ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 82/14

Pritožba, ki jo je Francoska republika 21. januarja 2009 vložila zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat), razglašeno 4. decembra 2008 v zadevi T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-27/09 P)

(2009/C 82/26)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Francoska republika (zastopniki: E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. During, zastopniki)

Druge stranke v postopku: People's Mojahedin Organization of Iran, Svet Evropske unije, Komisija Evropskih skupnosti

Predloga pritožnice:

— Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 4. decembra 2008 v zadevi T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran proti Svetu, naj se razveljavi;

— Sodišče naj samo dokončno odloči o zadevi in zavrne tožbo OMPI ali pa naj zadevo vrne v novo odločanje Sodišču prve stopnje.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Francoska vlada meni, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti, prvič, ker je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, s tem ko je presodilo, da je Svet pri sprejetju Sklepa 2008/583/ES (1) kršil pravico OMPI do obrambe, ne da bi pri tem upošteval posebne okoliščine pri sprejetju tega sklepa; drugič, ker je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, s tem ko je štelo, da pri sodnem postopku, ki je bil v Franciji uveden proti domnevnim članom OMPI, ne gre za odločbo, ki bi bila v skladu z opredelitvijo iz člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931/SZVP z dne 27. decembra 2001 o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu; in, končno, ker je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo, s tem ko je presodilo, da je bilo s tem, ko Svet ni posredoval informacij iz točke 3(a) enega od treh dokumentov, ki so jih v povezavi s predlogom, da se OMPI vpiše na seznam, ustanovljen s Sklepom 2008/583/ES, Svetu predložili francoski organi in ki jih je Svet Sodišču prve stopnje posredoval v odgovor na sklep o pripravljalnih ukrepih z dne 26. septembra 2008, Sodišču prve stopnje onemogočeno izvajanje njegovega nadzora nad zakonitostjo Sklepa 2008/583/ES in da je bila s tem kršena pravica do učinkovitega sodnega varstva.

(1) Sklep Sveta 2008/583/ES z dne 15. julija 2008 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/868/ES (UL L 188, 16.7.2008, str. 21).
SL Uradni list Evropske unije C 82/17

Pritožba, ki jo je vložil Ralf Schräder 29. januarja 2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat), razglašeno 19. novembra 2008 v zadevi T-187/06, Ralf Schräder proti Uradu Skupnosti za rastlinske sorte

(Zadeva C-38/09 P)

(2009/C 82/32)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnik: Ralf Schräder (zastopnika: T. Leidereiter in W.-A. Schmidt, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Urad Skupnosti za rastlinske sorte (USRS)

Predlogi pritožnika

— Sodba sodišča z dne 19. novembra 2008 (sedmi senat) v zadevi T-187/06, naj se razveljavi.

— Ugodi naj se predlogu pritožnika, ki ga je podal na prvi stopnji, naj se sklep odbora za pritožbe USRS z dne 2. maja 2006 (zadeva A003/2004) razveljavi.

— Podredno naj se zadevo vrne Sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

— USRS naj se naloži plačilo vseh stroškov, ki so nastali med tem postopkom, med postopkom pred Sodiščem prve stopnje in pred odborom za pritožbe.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Predmet obravnavane pritožbe je sodba Sodišča prve stopnje, s katero je bila zavrnjena tožba pritožnika zoper sklep odbora za pritožbe Urada Skupnosti za rastlinske sorte v zvezi s prijavo za žlahtniteljsko pravico za rastlinsko sorto „SUMCOL 01“. Z izpodbijano sodbo je Sodišče prve stopnje potrdilo odločitev odbora za pritožbe, v skladu s katero naj se sorta kandidatka ne bi jasno razlikovala od referenčne sorte, za katero naj bi se štelo, da je splošno znana.

Pritožnik s prvim pritožbenim razlogom navaja kršitve postopka. Sodišče prve stopnje naj bi pri preverjanju odločitve odbora za pritožbe prišlo do ugotovitev, katerih nepravilnost naj bi izhajala neposredno iz procesnih aktov. Poleg tega naj bi izkrivilo dejstva in dokaze, preveč zahtevalo od pritožnikovega izvajanja, protislovno odločilo in kršilo pritožnikovo pravico biti slišan. Tako naj bi Sodišče prve stopnje ignoriralo velik del pritožnikovih navedb in številne dokazne predloge ter ga zavrnilo z opozorilom, da so bile njegove navedbe presplošne. Pri tem naj bi Sodišče prve stopnje tudi spregledalo, da se pritožnik v nekaterih delih objektivno ni mogel „konkretneje“ izražati. Na ta način naj bi hkrati kršilo pritožnikovo pravico biti slišan in načeli dokaznega bremena in izvajanja dokazov. Vrh tega naj bi Sodišče prve stopnje sporni predmet pritožbenega postopka nedopustno razširilo, s tem ko je izpodbijano sodbo oprlo na obrazložitev, ki je ne bi uporabila niti Urad niti odbor za pritožbe.

S svojim drugim pritožbenim razlogom pritožnik navaja, da je Sodišče prve stopnje kršilo pravo Skupnosti, s tem ko naj bi pri razlagi člena 7(2) Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti ovrednotilo pisni opis neke sorte v znanstveni literaturi kot dokazilo za njeno splošno poznanost. V nadaljevanju pritožnik uveljavlja kršitev člena 62 zgoraj navedene uredbe in člena 60 Uredbe (ES) št. 1239/95 o uvedbi izvedbenih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 v zvezi s postopki, ki potekajo na Uradu Skupnosti za rastlinske sorte.
—

ugotovi naj se, da Italijanska republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/17/ES (1) z dne 8. februarja 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih tehničnih zahtevah za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic, v vsakem primeru pa s tem, da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 7(1), prvi pododstavek, te direktive.
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o določitvi standardov kakovosti in varnosti, darovanja, pridobivanja, testiranja, predelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja človeških tkiv in celic (1), oziroma da o njih v vsakem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 82/10

Tožba, vložena 4. decembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

(Zadeva C-545/08)

(2009/C 82/18)

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: A. Nijenhuis in K. Mojzesowicz, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Poljska

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Republika Poljska, s tem da je uredila maloprodajne tarife za storitve širokopasovnega dostopa brez predhodne analize trga, ni izpolnila obveznosti iz členov 16 in 17 Direktive 2002/22/ES (1) v povezavi s členoma 16 in 27 Direktive 2002/21/ES (2);

— Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Republika Poljska s tem, da je uredila maloprodajne tarife za storitve širokopasovnega dostopa brez predhodne analize trga, ni izpolnila obveznosti iz členov 16 in 17 Direktive 2002/22/ES v povezavi s členoma 16 in 27 Direktive 2002/21/ES.

Prvič, obveznosti, ki jih je družbi Telekomunikacja Polska dve leti po začetku veljavnosti upoštevnih predpisov Skupnosti na Poljskem naložil direktor Urząda Komunikacji Elektronicznej, torej obveza, naj družba nacionalnemu regulativnemu organu v potrditev predloži določitev maloprodajnih tarif za storitve širokopasovnega dostopa, in zahteva, da se tarife določijo na osnovi stroškov opravljanja storitev, pomenita novi obveznosti in ne ohranitev v veljavnosti obstoječih obveznosti.

Drugič, Komisija meni, da se regulativne obveznosti v zvezi z maloprodajnimi cenami za širokopasovni dostop, ki jih je na družbo Telekomunikacja Polska naložil direktor Urząda Komunikacji Elektronicznej, ne morejo šteti za prehoden ukrep v smislu člena 27 okvirne direktive, saj se člen 17 Direktive 98/10/ES, ki je naveden v členu 27, nanaša izključno na tarife za uporabo stacionarnega javnega telefonskega omrežja in storitev stacionarne javne telefonije.

(1) Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, 24.4.2002, str. 51).

(2) Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, 24.4.2002, str. 33)
1)

Ali je treba del stavka „potreboval pomoč socialnega sistema“ v členu 7(1)(c) Direktive Sveta Evropske unije 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do združitve družine razlagati tako, da direktiva državi članici ponuja možnost, da sprejme pravila o združitvi družine, ki vodijo k temu, da združitev družine ni dovoljena sponzorju, ki je sicer predložil dokaz, da prejema stalna in redna sredstva, ki lahko zadoščajo za splošno potrebne stroške preživetja, ki pa vendarle lahko zaradi višine svojih dohodkov za pokritje posebnih, individualno pogojenih nujnih stroškov za preživetje, v okviru občinske politike dohodkovno šibkejših uveljavlja oprostitve dajatev, ki jih izplačujejo teritorialne skupnosti in so odvisne od dohodka, ali ukrepe za podporo dohodku?
1.

Ali je treba Direktivo Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (1) (kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 85/303/EGS z dne 10. junija 1985) razlagati tako, da je pristojbina, ki jo notaruradnik zaračuna za notarsko overovitev pravnega posla s področja uporabe Direktive, davek v smislu Direktive, če lahko v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo tudi notarjiuradniki opravljajo notarsko dejavnost in so sami upniki pristojbin v zvezi s to dejavnostjo, država pa zaradi splošne odpovedi ne prejme nobenega deleža pristojbin za overovitev poslov s področja direktive?
1.

Načelo transparentnosti in dostopa do dokumentov institucij je zelo pomembno načelo pri celotnem delovanju institucij in zato je zelo pomembno tudi pri upravnem postopku znotraj institucije. Člen 2(3) Uredbe o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije določa tudi, da se uredba uporablja za vse dokumente institucij, to je za dokumente, ki jih institucije pripravijo ali prejmejo in so v njihovi lasti, na vseh področjih delovanja Evropske unije. Sodišče prve stopnje pa je glede bistvenih vprašanj presodilo, da velja splošna zahteva tajnosti za notranje dokumente na upravnem področju. To pa ni skladno z načelom transparentnosti.
—

Ugotovi naj se, da Češka republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/68/ES z dne 16. novembra 2005 o pozavarovanju in o spremembi direktiv Sveta 73/239/EGS, 92/49/EGS ter direktiv 98/78/ES in 2002/83/ES (1), oziroma v vsakem primeru, s tem da jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 64 te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 44/27

Tožba, vložena 12. novembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Italijanski republiki

(Zadeva C-491/08)

(2009/C 44/45)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: D. Recchia, zastopnik)

Tožena stranka: Italijanska republika

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Italijanska republika v zvezi s projektom turističnega kompleksa „Is Arenas“ v občini Narbolia, ki se nanaša na habitate in vrste, ki se nahajajo na območju ITB032228 „Is Arenas“, — s tem da pred 19. julijem 2006 glede na ohranitveni cilj, ki mu sledi Direktiva, ni sprejela primernih zaščitnih ukrepov za zaščito upoštevnega ekološkega interesa na nacionalni ravni za predlagano SPO ITB032228 „Is Arenas“, zlasti s tem, da ni prepovedala posega, ki bi lahko resno ogrozil ekološke značilnosti območja, ni izpolnila obveznosti iz Direktive 92/43/EGS (1); — in s tem da po 19. juliju 2006 ni sprejela primernih ukrepov za preprečitev slabšanja stanja naravnih habitatov in habitatov vrst ter vznemirjanja vrst, za katere je bilo navedeno SPO določeno, ni izpolnila obveznosti iz člena 6(2) Direktive 92/43/EGS.

— Italijanski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija je seznanjena z dejstvom, da se na SPO Is Arenas dokončuje turistično naselje, ki med drugim vključuje tudi igrišče za golf. Po mnenju Komisije projekt turističnih infrastruktur v SPO Is Arenas še posebej ogroža površine, ki zagotavljajo ekološko povezanost med dvema pomembnejšima deloma borovega gozda. Zato naj bi imel velike negativne vplive na ta območja, še zlasti na njihovo vlogo „ekološkega povezovanja“.

Poleg tega Komisija med kritičnimi točkami projekta izpostavlja zmanjševanje in spreminjanje prvotnih habitatov, tudi prek uvajanja tujih vrst kot so trave za igrišče za golf; krčenje habitatov; učinke strnjenosti tal; krčenje prostora; vpliv navala kopalcev na habitate prvega obalnega pasu, ki so izjemno pomembni, ker varujejo sipinske sisteme; in sečnjo dreves.

(1) Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7).
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/108/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o približevanju zakonodaj držav članic v zvezi z elektromagnetno združljivostjo in razveljavitvi Direktive 89/336/EGS (1), oziroma ker jih v vsakem primeru ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz navedene direktive;
3)

Ali Direktiva Skupnosti o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) z dne 21. aprila 2004, posebej člen 7 in Priloga II, na katero se ta člen sklicuje) nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki organom javne uprave omogoča, da kot „razumne sanacijske možnosti okoljske škode“, predpišejo posege v okoljske predele (ki so v tem primeru „fizični zaprti sistem“ v celotni dolžni morskega pasu), ki so drugačni in kasnejši od tistih, ki so bili določeni v posebnih kontradiktornih postopkih, in ki so že sprejeti, izvršeni ali se izvajajo, in to ne da bi preučili posebne pogoje in stroške uvedbe v zvezi z običajno predvidenimi koristmi, morebitno stransko škodo, škodljive učinke za zdravje in javno varnost ter čas, ki je potreben za izvedbo?
—

2/A primarno: (2/A.l) sporna odločba naj se razglasi za nično; (2/A.2) če je potrebno, naj se za ničnega razglasi spisek o povračilu z dne 18. julija 2005 (v nadaljevanju: spisek o povračilu z dne 18. julija 2005); (2/A.3) če je potrebno, naj se za nično razglasi zadevna odločba o zavrnitvi ugovora; (2/A.4) toženi stranki naj se naloži, da pritožniku iz naslova povračila dodatka do 100 % stroškov zdravljenja, in sicer zato, da bi dobil 100- % povračilo, ali iz naslova povračila škode, nastale zaradi nezakonitih ravnanj tožene stranke v odnosu do pritožnika, povrne razliko med zneskom, ki je bil pritožniku že povrnjen iz naslova vračila stroškov zdravljenja, in zneskom 100- % stroškov zdravljenja, kar znaša 89,56 (devet in osemdeset 56/100) EUR, oziroma nižji ali višji znesek, ki ga bo v tem primeru kot ustreznega določilo Sodišče iz enega izmed dveh ali iz obeh naslovov; (2/A.5) toženi stranki naj se naloži, naj plača pritožniku zamudne obresti od zneskov iz prejšnje točke 2.A.4 te pritožbe, revalorizirane od dne do dne, kot so navedene v spisu zadevnega postopka; (2/A.6) toženi stranki naj se naloži povrnitev pritožnikovih stroškov; ali
—

Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, ker ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2005/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznanju poklicnih kvalifikacij (1), in, v vsakem primeru, ker jih ni posredovala Komisiji, ni izpolnila svojih obveznosti iz te direktive;
—

Razglasi naj se, da Portugalska republika ni izpolnila obveznosti na podlagi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/56/ES (1) z dne 26. oktobra 2005 o čezmejnih združitvah kapitalskih družb, ker ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos te direktive, in vsekakor ker o njihovem sprejetju ni obvestila Komisije.
—

Ali je Direktiva 2004/73/ES v delu, v katerem uvršča nPB med snovi, strupene za razmnoževanje, iz skupine 2 (R60), prvič, brez jasnih dokazov o toksičnih učinkih, ki bi izhajali iz ustreznih preskusov na živalih in na podlagi katerih bi bilo mogoče utemeljeno sklepati, da lahko izpostavljenost človeka taki snovi škodljivo vpliva na njegov razvoj, in, drugič, na podlagi preskusov, pri katerih so bile napake odkrite le pri živalih, ki so bile izpostavljene koncentraciji 250 ppm, torej enajstkratni največji in štiridesetkratni povprečni koncentraciji nPB, ki ji je človek izpostavljen pri ravnanju s proizvodom, skladna z Okvirno direktivo 67/548/EGS, natančneje z njeno prilogo VI, točka 4.2.3?
SL Uradni list Evropske unije C 327/9

Tožba, vložena 17. septembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji

(Zadeva C-401/08)

(2008/C 327/15)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: B. Schima, A. Sipos, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Avstrija

Predlogi tožeče stranke:

— 1. Ugotovi naj se, da Republika Avstrija ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz člena 11(1)(c) Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 (1) o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, s tem ko pristojni avstrijski organi niso izdelali načrta ukrepov ob nesrečah za vse organizacije, ki jih zajema člen 9 te direktive.

— 2. Republiki Avstriji naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Člen 11(1)(c) Direktive 96/82/ES od držav članic zahteva, da za vse organizacije, ki jih zajema člen 9 te direktive, zagotovijo, da tu navedeni organi izdelajo načrt ukrepov ob nesrečah zunaj organizacij. Ti zunanji načrti ukrepov ob nesrečah naj ne bi vsebovali le podatkov glede ukrepov za odpravo posledic nesreče na območju organizacije in zunaj organizacije, temveč naj bi tudi obvestili javnost glede nesreče in pravilnega ravnanja. Poleg tega naj bi bile v načrt ukrepov ob nesrečah zunaj organizacij vključene na primer tudi informacije za medicinsko prvo pomoč in reševalno službo drugih držav za primer težke nesreče z morebitnimi čezmejnimi učinki.

Namen te tožbe je, da se ugotovi, da Republika Avstrija s tem, ko ni izdala načrtov za ukrepe ob nesrečah zunaj organizacij za vse organizacije, zajete v členu 9 te direktive, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 11(1)(c) Direktive 96/82/ES.

(1) UL L 10, str. 13.
—

ugotovi naj se, da Združeno kraljestvo s tem, da ni sprejelo vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES (1) z dne 11. maja 2005 o spremembi direktiv Sveta 72/166/EGS, 84/5/EGS, 88/357/EGS in 90/232/EGS ter Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/26/ES o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil, in v vsakem primeru, ker ni o tem obvestila Komisije, ni izpolnilo svojih obveznosti iz člena 6 te direktive;
1)

Ali je treba člen 5(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 (1) o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah razlagati tako, da je treba pogodbe za dobavo blaga za proizvodnjo ali pridelavo, kljub določenim zahtevam naročnika v zvezi s pridobivanjem, predelavo in dobavo stvari za proizvodnjo, vključno z zagotovitvijo kakovosti predelave, zanesljivostjo dostave in nemotenim upravnim izvajanjem pogodbe, opredeliti kot prodajo blaga (prva alinea) in ne kot opravljanje storitev (druga alinea)? Katera merila je treba uporabiti za razmejitev?
1.

Ali je treba tarifno številko 1517 kombinirane nomenklature (priloga I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 – kombinirana nomenklatura (KN)) (1) razlagati tako, da je treba dodatek iz 10 mg lecitina, 18,8 mg vitamina E, 8,2 mg voska, 8 mg kalcijevega pantotenata, 0,2 mg folne kisline in 0,11 mg biotina k mešanici iz 500 mg hladno stisnjenega olja črnike (62,5 oziroma 83,3 %), 38,7 mg sojinega olja in 16 mg maslene maščobe šteti za tako majhnega, da ne vpliva na razvrstitev takega proizvoda pod to tarifno številko?
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni posredovalo informacij, ki jih je pridobilo na podlagi člena 3(2) Sklepa št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola (1) v povezavi s členi 8, 9, 10 in 11 Sklepa Komisije št. 116/2005/ES z dne 10. februarja 2005 o določitvi pravil za izvajanje Sklepa št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola (2), ni izpolnilo obveznosti iz člena 3(2) Sklepa št. 280/2004/ES v povezavi s členi 8, 9, 10 in 11 Sklepa št. 116/2005/ES;
SL Uradni list Evropske unije C 272/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Kościanie (Republika Poljska) 24. julija 2008 – Kazenski postopek proti Tomaszu Rubachu

(Zadeva C-344/08)

(2008/C 272/17)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Rejonowy w Kościanie

Stranki v kazenskem postopku v glavni stvari

Organ pregona: Prokuratura Rejonowa w Kościanie (okrožno državno tožilstvo v Kościanu)

Tožena stranka: Tomasz Rubach

Vprašanje za predhodno odločanje

Kako naj se pravilno razlaga člen 8(5) Uredbe Sveta (ES) št. 338/97 z dne 9. decembra 1996 o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi (1), oziroma, kako lahko na podlagi prava Skupnosti imetnik živali, navedenih v Prilogi B (ki niso dvoživke, plazilci, ptiči ali sesalci), zadovoljivo dokaže, da so njegovi osebki pridobljeni ali vneseni v Skupnost v skladu z veljavno zakonodajo o prosto živečih živalskih in rastlinskih vrstah v primeru, ko določbe nacionalnega prava ne urejajo tega področja?

(1) UL 1977 L 61, 3.3.1997, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 272/14

Tožba, vložena 9. septembra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Španiji

(Zadeva C-392/08)

(2008/C 272/24)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: S. Pardo Quintillán in A. Sipos, zastopnika)

Tožena stranka: Kraljevina Španija

Predloga tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija, s tem da ni izdelala načrtov ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah za vse organizacije na katere se nanaša člen 9 Direktive Sveta 96/82/ES z dne 9. decembra 1996 o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi (1), ni izpolnila obveznosti iz člena 11(1)(c) navedene Direktive 96/82/ES.

— Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V skladu s členom 2(1) Direktive 96/82/ES, se člen 9 te direktive, uporablja za organizacije, v katerih so navzoče nevarne snovi v količinah, ki so enake ali večje od količin na seznamih v Prilogi I, Del 1 in 2, stolpec 3.

V skladu s členom 11 te direktive, države članice zagotovijo, da za vse organizacije, na katere se nanaša člen 9, organi, ki jih država članica določi za ta namen, izdelajo načrt ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah za ukrepe, ki jih je treba izvesti zunaj organizacije (člen 11(1)(c)).

Namen te tožbe je, da se ugotovi, da Kraljevina Španija, s tem da ni izdelala načrtov ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah za vse organizacije na katere se nanaša člen 9, ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz člena 11(1)(c) Direktive 96/82.

(1) UL L 10, 14.1.1997, str. 13.