ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
21

Kot je Sodišče že večkrat razsodilo, je napačna navedba površine, upravičene do pomoči, v zahtevku za pomoč, kot je predvidena v členu 9(2) Uredbe št. 3887/92, nepravilnost v smislu člena 1(2) Uredbe št. 2988/95, neodobritev pomoči, ki izhaja iz iste določbe Uredbe št. 3887/92, zaradi razlike med prijavljeno površino in dejansko ugotovljeno površino, pa je upravna kazen v smislu člena 2(2) Uredbe št. 2988/95 (sodbe z dne 17. julija 1997 v zadevi National Farmers' Union in drugi, C-354/95, Recueil, str. I-4559, točki 40 in 41; z dne 19. novembra 2002 v zadevi Strawson in Gagg & Sons, C-304/00, Recueil, str. I-10737, točka 46, in z dne 16. marca 2006 v zadevi Emsland-Stärke, C-94/05, ZOdl., str. I-2619, točka 63; glej po analogiji tudi sodbo z dne 1. julija 2004 v zadevi Gerken, C-295/02, ZOdl., str. I-6369, točka 50).
3

Sedma uvodna izjava Direktive določa: „ker je za ustvarjalno in umetniško delo avtorjev in izvajalcev nujno potreben primeren dohodek kot osnova za nadaljnje ustvarjalno in umetniško delo in ker so investicije, ki jih zahteva proizvajanje fonogramov in produciranje filmov, še posebej visoke in tvegane; ker je možnost zagotovitve tega dohodka in povračila investicij mogoče učinkovito zagotoviti le z ustreznim pravnim varstvom imetnikov pravic“.
Zadeva C-380/05

Centro Europa 7 Srl

proti

Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le garanzie nelle comunicazioni in Direzione generale per le concessioni e le autorizzazioni del Ministero delle Comunicazioni

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Consiglio di Stato)

„Prosto opravljanje storitev — Elektronske komunikacije — Dejavnosti razširjanja televizijskih programov — Novi skupni regulativni okvir — Dodelitev radijskih frekvenc za oddajanje“

Sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Poiaresa Madura, predstavljeni 12. septembra 2007 I - 352

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 31. januarja 2008 I - 368

Povzetek sodbe

(člen 49 ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/20, člena 5(1) in (2), drugi pododstavek, in 7(3), in Direktiva 2002/21, člen 9(1); Direktiva Komisije 2002/77/ES, člen 4)

Prosto opravljanje storitev – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Regulativni okvir, odobritev in konkurenca – Direktive 2002/21, 2002/20 in 2002/77

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Vprašanja, ki so zastavljena, ne da bi bil dovolj natančno opredeljen dejanski in pravni okvir

V okviru sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, ki ga določa člen 234 ES, je treba v predložitveni odločbi navesti jasne razloge, ki so nacionalnemu sodišču vzbudili dvom o razlagi prava Skupnosti in zaradi katerih meni, da je treba na Sodišče nasloviti vprašanja za predhodno odločanje. V teh okoliščinah je nujno, da nacionalno sodišče vsaj minimalno obrazloži razloge, zakaj je izbralo določbe Skupnosti, katerih razlago predlaga, in povezavo, ki jo je ugotovilo med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki se uporablja v sporu o glavni stvari. Zato je vprašanje, ki ga je zastavilo predložitveno sodišče, v katerem ni nobenega podatka glede določb prava Skupnosti, katerih razlago zahteva, niti povezave, ki jo je ugotovilo med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki se uporablja v sporu o glavni stvari, nedopustno. (Glej točke od 54 do 56.)

Nujnost razlage prava Skupnosti, ki je koristna za nacionalno sodišče, zahteva, da to sodišče opredeli pravni in dejanski stan teh vprašanj, ki jih zastavlja, ali vsaj razloži dejstva, ki so bila podlaga za ta vprašanja. Te zahteve prevladajo zlasti na področju konkurence, za katero so značilni kompleksni dejanski in pravni položaji. V zvezi s tem so nedopustna vprašanja za predhodno odločanje, ki se nanašajo implicitno na člen 86(1) ES v povezavi s členom 82 ES, ker predlog za predhodno odločanje ne vsebuje nobenega podatka, zlasti glede opredelitve tržnih deležev, ki jih imajo različna podjetja, delujoča na tem trgu, in domnevne zlorabe prevladujočega položaja. (Glej točke od 57 do 59 in od 61 do 63.)

Če so v okviru vprašanja za predhodno odločanje vsi elementi spora, o katerem odloča predložitevno sodišče, omejeni na eno samo državo članico, bi lahko ta odgovor koristil predložitvenemu sodišču, če bi pravo v postopku, kot je ta v obravnavani zadevi, določalo, da bi državljan zadevne države članice užival enake pravice kot državljan iz druge države članice na podlagi prava Skupnosti v enakem položaju. (Glej točki 64 in 69.)
V okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, vložene zoper državo članico, se ta glede na predhodno sodbo ne more utemeljeno sklicevati na pravnomočnost, če sta predmeta tega spora in zadeve, v kateri je bila izrečena predhodna sodba, različna, in to ravno zaradi podatkov, ki jih je ta država članica posredovala Komisiji v okviru zadevnega spora.

(Glej točko 27.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Lastni viri Evropskih skupnosti – Povrnitev ali opustitev uvoznih ali izvoznih dajatev

(Uredba Komisije št. 2454/93, člen 907, prvi in drugi odstavek)

2. Lastni viri Evropskih skupnosti – Povrnitev ali opustitev uvoznih ali izvoznih dajatev

(Uredba Komisije št. 2454/93, člen 907)

3. Skupna trgovinska politika – Protidampinški ukrepi – Pogoji za uporabo protidampinške dajatve, ki je bila uvedena s členom 1(3), drugi pododstavek, Uredbe št. 3319/94

(Uredba Sveta št. 3319/94, člen 1(3), drugi pododstavek)

4. Carinska unija – Carinski postopki – Posredovanje carinskega zastopnika

(Uredba Sveta št. 2913/92, členi 4, točka 18, 5(2) in 201(3))

Summary

1. V členu 907, prvi odstavek, Uredbe št. 2454/93 o določbah za izvajanje Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti izraz „v okviru odbora“ izraža dejstvo, da je skupina strokovnjakov iz navedenega člena očitno organ, ki se na funkcionalni ravni razlikuje od odbora za carinski zakonik. Ta razlaga ni v nasprotju s členom 906, drugi odstavek, iste uredbe. Člen 906, drugi odstavek, je treba namreč razumeti tako, da odbor za carinski zakonik ni vključen kot tak, da bi sam podal mnenje, ampak kot organ, v okviru katerega bo skupina strokovnjakov, ki se razlikuje od navedenega organa, oblikovala svoje mnenje.

(Glej točke od 99 do 102.)

2. V členu 239 Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti je Svet v skladu s členom 202, tretja alinea, ES Komisiji podelil pooblastila za izvajanje, da bi določila na eni strani primere, v katerih je mogoče povračilo ali odpust carin, in na drugi strani podrobna pravila postopka, ki ga je v ta namen treba izvesti.

Ker navedeni člen ni določal, da je Komisija zavezana uporabljati poseben postopek zato, da bi preučila zgoraj navedene zahteve, si je ta lahko zakonito, kot je to storila na podlagi člena 907, prvi odstavek, uredbe o izvajanju carinskega zakonika, dodelila pooblastilo za odločanje, pred katerim je bilo sprejeto svetovalno mnenje skupine strokovnjakov, ki se na funkcionalni ravni loči od odbora za carinski zakonik, in za mnenje skupine strokovnjakov ni določila kvalificirane večine.

(Glej točke 124, 134 in 135.)

3. Člen 1(3), drugi odstavek, Uredbe št. 3319/94 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz raztopine sečnine in amonijevega nitrata z izvorom iz Bolgarije in Poljske, ki ga izvažajo družbe, ki niso oproščene dajatve, in o dokončnem pobiranju zneskov začasne dajatve se kot na edina pogoja za naložitev posebne protidampinške dajatve nanaša na obstoj posrednega zaračunavanja in uvoz proizvoda podjetja ZAP in poleg tega ne zahteva dokaza o subjektovem namernem izogibanju protidampinškim ukrepom.

(Glej točki 178 in 179.)

4. Iz določb členov 5(2), 4, točka 18, in 201(3) Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti izhaja, da je subjekt, ki se je obrnil na carinskega zastopnika, v okviru neposrednega ali posrednega zastopanja, v vsakem primeru dolžnik carinskega dolga nasproti carinskim organom.

(Glej točke od 184 do 186.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Akti institucij

–

Obrazložitev

–

Obveznosti

–

Obseg (člen 253 ES; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36) (Glej točke od 18 do 21.)

Subject of the case

Predmet

Razveljavitev členov 33(2) in 43(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL L 255, str. 22) – Posebna ureditev priznavanja pridobljenih pravic medicinskih sester in babic, ki imajo poljsko dokazilo o formalnih kvalifikacijah.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Republiki Poljski se naloži plačilo stroškov.

3. Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške.
Keywords

Summary



Keywords

Okolje – Odpadki – Uredba št. 259/93 o pošiljkah odpadkov

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1774/2002, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 808/2003; Uredba Sveta št. 259/93, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2557/2001, člen 1(3)(a))

Summary

V skladu s členom 1(3)(a) Uredbe št. 259/93 o nadzorovanju in kontroli pošiljk odpadkov znotraj Evropske skupnosti, v Skupnost in iz nje, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2557/2001, so pošiljke živalske moke, ki so opredeljene kot odpadki zaradi obveznosti ali namena, da se zavržejo, in ki so namenjene samo predelavi in navedene v Prilogi II k tej uredbi, izvzete s področja uporabe določb te uredbe, razen določb člena 1(3), od (b) do (e), člena 11 in člena 17, od (1) do (3), te uredbe.

Vendar pa je naloga nacionalnega sodišča, da skrbi za to, da so pošiljke v skladu z zahtevami, ki izhajajo iz določb Uredbe št. 1774/2002 o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 808/2003, med katerimi so upoštevne določbe členov 7, 8 in 9 ter Priloge II k uredbi.

Uporaba Uredbe št. 259/93 namreč ne pomeni, da določbe Uredbe št. 1774/2002 niso upoštevne. Poleg tveganja, povezanega z okoljem, živalska moka pomeni tveganje za širjenje bolezni. Da bi se izognili vsaki grožnji širjenja patogenov, določbe Uredbe št. 1774/2002 uvajajo vrsto zahtev za zagotovitev, da stranski živalski proizvodi niso uporabljeni ali poslani v nezakonite namene. Za ohranitev koristnega učinka teh uredb je torej vzporedno treba uporabiti te pravne instrumente, tako da so njihove določbe dopolnilne.

(Glej točki 73 in 77 ter izrek.)
1.

Republika Finska s tem, da je davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža na Finskem, vendar tam opravljajo obdavčljive transakcije in imajo sedež v drugi državi članici ali tretji državi, s katero obstaja sporazum o vzajemni pomoči pristojnih organov glede neposrednih davkov, katerega področje uporabe ustreza področju uporabe, opredeljenemu v Direktivi Sveta 76/308/EGS z dne 15. marca 1976 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev za določene prelevmane, carine, davke in druge ukrepe, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2001/44/ES z dne 15. junija 2001, in v Uredbi Sveta (ES) št. 1798/2003 z dne 7. oktobra 2003 o upravnem sodelovanju na področju davka na dodano vrednost in razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 218/92, Republika Finska ni izpolnila obveznosti iz členov 21 in 22 Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2001/115/ES z dne 20. decembra 2001.
Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Postopki oddaje javnih naročil za gradnje – Direktiva 93/37 – Javna naročila za gradnje – Pojem

(Direktiva Sveta 93/37, člen 1(a))

2. Približevanje zakonodaj – Postopki oddaje javnih naročil za gradnje – Direktiva 93/37 – Področje uporabe

(Direktiva Sveta 93/37, člen 6)

3. Približevanje zakonodaj – Postopki oddaje javnih naročil za gradnje – Direktiva 93/37 – Področje uporabe

(Direktiva Sveta 93/37, člen 1(a))

Summary

1. Pogodba, s katero prvi naročnik drugemu naročniku zaupa izvedbo gradnje, pomeni javno naročilo gradenj v smislu člena 1(a) Direktive 93/37 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje, ne glede na to, ali je določeno, da prvi naročnik je ali bo postal lastnik celotne gradnje ali njenega dela.

(Glej točko 47 in točko 1 izreka.)

2. Za določitev vrednosti naročila za namene člena 6 Direktive 93/37 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje je treba upoštevati skupno vrednost naročila gradenj s stališča morebitnega ponudnika, kar ne zajema le vseh zneskov, ki jih bo moral plačati naročnik, ampak tudi vse prihodke, ki izvirajo od tretjih oseb.

(Glej točko 57 in točko 2 izreka.)

3. Naročnik ni oproščen izvedbe postopkov oddaje javnih naročil gradenj, ki so določeni v Direktivi 93/37 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje, zato ker je mogoče v skladu z nacionalnim pravom tako pogodbo skleniti le z nekaterimi pravnimi osebami, ki so same naročniki in bodo morale oddajo morebitnih nadaljnjih naročil izvesti po navedenih postopkih.

(Glej točko 68 in točko 3 izreka.)
1.

Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos členov od 1 do 4 in od 9 do 13 Direktive 2001/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. maja 2001 o spremembah Direktiv Sveta 89/48/EGS in 92/51/EGS o splošnem sistemu priznavanja poklicnih kvalifikacij in Direktiv Sveta 77/452/EGS, 77/453/EGS, 78/686/EGS, 78/687/EGS, 78/1026/EGS, 78/1027/EGS, 80/154/EGS, 80/155/EGS, 85/384/EGS, 85/432/EGS, 85/433/EGS in 93/16/EGS v zvezi s poklici medicinske sestre, odgovorne za splošno zdravstveno nego, zobozdravnika, veterinarja, babice, arhitekta, farmacevta in zdravnika, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti države

–

Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče

–

Položaj, ki ga je treba upoštevati

–

Položaj ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (Člen 226 ES) (Glej točko 7.)

Subject of the case

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 2(1) in 4 Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40), kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/11/ES z dne 3. marca 1997 (UL L 73, str. 5) – Soglasje, izdano brez presoje

Izrek

Izrek

1) Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni pravilno preneslo določb členov 2(1) in 4 Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.

2) Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.
Namen Direktive Sveta 89/105 v zvezi s preglednostjo ukrepov, ki urejajo določanje cen zdravil za človeško uporabo in njihovo vključitev na področje nacionalnih sistemov zdravstvenega zavarovanja je, kot je navedeno v njenem členu 1, da so vsi nacionalni ukrepi za nadzorovanje cen zdravil za človeško uporabo ali omejitev obsega izdelkov, ki ga vključujejo nacionalni sistemi zdravstvenega zavarovanja, v skladu z zahtevami te direktive. Ti cilji bi bili ogroženi, če bi lahko država članica uvedla dvojni postopek za določanje seznama zdravil, za katera povrne stroške nacionalni sistem zdravstvenega zavarovanja; enega, ki je usklajen z obveznostmi, določenimi s členom 6, točka 1, te direktive in drugega, ki je po eni strani oproščen teh obveznosti in ki po drugi strani ne spoštuje ciljev, določenih s to direktivo.

Direktivo 89/105 je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki po izključitvi zdravil, ki se lahko izdajo brez recepta, iz okvira ugodnosti državnega zdravstvenega sistema organe tega sistema pooblašča za sprejetje določb, s katerimi se terapevtske snovi izvzamejo iz te izključitve, ne da bi ta ureditev določila postopek v skladu s členom 6, točki 1 in 2, navedene direktive.

(Glej točke 25, 27, 36 in točko 1 izreka.)
Člen 122, točka (c), Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti je treba razlagati tako, da ob določitvi zneska carinskega dolga, ki izhaja iz sprostitve pridobljenih proizvodov v prosti promet, nacionalni carinski organi niso dolžni uporabiti pravil, ki urejajo določanje višine dajatve in ki se nanašajo na postopek za predelavo pod carinskim nadzorom, če bi se uvozno blago lahko dalo v ta postopek, razen če je udeleženi to izrecno zahteval.

Iz določb carinskega zakonika namreč ne izhaja, da je zakonodajalec Skupnosti skušal nacionalnim organom naložiti skrb glede dolžnikov, na podlagi katere bi morali ti organi skrbeti za njihove interese z uporabo najugodnejših pravil, ki urejajo določanje višine dajatve.

(Glej točki 32, 34 in točko 1 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Okolje – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Direktiva 92/43 – Posebna ohranitvena območja

(Direktiva Sveta 92/43, člena 3(1) in 4(1))

Summary

Preden Komisija na podlagi člena 4(2) Direktive Sveta 92/43 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst neko območje uvrsti na seznam območij, pomembnih za Skupnost, so države članice v skladu s členom 4(1) te direktive dolžne sprejeti primerne zaščitne ukrepe za ohranitev ekoloških značilnosti območij z nacionalnega seznama, ki je bil predložen tej instituciji.

S tem primernim sistemom varstva se ne zahteva samo, da države članice ne dovoljujejo posegov, ki bi lahko resno ogrozili ekološke značilnosti teh območij, ampak tudi, da v skladu z določbami nacionalnega prava sprejmejo vse potrebne ukrepe za preprečitev takih posegov.

Komisija mora biti namreč prepričana, da ima na voljo izčrpen seznam območij, ki se upravičeno lahko opredelijo za posebna ohranitvena območja, katerih vzpostavitev ima za cilj usklajeno evropsko omrežje. Iz tega izhaja, da morajo takrat, ko je odločitev, ki jo mora sprejeti Komisija, sprejeta, območja, ki so jih opredelile države članice, odražati stanje, na podlagi katerega so bile podane znanstvene ocene o potencialnih območjih, pomembnih za Skupnost. Če ne bi bilo tako, bi bil postopek odločanja v Skupnosti, ki ne temelji samo na celovitosti območij, kot so jih v uradnem obvestilu sporočile države članice, ampak je zanj značilna tudi izvedba ekoloških primerjav med različnimi območji, ki jih predlagajo države članice, lahko napačen in Komisija na zadevnem področju ne bi več mogla izpolnjevati nalog.

Poleg tega, če ekološke značilnosti območja, ki so ga v skladu s Prilogo III, faza 1, k Direktivi opredelili pristojni nacionalni organi, odražajo več meril za ocenjevanje, ki so v tej prilogi izrecno določena, države članice ne smejo dovoliti posegov, ki bi lahko resno ogrozili ekološke značilnosti nekega območja, ki jih opredeljujejo navedena merila. Za tak primer gre zlasti, ko lahko poseg bodisi občutno zmanjša površino območja, bodisi privede do izginotja prednostnih vrst z območja, bodisi na koncu privede do uničenja območja ali njegovih reprezentativnih značilnosti.

(Glej točke 41, 42, od 44 do 47 in 51 ter točki 1 in 2 izreka.)
Zadeva C-89/05

United Utilities plc

proti

Commissioners of Customs & Excise

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo House of Lords)

„Šesta direktiva o DDV — Člen 13(B)(f) — Oprostitev iger na srečo — Področje uporabe — Dejavnost ‚call centra‘“

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 13. julija 2006 I - 6815

Povzetek sodbe

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene s Šesto direktivo

(Direktiva Sveta 77/388, člen 13(B)(f))

Člen 13(B)(f) Šeste direktive Sveta 77/388 o usklajevanju zakonodaj držav članic o prometnih davkih je treba razlagati tako, da storitve „call centra“, ki se opravijo za organizatorja telefonskih stav in ki vključujejo sprejemanje stav v imenu organizatorja s strani osebja ponudnika omenjenih storitev, niso stavne transakcije v smislu te določbe in tako ne izpolnjujejo pogojev za oprostitev DDV, predvideno s to določbo.

Sama dejavnost se v nasprotju s stavno transakcijo, ki je določena v navedeni določbi, nikakor ne odraža po ponudbi strankam, da stavijo z možnostjo dobička, in po drugi strani sprejetjem tveganja, da bo te dobičke treba izplačati, in se tako ne more šteti za stavno transakcijo v smislu te določbe.

(Glej točki 26 in 29 ter izrek.)
Država članica s tem, da je iz obveznosti izplačevanja nadomestila avtorjem iz naslova javnega posojanja izvzela vse kategorije javnih ustanov, ni izpolnila obveznosti iz členov 1 in 5 Direktive 92/100 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine. Člen 5(3) te direktive, na podlagi katerega lahko države članice od izplačevanja nadomestila iz naslova javnega posojanja iz odstavka 1 istega člena izvzamejo posamezne kategorije ustanov, se ne sme razlagati tako, da bi omogočal popolno odstopanje od splošne obveznosti izplačevanja nadomestil, ker bi se s tako razlago odstavku 1 tega člena odvzel pomen in ta določba tako ne bi imela nobenega koristnega učinka. Namen direktive je namreč zagotovitev primernega dohodka avtorjem in izvajalcem ter povračilo še posebej visokih in tveganih investicij, ki jih zahteva proizvajanje fonogramov in produciranje filmov. Izvzetje vseh kategorij ustanov, ki opravljajo tako posojanje, iz obveznosti iz člena 5(1) Direktive, pa bi avtorje prikrajšalo za nadomestilo, s katerim bi se jim povrnile investicije, kar bi škodljivo vplivalo tudi na ustvarjanje novih del.
Keywords

Summary



Keywords

Približevanje zakonodaj – Zavajajoče in primerjalno oglaševanje – Direktiva 84/450

(Direktiva Sveta 84/450, člen 3a(1)(g), kot je bila spremenjena z Direktivo 97/55)

Summary

Glede na člen 3a(1)(g) Direktive 84/450, ki ureja zavajajoče in primerjalno oglaševanje, kot je bila spremenjena z Direktivo 97/55, je treba prednost, ki jo ima za potrošnike primerjalno oglaševanje, nujno upoštevati pri presoji nepoštenega okoriščanja, ki ga ima oglaševalec zaradi ugleda blagovne znamke, trgovskega imena ali drugih znakov razlikovanja konkurenta. Po drugi strani pa korist oglaševalca od primerjalnega oglaševanja, katere obstoj je vsekakor nesporen zaradi same narave takega oglaševanja, ne more biti sama po sebi odločilni element pri presoji zakonitosti oglaševalčevega ravnanja.

Zato je treba to določbo razlagati tako, da se konkurenčni dobavitelj, ko v svojih katalogih uporablja osrednji element v strokovni javnosti znanega, razlikovalnega znaka proizvajalca, in sicer sistem številk za naročanje njegovih proizvodov, z ugledom tega razlikovalnega znaka ne okorišča nepošteno.

(Glej točke 24, 25 in 27 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna varnost delavcev migrantov – Zakonodaja, ki se uporabi – Delavci, ki so napoteni v državo članico, ki ni država članica, v kateri ima sedež delodajalec

(uredbi Sveta št. 1408/71, člen 14(1)(a), in št. 574/72, člen 11(1)(a))

Summary

Obrazec E 101, ki je izdan v skladu s členom 11(1)(a) Uredbe št. 574/72 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe št. 1408/71, v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 2001/83, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2195/91, dokler ga organi države članice ne odvzamejo ali razglasijo za neveljavnega, zavezuje pristojnega nosilca in sodišča države članice, v katero so delavci napoteni.

Zato sodišče države članice gostiteljice navedenih delavcev ni pristojno, da preveri veljavnost obrazca E 101 glede potrditve elementov, na podlagi katerih je bilo potrdilo izdano, zlasti obstoja neposrednega razmerja v smislu člena 14(1)(a) Uredbe št. 1408/71 – v različici, ki je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo št. 2001/83, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2195/91, v zvezi s točko 1 Odločbe upravne komisije za socialno varnost delavcev migrantov št. 128 z dne 17. oktobra 1985 glede uporabe členov 14(1)(a) in 14b(1) Uredbe št. 1408/71 – med podjetjem s sedežem v državi članici in delavci, ki jih je napotilo na ozemlje druge države članice, v obdobju njihove napotitve.

(Glej točko 33 in izrek.)