Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA(četrti senat) 
z dne 21. marca 2019 * 
„Predhodno odločanje – Promet – Javne storitve železniškega in cestnega potniškega prevoza – Uredba 
(ES) št. 1370 /2007 – Člen 5(1) in (2) – Neposredna oddaja – Pogodbe o izvajanju storitev avtobusnega 
ali tramvajskega javnega potniškega prevoza – Pogoji – Direktiva 2004 /17/ES – Direktiva 2004 /18/ES“ 
V združenih zadevah C-266/17 in C-267/17, 
katerih predmet sta predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ju je 
vložilo Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče v Düsseldorfu, Nemčija) z odločbama 
z dne 3. maja 2017 , ki sta na Sodišče prispeli 17. maja 2017 , v postopkih 
Rhein-Sieg-Kreis 
proti 
Verkeh rsbetrieb Hüttebräucker GmbH, 
BVR Busverkeh r Rheinland GmbH, 
ob udeležbi 
Regionalverkeh r Köln GmbH (C-266/17), 
in 
Rhenus Veniro GmbH & Co. KG 
proti 
Kreis Heinsberg, 
ob udeležbi 
WestVerkeh r GmbH (C-267/17), 
SODIŠČE(četrti senat), 
v sestavi T. von Danwitz, predsednik sedmega senata v funkciji predsednika četrtega senata, K. Jürimäe,  
sodnica, C. Lycourgos, E. Juhász (poročevalec) in C. Vajda, sodniki,  
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez-Bordona,  
* Jezik postopka: nemščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2019 :241 1 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
sodni tajnik: L. Carrasco Marco, administratorka,  
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 31. maja 2018 ,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:  
– za Rhein-Sieg-Kreis G. Landsberg in J. Struß, Rechtsanwälte, 
– za Rhenus Veniro GmbH & Co. KG C. Antweiler, Rechtsanwalt, 
– za Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH C. Antweiler, Rechtsanwalt, 
– za BVR Busverkehr Rheinland GmbH W. Tresselt, Rechtsanwalt, 
– za Kreis Heisberg S. Schaefer, M. Weber in D. Marszalek, Rechtsanwälte, 
– za avstrijsko vlado M. Fruhmann, agent, 
– za Evropsko komisijo W. Mölls, P. Ondrůšek in J. Hottiaux, agenti,  
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 13. septembra 2018  
izreka naslednjo  
Sodbo 
1 Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na razlago člena 5(1) in (2) Uredbe (ES) 
št. 1370 /2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega 
in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191 /69 in št. 1107 /70 (UL 
2007 , L 315, str. 1). 
2 Ta predloga sta bila vložena v okviru dveh sporov, prvič, med Rhein-Sieg-Kreis (okrožje Rhein-Sieg, 
Nemčija) in Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH in BVR Busverkehr Rheinland GmbH, in drugič, 
med Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (v nadaljevanju: Rhenus Veniro) in Kreis Heinsberg (okrožje 
Heinsberg, Nemčija) v zvezi z nameravanima neposrednima oddajama javnih naročil storitev 
avtobusnega potniškega prevoza. 
Pravni okvir 
Uredba št. 1370 /2007 
3 Člen 1 Uredbe št. 1370 /2007 , naslovljen „Namen in področje uporabe“, določa: 
„1. Namen te uredbe je opredeliti, kako lahko pristojni organi ob upoštevanju določb prava Skupnosti 
ukrepajo na področju javnega potniškega prevoza, da bi zagotovili opravljanje storitev v splošnem 
interesu, ki so med drugim pogostejše, varnejše, kakovostnejše in cenejše od tistih, ki bi jih zagotovil 
sam trg. 
Zato ta uredba določa pogoje, po katerih pristojni organi, kadar nalagajo obveznosti javnih služb ali 
sklepajo pogodbe o izvajanju javne službe, izvajalcem javnih služb nadomestijo nastale stroške, in/ali 
dodelijo izključne pravice v zameno za izvajanje obveznosti javnih služb. 
ECLI:EU:C:2019 :241 2 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
2. Ta uredba se uporablja za nacionalno in mednarodno opravljanje storitev javnega potniškega 
prevoza po železnici in za ostale vrste prevoza po tirih ter za prevoz po cesti, razen za storitve, ki se 
opravljajo predvsem zaradi zgodovinskega ali turističnega pomena. […] 
[…]“ 
4 Člen 2 te uredbe, naslovljen „Opredelitve pojmov“, določa: 
„V tej uredbi: 
(a) ‚javni potniški prevoz‘ pomeni storitve potniškega prevoza v splošnem gospodarskem pomenu, ki 
so javnosti na voljo stalno in brez diskriminacije; 
(b) ‚pristojni organ‘ pomeni vsak javni organ ali skupino javnih organov države članice ali držav članic, 
ki ima pristojnost za poseganje v javni potniški prevoz na zadevnem geografskem območju, ali vsak 
organ, ki mu je podeljeno takšno pooblastilo; 
(c) ‚pristojni lokalni organ‘ pomeni vsak pristojni organ, katerega geografska pristojnost ne pokriva 
celotnega državnega ozemlja; 
[…] 
(h) ‚neposredna sklenitev‘ pomeni sklenitev pogodbe o izvajanju javne službe z določenim izvajalcem 
javne službe brez predhodnega, za konkurenco odprtega razpisnega postopka; 
(i) ‚pogodba o izvajanju javne službe‘ pomeni enega ali več pravno zavezujočih aktov, ki potrjujejo 
dogovor med pristojnim organom in izvajalcem javne službe, da se izvajalcu javne službe zaupa 
upravljanje in izvajanje storitev javnega potniškega prevoza, za katere veljajo obveznosti javne 
službe; pogodba je lahko glede na pravo posamezne države članice tudi odločitev, ki jo sprejme 
pristojni organ: 
– v obliki posamičnega zakono dajnega ali upravnega akta, ali 
– vsebuje pogoje, pod katerimi pristojni organ sam opravlja storitve ali opravljanje teh storitev 
zaupa notranjemu izvajalcu; 
(j) ‚notranji izvajalec‘ pomeni pravno ločen subjekt, nad katerim pristojni lokalni organ ali, v primeru 
skupine organov, vsaj en pristojni lokalni organ izvaja nadzor, ki je podoben nadzoru, ki ga izvaja 
nad svojimi službami; 
[…]“ 
5 Člen 5 navedene uredbe, naslovljen „Sklepanje pogodb o izvajanju javne službe“, določa: 
„1. Pogodbe o izvajanju javne službe se sklepajo v skladu s pravili, določenimi v tej uredbi. Vendar se 
pogodbe o izvajanju storitev in pogodbe o izvajanju javne službe, kot so opredeljene v direktivah 
2004 /17/ES [Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za 
oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju 
poštnih storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 19)] ali 2004 /18/ES 
[Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih 
naročil gradenj, blaga in storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 132)], 
glede storitev avtobusnega ali tramvajskega javnega potniškega prevoza sklepajo v skladu 
ECLI:EU:C:2019 :241 3 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
z navedenima direktivama, kolikor te pogodbe niso oblikovane kot naročila koncesij [koncesijske 
pogodbe] za storitve, kot so opredeljena v teh direktivah. Kadar je treba pogodbe skleniti v skladu 
z direktivama [2004 /17] ali [2004 /18], se določbe odstavkov 2 do 6 tega člena ne uporabljajo. 
2. Pod pogojem, da nacionalno pravo tega ne prepoveduje, se lahko vsak pristojni lokalni organ – ne 
glede na to, ali gre za posamezen organ ali skupino organov, ki opravljajo integrirane storitve javnega 
potniškega prevoza – odloči, da bo sam opravljal storitve javnega potniškega prevoza ali da bo pogodbe 
o izvajanju javne službe sklenil neposredno s pravno ločenim subjektom, nad katerim pristojni lokalni 
organ – ali, v primeru skupine organov, vsaj en pristojni lokalni organ – izvaja nadzor, ki je primerljiv 
z nadzorom, ki ga izvaja nad svojimi službami. Kadar pristojni lokalni organ sprejme tako odločitev, se 
uporablja naslednje: 
(a) da bi ugotovili, ali pristojni lokalni organ izvaja nadzor, se upošteva elemente, kot so stopnja 
prisotnosti v upravnih in vodstvenih organih ali nadzornih organih, s tem povezane specifikacije 
v statutih, lastništvo, dejanski vpliv in nadzor nad strateškimi odločitvami in posameznimi 
upravljavskimi odločitvami. V skladu s pravom Skupnosti 100 % lastništvo s strani pristojnega 
javnega organa, zlasti v primeru javno-zasebnih partnerstev, ni nujni pogoj za vzpostavitev nadzora 
v smislu tega odstavka, če obstaja prevladujoč javni vpliv in če se ta nadzor lahko vzpostavi na 
podlagi drugih meril; 
(b) pogoj za uporabo tega odstavka je, da notranji izvajalec in vsak subjekt, nad katerim ima ta 
izvajalec še tako majhen vpliv, izvajata vse svoje dejavnosti javnega potniškega prevoza na ozemlju 
pristojnega lokalnega organa – ne glede na morebitne izhodne povezave ali druge pomožne 
elemente te dejavnosti, ki vstopajo na ozemlje sosednjih pristojnih lokalnih organov – in da ne 
sodelujeta v za konkurenco odprtih razpisih v zvezi z opravljanjem storitev javnega potniškega 
prevoza, organiziranih zunaj ozemlja pristojnega lokalnega organa; 
(c) ne glede na točko (b) lahko notranji izvajalec sodeluje v poštenih, za konkurenco odprtih razpisih, 
začenši dve leti pred iztekom svoje neposredno sklenjene pogodbe o izvajanju javne službe, pod 
pogojem, da je bila sprejeta dokončna odločitev za oddajo storitev javnega potniškega prevoza, ki 
so predmet pogodbe z notranjim izvajalcem, v poštenem, za konkurenco odprtem razpisu in da 
notranji izvajalec ni sklenil nobene druge neposredno sklenjene pogodbe o izvajanju javne službe; 
(d) če pristojni lokalni organ ne obstaja, se pododstavki (a), (b) in (c) uporabljajo za nacionalni organ 
v korist geografskega območja, kini državno, pod pogojem, da notranji izvajalec ne sodeluje v za 
konkurenco odprtih razpisih v zvezi z opravljanjem storitev javnega potniškega prevoza, 
organiziranimi zunaj območja, za katerega je bila sklenjena pogodba o izvajanju javne službe; 
(e) če se sklene podizvajalska pogodba po členu 4(7), notranji izvajalec sam izvaja prevladujoči del 
storitve javnega potniškega prevoza. 
3. Vsak pristojni organ, ki se odloči, da bo storitve zaupal tretji osebi, ki ni notranji izvajalec, pogodbe 
o izvajanju javne službe sklepa na podlagi za konkurenco odprtega razpisnega postopka, razen 
v primerih iz odstavkov 4, 5 in 6. Sprejeti postopek za konkurenčni razpis je odprt za vse izvajalce, je 
pravičen ter upošteva načela preglednosti in nediskriminacije. Postopek se lahko po oddaji ponudb in 
morebitnem predizboru nadaljuje s pogajanji, ki se odvijajo v skladu s temi načeli, da bi se doseglo 
dogovor, kako kar najbolje izpolniti specifične ali zapletene zahteve. 
[…]“ 
ECLI:EU:C:2019 :241 4 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
6 Člen 7 te uredbe, naslovljen „Objava“, v odstavku 2 določa: 
„Vsak pristojni organ sprejme potrebne ukrepe, da se najpozneje eno leto pred začetkom postopka 
razpisa ali eno leto pred neposredno sklenitvijo v Uradnem listu Evropske unije objavijo vsaj naslednje 
informacije: 
(a) ime in naslov pristojnega organa; 
(b) vrsta predvidene sklenitve; 
(c) storitve in območja, ki bi jih sklenitev lahko zadevala. 
Pristojni organi lahko odločijo, da ne bodo objavili teh informacij, če je namen pogodbe o izvajanju  
javne službe letno opraviti manj kot 50.000 kilometrov storitev javnega potniškega prevoza.  
[…]“  
Direktiva 2004 /17 
7 Člen 1 Direktive 2004 /17, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa: 
„1. Za namene te direktive se uporabljajo opredelitve pojmov iz tega člena. 
2. (a) ‚Javna naročila blaga, gradenj in storitev‘ so pisno sklenjene odplačne pogodbe med enim ali več 
naročniki iz člena 2(2) in enim ali več izvajalcem gradenj, dobaviteljem blaga ali ponudnikom 
storitev. 
[…] 
(d) ‚Javna naročila storitev‘ so javna naročila, katerih predmet je opravljanje storitev iz Priloge XVII, 
razen javnih naročil gradenj ali naročil blaga. 
[…] 
3. […] 
(b) ‚Koncesija za storitve‘ je naročilo enake vrste kot naročilo storitev, razen da je plačilo za 
opravljanje storitev bodisi samo pravica do izkoriščanja storitev ali ta pravica skupaj s plačilom. 
[…]“ 
8 Člen 5 te direktive, naslovljen „Prevozne storitve“, v odstavku 1 določa: 
„Ta direktiva se uporablja za dejavnosti v zvezi z zagotavljanjem ali upravljanjem omrežij, ki 
zagotavljajo javne storitve na področju železnice, avtomatiziranih sistemov, tramvajev, trolejbusov, 
avtobusov ali žičnic. 
Pri prevoznih storitvah se šteje, da omrežje obstaja, kadar se storitev opravlja v skladu s pogoji 
delovanja, ki jih predpiše pristojni organ države članice, na primer stanje poti, ki se bo oskrbovala, 
zmogljivost, ki se bo dala na voljo, ali pogostnost storitve.“ 
ECLI:EU:C:2019 :241 5 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
9 Člen 18 navedene direktive, naslovljen „Koncesije za gradnje in storitve“, določa: 
„Ta direktiva se ne uporablja za koncesije za gradnje in storitve, ki jih oddajo naročniki, ki opravljajo 
eno ali več dejavnosti iz členov 3 do 7, če se te koncesije podelijo za izvajanje takih dejavnosti.“ 
10 Člen 31 te direktive, naslovljen „Javna naročila storitev s seznama v Prilogi XVII A“, določa: 
„Naročila, katerih predmet so storitve s seznama v Prilogi XVII A, se oddajo v skladu s členi 34 do 59.“ 
11 Člen 32 Direktive 2004 /17, naslovljen „Javna naročila storitev s seznama v Prilogi XVII B“, določa: 
„Naročila, katerih predmet so storitve s seznama v Prilogi XVII B, se oddajo samo v skladu 
s členoma 34 in 43.“ 
12 Člen 34 te direktive, naslovljen „Tehnične specifikacije“ med drugim določa podrobna pravila, v skladu 
s katerimi morajo biti v dokumentaciji v zvezi z naročilom oblikovane tehnične specifikacije. 
13 Člen 43 navedene direktive, naslovljen „Obvestila o oddaji naročila“, določa: 
„1. Naročniki, ki so oddali javno naročilo ali sklenili okvirni sporazum, v dveh mesecih od oddaje 
naročila ali sklenitve okvirnega sporazuma pošljejo obvestilo o oddaji naročila iz Priloge XVI pod 
pogoji, ki jih določi Komisija v skladu s postopkom iz člena 68(2). 
[…] 
4. V primeru javnega naročila storitev s seznama v Prilogi [X]VII B naročniki v obvestilu navedejo, ali 
soglašajo z njegovo objavo. 
[…]“ 
14 Prilogi XVII A in XVII B k Direktivi 2004 /17, z naslovom, prva, „Storitve v smislu člena 31“, in druga, 
„Storitve v smislu člena 32“, vsebujeta preglednici, ki za kategorije storitev, ki jih opredeljujeta, 
napotujeta na referenčne številke osrednje klasifikacije proizvodov Združenih narodov (v nadaljevanju: 
referenčne številke CPC). Kar zadeva kategorijo 2 Priloge XVII A, ki se nanašana „storitve kopenskega 
transporta“, so referenčne številke CPC številke 712 (razen 71235 ), 7512 in 87304 . Kar zadeva 
kategorijo 18 Priloge XVII B v zvezi s „storitvami prevoza po železnici“, je referenčna številka CPC 
številka 711. Referenčna številka CPC 712 se med drugim nanaša na reden in poseben mestni in 
primestni prevoz potnikov ter na reden medkrajevni potniški prevoz, ki ne pomeni storitev 
medkrajevnega, mestnega in primestnega železniškega potniškega prevoza, na katere se nanaša 
referenčna številka CPC 711. 
Direktiva 2004 /18 
15 Člen 1 Direktive 2004 /18, naslovljen „Definicije“, določa: 
„1. Za namene te direktive se uporabljajo definicije iz odstavkov 2 do 15. 
2. […] 
(d) ‚Javna naročila storitev‘ so javna naročila, katerih predmet je opravljanje storitev iz Priloge II, razen 
javnih naročil gradenj ali naročil blaga. 
[…] 
ECLI:EU:C:2019 :241 6 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
4. ‚Koncesija za storitve‘ je naročilo enake vrste kakor javno naročilo storitev, z izjemo dejstva, da je 
razlog za opravljanje storitev bodisi samo pravica do koriščenja storitve ali ta pravica skupaj 
s plačilom. 
[…]“ 
16 Člen 3 te direktive, naslovljen „Dodelitev posebnih ali izključnih pravic: nediskriminacijska klavzula“, 
določa: 
„Če naročnik podeli posebne ali izključne pravice za opravljanje javne storitve osebi, ki ni naročnik, 
mora akt, v katerem se ta pravica dodeli, določiti, da mora ta oseba v zvezi z oddajo javnih naročil za 
dobavo blaga, ki jih odda tretjim osebam kot del svojih dejavnosti, upoštevati načelo nediskriminacije 
na podlagi državljanstva.“ 
17 Člen 12 navedene direktive, naslovljen „Naročila na vodnem, energetskem , transportnem področju in 
na področju poštnih storitev“, v prvem odstavku določa: 
„Ta direktiva se ne uporablja za javna naročila, oddana v skladu z Direktivo [2004 /17] za naročnike, ki 
opravljajo eno ali več dejavnosti iz členov 3 do 7 navedene direktive, in so oddana zaradi izvajanja teh 
dejavnosti, ali za javna naročila, ki so izključena s področja uporabe navedene direktive v skladu 
s členom 5(2) ter členi 19, 26 in 30 Direktive.“ 
18 Člen 17 Direktive 2004 /18, naslovljen „Koncesije za javne storitve“, določa: 
„Brez poseganja v veljavnost člena 3 se ta direktiva ne uporablja za koncesije za javne storitve iz 
člena 1(4).“ 
19 Člen 20 te direktive, naslovljen „Javna naročila storitev iz seznama v Prilogi II A“, določa: 
„Naročila, katerih predmet so storitve iz seznama v Prilogi II A, se morajo oddati v skladu s členi 23 
do 55.“ 
20 Člen 21 navedene direktive, naslovljen „Javna naročila storitev iz seznama v Prilogi II B“, določa: 
„Naročila, katerih predmet so storitve s seznama v Prilogi II B, se morajo oddati samo v skladu 
s členom 23 in členom 35(4).“ 
21 Prilogi II A in II B k tej direktivi vsebujeta podobni preglednici, kakršni sta tisti iz Priloge XVII A in 
Priloge XVII B k Direktivi 2004 /17. 
Direktiva 2014 /24/EU 
22 Direktiva 2014 /24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in 
razveljavitvi Direktive 2004 /18 (UL 2014 , L 94, str. 65) je v skladu s svojim členom 91 razveljavila in 
nadomestila Direktivo 2004 /18 z učinkom od 18. aprila 2016 . 
23 Člen 12 Direktive 2014 /24, naslovljen „Javna naročila med osebami v javnem sektorju“, določa: 
„1. Javno naročilo, ki ga javni naročnik odda pravni osebi zasebnega ali javnega prava, ne spada 
v področje uporabe te direktive, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: 
(a) javni naročnik obvladuje zadevno pravno osebo podobno kot svoje službe; 
ECLI:EU:C:2019 :241 7 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
(b) odvisna pravna oseba izvaja več kot 80 % svojih dejavnosti za izpolnitev nalog, ki ji jih je dal javni 
naročnik, ki jo obvladuje, ali ki so ji jih dale druge pravne osebe, ki jih obvladuje ta javni naročnik, 
in 
(c) v odvisni pravni osebi neposreden zasebni kapital ni udeležen, razen v obliki neobvladujočega in 
nekontrolnega deleža zasebnega kapitala, ki se – v skladu s Pogodbama – zahteva z določbami 
nacionalne zakono daje in ki ne vpliva odločilno na odvisno pravno osebo. 
Šteje se, da javni naročnik obvladuje pravno osebo podobno kot svoje službe v smislu točke (a) prvega 
pododstavka, če odločilno vpliva na strateške cilje in pomem bne odločitve odvisne pravne osebe. Tako 
obvladovanje lahko izvaja tudi druga pravna oseba, ki jo na enak način obvladuje javni naročnik. 
2. Odstavek 1 se uporablja tudi, če odvisna pravna oseba, ki je javni naročnik, odda javno naročilo 
javnemu naročniku, ki odvisno osebo obvladuje, ali drugi pravni osebi, ki jo obvladuje isti javni 
naročnik, če v pravni osebi, ki ji je oddano javno naročilo, neposredni zasebni kapital ni udeležen, razen 
v obliki neobvladujočega in nekontrolnega deleža zasebnega kapitala, ki se – v skladu s Pogodbama – 
zahteva z določbami nacionalne zakono daje in ki ne vpliva odločilno na odvisno pravno osebo. 
3. Javni naročnik, ki ne obvladuje pravne osebe zasebnega ali javnega prava v smislu odstavka 1, lahko 
tej pravni osebi vseeno odda javno naročilo, ne da bi za to pravno osebo uporabljal to direktivo, česo 
izpolnjeni vsi naslednji pogoji: 
(a) javni naročnik skupaj z drugimi javnimi naročniki obvladuje zadevno pravno osebo podobno kot 
svoje službe; 
(b) zadevna pravna oseba izvaja več kot 80 % svojih dejavnosti za izpolnitev nalog, ki so ji jih dali javni 
naročniki, ki jo obvladujejo, ali ki so ji jih dale druge pravne osebe, ki jih obvladujejo ti javni 
naročniki, in 
(c) v odvisni pravni osebi neposreden zasebni kapital ni udeležen, razen v obliki neobvladujočega in 
nekontrolnega deleža zasebnega kapitala, ki se – v skladu s Pogodbama – zahteva z določbami 
nacionalne zakono daje in ki ne vpliva odločilno na odvisno pravno osebo. 
Za namene točke (a) prvega pododstavka se šteje, da javni naročniki skupaj obvladujejo pravno osebo, 
če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: 
(i) organe odločanja odvisne pravne osebe sestavljajo predstavniki vseh udeleženih javnih naročnikov. 
Posamezni predstavniki lahko zastopajo več ali vse sodelujoče javne naročnike; 
(ii) ti javni naročniki lahko skupaj odločilno vplivajo na strateške cilje in pomem bne odločitve odvisne 
pravne osebe in 
(iii) odvisna pravna oseba nima interesov, ki so v nasprotju z interesi javnih naročnikov, ki jo 
obvladujejo. 
4. Pogodba o izvedbi javnega naročila, sklenjena izključno med dvema ali več javnimi naročniki, ne 
spada v področje uporabe te direktive, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: 
(a) pogodba o izvedbi javnega naročila določa ali vzpostavlja sodelovanje med sodelujočimi javnimi 
naročniki, z namenom, da se zagotovi, da se javne storitve, ki jih morajo opraviti, izvajajo ob 
uresničevanju ciljev, ki so jim skupni; 
(b) pri tem sodelovanju se upoštevajo le vidiki javnega interesa in 
ECLI:EU:C:2019 :241 8 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
(c) sodelujoči javni naročniki na trgu izvajajo manj kot 20 % dejavnosti, ki jih zajema sodelovanje. 
5. Pri določanju odstotka dejavnosti iz točke (b) prvega pododstavka odstavka 1, točke (b) prvega 
pododstavka odstavka 3 in točke (c) odstavka 4 se upošteva skupni povprečni promet ali drug ustrezen 
dejavnik, temelječ na dejavnosti, kot so stroški zadevne pravne osebe ali naročnika v zvezi s storitvami, 
blagom in gradnjami v treh letih pred oddajo javnega naročila. 
Če zaradi datuma, na katerega je bila zadevna pravna oseba ali javni naročnik ustanovljen ali je začel 
opravljati dejavnosti, ali zaradi reorganizacije njenih dejavnosti podatki o prometu ali drugem 
ustreznem dejavniku, temelječem na dejavnosti, kot so stroški, za predhodna tri leta niso na voljo ali 
niso več relevantni, zadostuje, da pravna oseba zlasti v poslovnem načrtu prikaže, da je meritev 
dejavnosti verodostojna.“ 
Direktiva 2014 /25/EU 
24 Direktiva 2014 /25/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju 
naročnikov, ki opravljajo dejavnosti v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju 
poštnih storitev ter o razveljavitvi Direktive 2004 /17 (UL 2014 , L 94, str. 243), je v skladu s svojim 
členom 107 razveljavila in nadomestila Direktivo 2004 /17 z učinkom od 18. aprila 2016 . 
25 Člen 28 Direktive 2014 /25, naslovljen „Javna naročila med javnimi naročniki“, vsebuje določbe, ki so 
v bistvu podobne tistim iz člena 12 Direktive 2014 /24. 
Spora o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
Zadeva C-266/17 
26 Okrožje Rhein-Sieg, teritorialna skupnost, ki je pristojni organ v smislu člena 2(b) Uredbe 
št. 1370 /2007 , je z drugimi lokalnimi skupnostmi, ki so pristojni organi, ustanovila Zweckverband 
Verkehrsverbund Rhein-Sieg (javno prometno združenje Rhein-Sieg, Nemčija), z namenom skupnega 
izvajanja nalog, ki so določene z Gesetz über den öffentlichen Personennahverkehr in 
Nordrhein-Westfalen (zakon o lokalnem javnem potniškem prevozu v Severnem Porenju -Vestfaliji). 
27 V skladu s svojim statutom je to javno združenje med drugim zadolženo za določanje tarif. 
28 Regionalverkehr Köln GmbH je družba za javni prevoz, ki je neposredno ali posredno v lasti organov, 
ki organizirajo prevoz potnikov, med katerimi je okrožje Rhein-Sieg. 
29 Družba Regionalverkehr Köln na podlagi nalog, podeljenih v obdobju pred začetkom veljavnosti 
Uredbe št. 1370 /2007 izvaja javne prevozne storitve za okrožje Rhein-Sieg ter za druge organe, ki so 
njeni posredni ali neposredni lastniki. Poleg teh dejavnosti opravlja storitve avtobusnega prevoza 
v korist štirih občin, ki organizirajo lastne mreže mestnih avtobusov na podlagi pogodb, sklenjenih 
pred začetkom veljavnosti navedene uredbe in brez predhodnega, za konkurenco odprtega razpisnega 
postopka. 
30 Skupščina družbenikov družbe Regionalverkehr Köln je 21. avgusta 2015 spremenila statut te družbe, 
tako da lahko o sklenitvi, spremem bi ali prekinitvi prevoznih pogodb glasuje zgolj tisti družbenik, ki 
v skladu s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 1370 /2007 sam ali pa njegov posredni ali neposredni lastnik 
z družbo sklene takšno pogodbo. Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je bila temu sklepu 
o spremem bi s pravnomočno sodbo Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče 
v Düsseldorfu, Nemčija) začasno odvzeta veljavnost. 
ECLI:EU:C:2019 :241 9 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
31 Iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, izhaja, da je okrožje Rhein-Sieg, v skladu s členom 7(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 , 30. septembra 2015 v dodatku k Uradnemu listu Evropske unije objavilo predhodno 
obvestilo o nameravani neposredni oddaji naročila javnih storitev avtobusnega potniškega prevoza, ki 
ni bilo oblikovano kot koncesijska pogodba za storitve v smislu direktiv 2004 /17 in 2004 /18. 
32 To naročilo, ki se je nanašalo na letno opravljanje več milijonov kilometrov, bi moralo biti dodeljeno 
družbi Regionalverkehr Köln kot notranjemu izvajalcu, v skladu s členom 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 , 
za obdobje 120 mesecev od 12. decembra 2016 . 
33 Po objavi tega obvestila sta Verkehrsbetrieb Hüttebräucker in BVR Busverkehr Rheinland ugovarjali 
nameravani neposredni sklenitvi pogodbe pri Vergabekamme r (komisija za javna naročila, Nemčija), 
pri čemer sta med drugim navajali, da naročilo v postopku v glavni stvari ne spada na področje 
uporabe člena 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 , ker ni bilo oblikovano kot koncesijska pogodba za storitve. 
34 Vergabekamme r (komisija za javna naročila) je prepovedala neposredno oddajo naročila iz postopka 
v glavni stvari družbi Regionalverkehr Köln, ker niso bili izpolnjeni pogoji za uporabo 
člena 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 . V zvezi s tem je poudarila, da nadzor, ki bi ga nad to družbo moralo 
izvajati okrožje Rhein-Sieg, ne obstaja in da poleg tega ta družba opravlja storitve javnega potniškega 
prevoza na ozemljih, ki niso ozemlja te teritorialne skupnosti, kar ovira vsakršno neposredno sklenitev 
prevozne pogodbe. 
35 Okrožje Rhein-Sieg je vložilo pritožbo pri Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče 
v Düsseldorfu). 
36 Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče v Düsseldorfu) navaja, da je, kar zadeva naročila 
storitev prevoza, ki niso oblikovana kot koncesijske pogodbe za storitve, člen 5(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 predmet različne sodne prakse na nacionalni ravni. 
37 Nekatera sodišča namreč menijo, da se te določbe ne uporabljajo za pogodbe o izvajanju storitev 
avtobusnega ali tramvajskega potniškega prevoza, ki niso oblikovane kot koncesijske pogodbe za 
storitve, saj člen 5(1) Uredbe št. 1370 /2007 izrecno določa, da so te pogodbe še naprej urejene 
z direktivama 2004 /17 in 2004 /18, kar pa ne preprečuje, da so predmet neposredne oddaje, v skladu 
s splošno ureditvijo na podlagi teh direktiv. 
38 Nasprotno pa druga sodišča, med katerimi je tudi Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče 
v Düsseldorfu), menijo, da za neposredno sklepanje pogodb ne veljajo določbe direktiv 
2004 /17 in 2004 /18, zato se člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 , ki ureja neposredno sklepanje pogodb 
o storitvah potniškega prevoza, kot posebno pravilo in v skladu s sodbo z dne 27. oktobra 2016 , 
Hörmann Reisen (C-292/15, EU:C:2016 :817) uporablja za neposredno sklenitev pogodb avtobusnega 
potniškega prevoza, tudi če te pogodbe niso oblikovane kot koncesijske pogodbe za storitve. 
39 Glede na te različne razlage se Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče v Düsseldorfu) 
sprašuje, ali se člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 načeloma uporablja v zadevi, kakršna je ta v postopku 
v glavni stvari. 
40 Poleg tega, če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, se to sodišče sprašuje, ali se ta določba 
dejansko uporablja v postopku v glavni stvari, ob upoštevanju posebnih in konkretnih okoliščin, ki so 
navedene v predložitveni odločbi, in postavlja vprašanje glede datuma, na katerega morajo biti pogoji 
za uporabo navedene določbe izpolnjeni. 
ECLI:EU:C:2019 :241 10 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
41 V teh okoliščinah je Oberlandesgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu) prekinilo odločanje 
in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: 
„1. Ali se člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 uporablja za naročila, ki niso naročila, ki so v skladu s členom 
člena 5(1), prvi stavek, Uredbe št. 1370 /2007 oblikovana kot koncesije za storitve v smislu direktiv 
[2004 /17] ali [2004 /18]? 
Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen: 
2. Ali v primeru, v katerem posamezen pristojni javni organ v skladu s členom 5(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 pogodbo o izvajanju javne službe sklene neposredno z notranjim izvajalcem, 
skupnemu nadzoru, ki ga izvaja ta organ skupaj z drugimi družbeniki notranjega izvajalca, 
nasprotuje to, da je pristojnost za poseganje v javni potniški prevoz na zadevnem geografskem 
območju (člen 2(b) in (c) Uredbe št. 1370 /2007 ) razdeljena med posameznim pristojnim javnim 
organom in skupino javnih organov, ki izvajajo integrirane storitve javnega potniškega prevoza, na 
primer tako, da se pristojnost za sklepanje pogodb za izvajanje javne službe z notranjim izvajalcem 
ohrani pri posameznem pristojnem javnem organu, naloga določanja tarif pa je prenesena na 
združenje podjetij javnega prevoza, katerega člani so poleg posameznega javnega organa tudi drugi 
pristojni javni organi na posameznem geografskem območju? 
3. Ali v primeru, v katerem posamezen pristojni javni organ v skladu s členom 5(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 pogodbo o izvajanju javne službe sklene neposredno z notranjim izvajalcem, 
skupnemu nadzoru, ki ga izvaja ta organ skupaj z drugimi družbeniki notranjega izvajalca, 
nasprotuje to, da ima v skladu z njegovo družbeno pogodbo pri sprejemanju sklepov o sklenitvi, 
spremem bi ali prekinitvi pogodbe za izvajanje javne službe v skladu s členom 5(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 glasovalno pravico le tisti družbenik, ki sam ali katerega posredni ali neposredni 
lastnik z notranjim izvajalcem sklene pogodbo za izvajanje javne službe v skladu s členom 5(2) 
Uredbe št. 1370 /2007 ? 
4. Ali člen 5(2), drugi stavek, točka (b), Uredbe št. 1370 /2007 dopušča, da notranji izvajalec izvaja 
storitve javnega potniškega prevoza tudi za druge pristojne lokalne javne organe na njihovem 
ozemlju (vključno z izhodnimi povezavami ali drugimi pomožnimi elementi te dejavnosti, ki 
vstopajo na ozemlje sosednjih pristojnih lokalnih javnih organov) brez organiziranega 
konkurenčnega javnega razpisa? 
5. Ali člen 5(2), drugi stavek, točka (b), Uredbe št. 1370 /2007 dopušča, da notranji izvajalec na podlagi 
pogodb za izvajanje javne službe, za katere velja prehodna ureditev iz člena 8(3) Uredbe 
št. 1370 /2007 , izvaja storitve javnega potniškega prevoza za druge nosilce nalog zunaj ozemlja 
pristojnosti javnega organa, ki mu je zaupal izvajanje te dejavnosti? 
6. Kdaj morajo biti izpolnjene zahteve iz člena 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 ?“ 
Zadeva C-267/17 
42 Okrožje Heinsberg, teritorialna skupnost, ki je pristojni organ v smislu člena 2(b) Uredbe 
št. 1370 /2007 , je z drugimi teritorialnimi skupnostmi član Zweckverband Aachener Verkehrsverbund 
(javno prometno združenje Aachen, Nemčija), ustanovljenega za spodbujanje in podpiranje javnega 
potniškega prometa njegovih članov. 
43 Iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, izhaja, da je okrožje Heinsberg, v skladu s členom 7(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 , 15. marca 2016 v dodatku k Uradnemu listu Evropske unije objavilo predhodno obvestilo 
o nameravani neposredni oddaji naročila storitev javnega potniškega prevoza z avtobusi in drugimi 
motornimi vozili. 
ECLI:EU:C:2019 :241 11 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
44 V tem predhodnem obvestilu je bilo predvideno, da bo to naročilo, ki se je nanašalo na opravljanje več 
milijonov kilometrov in ki bi se moralo začeti izvajati 1. januarja 2018 , predmet neposredne oddaje 
naročila v korist notranjega izvajalca, v obravnavanem primeru družbe WestVerkehr GmbH, v skladu 
s členom 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 . 
45 Družba Rhenus Veniro je pri Vergabekamme r Rheinland (komisija za javna naročila Porenje, Nemčija) 
zoper načrtovano neposredno oddajo naročila vložila tožbo, ki jo je to sodišče zavrnilo. 
46 Družba Rhenus Veniro je vložila pritožbo pri Oberlandesgericht Düsseldorf (višje deželno sodišče 
v Düsseldorfu), pri čemer je trdila, da se na področju javnih storitev avtobusnega ali tramvajskega 
prevoza, člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 lahko uporabi, le če so zadevne pogodbe oblikovane kot 
koncesijske pogodbe za storitve. 
47 Iz istih razlogov, kot so bili navedeni v zadevi C-266/17, se to sodišče sprašuje, ali se člen 5(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 načeloma uporablja v zadevi, kakršna je ta v zadevi C-267/17. 
48 Poleg tega, če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, se to sodišče sprašuje, ali se ta določba 
dejansko uporablja v postopku v glavni stvari, ob upoštevanju posebnih in konkretnih okoliščin, ki so 
navedene v predložitveni odločbi, in postavlja vprašanje glede datuma, na katerega morajo biti pogoji 
za uporabo navedene določbe izpolnjeni. 
49 V teh okoliščinah je Oberlandesgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu) prekinilo odločanje 
in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: 
„1. Ali se člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 uporablja za neposredno sklepanje pogodb o izvajanju javne 
službe v skladu s členom 2(i) Uredbe, ki niso v smislu člena 5(1), drugi stavek, Uredbe oblikovane 
kot koncesije za storitve v smislu direktiv [2004 /17] ali [2004 /18]? 
Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen: 
2. Ali člena 2(b) in 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 glede na uporabo besede ‚ali‘ določata izključno 
pristojnost bodisi posameznega javnega organa bodisi skupine javnih organov, ali pa je lahko 
v skladu s tema določbama posamezen javni organ tudi član skupine javnih organov in na skupino 
prenese posamezne naloge, hkrati pa ohrani pristojnost za posredovanje v javni potniški prevoz 
v skladu s členom 2(b) in lastnost pristojnega lokalnega organa v smislu člena 5(2) navedene 
uredbe? 
3. Ali člen 5(2), drugi stavek, točka (e), Uredbe št. 1370 /2007 z zahtevo, da notranji izvajalec sam 
izvaja prevladujoči del storitve javnega potniškega prevoza, izključuje, da bi notranji izvajalec ta 
prevladujoči del storitve izvajal prek odvisne družbe v njegovi stoodstotni lasti? 
4. Kdaj morajo biti izpolnjene zahteve za neposredno sklenitev pogodbe iz člena 5(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 , že ob objavi namere neposredne sklenitve pogodbe v skladu s členom 7 Uredbe 
št. 1370 /2007 ali pa šele ob neposredni sklenitvi pogodbe?“ 
50 Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 6. marca 2018 zadevi C-266/17 in C-267/17 združil za ustni 
postopek in izdajo sodbe. 
Predlog za ponovno odprtje ustnega dela postopka 
51 Družbi Verkehrsbetrieb Hüttebräucker in BVR Busverkehr Rheinland, v zadevi C-266/17, in družba 
Rhenus Veniro, v zadevi C-267/17, so v sodnem tajništvu 20. septembra 2018 vložile predlog, naj se 
odredi ponovno odprtje ustnega postopka, v skladu s členom 83 Poslovnika Sodišča. 
ECLI:EU:C:2019 :241 12 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
52 Družbi Verkehrsbetrieb Hüttebräucker in Rhenus Veniro v podporo svojima predlogoma trdita, da 
razlaga člena 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 , kakršno je v sklepnih predlogih upošteval generalni 
pravobranilec, ne upošteva dovolj trditev, ki so bile navedene zlasti na obravnavi in ki nasprotujejo tej 
razlagi. Poleg tega se o nekaterih trditvah, ki so bile podane v njunih pisnih stališčih, zlasti glede 
pomena člena 9(1) te uredbe za razlago člena 5(2) navedene uredbe, na obravnavi ni razpravljalo. 
53 BVR Busverkehr Rheinland trdi, da je generalni pravobranilec napačno menil, da bi bilo tretje 
vprašanje, ki ga je predložitveno sodišče zastavilo v zadevi C-266/17, lahko hipotetično, saj se je 
spremem ba statuta Regionalverkehr Köln z dne 21. avgusta 2015 v vmesnem času začela uporabljati. 
54 V zvezi s tem je treba spomniti, prvič, da Statut Sodišča Evropske unije in Poslovnik Sodišča 
zainteresiranim subjektom iz člena 23 tega statuta ne dajeta možnosti, da v odgovor na sklepne 
predloge, ki jih je predstavil generalni pravobranilec, predložijo stališča (sodba z dne 6. marca 2018 , 
Achmea, C-284/16, EU:C:2018 :158, točka 26 in navedena sodna praksa). 
55 Drugič, v skladu s členom 252, drugi odstavek, PDEU mora generalni pravobranilec popolnoma 
nepristransko in neodvisno javno predstaviti obrazložene sklepne predloge o zadevah, pri katerih se 
v skladu s Statutom Sodišča Evropske unije zahteva njegovo sodelovanje. Sodišča ne zavezujejo niti ti 
predlogi niti obrazložitev, ki generalnega pravobranilca pripelje do njih. Zato nestrinjanje 
zainteresirane stranke s sklepnimi predlogi generalnega pravobranilca, ne glede na vprašanja, ki jih 
preizkusi v njih, samo po sebi ne more biti razlog, ki bi upravičeval ponovno odprtje ustnega postopka 
(sodba z dne 6. marca 2018 , Achmea, C-284/16, EU:C:2018 :158, točka 27 in navedena sodna praksa). 
56 Sodišče pa lahko na podlagi člena 83 svojega poslovnika po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar 
koli odredi ponovno odprtje ustnega dela postopka, zlasti če meni, da zadeva ni dovolj razjasnjena, ali 
če je o zadevi treba odločiti na podlagi trditve, o kateri zadevne osebe niso razpravljale (sodba z dne 
6. marca 2018 , Achmea, C-284/16, EU:C:2018 :158, točka 28 in navedena sodna praksa). 
57 V obravnavanem primeru je treba opozoriti, da so družbe Verkehrsbetrieb Hüttebräucker, BVR 
Busverkehr Rheinland in Rhenus Veniro, da bi predlagale ponovno odprtje ustnega postopka, 
izpodbijale ugotovitve generalnega pravobranilca z uporabo trditev, ki so bile že navedene v njihovih 
pisnih stališčih ali na obravnavi. 
58 Ker ima torej Sodišče na voljo vse elemente, ki jih potrebuje za odločitev o predlogih za sprejetje 
predhodne odločbe, je treba po opredelitvi generalnega pravobranilca zavrniti predloge za ponovno 
odprtje ustnega dela postopka. 
Dopustnost 
59 V zadevi C-266/17 Republika Avstrija trdi, da predlog za sprejetje predhodne odločbe ni dopusten, ker 
predložitveno sodišče v predložitveni odločbi ni navedlo prevoznih sredstev, na katera se je nanašalo 
javno naročilo iz postopka v glavni stvari in da je torej nemogoče ugotoviti, ali je zadevni prevoz prevoz 
z vlakom ali z avtobusom, ali pa gre za kombinacijo obeh prevoznih sredstev. 
60 V zadevi C-267/17 Republika Avstrija meni, da predlog za sprejetje predhodne odločbe delno ni 
dopusten, saj se v skladu z ugotovitvami predložitvenega sodišča javno naročilo iz postopka v glavni 
stvari ne nanaša le na avtobuse, ampak tudi na druga motorna vozila. Družba Rhenus Veniro tudi trdi, 
da prvo vprašanje v tej zadevi ni dopustno, ker je hipotetično. 
61 V obravnavanem primeru je v zvezi z zadevo C-266/17 res, da v predložitveni odločbi ni izrecno 
navedeno, da se naročilo iz postopka v glavni stvari nanaša na pogodbe o opravljanju avtobusnega 
prevoza. 
ECLI:EU:C:2019 :241 13 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
62 Vendar pa je iz listin iz spisa, ki ga ima na razpolago Sodišče, zlasti iz predhodnega obvestila z dne 
30. septembra 2015 , ki je navedeno v predložitveni odločbi, razvidno, da se zadeva C-266/17 nanaša 
na naročilo storitev avtobusnega potniškega prevoza. 
63 Glede zadeve C-267/17, čeprav se naročilo iz postopka v glavni stvari dejansko nanaša na storitve 
potniškega prevoza z avtobusom „in drugimi motornimi vozili“, pa je predlog za sprejetje predhodne 
odločbe še naprej upošteven glede avtobusnega potniškega prevoza, tako da bo odgovor Sodišča 
izhajal iz te premise. 
64 Poleg tega in v nasprotju s tem, kar trdi družba Rhenus Veniro, je v predložitveni odločbi poudarjena 
upoštevnost prvega vprašanja, ki je bilo zastavljeno v tej zadevi, ker predložitveno sodišče navaja, da 
odloča o izpodbijanju neposredne oddaje naročila storitev avtobusnega potniškega prevoza in da se 
sprašuje, kakšna pravna ureditev se uporablja za takšno neposredno oddajo. 
65 Iz tega izhaja, da sta predloga za sprejetje predhodne odločbe dopustna. 
Vprašanja za predhodno odločanje 
66 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v zadevi C-266/17 in s prvim vprašanjem v zadevi C-267/17 
v bistvu sprašuje, ali se člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 uporablja za neposredno sklepanje pogodb za 
javne storitve avtobusnega potniškega prevoza, ki niso oblikovane kot koncesijske pogodbe za storitve 
v smislu direktiv 2004 /17 in 2004 /18. 
67 V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 5(1) Uredbe št. 1370 /2007 v prvem stavku določa, da se 
„[p]ogodbe o izvajanju javne službe […] sklepajo v skladu s pravili, določenimi v tej uredbi“, vendar pa 
v drugem stavku dodaja, da „se pogodbe o izvajanju storitev in pogodbe o izvajanju javne službe, kot so 
opredeljene v direktivah [2004 /17] ali [2004 /18], glede storitev avtobusnega ali tramvajskega javnega 
potniškega prevoza sklepajo v skladu z navedenima direktivama, kolikor te pogodbe niso oblikovane 
kot naročila koncesij [koncesijske pogodbe] za storitve, kot so opredeljena v teh direktivah“,in 
v tretjem stavku pojasnjuje, da se, „[k]adar je treba pogodbe skleniti v skladu z direktivama [2004 /17] 
ali [2004 /18], […] določbe odstavkov [od] 2 do 6 tega člena ne uporabljajo“. 
68 V obravnavanem primeru se v obeh zadevah v postopku v glavni stvari zdi, da želi predložitveno 
sodišče preučiti možnost, da je neposredno sklepanje pogodb za javne storitve avtobusnega potniškega 
prevoza urejeno, če te pogodbe niso oblikovane kot koncesijske pogodbe za storitve, ne s pravili 
postopka oddaje javnih naročil iz direktiv 2004 /17 in 2004 /18, ampak s postopki iz člena 5(2) Uredbe 
št. 1370 /2007 , tako da zadnjenavedena določba kot lex specialis nadomešča splošno ureditev 
neposredne oddaje. 
69 Vseeno je treba opozoriti, da splošna sistematika in zgodovina nastanka ureditve Unije na področju 
javnih naročil ne moreta voditi do takšne razlage. 
70 V zvezi s tem je treba opozoriti – kot je Komisija poudarila v svojem stališču – da se v skladu 
s členoma 5 in 31 Direktive 2004 /17 v povezavi s Prilogo XVII A, kategorija 2, k tej direktivi ter 
členoma 12 in 20 Direktive 2004 /18 v povezavi s Prilogo II A, kategorija 2, k tej direktivi za pogodbe 
o izvajanju storitev avtobusnega in tramvajskega prevoza uporabljajo vsi postopki za oddajo javnih 
naročil, ki so določeni v teh direktivah. Nasprotno pa za storitve prevoza z železnico in podzemno 
železnico v skladu s členoma 5 in 32 Direktive 2004 /17 v povezavi s Prilogo XVII B, kategorija 18, 
k tej direktivi in členom 21 Direktive 2004 /18 v povezavi s Prilogo II B, kategorija 18, k tej direktivi 
velja le zelo omejeno število določb te direktive, zlasti člena 34 in 43 Direktive 2004 /17 in 
člena 23 in 35 Direktive 2004 /18. Kar zadeva koncesijske pogodbe za storitve prevoza, zanje ne velja 
nobena določba Direktive 2004 /17 v skladu s členom 18 te direktive in se zanje uporablja zgolj člen 3 
Direktive 2004 /18 v skladu s členom 17 te direktive. 
ECLI:EU:C:2019 :241 14 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
71 Tako so koncesijske pogodbe in pogodbe o izvajanju storitev potniškega prevoza z železnico in 
podzemno železnico tiste, za katere člen 5(1) Uredbe št. 1370 /2007 določa, da se uporablja ureditev iz 
odstavkov od 2 do 6 tega člena, medtem ko za pogodbe o izvajanju storitev prevoza z avtobusom ali 
tramvajem napotuje na direktivi 2004 /17 in 2004 /18. 
72 Iz tega izhaja, da je zakono dajalec Unije zaradi neobstoja pravil v teh direktivah, ki bi natančneje 
urejala oddajo javnih naročil v zvezi s pogodbami o izvajanju storitev potniškega prevoza z železnico 
in podzemno železnico in sklepanje pogodb, ki so oblikovane kot koncesije za storitve, v okviru 
členov 5, odstavki od 2 do 6, Uredbe št. 1370 /2007 uvedel poseben sklop pravil za dodeljevanje teh 
naročil in koncesij, vključno z neposrednim sklepanjem takšnih pogodb. 
73 Vendar, ker sta za pogodbe o izvajanju storitev javnega avtobusnega ali tramvajskega potniškega 
prevoza, ki se ne nanašajo na koncesije, kot izhaja iz točke 70 te sodbe, pred sprejetjem Uredbe 
št. 1370 /2007 že veljali direktivi 2004 /17 in 2004 /18, ni bilo čutiti potrebe po novi ureditvi za 
sklepanje takšnih pogodb, za katere se posledično normalno še naprej glede na okoliščine primera 
uporablja Direktiva 2004 /17 ali Direktiva 2004 /18. 
74 V zvezi s tem je treba poudariti, da se je sodna praksa, ki se nanaša na neposredno oddajo javnih 
naročil, razvila na podlagi in ob upoštevanju teh direktiv, kar pomeni, da ureditev neposredne oddaje 
izhaja iz teh direktiv in je utemeljena z njima. 
75 V skladu s sodno prakso Sodišča ureditev neposredne oddaje, ki se uporablja za položaje, ki spadajo na 
področje uporabe direktiv 2004 /17 in 2004 /18, pomeni izjemo od uporabe postopkov, ki so določeni 
s tema direktivama (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2014 , Datenlotsen Informationssysteme, 
C-15/13, EU:C:2014 :303, točka 25), in je zato neločljivo vezana na ti dve besedili in na njuni pravni 
ureditvi. 
76 Sodišče je namreč v sodbi z dne 18. novembra 1999 , Teckal (C-107/98, EU:C:1999 :562, točka 50), ki je 
bila prva sodba, s katero je bilo priznano, da posebnost neposredne oddaje upravičuje neuporabo pravil 
za oddajo javnih naročil, presodilo, da za uporabo teh pravil v skladu s členom 1(a) Direktive Sveta 
93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga (UL, posebna 
izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 2, str. 110) načeloma zadošča, da je bilo naročilo sklenjeno 
med teritorialno skupnostjo in osebo, ki je od nje pravno ločena, vendar pa lahko velja drugače, če 
javni organ, ki je naročnik, nad zadevnim ločenim subjektom izvaja podoben nadzor, kot ga izvaja nad 
svojimi službami, in če ta subjekt pretežni del svoje dejavnosti opravlja z enim ali več javnimi organi, 
katerih last je. Sodišče je na podlagi te sodbe opredelilo pogoje za uporabe te ureditve, zlasti v sodbah 
z dne 11. januarja 2005 , Stadt Halle in RPL Lochau (C-26/03, EU:C:2005 :5), in z dne 11. maja 2006 , 
Carbotermo in Consorzio Alisei (C-340/04, EU:C:2006 :308), nato, v okviru direktiv 
2004 /17 in 2004 /18, v sodbah z dne 10. septembra 2009 , Sea (C-573/07, EU:C:2009 :532), in z dne 
8. maja 2014 , Datenlotsen Informationssysteme (C-15/13, EU:C:2014 :303). 
77 Poleg tega je treba poudariti, da direktivi 2014 /24 in 2014 /25, s katerima sta bili razveljavljeni in 
nadomeščeni direktivi 2004 /18 in 2004 /17, prva v členu 12 in druga v členu 28, kodificirata in 
pojasnjujeta sodno prakso Sodišča s področja neposredne oddaje. 
78 Ta kodifikacija splošne ureditve neposredne oddaje, čeprav se ratione temporis ne uporablja za spore 
o glavni stvari, kaže, da je zakono dajalec Unije želel, da je ta sistem povezan z direktivama 2014 /24 in 
2014 /25. 
79 Ta vključitev ureditve neposredne oddaje na področje uporabe direktiv s področja javnih naročil 
pomeni, da v praksi vsaka uporaba takšne oddaje pomeni uporabo teh direktiv. 
80 Iz tega izhaja, da se člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 ne uporablja za neposredno sklepanje pogodb za 
javne storitve avtobusnega potniškega prevoza, ki niso oblikovane kot koncesijske pogodbe za storitve. 
ECLI:EU:C:2019 :241 15 
SODBA Z DNE 21. 3. 2019 – ZDRU ŽENI ZADEVI C-266/17 IN C-267/17  
VERKEHRSBETRIEB HÜTTEBRÄUCKER IN RHENUS VENIRO  
81 Glede na zgoraj navedeno je treba na prvo vprašanje v zadevi C-266/17 in na prvo vprašanje v zadevi 
C-267/17 odgovoriti, da se člen 5(2) Uredbe št. 1370 /2007 ne uporablja za neposredno sklepanje 
pogodb za javne storitve avtobusnega prevoza, ki niso oblikovane kot koncesijske pogodbe za storitve 
v smislu direktiv 2004 /17 in 2004 /18. 
82 Ker je odgovor na prvo vprašanje v zadevi C-266/17 in na prvo vprašanje v zadevi C-267/17 nikalen, ni 
treba odgovoriti na druga zastavljena vprašanja. 
Stroški 
83 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče(četrti senat) razsodilo: 
Člen 5(2) Uredbe (ES) št. 1 3 7 0 / 2 0 0 7  E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 2 3. oktobra 2 0 0 7 
o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza se ne uporablja za neposredno 
sklepanje pogodb za javne storitve avtobusnega prevoza, ki niso oblikovane kot koncesijske 
pogodbe za storitve v smislu Direktive 2 0 0 4 / 1 7 / E S E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 
3 1. mar ca 2 0 0 4 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, 
energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev in Direktive 2 0 0 4 / 1 8 / E S 
E v ropskega parlamenta in Sveta z dne 3 1. mar ca 2 0 0 4 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih 
naročil gradenj, blaga in storitev. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2019 :241 16