16

Pritožnica je 14. novembra 2002 zoper sporno odločbo vložila ničnostno tožbo. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom to tožbo zavrglo kot nedopustno. Bistveni razlogi tega sklepa so: „55 […] [Sporna] odločba [je] imela po eni strani za posledico, da je bil preklican prevzem obveznosti ESRR glede še neodobrenih zneskov pomoči za izdatke, ki so postali neupravičeni, in [je] po drugi strani omogočila Komisiji, da izterja zneske, ki jih je ESRR v zvezi s tem že plačal. [Sporna] odločba je tako povzročila ‚amputacijo‘ finančne pomoči ESRR (sklep Sodišča prve stopnje z dne 6. junija 2002 v zadevi SLIM Sicilia proti Komisiji, T-105/01, Recueil, str. II-2697, točka 47). 56 Glede ugotavljanja učinkov, ki jih je imela ta odločba za tožečo stranko, je treba poudariti, da je bila v skladu s prvotno odločbo o odobritvi sporne pomoči z dne 22. decembra 1993 tožeča stranka odgovorni organ za izvedbo projekta. […] 57 V tem primeru bi bilo mogoče meniti, da je [sporna] odločba neposredno učinkovala na pravni položaj tožeče stranke le, če bi slednja na podlagi navedene odločbe in ne da bi imela Italijanska republika pri tem diskrecijsko pravico po eni strani ostala brez izplačila izključenih zneskov, ki ustrezajo zneskom, ki jih še ni prejela od ESRR iz naslova sporne pomoči in se nanašajo na izdatke, ki so postali neupravičeni, ter če bi po drugi strani morala povrniti zneske, plačane brez pravnega temelja, ki so enaki vsotam, že prejetim na podlagi navedene pomoči, in so namenjeni za izdatke, ki so postali neupravičeni. 58 Vendar pa je Sodišče prve stopnje že razsodilo, da take posledice ne izhajajo niti iz odločbe Komisije o ustavitvi izplačil finančne pomoči ESRR niti iz katere druge določbe prava Skupnosti, ki ureja učinkovanje take odločbe ([zgoraj navedeni] sklep [Sodišča prve stopnje] SLIM Sicilia proti Komisiji, točka 51). 59 V zvezi s tem je treba najprej opozoriti, da je na podlagi institucionalnega sistema Skupnosti in pravil, ki urejajo razmerja med Skupnostjo in državami članicami, dolžnost slednjih, da ob neobstoju nasprotne določbe prava Skupnosti zagotovijo izvrševanje predpisov Skupnosti na svojem ozemlju (sodbi Sodišča z dne 21. septembra 1983 v združenih zadevah Deutsche Milchkontor in drugi, od 205/82 do 215/82, Recueil, str. 2633, in z dne 7. julija 1987 v združenih zadevah Étoile commerciale in CNTA proti Komisiji, 89/86 in 91/86, Recueil, str. 3005, točka 11 […]). Kar posebej zadeva ukrepe financiranja, sprejete v okviru ESRR, morajo države članice […] sprejeti potrebne ukrepe za izterjavo sredstev, izgubljenih zaradi zlorabe ali malomarnosti. […] 61 V tem sistemu je v skladu s sodno prakso Sodišča torej dolžnost držav članic, da izvršujejo predpise Skupnosti in da sprejemajo potrebne posamične odločbe glede zadevnih gospodarskih subjektov. […] […] 65 Ugotoviti je treba, da v tem primeru Italijanski republiki nič ne preprečuje, da za dokončanje del v zvezi z zadevnim projektom iz lastnih sredstev financira delež pomoči Skupnosti, ki je bil preklican. Glede tega je treba posebej navesti, da je v skladu s členom 4(1) Uredbe št. 2052/88 pomoč ESRR zasnovana kot dopolnitev ali prispevek k ustreznim nacionalnim dejavnostim, pri čemer člen 9 Uredbe št. 4253/88 med drugim natančneje določa, da v skladu z načelom dodatnosti pomoči Skupnosti ne smejo nadomestiti javnih izdatkov države članice. 66 Kar zadeva vračilo zneskov, plačanih brez pravnega temelja, je treba […] navesti, da je Komisija v [sporni] odločbi le obvestila Italijansko republiko, da je treba zneske, ki jih je Skupnosti plačala in ustrezajo izdatkom, ki so postali neupravičeni, povrniti ESRR. V nasprotju s splošno prakso Komisije na področju nezakonitih pomoči, razglašenih za nezdružljive s skupnim trgom, [sporna] odločba ne vsebuje nobene določbe, ki bi Italijanski republiki odrejala, naj izterja neupravičeno plačane zneske od njihovih upravičencev […]. […] 68 Pravilna izvršitev [sporne] odločbe zato implicira le, kot v svojih pisanjih pravilno trdi Komisija, da Italijanska republika povrne ESRR zneske, plačane brez pravnega temelja, ki so v njej navedeni […]. […] 71 V zvezi s finančno pomočjo ESRR je torej Sodišče prve stopnje že odločilo, da nič ne omogoča sklepa, da država članica nima nobene diskrecijske pravice oziroma pristojnosti odločanja v zvezi s takim vračilom ([zgoraj navedeni] sklep [Sodišča prve stopnje] SLIM Sicilia proti Komisiji, točka 52). […] 73 […] ni mogoče izključiti, da bi posebne okoliščine privedle Italijansko republiko do tega, da se odpove zahtevi za vračilo sporne pomoči in da sama prevzame obveznost vračila zneskov ESRR, za katere je napačno menila, da jih je upravičena plačati […]. […] 80 Iz tega sledi, da [sporna] odločba ni neposredno vplivala na pravni položaj tožeče stranke.“