ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Vprašanja za predhodno odločanje – Presoja veljavnosti – Nedopustnost sklicevanja na sporazume STO pri preverjanju zakonitosti akta Skupnosti – Izjeme – Akt Skupnosti, katerega cilj je njegova izvedba ali se nanj izrecno in jasno sklicuje – Odločba organa za reševanje sporov STO – Zaveze Skupnosti – Pravica do sklicevanja na sporazume STO – Neobstoj

(člen 234 ES)

Summary

Upoštevajoč njihovo naravo in strukturo, sporazumi STO v načelu niso med pravili, ki jih Sodišče upošteva pri nadzoru zakonitosti aktov institucij Skupnosti. Le v primeru, ko je Skupnost nameravala izpolniti posamezno obveznost STO ali v primeru, ko akt Skupnosti napotuje izrecno na natančne določbe sporazumov STO, mora Sodišče nadzorovati zakonitost akta Skupnosti glede na pravila STO.

Čeprav se je Skupnost zavezala, da se bo po sprejetju odločitve Organa za reševanje sporov STO (DSB) uskladila s pravili te organizacije in še zlasti s členoma I(1) in XIII GATT iz leta 1994, Skupnost ni nameravala sprejeti določene obveznosti v okviru STO, ki bi lahko upravičila izjemo glede tega, da se pred sodiščem Skupnosti ni mogoče sklicevati na pravila STO, in omogočila, da sodišče Skupnosti nadzoruje zakonitost zadevnih določb Skupnosti glede na ta pravila.

Prvič, kljub odločitvi DSB o neskladnosti ukrepov članice s pravili STO, namreč pravila za reševanje sporov znotraj te organizacije ne zmanjšujejo pomena pogajanja strank. Pod temi pogoji bi naložitev obveznosti sodnim organom, da zavrnejo uporabo pravil notranjega prava, ki naj ne bi bila v skladu s sporazumi STO, imela za posledico, da zakonodajnim ali izvršilnim organom pogodbenih strank odvzame možnost, ki jo imajo zlasti po členu 22 Memoranduma o dogovoru o pravilih in postopkih za reševanje sporov, da najdejo, čeprav začasno, rešitev s pogajanji.

Drugič, priznanje, da naloga zagotavljanja skladnosti prava Skupnosti s pravili STO pripada neposredno sodišču Skupnosti, bi prikrajšala zakonodajne in izvršilne organe Skupnosti za manevrski prostor, ki ga imajo podobni organi trgovinskih partnerjev Skupnosti.

Zato se gospodarski subjekt pred sodiščem države članice ne more sklicevati na to, da ureditev Skupnosti ni v skladu z nekaterimi pravili STO, čeprav jo je DSB razglasil za z njimi neskladno.

(Glej točke od 39 do 42, 48, 53 in 54 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ničnostna tožba – Akti, zoper katere je mogoče vložiti tožbo – Pojem – Akti z obvezujočimi pravnimi učinki – Odločba iz dopisa generalnega direktorja Komisije, pristojnega za kmetijstvo, ki državo članico obvešča o znižanju zneskov predplačil, odobrenih v okviru EKUJS – Vključitev

(člen 230 ES; Uredba Komisije št. 1750/1999, člen 39(3))

2. Kmetijstvo – Skupna kmetijska politika – Financiranje EKUJS – Znižanje odobrenih zneskov predplačil – Odločba iz dopisa generalnega direktorja Komisije, pristojnega za kmetijstvo – Nedelegacija Komisije – Odločba, ki jo je izdala nepristojna oseba

(Poslovnik Komisije, člena 13 in 14, Uredba Komisije št. 1750/1999, člen 39(3))

Summary

1. Za ugotovitev, ali ukrep pomeni akt v smislu člena 230 ES, se je treba ravnati po njegovi vsebini, saj oblika, v kateri izide, v tem pogledu ni pomembna. Za akte ali odločbe, zoper katere je mogoče vložiti ničnostno tožbo v smislu navedenega člena, se štejejo ukrepi, ki imajo obvezujoče pravne učinke, ki lahko posegajo v interese tožeče stranke, s tem da resneje spremenijo njen pravni položaj.

Taka je odločba iz pisma generalnega direktorja Generalnega direktorata za kmetijstvo Komisije Evropskih skupnosti o znižanju odobrenih finančnih predplačil, izdana na podlagi člena 39(3) Uredbe Komisije (ES) št. 1750/1999 o načinih uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), kot je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1763/2001, saj je ta odločba tako edini akt, ki jasno določa vsebino in obseg spornega finančnega popravka, medtem ko odločbi o predplačilih, ki jih je treba izplačati državam članicam, navajata samo skupni znesek mesečnih predplačil, ki ga je treba izplačati vsaki od njih, pri čemer v njiju ni nobene navedbe glede višine finančnih popravkov, ki so bili uporabljeni v zvezi s prejemniki teh predplačil.

(Glej točke 35, 41 in 42.)

2. Odločba iz pisma generalnega direktorja Generalnega direktorata za kmetijstvo Komisije Evropskih skupnosti o znižanju finančnih predplačil na podlagi člena 39(3) Uredbe Komisije (ES) št. 1750/1999 o načinih uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), kot je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1763/2001, se razglasi za nično, ker njen podpisnik ni imel pristojnosti za njeno sprejetje in ker Komisija ni navedla nobene delegacije ali nadaljnje delegacije pristojnosti, podeljene v skladu s členoma 13 ali 14 Poslovnika Komisije, ki naj bi jo imel ta direktor.

(Glej točki 44 in 47.)
Keywords

Summary



Keywords

Okolje – Odstranjevanje odpadkov – Direktiva 75/442, spremenjena z Direktivo 91/156 – Člen 4, prvi odstavek – Obveznost države članice, da zagotovi odstranjevanje odpadkov – Obseg – Potrebno sprejetje ukrepov – Polje proste presoje – Omejitve

(Direktiva 75/442, spremenjena z Direktivo 91/156, člen 4, prvi odstavek)

Summary

Člen 4, prvi odstavek, Direktive 75/442 o odpadkih, spremenjene z Direktivo 91/156, čeprav ne določa konkretne vsebine ukrepov, ki jih je treba sprejeti za zagotovitev odstranjevanja odpadkov, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škoduje okolju, države članice vendarle zavezuje glede cilja, ki ga je treba doseči, pri čemer jim pušča polje proste presoje pri presoji nujnosti takih ukrepov.

Zato torej načeloma ni mogoče neposredno na podlagi neskladnosti dejanskega stanja s cilji, določenimi v členu 4, prvi odstavek, Direktive, sklepati, da zadevna država članica ni izpolnila s to določbo naloženih obveznosti, tj. sprejetje potrebnih ukrepov za zagotovitev odstranjevanja odpadkov, ki ne ogroža zdravja ljudi in ne škoduje okolju. Vendar ohranitev takega dejanskega stanja, zlasti ko to zelo poslabša okolje, v daljšem obdobju brez intervencije pristojnih organov lahko kaže na to, da so države članice presegle polje proste presoje, ki jim ga daje ta določba.

(Glej točki 21 in 22.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 89/104 – Zavrnitev registracije ali ničnost – Neobstoj razlikovalnega učinka – Presoja razlikovalnega učinka znamke, sestavljene iz znanega družinskega imena – Presoja po merilih, kot se uporabljajo za druge vrste znamk – Omejeni učinki take znamke – Neobstoj vpliva

(Direktiva Sveta 89/104, člena 3(1)(b) in 6(1)(a))

Summary

V okviru člena 3(1)(b) Prve direktive Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami, je treba presojo obstoja ali neobstoja razlikovalnega učinka znamke, ki je sestavljena iz družinskega imena, četudi razširjenega, opraviti konkretno presojo v skladu z merili, ki se uporabljajo za vse znake iz člena 2 te direktive, glede na, po eni strani, proizvode ali storitve, za katere je bila zahtevana registracija, in po drugi strani glede na zaznavanje upoštevne javnosti. Okoliščina, da so učinki znamke glede na člen 6(1)(a) te direktive omejeni, na to presojo ne vpliva.

(Glej točko 34 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaje – Prometni davek – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Davčna osnova – Dobava blaga in opravljanje storitev – Subvencije, ki so neposredno povezane s ceno – Pojem – Pomoči, dodeljene sektorju posušene krme – Izključitev – Nacionalna ureditev, ki ne odmerja davka na dodano vrednost na zneske navedenih pomoči – Dopustnost

(Direktiva Sveta 77/388, člen 11 (A) (1)(a))

Summary

Ker določa, da se v davčno osnovo vštevajo tudi subvencije, plačane davčnim zavezancem, ki so neposredno povezane s ceno zadevne operacije, naj bi bila predmet davka na dodano vrednost v skladu s členom 11(A)(1)(a) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih celotna vrednost blaga oziroma opravljenih storitev. Država članica, ki ne obračunava davka na zneske pomoči, izplačane na podlagi Uredbe št. 603/95 o skupni ureditvi trga za posušeno krmo, ne krši obveznosti, ki jih ima na podlagi te določbe.

Pravzaprav izraz „subvencije, ki so neposredno povezane s ceno“ zajema izključno pomoči, ki pomenijo celotne ali delne protidajatve za dobavo blaga oziroma opravljeno storitev, ki jih tretji plača prodajalcu ali izvajalcu.

Sicer pa pogoji za obdavčenje navedenih pomoči s tem davkom niso izpolnjeni, če predelovalno podjetje po sušenju proda krmo, ki jo kupi od pridelovalcev zelene krme, saj v tem primeru pomoč ni posebej izplačana v korist predelovalnega podjetja, zato da bi to kupcu dobavilo posušeno krmo po ceni, ki je nižja od cenovnega tečaja na svetovnem trgu. Prav tako ti pogoji niso izpolnjeni v primeru posebne pogodbe za predelavo krme, ki jo skleneta tako podjetje in pridelovalec zelene krme, saj se pomoč, ki jo prejme predelovalno podjetje, ne izplača v njegovo korist in ker ima navedeno podjetje le vlogo posrednika med dajalcem pomoči in pridelovalcem krme.

(Glej točke 26, 27, 31, 32, 36, 38, 42 in 45.)
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaje – Odstranjevanje odpadnih olj – Direktiva 75/439 – Obveznost držav članic, da dajo prednost predelavi odpadnih olj z regeneracijo – Omejitve – Tehnične, ekonomske ali organizacijske ovire – Pojem

(Direktiva Sveta 75/439, člen 3(1))

Summary

Iz člena 3(1) Direktive 75/439 o odstranjevanju odpadnih olj, kakor je bila spremenjena z Direktivo 87/101, izhaja, da je sklicevanje na „tehnične, ekonomske in organizacijske ovire“ iz tega člena del predpisa, ki skupno poudarja obveznost držav članic, in da zakonodajalec Skupnosti s tem ni želel določiti omejenih izjem od normativnega načela, ampak je hotel določiti področje uporabe in vsebino pozitivne obveznosti dajanja prednosti predelavi odpadnih olj z regeneracijo.

Iz tega izhaja, kot je Sodišče prav tako izpeljalo, da opredelitve teh ovir ni mogoče prepustiti izključni prosti presoji držav članic. Poleg tega, da bi razlaga zgolj držav članic nasprotovala načelu enotne razlage in uporabe prava Skupnosti, bi bila njena posledica tudi to, da bi iz združljivosti predelave z regeneracijo in tehničnih, ekonomskih in organizacijskih ovir nastal pogoj, katerega izpolnitev bi bila popolnoma odvisna od presoje, ki bi bila najbolj koristna za zadevno državo članico.

1. Člen 3(1) Direktive 75/439 glede „tehničnih, ekonomskih in organizacijskih ovir“ je treba razumeti kot izraz načela sorazmernosti, kar pomeni, da morajo države članice sprejeti primerne ukrepe, ki so sorazmerni s ciljem dajanja prednosti predelavi odpadnih olj z regeneracijo, v tem smislu, da obstoj v členu 3(1) Direktive navedenih tehničnih, ekonomskih in organizacijskih ovir pomeni mejo te pozitivne obveznosti. Dejansko bi, če bi izhajali iz tega, da tehnične, ekonomske in organizacijske okoliščine, ki obstajajo v državi članici, nujno pomenijo ovire, ki nasprotujejo ukrepom v smislu člena 3(1) Direktive, to pripeljalo do tega, da bi bil ta predpis brez vsakršnega praktičnega učinka, ker bi bila obveznost držav članic zaradi varovanja obstoječega stanja omejena, tako da ne bi obstajala nobena dejanska obveznost glede sprejetja potrebnih ukrepov za predelavo odpadnih olj z regeneracijo.

(Glej točke od 20 do 23.)
Keywords

Summary



Keywords

Pravo Skupnosti – Neposreden učinek – Nacionalne dajatve, ki niso združljive s pravom Skupnosti – Povračilo – Podrobnejša pravila – Uporaba nacionalnega prava – Pogoji – Spoštovanje načel enakovrednosti in učinkovitosti – 90-dnevni prekluzivni rok – Dopustnost

Summary

Zaradi neobstoja skupnostnih predpisov na področju povračila nacionalnih dajatev, obračunanih brez pravnega temelja, mora pravni red vsake države članice določiti pristojna sodišča in podrobneje urediti postopkovna pravila pravnih sredstev, katerih namen je varstvo pravic, ki za upravičene subjekte izhajajo iz prava Skupnosti, če na eni strani ta pravila niso manj ugodna od tistih, ki veljajo za podobne nacionalne tožbe (načelo enakovrednosti), in na drugi strani v praksi ne povzročajo nemogočega ali znatno oteženega uveljavljanja pravic, ki jih podeljuje pravni red Skupnosti (načelo učinkovitosti).

Kar zadeva načelo učinkovitosti je določitev primernih prekluzivnih tožbenih rokov v interesu pravne varnosti, ki hkrati varuje davkoplačevalca in zadevno upravo, v skladu s pravom Skupnosti. V tej zvezi se nacionalni prekluzivni 90-dnevni rok, ki teče od izteka roka za prostovoljno plačilo dajatve, zdi primeren, kolikor pomeni dovolj dolg rok, ki dopušča davčnemu zavezancu, da se lahko popolno seznani z dejstvi in odloči za vložitev tožbe za razveljavitev ter v ta namen zbere vse potrebne dejanske in pravne elemente.

Iz tega sledi, da načelo učinkovitosti prava Skupnosti v primeru zahtevka za povrnitev dajatve, ki je bila obračunana v nasprotju s pravom Skupnosti, ne nasprotuje določitvi 90-dnevnega prekluzivnega roka, ki teče od izteka roka za prostovoljno plačilo te dajatve.

(Glej točke 17 in18, 21in 22, 26 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Uveljavljanje sindikalnih pravic – Nacionalna zakonodaja, ki delavcem, državljanom druge države članice Unije ali Evropskega gospodarskega prostora, ne priznava pravice biti izvoljen v poklicne zbornice – Nedopustnost – Utemeljitev na podlagi morebitnega sodelovanja pri izvrševanju javnopravnih pooblastil – Odsotnost

(Člen 39 ES; Sporazum EGP, člen 28; Uredba Sveta št. 1612/68, člen 8)

2. Mednarodni sporazumi – Sporazumi o pridružitvi ali o sodelovanju Skupnosti – Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Uveljavljanje sindikalnih pravic – Nacionalna zakonodaja, ki delavcem, državljanom druge države članice Unije ali Evropskega gospodarskega prostora, ne priznava pravice biti izvoljen v poklicne zbornice – Nedopustnost

Summary

1. Država, ki je zavrnila pravico biti izvoljen v organe – odgovorne za zastopanje in obrambo interesov delavcev, kot so poklicne zbornice – državljanom drugih držav članic Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora, ni izpolnila obveznosti iz člena 39 ES in člena 8 Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2434/92, ter iz člena 28 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.

Taka zakonodaja dejansko nasprotuje temeljnemu načelu prepovedi vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva, na katerem temeljijo omenjene določbe.

Te zakonodaje ne bi bilo mogoče utemeljiti niti s pravno naravo sporne institucije, kot je opredeljena v nacionalnem pravu, niti z dejstvom, da nekatere njene funkcije lahko vključujejo sodelovanje pri izvrševanju pooblastil, ki jih podeljuje javno pravo.

(Glej točke 30, 33, 40, 56 in izrek.)

2. Država članica, ki je zavrnila pravico biti izvoljen v organe, odgovorne za zastopanje in obrambo interesov delavcev, kot so poklicne zbornice in sveti delavcev, državljanom tretjih držav, s katerimi je Skupnost sklenila sporazume, ki določajo načelo nediskriminacije v zvezi z delovnimi pogoji v korist delavcev, ki so zakonito zaposleni v državi članici, ni izpolnila obveznosti na podlagi določb teh sporazumov.

Načelo nediskriminacije na podlagi državljanstva, določeno v zadevnih sporazumih, dejansko zahteva, naj vsi delavci, domači državljani ali državljani ene od zadevnih tretjih držav uživajo enake delovne in zaposlitvene pogoje in da lahko predvsem na enak način sodelujejo na volitvah, organiziranih znotraj teh organov. Različno obravnavanje glede na državljanstvo nasprotuje temu temeljnemu načelu.

(Glej točke 48, 49, 56 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Okolje – Odpadki – Embalaža in odpadna embalaža – Direktiva 94/62 – Možnost držav članic, da spodbujajo sisteme za ponovno uporabo embalaže – Direktiva, ki ne določa natančnih meril za ureditev teh sistemov – Presoja teh sistemov z vidika določb Pogodbe v zvezi s prostim pretokom blaga

(člena 28 ES in 30 ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 94/62, člen 5)

2. Prosti pretok blaga – Količinske omejitve – Ukrepi z enakim učinkom – Nacionalna zakonodaja, ki skupen sistem zbiranja odpadne embalaže nadomesti z vzpostavitvijo sistema konsignacije in individualnega zbiranja – Nedopustnost – Utemeljitev – Varstvo okolja – Pogoj – Spoštovanje načela sorazmernosti

(člena 28 ES in 30 ES)

Summary

1. Člen 5 Direktive 94/62 o embalaži in odpadni embalaži, ki daje državam članicam v skladu s Pogodbo možnost spodbujanja ponovne uporabe embalaže, ki jo je mogoče ponovno uporabiti na okolju varen način, določa splošno možnost brez natančneje določenih meril, ki jih morajo upoštevati države članice, ki jo uporabljajo. Ker Direktiva 94/62 glede držav članic, ki se odločijo za to možnost, ne ureja organizacije sistemov za spodbujanje uporabe embalaže, primerne za ponovno uporabo, se taki sistemi lahko presojajo z vidika določb Pogodbe o prostem pretoku blaga.

(Glej točke 41, 43, 45 in 50.)

2. Obveznosti iz povezanih določb člena 5 Direktive 94/62 o embalaži in odpadni embalaži ter člena 28 ES ne izpolni država članica, ki je glede embalaže za enkratno uporabo skupen sistem zbiranja embalaž zamenjala z vzpostavitvijo sistema konsignacije in individualnega zbiranja, s tem da je zadevnim proizvajalcem naložila, naj spremenijo nekatere navedbe na embalaži, in povzročila dodatne stroške vsem proizvajalcem in distributerjem brez prehodnega obdobja, dovolj dolgega za prilagoditev zahtevam novega sistema, preden ta začne veljati.

Nacionalna zakonodaja, ki lahko ovira trgovino v Skupnosti, se namreč lahko utemelji z nujnimi zahtevami varstva okolja, le če so zadevni ukrepi sorazmerni z zasledovanimi cilji in ne presegajo tistega, kar je potrebno za doseganje teh ciljev.

(Glej točke 59, 62, 68, 75, 78, 79 in izrek.)
SL Uradni list Evropske unije C 270/44

Sklep Splošnega sodišča z dne 9. junija 2016 – IREPA/Komisija in Računsko sodišče

(Zadeva T-825/14) (1)

((Ničnostna tožba - Ribištvo - Italijanski nacionalni program za zbiranje podatkov v sektorju ribištva za obdobje 2009-2010 - Vračilo dela predujema, plačanega tožeči stranki - Predhodno poročilo Računskega sodišča - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva - Pripravljalni akt - Predhodna informativna obvestila - Bremepis - Člen 263, četrti odstavek, PDEU - Neobstoj neposrednega nanašanja - Nedopustnost))

(2016/C 270/50)

Jezik postopka: italijanščina

Stranke

Tožeči stranki: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus (Salerne, Italija) (zastopnik: F. Tedeschini, odvetnik)

Toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: F. Moro, D. Nardi in K. Walkerová, agenti), in Računsko sodišče Evropske unije (zastopnika: N. Scafarto in L. Massocchi, agenta)

Predmet

Predlog na podlagi člena 263 PDEU, s katerim se predlaga razglasitev ničnosti sklepa iz bremepisa z dne 30. septembra 2014, ki ga je izdala Komisija z namenom zahtevati vračilo zneska 458 347,35 EUR, poročila Računskega sodišča z dne 27. februarja 2013, dopisov Komisije z dne 12. julija 2013 in 6. avgusta 2014 in vseh drugih aktov, ki so predhodni, povezani ali vsekakor naknadni, vključno z nepoznanimi akti, ki vplivajo na premoženjsko pravni položaj tožeče stranke.

Izrek

1. Tožba se zavrže kot nedopustna.

2. Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus nosi svoje stroške in stroške, ki sta jih priglasila Evropska komisija in Računsko sodišče Evropske unije.

(1) UL C 65, 23.2.2015.
SL Uradni list Evropske unije C 294/66

Sklep Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – Bayer MaterialScience/Komisija

(Zadeva T-282/14) (1)

((Državne pomoči - Ukrepi, ki jih je Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in podjetjem z veliko porabo električne energije - Sklep o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU - Sprejetje končnega sklepa po vložitvi tožbe - Ustavitev postopka))

(2015/C 294/80)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Bayer MaterialScience AG (Leverkusen, Nemčija) (zastopniki: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer in T. Woltering, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Maxian Rusche in R. Sauer, zastopnika, skupaj s C. von Donatom in G. Quardtom, odvetnikoma)

Predmet

Predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C (2013) 4424 final z dne 18. decembra 2013 o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU zaradi ukrepov, ki jih je Zvezna republika Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in velikim porabnikom električne energije (državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

Izrek

1. Postopek s tožbo se ustavi.

2. Postopek v zvezi s predlogom za intervencijo, ki ga je vložil nadzorni organ EFTA, se ustavi.

3. Družba Bayer MaterialScience AG nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

4. Nadzorni organ EFTA nosi svoje stroške.

(1) UL C 223, 14.7.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 294/62

Sklep Splošnega sodišča z dne 9. junija 2015 – P-D-Glasseiden in drugi/Komisija

(Zadeva T-272/14) (1)

((Državne pomoči - Ukrepi, ki jih je Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in podjetjem z veliko porabo električne energije - Sklep o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU - Sprejetje končnega sklepa po vložitvi tožbe - Ustavitev postopka))

(2015/C 294/75)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeče stranke: P-D Glasseiden GmbH Oschatz (Oschatz, Nemčija); P-D Interglas Technologies GmbH (Erbach, Nemčija); P-D Industriegesellschaft mbH (Wilsdruff, Allemagne), in Glashütte Freital GmbH (Freital, Nemčija) (zastopnika: H. Janssen in G.-R. Engel, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Maxian Rusche in R. Sauer, zastopnika, skupaj z A. Lukejem in C. Maurerjem, odvetnikoma)

Predmet

Predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C (2013) 4424 final z dne 18. decembra 2013 o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU zaradi ukrepov, ki jih je Zvezna republika Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in velikim porabnikom električne energije (državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

Izrek

1. Postopek s tožbo se ustavi.

2. Postopek v zvezi s predlogom za intervencijo, ki ga je vložil nadzorni organ EFTA, se ustavi.

3. Družbe P-D Glasseiden GmbH Oschatz, P-D Interglas Technologies GmbH, P-D Industriegesellschaft mbH in Glashütte Freital GmbH nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.

4. Nadzorni organ EFTA nosi svoje stroške.

(1) UL C 223, 14.7.2014.
SL Uradni list Evropske unije C 245/20

Sklep Splošnega sodišča z dne 22. maja 2015 – Walter Klein/Komisija

(Zadeva T-288/14) (1)

((Državne pomoči - Ukrepi, ki jih je Nemčija sprejela v podporo električni energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov, in podjetjem z veliko porabo električne energije - Sklep o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU - Sprejetje končnega sklepa po vložitvi tožbe - Ustavitev postopka))

(2015/C 245/24)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Nemčija) (zastopniki: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme in T. Wielsch, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija (zastopniki: T. Maxian Rusche in R. Sauer, agenta, skupaj z A. Lukom in C. Maurerjem, odvetnika)

Predmet

Predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C(2013) 4424 final z dne 18. decembra 2013 o začetku postopka iz člena 108(2) PDEU zaradi ukrepov, ki jih je Zvezna republika Nemčija sprejela v podporo električni energiji iz obnovljivih virov in velikim porabnikom električne energije (državna pomoč SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

Izrek

1. Postopek s to tožbo se ustavi.

2. Postopek v zvezi s predlogom za intervencijo nadzornega organa EFTA se ustavi.

3. Energiewerke Nord GmbH nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija, vključno s stroški, ki se nanašajo na postopek za izdajo začasne odredbe.

4. Nadzorni organ EFTA nosi svoje stroške.

(1) UL C 223, 14.7.2014.