Zadeva T‑265/12

Schenker Ltd

proti

Evropski komisiji

„Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Storitve mednarodne zračne špedicije — Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU — Določanje cen — Dodatne dajatve in mehanizmi za določanje cen, ki vplivajo na končno ceno — Dokazi, vsebovani v prošnji za imuniteto — Varstvo zaupnosti komunikacije med odvetniki in strankami — Poklicni standardi v zvezi z obveznostjo lojalnosti in prepovedjo dvojnega zastopanja — Fiduciarne obveznosti — Vpliv na trgovino med državami članicami — Odgovornost za kršitveno ravnanje — Izbira družb — Globe — Sorazmernost — Teža kršitve — Olajševalne okoliščine — Enako obravnavanje — Sodelovanje — Poravnava — Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 29. februarja 2016

(člena 101 PDEU in 102 PDEU; uredbi Komisije št. 773/2004, člen 10a(1), in št. 622/2008, uvodna izjava 4; Obvestilo Komisije 2008/C 167/01)

Konkurenca — Globe — Znesek — Določitev — Merila — Nenaložitev ali znižanje globe v zameno za sodelovanje obdolženega podjetja — Dodelitev pogojne imunitete pred globami — Zahteva — Zahteva, da predloženi podatki Komisiji omogočijo, da si ustvari podrobno in natančno predstavo o naravi in obsegu domnevnega omejevalnega sporazuma — Neobstoj — Zahteva, da podatki omogočijo izvedbo usmerjenega pregleda v zvezi z domnevno kršitvijo

Konkurenca — Upravni postopek — Spoštovanje pravice do obrambe — Vpogled v spis — Obseg — Zavrnitev posredovanja dokumenta — Posledice — Nujnost razlikovanja med obremenilnimi in razbremenilnimi dokumenti glede dokaznega bremena, ki ga nosi zadevno podjetje

(člen 101 PDEU; uredbi Sveta št. 17 in št. 141, tretja uvodna izjava in člen 1)

Konkurenca — Upravni postopek — Preiskovalna pooblastila Komisije — Pravica, da se zahteva predložitev komunikacije med odvetnikom in stranko — Meje — Varstvo zaupnosti take komunikacije — Obseg

Glej besedilo odločbe. (glej točke od 31 do 34.)

Glej besedilo odločbe. (glej točke od 40 do 42.)

Glej besedilo odločbe. (glej točki 45 in 46.)

V pravu Unije ni določb, ki bi določale, da Komisija ni upravičena uporabljati informacij in dokazov, ki ji jih je predložilo podjetje v prošnji za imuniteto, če je odvetnik, ki je tej družbi svetoval, kršil prepoved dvojnega zastopanja ali obveznost lojalnosti do prejšnjih strank, ki so sodelovale pri omejevalnem sporazumu. Vendar pa mora Komisija temeljne pravice in splošna načela prava Unije spoštovati tudi v predhodni fazi preiskave in pridobivanja informacij. Čeprav bi predpostavljali, da je treba pravila poklicne etike, ki se nanašajo na prepoved dvojnega zastopanja in obveznost lojalnosti, šteti za izraz skupnih splošnih načel, ki jih je treba v postopku pred Komisijo upoštevati, in da ravnanje zadevnega odvetnika ni bilo v skladu s temi pravili, Komisija z ugotovitvijo, da je upravičena uporabiti informacije in dokaze, vsebovane v prošnji za imuniteto, ne stori napake, če so bile vse te informacije in dokazi družbi, ki je vložila prošnjo za imuniteto, na voljo ne glede na odvetnikovo kršitev poklicne skrivnosti v razmerju do ene od njegovih bivših strank. Poleg tega podjetje nima obveznosti, da si pri pripravi in vložitvi prošnje za imuniteto pomaga z odvetnikom ali da ga ta zastopa. Nazadnje, odvetnikova kršitev nacionalnih pravil poklicne etike, ki zanj veljajo, se lahko sankcionira na podlagi nacionalnega prava. (Glej točke 48, 52, 53, 55 in 56.)

Da bi bilo ravnanje podjetja izvzeto s področja uporabe Uredbe št. 17 na podlagi člena 1 Uredbe št. 141 o izvzetju prevoza iz uporabe Uredbe Sveta št. 17, mora biti njegov cilj ali posledica omejevanje konkurence na trgu prevoza. V skladu s tretjo uvodno izjavo navedene uredbe so na podlagi tega člena izvzeta samo ravnanja, ki se nanašajo neposredno na opravljanje prevoznih storitev. Poleg tega za ravnanje podjetja, ki se ne nanaša na sam zračni prevoz, ampak na njegov nabavni ali prodajni trg, ni mogoče šteti, da se nanaša neposredno na opravljanje prevoznih storitev in torej ni izvzeto na podlagi člena 1 Uredbe št. 141. Poleg tega člen 1 Uredbe št. 141 ne izvzema vseh dejavnosti podjetja zgolj zato, ker se del teh dejavnosti nanaša na storitve v zračnem prometu. Zato, čeprav podjetje povprašuje za prevoznimi storitvami na nabavnem trgu, njegove dejavnosti na prodajnem trgu, ki se ne nanašajo neposredno na prevozne storitve, na podlagi navedenega člena niso izvzete. (Glej točke 77, 78 in 81.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 141 do 143.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 151.)

Kadar družba krši pravila o konkurenci, mora v skladu z načelom osebne odgovornosti za to kršitev odgovarjati sama. Vendar načelo osebne odgovornosti ne nasprotuje temu, da se v nekaterih primerih gospodarski naslednik družbe šteje za odgovornega za ravnanje te družbe. Tako je gospodarskega naslednika pravnega subjekta, ki je odgovoren za kršitev konkurenčnega prava Unije, mogoče šteti za odgovornega, kadar je ta subjekt prenehal obstajati v času sprejetja sklepa Komisije. Dalje, kadar družba, odgovorna za kršitev konkurenčnega prava, prenese gospodarsko dejavnost na zadevnem trgu na drugo družbo v času, ko sta ti dve družbi del istega podjetja, je mogoče družbo, na katero je bila prenesena dejavnost, šteti za odgovorno na podlagi strukturne povezanosti med tema družbama. V obeh primerih je naložitev odgovornosti gospodarskemu nasledniku utemeljena za učinkovito izvedbo pravil o konkurenci. Če Komisija ne bi imela take možnosti, bi se namreč podjetja lahko preprosto izognila sankcijam s prestrukturiranjem, prenosom ali drugimi pravnimi ali organizacijskimi spremembami. Cilj kaznovanja ravnanj, ki so v nasprotju s pravili o konkurenci, in preprečevanja njihovega ponavljanja z odvračalnimi sankcijami bi bil tako ogrožen. (Glej točke od 189 do 193.)

Komisija lahko na podlagi člena 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 podjetjem z odločbo naloži globe, kadar naklepno ali iz malomarnosti kršijo člen 101 PDEU. Ta določba se nanaša le na možnost sankcioniranja družb, vendar ne določa pravnih subjektov, ki jim je mogoče naložiti globo. Komisija ima torej diskrecijsko pravico glede izbire pravnih subjektov, ki jim lahko naloži sankcijo za kršitev konkurenčnega prava Unije. Pri izvrševanju te diskrecijske pravice pa Komisija ni popolnoma prosta. Med drugim mora upoštevati splošna pravna načela prava Unije in temeljne pravice, ki so zagotovljene na ravni Unije. Tako mora Komisija, kadar v okviru svoje preiskave odloči, da ne bo naložila globe določeni vrsti pravnih subjektov, ki bi lahko bili del podjetja, ki je storilo kršitev, med drugim, spoštovati načelo enakega obravnavanja. Iz tega je razvidno, da ne le da merila, ki jih je Komisija vzpostavila za razlikovanje med pravnimi subjekti, ki jim nalaga globo, in tistimi, v zvezi s katerimi se odloči, da jim globe ne naloži, ne smejo biti samovoljna, ampak jih je treba tudi uporabiti enotno. Komisija se lahko tako odloči, da glob ne bo naložila nekdanjim matičnim družbam hčerinskih družb, ki so bile udeležene pri kršitvi konkurenčnih pravil. Tak pristop je zajet z diskrecijsko pravico, ki jo ima Komisija. V okviru te pravice lahko namreč upošteva dejstvo, da bi lahko pristop, ki se nanaša na sankcioniranje vseh pravnih subjektov, ki jih je mogoče šteti za odgovorne za kršitev, znatno otežil njene preiskave. Komisija torej ne prekorači svoje diskrecijske pravice, če se odloči, da bo sankcije naložila le družbam, ki so neposredno vpletene v kršitev, in njihovim sedanjim matičnim družbam, ki jih je mogoče šteti za odgovorne za njihova ravnanja, ne pa njihovim nekdanjim matičnim družbam. (Glej točke od 211 do 214, 216, 217 in 219.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 229 do 231 in od 424 do 428.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 244 do 248 in 276.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točki 251 in 252.)

V skladu s točko 13 Smernic o načinu določanja glob v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 Komisija opredeli vrednost prodaje blaga ali storitev, neposredno ali posredno povezanih s kršitvijo. V primeru omejevalnega sporazuma v sektorju storitev mednarodne zračne špedicije v zvezi z novim izvoznim sistemom, ki se nanaša na špedicijske storitve v obliki paketa storitev, pa Komisija ne prekorači omejitev, ki si jih je določila v točki 13 smernic, s tem ko upošteva vrednost prodaj, ustvarjenih z zagotavljanjem špedicijskih storitev v obliki paketa storitev, in ne le vrednosti prodaj, ustvarjenih s storitvami skladiščenja v novem izvoznem sistemu. (Glej točko 256.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke 267, 268 in 270.)

Obstoja omejevalnega sporazuma v zvezi z nabavnim trgom trga, na katerega se nanaša kršitev, zaradi katere je naložena globa, ni mogoče šteti za okoliščino, na podlagi katere je Komisija zavezana odstopiti od splošne metodologije, določene v točki 13 Smernic o načinu določanja glob v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003. Treba je namreč spomniti, da je uporaba merila vrednosti prodaje kot izhodiščne točke za izračun zneska glob, med drugim, utemeljena na podlagi dejstva, da delež celotnega prometa od prodaje proizvodov, ki so predmet kršitve, lahko najbolje odraža gospodarski pomen te kršitve in da gre za objektivno merilo, ki ga je enostavno uporabiti. Posledica pristopa, v skladu s katerim bi morala Komisija zaradi obstoja nezakonitega omejevalnega sporazuma, ki se nanaša na nabavni trg, prilagoditi vrednost prodaje, ustvarjene v zvezi s kršitvijo, ki se nanaša na nabavni trg, bi bila, da bi bil dejavnik negotovosti vključen že v prvi fazi izračuna zneska glob. Prvič, znesek odbitkov, ki bi se izvedli, bi bilo običajno težko določiti. Drugič, da bi se spoštovalo načelo enakega obravnavanja, bi bilo treba odbitke izvesti ne le v primeru, v katerem bi se omejevalni sporazum nanašal na nabavni trg, ampak tudi na splošno v vseh primerih, v katerih bi lahko dejavniki, za katere je treba šteti, da so v nasprotju s pravom Unije, neposredno ali posredno vplivali na cene zadevnih proizvodov in storitev. Tretjič, zaradi takega pristopa bi nastalo tveganje, da bi se osnova za izračun zneska globe po sprejetju sklepa Komisije izpodbijala v okoliščinah, v katerih bi bili dejavniki, ki bi lahko neposredno ali posredno vplivali na cene vhodnih storitev, odkriti po tem datumu. Tak pristop bi torej spodbujal neskončne in nerešljive spore, vključno s trditvami o diskriminaciji. (Glej točke 276, 278 in 280.)

Vrednost prodaje se uporabi kot približek vrednosti za gospodarski pomen kršitve, ne le, ker lahko najboljše odraža gospodarski pomen te kršitve in prispevek vsakega podjetja, ki je sodelovalo pri kršitvi, ampak tudi ker gre za objektivno merilo, ki ga je enostavno uporabiti. Zaradi zadnjenavedene lastnosti vrednosti prodaje je za podjetja ravnanje Komisije bolj predvidljivo in jim omogoča, da ocenijo višino zneska globe, ki se jim lahko naloži, če se odločijo sodelovati pri nezakonitem omejevalnem sporazumu. Z uporabo merila vrednosti prodaje iz točke 13 Smernic o načinu določanja glob v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 se torej želi doseči, med drugim, cilj splošnega odvračanja. Nič pa ne nasprotuje temu, da Komisija pri nalogi nadzora spoštovanja konkurenčnega prava Unije, ki jo ima na podlagi Pogodbe, ko določa splošno metodologijo za določanje zneska glob, uresničuje cilj splošne preprečitve. (Glej točko 291.)

V točki 29 Smernic o načinu določanja glob v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003 je določen neizčrpen seznam olajševalnih okoliščin, na podlagi katerih je mogoče pod določenimi pogoji znižati osnovni znesek globe. Če kršitev stori več podjetij, je treba preučiti relativno težo sodelovanja pri kršitvi vsakega od teh podjetij, da se ugotovi, ali zanje obstajajo oteževalne ali olajševalne okoliščine. Vendar pa obstoja omejevalnega sporazuma, ki se nanaša na nabavni trg, ni mogoče povezati z eno od olajševalnih okoliščin, ki so izrecno navedene v točki 29 Smernic. (Glej točke od 317 do 319.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 326 do 329 in 431.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točke od 341 do 345.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 361.)

Glej besedilo odločbe. (Glej točko 362.)

Komisija ob prejetju prošnje za imuniteto v smislu točke 8(a) Obvestila o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah za zadevni omejevalni sporazum še ni vedela. Zato, kot je navedeno v opombi št. 1 k točki 8(a) tega obvestila, mora presojo izvesti pred prejemom prošnje za imuniteto, in sicer izključno na podlagi narave in kakovosti podatkov, ki jih predloži podjetje. To obvestilo torej ne nasprotuje temu, da Komisija podjetju odobri pogojno imuniteto, čeprav ji podatki, ki jih je predložilo to podjetje, še ne omogočajo, da bi si ustvarila podrobno in natančno predstavo o naravi in obsegu domnevnega omejevalnega sporazuma. Po eni strani, čeprav točka 9(a) tega obvestila zahteva, da mora podjetje, ki je vložilo prošnjo za imuniteto, Komisiji predložiti podroben opis, med drugim, domnevnega omejevalnega sporazuma in njegovega geografskega obsega ter navedbe o njegovi vsebini, ta obveznost velja le, če so podjetju v času predložitve prošnje znane. Po drugi strani ima sodelovanje podjetja pri odkritju omejevalnega sporazuma, za katerega Komisija še ni vedela, pomembno vrednost, s katero je mogoče upravičiti imuniteto pred globo. Cilj točk 8(a) in 18 omenjenega obvestila je namreč olajšati odkrivanje kršitev, za katere Komisija ne ve in ki ne bi bile odkrite, če podjetje, ki je vložilo prošnjo za imuniteto, ne bi predložilo dokazov. Zato točke 8(a), 9 in 18 tega obvestila ne zahtevajo, da so elementi, ki jih je predložilo podjetje, podatki in dokazi, ki se nanašajo samo na kršitve, ki jih Komisija ugotovi ob koncu upravnega postopka. Zadostuje, da ji ti elementi omogočajo izvedbo usmerjenega pregleda v zvezi z domnevno kršitvijo, ki zajema eno ali več kršitev, ki jih je ugotovila ob koncu upravnega postopka. (Glej točke od 368 do 371.)