ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 104/26

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) 7. decembra 2016 – CX

(Zadeva C-629/16)

(2017/C 104/38)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagatelj revizije: CX

Druga stranka: Bezirkshauptmannschaft Schärding

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Unije, in sicer zlasti Sporazum o pridružitvi med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo (64/733/ESG), UL 217 z dne 29. decembra 1964, str. 3687/64, Dodatni protokol k Pridružitvenemu sporazumu, UL L 293 z dne 29. decembra 1972, str. 3, in Sklep št. 1/95 Pridružitvenega sveta ES-Turčija z dne 22. decembra 1995 o izvedbi končne faze carinske Unije (96/142/ES), UL L 35 z dne 13. februarja 1996, str. 1, nasprotuje nacionalnemu predpisu, po katerem lahko prevoznik blaga s sedežem v Republiki Turčiji opravi mednarodni cestni prevoz blaga za najem ali plačilo z motornimi vozili na ali čez ozemlje Republike Avstrije samo, če razpolaga z ustreznimi dovoljenji za motorna vozila, ki se izdajo v okviru kvot med Avstrijo in Turčijo na podlagi dvostranskega sporazuma, ali pa ima dovoljenje za posamezni prevoz blaga, za katerega je podan velik javni interes, in mora vlagatelj izkazati, da vožnje ni mogoče preprečiti niti z organizacijskimi ukrepi niti z izbiro drugega prevoznega sredstva?
2.

a. Če se kot ugovor proti predlogu za predložitev dokazov navede, da je pravica intelektualne lastnine, na podlagi katere se zahteva predložitev, nična (ali ne obstaja več), ali je treba potem utemeljenost tega ugovora presojati glede na isto merilo, ki velja za vprašanje verjetnosti domnevne kršitve (ob domnevi, da uveljavljana pravica intelektualne lastnine obstaja)? b. Če je odgovor na to vprašanje nikalen, koliko se torej merila razlikujejo? c. Ali je treba pri odgovoru na vprašanji 2(a) in 2(b) razlikovati glede na to, ali je bila zadevna pravica intelektualne lastnine podeljena, potem ko je bila preverjena njena veljavnost (tako kot evropski patent), ali pa je nastala po samem zakonu (tako kot avtorska pravica)?
SL Uradni list Evropske unije C 86/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria (Italija) 16. decembra 2016 – Fortunata Silvia Fontana/Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

(Zadeva C-648/16)

(2017/C 086/12)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Fortunata Silvia Fontana

Tožena stranka: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je s členoma 113 in 114 PDEU ter z Direktivo 112/2006/ES (1) združljiva italijanska nacionalna zakonodaja, natančneje člena 62e(3) in 62a uredbe-zakona 331/1993, [ki je bila] 29. oktobra 1993 [preoblikovana v zakon] št. 427, v delu, v katerem je mogoče DDV obračunati za celotni induktivno ugotovljen promet, in sicer z vidika upoštevanja odbitka in izpolnitve obveznosti prevalitve ter splošneje v povezavi z načeloma nevtralnosti in prevalitve davka?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, 11.12.2006, str. 1).
1.

Ali češka zakonodaja, na podlagi katere sodniki niso upravičeni do dodatka za pripravljenost, čeprav so do tega dodatka na podlagi Zákoník práce (zakonik o delovnih razmerjih) ali drugih predpisov upravičeni drugi zaposleni (v javnem in zasebnem sektorju), pomeni neenako obravnavanje glede plačila, ki je prepovedano z Direktivo Sveta 2000/78/ES (1)?
SL Uradni list Evropske unije C 53/21

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht (Nemčija) 10. novembra 2016 – Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer

(Zadeva C-569/16)

(2017/C 053/27)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesarbeitsgericht

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagatelj revizije: Stadt Wuppertal

Nasprotna stranka v revizijskem postopku: Maria Elisabeth Bauer

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 7 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (1) oziroma člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah dediču delavca, ki je umrl v času trajanja delovnega razmerja, dajeta pravico do denarnega nadomestila za neizrabljen minimalni dopust, do katerega je bil delavec upravičen pred njegovo smrtjo, kar je na podlagi člena 7(4) Zveznega zakona o dopustu (Bundesurlaubsgesetz, BUrlG) v povezavi s členom 1922(1) nemškega civilnega zakonika (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB) izključeno?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381.
1.

Ali je treba Direktivo 82/76/EGS (1), v kateri sta povzeti direktivi 75/362/EGS (2) in 75/363/EGS (3), razlagati tako, da na področje njene uporabe spadajo tudi usposabljanja zdravnikov specialistov s polnim ali skrajšanim delovnim časom, ki so že potekala in so se nadaljevala po 31. decembru 1982, to je datumu, ki je bil s členom 16 Direktive 82/76/EGS določen kot datum, do katerega so morale države članice sprejeti potrebne ukrepe za uskladitev z navedeno direktivo? Če je odgovor na vprašanje iz točke 1. pritrdilen:
SL Uradni list Evropske unije C 38/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Upper Tribunal (Združeno kraljestvo) 29. novembra 2016 – Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions

(Zadeva C-618/16)

(2017/C 038/18)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Upper Tribunal

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Rafal Prefeta

Tožena stranka: Secretary of State for Work and Pensions

Vprašanji za predhodno odločanje

1. Ali je Priloga XII k Pogodbi o pristopu državam članicam omogočala izključitev poljskih državljanov iz ugodnosti, ki jih določata člen 7(2) Uredbe o delavcih (1) in člen 7(3) Direktive o državljanstvu (2), če pri delavcu – čeprav je nacionalno zahtevo glede registracije svoje zaposlitve izpolnil prepozno – neprekinjeno registrirano obdobje dela še ni znašalo 12 mesecev?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali se lahko delavec, ki je poljski državljan, v okoliščinah iz vprašanja 1 sklicuje na člen 7(3) Direktive o državljanstvu, ki se nanaša na ohranitev statusa delavca?

(1) Uredba (EU) št 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji (Besedilo velja za EGP)

UL L 141, str. 1.

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (Besedilo velja za EGP)

UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46.
4.

Ali iz določb člena 46(3) Direktive 2013/32 glede pravice do učinkovitega pravnega sredstva v povezavi z zahtevo „podrobn[e] in ex nunc presoj[e] dejstev in pravnih vprašanj“, če se razlagajo v povezavi s členi 33 in 34 ter 35(2) te direktive in členom 21(1) Direktive 2011/95, v povezavi s členi 18, 19 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah izhaja, da v pritožbenem postopku pred sodiščem, v katerem se izpodbija odločba o zavrnitvi prošnje za mednarodno zaščito, izdana v skladu s členom 10(2) Direktive 2013/32, dopuščajo: A) da o dopustnosti prošnje za mednarodno zaščito in vračanju osebe brez državljanstva v državo, v kateri je prebivala pred vložitvijo prošnje za mednarodno zaščito, prvič odloča sodišče prve stopnje, in sicer po tem, ko je organu za presojo naložilo, naj predloži za to potrebna dokazila, in je osebi omogočilo, da predstavi svoje mnenje glede dopustnosti prošnje, ali B) da sodišče prve stopnje zaradi bistvene kršitve postopka razveljavi odločbo in organu za presojo naloži, naj ob upoštevanju navodil glede razlage in uporabe zakona ponovno odloči o prošnji za mednarodno zaščito, pri čemer ta organ opravi tudi razgovor o dopustnosti, določen v členu 34 Direktive 2013/32, in odloči o vprašanju, ali je osebo brez državljanstva mogoče vrniti v državo, v kateri je prebivala pred vložitvijo prošnje za mednarodno zaščito? C) da sodišče prve stopnje presoja varnost v državi, v kateri je oseba prebivala v času ustne obravnave, oziroma, če je prišlo do bistvenih sprememb položaja, ki jih je treba v korist osebe upoštevati v odločbi, v času sprejetja sodbe?
2.

Splošno sodišče je z ugotovitvijo, da je v času sklenitve sporazuma med pritožnicama in družbo Lundbeck dejansko obstajala „potencialna konkurenca“, očitno izkrivilo dokaze v spisu. Komisija je morala objektivno dokazati, da sta imeli pritožnici resnično in konkretno možnost za vstop na trg na gospodarsko vzdržen način. Iz dokazov je bilo razvidno, da (a) tak vstop ni bil resnično ali konkretno mogoč, niti objektivno niti kar zadeva gospodarsko vzdržnost, pred potekom veljavnosti sporazuma, in (b) pritožnici v pogajanjih pred sklenitvijo sporazuma nista nameravali pokazati iskrenosti glede njune pripravljenosti za vstop na trg in sta družbo Lundbeck prelisičili, da je pristala na dobavo svojega proizvoda pritožnicama po znižani ceni in na plačilo pritožnicama. To je pritožnicama dejansko omogočilo takojšen vstop na trg, česar drugače nikakor ne bi mogli storiti. Splošno sodišče ni upoštevalo ključne razlike med pritožnicama in drugimi proizvajalci generikov, ki so sklenili sporazume z družbo Lundbeck, in sicer da pritožnici nista imeli realne in konkretne možnosti za pridobitev dovoljenja za promet v časovnem okviru trajanja sporazuma.
5.

Ali je treba Direktivo o plačilnih storitvah in načeli prava Unije pravne varnosti in jasnosti prava ter člen 17 Listine razlagati tako, da v primeru, kakršni je obravnavani, nasprotujejo upravni in sodni praksi, po kateri državni blagajni pripadajo tisti denarni zneski („denarna kazen“), ki jih upravljavec igralnega salona preko storitve omrežnega operaterja prejme od strank, ki so z EC kartico in številko PIN dvignile gotovino in/ali kupone za uporabo na igralnih avtomatih, čeprav vsi dobropisi ustrezajo samo tistim zneskom, ki so jih stranke prejele za gotovino in kupone za igre na avtomatih?
1.

Ali je treba člen 5, točka 1(a), Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) razlagati tako, da pojem „zadeve v zvezi s pogodbenimi razmerji“ zajema tudi pravico do odškodnine na podlagi člena 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 29[5]/91 (2), ki se uveljavlja zoper dejanskega letalskega prevoznika, ki ni pogodbeni partner prizadetega potnika?
—

Kako zadevno sodišče države članice v tem primeru varuje pravico imetnika dovoljenja za promet z referenčnim zdravilom do učinkovitega pravnega sredstva na podlagi člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in do ekskluzivnosti podatkov na podlagi člena 10 Direktive 2001/83?
2.

Ali je treba člen 16 Uredbe št. 44/2001 razlagati tako, da lahko potrošnik v eni državi članici hkrati s svojimi lastnimi zahtevki iz potrošniškega razmerja na sodišču, ki je pristojno zanj kot tožečo stranko, uveljavlja tudi enake zahtevke drugih potrošnikov s stalnim prebivališčem v a. isti državi članici, b. drugi državi članici ali c. tretji državi, če so mu ti te zahtevke odstopili iz potrošniških razmerij z isto toženo stranko iz istega pravnega konteksta in če pogodbe o cesiji ni mogoče uvrstiti pod pridobitno ali poklicno dejavnost tožeče stranke, ampak je namenjena skupnemu uveljavljanju zahtevkov?
I.3.

Ali je treba pravo Unije, zlasti člena 69 in 70 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave, razlagati tako, da sodišče, ki odloča o pravnem sredstvu zoper upravno odločbo, s katero je bilo za določeno letno obdobje operativnega programa dokončno odločeno o zahtevku za plačilo finančne pomoči v okviru operativnega programa na podlagi člena 103 g(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 361/2008 z dne 14. aprila 2008 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“), zaradi obstoja pravnomočne odločbe o odobritvi operativnega programa in višini sredstev in odločbe o „odobrenem znesku pomoči“, ne more presojati zakonitosti izračuna vrednosti tržne proizvodnje kot osnove za določitev zgornje meje pomoči?
3.

Ali je mogoče člene 2, 3, 4 in 5 Direktive 79/1072/EGS v povezavi s členom 17(2) in (3)(a) Direktive 77/388/EGS razlagati tako, da je mogoče pravico do vračila DDV zavrniti, kadar ne pride do nadaljnje predvidene transakcije, v okviru katere naj bi se uporabilo uvoženo blago? Ali je v teh okoliščinah pomembno, kam je bilo blago dejansko namenjeno, oziroma to, ali je bilo kakor koli uporabljeno, na kakšen način in na katerem ozemlju – ozemlju države članice, v kateri je bil plačan DDV, ali zunaj te države?
SL Uradni list Evropske unije C 428/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di pace di Taranto (Italija) 8. septembra 2016 – kazenski postopek zoper Antonia Semerara

(Zadeva C-484/16)

(2016/C 428/12)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Giudice di pace di Taranto

Stranka v postopku v glavni stvari

Antonio Semeraro

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Direktiva 2012/29/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o določitvi minimalnih standardov na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj ter o nadomestitvi Okvirnega sklepa Sveta 2001/220/PNZ (1), ki se v Italiji izvaja z decreto legislativo n. 212 (zakonska uredba št. 212) z dne 15. decembra 2015, (UL, splošna serija št. 3 z dne 5. januarja 2016), zlasti uvodne izjave št. 9, 66 in 67 ter člen 2(1)(a) navedene Direktive 2012/29/EU, ob upoštevanju člena 83 PDEU ter členov 2 in 3 italijanske ustave in členov 49, 51, 53 in 54 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotujejo črtanju kaznivega dejanja iz člena 594 kazenskega zakonika ter iz člena 7 in naslednjih zakonske uredbe št. 7 z dne 15. januarja 2016.

(1) UL L 315, str. 57.
2.

S prvim pritožbenim razlogom pritožnik zatrjuje, da je Splošno sodišče presodilo ultra petita in s tem kršilo člen 21 Statuta Sodišča in člena 76(1) in 84(1) Poslovnika Splošnega sodišča, oziroma podredno, da je nepravilno uporabilo pravo, ko je presodilo, da kršitev načel enakosti možnosti in dolžne skrbnosti lahko povzroči razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe, ter odločilo, da je izpodbijano odločbo treba razglasiti za nično, ker EUIPO ni zahteval niti pridobil izpiskov iz sodnega registra za družbi Siemens SA in Siemens SL, ki bi dokazovali neobstoj kakršnegakoli izključitvenega razloga iz členov 93 in 94 finančne uredbe. Z drugim delom prvega pritožbenega razloga pritožnik prav tako trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva, ko je presodilo, da EUIPO ni zahteval niti predložil dokazov, ki bi bili v skladu s členom 134b podrobnih pravil za izvajanje, saj je v spisu zadeve vložen izpisek iz „registro mercantil“, ki je dokument, enakovreden izpisku iz sodnega registra v smislu člena 134b podrobnih pravil za izvajanje.
4.

Ali je smernica iz sodbe z dne 25. oktobra 2012 v zadevi C 133/11 v zvezi z možnostjo uporabe člena 5(3) Uredbe (ES) št. 44/2001 splošna in se brez izjeme uporablja za vse negativne ugotovitvene tožbe v zvezi z odgovornostjo za delikt, vključno z negativno ugotovitvijo v zvezi s ponarejanjem modelov Skupnosti, in torej ali je v obravnavnem primeru pristojno sodišče iz člena 81 Uredbe št. 6/2002 ali sodišče iz navedenega člena 5(3) Uredbe št. 44/2001 ali pa je prepuščeno tožeči stranki, da se odloči za eno ali drugo možno sodišče?
SL Uradni list Evropske unije C 392/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) 22. julija 2016 – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton/Maria-Eleni Kalliri

(Zadeva C-409/16)

(2016/C 392/08)

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Symvoulio tis Epikrateias (Grčija)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton

Tožena stranka: Maria-Eleni Kalliri

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je člen 1(1) predsedniškega dekreta št. 90/2003, s katerim je bil spremenjen člen 2(1) predsedniškega dekreta 4/1995 in v skladu s katerim morajo civilni kandidati za šole za policijske uradnike in policiste poleg izpolnjevanja drugih zahtev, v višino (moški in ženske) meriti najmanj 1 meter in 70 centimetrov‘, skladen z določbami direktiv 76/207/EGS (1), 2002/73/ES (2) in 2006/54/ES (3), s katerimi je prepovedana vsaka posredna diskriminacija na podlagi spola pri dostopu do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojih v javnem sektorju (razen če tako dejansko različno obravnavanje izhaja iz objektivno utemeljenih razlogov, ki niso nikakor povezani z diskriminacijo na podlagi spola, ter ne presega tega, kar je primerno in potrebno za dosego cilja zadevnega ukrepa)?

(1) Direktiva Sveta z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (UL L 39, 1976, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 187).

(2) Direktiva 2002/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 o spremembi Direktive Sveta 76/207/EGS o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (UL L 26, 2002, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 255).

(3) Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL L 204, str. 23).
1.

Ali je treba člen 2(1)(c) Direktive 75/363/EGS (1), kakor je bil spremenjen z Direktivo 82/76/EGS (2), in v njej navedeno prilogo razlagati tako, da nasprotujeta predpisu nacionalnega prava, kakršen se uporablja v postopku v glavni stvari in ki določa, da mora zdravnik prejemnik za upravičenost do plačila za zdravnike specializante predložiti izjavo o zavezi, da bo v desetih letih od datuma zaključene specializacije najmanj pet let delal v javni zdravstveni službi Provincia Autonoma di Bolzano (avtonomna pokrajina Bolzano), in da v primeru popolnega neizpolnjevanja te obveznosti izrecno soglaša, da avtonomna pokrajina Bolzano, to je subjekt, ki financira plačilo, prejme vračilo v višini do 70 % izplačanih sredstev, skupaj z zakonskimi obrestmi, izračunanimi od datuma, ko je upravni organ izvedel posamezna plačila?
SL Uradni list Evropske unije C 383/2

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Novara (Italija) 4. julija 2016 – Bruno Dell’Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia

(Zadeva C-370/16)

(2016/C 383/02)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Novara

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bruno Dell’Acqua

Toženi stranki: Eurocom Srl, Regione Lombardia

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišče Evropske unije naj odloči, ali je potrebno predhodno dovoljenje v smislu člena 1, drugi stavek, Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije (UL C 310/261, 16.12.2004), če v postopku izvršbe pri tretjih osebah zasežena sredstva niso več pri Evropski komisiji, temveč so bila že prenesena na nacionalne plačilne agencije.
3.

Če se za takšno osebo (analogno) ne uporabi niti člen 23 niti člen 24 Uredbe Dublin III (drugo vprašanje, točka c)): ali so zaradi izpodbijane odločitve o predaji do odločitve o pritožbi zoper to odločbo mogoče nadaljnje predaje v prvotno odgovorno državo članico (tukaj: Italijo) in ostane ta država članica ne glede na vložitev nadaljnjih zahtev za ponovni sprejem brez upoštevanja rokov iz člena 23(3) ali člena 24(2) Uredbe Dublin III in ne glede na roke za predajo na podlagi člena 29(1) in (2) Uredbe Dublin III zavezana sprejeti državljane tretjih držav?
Kršitev člena 76 (2) Uredbe o znamki Skupnosti

Oba ugovora, ki ju je podala družba KENZO S.A., temeljita na členu 8(5) Uredbe o znamki Skupnosti (1). V obeh zadevah je odbor za pritožbe v utemeljitev trditev o ugledu upošteval dokaze, ki jo je vložnik ugovora podal pred oddelkov za ugovore, zato da bi dokazal resno in dejansko uporabo znamke. Ni sporno, da so bili zadevni dokumenti predloženi po poteku roka za predložitev dokazov glede obstoja, veljavnosti in obsega varstva prejšnjih pravic iz pravila 19 (1) Izvedbene uredbe. Iz pravil 19(1), (2) in 20(1) Izvedbene uredbe (2) je razvidno, da je treba ugovor na podlagi člena 8(5) zavrniti, če vložnik ugovora ne dokaže ugleda prejšnje znamke v roku, ki ga določi EUIPO. Vendar pa je Splošno sodišče ugotovilo, da ima EUIPO diskrecijo glede tega ali je treba zadevne dokaze upoštevati v zvezi z utemeljitvijo trditve o obstoju ugleda znamke in da je odbor za pritožbe upošteval in izvrševal svojo diskrecijo in podal ustrezno obrazložitev za upoštevanje teh dokazov. Pritožnik pa meni, da je pri presoji Splošnega sodišča, ki odboru za pritožbe priznava diskrecijo, podana napačna uporaba prava in pomeni kršitev pravil 19(1), (2) in 20(1) Izvedbene uredbe.

Pritožnik je seznanjen s tem, da druge stranke v postopku trdijo, da je treba dopustnost dokumentov, ki so predloženi v utemeljitev trditve obstoja ugleda, presojati na podlagi pravila št. 50(1)(iii) Izvedbene uredbe, kot posebnega procesnega pravila pred odborom za pritožbe, in ne na podlagi pravila 20(1) te uredbe.

Tudi če bi bilo na diskrecijo odbora za pritožbe mogoče sklepati na podlagi pravila 50(1)(iii) Izvedbene uredbe, naj bi odbor za pritožbe to diskrecijo napačno izvrševal, Splošno sodišče pa naj bi napačno uporabilo člen 76(2) s tem, da je za presojo odbora za pritožbe grede nerazdružljive zveze med dokazom o resni in dejanski uporabi in dokazom obstoja ugleda štelo, da pomeni pravilno izvrševanje diskrecije tega odbora. Odbor za pritožbe naj ne bi določil niti obsega svoje diskrecije, torej ali treba v tej zadevi diskrecijo izvrševati restriktivno ali ne. Če bi odbor za pritožbe svojo diskrecijo izvrševal pravilno, bi moral priznati, da je treba diskrecijo v skladu s sodbo Rintisch (C-120/12 P, Bernhard Rintisch/UUNT) izvrševati restriktivno. V konkretnih okoliščinah, bi bil edini način za pravilno izvrševanje diskrecije neupoštevanje dokumentov v utemeljitev trditve o obstoju ugleda. Splošno sodišče naj bi prezrlo dejstvo, da je odbor za pritožbe napačno določil obseg svoje diskrecije in ni uporabil svoje diskrecije v tem obsegu, s tem pa je kršil člen 76(2) Uredbe o znamki Skupnosti.