ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 379/36

Tožba, vložena 17. oktobra 2012 – ZZ proti Europolu

(Zadeva F-120/12)

2012/C 379/62

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: ZZ (zastopnik: J.-J. Ghosez, odvetnik)

Tožena stranka: Evropski policijski urad (Europol)

Predmet in opis spora

Razglasitev ničnosti odločbe Europola, da se pogodba tožeče stranke ne podaljša za nedoločen čas in naložitev Europolu, da plača razliko med osebnimi prejemki, do katerih bi bila upravičena, če bi bila še naprej zaposlena pri Europolu, in vsemi drugimi nadomestili, ki jih je dejansko prejela od 1. marca 2012.

Predlogi tožeče stranke

— Razglasitev ničnosti odločbe, ki jo je tožena stranka sprejela 28. novembra 2011, s katero je tožena stranka tožečo stranko seznanila, da njene pogodbe za določen čas, ki se izteče 29. februarja 2012, ne bo podaljšala;

— naložitev toženi stranki, da tožeči stranki izplača razliko med, na eni strani, zneskom osebnih prejemkov, do katerih bi bila upravičena, če bi bila še naprej zaposlena pri toženi stranki, in na drugi strani, zneskom osebnih prejemkov, honorarjev, nadomestil za brezposelnost oziroma vseh drugih nadomestil, ki jih je dejansko prejela od 1. marca 2012 kot nadomestilo za osebne prejemke, ki jih je prejemala kot začasni uslužbenec.
SL Uradni list Evropske unije C 379/34

Tožba, vložena 28. septembra 2012 – ZZ proti Komisiji

(Zadeva F-108/12)

2012/C 379/56

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: ZZ (zastopniki: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal in S. Orlandi, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predmet in opis spora

Razglasitev ničnosti odločbe o prenosu pravic tožeče stranke do starostne pokojnine v pokojninski sistem Unije, v kateri so uporabljene nove SID v zvezi s členoma 11 in 12 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

Predlogi tožeče stranke

— Razglasitev ničnosti odločbe z dne 9. decembra 2011 o prenosu pravic tožeče stranke do starostne pokojnine v pokojninski sistem Evropske unije na podlagi člena 11(2) in (3) Priloge VIII Kadrovskih predpisov;

— če je to potrebno, razglasitev ničnosti odločbe, s katero je bila zavrnjen njena pritožba z dne 20. junija 2012 zoper odločbo z dne 9. decembra 2011;
—

ECB naj se naloži, da tožeči stranki posreduje vse podatke o njenem zdravstvenem stanju in o zdravniških postopkih, ki jih zbira in shranjuje DG-H (generalni direktorat za kadrovske zadeve, proračun in organizacijo), vključno s podatki, ki so bili doslej zbrani (vključno z odgovorom na neanonimni vprašalnik in drugimi zbranimi podatki (npr. zapiski s sestankov, ki jih je organiziral DG-H in niso anonimni) in bodoče podatke, ki bodo zbrani v okviru novega postopka. Če ti podatki vsebujejo zdravstvene informacije, naj se pošljejo njenemu zdravniku);
—

vseh povezanih aktov, iz tega izhajajočih in domnevnih aktov, med katerimi so celotno ocenjevalno poročilo za leto 2007 in ocena njenih nadrejenih, tudi v delu, v katerem ne predlaga oceno A ali oceno B+ in napredovanja tožeče stranke v naziv D in če je potrebno, predhodne izjave o nezakonitosti in neuporabi smernic vsaj v delu, v katerem so navedene nezakonite količinske omejitve števila uslužbencev, ki lahko prejmejo oceno A ali B+;
—

podredno, povračilo premoženjske škode, ki jo je utrpela tožeča stranka v višini 11 742,48 EUR za leto 2010, za naslednje obdobje do datuma izreka sodbe v obravnavani zadevi v spremenljivem znesku, ki ga je treba izračunati, povečanem za kompenzacijske in zamudne obresti po zakoniti obrestni meri; in povečanje prvega zneska za pavšalni znesek, ki ga je Splošno sodišče ocenilo kot primernega za povračilo drugega dela premoženjske škode, katere znesek indikativnega in začasnega značaja je mogoče določiti na 120 000 EUR;
—

na podlagi tega naj Komisiji naloži povračilo premoženjske in nepremoženjske škode, ki je neupravičeno nastala tožeči stranki, do dneva vložitve predloga dne 23. novembra 2010, v zvezi z nerazumno prekomernim in nezakonitim trajanjem postopka v glavni stvari, tako da ji izplača znesek 10 000,00 EUR ali večji ali manjši znesek, za katerega bo Sodišče za uslužbence menilo, da je ustrezen in pravičen;
—

Komisiji naj se naloži plačilo zneska 500 EUR za vsak mesec zamude pri prenosu ponudbe v predpisani obliki za prenos pokojninskih pravic tožečih strank, to je od takrat, ko je PMO odločil, da bo umaknil ponudbo, ki so jo tožeči stranki in pokojninski skladi sprejeli, in sicer 25. januarja v zvezi s prvo tožečo stranko in 5. februarja v zvezi z drugo tožečo stranko, ali vsaj od zavrnitve njune prošnje za pomoč, to je od 9. marca 2011;
—

Sklep generalnega sekretarja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 14. junija 2011 (OPI/EESO) o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke, s katero je zahtevala, naj se priznajo napake, storjene v zvezi z njo, saj ji ni bila ponujena pomoč in je bila kršena dolžnost skrbnega ravnanja, in naj se sprejmejo ukrepi, s katerimi bo oznanjena njena delovna uspešnost in sposobnosti, zlasti njena sposobnost vodenja administrativne enote ter upravljanja z njenimi človeškimi in finančnimi viri, naj se razglasi za ničen;
—

Evropski komisiji naj se naloži, da tožeči stranki plača znesek 15 EUR na dan za vsak nadaljnji dan nesprejetja vseh ukrepov s strani Evropske komisije za izvršitev sodbe z dne 9. junija 2010 od 181. dneva po 4. marcu 2010 in do 270. dneva po 14. marcu 2011 ter zamudne obresti na navedeni znesek 15 EUR na dan po 10 % letni obrestni meri in z letno kapitalizacijo od 271. dneva po 4. marcu 2011 do dneva plačila navedenega zneska 15 EUR na dan tožeči stranki;
—

podredno in če ne bi bilo ugodeno zgoraj navedenemu predlogu za vrnitev na delovno mesto, naj se tožeči stranki naloži plačilo premoženjske škode, ki je nastala tožeči stranki, ki je začasno in ex aequo et bono ocenjena na razliko med plačilom, ki ga je prejemala kot začasni uslužbenec v OLAF, in plačilom, ki ga prejema sedaj (kar je približno 3000 EUR na mesec), vsaj za podobno dolgo obdobje, kot je trajala njena začetna pogodba (4 leta), in še dlje, saj bi bila navedena pogodba podaljšana tretjič, zaradi česar bi imela pravico do pogodbe za nedoločen čas;
—

CEDEFOP naj se naloži, da tožeči stranki plača odškodnino za premoženjsko škodo, nastalo, ker ni ponovno zaposlena, oziroma do morebitne ponovne zaposlitve, ki znaša razliko med plačilom in pokojnino, do katere bi bila upravičena, če bi na svojem delovnem mestu ostala do 15. novembra 2010, ter morebitnimi plačili ali nadomestili za brezposelnost in pokojnino, do katere bi bila upravičena po tem datumu;
—

posledično, priznanje pravice do nadomestila, ki ustreza razliki med plačo, ki bi jo prejela, če bi predvidena pogodba o zaposlitvi po 1. januarju 2010 še veljala, in prejemki, ki jih je dejansko prejela od tega dne do dne njene dejanske vrnitve na delovno mesto;
—

Razglasitev ničnosti odločbe, sprejete v obliki obračuna št. 171, oddelka za izplačila bruseljskega nosilca zdravstvenega zavarovanja z dne 20. oktobra 2009, s katero je bilo tožeči stranki zavrnjeno popolno povračilo štirih obiskov pri splošnem zdravniku (17. februarja, 2. aprila, 23. aprila in 11. maja 2009), dveh obiskov pri zdravniku specialistu, (6. aprila in 15. junija 2009) ter dveh nakupov zdravil, ki jih je predpisala psihiatrinja, dr. Vandenborre (22. junija in 22. septembra 2009);
—

posledično, naj se ugotovi stopnjo delne trajne invalidnosti na podlagi predpisov in ocenjevalne lestvice, ki je veljala na dan nesreče in do 1. januarja 2006, in naloži, da zahtevo tožeče stranke na podlagi člena 73 Kadrovskih predpisov preuči nepristransko, neodvisno in nevtralno sestavljena zdravniška komisija, ki lahko delo opravi hitro, povsem neodvisno in brez predhodno ustvarjenih mnenj;
—

naložitev Komisiji, naj tožeči stranki nemudoma plača razliko med zneskom, ki ga je za stroške zdravstvenih storitev plačala med 1. decembrom 2000 in vključno 30. novembrom 2008, za povrnitev katerih je med 1. decembrom 2000 in 30. novembrom 2008 vložila zahtevo, in zneskom, ki ji je bil do zdaj povrnjen, ali pa znesek, za katerega bo Sodišče za uslužbence menilo, da je v tem primeru pošten in pravičen, in sicer skupaj z obrestmi od navedene razlike ali od zneska, za katerega bo Sodišče za uslužbence menilo, da je pošten in pravičen, pri čemer obresti tečejo od prvega dne petega meseca od dneva, ko je naslovnik zahtevka z dne 27. decembra 2008 tega lahko preučil, v višini 10 % letno in z letno kapitalizacijo, ali v višini, s kapitalizacijo in tekom, ki se bodo Sodišču za uslužbence zdeli pošteni in pravični;
—

za nične naj se razglasijo vsi povezani, poznejši in prejšnji akti, med katerimi so smernice direktorata za kadrovske zadeve za sestavo mnenja z eno od prvih čerk abecede in količinskimi omejitvami, ki so določene pri presoji A ali B+, in napredovanja z dne 18. marca 2009, glede na to, da je, ob upoštevanju ocene nadrejenih tožeče stranke, EIB ni upoštevala pod točko „Promotions from Function E to D“;
—

v celoti naj se obnovi kariera tožeče stranke z retroaktivnim učinkom od 1. marca 2009 do datuma njene razvrstitve v ustrezno popravljen naziv in plačilni razred (vključno z ustreznim ovrednotenjem njenih izkušenj v ustrezno popravljeni razvrstitvi, pravic do napredovanja in pravic do pokojnine) in plača zamudne obresti po predpisani obrestni meri Evropske Centralne Banke za operacije glavnega refinanciranja, ki je veljala za to obdobje, povišani za dve odstotni točki, za skupni znesek, ki ustreza razliki med zneskoma, ki ustrezata njeni razvrstitvi iz odločbe o razvrstitvi in razvrstitvijo, do katere naj bi bila upravičena do dneva, ko bo izdana odločba o njeni pravilni razvrstitvi; podredno, naj se tožeči stranki dodelijo točke za napredovanje, ki ustrezajo spremembi količnika v dejavniku „čas“;
—

Komisiji naj se naloži, da tožeči stranki plača znesek 3 000 EUR iz naslova odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela zaradi njenega škodljivega in nadležnega ravnanja in kršitve načela varstva zaupanja v pravo, zaradi česar je bila kršena njena pravica do učinkovitega pravnega varstva;
—

Razglasi naj se nezakonitost in zato ničnost odločbe organa, pristojnega za imenovanje z dne 2. aprila 2009, ker je nezakonita in očitno dejansko in pravno neutemeljena, ter vsak poznejši akt oziroma odločba, predhodna tej odločbi, ki je z njo povezana oziroma iz nje izhaja, in zlasti odločba z dne 14. novembra 2008, ki jo je sprejel PMO4;
—

Tožeči stranki naj se prizna pravica do nadomestila za nastanitev iz člena 5(1) priloge VII h Kadrovskim predpisom, skupaj z zamudnimi obrestmi od dneva, ko je to nadomestilo zapadlo v plačilo, do dneva dejanskega plačila po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka določa za operacije glavnega refinanciranja in velja v zadevnem obdobju ter je povečana za dve točki;
—

Odločba Komisije z dne 18. septembra 2008, s katero je bila tožeča stranka začasno odstranjena z delovnega mesta in s katero je bilo odrejeno, da se od njenih prejemkov odtegne 1 000 eurov na mesec, in sicer na podlagi členov 23 in 24 priloge IX h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropskih skupnosti, naj se razglasi za nično;
—

toženi stranki naj se naložilo plačilo odškodnine za nepremoženjsko in premoženjsko škodo in za oškodovanje kariere tožeče stranke, kar skupno ocenjuje – s pridržkom zvišanja ali znižanja med postopkom – na 25 000 eurov, in sicer – upoštevaje zlasti neustrezno izvršitev sodbe Sodišča prve stopnje z dne 13. septembra 2007 – zaradi hude zlorabe pooblastil in okoliščin, v katerih je prišlo do tega novega izpodbijanega imenovanja;
SL Uradni list Evropske unije C 116/35

Tožba, vložena 28. februarja 2008 – Pouzol proti Računskemu sodišču

(Zadeva F-28/08)

(2008/C 116/68)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Michel Pouzol (Combaillaux, Francija) (zastopniki: D. Grisay, I. Andoulsi, D. Piccininno, odvetniki)

Tožena stranka: Evropsko računsko sodišče

Predmet in opis spora

Na eni strani, razglasitev ničnosti odločbe Računskega sodišča z dne 29. novembra 2007 ter predlogov tožeči stranki z dne 10. maja 2007 v zvezi s prenosom pravic do pokojnine, pridobljene v Franciji, in priznanja pravice tožeče stranke do dodatne pokojninske dobe v obsegu 6 let, 10 mesecev in 1 dneva, kar pomeni skupaj 10 let, 3 mesece in 24 dni pokojninske dobe, ki naj se izrazi v dodatni pokojnini. Na drugi strani, naložitev toženi stranki, naj povrne finančno in nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela tožeča stranka.

Predlogi tožeče stranke

— Za nične naj se razglasijo odločba Računskega sodišča z dne 29. novembra 2007 in predlogi tožeči stranki z dne 10. maja 2007;

— tožeči stranki naj se prizna dodatnih 6 let, 10 mesecev in 1 dan, kar pomeni skupaj 10 let, 3 mesece in 24 dni pokojninske dobe;

— Računskemu sodišču naj se naloži, da tožeči stranki tako odobrena dodatna leta izrazi v dodatni pokojnini v višini 1 232,32 eura na mesec;

— Računskemu sodišču naj se naloži, da tožeči stranki povrne finančno škodo, ki je bila na dan vložitve te tožbe ocenjena na znesek v višini 32 040,32 eura (ali izgubljeni dobiček tožeče stranke v višini 1 232,32 eura na mesec, od upokojitve 1. januarja 2006 do 1. marca 2008);

— Računskemu sodišču naj se naloži, da tožeči stranki povrne nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela v več kot 14 letih, pri čemer naj se znesek odškodnine skupaj z obrestmi določi pozneje s sporazumom med strankama;
—

Računskemu sodišču naj se naloži plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo v višini 10 000 eurov in odškodnine za premoženjsko škodo, ki je razlika med plačami, ki jih je tožeča stranka prejemala od začetka veljavnosti zadnjih odločb o napredovanju, izdanih 3. aprila 2007, in tistimi plačami, do katerih bi bila tožeča stranka upravičena, če bi napredovala na dan začetka veljavnosti teh odločb;
—

upošteva naj se dejstvo, da so tožeče stranke štele odločbo z dne 20. aprila 2007 kot zavrnitev pritožbe in da so zadevo že predložile v odločanje Sodišču za uslužbence.
—

razglasitev ničnosti „Protokola k sporazumu med sindikalnimi in strokovnimi organizacijami (SSO) in DG ADMIN o dodelitvi sredstev za zastopanje uslužbencev za leto 2006“, ki ga je sekretarju Alliance kot tudi predsednikoma Union Syndicale Fédérale (USF) in Fédération de la fonction publique européenne (FFPE) z dopisom z dne 19. decembra 2006 poslal generalni direktor za kadrovske in upravne zadeve;
SL Uradni list Evropske unije C 64/65

Tožba, vložena 8. oktobra 2007 – Tomas proti Parlamentu

(Zadeva F-116/07)

(2008/C 64/107)

Jezik postopka: litvanščina

Stranke

Tožeča stranka: Stanislovas Tomas (Kerkrade, Nizozemska) (zastopnik: M. Michalauskas, odvetnik)

Tožena stranka: Evropski parlament

Predlogi tožeče stranke

— razglasi naj se ničnost odločbe organa, pristojnega za imenovanja, o odpustitvi tožeče stranke, če ta odločba ni bila razglašena za nično z odločbo o zavrnitvi pritožbe oziroma, razglasi naj se ničnost odločbe o zavrnitvi pritožbe, če z njo ni bila razglašena ničnost odločbe o odpovedi delovnega razmerja;

— toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki plača znesek 125 000 eurov za povrnitev nepremoženjske in premoženjske škode tožeče stranke;

— tožeči stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka zahteva razglasitev ničnosti odločbe, s katero je OPI odločil o odpovedi njenega delovnega razmerja, in povrnitev nastale škode. V utemeljitev tožbe navaja zlorabo položaja OPI, kršitev več določb Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti, ter kršitev člena 19 Kodeksa dobrega upravnega ravnanja, kršitev načel spoštovanja pravic do obrambe in dobrega upravljanja ter kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja Parlamenta.
Namen člena 24 Kadrovskih predpisov je uradnikom in uslužbencem zagotoviti sedanjo in prihodnjo varnost, tako da lahko v splošnem interesu službe bolje izpolnjujejo svoje naloge. Dolžnost pomoči institucije je zato namenjena tako zaščiti njenega osebja kot zaščiti njenih lastnih interesov in torej temelji na zahtevi po skupnih interesih. Tako uprava ne more biti dolžna pomagati uradniku, pri katerem obstaja sum, da je resno kršil svoje poklicne obveznosti, in zoper katerega se zato lahko uvede disciplinski postopek. Poleg tega se s členom 24 Kadrovskih predpisov upravi nalaga, da ukrepa z vso odločnostjo, kadar obravnava dogodek, ki ni združljiv z redom in dobrim vzdušjem v službi. Še natančneje, namen dolžnosti pomoči, določene v členu 24 Kadrovskih predpisov, je to, da institucija obvaruje uradnike pred ravnanji tretjih oseb, ne pa pred akti uprave, saj nadzor nad njimi spada na področje uporabe drugih določb Kadrovskih predpisov.

V zvezi s tem v okoliščinah, ko institucija nastopa v vlogi oškodovanca kot tožilca v kazenskem postopku, ki so ga zoper uradnika uvedli nacionalni organi zaradi dejanj, ki so lahko pomenila goljufijo v zvezi s proračunom Skupnosti, ta institucija sledi nasprotnemu interesu od interesa zadevnega uradnika. Posledično in ne glede na zatrjevano vlogo tretje osebe v tem postopku lahko institucija brez kršenja člena 24 Kadrovskih predpisov zavrne pomoč navedenemu uradniku v kazenskem pregonu, ki je bil uveden zoper njega, in zaradi aktov, ki so bili sprejeti, ali obtožb, ki so bile izrečene v okviru tega pregona.

(Glej točki 32 in 33.)

Sodišče: sodbi z dne 17. decembra 1981, Bellardi-Ricci in drugi/Komisija, 178/80, EU:C:1981:310, točka 23, in z dne 12. junija 1986, Sommerlatte/Komisija, 229/84, EU:C:1986:241, točka 19;

Sodišče prve stopnje: sodba z dne 27. junija 2000, K/Komisija, T‑67/99, EU:T:2000:169, točka 35;

Sodišče za uslužbence: sodbe z dne 23. novembra 2010, Wenig/Komisija, F‑75/09, EU:F:2010:150, točka 49; z dne 20. julija 2011, Gozi/Komisija, F‑116/10, EU:F:2011:124, točka 12, in z dne 26. marca 2015, CW/Parlament, F‑124/13, EU:F:2015:23, točka 37 in navedena sodna praksa, predmet pritožbe pred Splošnim sodiščem Evropske unije, zadeva T‑309/15 P.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (tretji senat)

z dne 17. novembra 2015

Antonio Ayres de Abreu

proti

Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru (EESO)

„Javni uslužbenci — Očitna nedopustnost — Zastopanje po odvetniku — Tožeča stranka, ki je odvetnik — Nemožnost zastopanja tožeče stranke po odvetniku, ki ni tretja oseba“

Predmet:

Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero A. Ayres de Abreu v bistvu predlaga, naj se za nično razglasi odločba z dne 10. februarja 2015, s katero je Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) zavrnil njegovo prošnjo za upokojitev.

Odločitev:

Tožba se zavrže kot očitno nedopustna. A. Ayres de Abreu nosi svoje stroške.

Povzetek

Postopek — Vloga, s katero se postopek začne — Formalne zahteve — Vloga, ki ni bila vložena po odvetniku — Tožeča stranka, ki je odvetnik, upravičen do zastopanja pred nacionalnim sodiščem — Nevplivanje — Nedopustnost

(Statut Sodišča, člen 19, tretji in četrti odstavek; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člena 45(2), prvi pododstavek, in 50)

Iz člena 19, tretji odstavek, Statuta Sodišča in zlasti izraza „zastopati“ ter člena 45(2), prvi pododstavek, Poslovnika Sodišča za uslužbence je razvidno, da mora stranko v smislu teh členov pri predložitvi zadeve navedenemu sodišču zastopati tretja oseba, ki je vpisana v imenik odvetnikov v eni od držav članic ali državi, ki je podpisnica Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, in da se pri tem sodišču lahko veljavno vloži le tožba, ki jo je podpisala ta tretja oseba. Ker Statut Sodišča ali navedeni poslovnik ne določata nobenega odstopanja ali izjeme od te zahteve, predložitev tožbe, ki jo je podpisala tožeča stranka, kljub temu da je vpisana v imenik odvetnikov v državi članici, ne zadošča za vložitev tožbe.

Take nepravilnosti ni mogoče odpraviti z dopolnitvijo tožbe na podlagi člena 50 Poslovnika Sodišča za uslužbence, zato je tožba očitno nedopustna.

(Glej točke od 6 do 8, 12 in 13.)

Napotitev na:

Sodišče: sklepa z dne 5. decembra 1996, Lopes/Sodišče,C‑174/96 P, EU:C:1996:473, točke od 8 do 11, in z dne 27. novembra 2007, Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret in Akar/Komisija, C‑163/07 P, EU:C:2007:717, točki 25 in 26;

Sodišče prve stopnje: sklep z dne 13. januarja 2005, Sulvida/Komisija,T‑184/04, EU:T:2005:7, točki 4 in 8;

Sodišče za uslužbence: sklep z dne 30. oktobra 2008, Ortega Serrano/Komisija,F‑48/08, EU:F:2008:131, točka 41, potrjen v pritožbenem postopku s sklepom z dne 9. marca 2010, Ortega Serrano/Komisija,T‑583/08 P, EU:T:2010:79, in sklep z dne 13. februarja 2012, Ayres de Abreu/EESO,F‑123/11, EU:F:2012:17, točki 11 in 17.
Ničnostne sodbe, ki jih izda sodišče Unije, postanejo pravnomočne le v zvezi z osebami, ki so bile uradno stranke v ustreznih zadevah. Zato se na pravne učinke teh sodb ne morejo sklicevati uradniki ali uslužbenci Unije, ki pravice do vložitve tožbe ali pravice do intervencije – ki jim jo prav z namenom izpodbijanja upravnega akta, ki posega v njihov položaj, zagotavljajo Kadrovski predpisi – niso uporabili pravočasno in ob upoštevanju veljavnih pravnih pogojev.

Pravni učinki sodbe, s katero se upravni akt institucije Unije razglasi za ničnega, se nanašajo izključno na zadevne stranke in osebe, ki jih sam akt, razglašen za ničnega, neposredno zadeva. Taka sodba je namreč novo dejstvo, na podlagi katerega lahko posledično ponovno začnejo teči roki za vložitev pritožbe ali tožbe zoper navedeni upravni akt, le v zvezi z navedenimi osebami.

Kljub temu lahko vse institucije Unije z odločbo, sprejeto na njihovo pobudo in v interesu službe, odločijo, da razširijo učinke ničnostne sodbe na člane njihovega osebja, ki v tej zadevi niso bili tožeče stranke, in jim po potrebi in ob spoštovanju veljavnih pravil Kadrovskih predpisov priznajo pravice ali ugodnosti, ki izhajajo iz navedene sodbe.

Na podlagi teh premis pa ničnostna sodba v zvezi s članom osebja, ki v tej zadevi ni bil tožeča stranka, ni novo dejstvo, zaradi katerega bi morala institucija po uradni dolžnosti ponovno preučiti njegovo pravico do izselitvenega dodatka.

(Glej točke od 33 do 36.)

Sodišče: sodba z dne 21. februarja 1974, Kortner in drugi/Svet in drugi, od 15/73 do 33/73, 52/73, 53/73, od 57/73 do 109/73, 116/73, 117/73, 123/73, 132/73 in od 135/73 do 137/73, EU:C:1974:16, točke od 36 do 40;

Splošno sodišče Evropske unije: sklep z dne 11. oktobra 2012, Cervelli/Komisija,T‑622/11 P, EU:T:2012:538, točke 20, 21 in 25;

Sodišče za uslužbence: sklep z dne 13. februarja 2014, Probst/Komisija,F‑75/13, EU:F:2014:20.
SKLEP SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE (drugi senat)

z dne 16. julija 2015

Valéria Anna Gyarmathy

proti

Evropskemu centru za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (EMCDDA)

„Javni uslužbenci — Zamudna sodba — Ugovor tožeče stranke — Očitna nedopustnost“

Predmet:

Ugovor, vložen na podlagi člena 124 Poslovnika, ki povzema spremenjene določbe člena 116 od (4) do (6) Poslovnika, ki je veljal do 30. septembra 2014, s katerim V. A. Gyarmathy izpodbija zamudno sodbo Sodišča za uslužbence, izdano proti Evropskemu centru za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (EMCDDA) z dne 18. maja 2015, Gyarmathy/EMCDDA (F‑79/13, EU:F:2015:49).

Odločitev:

Ugovor V. A. Gyarmathy je očitno nedopusten. V. A. Gyarmathy nosi svoje stroške.

Povzetek

Sodni postopek – Tožba pred Sodiščem za uslužbence – Ugovor tožeče stranke zoper zamudno sodbo – Nedopustnost

(Statut Sodišča, člen 41; Poslovnik Sodišča za uslužbence, člena 121 in 124)

V skladu s členom 41 Statuta Sodišča in členoma 121 in 124 Poslovnika Sodišča za uslužbence je mogoče izdati zamudno sodbo le proti toženi stranki in zgolj v primeru, da ta v predpisanih rokih ni predložila pisnih predlogov. Poleg tega je ugovor zoper tako sodbo dopusten le, če ga vloži tožena stranka.

(Glej točko 12.)