ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene v Šesti direktivi – Oprostitev pri najemu nepremičnin – Pojem – Dodelitev pravice do uporabe do preklica proti plačilu odškodnine, ki se prvenstveno določi glede na uporabljeno površino – Vključitev – Pogoj – Pogodbe, katerih glavni predmet je pasivna uporaba prostorov ali zemljišča nepremičnine proti plačilu, vezanemu na potek časa

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(B)(b))

Summary

Člen 13(B)(b) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da transakcije „dajanja v najem nepremičnin“ v smislu te določbe vključujejo transakcije, s katerimi družba sočasno z različnimi pogodbami do preklica dodeli družbam, s katerimi je povezana, pravico uporabe na isti nepremičnini proti plačilu nadomestila, določenega predvsem na podlagi uporabljene površine, pri čemer je glavni predmet pogodb, kot so izvršene, pasivna uporaba prostorov ali zemljišča nepremičnine proti plačilu, vezanemu na potek časa, in ne opravljanje storitve, ki bi jo bilo mogoče opredeliti drugače.

(Glej točko 28 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Države članice – Obveznosti – Izvršitev direktiv – Neizpolnitev obveznosti – Notranji red kot upravičenje – Nedopustnost

(člen 226 ES)

Summary

Država članica se ne more sklicevati na določbe, prakso ali okoliščine svojega notranjega pravnega reda, vključno s tistimi, ki izhajajo iz njene zvezne ureditve, da bi upravičila nespoštovanje obveznosti in rokov, določenih s posamezno direktivo. V tej zvezi zvezna država ne more zatrjevati, da ji njeno ustavno pravo prepoveduje sprejetje ukrepov za prenos direktive namesto dežele in da bi lahko le sodba Sodišča omogočila utemeljitev njene pristojnosti za izvedbo prenosa.

Čeprav vsaka država članica prosto, po svoji presoji notranje razporedi zakonodajne pristojnosti, ostaja na podlagi člena 226 ES sama odgovorna Skupnosti za spoštovanje obveznosti, ki izhajajo iz prava Skupnosti.

(Glej točki 12 in 13.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Nedovoljeni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13 – Pravilo za potrošnika najugodnejše razlage ob dvomu glede pomena pogoja – Razlika med tožbami posameznega potrošnika in kolektivnimi opustitvenimi tožbami

(Direktiva Sveta 93/13, člena 5 in 7(2))

2. Približevanje zakonodaj – Nedovoljeni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13 – Pogodba, za katero se uporabi pravo države nečlanice in je tesno povezana z ozemljem držav članic – Pojem „tesna povezanost“ – Navezne okoliščine, navedene v členu 5(2) konvencije o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih – Izključitev

(Rimska konvencija z dne 19. junija 1980, člen 5; Direktiva Sveta 93/13, člen 6(2))

Summary

1. Pojasnilo iz tretjega stavka člena 5 Direktive 93/13 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah, po katerem pravilo o prevladi razlage, ki je za potrošnika najugodnejša, ob dvomu glede pomena pogoja ne velja pri „opustitvenih“ tožbah iz člena 7(2) Direktive, pomeni normativno in obvezujoče pravilo, ki podeljuje potrošnikom pravice in prispeva k določitvi cilja, ki ga želi doseči ta direktiva.

Tako določeno razliko glede pravila o razlagi med tožbami posameznega potrošnika in opustitvenimi tožbami, ki jih vlagajo osebe ali organizacije, ki predstavljajo skupni interes potrošnikov, je namreč mogoče razložiti z različnim namenom teh tožb. V prvem primeru so sodišča ali pristojni organi dolžni, da in concreto presodijo o nedovoljenosti pogoja v že sklenjeni pogodbi, medtem ko morajo v drugem primeru in abstracto presoditi o nedovoljenosti pogoja, ki ga je mogoče vključiti v pogodbe, ki še niso bile sklenjene. V prvem primeru je posamično prizadeti potrošnik takoj deležen razlage, ki je zanj ugodna. Nasprotno pa v drugem primeru za to, da bi preventivno dosegli ugoden rezultat za celoto potrošnikov, pogoja ob dvomu ni treba razlagati v tem smislu, da vsebuje zanje ugodne učinke. Objektivna razlaga tako omogoča, da se pogosteje prepove uporaba nejasnega ali dvoumnega pogoja, kar ima za posledico širše varstvo potrošnikov.

(Glej točki 16 in 17.)

2. Člen 6(2) Direktive 93/13 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah, v skladu s katerim države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da potrošnik ni prikrajšan za varstvo, ki ga zagotavlja ta direktiva, ker je za pravo, ki se uporablja za pogodbo, izbral pravo države nečlanice, če je pogodba tesno povezana z ozemljem držav članic, je treba razlagati tako, da je namerno nejasen pojem „tesna povezanost“, ki omogoča upoštevanje različnih naveznih okoliščin glede na okoliščine primera, mogoče uresničiti z domnevami. V nasprotju s tem ta nikakor ne more biti omejen s kombinacijo vnaprej določenih naveznih meril, kot so kumulativni pogoji o prebivališču in o sklenitvi pogodbe iz člena 5 Konvencije z dne 19. junija 1980 o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih.

(Glej točki 32 in 33.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialno zavarovanje delavcev migrantov – Zdravstveno zavarovanje – Povračilo s strani pristojne države članice zdravstvenih stroškov, ki so nastali med zdravljenjem v drugi državi članici – Uporaba stopenj, ki veljajo v državi članici začasnega prebivališča – Člen 34 Uredbe št. 574/72 – Praksa zdravstvenega sklada, ki zajema celotno povračilo zdravstvenih stroškov, če ne presegajo določenega zneska – Dopustnost

(Uredba Sveta št. 574/72, člen 34)

Summary

V primeru neizpolnitve formalnosti, ki med bivanjem na območju države članice, ki ni pristojna država, dajejo pravico uporabe storitev, ki jih za račun pristojnega nosilca nudi nosilec v kraju začasnega prebivališča, člen 34 Uredbe št. 574/72 zavarovancem omogoča, da od pristojne države pridobijo povračilo stroškov, ki so nastali med tem bivanjem v skladu s stopnjami, ki jih uporablja nosilec v kraju začasnega prebivališča. To določbo je treba razlagati v tem smislu, da ne nasprotuje praksi zdravstvenega sklada, ki izhaja iz notranjih predpisov, da svojim zavarovancem v celoti povrne zdravstvene stroške, ki so jih imeli med bivanjem v drugi državi članici, če ne presegajo določenega zneska. Okoliščina, da gre za povračilo v celoti, namreč zadostuje, da se zavarovancu zagotovi najmanj enako, če ne višje povračilo stroškov od tistega, ki bi ga prejel, če bi šlo za povračilo pod pogoji, določenimi v tej določbi.

(Glej točki 24, 27 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Pravo Skupnosti – Načela – Enako obravnavanje – Diskriminacija glede na državljanstvo – Dostop do višješolskega in visokošolskega izobraževanja – Različni pogoji za imetnike srednješolskih diplom, pridobljenih v drugih državah članicah – Nedopustnost

(Člen 12 ES, 149 ES in 150 ES)

Summary

Država članica, ki ne sprejme potrebnih ukrepov, s katerimi bi imetnikom srednješolskih spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, zagotovila dostop do višješolskega in visokošolskega izobraževanja pod enakimi pogoji kot imetnikom CESS − certificat d’enseignement secondaire supérieur (CESS) −, ki so ga pridobili v zadevni državi članici, ni izpolnila svojih obveznosti.

(Glej točko 31 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Okolje – Onesnaževanje vode – Direktiva 76/464 – Nedoločitev roka za prenos – Posledica – Obveznost držav članic, da upoštevajo primeren rok za uveljavitev

(Direktiva Sveta 76/464)

2. Okolje – Onesnaževanje vode – Direktiva 76/464 – Obveznost sprejetja posebnih programov za zmanjšanje onesnaževanja, ki je nastalo zaradi nekaterih nevarnih snovi – Obseg – Pojem programa

(Direktiva Sveta 76/464, člen 7, in priloga, seznam II)

3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Stanje, ki ga je treba upoštevati – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju

(člen 226 ES)

4. Države članice – Obveznosti – Izvršitev direktiv – Neizpolnitev – Utemeljitev s cilji, ki so bolj ambiciozni od ciljev Direktive – Nedopustnost

(člen 226 ES)

Summary

1. Če v Direktivi 76/464 o onesnaževanju pri odvajanju nekaterih nevarnih snovi v vodno okolje Skupnosti, v nasprotju z običajno prakso, ni določen rok za njen prenos, to ne pomeni, da lahko države članice sprejemajo ukrepe za njeno izvajanje v rokih, ki se njim zdijo ustrezni. Direktivi, katere prenos bi bil odložen za nedoločen čas, bi namreč bila vzeta njena vsebina in bi bila brez koristnega učinka. Tudi cilj Direktive 76/464, tj. odprava ali zmanjšanje onesnaževanja voda, zahteva, da se ta prenese v razumnem roku.

(Glej točki 31 in 33.)

2. Programi, ki jih morajo države članice sprejeti na podlagi člena 7 Direktive 76/464 o onesnaževanju pri odvajanju nekaterih nevarnih snovi v vodno okolje Skupnosti, morajo biti posebni, to pomeni, da morajo sestavljati celovit in povezan pristop, ki ima naravo konkretnega in izoblikovanega načrtovanja, ki pokriva celotno nacionalno ozemlje in upošteva zmanjševanje onesnaževanja s snovmi s seznama II priloge k navedeni Direktivi, ki so pomembne v nacionalnih okoliščinah vsake države članice, v skladu z v samih programih določenimi cilji kakovosti za vode, v katere se snovi odvajajo. Zasnova „programa“ vključuje torej vrsto medsebojno usklajenih, združenih in celovitih ukrepov.

Tako ni mogoče šteti za program na podlagi člena 7 Direktive nacionalni ukrep, ki za določeno snov ne zajema vseh površinskih voda v državi, saj cilji kakovosti, ki jih je določil ta ukrep, ne veljajo za kanale.

(Glej točke 38 in 41.)

3. V okviru tožbe na podlagi člena 226 ES se neizpolnitev obveznosti države članice ugotavlja na dan po izteku roka, ki je določen v obrazloženem mnenju, poznejših sprememb pa Sodišče ne more upoštevati.

(Glej točko 40.)

4. Dejstvo, da se država članica sklicuje na to, da je določila še velikopoteznejše cilje, kot jih določa Direktiva, ne more te države članice razrešiti obveznosti, da se uskladi najmanj z zahtevami, ki jih določa ta direktiva.

(Glej točko 53.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Pomoči, ki jih dodelijo države – Načrti pomoči – Prepoved izvedbe pred sprejetjem dokončne odločitve Komisije – Neposredni učinek – Osebe, ki se lahko sklicujejo na morebitno kršitev – Posameznik, ki je zavezan za plačilo takse, ki je sestavni del pomoči

(Pogodba ES, člen 93(3) (postal člen 88(3) ES))

2. Pomoči, ki jih dodelijo države – Določbe Pogodbe – Področje uporabe – Takse z oprostitvami, ki se obravnavajo kot pomoči – Vključitev – Pogoj – Nujna vsebinska zveza med takso in pomočjo

(Pogodba ES, člen 92 (po spremembi postal člen 87 ES) in člen 93 (postal člen 88 ES))

Summary

1. Posameznik ima lahko interes, da se pred nacionalnim sodiščem sklicuje na neposredni učinek prepovedi izvajanja iz člena 93(3), zadnji stavek, Pogodbe (postal člen 88(3), zadnji stavek, ES) ne le zato, da bi odpravil negativne posledice izkrivljanja konkurence spričo nezakonito dodeljene pomoči, pač pa tudi zato, da bi dobil povračilo takse, plačane v nasprotju s to določbo. V zadnjem primeru je pri presoji procesnega upravičenja posameznika brez pomena, ali je bil ta prizadet zaradi izkrivljanja konkurence, ki je bilo posledica ukrepa pomoči. Upoštevati je treba zgolj dejstvo, da je bil posameznik dolžan plačati takso, ki je sestavni del ukrepa pomoči, in ki se izvaja v nasprotju s prepovedjo iz člena 93(3), zadnji stavek, Pogodbe.

(Glej točko 19.)

2. Določbe Pogodbe, ki se nanašajo na državne pomoči, se ne uporabljajo za takse, razen če so te način financiranja ukrepa pomoči, tako da so sestavni del navedenega ukrepa.

Da bi lahko bila taksa, ali njen del, sestavni del ukrepa pomoči, morata biti taksa in pomoč na podlagi upoštevne nacionalne zakonodaje nujno neločljivo vsebinsko povezani, in sicer tako, da so prihodki od takse nujno namenjeni financiranju pomoči. Če taka vez obstaja, prihodki od takse neposredno vplivajo na višino pomoči in posledično na presojo združljivosti te pomoči s skupnim trgom.

Za vzpostavitev navedene zveze ne zadošča samo dejstvo, da je pomoč dodeljena v obliki oprostitve plačila takse ali da je izguba prihodkov zaradi te oprostitve za potrebe sestave proračuna države članice izravnana s povečanjem takse.

(Glej točke 25, 26, 29 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Delavci in delavke – Dostop do zaposlitve in delovni pogoji – Enako obravnavanje – Kolektivna pogodba, ki določa razvrstitev v višji plačilni razred po dopolnitvi zahtevanega obdobja – Upoštevanje obdobja porodniškega dopusta – Zavrnitev upoštevanja celotnega porodniškega dopusta, ki je bil koriščen na podlagi zakonodaje nekdanje Demokratične republike Nemčije, zaradi dolžine – Nedopustnost

(Direktiva Sveta 76/207)

Summary

Direktiva Sveta 76/207 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev nasprotuje temu, da bi kolektivna pogodba za uvrstitev v višji plačilni razred od vštetja v zahtevano obdobje izključila del obdobja, v katerem je delavka v skladu z zakonodajo nekdanje Demokratične republike Nemčije izkoristila porodniški dopust, ki presega obdobje varstva, ki ga določa zakonodaja Zvezne republike Nemčije, na katero se sklicuje kolektivna pogodba, če cilji in namen vsakega od teh dopustov ustrezajo ciljem varstva žensk v nosečnosti in materinstvu, določenih v členu 2(3) navedene direktive.

(Glej točko 59 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Opravičenost z razlogi javnega reda – Nujnost in sorazmernost ukrepov – Obstoj različnih sistemov varstva v drugih državah članicah – Neobstoj vpliva

(Člena 46 ES in 49 ES)

2. Svoboda opravljanja storitev – Omejitve – Nacionalna ureditev, ki prepoveduje gospodarsko izkoriščanje iger s simuliranim ubijanjem ljudi – Upravičenost – Varstvo javnega reda – Spoštovanje človekovega dostojanstva kot splošnega pravnega načela

(Člena 46 ES in 49 ES)

Summary

1. Čeprav lahko ukrepe, ki omejujejo svobodo opravljanja storitev, upravičujejo razlogi, povezani z javnim redom, le če so nujni za varstvo interesov, ki jih želijo zagotoviti, in le če teh ciljev ni mogoče doseči z manj omejevalnimi ukrepi, pri tem ni nujno potrebno, da omejevalni ukrep, ki ga odredijo organi države članice, ustreza razumevanju, ki je skupno vsem državam članicam, glede oblike varstva zadevne temeljne pravice ali zakonitega interesa. Zato nujnost in sorazmernost določb, sprejetih na tem področju, nista izključeni zgolj zato, ker je država članica izbrala drugačen sistem varstva od tistega, ki ga je sprejela druga država.

(Glej točke od 36 do 38.)

2. Pravo Skupnosti ne nasprotuje nacionalnemu ukrepu prepovedi gospodarske dejavnosti, kot je gospodarsko izkoriščanje iger s simuliranim ubijanjem ljudi, sprejetemu zaradi varstva javnega reda, ker ta dejavnost krši človeško dostojanstvo.

Navedenega ukrepa namreč ni mogoče razumeti kot ukrep, ki neupravičeno posega v svobodo opravljanja storitev, ker je na eni strani varstvo temeljnih pravic – ker pravni red Skupnosti nedvomno stremi k zagotavljanju spoštovanja človeškega dostojanstva kot splošnega pravnega načela, ker spoštovanje temeljnih pravic zavezuje tako Skupnost kot njene države članice – tak zakoniti interes, ki načeloma upravičuje omejitev obveznosti, ki jih nalaga pravo Skupnosti, celo na podlagi temeljne svoboščine, kot je svoboda opravljanja storitev, in ker na drugi strani zadevni ukrep ustreza ravni varstva človekovega dostojanstva, ki naj bi ga zagotavljala nacionalna ustava na ozemlju zadevne države članice, in ne presega tistega, kar je potrebno, da pristojni nacionalni organi dosežejo zasledovani cilj.

(Glej točke 34 in 35, od 39 do 41 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaje – Prometni davek – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Davčna osnova – Dobava blaga in opravljanje storitev – Subvencije, ki so neposredno povezane s ceno – Pojem – Pomoči, dodeljene sektorju posušene krme – Izključitev – Nacionalna ureditev, ki ne odmerja davka na dodano vrednost na zneske navedenih pomoči – Dopustnost

(Direktiva Sveta 77/388, člen 11(A)(1)(a))

Summary

Ker določa, da se v davčno osnovo vštevajo tudi subvencije, plačane davčnim zavezancem, ki so neposredno povezane s ceno zadevne operacije, naj bi bila predmet davka na dodano vrednost v skladu s členom 11(A)(1)(a) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih celotna vrednost blaga oziroma opravljenih storitev. Država članica, ki ne obračunava davka na zneske pomoči, izplačane na podlagi Uredbe št. 603/95 o skupni ureditvi trga za posušeno krmo, ne krši obveznosti, ki jih ima na podlagi te določbe.

Pravzaprav izraz „subvencije, ki so neposredno povezane s ceno“ zajema izključno pomoči, ki pomenijo celotne ali delne protidajatve za dobavo blaga oziroma opravljeno storitev, ki jih tretji plača prodajalcu ali izvajalcu.

Sicer pa pogoji za obdavčenje navedenih pomoči s tem davkom niso izpolnjeni, če predelovalno podjetje po sušenju proda krmo, ki jo kupi od pridelovalcev zelene krme, saj v tem primeru pomoč ni posebej izplačana v korist predelovalnega podjetja, zato da bi to kupcu dobavilo posušeno krmo po ceni, ki je nižja od cenovnega tečaja na svetovnem trgu. Prav tako ti pogoji niso izpolnjeni v primeru posebne pogodbe za predelavo krme, ki jo skleneta tako podjetje in pridelovalec zelene krme, saj se pomoč, ki jo prejme predelovalno podjetje, ne izplača v njegovo korist in ker ima navedeno podjetje le vlogo posrednika med dajalcem pomoči in pridelovalcem krme.

(Glej točke 31, 32, 36, 37, 41, 43, 47 in 50.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Predhodni postopek – Razmejitev predmeta spora – Obrazloženo mnenje – Izčrpna navedba očitkov – Očitki, očitani v tožbi, ne da bi bili, čeprav so bili navedeni v pisnem opominu, prevzeti v obrazloženo mnenje – Nedopustnost

(Člen 226 ES)

2. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti s strani Sodišča – Stanje, ki ga je treba upoštevati – Stanje ob poteka roka, ki je bil določen v obrazloženem mnenju

(Člen 226 ES)

Summary

1. V okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti lahko pisni opomin, ki vsebuje prve skope povzetke očitane neizpolnitve obveznosti, pomaga pri razumevanju obrazloženega mnenja, vendar mora Komisija v tem mnenju jasno navesti očitke, ki jih je že splošneje navedla v pisnem opominu in ki jih očita zadevni državi članici, potem ko se je seznanila z njenimi morebitnimi pripombami v skladu s členom 226(1) ES. To je nujno za zagotovitev, da se predmet spora jasno razmeji pred uvedbo v členu 226(2) ES predvidenega sodnega postopka, in za to, da udeležena država članica jasno izve, kaj ji očita Komisija, in ima tako možnost, da očitano neizpolnitev obveznosti izpolni ali navede trditve v svojo obrambo, preden Komisija zadevo predloži Sodišču.

Torej je treba navajanje očitka v tožbi Komisije, ki je bil obrazložen v pisnem opominu, vendar ni bil ponovljen v obrazloženem mnenju, oceniti kot nedopustno.

(Glej točki 21, 28.)

2. V okviru tožbe iz člena 226 ES je treba obstoj neizpolnitve obveznosti presojati glede na stanje ob poteku roka, ki je bil določen v obrazloženem mnenju.

(Glej točko 31.)
Keywords

Summary



Keywords

Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo – Neposredna zadevnost – Merila – Odločba Evropskega parlamenta o prenehanju politične skupine, sestavljene iz poslancev, ki pripadajo nacionalni politični stranki – Neposredna zadevnost navedene stranke – Neobstoj

(Člen 230(4) ES;Poslovnik Evropskega parlamenta, člena 29(1) in (2) in 30)

Summary

Pogoj iz člena 230(4) ES, v skladu s katerim mora odločba, proti kateri je vložena ničnostna tožba, fizično ali pravno osebo „neposredno“ zadevati, zahteva, da izpodbijani ukrep Skupnosti ustvarja neposredne učinke na pravni položaj posameznika in da naslovnikom tega ukrepa, ki so zadolženi za njegovo izvedbo, ne dopušča nobene diskrecijske pravice, saj je ta izvedba po svoji naravi samodejna in temelji izključno na skupnostni ureditvi, brez uporabe drugih, vmesnih pravil.

Odločba Evropskega parlamenta, ki se nanaša na razlago člena 29(1) njegovega Poslovnika in ki vodi k prenehanju „Groupe technique des députés indépendants (TDI) - Groupe mixte“, z retroaktivnim učinkom – s tem, ko je poslancem, ki so razglasili oblikovanje skupine TDI, in zlasti tistim, ki so bili izvoljeni na listi Front National, onemogočila, da bi kot skupina TDI oblikovali politično skupino v smislu člena 29 Poslovnika – neposredno zadeva navedene poslance. Tem poslancem je bilo namreč samo zaradi tega akta onemogočeno, da bi oblikovali politično skupino, in so se od takrat šteli za samostojne poslance v smislu člena 30 istega Poslovnika, zaradi česar so parlamentarne pravice, ki jih imajo na voljo, bolj omejene, njihove materialne in finančne ugodnosti pa manjše, kot bi bile, če bi bili člani politične skupine v smislu navedenega člena 29.

Vendar tak sklep ni mogoč pri nacionalni politični stranki, kot je Front national. Čeprav je namreč naravno, da je želja nacionalne politične stranke, ki predstavlja kandidate na volitvah poslancev v Parlament, da bi njeni kandidati od trenutka, ko so bili izvoljeni, opravljali svoj mandat v enakih razmerah kot drugi poslanci, ji ta interes ne podeljuje nobene pravice, da bi tisti, ki so bili izvoljeni z njene liste, oblikovali svojo skupino, niti pravice, da bi postali člani ene od skupin, ki so bile ustanovljene v Parlamentu.

Po eni strani je namreč v skladu s členom 29(2) Poslovnika za oblikovanje politične skupine v Parlamentu potrebno določeno najmanjše število poslancev iz različnih držav članic, po drugi strani pa v vsakem primeru odstavek 1 tega člena določa kot edino možnost združevanje poslancev glede na njihovo politično pripadnost. Te določbe nacionalnim političnim strankam, ki jim ti poslanci pripadajo, ne podeljujejo posebne vloge pri postopku oblikovanja politične skupine.

(Glej točke od 34 do 37.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Akti institucij – Domnevna veljavnost – Neobstoječ akt – Pojem

(Člen 249 ES)

2. Davčne določbe – Uskladitev zakonodaje – Trošarine – Direktiva 92/83 – Alkohol in alkoholne pijače – Uporaba znižane trošarinske stopnje za določene proizvode – Neobstoj kršitve prava Skupnosti

(Direktiva Sveta 92/83, člen. 23)

Summary

1. Za akte institucij Skupnosti načeloma velja domneva zakonitosti, zaradi česar imajo pravne učinke toliko časa, dokler niso umaknjeni, razglašeni za nične v okviru ničnostne tožbe ali razveljavljeni v okviru postopka za sprejetje prehodne odločbe ali z ugovorom nezakonitosti.

Izjema od tega načela so akti, pri katerih so podane tako očitne in hude nepravilnosti, da jih pravni red Skupnosti ne more dopustiti, in za katere se šteje, da nimajo nobenega, niti začasnega pravnega učinka, in so torej pravno neobstoječi. Namen te izjeme je ohranitev ravnovesja med bistvenima, vendar včasih protislovnima zahtevama, katerima mora zadostiti pravni red, in sicer stabilnostjo pravnih odnosov in spoštovanjem zakonitosti.

Resnost posledic, ki se navezujejo na ugotovitev neobstoja akta institucij Skupnosti, terja, da je taka ugotovitev zaradi pravne varnosti mogoča le v zelo izjemnih primerih.

(Glej točke od 18 do 20.)

2. Člen 23 direktive 92/83 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače dovoljuje uporabe nižje trošarinske stopnje za določene proizvode. Iz tega izhaja, da je država članica, s tem da je ohranila v veljavi nacionalno ureditev, sprejeto na podlagi te določbe in ki je v skladu s to določbo, ki ima pravne učinke, za katere velja domneva zakonitosti, izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi prava Skupnosti.

(Glej točke od 23 do 25.)