Tožba, vložena 15. julija 2019 – Evropska komisija/Italijanska republika

(Zadeva C-668/19)

(2019/C 363/17)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: E. Manhaeve in L. Cimaglia, agenti)

Tožena stranka: Italijanska republika

Predlog tožeče stranke

Komisija Sodišču predlaga, naj

ugotovi, da Italijanska republika s tem, da ni

— sprejela potrebnih ukrepov, da se v skladu s členom 3 Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (1) za 166 aglomeracij s populacijskim ekvivalentom nad 2 000 zagotovijo kanalizacijski sistemi za komunalno odpadno vodo,

— sprejela potrebnih ukrepov, da bo v skladu s členom 4 Direktive 91/271/EGS komunalna odpadna voda, ki vstopa v kanalizacijske sisteme, v 610 aglomeracijah s populacijskim ekvivalentom večjim od 10 000 oziroma s populacijskim ekvivalentom med 2 000 in 10 000 in izpusti v sladke vode in v estuarije pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku,

— sprejela potrebnih ukrepov za zagotovitev, da bodo v skladu s členom 5 Direktive 91/271/EGS v 10 aglomeracijah s populacijskim ekvivalentom večjim od 10 000 z izpusti v sprejemne vode, ki štejejo med „občutljiva območja“ v smislu te direktive, komunalne odpadne vode, ki se dovajajo v kanalizacijske sisteme, pred izpustom v občutljiva območja podvržene strožjemu postopku čiščenja, kot je sekundarni ali primerljiv postopek čiščenja,

— sprejela potrebnih ukrepov za zagotovitev, da bo v skladu s členom 5(4) Direktive 91/271/EGS na 5 „občutljivih območjih“ v smislu te direktive minimalni odstotek zmanjšanja celotne obremenitve komunalne odpadne vode, ki vstopa v vse čistilne naprave na tem območju, znašal najmanj 75 % celotnega fosforja in najmanj 75 % celotnega dušika,

— sprejela potrebnih ukrepov, da bodo v skladu s členom 10 Direktive 91/271/EGS v 617 aglomeracijah komunalne čistilne naprave, zgrajene za izpolnitev zahtev iz členov 4, 5, 6 in 7 te direktive, načrtovane, zgrajene, upravljane in vzdrževane tako, da bo zagotovljena zadostna učinkovitost delovanja ob vseh običajnih lokalnih podnebnih razmerah in da se bo pri načrtovanju naprav upoštevalo sezonsko spreminjanje bremena,

— ni izpolnila obveznosti iz člena 3 in/ali člena 4 in/ali člena 5 ter člena 10 Direktive 91/271/EGS;

— Italijanski republiki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija s tožbo Italijanski republiki očita, da v različnih predelih svojega ozemlja ni pravilno prenesla Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode.

Komisija najprej ugotavlja več kršitev člena 3 Direktive, ki v drugi alinei odstavka 1 in odstavku 2 določa, da so morale države članice za aglomeracije s populacijskim ekvivalentom nad 2 000 najkasneje do 31. decembra 2005 zagotoviti kanalizacijske sisteme za komunalno odpadno vodo, ki morajo zadostiti zahtevam iz Priloge I(A).V številnih aglomeracijah v regijah Abruci, Kalabrija, Kampanija, Furlanija Julijska krajina, Lombardija, Apulija, Sicilija, Dolina Aoste in Benečija ta obveznost ni bila pravilno izpolnjena.

Člen 4 Direktive 91/271/EGS poleg tega v odstavkih 1 in 3 določa, da bi morale države članice v zvezi z izpusti iz aglomeracij s populacijskim ekvivalentom večjim od 10 000 oziroma z izpusti v sladke vode in v estuarije iz aglomeracij s populacijskim ekvivalentom med 2 000 in 10 000 najkasneje do 31. decembra 2005 zagotoviti, da bo komunalna odpadna voda, ki vstopa v kanalizacijske sisteme, pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali primerljivem postopku v skladu z zahtevami iz Priloge I. B. Komisija je ugotovila, da navedene določbe niso bile spoštovane v velikem številu aglomeracij v regijah Abruci, Bazilikata, Kalabrija, Kampanija, Furlanija Julijska krajina, Lacij, Ligurija, Lombardija, Marke, Apulija, Piemont, Sardinija, Sicilija, Toskana, Umbrija, Dolina Aoste in Benečija.

Člen 5 Direktive v odstavkih 2 in 3 določa, da bi morale države članice najkasneje do 31. decembra 1998 zagotoviti, da bodo za vse izpuste iz aglomeracij s populacijskim ekvivalentom večjim od 10 000 komunalne odpadne vode, ki se dovajajo v kanalizacijske sisteme, pred izpustom v občutljiva območja podvržene strožjemu postopku čiščenja kot je tisti, opisan v členu 4. Komisija je ugotovila, da navedene določbe niso bile spoštovane v vrsti aglomeracij v regijah Bazilikata, Furlanija Julijska krajina, Lacij, Marke, Apulija, Sardinija in Benečija.

Dalje, člen 5(4) Direktive v zvezi z občutljivimi območji določa možnost, da se zahteve za posamične komunalne čistilne naprave, določene v odstavkih 2 in 3 tega člena, ne uporabljajo, če se dokaže, da je minimalni odstotek zmanjšanja celotne obremenitve komunalne odpadne vode, ki vstopa v vse čistilne naprave na tem območju, znašal najmanj 75 % celotnega fosforja in najmanj 75 % celotnega dušika. To ni bilo dokazano glede različnih občutljivih območij na italijanskem ozemlju.

Nazadnje, nespoštovanje členov 4 in 5 Direktive 91/271/EGS povzroči tudi kršitev člena 10 te direktive, v skladu s katerim bi morale biti komunalne čistilne naprave načrtovane, zgrajene, upravljane in vzdrževane tako, da bo zagotovljena zadostna učinkovitost delovanja ob vseh običajnih lokalnih podnebnih razmerah.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 26.