Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Predložitev Sodišču – Sodišče države članice v smislu člena 234 ES – Pojem

(člen 234 ES)

2. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta – Direktiva 89/48 – Pojem „diploma“

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/19; Direktiva Sveta 89/48)

3. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta – Direktiva 89/48 – Preizkus poklicne usposobljenosti

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/19; Direktiva Sveta 89/48)

Summary

1. Sodišče pri presoji, ali predložitveni organ izpolnjuje vsa merila, da se lahko označi kot sodišče v smislu člena 234 ES, kar je izključno vprašanje prava Unije, upošteva vse elemente, kot so zakoniti izvor organa, njegova trajnost, obvezna narava njegove sodne oblasti, kontradiktornost postopka, njegova uporaba pravnih pravil in njegova neodvisnost. Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (vrhovna pritožbena in disciplinska komisija v Avstriji), za katero je ugotovljeno, da je njena sodna oblast obvezna, izpolnjuje vse elemente, potrebne za to, da se lahko opredeli kot sodišče v smislu člena 234 ES.

(Glej točki 22 in 23.)

2. Imetnik naziva, ki ga je izdala država članica gostiteljica in ki potrjuje, da je uspešno končal vsaj triletni posrednješolski izobraževalni program, in enakovrednega naziva, ki je bil v drugi državi članici izdan po opravljenem dodatnem izobraževanju, ki je trajalo manj kot tri leta, in na podlagi katerega ima v tej državi članici dostop do reguliranega poklica odvetnika, ki ga je v tej državi dejansko opravljal ob vložitvi prošnje za odobritev pristopa k preizkusu poklicne usposobljenosti, se zaradi dostopa – če uspešno opravi preizkus poklicne usposobljenosti – do reguliranega poklica odvetnika v državi članici gostiteljici lahko sklicuje na določbe Direktive 89/48 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2001/19.

Taka oseba je namreč imetnik „diplome“ v smislu člena 1(a) spremenjene Direktive 89/48. Naziv, pridobljen v drugi državi članici, na katerega se sklicuje navedeni imetnik, še posebej dokazuje, da je glede na kvalifikacijo, ki jo je pridobil v državi članici gostiteljici, pridobil dodatno kvalifikacijo. Zato čeprav velja, da dokazilo o poklicnih kvalifikacijah ne more biti enakovredno „diplomi“ v smislu spremenjene Direktive 89/48, razen če so bile kvalifikacije v celoti ali deloma pridobljene v okviru izobraževalnega sistema države članice, ki je izdala to dokazilo, to ne velja za zadevno dokazilo. Poleg tega na to ne vpliva okoliščina, da to dokazilo ne dokazuje triletnega strokovnega izobraževanja, opravljenega v drugi državi članici, saj člen 1(a), prvi odstavek, te direktive ne zahteva, da se triletni posrednješolski izobraževalni program ali enakovredna doba izrednega izobraževanja opravi v državi članici, ki ni država članica gostiteljica.

(Glej točke od 32 do 36 in točko 1 izreka.)

3. Direktivo 89/48 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2001/19, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da pristojni organi države članice gostiteljice imetnika naziva, ki ga je izdala ta država članica in ki potrjuje, da je uspešno končal vsaj triletni posrednješolski izobraževalni program, in enakovrednega naziva, ki je bil v drugi državi članici izdan po opravljenem dodatnem izobraževanju, ki je trajalo manj kot tri leta, in na podlagi katerega ima v tej državi članici dostop do reguliranega poklica odvetnika, ki ga je v tej državi dejansko opravljal, ne pripustijo k opravljanju preizkusa poklicne usposobljenosti za opravljanje odvetniškega poklica, če ni dokaza, da je opravil prakso, ki se zahteva z ureditvijo države članice gostiteljice.

(Glej točki 36 in 41 ter točko 2 izreka.)