SKLEP SODIŠČA PRVE STOPNJE (peti senat)

z dne 8. junija 2005( )

„Ničnostna tožba – Dostop do dokumentov – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Brezpredmetna tožba“

V zadevi T-151/03,

Nuova Agricast Srl, s sedežem v Cerignoli (Italija), ki jo zastopa M. Calabrese, odvetnik,

tožeča stranka,

proti

Komisiji Evropskih skupnosti, ki jo zastopata V. Di Bucci in P. Aalto, zastopnika, skupaj z A. Abatejem, odvetnikom, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

tožena stranka,

ob intervenciji

Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska, ki ga je najprej zastopal K. Manji, nato C. Jackson, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,

intervenient,

zaradi predloga za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen dostop do dokumenta iz države članice,

SODIŠČE PRVE STOPNJE EVROPSKIH SKUPNOSTI (peti senat),

v sestavi M. Vilaras, predsednik, F. Dehousse in D. Šváby, sodnika,

sodni tajnik: H. Jung,

sprejema naslednji

Sklep

Dejansko stanje

1 Tožeča stranka je z dopisom z dne 17. marca 2003, ki ga je Komisija evidentirala 20. marca 2003, na podlagi Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43) zaprosila za dostop do dopisa, s katerim so italijanski organi zavrnili razkritje korespondence, poslane Komisiji, preden je zadnjenavedena 12. julija 2000 sprejela odločbo, v kateri je po predhodni preučitvi ugotovila, da je program državne pomoči združljiv s skupnim trgom (državna pomoč N 715/99 – Italija (SG 2000 D/105754)) (v nadaljevanju: odločba z dne 12. julija 2000), pri čemer je bila ta korespondenca sama predmet prve prošnje za dostop, zavrnitev katere je tožeča stranka izpodbijala v okviru zadeve T‑139/03.

2 Komisija je z dopisom z dne 27. marca 2003 pozvala italijanske organe, naj se opredelijo glede morebitnega posredovanja dokumenta, na katerega se nanaša zgoraj navedena prošnja, tožeči stranki.

3 Komisija je 28. marca 2003 pisno obvestila tožečo stranko o posvetovanju, ki je bilo opravljeno z italijanskimi organi na podlagi člena 4(4) Uredbe št. 1049/2001 o morebitnem razkritju zaprošenega dokumenta. Ta dopis, poslan po navadni pošti, naj bi tožeča stranka prejela 14. aprila 2003.

4 Komisija je z dopisom z dne 16. aprila 2003 obvestila tožečo stranko, da so italijanski organi nasprotovali posredovanju zaprošenega dokumenta in da torej njeni prošnji za dostop ni mogoče ugoditi. Ta dopis, poslan po navadni pošti, naj bi tožeča stranka prejela 2. maja 2003.

5 Tožeča stranka je 23. aprila 2003 na generalnega sekretarja Komisije naslovila potrdilno prošnjo za dostop v skladu s členom 7(2) Uredbe št. 1049/2001. Komisija je to prošnjo evidentirala 24. aprila 2003.

6 Komisija je s telefaksom z dne 24. aprila 2003, naslovljenim na tožečo stranko, to obvestila, da glede na odgovor, ki ga je dala pristojna služba Generalnega direktorata za konkurenco 16. aprila 2003, potrdilno prošnjo šteje za brezpredmetno. K temu telefaksu je bila priložena kopija dopisa Komisije z dne 16. aprila 2003.

Postopek in predlogi strank

7 Tožeča stranka je 6. maja 2003 v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vložila to tožbo. Tožeča stranka je z ločenim aktom z istega dne na podlagi člena 76a Poslovnika Sodišča prve stopnje vložila predlog za odločanje po hitrem postopku, ki je bil zavrnjen s sklepom z dne 12. junija 2003.

8 Tožeča stranka je z ločenim aktom, ki je bil v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vložen 16. junija 2003, uveljavljala ugovor nedopustnosti na podlagi člena 114 Poslovnika.

9 Tožeča stranka je svoja stališča do tega ugovora predložila 16. julija 2003 in Sodišču prve stopnje predlagala, naj na podlagi ukrepov procesnega vodstva „umakne“ Prilogo A.9 k tožbi ‑ ki je bila zajeta v dopisu, s katerim so italijanski organi zavrnili razkritje korespondence, poslane Komisiji pred sprejetjem odločbe z dne 12. julija 2000, in ki je predmet prošnje za dostop z dne 17. marca 2003 ‑ ali naj „podredno, ugotovi zaupno naravo“ navedene priloge „v zvezi s tožečo stranko (Nuova Agricast srl), čeprav je bil dokument predložen zaradi njenega zagovornika“.

10 Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska je v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 12. avgusta 2003 vložilo predlog za intervencijo v tem postopku v podporo predlogom tožene stranke.

11 Tožeča stranka je z dopisom, ki je bil v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vložen 22. septembra 2003, vložila predlog za zaupno obravnavanje nekaterih prilog k tožbi.

12 Sodišče prve stopnje je na podlagi ukrepov procesnega vodstva z dopisom z dne 19. novembra 2003 pozvalo Komisijo, naj natančno opredeli datume vročitve in evidentiranja nekaterih dopisov, da bi preverilo potek upravnega postopka; Komisija je to zahtevo izpolnila z dopisom z dne 3. decembra 2003.

13 Predsednik četrtega senata Sodišča prve stopnje je s sklepom z dne 5. marca 2004 ugovor nedopustnosti združil z odločanjem o glavni stvari, dopustil intervencijo Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska in v skladu s predlogom tožeče stranke odredil, naj se intervenientu posreduje nezaupna različica postopkovnih aktov. Intervenient se je z dopisom, ki je bil v vpisnik v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje vpisan 6. decembra 2004, odpovedal vložitvi vloge.

14 Tožeča stranka v tožbi predlaga Sodišču prve stopnje, naj:

– dopis Komisije z dne 27. marca 2003 razglasi za ničnega;

– telefaks Komisije z dne 16. aprila 2003 razglasi za ničnega;

– telefaks Komisije z dne 24. aprila 2003 v zvezi z „neobstojem odgovora“ na potrdilno prošnjo za dostop in ga je mogoče enačiti z zavrnitvijo dostopa, razglasi za ničnega;

– Komisiji naloži plačilo stroškov.

15 Komisija v odgovoru na tožbo predlaga Sodišču prve stopnje, naj:

– tožbo razglasi za nedopustno;

– podredno, tožbo zavrne, ker je očitno brez podlage;

– podredno, samo tožbo zavrne kot neutemeljeno;

– tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

16 Tožeča stranka je v repliki odstopila od svoje tožbe v delu, ki se nanaša na razglasitev ničnosti dopisa Komisije z dne 16. aprila 2003. Vendar pa je glede na dopis Komisije z dne 3. decembra 2003 ohranila svoje predloge za razglasitev ničnosti dopisa Komisije z dne 27. marca 2003 in implicitne zavrnitve potrdilne prošnje za dostop, ki naj bi se zgodila 19. maja 2003 in jo je Komisija v svojem odgovoru na tožbo obrazložila z vztrajnim zavračanjem italijanskih organov, da razkrijejo zaprošene dokumente. Tožeča stranka je na podlagi ukrepov procesnega vodstva umaknila svoj predlog za umik ali zaupno obravnavanje Priloge A.9 k tožbi in zaprosila za združitev zadev T‑151/03, T‑287/03, T‑295/03, T‑297/03, T‑298/03 in T‑299/03.

17 Komisija v dupliki predlaga Sodišču prve stopnje, naj:

– ugotovi, da se tožeča stranka odpoveduje izpodbijanju dopisa Komisije z dne 16. aprila 2003, zaradi česar postane tožba nična;

– po potrebi zavrže oziroma zavrne tožbo zoper implicitno zavrnitev, ki naj bi se zgodila 19. maja 2003, kot nedopustno in/ali neutemeljeno;

– „potrdi“ predloge iz odgovora na tožbo.

18 Komisija med drugim predlaga Sodišču prve stopnje, naj odredi, da se iz spisa črtajo „nespoštljivi izrazi“, ki jih vsebujeta opombi v repliki, in podpira predlog združitve zadev T‑151/03, T‑287/03, T‑295/03, T‑297/03, T‑298/03 in T‑299/03.

19 Tožeča stranka in Komisija sta z dopisoma, vloženima v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 31. januarja 2005 oziroma 4. februarja 2005, odgovorili na vprašanje Sodišča prve stopnje, s katerim ju je pozvalo, naj predložita svoja stališča v zvezi s sklepi, ki jih je treba za nadaljnji postopek v obravnavani zadevi izpeljati iz sodbe Sodišča prve stopnje z dne 30. novembra 2004 v zadevi IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds proti Komisiji (T‑168/02, Recueil, str. II-4135, v nadaljevanju: sodba IFAW).

20 Tožeča stranka navaja, da bo Sodišče prve stopnje na podlagi sodbe IFAW tožbo „štelo“:

– za očitno nedopustno v delu, v katerem se nanaša na izpodbijanje akta, s katerim se je Komisija posvetovala z italijanskimi organi;

– za očitno neutemeljeno v delu, v katerem se nanaša na izpodbijanje zavrnitve dostopa do zadevnega dokumenta in temelji na kršitvi člena 4(5) Uredbe št. 1049/2001.

21 Tožeča stranka dodaja, da „je zelo verjetno, da bo enaka usoda doletela tožbo v delu, v katerem se nanaša na izpodbijanje zavrnitve dostopa do zadevnega dokumenta in temelji na kršitvi pravic do obrambe“. Tožeča stranka zahteva uporabo člena 87(3) Poslovnika.

22 Komisija meni, da je ob upoštevanju rešitve, ki jo je Sodišče prve stopnje uporabilo v sodbi IFAW, in nasprotovanja razkritju zaprošenih dokumentov, ki so ga v obravnavani zadevi izrazili italijanski organi, potrjeno, da je tožba neutemeljena. Komisija Sodišču prve stopnje predlaga, naj tožbo s sklepom zavrže kot očitno nedopustno ali vsekakor zavrne kot očitno neutemeljeno.

Pravno stanje

23 Na podlagi člena 113 Poslovnika lahko Sodišče prve stopnje, ki odloča v skladu s členom 114(3) in (4) navedenega poslovnika, vedno po uradni dolžnosti preizkusi, ali so izpolnjene procesne predpostavke javnega reda.

24 V tem primeru je Sodišče prve stopnje ocenilo, da je dovolj seznanjeno z elementi spisa, da odloči o tej tožbi brez uvedbe ustnega postopka.

25 V zvezi s tem Sodišče prve stopnje ugotavlja, da se dopis z dne 17. februarja 2003, s katerim so italijanski organi izrazili svoje nasprotovanje razkritju korespondence in ga poslali Komisiji v okviru preučitve programa pomoči N 715/99, ki je bil predmet prošnje za dostop, ki jo je tožeča stranka vložila 17. marca 2003, nahaja v Prilogi A. 9 k tožbi.

26 Odvetnik tožeče stranke v tožbi navaja, da je zadevni dokument dobil v okviru postopka v zvezi z zadevo T‑76/02, v kateri je bila izrečena sodba Sodišča prve stopnje z dne 17. septembra 2003 v zadevi Messina proti Komisiji (Recueil, str. II‑3203). Trdi, da ga v skladu s svojimi obveznostmi poklicne etike ni posredoval tožeči stranki, a na podlagi teh istih obveznosti, ki so opredeljene v členu 9 kodeksa poklicne etike, ki velja za italijanske odvetnike, ni mogoče, da zadevnega dokumenta v tem postopku ne bi uporabil.

27 Poleg tega naj med stranko in njenim odvetnikom ne bi obstajala enaka podobnost, kot obstaja med zastopnikom in osebo, ki jo zastopa.

28 Najprej je treba poudariti, da mora v skladu s členom 19 Statuta Sodišča, ki se za postopek pred Sodiščem prve stopnje uporablja v skladu s členom 53 navedenega statuta, stranke, ki niso države članice, institucije, države podpisnice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in Nadzorni organ EFTA, naveden v tem sporazumu, zastopati odvetnik.

29 Zastopanje pred sodišči pomeni, da oseba v imenu in na račun druge osebe sproži postopek pred sodiščem, pri čemer pravni učinki postopka nastanejo v korist ali breme zadnjenavedene. Zastopnik, v tem primeru odvetnik, ima zgolj vlogo posrednika v korist zastopane osebe, ki je glede na sodišče edina stranka v postopku.

30 V teh okoliščinah Sodišče prve stopnje ne more sprejeti izjav odvetnika tožeče stranke, da je v bistvu zadevni dokument predložil osebno in brez vednosti svojega pooblastitelja.

31 Ugotoviti je treba, da je v tem primeru družba Nuova Agricast, ki jo ustrezno zastopa njen odvetnik, pravilno vložila tožbo in priloge k njej na Sodišče prve stopnje in da je navedena tožeča stranka predložila različne dokaze, med katerimi je dopis italijanskih organov z dne 17. februarja 2003, predmet prošnje za dostop z dne 17. marca 2003.

32 Nato je treba poudariti, da Sodišče prve stopnje v tem postopku ni dolžno preučiti, ali je odvetnik tožeče stranke upošteval nacionalna pravila poklicne etike v zvezi z vključitvijo zadevnega dokumenta med priloge k tožbi.

33 Ugotoviti je torej treba, da si tožeča stranka s to tožbo prizadeva dobiti dostop do dokumenta, ki ga že ima.

34 Zato je očitno, da je tožba, ki jo je vložila družba Nuova Agricast, brezpredmetna, ker je bila po mnenju tožeče stranke prošnja za dostop utemeljena s potrebo dobiti dokaz o obstoju nasprotovanja nacionalnih organov razkritju korespondence, ki so jo poslali Komisiji pred sprejetjem odločbe z dne 12. julija 2000 in je bila predmet prve prošnje za dostop tožeče stranke.

35 Poleg tega v teh okoliščinah ni treba ugoditi predlogoma za ukrepe procesnega vodstva, ki sta ju vložili tožeča stranka in Komisija, saj sta navedena predloga glede na sedanje stanje brez pomena za rešitev spora (sodba Sodišča prve stopnje z dne 25. junija 2002 v zadevi British American Tobacco (Investments) proti Komisiji, T‑311/00, Recueil, str. II‑2781, točka 50) ali sta postala brezpredmetna.

Stroški

36 V skladu s členom 87(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Vendar pa lahko Sodišče prve stopnje v skladu z odstavkom 3 istega člena v izjemnih okoliščinah odloči, da vsaka stranka nosi svoje stroške.

37 Tožeča stranka v dopisu z dne 31. januarja 2005 Sodišču prve stopnje predlaga, naj v obravnavani zadevi uporabi člen 87(3) Poslovnika, pri čemer se sklicuje na posebno naravo veljavne zakonodaje, ki bi bila lahko predmet napačne razlage, kot naj bi to priznala Komisija in naj bi bilo potrjeno z odločbo evropskega varuha človekovih pravic.

38 Zadostuje ugotovitev, da zavrnitev te tožbe ne temelji na razlagi določene določbe veljavne zakonodaje, ampak na sami ugotovitvi neobstoja predmeta navedene tožbe, in da je torej treba odločiti, da bo tožeča stranka nosila svoje stroške in stroške Komisije v okviru tega postopka.

Iz teh razlogov je

SODIŠČE PRVE STOPNJE (peti senat)

sklenilo:

1) Tožba se zavrne.

2) Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške Komisije.

V Luxembourgu, 8. junija 2005.

Sodni tajnik Predsednik