24

V teh okoliščinah je Cour du travail de Liège, potem ko je razglasilo za dopustni pritožbo in nasprotno pritožbo, prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. […] Ali je treba člen 6 Direktive […] 98/59 […] razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 67 zakona [iz leta 1998], ker določa, da delavec ne more več uveljavljati nespoštovanja postopka obveščanja in posvetovanja, razen z utemeljitvijo, da delodajalec ni spoštoval pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek, istega zakona, in če so predstavniki zaposlenih v svetu delavcev, ali, če tega ni, predstavniki sindikata, ali, če tega ni, delavci, ki bi morali biti obveščeni in bi se moralo z njimi posvetovati, delodajalca obvestili o ugovorih glede nespoštovanja enega ali več pogojev iz [navedenega] člena 66(1), drugi pododstavek, v tridesetih dneh od dneva objave iz člena 66(2), drugi pododstavek, navedenega zakona, in če je odpuščeni delavec delodajalca [v tridesetdnevnem roku od dneva odpovedi njegovega delovnega razmerja] ali od dneva, ko so odpovedi delovnih razmerij pridobile značilnosti kolektivnega odpusta, s priporočeno pisemsko pošiljko obvestil, da uveljavlja nespoštovanje postopka obveščanja in posvetovanja in da zahteva vrnitev na delo? 2. […] V primeru, da se člen 6 Direktive […] 98/59 […] lahko razlaga tako, da državi članici dopušča sprejetje nacionalne določbe, kot je člen 67 zakona [iz leta 1998], ali je taka ureditev skladna s temeljnimi pravicami posameznikov, ki so sestavni del splošnih pravnih načel, katerih spoštovanje zagotavlja sodišče Skupnosti, in še posebej s členom 6 [EKČP]? 3. […] Ali se lahko nacionalno sodišče, ki odloča o sporu med posameznikoma, v obravnavani zadevi med delavcem in njegovim nekdanjim delodajalcem odloči, da ne bo upoštevalo določbe nacionalnega prava, ki je v nasprotju z direktivo Skupnosti, kot je člen 67 zakona [iz leta 1998], da bi lahko uporabilo druge določbe nacionalnega prava, v katere je domnevno pravilno prenesena direktiva Skupnosti, kot so določbe kolektivne pogodbe [št. 24], vendar pa njeno dejansko uporabo preprečuje določba nacionalnega prava, ki je v nasprotju z določbami direktive Skupnosti, v obravnavani zadevi člen 67 zakona [iz leta 1998]? 4. […] a) Ali je treba člen 2 Direktive […] 98/59 […], zlasti njegove odstavke 1, 2 in 3, razlagati tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 66(1) zakona [iz leta 1998], ker [zadnji] določa, da mora delodajalec, ki namerava izpolniti obveznosti, ki so mu naložene v okviru kolektivnega odpusta, dokazati samo, da je izpolnil naslednje pogoje […]: (1) svetu delavcev, ali, če tega ni, predstavnikom sindikata, ali, če tega ni, delavcem je moral predložiti pisno poročilo, v katerem jih je obvestil o nameravanem kolektivnem odpustu; (2) […] dokazati mora, da je v zvezi z nameravanim kolektivnim odpustom sklical svet delavcev, ali, če tega ni, da se je sestal s predstavniki sindikata, ali, če tega ni, z delavci; (3) […] članom, ki predstavljajo zaposlene v svetu delavcev, ali, če tega ni, predstavnikom sindikata, ali, če tega ni, delavcem je moral omogočiti, da postavijo vprašanja glede nameravanega kolektivnega odpusta in da v zvezi s tem navajajo trditve oziroma nasprotne predloge; (4) […] preučiti je moral vprašanja, trditve in nasprotne predloge iz točke 3 in nanje odgovoriti? b) Ali je treba isto določbo [Direktive št. 98/59] razumeti tako, da nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 67(2) zakona [iz leta 1998], ker [zadnji] določa, da lahko odpuščeni delavec nespoštovanje postopka obveščanja in posvetovanja uveljavlja le z utemeljitvijo, da delodajalec ni izpolnil pogojev iz člena 66(1), drugi pododstavek, ki je predmet vprašanja v točki a zgoraj?“