ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

V teh okoliščinah je Curtea de Apel Constanţa prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali so določbe člena 5(1) [EKČP] in člena 6 [Listine] v povezavi s členoma 48 in 52 Listine […] in glede na člena 5(3) in (4) ter 6(2) in (3) [EKČP] določbe primarnega prava [Unije], vsebovane v ustanovitvenih pogodbah? 2. Ali ukrep pristojnega pravosodnega organa države, ki izvrši evropski nalog za prijetje v obliki odvzema prostosti in prisilne predaje brez soglasja osebe, zoper katero je bil odrejen evropski nalog za prijetje (oseba, katere prijetje in predaja se zahteva), pomeni poseg države, ki izvrši nalog, v pravico do osebne svobode osebe, katere prijetje in predaja se zahteva, ki je določena v pravu Unije na podlagi člena 6 PEU v povezavi s členom 5(1) [EKČP] in na podlagi člena 6 [Listine] v povezavi s členoma 48 in 52 Listine […] in glede na člena 5(3) in (4) ter 6(2) in (3) [EKČP]? 3. Ali mora poseg države, ki izvrši evropski nalog za prijetje, v pravice in jamstva iz člena 5(1) [EKČP] in iz člena 6 [Listine] v povezavi s členoma 48 in 52 Listine […] in glede na člena 5(3) in (4) ter 6(2) in (3) [EKČP], izpolnjevati pogoj nujnosti v demokratični družbi in pogoj sorazmernosti glede na konkretno zastavljeni cilj? 4. Ali sme pristojni pravosodni organ države, ki izvrši evropski nalog za prijetje, zavrniti zahtevo za predajo, ne da bi pri tem kršil obveznosti iz ustanovitvenih pogodb in iz drugih določb prava [Unije], iz razloga, da niso kumulativno izpolnjeni pogoji, potrebni po členu 5(1) [EKČP] in členu 6 [Listine] v povezavi s členoma 48 in 52 [Listine] in glede na člena 5(3) in (4) ter 6(2) in (3) [EKČP]? 5. Ali sme pristojni pravosodni organ države, ki izvrši evropski nalog za prijetje, zavrniti zahtevo za predajo, ne da bi pri tem kršil obveznosti iz ustanovitvenih pogodb in iz drugih določb prava [Unije], iz razloga, da država, ki je odredila evropski nalog za prejetje, ni prenesla ali je pomanjkljivo oziroma nepravilno prenesla (v smislu neupoštevanja pogoja vzajemnosti) Okvirni sklep 2002/584? 6. Ali so določbe člena 5(1) [EKČP] in člena 6 [Listine] v povezavi s členoma 48 in 52 Listine […] in glede na člena 5(3) in (4) ter 6(2) in (3) [EKČP], na katere se sklicuje člen 6 PEU, v nasprotju z nacionalnim pravom države članice Evropske unije, Romunije, natančneje z naslovom III zakona št. 302/2004, in ali je Okvirni sklep 2002/584 s temi določbami pravilno prenesen?“
2

Predlog je bil vložen v okviru spora med Grande Área Metropolitana do Porto (v nadaljevanju: GAMP), ki je združenje občin, na eni strani ter več nacionalnimi organi, ki jih zastopajo Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano (izvršilni odbor operativnega programa razvoja človeških virov), Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, zdaj Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (ministrstvo za okolje in prostorsko urejanje, zdaj ministrstvo za kmetijstvo, pomorstvo, okolje in okoljsko urejanje) in Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social (ministrstvo za delo in družbeno solidarnost) na drugi strani v zvezi z uporabo sredstev Evropske unije.
56

Vendar pa je treba pri preučitvi vprašanja, ali bi bilo zadevnima mladoletnima državljanoma Unije z odločbo o zavrnitvi prebivanja preprečeno izvrševanje bistvene vsebine pravic, ki so jima podeljene zaradi njunega statusa, upoštevati tako pravico njunih mater do stalnega prebivanja kot dejstvo, da državljana tretjih držav, za katera je bila zaprošena pravica do prebivanja, nimata zakonske, finančne ali čustvene odgovornosti do teh državljanov Unije. Kot je namreč generalni pravobranilec navedel v točki 44 sklepnih predlogov, je lahko polni učinek državljanstva Unije ogrožen zaradi razmerja odvisnosti med mladoletnim državljanom Unije in državljanom tretje države, ki mu je zavrnjena pravica do prebivanja, saj državljan Unije zaradi te odvisnosti in na podlagi take zavrnilne odločbe dejansko ne bi bil prisiljen zapustiti le ozemlja države članice, katere državljan je, ampak tudi ozemlje Unije kot celote (glej zgoraj navedeni sodbi Ruiz Zambrano, točki 43 in 45, in Dereci in drugi,točke od 65 do 67).
„104

Vendar je treba opozoriti, prvič, da je na vprašanje, ali gre za državno pomoč v smislu Pogodbe ES, treba odgovoriti na podlagi objektivnih dejstev, ki se presojajo na dan, ko Komisija sprejme odločbo (glej v tem smislu sodb[i] Sodišča z dne 22. junija 2006 v združenih zadevah Belgija in Forum 187 proti Komisiji, C-182/03 in C-217/03, ZOdl., str. I-5479, točka 137, in [z dne 1. julija 2008 v združenih zadevah] Chronopost in La Poste proti UFEX in drugim, [C-341/06 P in C-342/06 P, ZOdl., str. I-4777,] točka 95), in drugič, da čeprav Komisijo zavezujejo okviri in sporočila, ki jih sprejme na področju državnih pomoči, to velja samo, če ta besedila ne odstopajo od pravilne uporabe pravil Pogodbe ES, saj teh besedil ni mogoče razlagati tako, da bi to zmanjševalo obseg členov 87 ES in 88 ES ali bilo v nasprotju z njunim ciljem (glej sodbo Sodišča z dne 11. septembra 2008 v združenih zadevah Nemčija in drugi proti Kronofrance, C-75/05 P in C-80/05 P, ZOdl., str. I-6619, točka 65 in navedena sodna praksa).
55

V obravnavani zadevi je treba navesti, da je Svet v uvodnih izjavah od 2 do 6 spornega sklepa in v uvodnima izjavama 1 in 4 sporne uredbe predstavil splošne okoliščine, zaradi katerih je razširil osebno področje uporabe omejevalnih ukrepov, uvedenih proti Republiki Slonokoščeni obali. Iz tega izhaja, da so se te splošne okoliščine, ki so bile N. Bamba – zlasti glede na njen službeni in osebni položaj – znane, nanašale na resnost položaja v tej državi in na konkretno grožnjo, ki ga je za mednarodni mir in varnost predstavljala obstrukcija mirovnega procesa in procesa nacionalne sprave, to je zlasti ravnanje, ki je oviralo spoštovanje suvereno izražene volje prebivalcev Slonokoščene obale na volitvah 31. oktobra in 28. novembra 2010, da se za predsednika določi A. Ouattara.
31

Glede tega gotovo ni dvoma, da imajo države članice legitimen interes za ustrezno ukrepanje, da bi zavarovale svoje finančne interese, in da je boj proti goljufijam, davčnim utajam in mogočim zlorabam cilj, ki ga Direktiva 2006/112 priznava in spodbuja (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Sosnowska, točka 22 in navedena sodna praksa, in sodbo z dne 21. junija 2012 v združenih zadevah Mahagében in Dávid, C-80/11 in C-142/11, točka 41).
74

Razlaga člena 26a Direktive 2001/18, v skladu s katero bi države članice lahko predpisale tako prepoved, bi bila torej v nasprotju s sistemom, ki je bil uveden z Uredbo št. 1829/2003 in Direktivo 2002/53 in katerega namen je zagotovitev takojšnjega prostega pretoka proizvodov, ki so bili odobreni na ravni Skupnosti in so sprejeti v skupni katalog, potem ko so bile zahteve varovanja zdravja in okolja upoštevane v postopku odobritve in sprejetja.
1.

Republika Avstrija s tem, da je pravico do znižanih cen prevoza načeloma pridržala le za študente, katerih starši prejemajo avstrijski družinski dodatek, ni izpolnila obveznosti iz povezanih določb členov 18 PDEU, 20 PDEU in 21 PDEU ter člena 24 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC.
21

Poleg tega, čeprav lahko za nacionalno ureditev, kakršna je ta, ki se obravnava v postopku v glavni stvari – ki se uporablja nediskriminatorno za latvijske državljane in državljane drugih držav članic – določbe o temeljnih svoboščinah, zagotovljenih s Pogodbo DEU, praviloma veljajo le, kadar se ta uporablja za položaje, ki so povezani s trgovino med državami članicami, pa nikakor ni mogoče izključiti, da so bili ali so subjekti s sedežem v drugih državah članicah, in ne v Republiki Latviji, zainteresirani za odprtje igralnih salonov na latvijskem ozemlju (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Blanco Pérez in Chao Gómez, točka 40 in navedena sodna praksa).
1.

Direktivo Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost in načelo davčne nevtralnosti je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da davčni organ davčnemu zavezancu pravico do odbitka davka na dodano vrednost, ki ga je dolgoval ali plačal za storitve, ki so bile zanj opravljene, zavrne zgolj zato, ker je bilo dovoljenje za samostojnega podjetnika, izdajatelja računa, temu odvzeto, preden je opravil zadevne storitve ali izdal ustrezni račun, kadar so v tem računu zajeti vsi podatki, določeni v členu 226 te direktive, in zlasti podatki, ki so potrebni za identifikacijo osebe, ki je izdala ta račun, in vrste opravljenih storitev.
47

Iz predložitvene odločbe je torej razvidno, da je „upravna“ kršitev, kot je ta, zaradi katere se začne pregon na podlagi člena 25f zakonske uredbe, drugačna kršitev, ki nima neposredne vzročne zveze s škodo, nastalo zaradi kaznivega dejanja, ki ga je storila fizična oseba in glede katerega se zahteva odškodnina. Po mnenju predložitvenega sodišča je v sistemu, kot je ta, ki je vzpostavljen z zakonsko uredbo, odgovornost pravne osebe opredeljena kot „upravna“, „posredna“ in „subsidiarna“ odgovornost in se razlikuje od kazenske odgovornosti fizične osebe, pri čemer je storilec kaznivega dejanja povzročil neposredno škodo in je od njega mogoče, kot je navedeno v točki 40 te sodbe, zahtevati odškodnino v kazenskem postopku.
13

V skladu s členom 29 pogojev za zaposlitev v ECB so člani osebja ECB upravičeni do neplačanega starševskega dopusta. Poleg tega lahko v skladu s členom 5(11) pravil za zaposlene v ECB (European Central Bank Staff Rules) starševski dopust traja največ tri leta za vzdrževanega otroka, vendar uslužbenec ne more dobiti skupno več kot šest let starševskega dopusta. Med starševskim dopustom član osebja ohrani pravico do otroških dodatkov za vzdrževanega otroka in do dodatkov za šolanje ter pravico do invalidske pokojnine in dajatev za primer smrti, pri čemer ostane v sistemu pokojninskega zavarovanja ECB, ne da bi bili za te različne namene plačani prispevki. Prav tako na podlagi plačila prispevka ostane krit s sistemom zdravstvenega in nezgodnega zavarovanja ECB.
72

Kadar država članica utemeljeno nasprotuje temu, da se dovoli dostop do zadevnega dokumenta, in mora zadevna institucija zato zavrniti prošnjo za dostop, avtor te prošnje namreč uživa sodno varstvo. Sodišče Unije je pristojno, da na zahtevo zainteresirane osebe, ki ji je institucija zavrnila dostop, opravi nadzor nad tem, ali je bila navedena zavrnitev pravilno utemeljena z navedenimi izjemami, in to ne glede na to, ali je bila zavrnitev posledica presoje teh izjem s strani institucije same ali s strani zadevne države članice (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Švedska proti Komisiji, točki 90 in 94).
5

Člen 5 te direktive z naslovom „Pisna potrditev informacij“ določa: „1. Potrošnik mora prejeti pisno potrdilo o informacijah ali potrdilo v obliki drugega trajnega razpoložljivega in dosegljivega sredstva za informiranje [na trajnem razpoložljivem in dosegljivem nosilcu podatkov], ki so navedeni v členu 4(1)(a) do (f), pravočasno med izvajanjem pogodbe in najkasneje ob dobavi, če gre za blago, ki se ne dobavlja tretjim osebam, razen če je potrošnik dobil pisno informacijo [je bila potrošniku posredovana pisna informacija] že pred sklenitvijo pogodbe ali mu je bila dana v obliki drugega trajnega razpoložljivega in dosegljivega sredstva za informiranje [na trajnem razpoložljivem in dosegljivem nosilcu podatkov]. V vsakem primeru je treba poskrbeti za: — pisno informacijo o pogojih in postopkih za uveljavljanje pravice do odstopa, v skladu s členom 6, vključno s primeri, navedenimi v členu 6(3), prva alinea, — popolni naslov poslovnega sedeža ponudnika, na katerega potrošnik lahko naslovi pritožbe, — informacije o servisih in o obstoječi garanciji, — o pogojih odstopa od pogodbe, pri pogodbah za nedoločen čas ali pogodbah, ki so sklenjene za več kakor eno leto. 2. Odstavek 1 se ne uporablja za storitve, ki se opravijo z uporabo sredstev za komuniciranje na daljavo, če so opravljene ob eni sami priložnosti in jih zaračuna operater sredstev za komuniciranje na daljavo. Vendar pa mora potrošnik v vseh primerih imeti možnost dobiti točni naslov poslovnega sedeža ponudnika, na katerega mu lahko pošlje svoje pritožbe.“
11

Splošno sodišče je dejansko stanje spora predstavilo v točkah od 37 do 43 izpodbijane sodbe tako: „37 Komisija je 20. decembra 2007 sprejela [sporno odločbo, s katero je bilo med drugim zavrnjeno financiranje Skupnosti] za nekatere odhodke, ki jih je priglasila Kraljevina Španija v sektorjih oljčnega olja in poljščin. 38 Ta tožba se nanaša na te finančne popravke: — petodstotni pavšalni popravek glede zneska pomoči za pridelavo oljčnega olja v tržnih letih 1998/1999, 1999/2000 in 2000/2001, razen deleža, ki se nanaša na tržno leto 1999/2000 v Andaluziji, kar ustreza skupnemu znesku 113517396,10 EUR; — […] 1. Finančni popravek, uporabljen za odhodke v sektorju oljčnega olja 39 Komisija je s poizvedbama s številkama HO/2002/01/ES in OT/2003/05/ES v Španiji med 11. in 15. februarjem 2002 oziroma med 7. in 11. julijem 2003 opravila preverjanja. Ustrezne ugotovitve Komisije so bile na podlagi člena 8 Uredbe št. 1663/95 navedene v dopisu AGR 16844 z dne 11. julija 2002 [(v nadaljevanju: dopis AGR 16844)] oziroma dopisu AGR 8316 z dne 23. marca 2004. 40 Komisija in španski organi so imeli 21. decembra 2004 bilateralni sestanek glede teh poizvedb. Komisija je 10. novembra 2005 španskim organom vročila zapisnik s tega sestanka, ti pa so odgovorili z dopisoma z dne 13. in 16. januarja 2006. 41 Komisija je 11. avgusta 2006 španske organe uradno seznanila s svojimi sklepi. Predlagala je petodstotni pavšalni popravek za vsako zadevno tržno leto. 42 Komisija je po mnenju spravnega organa z dne 15. marca 2007 in po informacijah, ki so jih predložili španski organi, sporočila svoje končno stališče, ki je navedeno v točki 13.1.5 zbirnega poročila AGRI-63341-01-2007 z dne 3. septembra 2007, ki se nanaša na rezultate pregledov pri potrditvi obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS na podlagi člena 5(2)(c) Uredbe št. 729/70 in člena 7(4) Uredbe št. 1258/1999 […] 43 V zvezi s ključnimi pregledi, opravljenimi v sektorju oljčnega olja, so bile ugotovljene zlasti te pomanjkljivosti, ki so utemeljevale uporabo finančnega popravka: (a) glede tržnih let 1998/1999 in 1999/2000: — nezadostno izvajanje nadzora v mlinih s strani urada za oljčno olje (v nadaljevanju: AAO); — nedelujoči računalniške podatkovne baze in register pridelovanja oljk, zaradi česar se je podvomilo o vseh pregledih, ki so temeljili na donosih, kar je bilo delno izravnano z minimalnim številom pregledov na kraju samem, ki so bili v skladu z zakonodajo izvedeni na nacionalni ravni; (b) glede tržnega leta 2000/2001: — pomanjkljivi pregledi mlinov; — preglednice, ki sta jih uporabljali avtonomni skupnosti, so imele številne napake, povezane s katastrom, izračun števila neskladij pa je bil v veliki meri zmanjšan tako, da so se upoštevale tehnične tolerance. Izračun sankcij v primeru neskladij ni bil v skladu z zakonodajo; — v ostalih enajstih skupnostih so obstajale pomanjkljivosti, podobne tistim iz tržnega leta 1998/1999; — v vseh avtonomnih skupnosti so pregledi atipičnih donosov temeljili na zelo sumarni analizi.“
16

Predložitveno sodišče je pojasnilo, da je Á. L. González Alonso ponudbo sprejel in podpisal številne dokumente, ki so vključevali polico, imenovano „Segur Fondo Dinámico“, zavarovalni vprašalnik v zvezi s podatki podpisnika in njegovim zdravstvenim stanjem ter dovoljenje, namenjeno njegovi banki, za odprtje trajnika za poravnavo računov iz naslova zavarovalnih premij. Ko so bili ti dokumenti podpisani, je družba Nationale Nederlande začela bremeniti bančni račun tožeče stranke za zaporedne račune od 3. septembra 2007 do 30. maja 2008 v skupnem znesku 3083,30 EUR.
1.

Italijanska republika s tem, da v določenih rokih ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izterjavo državnih pomoči, ki so bile z Odločbo Komisije 2006/323/ES z dne 7. decembra 2005 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji in z Odločbo Komisije 2007/375/ES z dne 7. februarja 2007 o oprostitvi plačila trošarine za mineralna olja, ki se uporabljajo kot gorivo pri proizvodnji aluminijevega oksida v regiji Gardanne, v regiji Shannon in na Sardiniji, ki se izvaja v Franciji, na Irskem in v Italiji ((C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)) razglašene za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, ni izpolnila obveznosti, naloženih s členom 5 Odločbe 2006/323, členom 4 Odločbe 2007/375 in členom 249, četrti odstavek, ES. Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni posredovala informacij iz člena 6(1) Odločbe 2006/323 in člena 6(2) Odločbe 2007/375, ni izpolnila obveznosti, naloženih s tema določbama in s členom 249, četrti odstavek, ES.
1.

Socialna politika — Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu — Direktiva 2000/78 — Prepoved diskriminacije na podlagi hendikepiranosti — Pojem „hendikepirana oseba“ — Oseba, omejena v svoji polni in učinkoviti udeleženosti v poklicnem življenju zlasti zaradi trajnih fizičnih, mentalnih ali duševnih prizadetosti in svojega soočanja z različnimi ovirami (Direktiva Sveta 2000/78, člen 5) (Glej točki 56 in 57.)
2.

Usklajevanje davčnih zakonodaj — Skupni sistem davka na dodano vrednost — Posebni sistem potovalnih agencij — Cilj — Pristop, ki temelji na stranki — Neobstoj neizpolnitve obveznosti — Pristop, ki temelji na potniku — Neskladnost s posebnim sistemom potovalnih agencij (direktivi Sveta 77/388, člen 26(2) do (4), in 2006/12, členi od 306 do 310) (Glej točke od 54 do 56 in 64.)
1.

Tožba zaradi nedelovanja — Obveznost Komisije, da ukrepa — Obveznost preizkusa podatkov v zvezi z domnevno nezakonito pomočjo — Obveznost bodisi obvestiti zainteresirano stranko v primeru nezadostnih razlogov bodisi sprejeti odločbo po koncu predhodne faze preiskave — Nedelovanje (člena 108(3) in 265 PDEU; Uredba Sveta št. 659/1999, členi 4(2), (3) in (4), 10(1), 13(1) in 20(2)) (Glej točke od 27 do 31, 34 in 35.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Upoštevni položaj

–

Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 258 PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60) (Glej točki 16 in 29.)

Subject of the case

Predmet

Kršitev členov 13(1), (2) in (6), 14(1)(c) in 15(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL L 327, str. 1) – Načrti upravljanja povodij – Objava – Obveščanje javnosti in posvetovanje z njo – Neposredovanje kopij načrtov upravljanja Komisiji

Izrek

Izrek

1. Portugalska republika s tem, da v predpisanem roku:

– ni pripravila vseh načrtov upravljanja povodij, tako za vodna območja, ki v celoti ležijo na njenem ozemlju, kot za mednarodna vodna območja;

– osnutkov načrtov upravljanja povodij ni objavila in omogočila zbiranja pripomb javnosti, vključno z uporabniki, in

– Komisiji ni posredovala kopij teh načrtov,

ni izpolnila obveznosti iz člena 13(6) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike v povezavi z odstavkoma (1) in (2) tega člena, ter obveznosti iz členov 14(1)(c) in 15(1) navedene direktive.

2. Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.
—

do 22. decembra 2009 ni sprejela načrtov upravljanja povodij, razen za območje povodja v Kataloniji, in Evropski komisiji in drugim zadevnim državam članicam do 22. marca 2010 ni sporočila kopij teh načrtov v skladu s členoma 13, od (1) do (3) in (6), ter 15(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2008/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2008, in
Država članica, ki ne zagotavlja neodvisnosti upravljavca infrastrukture za določitev uporabnin za dostop do infrastrukture in dodeljevanje železniških infrastrukturnih zmogljivosti, ne izpolnjuje obveznosti iz členov 4(1) in 30(3) Direktive 2001/14 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti in naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture.

V skladu s členom 4(1) navedene direktive morajo države članice vzpostaviti okvir za zaračunavanje uporabnin, lahko pa tudi določijo posebna pravila za zaračunavanje uporabnin ob upoštevanju neodvisnosti upravljanja upravljavca infrastrukture. V skladu s to določbo mora zadnjenavedeni obračunati uporabnino za uporabo infrastrukture in jo pobrati.

V zvezi s tem mora ureditev zaračunavanja uporabnin in dodeljevanja zmogljivosti v takšnem okviru, kakor ga določijo države članice, spodbujati upravljavce železniške infrastrukture, da optimalno izkoristijo infrastrukturo. Ti upravljavci pa z ureditvijo zaračunavanja ne morejo optimalno izkoristiti infrastrukture, če je njihova vloga omejena na izračun zneska uporabnine v vsakem konkretnem primeru na podlagi formule, ki je bila predhodno določena z ministrskim odlokom. Ti upravljavci morajo torej imeti pri določanju zneska uporabnin določeno polje proste presoje.

(Glej točke 41, 43 in 70 ter točko 1 izreka.)
Člen 5(3) Direktive 2005/36 o priznavanju poklicnih kvalifikacij je treba razlagati tako, da pravila kodeksa zdravniške deontologije zvezne države države članice, v skladu s katerimi morajo biti po eni strani honorarji sorazmerni in, razen če zakonske določbe določajo drugače, izračunani na podlagi uradne zdravniške tarife, ter ki po drugi strani zdravnikom prepovedujejo oglaševanje v nasprotju s poklicno etiko, ne spadajo na njegovo področje uporabe.

Iz cilja in namena ter splošne sistematike Direktive 2005/36 je razvidno, da člen 5(3) te direktive zajema samo tista od poklicnih pravil, ki so neposredno povezana z opravljanjem medicinske stroke in katerih nespoštovanje ogroža zaščito pacientov.

Vendar mora predložitveno sodišče preveriti, ali gre pri pravilih o honorarjih in oglaševanju za omejitev v smislu člena 56 PDEU, in če gre, ali sledijo cilju v javnem interesu, so ustrezna za zagotovitev njegove uresničitve in ne presegajo tega, kar je nujno za uresničitev zastavljenega cilja.

(Glej točke 36, 39, 40, 41, 53 in točko 1 izreka.)