ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 31. januarja 2008 – Angelidis proti Parlamentu

(Zadeva C-103/07 P)

„Pritožba — Uradniki — Ocenjevalno poročilo — Edini ocenjevalec — Pogoji — Posvetovanje z neposredno nadrejeno osebo — Neobstoj spremembe delovnih nalog — Obrazložitev — Ničnostna tožba — Odškodninska tožba“

1. Uradniki — Ocenjevanje — Ocenjevalno poročilo — Ustanovitev — Sistem, ki ga je uvedel Parlament (Kadrovski predpisi, člen 43) (Glej točke 35, od 37 do 38 in 40.)

2. Pritožba — Pritožbeni razlogi — Napačna presoja dejstev — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dokazov — Izključitev z izjemo primera izkrivljanja (člen 225(1) ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 45 in 46.)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 5. decembra 2006 v zadevi Angelidis proti Parlamentu (T-416/03), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo pritožnika za razglasitev ničnosti njegovega ocenjevalnega poročila za obdobje od 1. januarja do 31. decembra 2001 in njegov odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo utrpel zaradi domnevnih nepravilnosti spornega ocenjevalnega poročila in njegove domnevno pozne sestave.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.

2. A. Angelidis nosi poleg svojih stroškov tudi stroške Evropskega parlamenta.

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 31. januarja 2008 – Angelidis proti Parlamentu

(Zadeva C-103/07 P)

„Pritožba — Uradniki — Ocenjevalno poročilo — Edini ocenjevalec — Pogoji — Posvetovanje z neposredno nadrejeno osebo — Neobstoj spremembe delovnih nalog — Obrazložitev — Ničnostna tožba — Odškodninska tožba“

1. Uradniki — Ocenjevanje — Ocenjevalno poročilo — Ustanovitev — Sistem, ki ga je uvedel Parlament (Kadrovski predpisi, člen 43) (Glej točke 35, od 37 do 38 in 40.)

2. Pritožba — Pritožbeni razlogi — Napačna presoja dejstev — Nedopustnost — Nadzor Sodišča nad presojo dokazov — Izključitev z izjemo primera izkrivljanja (člen 225(1) ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 45 in 46.)

Predmet

Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 5. decembra 2006 v zadevi Angelidis proti Parlamentu (T-416/03), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo pritožnika za razglasitev ničnosti njegovega ocenjevalnega poročila za obdobje od 1. januarja do 31. decembra 2001 in njegov odškodninski zahtevek za povračilo škode, ki naj bi jo utrpel zaradi domnevnih nepravilnosti spornega ocenjevalnega poročila in njegove domnevno pozne sestave.

Izrek

1. Pritožba se zavrne.
Člena 3(2) in (4) ter 10(1) Direktive 2002/21 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve v zvezi z enajsto uvodno izjavo te direktive je treba razlagati tako, da se funkcije dodeljevanja nacionalnih številskih virov in upravljanja nacionalnih načrtov številčenja obravnava kot regulativne funkcije. Države članice niso zavezane dodeliti teh različnih funkcij različnim nacionalnim regulativnim organom.

Člena 10(1) in 3(2), (4) ter (6) Direktive 2002/21 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da se funkcije dodeljevanja nacionalnih številskih virov in upravljanja nacionalnih načrtov številčenja razdeli med več regulativnih organov, pod pogojem, da se razdelitev nalog javno objavi v preprosto dostopni obliki in da se o njih uradno obvesti Komisijo.

(Glej točko 27 in točko 2 izreka.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Stanje, ki ga je treba upoštevati

–

Stanje po preteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 8.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2005/51/ES z dne 7. septembra 2005 o spremembi Priloge XX k Direktivi 2004/17/ES in Priloge VIII k Direktivi 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta o javnih naročilih (UL L 257, str. 127), v predpisanem roku.

Izrek

Izrek

1. Portugalska republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2005/51/ES z dne 7. septembra 2005 o spremembi Priloge XX k Direktivi 2004/17/ES in Priloge VIII k Direktivi 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta o javnih naročilih, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.
16

Na podlagi informacij, ki jih je pet inkriminiranih družb poslalo v odgovor na zahteve Komisije po dodatnih informacijah, je slednja nanje naslovila obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 29. marca 2000 (v nadaljevanju: obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah), v katerem jim očita, da so s sodelovanjem pri tajnem omejevalnem sporazumu na trgu citronske kisline kršile člen 81(1) ES in člen 53(1) Sporazuma EGP z dne (UL 1994, L 1, str. 3), in sicer od marca 1991 do maja 1995 štiri med njimi, med katerimi je tudi družba ADM, in od maja 1992 do maja 1995 družba Cerestar. Komisija jim je zlasti očitala, da so si dodelile prodajne kvote, ki so bile natančno določene za vsako od njih in jih spoštovale, določile ciljne in/ali minimalne cene, odpravile popuste in si izmenjale posebne informacije o posameznih kupcih. Nobena od teh družb ni predlagala zaslišanja in ni oporekala resničnosti dejstev, navedenih v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Omejile so se na pisni odgovor na očitke, navedene v tem obvestilu.
32

V delu, v katerem je namen tega navezovanja na državljanstvo zagotoviti, da se ime osebe lahko določi trajno in nespremenljivo, je treba ugotoviti, kot je poudarila Komisija, da bo v okoliščinah, kot so v zadevi v glavni stvari, tako navezovanje pripeljalo do izida, ki je nasproten od zastavljenega. Vselej ko bo otrok prečkal mejo med Nemčijo in Dansko, bo namreč imel drugo ime.
52

Glede na vse navedeno je treba na prvo in tretje vprašanje – v delu, v katerem se nanaša na pravico do dopusta, in ne na denarno nadomestilo za neizrabljen plačan letni dopust – ki sta bili predloženi v zadevi C-350/06, odgovoriti, da je treba člen 7(1) Direktive 2003/88 razlagati tako, da nasprotuje nacionalnim določbam ali praksam, ki določajo, da pravica do plačanega letnega dopusta ugasne ob koncu referenčnega obdobja in/ali obdobja za prenos, ki je določen z nacionalno zakonodajo, tudi če je bil delavec na bolniškem dopustu celotno referenčno obdobje ali del tega obdobja in je njegova nezmožnost za delo trajala do prenehanja delovnega razmerja, zaradi česar ni mogel izvršiti svoje pravice do plačanega letnega dopusta.
3

Direktiva 2000/78 je bila sprejeta na podlagi člena 13 ES. V uvodnih izjavah 6, 11, 16, 17, 20, 27, 31 in 37 te direktive je določeno: „(6) Listina Skupnosti o temeljnih socialnih pravicah delavcev priznava pomembnost boja proti vsem oblikam diskriminacije, vključno s potrebo po sprejemanju ustreznih ukrepov za socialno in ekonomsko vključenost starejših in [invalidov]. […] (11) Diskriminiranje zaradi vere ali prepričanja, [invalidnosti], starosti ali spolne usmerjenosti lahko ogrozi uresničevanje ciljev iz Pogodbe o Evropski skupnosti, še zlasti cilje visoke ravni zaposlenosti in socialnega varstva, višanja življenjske ravni in kakovosti življenja, ekonomske in socialne kohezije in solidarnosti ter prostega gibanja oseb. […] (16) Zagotovitev ukrepov, namenjenih upoštevanju potreb [invalidnih] oseb na delovnih mestih, ima pomembno vlogo v boju proti diskriminaciji zaradi [invalidnosti]. (17) S to direktivo se ne zahteva, da se zaposli, poviša, obdrži v službi ali usposablja posameznika, ki ni usposobljen, zmožen in na razpolago za izpolnjevanje bistvenih funkcij zadevnega delovnega mesta ali za ustrezno usposabljanje, kar pa ne vpliva na obveznost zagotavljanja razumnih prilagoditev za [invalidne] ljudi. […] (20) Poskrbeti bi bilo treba za ustrezne – tj. učinkovite in praktične – ukrepe za prilagoditev delovnih mest [invalidom], denimo s prilagoditvijo delovnih prostorov in opreme, ritma delovnega časa, razdelitve delovnih nalog ali z zagotovitvijo sredstev za usposabljanje ali uvajanje v delo. […] (27) V svojem Priporočilu 86/379/EGS z dne 24. julija 1986 o zaposlovanju [invalidnih] oseb v Skupnosti [(UL L 225, str. 43)] je Svet postavil okvirne smernice, v katerih so navedeni primeri pozitivnih ukrepov za spodbujanje zaposlovanja in usposabljanja [invalidov], in v svoji Resoluciji z dne 17. junija 1999 o enakih možnostih pri zaposlovanju za [invalide (UL C 186, str. 3)] ponovno potrdil, kako pomembno je namenjati posebno pozornost med drugim zaposlovanju, ohranitvi zaposlenosti, usposabljanju in vseživljenjskemu učenju [invalidnih] oseb. […] (31) Pravila o dokaznem bremenu se morajo prilagoditi, kadar gre za primer evidentne diskriminacije in kadar so predloženi dokazi o takšni diskriminaciji, se zaradi učinkovitosti uporabe načela enakega obravnavanja dokazno breme vrne na toženo stran. Vendar pa dokazovanje, da je tožnik pripadnik določene vere ali da ima določeno prepričanje ali [je invalid], da je določene starosti ali spolne usmerjenosti, ni stvar tožene stranke. […] (37) V skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski skupnosti države članice ne morejo zadovoljivo izpolniti cilja te direktive, namreč zagotoviti enake pogoje v vsej Skupnosti, kar zadeva enakost pri zaposlovanju in delu, in ga je torej zaradi razsežnosti in učinkov bolje uresničevati na ravni Skupnosti. Skladno z načelom sorazmernosti, kakor je opredeljen[o] v navedenem členu, ta direktiva ne sega čez meje tistega, kar je za doseganje tega cilja nujno[.]“
1)

Irska, s tem da ni zagotovila, da je komunalna odpadna voda iz aglomeracij IE22, Bray, IE31, Howth, IE34, Letterkenny, IE40, Shanganagh, IE41, Sligo, in IE45, Tramore County Waterford, ki vstopa v kanalizacijske sisteme, pred izpustom obdelana v sekundarnem postopku čiščenja ali v primerljivem postopku najkasneje do 31. decembra 2000, in ker ni zagotovila, da bi do tega roka odvajanja navedenih voda izpolnjevala zahteve iz priloge I, točka B, Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(1) in (3) navedene direktive.
6

Na podlagi člena 12(2) zakona z dne 24. januarja 1991 o borcih in nekaterih osebah, žrtvah represije med vojno in po njej, imajo pravico do denarnih dajatev in druge pravice, ki jih predvideva zakon iz leta 1974, tudi osebe, razvrščene v skupino invalidov zaradi invalidnosti, ki je zlasti posledica bivanja v ujetniškem ali internacijskem taborišču med vojno ali po njej, ali v taborišču, ki ga je nadzorovala glavna uprava za vojne ujetnike in internirance (GUPVI) ljudskega komisariata za notranje zadeve (NKVD) in, od marca 1946, ministrstvo za notranje zadeve (MVD) nekdanje ZSSR, ali v taborišču, ki ga je nadzorovala enota za nadzorna in filtracijska taborišča NKVD in, od marca 1946, navedeno ministrstvo za notranje zadeve. Do teh dajatev imajo pravico tudi osebe, ki so bile žrtve represij med vojno in po njej, torej osebe, ki so bile v nekdanjo ZSSR izgnane ali odvedene v prisilno izgnanstvo zaradi svojih političnih, verskih in nacionalnih prepričanj. Za invalidnost, povezano z bivanjem v prisilnem izgnanstvu, štejemo invalidnost, ki je posledica ran, udarnin in drugih poškodb ali bolezni, ki so nastale zaradi takšnega bivanja.
5

Člen 48 Uredbe št. 1408/71 z naslovom „Zavarovalne dobe ali dobe prebivanja krajše od enega leta“ določa: „1. Ne glede na člen 46(2) nosilcu v državi članici ni treba dodeliti dajatev za dobe, dopolnjene po zakonodaji, ki jo uporablja in ki se upoštevajo pri nastopu zavarovalnega primera, če: — trajanje omenjene dobe ne znaša niti eno leto, in — pod pogojem, da se po tej zakonodaji za to dobo ne pridobi pravica do dajatev. Pristojni nosilec v vsaki od držav članic upošteva dobe iz odstavka 1, za uporabo člena 46 (2), razen pododstavka (b). 2. Pristojni nosilec v vsaki od držav članic upošteva dobe iz odstavka 1, za uporabo člena 46 (2), razen [točke] (b). 3. Če bi uporaba določb odstavka 1 razbremenila odgovornosti vse nosilce zadevnih držav članic, se dajatve dodelijo izključno po zakonodaji zadnje od teh držav, po kateri so pogoji izpolnjeni, kot da bi bile vse zavarovalne dobe in dobe prebivanja, dopolnjene in upoštevane v skladu s členom 45 (1) do (4), dopolnjene po zakonodaji te države.“
21

T. Jäger je zoper odločbo Finanzamt vložil pritožbo in tožbo pri Finanzgericht (finančno sodišče). Ker jima ni bilo ugodeno, je pri Bundesfinanzhof (zvezno finančno sodišče) vložil zahtevo za „revizijo“. Ker je Bundesfinanzhof menilo, da je vsaj od sodbe Sodišča z dne 11. decembra 2003 v zadevi Barbier (C-364/01, Recueil, str. I-15013) postalo vprašljivo, ali so določbe nemškega prava, če se razlikujejo po kraju, v katerem je premoženje ali del premoženja, ki je predmet dedovanja, skladne z načelom prostega pretoka kapitala, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Ali je s členom 73b[1] Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (postal člen 56(1) ES) združljivo, da se za davek na dediščino: — premoženje (v tujini), sestavljeno iz kmetijskega zemljišča in gozdov, ki so v drugi državi članici, ovrednoti glede na tržno vrednost (trenutna tržna vrednost), medtem ko za domače premoženje, sestavljeno iz kmetijskega zemljišča in gozdov, obstaja poseben postopek ovrednotenja, katerega rezultati povprečno znašajo le 10 % poštene tržne vrednosti, ter — vrednotenje pridobitve nemškega premoženja, sestavljenega iz kmetijskega zemljišča in gozdov, izključi v višini posebnega neobdavčenega zneska in se preostala vrednost vrednoti le na 60 %, kadar to pri dediču dediščine, sestavljene iz domačega premoženja ter tujega premoženja v obliki kmetijskega zemljišča in gozdov, pripelje do tega, da se, ker so kmetijsko zemljišče in gozdovi v tujini, pridobitev obdavči z višjim davkom na dediščino, kot bi se, če bi se premoženje, sestavljeno iz kmetijskega zemljišča in gozdov, nahajalo v domači državi?“
Portugalska republika, s tem da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s členom 2 Direktive 2003/105/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2003 o spremembi Direktive Sveta 96/82/ES o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
1)

Republika Finska s tem, da za Ålandske otoke ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/108/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. decembra 2003 o spremembi Direktive 2002/96/ES o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO), ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
1)

Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/51/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2003 o spremembah direktiv 78/660/EGS, 83/349/EGS, 86/635/EGS in 91/674/EGS o letnih in konsolidiranih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, bank in drugih finančnih institucij ter zavarovalnic, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
Zadeva C-157/06 
Komisija Evropskih skupnosti 
proti 
Italijanski republiki 
„Neizpolnitev obveznosti dr žave –Javna naro čila blaga –Direktiva 93/36/EGS –
Dodelitev javnih naro čil brez predhodne objave –Lahki helikopterji, namenjeni 
policiji in gasilcem “
Sodba Sodi šča (drugi senat) z dne 2. oktobra 2008 . . . . . . . . . . . I - 7315 
Povzetek sodbe 
Pribli ževanje zakonodaj –Postopki za oddajo javnih naro čil blaga –Direktiva 93/36 –
Odstopanja od skupnih pravil –Ozka razlaga –Varstvo bistvenih interesov varnosti dr žave 
članice 
(člen 296(1)(b), ES; Direktiva Sveta 93/36, členi 2(1)(b), 3, 6 in 9) 
I - 7313 
POVZETEK –ZADEVA C-157/06 
Država članica s sprejetjem nacionalnega
predpisa, na podlagi katerega je bilo odobreno
odstopanje od zakonodaje Skupnosti na 
podro čju javnih naro čil blaga za nakup 
lahkih helikopterjev za potrebe policije in 
gasilcev, ne da bi bil izpolnjen kateri od 
pogojev, ki bi upravi čeval tako odstopanje, ni 
izpolnila obveznosti iz Direktive 93/36 
o usklajevanju postopkov oddaje javnih 
naro čil blaga, zlasti iz njenih členov 2(1)(b), 
6 in 9. 
V zvezi z upravi čenimi zahtevami v nacio -
nalnem interesu, dolo čenimi v členu 296(1)(b) 
ES, lahko namre čvsaka dr žava članica v zvezi 
s proizvodnjo oro žja, streliva in voja ških 
sredstev ali trgovino z njimi sprejme ukrepe, 
za katere meni, da so potrebni za za ščito 
pomembnih interesov njene varnosti; takšni 
ukrepi ne smejo negativno vplivati na pogoje
konkurence na skupnem trgu glede proiz -
vodov, ki niso izrecno predvideni v voja ške 
namene. 
Iz besedila navedene dolo čbe je razvidno, da bi
morali biti zadevni proizvodi izrecno pred -
videni v voja ške namene. Iz tega sledi, da je 
treba pri nakupu opreme, katere uporaba 
v voja ške namene ni gotova, nujno spo štovati 
pravila za oddajo javnih naro čil. Če pa ni sporno, da so v nacionalnem predpisu nave -
deni helikopterji, katerih uporaba v civilne 
namene je gotova, medtem ko je njihova 
uporaba za voja ške namene le morebitna, se 
zadevna dr žava članica ne more uspe šno 
sklicevati na člen 296(1)(b) ES, na katerega 
napotuje člen 3 Direktive 93/36, da bi 
utemeljila nacionalno zakonodajo, ki dovo -
ljuje uporabo postopka s pogajanji za nakup
navedenih helikopterjev. 
Poleg tega se uporaba člena 2(1)(b) Direktive
93/36 za nakup zadevnih helikopterjev ne zdi 
sorazmerna glede na cilj, ki je prepre čiti 
širjenje ob čutljivih informacij o njihovi proiz -
vodnji, če zadevna dr žava članica ni dokazala, 
da tega cilja ne bi bilo mogo če dose či v okviru 
razpisnega postopka, kot je predviden z isto
direktivo. Iz tega sledi, da sama ugotovitev, da
so zadevne dobave razgla šene za tajne, da jih
spremljajo posebni varnostni ukrepi ali da jih
je nujno treba izvzeti iz pravil Skupnosti, da bi 
se za ščitili bistveni interesi dr žavne varnosti, 
ne more zado ščati kot dokaz, da dejansko 
obstajajo izjemne okoli ščine, ki bi utemeljile 
odstopanja iz člena 2(1)(b) Direktive 93/36. 
(Glej to čke od 25 do 28, 
od 31 do 34 in to čko 1 izreka.) 
I - 7314
Zadeva C-380/0 6
Komisija Evropskih skupnost i
prot i
Kraljevini Španij i
„Neizpolnitev obveznosti dr žave –Zamuda pri pla čilih v trgovinskih poslih –Rok –
Direktiva 2000/35/ES –Kršitev člena 3(1), (2) in (4) “
Sklepni predlogi generalne pravobranilke E. Sharpston, predstavljeni 
17. julija 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . I - 9247 
Sodba Sodi šča (prvi senat) z dne 11. decembra 2008 . . . . . . . . . . I - 9258 
Povzetek sodbe 
Pribli ževanje zakonodaj –Boj proti zamudam pri pla čilih v trgovinskih poslih –
Direktiva 2000/35 
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/35, člen 3(2)) 
I - 9245 
POVZETEK –ZADEVA C-380/06 
Člen 3(2) Direktive 2000/35/ES o boju proti
zamudam pri pla čilih v trgovinskih poslih 
ureja mo žnost dr žav članic, da v nekaterih 
omejenih primerih dolo čijo zakoniti rok, 
daljši od 30 dni, ki velja, kadar ni pogodbene
klavzule v zvezi z datumom ali rokom za 
plačilo. Z drugimi besedami, člen 3(2) te 
direktive velja samo, če se stranki glede tega 
ne dogovorita ni česar. Torej ni mogo če šteti, da za nacionalno 
ureditev, ki ravno zato, da bi bilo mogo če 
rok za pla čilo podalj šati do najve č90 dni, 
zahteva „izrecni dogovor “med strankama 
v zvezi s tem, veljajo pogoji iz te dolo čbe. 
(Glej to čke 19 in od 22 do 25.) 
I - 9246
Ta presoja velja za vse projekte, ki spadajo na področje uporabe te direktive, tako za tiste, ki so navedeni v njeni prilogi I in za katere se vedno izvede presoja na podlagi členov 2(1) in 4(1) te direktive, kot tudi za tiste, ki so navedeni v prilogi II k navedeni direktivi in za katere se na tej podlagi in v skladu s členom 4(2) te direktive izvede presoja vplivov le, če se zanje glede na pragove in merila, ki jih postavi država članica, in/ali na podlagi preverjanja za vsak primer posebej predvideva, da bodo verjetno pomembno vplivali na okolje.

Ker je izraz v zvezi z dovolitvijo nosilcu projekta, da izvede projekt na podlagi soglasja za izvedbo, ki ga izda pristojni organ, iz člena 1(2) Direktive 85/337 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/11, nedvoumen, je treba člen 2(1) navedene direktive nujno razumeti tako, da pomeni, da oseba ne more začeti del v zvezi z zadevnim projektom, če ni zahtevala in pridobila potrebnega soglasja ter predhodno izvedla presoje vplivov na okolje, ko se ta zahteva, ker sicer ne bi spoštovala zahtev navedene direktive.

Ne izpolni svojih obveznosti iz Direktive 85/337 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/11, država članica, ki naknadno določi iste učinke za legalizacijo, ki se jo lahko odobri, tudi če se ne dokaže izjemnih okoliščin, kot so učinki dovoljenja za prostorsko načrtovanje, ki je predhodno izvedbi del in prostorskemu načrtovanju, čeprav je treba projekte, za katere se zahteva presoja vplivov na okolje, na podlagi členov 2(1) ter 4(1) in (2) navedene direktive opredeliti in nato v zvezi z njimi pred izdajo soglasja za izvedbo, in torej nujno pred njihovo izvedbo, zahtevati soglasje za izvedbo in opraviti navedeno presojo.

Če namreč pravo Skupnosti ne more preprečiti, da je z veljavnimi nacionalnimi pravili v nekaterih primerih dovoljeno legalizirati ravnanja in akte, s katerimi se kršijo ta pravila, mora za tako možnost veljati pogoj, da je zadevnim osebam onemogočeno, da bi obšle pravila Skupnosti ali jih ne bi uporabile, in da mora ta možnost ostati izjemna.

Kajti sistem naknadne legalizacije ima lahko tak učinek, da spodbuja nosilce projektov, da ne preverijo, ali predlagani projekti izpolnjujejo merila iz člena 2(1) te direktive, in da torej ne začnejo postopkov, ki so potrebni za opredelitev vplivov navedenih projektov na okolje in za njihovo predhodno presojo. V skladu s prvo uvodno izjavo spremenjene Direktive 85/337 pa je nujno, da v postopku sprejemanja odločitev pristojni organ upošteva vplive na okolje v najzgodnejši možni fazi v vseh postopkih tehničnega načrtovanja in sprejemanja odločitev, ker je cilj preprečevati povzročanje onesnaževanja ali motenj pri izvoru, ne pa poskušati naknadno zmanjšati njihove vplive.

(Glej točke 57, 58 in 61.)