SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

ANTHONYJA MICHAELA COLLINSA,

predstavljeni 20. oktobra 2022 ( 1 )

Zadeva C‑412/21

Dual Prod SRL

proti

Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Satu Mare (okrožno sodišče v Satu Mareju, Romunija))

„Predhodno odločanje – Trošarine – Direktiva 2008/118/ES – Člen 16 – Ukrep začasnega odvzema dovoljenja imetnika trošarinskega skladišča – Vzporedni postopki – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 48(1) – Domneva nedolžnosti – Člen 50 – Načelo ne bis in idem“

I. Uvod

1. Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Satu Mare (okrožno sodišče v Satu Mareju, Romunija), se postavlja v teh okoliščinah. Dual Prod SRL, družba s sedežem v Romuniji, ima dovoljenje za vodenje trošarinskega skladišča, v katerem je med drugim proizvajala alkohol. Potem ko je bilo v njenih prostorih s preiskavo ugotovljenih več nepravilnosti, so pristojni organi to dovoljenje začasno odvzeli za osem mesecev. Na podlagi te preiskave je bil sprejet sklep o kazenskem pregonu družbe Dual Prod. Družbi Dual Prod je bilo pred končanjem kazenskega pregona drugič začasno odvzeto dovoljenje. Družba Dual Prod v postopku pred predložitvenim sodiščem trdi, da je drugi začasni odvzem v nasprotju z domnevo nedolžnosti iz člena 48(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) in da je z njim kršeno načelo ne bis in idem iz člena 50 te Listine.

II. Pravni okvir

A. Pravo Evropske unije

2. Člen 16 Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS ( 2 ) v odstavkih 1 in 2 določa: „1. Za odprtje in delovanje trošarinskega skladišča mora imetnik trošarinskega skladišča pridobiti dovoljenje pristojnih organov države članice, v kateri je trošarinsko skladišče. To dovoljenje je v skladu s pogoji, ki jih oblasti smejo določiti zaradi preprečitve kakršne koli utaje ali zlorabe. 2. Imetnik trošarinskega skladišča mora: (a) po potrebi zagotoviti zavarovanje za kritje tveganj, povezanih s proizvodnjo, predelavo in skladiščenjem trošarinskega blaga; (b) ravnati v skladu z zahtevami, ki jih določi država članica, na ozemlju katere je trošarinsko skladišče; (c) za vsako trošarinsko skladišče voditi evidenco zalog in gibanja trošarinskega blaga; (d) v svoje trošarinsko skladišče vnesti in ob koncu gibanja vpisati v evidenco vse trošarinsko blago, ki se giba pod režimom odloga plačila trošarine, razen, kjer se uporablja člen 17(2); (e) privoliti v vsak nadzor in preverjanje zalog. […]“.

B. Romunsko pravo

3. Člen 364(1)(d) Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal (zakon št. 227/2015 o davčnem zakoniku) z dne 8. septembra 2015 ( 3 ) (v nadaljevanju: davčni zakonik) določa, da se dovoljenje za trošarinsko skladišče ne izda, če je bil prosilec pravnomočno obsojen zaradi kaznivih dejanj, med drugim zaradi kaznivih dejanj, določenih v davčnem zakoniku.

4. Člen 369(3)(b) davčnega zakonika določa, da se lahko dovoljenje za trošarinsko skladišče začasno odvzame za obdobje od enega do dvanajst mesecev, če se ugotovi, da so bila storjena dejanja iz, med drugim, člena 452(1)(i). ( 4 ) Na podlagi člena 369(3)(c) davčnega zakonika je treba to dovoljenje začasno odvzeti do pravnomočne odločitve v katerem koli kazenskem postopku za kaznivo dejanje iz člena 364(1)(d). Zadnjenavedena določba vsebuje kazniva dejanja iz davčnega zakonika.

5. Glede na člen 452(1)(h) davčnega zakonika stori kaznivo dejanje, kdor zunaj trošarinskega skladišča ali na romunskem ozemlju trži trošarinsko blago, za katero je obvezno označevanje, ki pa bodisi ni označeno bodisi je nepravilno označeno, v količinah, ki presegajo pragove, določene v davčnem zakoniku.

6. Člen 452(1)(i) davčnega zakonika določa, da je kaznivo dejanje uporaba premičnih cevovodov, gibljivih cevi ali drugih podobnih cevovodov, uporaba nekalibriranih rezervoarjev ali to, da se pred merilniki namestijo kanali ali pipe, skozi katere se lahko načrpajo količine alkohola ali destilatov, ki jih ta merilnik ne meri.

III. Spor v postopku v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje

7. Družba Dual Prod je imetnica trošarinskega skladišča, ki v svojem trošarinskem skladišču proizvaja alkohol in alkoholne pijače. Med preiskavo teh prostorov 1. avgusta 2018, opravljeno na zahtevo carinskih organov, se je izkazalo, da je bil nameščen sistem gibljivih cevi in cevovodov, prek katerega je alkohol odtekal, ne da bi bil evidentiran. Alkohol je bil najden tudi v rezervoarju zunaj območja trošarinskega skladišča.

8. Carinski organi so naslednji dan zapečatili prostore družbe Dual Prod, ker naj bi bil kršen posebni režim za ravnanje s trošarinskim blagom, določen v davčnem zakoniku. Curtea de Apel Oradea – Secția de contencios administrat (pritožbeno sodišče v Oradeji, oddelek za upravne spore, Romunija) je v postopku, ki je sledil, ugotovilo, da je bilo zapečatenje prostorov nezakonito zaradi kršitve domneve nedolžnosti, saj glede krivde družbe Dual Prod ni bila izdana pravnomočna sodna odločba.

9. Carinski organi so 5. septembra 2018 družbi Dual Prod na podlagi člena 369(3)(b) davčnega zakonika v povezavi s členom 452(1)(h) tega zakonika začasno, za obdobje 12 mesecev, odvzeli dovoljenje. Glede na pisno stališče romunske vlade je bil ta preventivni upravni ukrep sprejet na podlagi dokazov, ki so se razkrili med preiskavo in zaradi katerih se je pojavil resen dvom o tem, ali družba Dual Prod ravna v skladu z davčnim režimom in pogoji dovoljenja, ki ji je bilo izdano na njegovi podlagi. Po pritožbi družbe Dual Prod zoper odločbo o tem začasnem odvzemu je Curtea de Apel Oradea (pritožbeno sodišče v Oradeji) znižalo trajanje začasnega odvzema na osem mesecev.

10. V kazenskem postopku in rem so bile pozneje ugotovljene okoliščine iz člena 452(1)(h) in (i) davčnega zakonika, ki so dokazovale vpletenost posameznikov iz družbe Dual Prod. Družba Dual Prod je 14. januarja 2020 postala osumljenec. Dne 21. oktobra 2020 je bila uradno obtožena storitve kaznivih dejanj iz člena 452(1)(h) in (i) davčnega zakonika. Dne 19. novembra 2020 je bilo dovoljenje družbe Dual Prod na podlagi člena 369(3)(c) davčnega zakonika ponovno začasno odvzeto do izida tega kazenskega postopka.

11. Družba Dual Prod je ta drugi začasni odvzem izpodbijala pred predložitvenim sodiščem, ki je Sodišču Evropske unije v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji: „1. Ali je treba določbe člena 48(1) [Listine] glede načela domneve nedolžnosti v povezavi s členom 16(1) [Direktive 2008/118] razlagati tako, da nasprotujejo pravnemu položaju, kakršen je ta v obravnavani zadevi, v katerem se lahko upravni ukrep začasnega odvzema dovoljenja za opravljanje dejavnosti proizvodnje alkohola odredi zgolj na podlagi domnev, ki so predmet tekoče kazenske preiskave, ne da bi bila izrečena pravnomočna kazenska obsodba? 2. Ali je mogoče določbe člena 50 [Listine] glede načela ne bis in idem v povezavi s členom 16(1) [Direktive 2008/118] razlagati tako, da nasprotujejo pravnemu položaju, kakršen je ta v obravnavani zadevi, v katerem se isti osebi za isto dejanje izrečeta dve sankciji enake narave (začasni odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti proizvodnje alkohola), ki se razlikujeta le po trajanju?“

12. Pisna stališča so predložile družba Dual Prod, italijanska in romunska vlada ter Evropska komisija.

13. Družba Dual Prod najprej navaja, da ima začasni odvzem dovoljenja do izida kazenskega postopka hude posledice za opravljanje njene dejavnosti in da je v nasprotju z domnevo nedolžnosti iz člena 48(1) Listine. Drugič, kadar je posameznik dvakrat kaznovan za isto ravnanje, za kar gre v primeru dveh začasnih odvzemov na podlagi člena 369(3)(b) in (c) davčnega zakonika, naj bi bilo kršeno načelo ne bis in idem, in to ne glede na naravo sankcij, ki jih je treba izreči. Družba Dual Prod dalje trdi, da imata začasna odvzema kazenskopravno naravo, ker sta po naravi kaznovalna in tesno povezana s kazenskim postopkom, ki teče proti njej.

14. Italijanska in romunska vlada ter Komisija navajajo, da je iz dejanskega stanja v predložitveni odločbi razvidno, da začasna odvzema nimata kazenskopravne narave ter da sta bila sprejeta zaradi preprečevanja utaje in zlorabe v smislu člena 16 Direktive 2008/118. To, da teče kazenski postopek, naj ne bi preprečevalo naložitve takih ukrepov. Komisija dodaja, da je za presojo, ali sta začasna odvzema, če se ju obravnava kumulativno, skladna s pravico do dobrega upravljanja ter zlasti s pravico posameznika, da se njegove zadeve obravnavajo v razumnem roku, upošteven člen 41 Listine.

IV. Pravna analiza

A. Uporaba členov 48(1) in 50 Listine ter ustreznih določb Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP)

15. Evropska unija ni pristopila k EKČP, zato ta pravni instrument ni formalno vključen v pravni red Unije. V skladu s členom 6(3) PEU temeljne pravice, ki so priznane z EKČP in ki izhajajo iz ustavnih tradicij, skupnih državam članicam, pomenijo splošna načela del prava Unije. Namen člena 52(3) Listine, ki določa, da imajo pravice iz Listine, ki ustrezajo pravicam, zagotovljenim z EKČP, enako vsebino in obseg kot pravice, ki so določene z zadnjenavedeno, je zagotoviti usklajenost med temi pravicami, ne da bi to posegalo v avtonomijo prava Unije in Sodišča. ( 5 )

16. Vprašanji predložitvenega sodišča se nanašata na „dovoljenje“ družbe Dual Prod „za opravljanje dejavnosti proizvodnje alkohola“. Kot razumem, se to nanaša na dovoljenje iz člena 16 Direktive 2008/118, ki je bilo odvzeto v skladu s pogoji iz nacionalnega prava zaradi preprečevanja morebitne utaje ali zlorabe. V skladu s členom 51(1) Listine spada veljavna nacionalna ureditev na področje uporabe prava Unije. Listina se tako načeloma uporablja za problematiko, izpostavljeno v vprašanjih pred Sodiščem. ( 6 )

17. Člen 48(1) Listine, na katerega se nanaša prvo vprašanje, določa, da obdolženec velja za nedolžnega, dokler njegova krivda ni dokazana v skladu z zakonom. Zato ni obtoženec tisti, ki mora dokazati svojo nedolžnost. Za to, da sodišče naloži kazenske sankcije, mora tožilstvo pravno zadostno dokazati, da je obtoženec kriv kaznivih dejanj, ki so mu očitana. Navedbe organov, da je obtoženec kriv storitve kaznivega dejanja, preden je bil v kazenskem postopku obsojen, to domnevo kršijo, ker lahko vplivajo na obravnavno sodišče in javnost navedejo k prepričanju, da je obtoženec kriv. ( 7 )

18. Vendar domneva nedolžnosti ne nasprotuje ustreznim in sorazmernim ukrepom, ki so namenjeni omilitvi resnih in pomembnih tveganj, da bodo obtoženci ponovno storili kaznivo dejanje, ki so ga obtoženi, oziroma nadaljevali njegovo izvrševanje, ali da se bodo izognili roki pravice s tem, da ne bodo na voljo sodišču ali da bodo neprimerno vplivali na potek sojenja. Taki ukrepi so odločitve o priporu pred sojenjem in varščini. ( 8 )

19. Sodišče je presodilo, da se v zvezi s pravnimi osebami uporablja domneva nedolžnosti iz člena 48 Listine. ( 9 ) Vendar se ta določba uporablja v okviru kazenskega postopka in postopka, ki vodi do izreka kazenskih sankcij, tako kot v primeru ustrezajoče določbe člena 6(2) EKČP. ( 10 )

20. Člen 50 Listine, na katerega se nanaša drugo vprašanje, določa, da „[ne sme biti] nihče […] ponovno v kazenskem postopku ali kaznovan zaradi kaznivega dejanja, za katero je bil v Uniji v skladu z zakonom s pravnomočno sodbo že oproščen ali obsojen“. Načelo ne bis in idem prepoveduje podvajanje postopkov in sankcij kazenskopravne narave za ista dejanja in zoper iste osebe. ( 11 ) To načelo ustreza členu 4(1) Protokola št. 7 k EKČP. ( 12 )

B. Ali ima drugi začasni odvzem kazenskopravno naravo?

21. Za ugotovitev, ali ima neki ukrep kazenskopravno naravo v smislu Listine ali EKČP, so upoštevna tri merila. Prvo merilo je pravna opredelitev kaznivega dejanja v nacionalnem pravu, drugo je njegova narava in tretje teža sankcije, ki jo je mogoče izreči. ( 13 ) Izpolnjevanje prvega merila za zadevo ni samo po sebi ključno. Če se zadevno dejanje po nacionalnem pravu ne šteje za kaznivo, je treba v nadaljevanju preveriti, ali je mogoče njegovo kazenskopravno naravo dokazati na podlagi drugih dveh meril, ki se uporabita kumulativno ali ločeno. ( 14 )

22. V obravnavani zadevi je v nacionalnem pravu določen začasni odvzem dovoljenja do pravnomočne odločitve v kazenskem postopku za kaznivo dejanje, na katero se nanaša člen 364(1)(d). Nič v predložitveni odločbi ali stališčih, vloženih pri Sodišču, ne kaže, da bi imel v skladu z nacionalnim pravom začasni odvzem dovoljenja v primeru kazenskega postopka kazenskopravno naravo. Pristojni organ – ki je, kot razumem, organ, ki je izdal dovoljenje – je pristojen za njegov začasni odvzem, in ne organ, ki je uvedel kazenski postopek zaradi kršitev davčnega zakonika.

23. Zato bom preučil, kako sta bili v sodni praksi Sodišča in ESČP uporabljeni drugi dve merili, nato pa bom preveril, kako se lahko ta sodna praksa uporabi za začasni odvzem, o katerem odloča predložitveno sodišče.

1. Sodna praksa Sodišča

24. Za sankcije v okviru skupne kmetijske politike, ki jih pomenita plačilo doplačila, izračunanega na podlagi neupravičeno plačane pomoči, in izključitev proizvajalca od možnosti pridobitve pomoči za obdobje po nastanku nepravilnosti, se je štelo, da niso kazenske sankcije. ( 15 ) Na področju izvoznih nadomestil se je štelo, da sankcija, določena v odstotku zneska, ki ga je neupravičeno prejel izvoznik, po svoji naravi ni kazenska. ( 16 ) Na področju javnih naročil se je štelo, da odločitev o izključitvi ponudnikov iz postopka oddaje naročila brez natančne preučitve njihove ponudbe, ker so bili spoznani za krive zaradi zavajajočega prikazovanja, ni kazenska sankcija. ( 17 )

25. Za odločitev nacionalnih organov finančnega nadzora, da direktorju prepovejo opravljanje funkcij v nadzorovanem investicijskem podjetju, ker se je ugotovilo, da ni več vreden zaupanja, se je štelo, da ne spada na področje kazenskega prava. Na podlagi Direktive 2004/39/ES ( 18 ) lahko organ nadzora investicijski družbi zavrne izdajo dovoljenja ali ga odvzame, če ni prepričan, da so osebe, ki jo vodijo, dovolj ugledne. Brez poseganja v postopke za odvzem dovoljenj ali v pravico držav članic, da naložijo kazenske sankcije, je mogoče naložiti ustrezne upravne sankcije. Sodišče je opozorilo, da so ukrepi, ki jih mora sprejeti organ zaradi ugotavljanja, da oseba ne izpolnjuje več zahtev o ugledu, del postopkov za odvzem dovoljenja. Njihova uporaba se ni nanašala na primere, za katere je veljalo kazensko pravo v smislu te direktive. ( 19 )

26. Sodišče je prišlo do te ugotovitve na podlagi kontekstualne razlage upoštevnih določb te direktive. Generalna pravobranilka J. Kokott, ki je v sklepnih predlogih v isti zadevi uporabila merila Engel, je prav tako štela, da odločitev organa ni imela kazenskopravne narave v smislu člena 50 Listine. Sporne odločbe v navedeni zadevi ni bilo mogoče naložiti javnosti, kakor je značilno za kazensko pravo. Nanašala se je lahko samo na tiste osebe, ki so se odločile, da bodo opravljale vodstvene funkcije v investicijskih podjetjih, ki so morala imeti dovoljenje. Ugotovitev, da direktorju ni več mogoče zaupati, ni služila kaznovanju njega, temveč prej temu, da se je izognilo nevarnostim za finančni sistem in vlagatelje. Ta ugotovitev je bila zgolj neposredna pravna posledica Direktive, da lahko nekatere funkcije prevzemajo le osebe z zadostnim ugledom, in ni imela represivnega namena. Čeprav je imela odločitev za zadevno osebo daljnosežne posledice, ji ni preprečila opravljanja drugih poklicnih dejavnosti in je ni trajno izključila iz funkcije direktorja investicijskega podjetja. ( 20 )

27. Nasprotno velja domneva nedolžnosti za naložitev glob – ki lahko znašajo do 10 % upoštevnega prometa – v zadevah konkurenčnega prava. ( 21 ) Podobno se je štelo, da ima znesek, ki je lahko desetkrat višji od dohodka ali dobička, pridobljenega s tržno manipulacijo, zaradi svoje strogosti kazenskopravno naravo. ( 22 ) V zadevi, ki se je nanašala na neplačilo DDV, se je za globo v višini 30 % DDV štelo, da pomeni kazensko sankcijo. ( 23 ) Za naložitev kazenskih točk voznikom vozil za cestnoprometne prekrške se je štelo, da spada v kontekst storitve kaznivega dejanja, potem ko se je upoštevalo, da (i) so bile točke naložene v zvezi z dovolj resnimi cestnoprometnimi prekrški, (ii) so bile naložene poleg sankcije za storitev takih prekrškov in (iii) ima kumulacija kazenskih točk pravne posledice, kot je obveznost opravljanja vozniškega izpita ali izrek prepovedi vožnje. ( 24 ) V drugi zadevi je generalni pravobranilec Y. Bot v sklepnih predlogih navedel, da ima carinski prekršek, ki je opredeljen enako kot kazensko dejanje tihotapstva in za katerega se izrečejo kazni do desetkratnika zneska dolgovanega davka, kazenskopravno naravo. ( 25 )

2. Sodna praksa ESČP

28. ESČP meni, da so kršitve, ki lahko pripeljejo do vpisa v kazensko evidenco ali naložitve kazni odvzema prostosti, po definiciji kazenskopravne, prav tako kot tiste, ki pripeljejo do denarnih kazni, ki se v primeru neplačila spremenijo v kazen odvzema prostosti. ( 26 )

29. ESČP je razsodilo, da se člen 6(1) EKČP v kazenskem delu ne uporablja za disciplinski postopek proti odvetniku zaradi kršitve poklicnih pravil. Zadevne določbe se niso nanašale na javnost, ampak so bile usmerjene na pripadnike poklicne skupine s posebnim statusom; namenjene so bile zagotovitvi, da člani odvetniške zbornice spoštujejo posebna pravila poklicnega ravnanja; med predvidenimi sankcijami so bili pisni opomin, globa do višine približno 36.000 EUR, začasna prepoved opravljanja poklica in izbris iz imenika. ESČP je štelo, da so te sankcije – razen globe – značilne upravne sankcije. Poleg tega neplačilo globe ni vodilo do naložitve kazni odvzema prostosti. ( 27 ) Podobno se ni štelo, da disciplinski postopek, ki je pripeljal do odpustitve ali obvezne upokojitve uradnika, pomeni kazensko obtožbo. ( 28 ) Odvzem licence za točenje alkoholnih pijač v restavraciji, ker se je za imetnika licence štelo, da za to ni primeren, ni pomenil kazenske obtožbe; ( 29 ) prav tako se zanjo ni štel trajni odvzem licence likvidacijskega upravitelja, ki je bil opredeljen kot sankcija v smislu člena 7 EKČP. ( 30 ) Po drugi strani pa je ESČP štelo, da imajo prekrški, povezani s tržno manipulacijo, ki so pripeljali do glob z znatnimi finančnimi posledicami, kazenskopravno naravo. ( 31 )

3. Uporaba sodne prakse za drugi začasni odvzem

30. Čeprav mora na koncu to ugotoviti predložitveno sodišče, iz spodaj navedenih razlogov nisem prepričan o kazenskopravni naravi drugega začasnega odvzema v smislu zgoraj navedene sodne prakse. ( 32 )

31. Namen Direktive 2008/118 je uskladitev pogojev za obračunavanje dajatve na trošarinsko blago, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega trga. Sistem skladišč, za katera pristojni organi izdajo dovoljenje, je ključni del tega sistema. Člen 16 Direktive 2008/118 določa, da morajo biti ta dovoljenja v skladu s pogoji, ki jih smejo nacionalni organi določiti zaradi preprečitve kakršne koli utaje ali zlorabe. To je namenjeno omogočanju pravilnega delovanja sistema usklajene dajatve na trošarinsko blago na notranjem trgu ter zagotovitvi, da subjekti, ki spoštujejo pravila, niso postavljeni v manj ugoden konkurenčni položaj v primerjavi s subjekti, ki jih ne, in da ne pride do izgube javnih prihodkov.

32. Če se sumi, da so bili pogoji v zvezi z dovoljenjem kršeni ali da bodo verjetno kršeni v prihodnosti, je začasen odvzem dovoljenja ukrep, ki je namenjen zagotovitvi, da ne bodo ogroženi cilji, opisani v prejšnji točki teh sklepnih predlogov. Take okoliščine so primerljive z začasno razrešitvijo direktorja v okviru kaznivega dejanja zlorabe trga, za katero se je štelo, da pomeni preventivni ukrep, ki ga je treba sprejeti čim prej, da bi se zaustavilo nadaljnje škodljivo napačno ravnanje med kazenskim postopkom, ki se je nanašal na isto ravnanje. ( 33 ) Podobno je mogoče posameznike, ki so v odnosu do svojih strank v zaupnem odnosu, kot so zdravniki, veterinarji, učitelji ali policisti, odstraniti z opravljanja njihovih dolžnosti med preiskavo zatrjevanega ravnanja, ki je lahko, če je dokazano, škodovalo tistim, do katerih morajo izkazovati poklicno dolžnost.

33. Začasni odvzemi so poleg tega uperjeni proti osebam, ki so po lastni volji pridobile dovoljenje in se strinjale, da se bodo držale pogojev, ki se nanj nanašajo. Posledice nespoštovanja prostovoljno sprejetih zavez se ne kaznujejo enako, kot se naloži kazen odvzema prostosti ali visoka globa za ravnanja, ki škodujejo javnosti. Začasni odvzem med preiskavo ali do izida kazenskega pregona ni neprimeren, če se upoštevajo dolžnosti imetnika trošarinskega skladišča v okviru upravnega sistema usklajene dajatve na trošarinsko blago. Prav tako ga ni mogoče opisati kot posebej strogega, saj lahko oseba, katere dovoljenje je bilo začasno odvzeto, še naprej opravlja dejavnost in uporablja prostore, opremo in osebje, povezano z dejavnostjo, za druge namene, kot je proizvodnja in hramba alkohola, na katerega plačilo dajatve je bilo zadržano.

34. Menim, da enake ugotovitve smiselno veljajo za prvi začasni odvzem, ki je bil sprejet v skladu s členom 369(3)(b) davčnega zakonika.

C. Prvo vprašanje

35. Predložitveno sodišče želi izvedeti, ali člen 48(1) Listine v povezavi s členom 16(1) Direktive 2008/118 nasprotuje temu, da se odredijo ukrepi za začasni odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti proizvodnje alkohola zgolj na podlagi domnev, ki so predmet tekoče kazenske preiskave.

36. Na podlagi člena 16 Direktive 2008/118 morajo pristojni organi držav članic dovoliti odprtje in delovanje trošarinskih skladišč na svojem ozemlju. Izrecno je določeno, da za ta dovoljenja veljajo pogoji, ki jih smejo ti organi smejo določiti zaradi preprečitve kakršne koli utaje ali zlorabe. Ker Direktiva 2008/118 priznava in spodbuja ta cilj, lahko nacionalna sodišča in organi začasno odvzamejo ali odvzamejo dovoljenje, če se pravno zadostno dokaže, da so veljavni pogoji bili – ali bi lahko bili – kršeni. ( 34 )

37. Ker v pravu Unije niso določena pravila o dokaznih standardih v zvezi z začasnim odvzemom ali odvzemom dovoljenj za namene člena 16(1) Direktive 2008/118, morajo organi ravnati v skladu z dokaznimi standardi iz nacionalnega prava, ti standardi pa morajo spoštovati splošna načela prava Unije, kot so načela učinkovitosti, sorazmernosti in pravice do dobrega upravljanja. ( 35 )

38. V predložitveni odločbi ni podatkov o veljavnih dokaznih standardih v zvezi z nobenim od obeh začasnih odvzemov ali s kazenskim pregonom. Čeprav predložitveno sodišče meni, da je drugi začasni odvzem dovoljenja družbe Dual Prod temeljil „zgolj na domnevi“ o nepravilnem ravnanju, v predložitveni odločbi ni navedeno, v čem je ta domneva. Člen 369(3)(c) davčnega zakonika se nanaša na začasni odvzem dovoljenj do pravnomočne odločitve v kazenskem postopku za kaznivo dejanje. V obravnavani zadevi je bilo dovoljenje družbe Dual Prod začasno odvzeto po preiskavi s strani organov po tem, ko je bilo v kazenskem postopku in rem dokazano, da obstajajo okoliščine iz člena 452(1)(h) in (i) davčnega zakonika, ter po tem, ko je bila družba uradno obtožena storitve kaznivega dejanja. Tako glede na naravo sistema in pomen zadeve ni nerazumno, da se v zakonodaji določi možnost začasnega odvzema dovoljenja. Menim, da to ne temelji „zgolj na domnevi“ o nepravilnem ravnanju, ampak da je dokazni standard, ki se uporablja za začetek kazenskega pregona, dejansko dokazni standard, s katerim je utemeljena naložitev začasnega odvzema na podlagi člena 369(3)(c) davčnega zakonika.

39. Prav tako je lahko upoštevno, da je Sodišče presodilo, da je lahko sistem upravnih glob, temelječ na objektivni odgovornosti, skladen s pravom Unije in splošnim načelom sorazmernosti, če je cilj, ki se mu z njim sledi, v splošnem interesu in lahko utemelji naložitev takega sistema. ( 36 )

40. Poleg tega je s pravico do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine zahtevano, da upravni organi v okviru obveznosti preverjanja, ki jih imajo, skrbno, temeljito in nepristransko preučijo vse upoštevne vidike, tako da imajo ob odločanju o začasnem odvzemu dovoljenja na voljo najpopolnejše in najzanesljivejše podatke. ( 37 )

41. Upoštevno je lahko tudi, da je Sodišče v podobnih položajih štelo, da pravo Unije ne nasprotuje temu, da organi v okviru upravnega postopka za ugotovitev obstoja nezakonitih praks uporabijo dokaze, pridobljene v še nedokončanem vzporednem kazenskem postopku, če so vse pravice, zagotovljene s pravom Unije, vseskozi spoštovane. ( 38 )

42. Glede na zgoraj navedeno menim – pri čemer mora nacionalno sodišče preveriti, kar je navedeno v točkah od 37 do 41 teh sklepnih predlogov – da okoliščina, da je v nacionalni ureditvi določeno, da je mogoče začeti kazenski postopek proti osebam, domnevno vpletenim v nezakonito proizvodnjo in hrambo alkohola, ne pomeni, da je mogoče dovoljenje za delovanje trošarinskega skladišča v smislu člena 16(1) Direktive 2008/118 začasno odvzeti šele, ko je bila v tem kazenskem postopku izdana obsodilna sodba. Logika navedb družbe Dual Prod je očitno v tem, da ker je bila obtožena kaznivega dejanja v zvezi z dejavnostjo, ki jo opravlja na podlagi dovoljenja, ( 39 ) lahko še naprej opravlja to dejavnost, dokler ni za to kaznivo dejanje obsojena. Nobena razlaga člena 16 Direktive 2008/118 ne dopušča takega sklepa, ki bi poleg tega pomenil nevarnost, da se resno spodkoplje učinkovitost sistema trošarinskega skladišča, določenega z Direktivo 2008/118, in zaupanje vanj. ( 40 )

43. V skladu z dolžnostjo nepristranskosti in domnevo nedolžnosti obravnavno sodišče v naknadnem ali vzporednem kazenskem postopku začasnih odvzemov ne sme šteti za pokazatelje krivde obtoženca v kazenskem postopku. Očitno je to edini okvir, v katerem je lahko upoštevna domneva nedolžnosti, saj se ne uporablja v upravnem postopku, ki se je končal z drugim odvzemom.

44. Prav tako je upoštevno, da je Sodišče štelo, da načelo domneve nedolžnosti ne nasprotuje temu, da se v kazenskih zadevah uporabi pravna domneva, s katero se dokazno breme prevali na obtoženca, če je ta domneva izpodbojna in če je zagotovljena pravica do obrambe. ( 41 ) Take domneve se na primer uporabljajo na področju prava Unije, ki ureja načine za odkrivanje in kaznovanje kartelov. ( 42 ) ESČP je podobno ugotovilo, da se dejanske ali pravne domneve uporabljajo v vsakem pravnem sistemu in da njihova uporaba z EKČP ni prepovedana. Vendar morajo države uporabo takih zahtev razumno omejiti ter ob tem upoštevati pomen teh domnev za obtoženca in to, da je v kazenskem postopku ohranjena pravica do obrambe. ( 43 ) Poleg tega organom ni prepovedano, da na podlagi vseh dokazov, ki so na voljo, sprejmejo razumne sklepe. ( 44 ) Čeprav so bili ti premisleki razviti v okviru kazenskega postopka in sankcij, veljajo enako za nekazenske zadeve.

45. Glede na zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj na prvo vprašanje odgovori, da člen 48(1) Listine v povezavi s členom 16(1) Direktive 2008/118 ne nasprotuje temu, da se naloži upravna sankcija začasnega odvzema dovoljenja zaradi preprečevanja morebitne utaje ali zlorabe, preden je bila izrečena pravnomočna obsodba v kazenskem postopku, niti ne nasprotuje temu, da se je v tem okviru mogoče opreti na domnevo.

D. Drugo vprašanje

46. Predložitveno sodišče želi izvedeti, ali člen 50 Listine v povezavi s členom 16(1) Direktive 2008/118 nasprotuje temu, da organi v zvezi z istim dejanskim stanjem dovoljenje začasno odvzamejo dvakrat.

47. Ker menim, da nobeden od začasnih odvzemov nima kazenskopravne narave, se ne uporablja načelo ne bis in idem iz člena 50 Listine in člena 4(1) Protokola št. 7 k EKČP; prav tako se ne uporablja sodna praksa, ki je bila oblikovana v položajih, v katerih iz istega dejanskega stanja izhajata tesno povezana vzporedna kazenski in nekazenski postopek. ( 45 ) Strinjam se tudi s stališčem italijanske vlade, da v predložitveni odločbi ni dovolj podrobno pojasnjeno, zakaj naj bi bilo dejansko stanje, ki je pripeljalo do vsakega od dveh začasnih odvzemov, enako, glede na to, da je bil glede na predložitveno odločbo prvi začasni odvzem sprejet na podlagi člena 452(1)(i) davčnega zakonika, ki se nanaša na uporabo opreme, s katero je mogoče načrpati količine alkohola ali destilatov, ki se ne merijo, drugi pa na podlagi členov 452(1)(i) in (h) davčnega zakonika, pri čemer se zadnjenavedena točka nanaša na hrambo trošarinskega blaga zunaj trošarinskega skladišča. Drugo vprašanje je zato hipotetično, in to tudi, če bi se za začasna odvzema – ali za katerega koli od njiju – štelo, da imata kazenskopravno naravo. ( 46 )

48. Komisija meni, da bi bilo treba naložitev dveh upravnih sankcij v okoliščinah, v katerih so kršitelj, dejansko stanje in zavarovani interes isti, omejiti z uporabo načel sorazmernosti in dobrega upravljanja, da bi se zagotovilo, da njuno skupno trajanje ni pretirano. ( 47 ) Menim, da pride v poštev ugovor, opisan v prejšnji točki teh sklepnih predlogov: ker obstaja znatna negotovost glede tega, ali je dejansko stanje, ki je pripeljalo do vsakega od obeh začasnih odvzemov, isto, je morebitna uporaba upravnega prava, ki ustreza načelu ne bis in idem, hipotetična. Obravnava tega vidika v okviru tega postopka predhodnega odločanja ne bi ničemur koristila, glede na to, da je samo Komisija izpostavila vprašanje in da predložitveno sodišče ni vključilo drugače oblikovanega vprašanja v tem smislu.

V. Predlog

49. Sodišču zato predlagam, naj na vprašanja, ki jih je postavilo Tribunalul Satu Mare (okrožno sodišče v Satu Mareju, Romunija), odgovori: Člen 48(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 16(1) Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in razveljavitvi Direktive 92/12/EGS je treba razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da se naloži upravna sankcija začasnega odvzema dovoljenja zaradi preprečevanja morebitne utaje ali zlorabe, preden je bila izrečena pravnomočna obsodba v kazenskem postopku, niti ne nasprotuje temu, da se je v tem okviru mogoče opreti na domnevo.

( 1 ) Jezik izvirnika: angleščina.

( 2 ) UL 2009, L 9, str. 12.

( 3 ) Monitorul Oficial al României, del I, št. 688 z dne 10. septembra 2015.

( 4 ) Dejanje, navedeno v členu 452(1)(h), očitno ni med naštetimi dejanji.

( 5 ) Glej na primer sodbo z dne 2. februarja 2021, Consob (C‑481/19, EU:C:2021:84, točka 36 in navedena sodna praksa).

( 6 ) Sodba z dne 26. februarja 2013, Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, točke od 17 do 23 in navedena sodna praksa).

( 7 ) Glede domneve nedolžnosti fizičnih oseb v kazenskem postopku glej člen 4 Direktive (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku (UL 2016, L 65, str. 1). Glej tudi na primer sodbo z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti) (C‑377/18, EU:C:2019:670, točka 43 in navedena sodna praksa).

( 8 ) Glede domneve nedolžnosti fizičnih oseb v kazenskem postopku glej uvodno izjavo 16 Direktive 2016/343, ki se nanaša na predhodne procesne odločbe, ki temeljijo na sumu ali obremenilnih dokazih, kot so odločbe o priporu pred sojenjem, ter uvodni izjavi 18 in 19, ki se nanašata na javno razširjanje informacij o kazenskem postopku. Glej na primer tudi sodbo z dne 28. novembra 2019, Spetsializirana prokuratura (C‑653/19 PPU, EU:C:2019:1024).

( 9 ) Glej na primer sodbo z dne 8. julija 1999, Hüls/Komisija (C‑199/92 P, EU:C:1999:358, točka 150 in navedena sodna praksa).

( 10 ) Glej Pojasnila k Listini o temeljnih pravicah (UL 2007, C 303, str. 17). Glej na primer tudi sodbo z dne 9. septembra 2021, Adler Real Estate in drugi (C‑546/18, EU:C:2021:711, točka 46 in navedena sodna praksa), ter člen 3 Direktive 2016/343.

( 11 ) Sodba z dne 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, točka 25 in navedena sodna praksa).

( 12 ) Glej Pojasnila k Listini o temeljnih pravicah (UL 2007, C 303, str. 17).

( 13 ) Sodba z dne 5. junija 2012, Bonda (C‑489/10, EU:C:2012:319, točka 37 in navedena sodna praksa). Ta tri merila so opisana tudi kot „merila Engel“ iz sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju: ESČP) z dne 8. junija 1976, Engel in drugi proti Nizozemski CE:ECHR:1976:1123JUD000510071. Merila Engel so bila sprejeta, da bi bilo mogoče dokazati obstoj kazenske obtožbe v smislu člena 6 EKČP. Da bi bila omogočena dosledna razlaga EKČP, je ESČP štelo, da veljajo ista merila za uporabo člena 7 EKČP in načela ne bis in idem iz člena 4(1) Protokola št. 7 k EKČP (sodba ESČP z dne 25. junija 2020, Ghoumid in drugi proti Franciji, CE:ECHR:2020:0625JUD005227316, točka 68 in navedena sodna praksa).

( 14 ) Sodba z dne 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, točki 29 in 30 ter navedena sodna praksa).

( 15 ) Sodbe z dne 27. oktobra 1992, Nemčija/Komisija (C‑240/90, EU:C:1992:408, točke od 25 do 27); z dne 11. julija 2002, Käserei Champignon Hofmeister (C‑210/00, EU:C:2002:440, točke od 36 do 44 in navedena sodna praksa), in z dne 5. junija 2012, Bonda (C‑489/10, EU:C:2012:319, točke od 40 do 46).

( 16 ) Sodba z dne 6. decembra 2012, SEPA (C‑562/11, EU:C:2012:779, točka 25 in navedena sodna praksa).

( 17 ) Sodba z dne 26. septembra 2014, Flying Holding in drugi/Komisija (T‑91/12 in T‑280/12, EU:T:2014:832, točke od 60 do 63 in navedena sodna praksa).

( 18 ) Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 263).

( 19 ) Sodba z dne 13. septembra 2018, UBS Europe in drugi (C‑358/16, EU:C:2018:715, točka 46).

( 20 ) Sklepni predlogi predloge generalne pravobranilke J. Kokott v zadevi UBS Europe in drugi (C‑358/16, EU:C:2017:606, točke od 60 do 71 in navedena sodna praksa). Glej tudi sodbo ESČP z dne 1. februarja 2007 v zadevi Storbraten proti Norveški (CE:ECHR:2007:0201DEC001227704).

( 21 ) Sodba z dne 14. februarja 2012, Toshiba Corporation in drugi (C‑17/10, EU:C:2012:72, točka 94 in navedena sodna praksa).

( 22 ) Sodba z dne 20. marca 2018, Garlsson Real Estate in drugi (C‑537/16, EU:C:2018:193, točka 35).

( 23 ) Sodba z dne 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, točka 33).

( 24 ) Sodba z dne 22. junija 2021, Latvijas Republikas Saeima (Kazenske točke) (C‑439/19, EU:C:2021:504, točke od 86 do 93 in navedena sodna praksa), ter sodba ESČP z dne 23. septembra 1998 v zadevi Malige proti Franciji (CE:ECHR:1998:0923JUD002781295, točke od 35 do 40 in navedena sodna praksa).

( 25 ) Sklepni predlogi generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Karelia (C‑81/15, EU:C:2016:66, točke od 44 do 46 in navedena sodna praksa).

( 26 ) Sodbi ESČP z dne 8. junija 1976 v zadevi Engel in drugi proti Nizozemski (CE:EHCR:1976:0608JUD000510071, točka 82), in z dne 31. maja 2011, Žugić proti Hrvaški (CE:ECHR:2011:0531JUD000369908, točka 68).

( 27 ) Sodba ESČP z dne 19. februarja 2013, Müller-Hartburg proti Avstriji (CE:ECHR:2013:0219JUD004719506, točke od 45 do 49 in navedena sodna praksa).

( 28 ) Sodba ESČP z dne 15. decembra 2020, Pişkin proti Turčiji (CE:ECHR:2020:1215JUD003339918, točke od 105 do 109 in navedena sodna praksa).

( 29 ) Sodba ESČP z dne 7. julija 1989, Tre Traktörer Aktiebolag proti Švedski (CE:ECHR:1989:0707JUD001087384, točka 46).

( 30 ) Sodba ESČP z dne 4. junija 2019, Rola proti Sloveniji (CE:ECHR:2019:0604JUD001209614, točke od 60 do 67 in navedena sodna praksa).

( 31 ) Sodba z dne 4. marca 2014, Grande Stevens proti Italiji (CE:ECHR:2014:0304JUD001864010, točke od 95 do 101 in navedena sodna praksa).

( 32 ) Sodba z dne 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, točka 27 in navedena sodna praksa).

( 33 ) Glej točko 26 teh sklepnih predlogov in navedeno sodno prakso.

( 34 ) Glej tudi člene 2, 7 in 8 Priporočila Komisije z dne 29. novembra 2000 o določitvi smernic za dovoljenja za imetnike skladišč na podlagi Direktive Sveta 92/12/EEC v zvezi s trošarinskimi proizvodi (UL 2000, L 314, str. 29).

( 35 ) Glej po analogiji sodbi z dne 16. oktobra 2019, Glencore Agriculture Hungary (C‑189/18, EU:C:2019:861, točka 37 in navedena sodna praksa), ter z dne 4. junija 2020, C.F. (Davčni nadzor) (C‑430/19, EU:C:2020:429, točka 45).

( 36 ) Glej na primer sodbo z dne 9. februarja 2012, Urbán (C‑210/10, EU:C:2012:64, točke od 45 do 59 in navedena sodna praksa).

( 37 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 14. maja 2020, AGROBET CZ (C‑446/18, EU:C:2020:369, točke od 42 do 44 in navedena sodna praksa).

( 38 ) Sodbi z dne 17. decembra 2015, WebMindLicenses (C‑419/14, EU:C:2015:832, točka 68), in z dne 24. februarja 2022, SC Cridar Cons (C‑582/20, EU:C:2022:114, točka 37 in navedena sodna praksa).

( 39 ) Ali, v povezavi s prvim začasnim odvzemom, ki je bil sprejet v skladu s členom 369(3)(b) davčnega zakonika, dejanja iz člena 452(1)(i) davčnega zakonika.

( 40 ) Glej v tem smislu v zvezi s kazenskimi sankcijami, ki jih je naložil upravni organ, sodbo ESČP z dne 28. junija 2018, G.I.E.M. S.r.l. in drugi proti Italiji (CE:ECHR:2018:0628JUD000182806, točka 254 in navedena sodna praksa).

( 41 ) Sodba z dne 23. decembra 2009, Spector Photo Group in Van Raemdock (C‑45/08, EU:C:2009:806, točki 43 in 44 ter navedena sodna praksa).

( 42 ) Glej na primer sodbi z dne 7. januarja 2004, Aalborg Portland in drugi/Komisija (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P in C‑219/00 P, EU:C:2004:6, točka 81 in navedena sodna praksa), ter z dne 27. januarja 2021, The Goldman Sachs Group/Komisija (C‑595/18 P, EU:C:2021:73, točke od 31 do 33 in navedena sodna praksa).

( 43 ) Sodba ESČP z dne 7. oktobra 1988, Salabiaku proti Franciji (CE:ECHR:1988:1007JUD001051983, točka 28 in navedena sodna praksa).

( 44 ) Sodba ESČP z dne 8. februarja 1996, John Murray proti Združenemu kraljestvu (CE:ECHR:1996:0208JUD001873191, točka 54).

( 45 ) Sodbi ESČP z dne 15. novembra 2016, A in B proti Norveški (CE:ECHR:2016:1115JUD002413011), in z dne 18. maja 2017, Jóhannesson in drugi proti Islandiji (CE:ECHR:2017:0518JUD002200711).

( 46 ) Sklep z dne 7. oktobra 2013, Società cooperativa Madonna dei miracoli (C‑82/13, EU:C:2013:655, točka 12 in navedena sodna praksa).

( 47 ) Glej po analogiji sodbo z dne 16. julija 2009, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland/Komisija (C‑385/07 P, EU:C:2009:456, točki 181 in 182 ter navedena sodna praksa). Glej tudi načelo 3 Priporočila št. R(91) 1, ki ga je 13. februarja 1991 sprejel Odbor ministrov Sveta Evrope, v katerem je navedeno, da posameznik ne sme biti upravno kaznovan za isto ravnanje, na podlagi iste zakonske določbe ali določb, s katerimi je zavarovan isti družbeni interes.