Zbi rka odločb sodne pr akse  
Zadeva C-3 6 7 / 1 5  
Stowar zyszenie „Oławska Telewizja Kablowa“  
proti  
Stowar zyszenie Filmowców Polskic h  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, 
ki ga je vložilo Sąd Najw yższy) 
„Predhodno odločanje – Direktiva 2004 /48/ES – Člen 13 – Intelektualna in industrijska lastnina – 
Kršitev – Izračun odškodnine – Ureditev države članice – Dvakratni znesek nadomestil, ki bi jih bilo 
treba običajno plačati“ 
Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 25. januarja 2017 
Približevanje zakonodaj — Uveljavljanje pravic intelektualne lastnine — Direktiva 2004 /48 — Ukrepi, 
postopki in pravna sredstva — Dodelitev odškodnine — Nacionalna ureditev, ki brez dokaza o dejansko 
nastali škodi, določa plačilo zneska, ki ustreza dvakratnemu znesku primernega nadomestila, ki bi ga 
bilo treba plačati na podlagi licence za uporabo zadevnega dela — Dopustnost 
(Direktiva 2004 /48 Evropskega parlamenta in Sveta, uvodna izjava 26 in členi 13(1), alinea 2, točka (b)) 
Člen 13 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004 /48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju 
pravic intelektualne lastnine je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakono daji, kakršna se 
obravnava v postopku v glavni stvari, ki določa, da lahko imetnik kršene pravice intelektualne lastnine 
od osebe, ki je storila to kršitev, zahteva ali povračilo utrpljene škode ob upoštevanju vseh ustreznih 
vidikov obravnavanega primera ali, ne da bi moral ta imetnik dokazati dejansko škodo, plačilo zneska, 
ki ustreza dvakratnemu znesku primernega nadomestila, ki bi ga bilo treba plačati za dovoljenje za 
uporabo zadevnega dela. 
Te razlage ne omaje dejstvo, prvič,daodškodnina, ki se izračuna na podlagi dvakratnega zneska 
hipotetičnega nadomestila ni natančno sorazmerna s škodo, ki jo je oškodovana stranka dejansko 
utrpela. Ta značilnost je namreč neločljivo povezana s kakršno koli pavšalno odškodnino, podobno 
kot velja za odškodnino, izrecno določeno v členu 13(1), drugi pododstavek, točka (b), Direktive 
2004 /48. 
Drugič, navedene razlage prav tako ne omaje dejstvo, da namen Direktive 2004 /48, kot to izhaja iz 
njene uvodne izjave 26, ni uvedba obveznosti, da se predvidijo kaznovalne odškodnine. Namreč, po eni 
strani, v nasprotju s tem, kar se zdi, da meni predložitveno sodišče, tega, da Direktiva 2004 /48 ne 
zajema obveznosti držav članic, da določijo „kaznovalno“ odškodnino, ni mogoče razlagati kot 
prepoved uvedbe takšnega ukrepa. Po drugi strani in ne da bi bilo treba odločiti o vprašanju, ali bi 
bila uvedba „kaznovalnih“ odškodnin v nasprotju s členom 13 Direktive 2004 /48 ali ne, ni razvidno, da 
bi določba, ki se uporablja v postopku v glavni stvari, zajemala obveznost plačila takšnih odškodnin. 
SL 
ECLI:EU:C:2017 :36 1 
POVZETEK – ZADEVA C-367/15  
STOWARZYSZENIE OŁAWSKA TELEWIZJA KABLOWA  
Nazadnje, tretjič, kar zadeva trditev, da oškodovani stranki, v delu, v katerem bi lahko izračunala 
odškodnino na podlagi dvakratnega zneska hipotetičnega nadomestila, ne bi bilo več treba dokazati 
vzročne zveze med dejanjem, s katerim je bila kršena avtorska pravica, in nastalo škodo, je treba 
ugotoviti, da ta trditev temelji na preveč restriktivni razlagi pojma „vzročnost“, v skladu s katero bi 
moral imetnik kršene pravice dokazati vzročno zvezo med tem dejanjem in ne zgolj nastalo škodo, 
temve č tudi natančnim zneskom te škode. Takšna razlaga pa ni združljiva z idejo pavšalne odškodnine 
in zato s členom 13(1), drugi pododstavek, točka (b), Direktive 2004 /48, ki dovoljuje tovrstno 
odškodnino. 
(Glej točke od 26 do 29, 32, 33 in izrek) 
ECLI:EU:C:2017 :36 2