ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalska) 10. januarja 2022 — Caxamar — Comércio e Indústria de Bacalhau, S.A. / Autoridade Tributária e Aduaneira

(Zadeva C-23/22)

(2022/C 165/35)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Caxamar — Comércio e Indústria de Bacalhau, S.A.

Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je na podlagi pravilne razlage Smernic o državni regionalni pomoči za obdobje 2014-2020 v povezavi z določbami Uredbe Komisije (EU) št. 651/2014 z dne 16. junija 2014 (1), zlasti člena 1 in 2, točka 11, Uredbe (EU) št. 1379/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 (2) in Priloge I k Pogodbi o delovanju Evropske unije mogoče sklepati, da v skladu s členoma 2(2) in 22(1) Código Fiscal do Investimento (davčni zakonik v zvezi z naložbami), odobrenega z Decreto-Lei n. 162/2014 (uredba-zakon št. 162/2014) z dne 31. oktobra, in [v skladu s] členoma 1 in 2 Portaria št. 282/2014 (ministrski odlok št. 282/2014) z dne 30. decembra dejavnost predelave ribiških proizvodov in proizvodov iz akvakulture v zvezi s „soljeno trsko“, „zamrznjeno trsko“ in „razsoljeno trsko“, ki je zajeta v oznaki OGD 10204Rev3, ni dejavnost predelave kmetijskih proizvodov za namene predvidenih davčnih pomoči?

(1) Uredba Komisije (EU) št. 651/2014 z dne 17. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive z notranjim trgom pri uporabi členov 107 in 108 (UL 2014, L 187, str. 1).

(2) Uredba (EU) št. 1379/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1184/2006 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 (UL 2013, L 354, str. 1).
2.

Ali načelo neodvisnosti sodstva iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 2 PEU in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 99(ș) romunskega zakona št. 303/2004 o statusu sodnikov in tožilcev, ki omogoča uvedbo disciplinskega postopka in izrek disciplinskih sankcij sodniku zaradi neupoštevanja sodbe Curtea Constituțională (ustavno sodišče), če je ta sodnik pozvan, naj prizna primarno uporabo prava Evropske unije pred razlogovanjem iz odločbe Curtea Constituțională (ustavno sodišče), pri čemer gre za nacionalno določbo, ki temu sodniku odreka možnost uporabe sodbe Sodišča Evropske unije, za katero meni, da ima prednost?
1.

Kakšne pravne posledice določa pravo Unije, če država prosilka v okviru postopka za ponovni sprejem na podlagi člena 18(1)(b) Uredbe št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 (1) krši obveznost obveščanja iz člena 4 ali obveznost zagotovitve osebnega razgovora s prosilcem na podlagi člena 5 te uredbe, in zlasti, ali je treba člena 4 in 5 Uredbe št. 604/2013 razlagati tako da: — že samo dejstvo, da se osebi v okoliščinah, opisanih v členu 23 uredbe, ne zagotovi informativnega letaka iz člena 4(2), ali da se osebni razgovor s prosilcem ne opravi v skladu s členom 5 uredbe, pomeni nezakonitost odločbe o predaji in posledično prenos pristojnosti za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito na državo članico prosilko; — ali, da je nezakonitost odločbe o predaji odvisna od ugotovitve in dokaza, da bi se postopek iztekel drugače, če bi organ države prosilke izpolnil obveznosti iz členov 4 in 5 Uredbe EU št. 604/2013; — ali, da organ države prosilke v nobenem primeru ni dolžan zagotoviti tujcu, ki je v postopku predaje v zaprošeno državo članico, pravic do obveščenosti in udeležbe v postopku, določenih v členih 4 in 5 Uredbe št. 604/2013.
2.

Ali je treba pri presoji enakovrednosti ustreznih sredstev za varovanje v smislu člena 12(b) Direktive 2003/88/ES za kategorijo delavcev, ki opravljajo nočno delo in pri katerih trajanje nočnega dela ne presega 7 ur v obdobju 24 ur, v primerjavi z drugo kategorijo delavcev, ki prav tako opravljajo nočno delo in pri katerih trajanje nočnega dela ne presega 8 ur, ki pa so deležni ugodnosti, kot so več dopusta, višje odpravnine ob upokojitvi in višje dodatno plačilo za delovno dobo, upoštevati ugodnosti, ki jih uživajo delavci druge kategorije?
1)

Ali Uredba (EU) št. 2019/943 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2019 o notranjem trgu električne energije (1), zlasti člen 1(b) in člen 3, ob upoštevanju določb Direktive (EU) 2019/944 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2019 o skupnih pravilih notranjega trga električne energije in o spremembi Direktive 2012/27/EU (2), od začetka njene veljavnosti prepoveduje, da država članica še naprej podeli samo eno dovoljenje za organizacijo in upravljanje centraliziranih trgov z energijo? Ali ima romunska država od 1. januarja 2020 obveznost, da odpravi obstoječi monopol v zvezi z upravljanjem trga električne energije?
—

S to pritožbo se odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije. Izpodbijana sodba podpira ozko razlago obsega horizontalne zahteve po ohranitvi pravnega interesa. Navedena zahteva temelji na splošni teoriji procesnega prava, ki je skupna državam članicam, razlaga Sodišča unije pa bo verjetno bistveno vplivala na način, kako to zahtevo uporabljajo nacionalna sodišča. S to pritožbo se odpira tudi pomembno procesno vprašanje – ki nikakor ni omejeno na področje prava intelektualne lastnine – in sicer o posledicah, ki izhajajo iz pravila, da se mora avtor razveljavljenega akta sklicevati na datum sprejetja tega akta, da lahko sprejme akt, ki ga nadomesti. Zaradi vprašanja prenehanja prejšnje pravice pendente lite so se pojavile nasprotujoče si sodbe Splošnega sodišča, pri čemer je imelo Sodišče v obrazloženem sklepu le kratko priložnost, da je to vprašanje obravnavalo mimogrede. S to pritožbo se odpira tudi splošno vprašanje o posledicah dejanskega izstopa Združenega kraljestva iz Unije za pravni red Unije.
Ali je treba šteti, da so ob upoštevanju člena 70(1) Uredbe (EU) št. 952/2013 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije v povezavi s členom 75(5), prvi pododstavek, in (6) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2017/891 (2) o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s sektorjema sadja in zelenjave za presojo pogoja iz člena 70(3)(d) carinskega zakonika Unije, da „kupec in prodajalec nista povezana“, v zvezi z uporabo transakcijske vrednosti blaga za carinske namene v okviru konkretne carinske deklaracije za uvoz zelenjave upoštevni:

— podatki o pravnih razmerjih med udeleženci uvoza blaga in prodaje istega blaga na prvi komercialni ravni v Uniji, in sicer o dolgoročnih in stalnih dobavah enakega blaga, v znatnih količinah in znatni vrednosti, zaradi katerih ni mogoče sklepati, da je bil odnos pri konkretnem uvozu, ki je predmet presoje, naključen;

— podatki o računih, izdanih za dobave, plačilu cene, evidentiranju računov v knjigovodstvu in knjigah, ki jih uvoznik vodi o DDV, oziroma pravici do odbitka, uveljavljeni za konkreten uvoz;

— dejstvo, da je navedena transakcijska vrednost konkretnega uvoza, ki je predmet presoje, precej višja od standardne uvozne vrednosti, ki jo je za uporabo uvoznih carin v sektorju zelenjave za enako blago določila Komisija, medtem ko se enako blago v Uniji prodaja z izgubo;

— dejstvo, da uvoznik ni predložil niti trgovske pogodbe v zvezi s konkretnim uvozom, ki so jo zahtevali carinski organi, niti dokumenta o drugem pravnem razmerju med pogodbenima strankama?

Če so navedene okoliščine upoštevne, ali omogočajo opredelitev trgovca uvoznika in trgovca izvoznika oziroma uvoznika in kupca na prvi komercialni ravni v Uniji kot oseb, ki „pravno nastopata kot družbenika“, oziroma kot povezanih oseb v smislu člena 127(1)(b) in člena 142(4)(b) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 (3) z dne 24. novembra 2015 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje nekaterih določb Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Unije?

Če so navedene okoliščine sicer upoštevne, vendar ne zadostujejo za opredelitev trgovcev kot povezanih oseb, ali je treba zaradi preverjanja na podlagi člena 75(6) Delegirane uredbe (EU) 2017/891 presoditi, ali je odnos med trgovcema vplival na določitev višje cene konkretnega uvoženega blaga, da se prepreči izogibanje carinam in izguba davčnih prihodkov za proračun Unije, tudi ob upoštevanju poznejše prodaje z izgubo na prvi komercialni ravni v Uniji?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba zgoraj navedene določbe prava Unije (skupaj ali ločeno, vendar brez omejitve na te določbe) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnim predpisom in praksi za njihovo uporabo, po katerih: (a) javni naročnik, ki odpove pogodbo o izvedbi javnega naročila zaradi hude kršitve te pogodbe, ne sprejme formalnega (ločenega) sklepa o vključitvi gospodarskih subjektov na seznam nezanesljivih dobaviteljev; (b) gospodarski subjekt ni vnaprej obveščen o vključitvi na seznam nezanesljivih dobaviteljev, zato ne more predložiti ustreznih pojasnil in nato učinkovito izpodbijati vključitve; (c) javni naročnik ne opravi posamičnega preizkusa okoliščin nepravilnega izvajanja pogodbe, zato se, če je pogodba o izvedbi javnega naročila zakonito odpovedana zaradi hude kršitve te pogodbe, gospodarski subjekt, ki je de jure odgovoren za to kršitev, samodejno vključi na seznam nezanesljivih dobaviteljev?
1.

Ali je treba člen 19(1), drugi odstavek, PEU, v povezavi s členom 47 Listine o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna sta člen 47b(5) in (6) v povezavi s členom 30(1) in členom 24(1) ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych, (zakon z dne 27. julija 2001 o organizaciji splošnih sodišč, Poljska), na podlagi katere je organ nacionalnega sodišča, kakršen je kolegij sodišča, pristojen, da sodnika tega sodišča razreši obveznosti, da odloči o delu ali vseh zadevah, ki so mu bile dodeljene, pri čemer: (a) je kolegij sodišča po samem zakonu sestavljen iz predsednikov sodišč, ki jih na ta delovna mesta imenuje organ izvršilne oblasti, kakršen je Minister Sprawiedliwości (minister za pravosodje, Poljska), ki je istočasno tudi Prokurator Generalny (generalni državni tožilec, Poljska); (b) je sodnik razrešen obveznosti odločanja o zadevah, ki so mu bile dodeljene, brez njegove privolitve; (c) nacionalno pravo ne določa meril, ki bi jih moral uporabiti kolegij sodišča za to, da sodnika razreši obveznosti odločanja o zadevah, ki so mu bile dodeljene, ter ne določa obveznost obrazložitve in sodnega nadzora nad takšno razrešitvijo; (d) so bili nekateri člani kolegija sodišča na sodniško mesto imenovani v okoliščinah, ki so enake tistim iz sodbe Sodišča z dne 15. julija 2021, Komisija/Poljska (disciplinska ureditev za sodnike) (C-791/19, EU:C:2021:596)?
1.

Ali je treba člen 13(1)(b)(i) Uredbe (ES) št. 883/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, člena 3(1)(a) in 11(1) Uredbe (ES) št. 1071/2009 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES ter člen 4(1)(a) Uredbe (ES) št. 1072/2009 (3) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o skupnih pravilih za dostop do trga mednarodnega cestnega prevoza blaga razlagati tako, da iz okoliščine, da mora podjetje, ki v skladu z uredbama št. 1071/2009 in št. 1072/2009 v državi članici Evropske unije pridobi dovoljenje za cestni prevoz, zato imeti dejanski in stalni sedež v tej državi članici, izhaja, da se s tem neizpodbitno dokaže, da je za določitev sistema socialne varnosti, ki se uporabi, njegov sedež v smislu člena 13(1) navedene Uredbe št. 883/2004 v tej državi članici, in ali so organi države članice zaposlitve vezani na to ugotovitev?
1.

Ali je treba člen 101 PDEU razlagati tako, da nasprotuje načrtu v zvezi z, doma vzgojenimi igralci‘, ki ga je 2. februarja 2005 sprejel izvršni odbor UEFA, ki ga je 21. aprila 2005 52 zvez, ki so članice UEFA, odobrilo na kongresu v Talinu in ki se izvaja s pravilniki, ki so jih sprejele UEFA in zveze, ki so njene članice?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) 24. avgusta 2021 – A.S./Bank M. SA

(Zadeva C-520/21)

(2022/C 64/13)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: A.S.

Tožena stranka: Bank M. SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 6(1) in 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) ter načela učinkovitosti, pravne varnosti in sorazmernosti razlagati tako, da nasprotujejo temu, da bi sodišča nacionalne predpise razlagala tako, da lahko v primeru ugotovitve, da je kreditna pogodba, ki sta jo sklenila banka in potrošnik, zaradi v njej določenih nepoštenih pogodbenih pogojev nična od samega začetka, stranki poleg vračila denarnih zneskov, plačanih v okviru izvajanja te pogodbe (banka – glavnico, potrošnik – obroke, takse, provizije in zavarovalne premije), in zakonskih zamudnih obresti od datuma zahteve za plačilo uveljavljata tudi katere koli druge dajatve (zlasti v obliki plačila, odškodnine, vračila stroškov ali valorizacije dajatve), vključno s terjatvami iz naslova, da

1. oseba, ki je izpolnila denarno dajatev, začasno ni mogla razpolagati s svojimi denarnimi sredstvi ter jih zato ni mogla naložiti in tako ustvariti dobiček,

2. je nosila oseba, ki je izpolnila denarno dajatev, stroške servisiranja kreditne pogodbe in nakazila denarnih sredstev drugi stranki,

3. je imela oseba, ki je prejela denarno dajatev, korist, ki je bila v tem, da je lahko začasno razpolagala s tujimi denarnimi sredstvi ter jih je lahko med drugim tudi naložila in tako ustvarila dobiček,

4. je lahko oseba, ki je prejela denarno dajatev, začasno brezplačno razpolagala z denarnimi sredstvi druge osebe, kar bi bilo pod tržnimi pogoji nemogoče,

5. se je kupna moč denarnih sredstev zaradi teka časa zmanjšala, kar pomeni dejansko izgubo za osebo, ki je izpolnila denarno dajatev,

6. je to, da se denarna sredstva dajo začasno na razpolago, mogoče obravnavati kot izvedbo storitve, za katero oseba, ki je izpolnila denarno dajatev, ni prejela plačila?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.
1.

Ali člen 20 PDEU v povezavi s členom 7 [Listine] preprečuje uporabo zakonodaje države članice, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, na podlagi katere državljanstvo države članice načeloma samodejno preneha na podlagi zakona, ko oseba, ki je bila rojena zunaj take države članice, ni nikoli živela v taki državi članici in tudi ni prebivala v njej v okoliščinah, iz katerih bi izhajala tesna povezanost z navedeno državo članico, dopolni 22 let, zaradi česar osebe, ki nimajo državljanstva druge države članice, izgubijo svoj status državljana Unije ter pravice, ki izhajajo iz njega, ob upoštevanju, da iz zakonodaje, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, izhaja: (a) da se tesna povezanost z državo članico domneva, zlasti po skupno enem letu prebivanja v tej državi članici, (b) da je v primeru vložitve vloge za ohranitev državljanstva, preden oseba dopolni 22 let, dovoljenje za ohranitev državljanstva države članice mogoče pridobiti pod manj strogimi pogoji in da morajo v ta namen pristojni organi proučiti posledice izgube državljanstva, ter (c) da je mogoče po tem, ko zadevna oseba dopolni 22 let, izgubljeno državljanstvo ponovno pridobiti le na podlagi naturalizacije, za kar je treba izpolniti več pogojev, vključno z daljšim neprekinjenim prebivanjem v državi članici, čeprav se lahko obdobje prebivanja nekoliko skrajša v primeru nekdanjih državljanov navedene države članice?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Social no 1 de Madrid (Španija) 20. septembra 2021 – NC/BA, DA, DV in CG

(Zadeva C-583/21)

(2022/C 51/23)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Social no 1 de Madrid

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: NC

Tožena stranka: BA, DA, DV in CG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se člen 1(1)(a) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (1) in s tem vsebina Direktive uporablja v primeru, da vodja notarske pisarne – ki je javni uslužbenec in hkrati zasebni podjetnik z zaposlenimi delavci, pri čemer odnos z njim kot delodajalcem urejata splošna delovna zakonodaja in sektorska kolektivna pogodba – nadomesti prejšnjega vodjo te notarske pisarne, ki je nehal opravljati dejavnost, in prevzame njegov arhiv, nadaljuje z opravljanjem dejavnosti v istem delovnem centru z isto materialno strukturo ter prevzame zaposlene, ki so delali za prejšnjega notarja, ki je vodil to pisarno?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98.
Pritožba, ki jo je Evropski parlament vložil 1. oktobra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 14. julija 2021 v zadevi T-670/19, Carbajo Ferrero/Parlament

(Zadeva C-613/21 P)

(2022/C 37/15)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnik: Evropski parlament (zastopniki: I. Terwinghe, C. González Argüelles, R. Schiano, agenti)

Druga stranka v postopku: Fernando Carbajo Ferrero

Predlogi

Primarno:

— naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 14. julija 2021 v zadevi T-670/19;

— naj zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

— naj pridrži odločitev o stroških.

Podredno:

— naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča z dne 14. julija 2021 v zadevi T-670/19;

— naj zavrne tožbo, vloženo na prvi stopnji;

— naj Fernandu Carbajo Ferreri naloži plačilo celotnih stroškov postopka.

Pritožbena razloga in bistvene trditve

Prvi pritožbeni razlog se nanaša, prvič, na napačno uporabo prava v zvezi z razlago sklepa, s katerim so določene faze postopka izbire visokih uradnikov, z dne 16. maja 2000, kakor je bil spremenjen s sklepom predsedstva z dne 18. februarja 2008, in razlago načel enakega obravnavanja in preglednosti, in drugič, na izkrivljanje dejstev. Parlament trdi, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je bil postopek imenovanja direktorja za medije Generalnega direktorata za komuniciranje nepravilno izveden, ker svetovalni odbor za imenovanje visokih uradnikov ni uporabil enakih meril za primerjalno oceno uspešnosti med celotnim postopkom.

Z drugim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na napačno uporabo prava ter na izkrivljanje dejstev in dokazov, Parlament trdi, da prvostopenjsko sodišče ni upoštevalo funkcije poročila o razgovorih, ki ga je pripravil svetovalni odbor, in je napačno ugotovilo, da organ za imenovanja ni pravilno upošteval poklicnih izkušenj tožeče stranke.
2.

Ali člen 4(2) Direktive 93/13/EGS nasprotuje nacionalni sodni praksi, v kateri se pri presoji jasnosti in razumljivosti določila, ki ureja bistveni element pogodbe o hipotekarnem posojilu ali kreditu, upoštevajo elementi, kot so splošno poznavanje takega določila pri potrošnikih, obvezne informacije, ki jih mora finančna institucija dati potencialnemu kreditojemalcu na podlagi ureditve standardnih informativnih listov, oglasi bank, posebna pozornost, ki jo določilu nameni povprečni potrošnik, ker je del cene, ki jo mora plačati v celoti takoj, ko pridobi posojilo, in tvori pomemben del ekonomskega odrekanja, ki ga pomeni pridobitev posojila, in da je na podlagi besedila, umeščenosti in strukture določila mogoče presoditi, da pomeni bistveni element pogodbe?
3.

Ali je, če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, nacionalna določba, ki določa, da se lahko, če državni organ in pravna oseba, ki upravlja nacionalni arhiv, ne dosežeta dogovora o vključitvi navedenega vozlišča v ta arhiv, ta vključitev enostransko in avtoritativno odredi z ministrskim odlokom, združljiva z Delegirano uredbo (EU) 2016/[1]61, zlasti z njenimi členi 25, 31, 32, 35, 36 in 44?
C 11/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Szegedi Törvényszék (Madžarska) 4. oktobra 2021 – Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Zadeva C-615/21)

(2022/C 11/24)

Jezik postopka: madžarščina

Predložitveno sodišče

Szegedi Törvényszék

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Napfény-Toll Kft

Tožena stranka: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba načelo pravne varnosti in načelo učinkovitosti, ki sta del prava Skupnosti, razlagati tako, da ne nasprotujeta ureditvi države članice, ki sodišču ne dopušča proste presoje, kot je ureditev iz člena 164(5) az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (zakon XCII iz leta 2003 o zakoniku o davčnem postopku, v nadaljevanju: prejšnji zakonik o davčnem postopku), kot tudi praksi, ki temelji na tej ureditvi, na podlagi katerih se na področju davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV) zastaralni rok pravice davčne uprave do odmere davka prekine za ves čas trajanja sodnih nadzorov, ne glede na število ponovljenih upravnih davčnih postopkov in ne da bi bilo skupno trajanje prekinitev v primeru več zaporednih sodnih nadzorov omejeno, tudi kadar sodišče, ki odloča o odločbi davčnega organa, sprejeti v ponovljenem postopku na podlagi predhodne sodne odločbe, ugotovi, da davčni organ ni upošteval navodil iz te sodne odločbe, drugače povedano, da je bil nov sodni postopek izveden po krivdi navedenega organa?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, na podlagi katerih meril in na podlagi katerega prava – na podlagi bolgarskega in/ali avstrijskega in nemškega prava – je treba pri razlagi in uporabi navedene določbe Unije presoditi, ali je družba, ki je bila predmet nadzora, „priznana kot organizacija socialnega pomena“ in je dokazano, da gre za storitve, „ki so tesno povezane s socialnim skrbstvom in socialnovarstvenim delom“?
I.

Ali Direktiva 2011/92/EU (1), v različici, spremenjeni z Direktivo 2014/52/EU (2) nasprotuje nacionalni ureditvi, ki izvedbo presoje vplivov „urbanističnih projektov“ na okolje pogojuje z doseganjem pragov izkoriščanja zemljišč v izmeri najmanj 15 ha in bruto talnih površin v izmeri več kot 150 000 m2, in tudi s tem, da gre za razvojni projekt za celotno večnamensko gradnjo, vsekakor s stanovanjskimi in poslovnimi stavbami, vključno z lokalnimi cestami in infrastrukturo za oskrbo v ta namen, z okoliškim območjem, ki presega območje projekta? Ali je pri tem pomembno, da so v nacionalnem pravu določeni posebni pogoji za — rekreacijske ali zabaviščne parke, športne stadione ali igrišča za golf (nad določenim obsegom izkoriščanja zemljišč oziroma nad določenim številom parkirišč), — industrijske ali obrtne cone (nad določenim obsegom izkoriščanja zemljišč), — nakupovalna središča (nad določenim obsegom izkoriščanja zemljišč oziroma nad določenim številom parkirišč), — turistične nastanitve, kot so hoteli ali počitniška naselja, skupaj z dodatnimi poslopji (nad določenim številom postelj oziroma nad določenim obsegom izkoriščanja zemljišč, omejenim na področje zunaj zaprtih naseljenih območij) ter — javno dostopna parkirišča ali parkirne hiše (nad določenim številom parkirnih mest)?