ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Relativni razlogi za ničnost – Obstoj prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedni znamki Fleximed in mediFLEX (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člena 8(1)(b) in 60(1)(a)) (Glej točke 24, 25, 27, 37, 43, 48, 49, od 55 do 57 in 60.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe – Tehtanje vseh zadevnih interesov (Členi 256(1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156) (Glej točke od 15 do 20.)
1.

Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti z zavezujočimi pravnimi učinki – Presoja na podlagi objektivnih meril – Sporna akta Komisije, ki sta bila sprejeta izven okvira upravnega postopka v zvezi s pritožbo tožeče stranke in ki pomenita le mnenja ali stališča, ki te institucije ne zavezujejo – Izključitev – Nedopustnost (člen 263 PDEU) (Glej točke od 42 do 44, 47, 48, 50 in 56.)
3.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Dokazno breme – Finančna škoda – Obveznost predložitve konkretnih in natančnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi – Neobstoj – Nedopustnost (Členi 256(1), 278 in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 19 do 21, 25 in 26.)
12

V obravnavanem primeru pa, prvič, prosilka trdi, „da je dokument [s prošnjo za brezplačno pravno pomoč] popoln, saj [ji] je bila na podlagi istih informacij in dokumentov brezplačna pravna pomoč odobrena v zadevah [zaupno] ( 1 ) in T‑478/16 AJ“. Tako tožeča stranka svoji prošnji prilaga v prilogi 1 dokazilo o dohodkih za leto 2015 in v prilogi 2 dopis Deutscher Akademischer Austauschdienst (nemška služba za akademske izmenjave), ki potrjuje, da je do 31. januarja 2016 prejemala štipendijo. Čeprav so bili ti dokumenti, kot je menilo Splošno sodišče, glede na zadevno obdobje in datum vložitve prošenj za brezplačno pravno pomoč v zadevah, končanih s sklepoma [zaupno] in z dne 16. februarja 2017, OP/Komisija (T‑478/16 AJ, neobjavljen), lahko upoštevni za presojo finančnih zmožnosti tožeče stranke v tistem času, to ne more veljati v obravnavani zadevi. Prošnja za brezplačno pravno pomoč je bila namreč vložena oktobra 2018 ali približno tri leta po tem, ko so bili navedeni dokumenti sestavljeni. Kot pa izrecno izhaja iz navodil v rubriki „[p]rihodki“ obrazca, na katera je bilo opozorjeno v točki 11 zgoraj, bi morala prosilka predložiti informacije glede svojih prihodkov za leto 2017 ali celo za leto 2018 (v nadaljevanju: upoštevno obdobje).
41

Poleg tega je v zvezi s sklicevanjem na sodbo z dne 23. aprila 2013, Gbagbo in drugi/Svet (od C‑478/11 P do C‑482/11 P, EU:C:2013:258, točki 58 in 59), dovolj poudariti, da je Sodišče v njej presodilo, da se člen 263, šesti odstavek, PDEU ne bi uporabljal enotno, če bi se štelo, da je glede oseb in subjektov, ki so uvrščeni na sezname iz prilog k aktom, sprejetim na podlagi določb o skupni zunanji in varnosti politiki, začetek roka za vložitev tožbe za razglasitev ničnosti dan objave zadevnega akta, ne pa dan uradne obvestitve zadevnih oseb o tem aktu. Po mnenju Sodišča je iz navedenega izhajalo, da čeprav akti, kot so sporni akti, začnejo veljati glede na objavo, začne rok za vložitev tožbe za razglasitev ničnosti teh aktov na podlagi člena 263, četrti odstavek, PDEU za vsakega od teh oseb in subjektov teči z dnem, ko je izpolnjena obveznost, da so o teh aktih obveščeni. Iz te sodbe očitno izhaja, da je treba merilo uradne obvestitve ali posamičnega sporočanja uporabiti kot začetek roka za vložitev tožbe, tudi ko merilo objave določa začetek veljavnosti zadevnega akta. S to sodno prakso se torej nikakor ne more podpreti teza Romunije, v skladu s katero je začetek roka za vložitev tožbe objava, ker se z navedeno sodno prakso ta teza, prav nasprotno, formalno zavrača celo v primeru, ko objava določa, kdaj zadevni akt začne veljati in imeti pravne učinke.
48

V tem okviru je treba poudariti, da se tožeča stranka ne more sklicevati na kakršno koli legitimno pričakovanje, ki bi temeljilo na rezultatu, do katerega je prišla država članica poročevalka. Kot namreč pravilno opozarja Komisija, je to poročilo le vmesna faza dobro poznanega postopka in nikakor ne vpliva na končni rezultat, o katerem odloči Komisija. Poleg tega, kot je poudarjeno v ustaljeni sodni praksi, se je mogoče na načelo varstva legitimnih pričakovanj sklicevati le v zvezi s položajem, ki bi lahko povzročil to pričakovanje in ki bi ga ustvarila institucija, pristojna za sprejetje končne odločitve (glej sodbo z dne 30. januarja 2018, Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA, T‑625/16, neobjavljena, EU:T:2018:44, točki 75 in 76 ter navedena sodna praksa). Iz postopka podaljšanja odobritve fitofarmacevtske snovi, kakršen je ta v obravnavani zadevi, ne more izhajati nobeno načelo varstva legitimnih pričakovanj v zvezi z rezultati vmesnega poročila, ki ga je predložila država članica poročevalka.
5.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Besedna znamka transparent pairing (Uredba 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 7(1)(b)) (Glej točke 28 in od 36 do 38.)
2.

Odškodninska tožba – Predmet – Odškodninski zahtevek zaradi škode, ki so jo povzročili nacionalni organi, ki delujejo v nasprotju s pravom Unije – Pristojnost nacionalnih sodišč (člena 268 in 340, drugi in tretji odstavek, PDEU) (Glej točko 26.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe – Tehtanje vseh zadevnih interesov (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 16 do 19.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za izdajo – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Tehtanje vseh zadevnih interesov – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe – Presoja v okviru spora v zvezi z varstvom zaupnih podatkov – Neizpolnitev pogoja glede fumus boni juris (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 13 do 16, od 20 do 23, 26 in 30.)
1.

Začasna odredba – Odlog izvršitve – Začasni ukrepi – Pogoji za dodelitev – Fumus boni juris – Nujnost – Resna in nepopravljiva škoda – Kumulativnost – Vrstni red preizkusa in način preverjanja – Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe – Tehtanje vseh zadevnih interesov (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke 15, 17 in 18.)
Sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 14. novembra 2018 – Spinoit/Komisija in drugi

(Zadeva T-711/17)

„Ničnostna in odškodninska tožba – Akt, ki ga je sprejel vodja misije Unije v Alžiriji v okviru javnega naročila za opravljanje storitev – Odločba, s katero se zahteva zamenjava tožeče stranke kot strokovnjaka – Razdor dogovora med izbrano družbo in tožečo stranko zaradi te odločbe – Neobstoj statusa tožene stranke – Neizpodbojni akt – Neobstoj dovolj resne kršitve pravnega pravila, s katerim se posameznikom podeljujejo pravice – Vzročna zveza – Tožba, ki je delno očitno nedopustna in delno očitno brez pravne podlage“

1. Ničnostna tožba – Status tožene stranke – Delegacija Unije – Neobstoj statusa organa, urada ali agencije Unije – Akti, ki jih je v okviru postopka javnega razpisa sprejel vodja delegacije Unije – Akti, ki jih je mogoče pripisati Komisiji (člena 221 PDEU in 263 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012; Sklep Sveta 2010/427) (Glej točki 28 in 29.)

2. Ničnostna tožba – Tožba, ki se dejansko nanaša na pogodbeni spor – Razglasitev ničnosti akta, ki spada v pogodbeni okvir – Nepristojnost sodišča Unije – Nedopustnost (členi 263 PDEU, 272 PDEU, 274 PDEU in 288 PDEU) (Glej točke od 31 do 36.)

3. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza – Neizpolnitev enega od pogojev – Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti (člen 340, drugi odstavek, PDEU) (Glej točke od 51 do 54.)

4. Pravo Evropske unije – Načela – Načelo dobrega upravljanja – Obseg – Uporaba za pogodbena razmerja, ki jih ima Unija v razmerju do tretjih oseb – Izključitev (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41) (Glej točki 57 in 58.)

5. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Vzročna zveza – Dokazno breme (člen 340, drugi odstavek, PDEU) (Glej točko 67.)

6. Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Pomanjkljiva obrazložitev akta Unije – Izključitev (člen 340, drugi odstavek, PDEU) (Glej točko 69.)

Predmet

Na eni strani predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti dopisa z dne 3. avgusta 2017, s katerim je bila zahtevana zamenjava tožeče stranke kot strokovnjaka v okviru dogovora po opravljanju storitev, in na drugi strani predlog na podlagi člena 268 PDEU za nadomestilo škode, ki naj bi tožeči stranki nastala zaradi tega dopisa.

Izrek

1. Tožba se zavrže.
Spomniti je treba, da čeprav v členu 40 Uredbe št. 207/2009 o znamki Evropske unije, ki se nanaša na pripombe tretjih oseb, v različici, ki se je uporabljala v času, ko je bila izdana vmesna odločba, sicer ni bila izrecno določena možnost, da Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) kadar koli pred registracijo znamke na lastno pobudo ponovno preizkusi absolutne razloge za zavrnitev – saj je bila ta možnost v člen 40(3) Uredbe št. 207/2009 vnesena šele po tem, ko je bila spremenjena s členom 38 Uredbe 2015/2424 o spremembi Uredbe št. 207/2009 – je bila taka možnost EUIPO na voljo tudi brez izrecne določbe o tem.

Poleg tega je iz sistematike členov 37 in od 40 do 42 Uredbe št. 207/2009 razvidno, da se preizkus skladnosti prijave znamke z absolutnimi razlogi za zavrnitev opravi samo v okviru postopka ex parte med prijaviteljem znamke in organi Urada. V okviru postopka inter partes se namreč zgolj v okviru postopka za razveljavitev, ki se vodi zoper registrirano znamko na podlagi člena 56(1)(a) Uredbe št. 207/2009, preverja, ali je bil pri registraciji navedene znamke kršen absolutni razlog za zavrnitev.

Iz tega nujno izhaja, da če Urad v postopku z ugovorom inter partes prevzame preučitev absolutnih razlogov za zavrnitev, to torej sproži samostojen postopek ex parte, ki poteka vzporedno s postopkom z ugovorom.

(Glej točke od 32 do 34.)
2.

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Neposredno nanašanje – Merila – Odločitev Enotnega odbora za reševanje, ki sprejme shemo za reševanje nacionalne banke – Tožba združenja, ki zastopa kolektivne interese zadevnih investitorjev, ki je ustanovljeno po sprejetju odločitve – Neobstoj neposrednega nanašanja – Nedopustnost (člen 263, četrti pododstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 806/2014, člen 18) (Glej točke od 24 do 26.)
3.

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Sklep Komisije o ugotovitvi združljivosti državne pomoči s skupnim trgom, ne da bi bil uveden formalni/ega postopek/a preiskave – Tožba zadevnih strank v smislu člena 108(2) PDEU – Dopustnost – Pogoji (člena 108(2) PDEU in 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba Sveta 2015/1589, člen 1(h)) (Glej točke 20, 21 in od 23 do 26.)
1.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za dodelitev–Fumus boni juris–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Kumulativnost–Tehtanje vseh zadevnih interesov–Vrstni red preizkusa in način preverjanja–Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 18 do 21.)
3.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za dodelitev–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Dokazno breme–Sklep Evropskega parlamenta o odvzemu poslanske imunitete–Neobstoj kršitve pravice do svobodnega izvrševanja nalog poslanskega mandata in dobrega delovanja Parlamenta–Neobstoj nujnosti (Člena 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točki 35 in 36.)
3.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji dodelitve–„Fumus boni juris”–Prima facie preizkus razlogov, navedenih v utemeljitev tožbe v glavni stvari–Tožba zoper sklep institucije, s katerim sta bila uradniku hkrati odrejena dopust v interesu službe in obvezna upokojitev–Tožbeni razlog glede kršitve Kadrovskih predpisov uradnikov–Razlog, ki ni na prvi pogled neutemeljen (Člena 278 in 279 PDEU; Kadrovski predpisi, člena 42(c) in 52 ter Priloga XIII, člena 22 in 23; Uredba št. 1023/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, uvodne izjave 1, 3, 7 in 14) (Glej točke 29, 40, od 43 do 46, 50, 57 in 62.)
1.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–„Fumus boni juris“–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Kumulativnost–Tehtanje vseh zadevnih interesov–Vrstni red preizkusa in način preverjanja–Diskrecijska pravica sodnika za začasne odredbe (členi 256(1) PDEU, 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 13 do 16.)
51

Na drugi strani tudi podredni razlog za neupoštevanje zadevnih dokazov, v skladu s katerim prepozne predložitve teh dokazov o ugledu prejšnjih znamk ni upravičevala nobena okoliščina, temelji na napačni premisi, da prejšnje odločbe EUIPO, v katerih je bil ugotovljen ugled dveh od teh znamk, niso bile upoštevni dokazi, tako da jih oddelku za ugovore ni bilo treba upoštevati, čeprav se je stranka, ki ugovarja, prav nanje sklicevala v roku, ki ga je določil ta oddelek. Poleg tega je treba poudariti, da ker so bili navedeni dokazi, predloženi odboru za pritožbe, delno sestavljeni iz dokazov, ki so jih organi EUIPO preučili v okviru postopkov z ugovorom, v katerih so bile sprejete navedene prejšnje odločbe, so bili to dokazi, katerih predložitev bi v obravnavani zadevi oddelek za ugovore, in če ne ta, odbor za pritožbe morala zahtevati, če bi menila, da ne moreta izpolniti svoje obveznosti preizkusa in obrazložitve, ki izhaja iz načela dobrega upravljanja, kot je razvidno iz točk 97 in 98 sodbe z dne 28. junija 2018, EUIPO/Puma (C‑564/16 P, EU:C:2018:509), ki sta bili omenjeni v točki 36 zgoraj.
70

V teh okoliščinah Splošno sodišče meni, da je treba izraz „člani Evropskega sveta“ in izraz „EU“ v Izjavi EU in Turčije, kot je bila razširjena s sporočilom za javnost št. 144/16, razumeti kot sklicevanje na voditelje držav ali vlad Unije, ki so se – tako kot na prvem in drugem srečanju voditeljev držav ali vlad 29. novembra 2015 in 7. marca 2016 – srečali s predstavniki Turčije in se dogovorili o operativnih ukrepih za ponovno vzpostavitev javnega reda, zlasti na grškem ozemlju, ki ustrezajo tistim, ki so bili že omenjeni ali navedeni v izjavah, objavljenih v obliki sporočil za javnost po prvih dveh srečanjih voditeljev držav ali vlad držav članic Unije s predstavniki Turčije. To potrjuje dejstvo, da sta se v izjavi, sprejeti po drugem srečanju voditeljev držav ali vlad, ki je potekalo 29. novembra 2015, prav tako in ves čas uporabljala izraza „EU“ in „evropski voditelji“ za označevanje predstavnikov držav članic Unije, ki so delovali kot voditelji držav ali vlad teh držav članic na tem srečanju 29. novembra 2015, podobnem srečanju 18. marca 2016.
Sklep Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 11. decembra 2018 – QC/Evropski svet

(Zadeva T-834/16)

„Ničnostna tožba – Izjava EU-Turčija z dne 18. marca 2016 – Sporočilo za javnost – Pojem ‚mednarodni sporazum‘ – Opredelitev izdajatelja akta – Obseg akta – Seja Evropskega sveta – Srečanje voditeljev držav ali vlad držav članic Evropske unije v prostorih Sveta Evropske unije – Status predstavnikov držav članic Unije na srečanju s predstavniki tretje države – Člen 263, prvi odstavek, PDEU – Nepristojnost“

1. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Akti Evropskega sveta – Vključitev – Meje (člen 15 PEU; člen 263 PDEU) (Glej točke od 26 do 29.)

2. Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti institucije, organa, urada ali agencije Unije, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Izjava, objavljena v obliki sporočila za medije na spletnem mestu Sveta v zvezi z rezultati sestanka med voditelji držav članic in turškim predsednikom vlade – Izključitev (člen 263 PDEU; Statut Sodišča, člen 21, prvi odstavek) (Glej točke od 31 do 36.)

3. Ugovor nezakonitosti – Akti, katerih nezakonitost se lahko uveljavlja – Splošni akt, na katerem temelji izpodbijana odločba – Dopustnost – Pogoji (Člen 277 PDEU) (Glej točko 46.)

Predmet

Prvič, predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti sporazuma, ki naj bi bil sklenjen med Evropskim svetom in Republiko Turčijo 18. marca 2016 in ki naj bi bil naslovljen „Izjava EU-Turčija z dne 18. marca 2016“, in drugič, predlog na podlagi člena 265 PDEU za ugotovitev, da je Evropski svet nezakonito opustil sprejetje ukrepov.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Uradniki – Povračilo stroškov – Letni potni stroški in potovalni čas – Pogoji in postopki – Sprememba Kadrovskih predpisov, da se pravico do potovalnega časa in pravico do povračila potnih stroškov poveže s statusom izselitve – Kršitev načel o področju uporabe zakona, pravne varnosti, spoštovanja pridobljenih pravic in varstva legitimnih pričakovanj – Neobstoj

(Kadrovski predpisi za uradnike, kakor so bili spremenjeni z Uredbo št. 1023/2013, Priloga V, člen 7, in Priloga VII, člena 4 in 8)

(Glej točke od 56 do 68 in od 71 do 76.)
Sklep Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 7. decembra 2017 – Durazzo/ESZD

(Zadeva T‑559/16)

„Javni uslužbenci – Uradniki – Napredovanje – Napredovalno obdobje 2014 – Akti, ki ne posegajo v položaj– Očitna nedopustnost – Odločba o nenapredovanju tožeče stranke – Člen 43 in člen 45(1) Kadrovskih predpisov – Primerjalna ocena uspešnosti – Upoštevanje ocenjevalnih poročil za napredovanje – Izključno opisne ocene – Neobstoj metode, ki bi omogočala primerljivost ocenjevalnih poročil za napredovanje – Očitno utemeljena tožba“

1. Pritožbe uradnikov–Akt ki posega v položaj–Pojem–Predlagan seznam uradnikov, ki lahko napredujejo–Pripravljalni akt–Izključitev (Kadrovski predpisi, člena 90(2) in 91) (Glej točki 26 in 27.)

2. Pritožbe uradnikov–Akt ki posega v položaj–Zavrnitev pritožbe–Takojšnja zavrnitev–Potrdilni akt–Nedopustnost (Kadrovski predpisi, člen 91(1)) (Glej točki 28 in 29.)

3. Sodni postopek–Vloga, s katero se postopek začne–Formalne zahteve–Jasen in natančen povzetek navajanih razlogov (Glej točko 46.)

4. Ugovor nezakonitosti–Obseg–Akti, katerih nezakonitost se lahko uveljavlja–Splošni akt, na katerem temelji izpodbijani akt (člen 277 PDEU) (Glej točko 54.)

5. Pritožbe uradnikov–Predhodna upravna pritožba–Skladnost med pritožbo in tožbo–Istovetnost predmeta in podlage–Ugovor nezakonitosti, prvič naveden v tožbi–Dopustnost (Kadrovski predpisi, člena 90 in 91) (Glej točko 56.)

6. Uradniki–Napredovanje–Primerjalna ocena uspešnosti–Pravila za izvajanje–Diskrecijska pravica uprave–Uvedba sistema, ki temelji izključno na opombah ocenjevalcev brez uporabe številčnih ocen ali analitičnih presoj–Nedopustnost (Kadrovski predpisi, člena 43 in 45) (Glej točke od 65 do 70, 83 in 84.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti treh aktov ESZD, in sicer, prvič, predloga za napredovanje z dne 11. julija 2014 v delu, v katerem se nanaša na razred AD 13, drugič, odločbe z dne 29. oktobra 2014 o nenapredovanju tožeče stranke v razred AD 13 v napredovalnem obdobju 2014, in tretjič, odločbe z dne 28. maja 2015 o zavrnitvi pritožbe, vložene zoper to zavrnitev napredovanja.

Izrek

1. Odločba Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) z dne 29. oktobra 2014 o nenapredovanju Giacoma Durazzoja v razred 13 v napredovalnem obdobju 2014 se razglasi za nično.

2. Tožba se v preostalem zavrne.
2.

Začasna odredba–Odlog izvršitve–Začasni ukrepi–Pogoji za izdajo–Nujnost–Resna in nepopravljiva škoda–Dokazno breme–Finančna škoda–Obveznost predložitve konkretnih in natančnih navedb, podprtih s podrobnimi listinskimi dokazi–Položaj, ki bi lahko ogrozil obstoj tožeče družbe–Presoja glede na položaj skupine, h kateri podjetje spada–Neobstoj nujnosti (člen 278 PDEU in 279 PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 156(4)) (Glej točke od 38 do 45, 51 in 56.)
2.

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo – Posamično nanašanje – Merila – Uredba o določitvi ribolovnih možnosti za nekatere staleže rib in skupine staležev rib v vodah Unije in za ribiška plovila Unije v nekaterih vodah zunaj Unije – Tožba združenja lastnikov ladij, ki zastopa ribiška plovila – Neobstoj posamičnega nanašanja na zastopana podjetja – Nedopustnost (člen 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba Sveta št. 2016/72) (Glej točke od 21 do 30.)
Glede predloga za odlog izvršitve v zvezi s sklepom Komisije o spremembi pogojev za odstopanje od pravil Unije, ki se nanašajo na obratovanje plinovoda, stranka, ki predlaga začasne ukrepe, napačno razume delovanje pravnega reda, določenega s Pogodbami, s tem, da trdi, da se utegne njen položaj na trgu resno in nepopravljivo spremeniti zaradi možnosti dolgoročnih rezervacij zmogljivosti prenosa plina prek plinovoda, ki se bodo sprostile z izpodbijanim sklepom, kar naj bi povzročilo utrditev položaja. V primeru razglasitve ničnosti izpodbijanega sklepa se namreč pogoji za uporabo zadevnega plinovoda, kakor so bili dovoljeni s tem sklepom, ne bodo več uporabljali. Ker ni več mogoče izvajati nobenega zasebnopravnega akta, ki bi temeljil na teh pogojih, utegnejo posledice, ki jih opisuje tožeča stranka, nastati le v obdobju pred izdajo sodbe Splošnega sodišča, s katero se konča postopek v glavni stvari. Ta možnost pa sama po sebi ne pomeni škode, ki jo zatrjuje tožeča stranka, ker je ta odvisna od dolgotrajnosti tega položaja.

Namen postopka za izdajo začasne odredbe je zagotoviti polno učinkovitost prihodnje dokončne odločbe, da se prepreči vrzel v sodnem varstvu, ki ga zagotavlja sodišče Unije. Za uresničitev tega cilja je treba nujnost presojati glede na potrebo po začasni odločitvi, da se prepreči resna in nepopravljiva škoda za stranko, ki predlaga začasno varstvo. Ta stranka mora dokazati, da ne more čakati do konca postopka glede utemeljenosti tožbe, ne da bi osebno utrpela resno in nepopravljivo škodo.

Nujnost predloga za izdajo začasne odredbe se mora presojati z vidika potrebe po začasni odredbi, da bi se izognilo resni in nepopravljivi škodi, ki bi lahko nastala stranki, ki predlaga začasni ukrep, preden se odloči o primarnem predlogu za razglasitev ničnosti. Ta stranka mora predložiti resen dokaz, da ne more čakati do konca postopka v zvezi s tožbo v glavni stvari, ne da bi osebno utrpela tako škodo.

Tožeča stranka pa za to škodo ne predloži resnega dokaza, če lahko zatrjevana škoda nastane šele z iztekom več pogodb, katerih trajanje presega povprečno trajanje postopkov pred Splošnim sodiščem in ki se lahko podaljšajo. Glede tega mora tožeča stranka, če je primerno, uporabiti posebna pravna sredstva, ki so na voljo v primeru nespoštovanja navedenih pogodb. V primeru kršitve pogodbenih obveznosti bi ta poleg tega lahko uporabila člen 160 Poslovnika, s čimer bi ji bilo tako zagotovljeno učinkovito sodno varstvo v okviru njenega spora pred Splošnim sodiščem. Poleg tega, če bi se navedene pogodbe iztekle, medtem ko Splošno sodišče še ni izdalo sodbe, ni izključeno, da bi Splošno sodišče ugotovilo, da so podane izjemne okoliščine, tako da bi po uradni dolžnosti sklenilo, da bo o tej zadevi odločilo po hitrem postopku v skladu s členom 151(2) Poslovnika. Če se to ne zgodi, prav tako ni izključeno, da se, odvisno od okoliščin, ta zadeva obravnava prednostno v skladu s členom 67(2) tega poslovnika.

(Glej točke 45 in od 47 do 49.)
2.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Pojem–Znamka, sestavljena iz besede ali neologizma, ki sta ustvarjena s kombinacijo elementov (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 15 do 19 in 26.)