ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
74

Tožeča stranka poudarja, da je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi s tem, da je ugotovil, da so si zadevni storitve in proizvodi nekoliko podobni, ker so med seboj tesno povezani, storil napako pri presoji. Meni, da so zadevni storitve in proizvodi za znamko McDONALD’S storitve restavracij s hitro prehrano, za katere ima navedena znamka ugled, in za izpodbijano znamko proizvodi, za katere je bila ta registrirana, in sicer nekatera živila in nekatere pijače ter med drugim kava, kavni nadomestki, instant kava, instant pripravki za kavo, kavna zrna in mleta kava iz razreda 30 (v nadaljevanju: osnovni proizvodi iz kave), ki se prodajajo pod zadevno znamko. Trdi, da iz prakse odločanja EUIPO izhaja, da storitve restavracij s hitro prehrano niso podobne živilom in pijačam. To, da so potrošniki zadevnih storitev in proizvodov enaki, naj ne bi bilo upoštevno za presojo obstoja podobnosti med temi storitvami in temi proizvodi, saj naj bi široka javnost v Uniji kupovala vse vrste storitev in proizvodov, ki so lahko zelo podobni ali zelo različni. Osnovni proizvodi iz kave naj nikakor ne bi bili podobni storitvam restavracij s hitro prehrano, saj se prodajajo v supermarketih in trgovinah z živili, in ne v restavracijah s hitro prehrano, in tudi če bi bili, naj potrošniki ne bi mislili, da so te restavracije odgovorne za njihovo izdelavo. To, da restavracije uporabljajo surovine za živila in strežejo živila, naj ne bi pomenilo, da so storitve restavracij podobne živilom, kot naj bi izhajalo tako iz sodne prakse kot iz dela C.2, poglavje 2.B, oddelek 5.3.3, Smernic EUIPO, kakor so veljale v času dejanskega stanja. Tožeča stranka meni, da sodna praksa, ki jo navaja EUIPO, ni upoštevna, ker se nanaša na pripravljena živila. Tožeča stranka meni, da odbor za pritožbe na podlagi elementov, ki jih je intervenientka vložila v spis postopka pred EUIPO, v točki 101 izpodbijane odločbe ne more trditi, da so se živila, kot je ketchup, prodajala pod znamko McDONALD’S v nemških in italijanskih supermarketih.
149

Ohlapnost izbrane formulacije je argument zoper taksativnost seznama. To ohlapnost poleg tega potrjujejo druge jezikovne različice zadevne določbe. Tako angleška različica, „One or more of the following aspects shall be taken into account when refunds for a certain product are being fixed“, in nemška različica, „Die Ausfuhrerstattungen werden je nach Erzeugnis unter Berücksichtigung eines oder mehrerer der folgenden Faktoren festgesetzt“, potrjujeta, da mora Komisija zgolj „upoštevati“ enega ali več od naštetih elementov, kar pa ne pomeni, da se mora opreti izključno na te dejavnike.
19

Iz točk 6 in 20 izpodbijane odločbe je razvidno, da sta intervenientki v odgovor na zahtevo tožeče stranke, naj dokažeta resno in dejansko uporabo prejšnje znamke, pri oddelku za izbris predložili dva CD‑ROM-a, ki med drugim vsebujeta fotografije, račune, kataloge in slike spletnih strani. Ker je oddelek za izbris kljub temu menil, da je treba resno in dejansko uporabo dokazati kumulativno za obe obdobji iz člena 57(2) Uredbe št. 207/2009, in sicer v obravnavanem primeru za obdobje od vključno 12. decembra 2000 do vključno 11. decembra 2005 (pet let pred datumom objave prijave znamke Skupnosti, v nadaljevanju: prvo obdobje) in za obdobje od vključno 23. decembra 2005 do vključno 22. decembra 2010 (pet let pred datumom vložitve zahteve za ugotovitev ničnosti, v nadaljevanju: drugo obdobje), in da glede prvega obdobja ni bil predložen noben dokaz, tako da je bilo treba zahtevo za ugotovitev ničnosti zavrniti, sta intervenientki v okviru postopka s pritožbo pred odborom za pritožbe predložili nov CD‑ROM, ki je, kot je pojasnjeno v točki 40 izpodbijane odločbe, med drugimi dokumenti vseboval več računov za leta od 2001 do 2010.
25

Italijanska republika je v utemeljitev tožbe v zadevi T‑124/13 navedla sedem tožbenih razlogov, ki se nanašajo na: prvi na kršitev členov 263 PDEU, 264 PDEU in 266 PDEU; drugi na kršitev člena 342 PDEU in členov od 1 do 6 Uredbe Sveta št. 1 z dne 15. aprila 1958 o določitvi jezikov, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 3), kakor je bila spremenjena; tretji na kršitev člena 6(3) EU, člena 18 PDEU, člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki je bila razglašena 7. decembra 2000 v Nici (UL C 364, str. 1), členov od 1 do 6 Uredbe št. 1, člene 1d(1) in (6), 27(2) in 28(f) Kadrovskih predpisov ter člena 1(2) in (3) Priloge III h Kadrovskim predpisom; četrti na kršitev člena 6(3) EU in načela varstva zaupanja v pravo; peti na zlorabo pooblastil in kršitev „pravil materialnega prava v zvezi z naravo in ciljem razpisov natečajev“, zlasti členov 1d(1) in (6), 27, drugi odstavek, 28(f), 34(3) in 45(1) Kadrovskih predpisov ter načela sorazmernosti; šesti na kršitev členov 18 PDEU, in 24, četrti odstavek, PDEU, člena 22 Listine o temeljnih pravicah, člena 2 Uredbe št. 1 ter člena 1d(1) in (6) Kadrovskih predpisov in sedmi na kršitev člena 296, drugi odstavek, PDEU, členov 1 in 6 Uredbe št. 1, členov 1d(1) in (6) ter 28(f) Kadrovskih predpisov, člena 1(1)(f) Priloge III h Kadrovskim predpisom, načela sorazmernosti in „izkrivljanja dejstev“.
15

V zvezi s tehtanjem potrebe po prenosu zadevnih osebnih podatkov in zakonitimi interesi posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, je Parlament ob upoštevanju Uredbe št. 45/2001 menil, da so pomembnejši slednji, ker odobritev takega prenosa ne bi bila sorazmerna. Prvič, Parlament je priznal, da so zakoniti interesi poslanca ožji od interesov posameznika brez javnih pooblastil in da je zato raven varstva njihovih podatkov nižja. Drugič, Parlament je kljub temu poudaril, da javno financiranje sistema ne pomeni, da varstva osebnih podatkov poslancev ni treba uporabiti ali da ti poslanci nimajo zakonitega interesa, na katerega se lahko sklicujejo proti razkritju teh podatkov. V zvezi s tem je Parlament opozoril, da je treba razlikovati med podatki, ki spadajo na javno področje in za katere velja šibkejša raven varstva, ter podatki, ki spadajo na zasebno področje in ki so varovani s pojmom zakonitega interesa. Po mnenju Parlamenta pa zadevni osebni podatki spadajo na področje zasebnosti poslancev, saj je treba informacije, ki jih vsebujejo, varovati v skladu z zakonitim interesom. Šlo naj bi za podatke, ki se nanašajo na osebno finančno stanje zadevnih poslancev, in sicer prispevke v pokojninski sistem in pokojninske pravice, ki iz tega izhajajo, kar so vprašanja zasebne narave. Parlament je poudaril, da je obstoj mandata poslanca sicer pogoj sine qua non za dostop do sistema, vendar da se pokojnina izplačuje šele po izteku mandata in da so osebni prispevki veliki. Tretjič, Parlament je zatrdil, da če bi bilo zgolj na podlagi financiranja iz javnih sredstev mogoče zanikati zasebno naravo podatkov, potem bi to veljalo tudi za vsakega uslužbenca javne uprave. Četrtič, Parlament je pri tehtanju interesov ugotovil, da zlasti ob upoštevanju splošnosti interesa medijev in široke javnosti glede osebnega stanja poslancev ni sorazmerno razkriti zahtevanih podatkov, razen če bi sprejeli, da je mogoč dostop do vseh osebnih podatkov poslancev ali celo vsakega javnega uslužbenca, ki povzroča javne stroške. Po mnenju Parlamenta bi tak pristop členu 16 PDEU odvzel ves pomen, tožeča stranka pa bi se za uresničitev svojih ciljev lahko zadovoljila s prošnjo glede skupnih številk v zvezi s finančnim stanjem sistema. Petič, Parlament je poudaril, da obstajajo primernejši ukrepi za uresničitev zastavljenih ciljev tožeče stranke, s čimer bi bil nadzor nad javno porabo dovolj dobro zagotovljen, javnost pa obveščena.
3

Proizvodi, za katere je bila zahtevana registracija, spadajo v razrede 16, 20 in 28 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil revidiran in spremenjen, ti proizvodi pa so po posameznih od teh razredov opisani takole: — razred 16: „Gumijasti žigi in blazinice za žige;škatle za matrice; ravnila; rojstnodnevne voščilnice; markerji; otroški slikarski kompleti, ki vsebujejo barvo za slikanje s prsti, barvo za posterje, vodenke, čopiče, skodelice za barve in predpasnike za otroke;radirke za table; kreda;voščene in plastične voščenke;lepila za pisalne ali gospodinjske namene;otroške škarjice; barvni svinčniki;origami papir; risalni bloki;zvezki za barvanje in rezanje; pobarvanke;in otroške knjige za dejavnosti; — razred 20: „Otroško pohištvo“; — razred 28: „Otroški kompleti za umetnost in spretnosti za izdelavo nakita, verižic, kartic, dioram, verig za ključe, dodatkov k oblačilom, origamija in kirigamija, nalepk, svetlečih predmetov, peščenih predmetov, živalskih skulptur, modelov, kolažev, napojev, osebnih dišav, kopalnih gelov, osebnih dnevnikov in knjig o počitnicah, fotoalbumov, vzorcev na svili, modnih dodatkov (vključno s kratkimi vrvmi, koraldami in bleščečimi koraldami); otroški kompleti za umetnost in spretnosti za slikanje, risanje, šabloniranje, barvanje, oblikovanje gline, izdelavo dinozavrov in slikanje ter učenje abecede in številk (z uporabo kartic, magnetnih plastičnih številk in črk); kompleti za hobi za izdelovanje iz papirja; kompleti za maškerado; kompleti za izdelavo ur in paščkov za ure;otroški predpasniki, v prodaji kot del kompletov za umetnost in spretnosti; kopalne igrače za otroke; in aktivnostne igrače za izobraževanje in razvoj otrok“.
Komisija ima, zato da ne bi kršila bistvenega elementa Direktive 2010/30 o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku, obveznost, da v okviru Delegirane uredbe št. 665/2013 o dopolnitvi Direktive 2010/30 v zvezi z označevanjem sesalnikov z energijskimi nalepkami uporabi metodo izračuna, ki omogoča merjenje energetske učinkovitosti sesalnikov v pogojih, ki so čim bolj podobni dejanskim pogojem uporabe, kar pomeni, da mora biti posoda sesalnika nekoliko napolnjena, vendar ob upoštevanju zahtev, povezanih z znanstveno veljavnostjo pridobljenih rezultatov in točnostjo potrošnikom posredovanih podatkov, na kakršne se med drugim nanašata uvodna izjava 5 in člen 5(b) te direktive.

Za to, da bi bila metoda, ki jo Komisija izbere, v skladu z bistvenimi elementi Direktive 2010/30, morata biti izpolnjena dva kumulativna pogoja. Prvič, da bi se energetska učinkovitost sesalnikov izmerila v pogojih, ki so čim bolj podobni dejanskim pogojem uporabe, mora biti posoda sesalnika nekoliko napolnjena. Drugič, izbrana metoda mora izpolnjevati nekatere zahteve, povezane z znanstveno veljavnostjo pridobljenih rezultatov in s točnostjo podatkov, posredovanih potrošnikom.

(Glej točke od 68 do 71.)
1.

Omejevalni sporazumi — Škodovanje konkurenci — Potencialna konkurenca — Dejanska in konkretna možnost proizvajalca generičnih zdravil, da tvegano vstopi na trg, na katerem so zdravila, zaščitena s patenti — Dogovor med imetnikom patentov in proizvajalci generičnih zdravil, ki bi lahko oviral ta vstop — Omejitev potencialne konkurence (člen 101(1) PDEU) (Glej točke od 59 do 65, od 146 do 148, 307 in 342.)
Glede na, prvič, široko polje proste presoje, ki ga ima država članica pri opredelitvi naloge kot storitve splošnega gospodarskega pomena (SSGP) in pri pogojih njenega opravljanja, in drugič, obseg nadzora, omejenega na očitno napako, ki ga je Komisija pooblaščena izvajati na tej podlagi, nadzor, ki ga mora Splošno sodišče opraviti nad presojo Komisije v zvezi s tem, prav tako ne sme preseči iste meje ter da se mora zato s tem nadzorom le preučiti, ali je Komisija upravičeno ugotovila ali zavrnila obstoj očitne napake države članice.

Zato pristojnost države članice za opredelitev SSGP ni neomejena in je ni mogoče izvajati arbitrarno, samo da bi se določen sektor izognil uporabi pravil o konkurenci. Natančneje, če obstajajo posebna pravila prava Unije, ki urejajo opredelitev vsebine in obsega SSGP, ta pravila zavezujejo države članice pri njihovi presoji v skladu s točko 46 Sporočila Komisije o uporabi pravil Evropske unije o državni pomoči za nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena.

V obravnavani zadevi so obstajala taka pravila, v tem primeru določbe Uredbe št. 3577/92 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami (pomorska kabotaža), katere člen 1 potrjuje načelo svobode opravljanja storitev pomorske kabotaže v Uniji in v njeni tretji uvodni izjavi je pojasnjeno, da je njen namen odprava omejitev za to svobodo opravljanja. Člen 4 Uredbe o pomorski kabotaži določa možne izjeme od tega glavnega načela, in sicer možnost, da države članice sklenejo pogodbe o opravljanju javne službe ali naložijo obveznosti javne službe kot pogoj za zagotavljanje pomorske kabotaže ladijskim prevoznikom, ki sodelujejo v rednih prevozih na otoke, z otokov in med otoki.

(Glej točke 93 in od 112 do 115.)
1.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki se nanje neposredno in posamično nanašajo — Sklep Komisije o ugotovitvi skladnosti državne pomoči z notranjim trgom brez začetka formalnega postopka preiskave — Tožba, s katero se izpodbija utemeljenost tega sklepa — Tožba konkurenčnega podjetja, s katero se zatrjuje obstoj znatnega vpliva na njegov položaj na trgu — Dopustnost (člena 108(2) in (3) PDEU ter 263, četrti odstavek, PDEU) (Glej točke od 31 do 36, 39 in 40.)
Razlogovanje, ki ga je Splošno sodišče oblikovalo v zvezi z uslužbenci, zaposlenimi v skladu s členom 2 Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev, to je v zvezi z začasnimi uslužbenci, in glede obsega dolžnosti skrbnega ravnanja, se a fortiori lahko prenese na uslužbence, zaposlene v okviru člena 3a navedenih pogojev za zaposlitev, to je na pogodbene uslužbence.

Glede tega iz sodne prakse izhaja, da je možnost podaljšanja pogodbe začasnega uslužbenca samo možnost, ki je predmet diskrecije pristojnega organa, saj imajo institucije široko diskrecijsko pravico pri organizaciji svojih služb glede na naloge, ki so jim dodeljene, in pri razporejanju zaposlenih, ki jih imajo na voljo, glede na te naloge, pod pogojem, da se zaposleni razporedijo v interesu službe. Poleg tega mora pristojni organ pri odločanju o položaju uslužbenca upoštevati vse elemente, ki lahko vplivajo na njegovo odločitev, pri čemer ne upošteva samo interesa službe, temveč tudi interes zadevnega uslužbenca. To namreč izhaja iz dolžnosti skrbnega ravnanja uprave, ki izraža ravnotežje vzajemnih pravic in obveznosti, ki so bili s Kadrovskimi predpisi in po analogiji s Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev oblikovani v razmerjih med javnim organom in njegovimi uslužbenci. V vsakem primeru je ob upoštevanju široke diskrecijske pravice, ki je v tem okviru podeljena institucijam, nadzor sodišča omejen na preverjanje neobstoja očitne napake ali zlorabe pooblastil.

V zvezi s tem se s Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev upravi ne nalaga predhodna obveznost preučitve možnosti prerazporeditve začasnega uslužbenca niti v primeru odpovedi pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas niti v primeru nepodaljšanja pogodbe o zaposlitvi za določen čas.

Če upravi ni treba predhodno preučiti možnosti prerazporeditve začasnih uslužbencev, ki se zaposlijo na delovno mesto s seznama delovnih mest, ne more biti nič drugače pri pogodbenih uslužbencih, ki niso razporejeni na delovno mesto z navedenega seznama. Vendar pa je uprava tudi za to kategorijo uslužbencev, čeprav niso zaposleni na delovnem mestu s tega seznama, dolžna pri odločanju o položaju uslužbenca upoštevati vse elemente, ki lahko vplivajo na njeno odločitev, pri čemer ne upošteva samo interesa službe, temveč tudi interes zadevnega uslužbenca.

(Glej točke od 32 do 34.)

Sodišče: sodba z dne 29. junija 1994, Klinke/Sodišče,C‑298/93 P, Recueil, EU:C:1994:273, točka 38;

Splošno sodišče: sodbe z dne 18. aprila 1996, Kyrpitsis/ESO,T‑13/95, RecFP, EU:T:1996:50, točka 52; z dne 15. oktobra 2008, Potamianos/Komisija,T‑160/04, ZOdl. JU, EU:T:2008:438, točka 30; z dne 8. septembra 2009, ETF/Landgren,T‑404/06 P, ZOdl., EU:T:2009:313, točka 162 in navedena sodna praksa; z dne 4. decembra 2013, ETF/Schuerings,T‑107/11 P, ZOdl. JU, EU:T:2013:624, točka 98; z dne 4. decembra 2013, ETF/Michel,T‑108/11 P, ZOdl. JU, EU:T:2013:625, točka 99, in z dne 21. maja 2014, Komisija/Macchia,T‑368/12 P, ZOdl. JU, EU:T:2014:266, točka 57.
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Podobnost med zadevnimi proizvodi in storitvami — Komplementarnost proizvodov ali storitev (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 71, od 83 do 85 in 89.)
2.

Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) in Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) nosijo svoje stroške in stroške Sveta Evropske unije ter ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., Benteler Steel/Tube GmbH, Dalmine SpA, Productos Tubulares, SA, Rohrwerk Maxhütte GmbH, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Silcotub SA, Tubos Reunidos Industrial, SL, V & M Deutschland GmbH, V & M France, Vallourec Mannesmann Oil & Gas France in voestalpine Tubular GmbH & Co. KG.
2.

Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg — Odločitev o neupoštevanju ponudbe v postopku oddaje javnega naročila storitev — Obveznost, da se na podlagi pisne zahteve objavijo značilnosti in prednosti izbrane ponudbe in ime izbranega ponudnika — Obveznost naročnika, da opravi natančno primerjalno analizo sprejete ponudbe in ponudbe neizbranega ponudnika — Neobstoj — Upoštevanje odgovorov institucije na zahteve neizbranega ponudnika kot obrazložitev — Meje (Člen 296 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 113(2) Uredbe Komisije št. 1268/2012, člen 161(2)) (Glej točke od 38 do 42.)
2.

Na področju državnih pomoči mora v skladu s prvim merilom iz sodbe Altmark podjetje, ki prejema nadomestilo, dejansko izpolnjevati obveznosti javne službe, te obveznosti pa morajo biti jasno opredeljene. Čeprav imajo države članice široko diskrecijsko pravico pri opredelitvi tega, kaj štejejo za storitev splošnega gospodarskega pomena (SSGP), ta pravica ni neomejena in je ni mogoče izvajati arbitrarno, samo da bi se določen sektor izognil uporabi pravil o konkurenci. Pri zadevni storitvi mora namreč obstajati splošen gospodarski pomen, ki ima posebne značilnosti v primerjavi z drugimi gospodarskimi dejavnostmi, da bi jo lahko opredelili kot SSGP. Glede tega se pri obsegu nadzora, ki ga izvaja Splošno sodišče nad presojami Komisije, nujno upošteva dejstvo, da lahko Komisija opredelitve storitve kot SSGP, ki jo opravi država članica, izpodbija le v primeru očitne napake. Vendar se mora nadzor nanašati na izpolnjevanje določenih minimalnih meril, zlasti glede obstoja akta izvajanja javne oblasti, s katerim je zadevnemu gospodarskemu subjektu podeljena naloga SSGP, ter glede univerzalne in zavezujoče narave te naloge. Glede izvajanja obveznosti javne službe zgolj dejstvo, da je neka storitev v nacionalnem pravu določena kot storitev splošnega pomena, ne pomeni, da je vsak operater, ki jo opravlja, zadolžen za izpolnjevanje jasno opredeljenih obveznosti javne službe, ki so jasno opredeljene v smislu sodbe Altmark. Opredelitev storitve kot SSGP v smislu te sodbe namreč zahteva, da je odgovornost za njeno opravljanje dodeljena določenim podjetjem. Glede tega, kadar so javne pogodbe sklenjene med javno upravo in operaterji, je sicer lahko pooblastilo za opravljanje nalog javnih služb dano v okviru sporazumov, če iz njih izhajajo javna pooblastila in če so zavezujoči, in to velja še bolj, kadar taki akti konkretizirajo obveznosti, ki jih nalaga zakonodaja, toda zgolj zaradi dejstva, da je storitev predmet javne pogodbe, ta storitev ne pridobi avtomatično in brez natančne opredelitve s strani zadevnih organov status SSGP v smislu sodbe Altmark. Nazadnje obstoj nedelujočega trga ne zadošča za ugotovitev o obstoju SSGP. (Glej točke 53, od 61 do 63, 67, 71 in 78.)
5.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Prekrivanje področij uporabe razlogov, navedenih v točkah (b) in (c) člena 7(1) Uredbe št. 207/2009 (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b) in (c)) (Glej točko 45.)
1.

Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 11. septembra 2013 (zadeva R 1387/2012‑2) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na proizvode, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 25 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in na „storitve maloprodaje ženskega spodnjega perila in finega damskega perila, parfumov, toaletnih vod in kozmetičnih sredstev, perila za gospodinjstvo in kopalnega perila“, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 35 navedenega aranžmaja.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Približevanje zakonodaj – Zdravila za uporabo v humani medicini – Dovoljenje za dajanje na trg – Skrajšani postopek – Skupno dovoljenje za promet – Obseg – Razvijanje zdravila, ki je predmet dovoljenja za dajanje na trg in ločenega imena – Vključitev – Nedodelitev obdobja zakonskega varstva (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 726/2004; Uredba Sveta št. 2309/93; uredbi Komisije št. 1085/2003 in št. 1234/2008; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta št. 2001/83, člena 6(1) in 10(1)) (Glej točke 45, 46, 52, 54, 56 in 59.)

2. Približevanje zakonodaj – Zdravila za uporabo v humani medicini –Dovoljenje za dajanje na trg – Skrajšani postopek – Generično zdravilo nekega referenčnega zdravila – Izvzetje iz obveznosti predložitve farmacevtskih in predkliničnih preskusov ter kliničnih preskušanj – Cilji (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta št. 2001/83, členi 6(1), 8(3)(i) in 10(1)) (Glej točki 62 in 63.)

3. Približevanje zakonodaj – Zdravila za uporabo v humani medicini –Dovoljenje za dajanje na trg – Drugačna zaščita glede na uporabo nacionalnega ali centraliziranega postopka odobritve – Nedopustnost (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 726/2004; Uredba Sveta št. 2309/93; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta št. 2001/83; Direktiva Sveta 65/65) (Glej točke 73, 74, 77 in 80.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2012) 8605 final z dne 19. novembra 2012, s katerim je na podlagi Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta dano dovoljenje za promet za zdravilo „Zoledronic acid Hospira – zoledronska kislina“, ki se uporablja v humani medicini.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Novartis Europharm Ltd nosi svoje stroške in stroške Evropske komisije ter družbe Hospira UK Ltd.