(Glej točke od 35 do 37 in točko 1 izreka.)

Posamezniki se pred nacionalnimi sodišči lahko sklicujejo na klavzulo 2, točka 6, okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, ki je priložen Direktivi 96/34 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC. Ta klavzula namreč državam članicam nalaga obveznost, da se pravice delavca, ki so pridobljene ali pa so v postopku pridobitve na dan, ko se starševski dopust začne, ohranijo take, kot so, do konca starševskega dopusta, in obveznost, da se te pravice uporabijo po koncu starševskega dopusta, vključno z vsemi spremembami, ki nastanejo v tem času. Ta klavzula, katere namen je preprečitev vseh posegov v pravice delavcev, ki so se odločili za starševski dopust, tako splošno in nedvoumno obvezuje nacionalne organe in delodajalce, da priznajo pravice, ki so pridobljene ali pa so v postopku pridobitve na dan, ko se tak dopust začne, in da ob izteku dopusta zagotovijo, da lahko delavci še naprej pridobivajo pravice tako, kot če dopusta ne bi izrabili. Vsebina navedene klavzule 2, točka 6, se zato zdi dovolj natančna, da se na to določbo posamezniki lahko sklicujejo, sodišče pa jo lahko uporabi.

(Glej točke 40, od 42 do 44 in točko 2 izreka.)

Namreč, na eni strani klavzula 2, točka 6, navedenega okvirnega sporazuma ne ureja pravic in obveznosti iz delovnega razmerja med starševskim dopustom, ampak glede določitve statusa pogodbe o zaposlitvi ali pogodbenega razmerja, vključno z obsegom, v katerem delavec med dopustom nadaljuje pridobivanje upravičenosti v razmerju do delodajalca in sistema socialne varnosti, napotuje na nacionalno zakonodajo in kolektivne pogodbe. Na drugi strani se klavzula 2, točka 8, tega okvirnega sporazuma nanaša na ohranitev upravičenosti do socialne varnosti v obdobju, v katerem delavec izrablja starševski dopust, ne da bi državam članicam v zvezi s tem nalagala konkretne obveznosti. Posledično navedene določbe državam članicam ne nalagajo obveznosti, da delavcem zagotovijo, da v obdobju, v katerem izrabljajo starševski dopust v obliki krajšega delovnega časa, še naprej in v enakem obsegu, kot če bi nadaljevali delo s polnim delovnim časom, pridobivajo upravičenosti do dajatev iz socialne varnosti.

Klavzula 2, točki 6 in 8, okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, ki je priložen Direktivi 96/34 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC, ne nasprotuje temu, da se pri izračunu pokojnine zaradi trajne invalidnosti delavca upošteva, da je ta neko obdobje izrabljal starševski dopust v obliki krajšega delovnega časa, v katerem je plačeval prispevke in pridobil pravico do pokojnine sorazmerno glede na prejeto plačo.

Klavzula 2, točka 8, okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, ki je priložen Direktivi 96/34 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC, državam članicam ne nalaga drugih obveznosti kot to, da zadeve, povezane s socialno varnostjo v okviru tega sporazuma, obravnavajo in določijo v skladu z nacionalnim zakonom. Zlasti jim ne nalaga obveznosti, da med trajanjem starševskega dopusta delavcem zagotovijo kontinuiteto upravičenosti do socialne varnosti. Posamezniki se pred nacionalnimi sodišči proti javnim organom ne morejo sklicevati na navedeno klavzulo 2, točka 8.

Načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije med moškimi in ženskami, še zlasti načelo enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije na področju socialne varnosti v smislu Direktive 79/7 o postopnem izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti, ne nasprotuje temu, da delavec med starševskim dopustom v obliki krajšega delovnega časa pridobi pravico do pokojnine zaradi trajne invalidnosti sorazmerno glede na dejanski delovni čas in prejeto plačo, in ne tako, kot če bi nadaljeval delo s polnim delovnim časom.

Navedena direktiva je namreč namenjena le postopnemu izvrševanju načela enakega obravnavanja med moškimi in ženskami v zadevah socialne varnosti in v skladu z njenim členom 7(1)(b) lahko države članice s področja njene uporabe izvzamejo pridobivanje upravičenosti do dajatev iz socialne varnosti po obdobjih prekinitve zaposlitve zaradi vzgoje otrok. Za urejanje pridobivanja upravičenosti do socialne varnosti v obdobjih prekinitve zaposlitve zaradi vzgoje otrok so torej še vedno pristojne države članice.

(Glej točke 60, 61, 63 in točko 4 izreka.)