranim sodiščem ne poteka noben drug postopek

Z zmanjšanjem področja uporabe člena 12(3) Uredbe št. 2201/2003 na položaje, v katerih je lahko postopek s področja starševske odgovornosti povezan z drugim postopkom, ki že poteka, bi se namreč bistveno zmanjšala možnost uporabe dogovora o pristojnosti, določenega s to določbo, glede na to da nujnost izvedbe postopka na področju starševske odgovornosti lahko nastane neodvisno od katerega koli drugega postopka, in tako bi se ogrožala polni učinek te določbe in cilj enakosti vseh otrok.

(Glej točke 46, 50, 52 in točko 1 izreka.)
Člen 1(1) Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da je tožba za povračilo škode, nastale zaradi domnevnih kršitev konkurenčnega prava Unije, zajeta s pojmom „civilne in gospodarske zadeve“ v smislu te določbe in zato spada na področje uporabe te uredbe.

Člen 22, točka 2, Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da tožba za povračilo škode, nastale zaradi domnevnih kršitev konkurenčnega prava Unije, ni spor o veljavnosti odločitev organov družb v smislu te določbe.

Člen 34, točka 1, Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da niti metoda določitve višine zneskov, na katere se nanašajo začasni ukrepi zavarovanja, izrečeni s sodno odločbo, za katero se zahteva priznanje – če je mogoče slediti razlogovanju, na podlagi katerega je bila višina navedenih zneskov določena, in tudi če je bilo mogoče vložiti pritožbo, s katero so se take metode izračunavanja izpodbijale – niti zgolj sklicevanje na hude gospodarske posledice nista razloga, ki pomenita kršitev javnega reda države članice, v kateri se zahteva priznanje, zaradi katere bi bilo mogoče v tej državi članici zavrniti priznanje in izvršitev take sodne odločbe, izdane v drugi državi članici.

Obseg dolžnosti obrazložitve se namreč lahko spreminja glede na značilnosti zadevne sodne odločbe in da ga je treba glede na celoten postopek in vse pomembne okoliščine preučiti ob upoštevanju procesnih zahtev, ki so upoštevne za to odločbo, zato da se preveri, ali te zahteve zadevnim osebam zagotavljajo možnost koristnega in učinkovitega izpodbijanja navedene odločbe.

Namen pojma „javni red“ v smislu člena 34, točka 1, Uredbe št. 44/2001 je varovanje pravnih interesov, izraženih v pravnem pravilu, in ne interesov, ki so zgolj gospodarski.

(Glej točke 52, 56 in 59 ter točko 3 izreka.)
Pojem „nepravilnost“ iz člena 38(1)(e) Uredbe št. 1260/1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih je treba razlagati tako, da se nanaša na vsakršno kršitev prava Unije, ki je posledica dejanja ali opustitve, ki bi lahko ogrozila splošni proračun Unije. Ob upoštevanju te opredelitve nepravilnosti je treba to določbo razlagati tako, da države članice zavezuje k preprečevanju, odkrivanju in odpravljanju kršitev prava Unije, ki so posledica dejanja ali opustitve, ki bi lahko ogrozila splošni proračun Unije, ter k obveščanju Komisije o takih nepravilnostih in napredku upravnih in sodnih postopkov v zvezi z njimi.

(Glej točki 49 in 50.)
1
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
1—
ECLI:EU:C:2014 :2043 1OBVESTILAONEOBJAVLJENIHODLOČBAH
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. julija 2 0 1 4  – Da Silva
(Zadeva C-1 8 9 / 1 3 ) 
UL C 164, 8.6.2013 . 
„Področje svobode, varnosti in pravice — Direktiva 2008 /115/ES — Skupni standardi i n postopki za 
vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav — Nacionalna zakono daja, ki d oloča zaporno 
kazen za državljane tretjih dr žav, zalotenih pri nezakonitem v stopu — Odgovor Sodišča, ki n i več 
potreben za rešitev spora — Ustavitev p ostopka“
Vprašanja za predhodno odločanje — Pristojnost So dišča — Nerešena zadeva pred p redložitvenim 
sodiščem, ki je postala brezpredmetna — Ustavitev postopka (člen 267 P DEU; Poslovnik So dišča, 
člen 100) (Glej točke od 34 d o 37 in izrek.) 
Iz rek
Na vp rašanja za predhodno o dločanje, ki j ih je postavil preiskovalni sodnik pri tribunal de grande 
instance de Bayonne (Francija), v odločbi z dne 9. aprila 2013 ( zadeva C-189/13), ni treba odgovoriti.
Direktivo št. 93/13 o nedovoljenih [nepoštenih] pogojih v potrošniških pogodbah in načeli prava Unije o varstvu potrošnikov in pogodbenem ravnotežju je treba razlagati tako, da so določbe zakonov in predpisov države članice izključene z njihovega področja uporabe, če ne obstaja pogodbeni pogoj, ki bi spreminjal obseg ali področje uporabe teh določb zakonov in predpisov. V takem primeru nacionalne določbe niso pogodbene, temveč imajo zakonsko oziroma podzakonsko naravo. Take določbe pa ne spadajo na področje uporabe navedene direktive, katere namen je prepovedati nepoštene pogoje v potrošniških pogodbah.

V zvezi z načeloma prava Unije o varstvu potrošnikov in pogodbenem ravnotežju je treba ugotoviti, da je namen Direktive 93/13 zagotoviti njuno spoštovanje z odpravo nepoštenih pogojev, ki so odsev neravnotežja med pogodbenimi strankami, iz potrošniških pogodb.

Vendar določbe zakonov in predpisov ne spadajo na področje uporabe Direktive 93/13, če se ne navaja obstoj nepoštenega pogodbenega pogoja. Tako se glede na to, da obstaja lex specialis, kot je Direktiva 93/13, ki s svojega področja uporabe izključuje specifičen primer, splošna načela, na katerih temelji, ne morejo uporabiti.

(Glej točke 39, 40 in od 43 do 45 ter izrek.)
SL
Zbi rkaodločbsodne pr akse
ECLI:EU:C:2014 :353 1OBVESTILAONEOBJAVLJENIHODLOČBAH
Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2 2. maja 2 0 1 4  – Komisija proti Italiji
(Zadeva C-3 3 9 / 1 3 )
„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 1999 /74/ES — Člena 3 in 5(2) — Prepoved reje ko koši 
nesnic v neizpopolnjenih kletkah — Reja ko koši nesnic v kletkah, ki n iso skladne z zahtevami iz 
te dir ektive“
1. Akti institucij — Direktive — Izvajanje držav članic — Zavezujoča narava rokov za prenos 
(člen 288, tretji odstavek, PDEU) (Glej točko 22.)
2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga o pravi So dišče — 
Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem m nenju (člen 258 P DEU) 
(Glej točko 25.)
3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti — Nepristranskost — Razlog za neizpolnitev obveznosti — 
Nevplivanje (člen 258 P DEU) (Glej točko 28.)
4. Države članice — Obveznosti — Izvajanje direktiv — Neizpolnitev obveznosti — Utemeljitev na 
podlagi nacionalne ureditve — Nedopustnost (člen 258 P DEU) (Glej točko 29.)
Predmet
Neizpolnitev o bveznosti države – Kršitev členov 3 in 5(2) Direktive S veta 1999 /74/ES z dne 19. julija 
1999 o minimalnih standardi h za zaščito ko koši nesnic (UL L, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, 
zvezek 26, str. 225)
Iz rek
1. Italijanska republika s tem, da n i zagotovila, da s e od 1. januarja 2012 da lje ko koši nesnice ne 
vzrejajo v neizpopolnjenih kletkah, ni izpolnila obveznosti na podlagi členov 3 in 5(2) Direktive 
Sveta 1999 /74/ES z dne 19. julija 1999 o minimalnih standardi h za zaščito ko koši nesnic.
2 ECLI:EU:C:2014 :353OBVESTILAONEOBJAVLJENIHODLOČBAH
2. Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.
Člen 3(1) Uredbe št. 1346/2000 o postopkih v primeru insolventnosti je treba razlagati tako, da so sodišča države članice, na območju katere je bil začet postopek zaradi insolventnosti glede premoženja družbe, na podlagi te določbe pristojna za odločanje o tožbi, ki jo je upravitelj v postopku zaradi insolventnosti te družbe vložil zoper poslovodjo navedene družbe, za povračilo izplačil, opravljenih po nastopu insolventnosti te družbe ali po ugotovitvi njene prezadolženosti.

To, da nacionalna zakonodaja načeloma omogoča vložitev tožbe tudi, če zoper premoženje zadevne družbe dolžnice ni začet noben postopek zaradi insolventnosti, samo po sebi ne more nasprotovati opredelitvi take tožbe kot tožbe, ki izhaja neposredno iz postopka zaradi insolventnosti in je z njim testno po vezana, če je ta tožba dejansko vložena v postopku zaradi insolventnosti.

(Glej točki 20 in 26 ter točko 1 izreka.)
Iz samega besedila določbe 2, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je v Prilogi k Direktivi 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenim med ETUC, UNICE in CEEP, je razvidno, da je njegovo področje uporabe široko opredeljeno, saj se na splošno nanaša na „delavce, zaposlene za določen čas, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi ali delovno razmerje, kakor ju opredeljujejo zakoni, kolektivne pogodbe ali praksa v vsaki državi članici“. Poleg tega opredelitev pojma „delavec, zaposlen za določen čas“ v smislu okvirnega sporazuma iz njegove določbe 3, točka 1, zajema vse delavce, ne da bi razlikovala glede na javni ali zasebni značaj delodajalca, pri katerem so zaposleni.

Določbo 5 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je priloga k Direktivi 1999/70 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenim med ETUC, UNICE in CEEP, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, v skladu s katero lahko univerze podaljšujejo zaporedne pogodbe o zaposlitvi za določen čas, sklenjene s pridruženimi profesorji, brez kakršne koli omejitve glede najdaljšega trajanja in števila podaljšanj teh pogodb, ker so take pogodbe, kar mora preveriti predložitveno sodišče, upravičene z objektivnim razlogom v smislu te določbe, točka 1(a). Prav tako pa mora to sodišče v konkretnem primeru preveriti, ali je bil v postopku v glavni stvari namen zadevnega podaljšanja zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas dejansko premostitev začasne potrebe in ali se predpisi, kot so ti iz postopka v glavni stvari, v bistvu ne uporabljajo za zadostitev stalne in trajne potrebe na področju zaposlovanja visokošolskih učiteljev.

Zdi se, da ob upoštevanju preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, saj je to izključno pristojno za razlago nacionalnega prava, ti predpisi v skladu z določbo 5(1)(a) okvirnega sporazuma določajo natančne in dejanske okoliščine, v katerih je mogoče sklepati in podaljševati pogodbe o zaposlitvi za določen čas za zaposlitev pridruženih profesorjev, in da ustrezajo resnični potrebi. Zlasti se zdi, da se s takimi pogodbami o zaposlitvi za določen čas uresničuje želeni cilj oplemenititi univerzitetno poučevanje na posebnih področjih z izkušnjami priznanih strokovnjakov, ker je na podlagi teh pogodb mogoče upoštevati tako razvoj usposobljenosti zainteresiranih oseb na zadevnih področjih kot tudi potreb.

(Glej točke 45, 49, 50, 60 in izrek.)
62

Izključno pristojnost za preverjanje takih elementov pa ima nacionalno sodišče, da bi presodilo, ali ima ciprska družba na Poljskem potrebne človeške in tehnične vire, ki ji omogočajo prejemanje storitev, ki jih opravlja poljska družba, in njihovo uporabo za upravljanje in vzdrževanje spletne strani za prodajo na dražbi ter za izdajanje in trženje „bids“.
Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2052/88 glede usklajevanja dejavnosti različnih strukturnih skladov med seboj in z dejavnostmi Evropske investicijske banke ter drugih obstoječih finančnih instrumentov (UL L 374, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 2082/93 z dne 20. julija 1993 (UL L 193, str. 20, v nadaljevanju: Uredba št. 4253/88) v členu 23, naslovljenem „Finančni nadzor“, določa:

„1. Da bi se zagotovila uspešnost ukrepov, ki jih izvajajo javni ali zasebni izvajalci, sprejmejo države članice potrebne ukrepe za njihovo izvajanje, zato da:

— redno preverjajo, da se ukrepi, ki jih financira Skupnost, pravilno izvajajo,

— preprečujejo in preganjajo nepravilnosti,

— povrnejo morebitne zneske, izgubljene zaradi nepravilnosti ali malomarnosti. Razen kadar država članica in/ali organ izvajanja in/ali izvajalec dokaže, da ni odgovoren za nepravilnost ali malomarnost, je država članica subsidiarno odgovorna za povrnitev vseh neupravičeno izplačanih zneskov. […]

Države članice obvestijo Komisijo o ukrepih, ki jih sprejmejo v ta namen, ter predvsem uradno sporočijo Komisiji opis sistemov upravljanja in nadzora, vzpostavljenih za zagotovitev učinkovitega izvajanja ukrepov. Komisijo redno obveščajo o napredku upravnih in sodnih postopkov.

[…]

2. Brez poseganja v preglede, ki jih opravijo države članice v skladu z nacionalnimi zakoni in drugimi predpisi, in brez poseganja v določbe člena 206 Pogodbe [EGS] in kakršne koli inšpekcijske preglede, opravljene na podlagi člena 209(c) Pogodbe, lahko uradniki in uslužbenci Komisije opravijo preglede na kraju samem, vključno s pregledi vzorcev ukrepov, ki so jih financirali strukturni skladi, ter upravljavskih in nadzornih sistemov.

[…]

3. V treh letih po zadnjem plačilu za nek ukrep organ in pristojne oblasti hranijo vse spremne listine o izdatkih in pregledih zadevnega ukrepa, ki so na voljo Komisiji.“
37

V zvezi s tem, tudi če se dokaže, da so cilj zagotavljanja zanesljivosti oseb, pooblaščenih za opravljanje gospodarske dejavnosti trgovanja z vojaškim orožjem in vojaškim strelivom ter posredovanja pri nakupu in prodaji vojaškega orožja in vojaškega streliva, cilj varnosti dobave sredstev za obrambo in cilj preprečevanja razkritja strateških informacij, ki jih v pisnih stališčih med drugim navajajo češka in švedska vlada ter Evropska komisija, bistveni interesi varnosti Republike Avstrije v smislu člena 346(1)(b) PDEU, pogoj državljanstva v skladu z načelom sorazmernosti ne sme presegati tega, kar je primerno in potrebno za dosego želenega namena (glej v tem smislu sodbi Johnston, 222/84, EU:C:1986:206, točka 38, in Albore, C‑423/98, EU:C:2000:401, točka 19).
(a)

‚dostop‘ pomeni zagotovitev razpoložljivosti naprav in/ali storitev drugemu podjetju pod določenimi pogoji, bodisi na izključni ali neizključni podlagi, za zagotavljanje elektronskih komunikacijskih storitev, tudi kadar se uporabljajo za dobavo storitev informacijske družbe ali storitev radiodifuzijskih vsebin. Med drugim zajema dostop do omrežnih elementov in pripadajočih naprav, ki lahko vključuje tudi priključitev opreme s fiksnimi ali nefiksnimi sredstvi (zlasti dostop do krajevne zanke ter naprav in storitev, ki so potrebne za zagotavljanje storitev prek krajevne zanke); dostop do fizične infrastrukture, vključno z zgradbami, kanali in drogovi; dostop do ustreznih sistemov programske opreme, vključno s sistemi za obratovalno podporo; dostop do informacijskih sistemov ali podatkovnih zbirk za prednaročanje, zagotavljanje, naročanje, vzdrževanje in zahteve za popravilo ter zaračunavanje; dostop do pretvorbe številk ali do sistemov, ki zagotavljajo enakovredno delovanje; dostop do fiksnih in mobilnih omrežij, zlasti za gostovanja; dostop do sistemov s pogojnim dostopom za digitalne televizijske storitve; dostop do virtualnih omrežnih storitev;