NISELLI 
SODBA SODIŠČA (drugi senat) 
z dne 11. novembra 2004* 
V zadevi C-457/02, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, 
ki ga je vložilo Tribunale penale di Terni (Italija) s sklepom z dne 20. novembra 
2002, ki je prispel na Sodišče 18. decembra 2002, v kazenskem postopku zoper 
Antonia Nisellija, 
SODIŠČE (drugi senat) 
v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmannin in 
J.-P. Puissochet (poročevalec), sodnika, 
generalna pravobranilka: J. Kokott, 
sodna tajnica: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka, 
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 6. maja 2003, 
* Jezik postopka: italijanščina. 
I - 10875 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
ob upoštevanju pisnih stališč, ki so jih predložili: 
— za Nisellija L. Mattrella in E. Marigi, odvetnika, 
— za italijansko vlado I. M. Braguglia, zastopnik, skupaj z M. Fiorillijem, avvocato 
dello Stato, 
— za avstrijsko vlado E. Riedl, zastopnik 
— za Komisijo Evropskih skupnosti M. Kostantidinis in R. Amorosij, zastopnika, 
skupaj z G. Bambarom, odvetnik, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 
10. junija 2004 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Direktive Sveta 75/442/ 
EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39), spremenjene z Direktivo 
Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 (UL L 78, str. 32) in z Odločbo Komisije 
96/350/ES z dne 24. maja 1996 (UL L 135, str. 32, v nadaljevanju: Direktiva 75/442. 
I - 10876 
NISELLI 
2 Ta predlog je bil predstavljen v okviru kazenskega postopka, uvedenega zoper 
Nisellija, obtoženega, da je opravljal dejavnost ravnanja z odpadki brez predhodne 
odobritve pristojnega organa. 
Pravni okvir 
Ureditev Skupnosti 
3 Namen Direktive 75/442 je zbližati nacionalne zakonodaje, ki se nanašajo na 
ravnanje z odpadki. 
4 Člen 1(a), pododstavek 1, te direktive definira odpadek kot „vsako snov ali predmet v 
skupinah, navedenih v Prilogi I, ki ga imetnik zavrže ali namerava ali mora zavreči". 
5 V Prilogi I k Direktivi 75/442, naslovljeni „Skupine odpadkov", so navedeni 
predvsem: v točki Q 1, „ostanki pri proizvodnji ali porabi, ki tu niso drugače 
določeni", v točki Q 14, „izdelki, ki jih imetnik ne uporablja več (npr. odpadki iz 
kmetijstva, gospodinjstev, uradov, blagovnega prometa, trgovine ipd.)" in v točki 
Q 16, „materiali, snovi ali izdelki, ki jih prejšnje skupine ne vsebujejo." 
6 Člen l(a),pododstavek 2, Direktive 75/442 je Komisiji Evropskih skupnosti poveril 
nalogo, da pripravi „seznam odpadkov, ki spadajo v skupine, naštete v Prilogi I" 
I - 10877 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
(v nadaljevanju: seznam odpadkov). To je predmet Odločbe Komisije 2000/532/ES 
z dne 3. maja 2000, ki nadomešča Odločbo 94/3/ES o oblikovanju seznama 
odpadkov ob uporabi člena 1(a) Direktive 75/442/EGS in Odločbe Sveta 94/904/ES 
o oblikovanju seznama nevarnih odpadkov ob uporabi člena 1(4) Direktive Sveta 
91/689/EGS o nevarnih odpadkih (UL L 226, str. 3). Ta seznam je bil večkrat 
spremenjen, nazadnje zlasti z Odločbo Sveta 2001/573/ES z dne 23. julija 2001 
(UL L 203, str. 18). Seznam odpadkov je začel veljati 1. januarja 2002. V Poglavju 17 
tega seznama so navedeni „gradbeni odpadki in ruševine (vključno z zemeljskimi 
izkopi s kontaminiranih območij)". Različne vrste kovinskih odpadkov so naštete 
pod kodo 17 04 tega poglavja. Uvodni del pred seznamom odpadkov določa, da gre 
za harmoniziran seznam odpadkov, ki bo občasno pregledan in po potrebi revidiran, 
vendar „vključitev snovi na seznam ne pomeni, da je snov v vseh okoliščinah 
odpadek. Snovi veljajo za odpadke samo, če ustrezajo opredelitvi ,odpadka' iz 
člena 1(a) Direktive 75/442/EGS". 
7 Člen 1(b) navedene direktive določa, da „povzročitelj" pomeni „vsakogar, katerega 
dejavnosti povzročajo nastajanje odpadkov („izvirni povzročitelj") in/ali vsakogar, ki 
izvaja predobdelavo, mešanje ali druge postopke, katerih posledica je sprememba 
narave ali sestave odpadkov". 
8 Kar zadeva „imetnika", je ta določen s členom 1(c) Direktive 75/442 kot „povzročitelj 
odpadkov ali fizična ali pravna oseba, ki ima odpadke". 
9 Člen 1(d) te direktive določa „ravnanje" z odpadki kot „zbiranje, prevoz, predelavo in 
odstranjevanje odpadkov, vključno z nadzorovanjem teh postopkov ter dejavnostmi 
po zaprtju mesta odstranjevanja". 
I - 10878 
NISELLI 
io Člen 1(e) in (f) določa „odstranjevanje" in „predelavo" odpadkov kot postopke, 
navedene v Prilogah II A in II B. Ti prilogi sta bili z Odločbo Komisije 96/350/ES z 
dne 24. maja 1996 (UL L 135, str. 32) prilagojeni znanstvenemu in tehničnemu 
napredku. Med postopki predelave, naštetimi v Prilogi II B, je v točki R 4 
„recikliranje ali pridobivanje kovin in njihovih spojin" in v točki R 13 „ skladiščenje 
materialov za predelavo po enem od postopkov iz te priloge (razen začasnega 
skladiščenja pred zbiranjem, na mestu nastanka odpadkov)". 
11 Člen 3(l)(b) Direktive 75/442 določa, da države članice sprejmejo potrebne ukrepe, 
da spodbudijo predelavo odpadkov z recikliranjem, ponovno uporabo ali 
obnavljanjem ali katerim koli drugim postopkom za pridobivanje sekundarnih 
surovin. 
12 Člen 4 iste direktive določa, da države članice sprejmejo potrebne ukrepe za 
zagotovitev take predelave ali odstranjevanja odpadkov, da ne ogrožajo zdravja ljudi 
in brez uporabe postopkov ali načinov, ki bi lahko škodovali okolju, predvsem pa ne 
predstavljajo tveganja za vodo, zrak, tla ter rastline in živali in ne vplivajo škodljivo 
na krajino ali mesta posebnega pomena. Ta člen določa tudi, da države članice 
sprejmejo potrebne ukrepe, da prepovejo puščanje, odmetavanje ali nenadzorovano 
odstranjevanje odpadkov. 
13 Člena 9 in 10 Direktive 75/442 določata, da mora podjetje, ki izvaja postopke 
odstranjevanja odpadkov in postopke predelave odpadkov, pridobiti dovoljenje 
pristojnega organa. 
14 Dovoljenje pa ni potrebno pod pogoji, določenimi v členu 11 Direktive 75/442. 
I - 10879 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
Nacionalna ureditev 
15 Direktiva 75/442 je bila prenesena v italijansko pravo z zakonsko uredbo št. 22 z dne 
5. februarja 1997 (običajna Priloga k GURI, št. 38, 15. februar 1997) o prilagoditvi 
Direktivam 91/156/EGS o odpadkih, 91/689/EGS o nevarnih odpadkih in 94/62/ES 
o embalaži in odpadni embalaži, ki je bil spremenjen z zakonsko uredbo št. 389 z dne 
8. novembra 1997 (GURI, št. 261, 8. november 1997, v nadaljevanju: zakonska 
uredba 22/97). 
16 Člen 6(l)(a) zakonske uredbe 22/97 določa „odpadek" kot „vsako snov ali predmet v 
skupinah, navedenih v Prilogi A, ki ga imetnik zavrže ali namerava ali mora zavreči". 
Priloga A k isti zakonski uredbi povzema seznam „skupine odpadkov" Priloge I 
Direktive 75/442. Priloge B, C in D k zakonski uredbi 22/97 naštevajo postopke 
odstranjevanja in postopke predelave odpadkov, na isti način kot Priloge IIA in II B 
k Direktivi 75/442, kot tudi nevarne odpadke v smislu člena 1(4) Direktive 91/689. 
17 Za ravnanje z določenimi vrstami odpadkov zahteva zakonska uredba 22/97 upravno 
dovoljenje. V tem primeru je nepridobitev dovoljenja kazensko preganjana. 
18 Po uvedbi kazenskega postopka, ki je predmet postopka v glavni stvari, je bil 8. julija 
2002 (GURI, št. 158, 8. julij 2002) uredba-zakon št. 138, ki je postal zakon št. 178 z 
dne 8. avgusta 2002 (GURI, št. 187, 10. avgust 2002, v nadaljevanju: uredba-zakon 
138/02). 
I - 10880 
NISELLI 
19 Člen 14 te uredbe-zakona vsebuje „izvirno razlago" definicije „odpadek" v smislu 
zakonske uredbe. 22/97, ki navaja sledeče: 
„1. Izrazi ,zavrže', ,namerava' ali .mora zavreči' iz člena 6(1)(a) zakonske uredbe 
[22/97] in njihove naknadne spremembe [...] je treba razlagati, kot sledi: 
a) ,zavrže': vsako ravnanje, s katerim se snov, predmet ali dobrina neposredno ali 
posredno nameni ali predloži v dejavnost odstranjevanja ali predelave, v skladu s 
Prilogama B in C zakonske uredbe[22/97]; 
b) ,namerava': želja nameniti snovi, predmete ali dobrina postopkom odstranjeva­
nja in predelave, v skladu s Prilogama B in C k zakonski uredbi [22/97]; 
c) ,mora zavreči': obveznost, da se predmet, snov ali dobrina predložijo v postopke 
predelave ali odstranjevanja, določena z določbo zakona ali z aktom upravnega 
organa ali pa je zavrženje obvezno zaradi same narave predmeta, snovi ali 
dobrine ali zaradi dejstva, da so slednji navedeni na seznamu nevarnih odpadkov 
iz Priloge D k zakonski uredbi [22/97]. 
I - 10881 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
2. Točki (b) in (c) odstavka 1 se ne uporabljata za dobrine, snovi in predmete, ki so 
ostanki pri proizvodnji ali porabi, če so izpolnjeni naslednji pogoji: 
a) ti so lahko, ali dejansko in stvarno so ponovno uporabljeni v istem proizvodnem 
krogu ali krogu porabe ali v podobnem ali drugačnem krogu, brez kakršnekoli 
predhodne obdelave in brez škodljivega vpliva za okolje; 
b) ti so lahko, ali dejansko in stvarno so ponovno uporabljeni v istem proizvodnem 
krogu ali krogu porabe ali v podobnem ali drugačnem krogu, po predhodni 
obdelavi, brez potrebe po kateremkoli postopku predelave izmed postopkov, 
naštetih v Prilogi C k zakonski uredbi [22/97]." 
Spor v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje 
20 Niselli, zakoniti zastopnik družbe ILFER SpA, je bil obtožen kaznivega dejanja 
dejavnosti ravnanja z odpadki brez dovoljenja. Orožniki so zasegli polpriklopnik 
ILFER-ja SpA, ki je prevažal železne snovi brez obrazca za identifikacijo odpadkov, ki 
ga predvideva zakonska uredba 22/97. Poleg tega se je izkazalo, da polpriklopnik ni 
bil vpisan v nacionalni register podjetij, ki ravnajo z odpadki, kot to predvideva ista 
zakonska uredba. 
21 Glede na tehnično poročilo, izdano v postopku, so zaseženi materiali izvirali iz 
uničenja strojev in vozil ali iz zbiranja predmetov, predvidenih za odpad. Njihova 
skupna značilnost je bila njihova železna sestava, bodisi čista bodisi v zlitini z 
I - 10882 
NISELLI 
drugimi kovinami, in da so bili deloma pokriti s snovmi organske narave, kot so laki, 
maščobe ali vlakna. Izvirali so iz različnih tehnoloških krogov, iz katerih so bili 
izločeni, ker v njih niso bili več uporabni. 
22 V zvezi z nadaljevanjem kazenskega postopka po začetku veljave uredbe-zakona 
138/02, si Tribunale penale di Terni v bistvu zastavlja vprašanje o „izvirni razlagi" 
pojma odpadek iz člena 14 uredbe-zakona 138/02, ki bi lahko bila v nasprotju z 
Direktivo 75/442. V skladu s takšno razlago dejanja, ki se očitajo Niselliju, naj ne bi 
bila več kazniva dejanja, zaseženo staro železo je bilo namreč namenjeno za ponovno 
uporabo in naj ne bi moglo biti opredeljeno kot odpadek. V predpostavki, da bi bila 
ta razlaga nezdružljiva z Direktivo 75/442, bi se moral kazenski postopek nadaljevati 
na podlagi izrečene obtožbe. 
23 Glede na to, da je Komisija začela proti Italijanski republiki postopek zaradi 
neizpolnitve obveznosti iz Direktive 75/442, je Tribunale penale di Terni prekinilo z 
odločanjem in Sodišču predložilo v predhodno odločanje naslednji vprašanji: 
„1. Ali je možno da je pojem odpadka odvisen od pogoja, da se izrazi .zavrže', 
.namerava' in .mora zavreči', v Italiji preneseni s členom 6(1)(a) zakonske uredbe 
[22/97], razlagajo kot sledi: 
a) .zavrže': vsako ravnanje, s katerim se snov, predmet ali dobrina neposredno 
ali posredno nameni za ali predloži v dejavnost odstranjevanja ali predelave, 
v skladu s Prilogama B in C k zakonski uredbi [22/97]; 
I - 10883 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
b) .namerava': želja nameniti snovi, predmete ali dobrina postopkom 
odstranjevanja in predelave, v skladu s Prilogama B in C k zakonski uredbi 
[22/97]; 
c) ,mora zavreči': obveznost, da se predmet, snov ali dobrina predloži v 
postopke predelave ali odstranjevanja, določena z določbo zakona ali z 
aktom upravnega organa, ali pa je zavrženje obvezno zaradi same narave 
predmeta, snovi ali dobrine, ali zaradi dejstva, da so slednji navedeni na 
seznamu nevarnih odpadkov iz Priloge D k zakonski uredbi [22/97]? 
2) Ali je možno, da se pojem odpadka ne uporablja za dobrine, snovi in predmete, 
ki so ostanki pri proizvodnji ali porabi, če so izpolnjeni naslednji pogoji: 
a) če so le-ti lahko, ali dejansko in stvarno so ponovno uporabljeni v istem 
proizvodnem krogu ali krogu porabe ali v podobnem ali drugačnem krogu, 
brez kakršnekoli predhodne obdelave in brez škodljivega vpliva za okolje; 
b) če so le-ti lahko, ali dejansko in stvarno so ponovno uporabljeni v istem 
proizvodnem krogu ali krogu porabe ali v podobnem ali drugačnem krogu, 
po predhodni obdelavi, brez potrebe po kateremkoli postopku predelave 
izmed postopkov, naštetih v Prilogi C k zakonski uredbi [22/97], ki velja 
v Italiji (s katerim je bilo preneseno besedilo Priloge II k Direktivi 
91/156/EGS)"? 
I - 10884 
NISELLI 
Vprašanja za predhodno odločanje 
Dopustnost 
24 Italijanska vlada po eni strani trdi, da je razlaga prava Skupnosti, ki se zahteva od 
Sodišča, nekoristna, ker težave z razlago, ki jih navaja predložitveno sodišče, v 
italijanski sodni praksi ne obstajajo. 
25 Italijanska vlada po drugi strani navaja, drugič, da so vprašanja za predhodno 
odločanje nedopustna, ker predložitveno sodišče Sodišču v resnici predlaga, naj se 
izreče o neizpolnitvi obveznosti, ki se očita Italijanski republiki v okviru postopka, ki 
ga je začela Komisija in je naveden v predložitvenem sklepu. 
26 Ti dve navedbi je treba zavrniti. Samo nacionalni sodnik, ki odloča v sporu in mora 
prevzeti odgovornost za izdano sodno odločbo, lahko oceni, glede na posebnosti 
zadeve, o nujnosti predhodne odločbe za izdajo sodbe in o primernosti vprašanj, ki 
jih predloži Sodišču. Posledično je Sodišče, če se predložena vprašanja nanašajo na 
razlago prava Skupnosti, načeloma dolžno odločati. Odločanje o vprašanju, ki ga je 
nacionalno sodišče predložilo v predhodno odločanje, je možno zavrniti samo v 
primeru, ko je očitno, da razlaga prava Skupnosti ali preizkus veljavnosti pravila 
Skupnosti, ki ju je zahtevalo to sodišče, nimata nikakršne zveze z obstojem ali s 
predmetom spora v glavni stvari, ko je problem hipotetične narave ali ko Sodišče ne 
razpolaga z dejanskimi in pravnimi elementi, potrebnimi za koristen odgovor na 
vprašanja, ki so mu bila postavljena (glej zlasti sodbo z dne 13. marca 2001, v zadevi 
PreussenElektra, C-379/98, Recueil, str. I-2099, točki 38 in 39). 
I - 10885 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
27 Vendar pa v tem primeru temu ni tako. Iz spisa izhaja, po eni strani, da imajo 
vprašanja, predložena Sodišču, neposredno vez s predmetom nerešenega spora pred 
Tribunale penale di Terni. Po drugi strani postopek zaradi neizpolnitve obveznosti iz 
Direktive 75/442, ki ga je začela Komisija proti Italijanski republiki, ne povzroči 
brezpredmetnosti vprašanj za predhodno odločanje. 
28 Komisija, ne da bi ugovarjala predložitvi Sodišču, je navedla v svojih pisnih stališčih, 
da se nacionalni sodnik za določitev ali poostritev kazenske odgovornosti Nisellija, 
ob predpostavki, da bi Sodišče ugotovilo neskladnost člena 14 uredbe-zakona 138/02 
z Direktivo 75/442, ki bi izključila kazensko odgovornost toženca, ne bo mogel 
sklicevati na navedeno direktivo. 
29 S tem v zvezi je treba spomniti, da direktiva sama po sebi ne more ustvariti 
obveznosti za posameznika in da se torej zoper njega nanjo ni možno sldicevati (glej 
zlasti sodbo z dne 14. septembra 2000 v zadevi Collino in Chiapperò, C-343/98, 
Recueil, str. 1-6659, točka 20). Direktiva sama in neodvisno od pravnega pravila 
države članice, ki je bilo sprejeto za njeno izvedbo, ne more učinkovati tako, da 
določi ali poostri kazensko odgovornost tistih, ki kršijo določbe te direktive (glej 
zlasti sodbi z dne 8. oktobra 1987 v zadevi Kolpinghuis Nijmegen, 80/86, Recueil, 
str. 3969, točka 13, in z dne 26. septembra 1996, v zadevi Arcaro, C-168/95, Recueil, 
str. I-4705, točka 37). 
30 V pričujočem primeru je jasno, da so dejstva, ki so povzročila začetek kazenskega 
postopka zoper Nisellija, v času, ko so obstajala, predstavljala kršitve, ki se kazensko 
preganjajo. V teh pogojih ni povoda, da bi se spraševali o posledicah, ki bi lahko 
izhajale iz načela zakonitosti kazni za uporabo Direktive 75/442 (v tem smislu glej 
sodbo z dne 25. junija 1997 v zadevi Tombesi in drugi, C-304/94, C-330/94, 
C-342/94 in C-224/95, Recueil, str. I-3561, točka 43). 
I - 10886 
NISELLI 
31 Predlog za sprejetje predhodne odločbe je torej dopusten. 
Temelj 
Prvo vprašanje 
32 S prvim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, če se izrazi „zavrže", 
„namerava zavreči" ali „mora zavreči", uporabljeni v členu 1(a), pododstavek 1, 
Direktive 75/442, nanašajo na primere, ko imetnik snovi ali predmeta slednjega 
neposredno ali posredno naslovi ali predloži v postopek odstranjevanja ali predelave, 
ki ga predvidevata Prilogi II A in II B k tej direktivi, nanj napotuje italijanska 
zakonodaja ali imetnik želi ali mora to narediti na podlagi zakona, akta javnih 
organov ali iz razloga same narave zadevne snovi ali predmeta ali zaradi njunih 
omemb na seznamu nevarnih odpadkov. 
33 Področje uporabe pojma odpadek je odvisno od pomena glagola „zavreči". Slednjega 
je treba razlagati v skladu s ciljem Direktive 75/442, ki je v skladu z njeno tretjo 
uvodno izjavo varstvo zdravja ljudi in okolja pred škodljivimi vplivi, ki jih povzročajo 
zbiranje, prevoz, obdelava, skladiščenje in odlaganje odpadkov, kot tudi v smislu 
člena 174(2) ES, ki pravi, da je cilj okoljske politike Skupnosti doseči visoko raven 
varstva in da okoljska politika temelji zlasti na previdnostnem načelu in na načelih, 
da je treba delovati preventivno (glej zlasti sodbo z dne 18. aprila 2002 v zadevi Palin 
Granit in Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus, C-9/00, Recueil, 
str. I-3533, v nadaljevanju: sodba Palin Granit, glej točki 22 in 23). 
I - 10887 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
34 Vendar Direktiva 75/442 ni predlagala nobenega določnega merila, ki bi razkrilo 
željo imetnika, da zavrže dano snov ali predmet. V odsotnosti določb Skupnosti 
lahko države članice, če s tem ne ogrožajo učinkovitosti prava Skupnosti, svobodno 
izberejo način dokazovanja različnih elementov iz direktiv, ki jih prenašajo (glej 
zlasti sodbo z dne 15. junija 2000 v zadevi ARCO Chemie Nederland in drugi, 
C-418/97 in C-419/97, Recueil, str. 1-4475, točka 41). 
35 V skladu z razlago pojma odpadek, ki jo je navedlo predložitveno sodišče, je 
namenitev snovi ali predmeta za postopke odstranjevanja ali predelave razčlenjena 
kot izraz dejanja, namena ali obveznosti „zavreči" v smislu člena 1(a), pododstavek 1, 
Direktive 75/442. 
36 S tem, da je dejavnost zavreči snov ali predmet določena že s samo izvedbo postopka 
odstranjevanja ali predelave, navedenega v Prilogah IIA in II B k Direktivi 75/442, ta 
razlaga povzroči, da je opredelitev odpadka odvisna od postopka, ki je sam po sebi 
opredeljen kot odstranjevanje ali predelava samo, če se nanaša na odpadek. 
Posledično ta razlaga ne prinaša nobene točne navedbe o pojmu odpadek. 
37 Glede tega je treba opomniti, da okoliščina, da se snov predloži v postopek, naveden 
v Prilogah IIA ali IIB k Direktivi 75/442, ne dopušča sklepa, da se je ta snov zavrgla 
in da se pojmuje kot odpadek (zgoraj navedena sodba Palin Granit, točka 27). Če bi 
se zadevna razlaga uporabljala v smislu, da se mora vsaka snov ali vsak predmet, ki je 
predmet enega izmed tipov postopkov, navedenih v Prilogah II A in II B k Direktivi 
I - 10888 
NISELLI 
75/442, opredeliti kot odpadek, bi se kot odpadek opredelile tudi snovi ali predmeti, 
ki v smislu navedene direktive to niso. Na primer v skladu s to razlago bi bilo kurilno 
olje, ki se uporablja kot gorivo, vedno odpadek, ker bi bilo v trenutku zgorevanja 
predloženo v postopek, ki se nanaša na skupino R1 Priloge II B k Direktivi 75/442. 
38 Če bi se razlaga, ki jo je navedlo predložitveno sodišče, uporabljala v smislu, da snov 
ali predmet, ki se zavrže drugače kot na načine, navedene v Prilogah II A in II B k 
Direktivi 75/442, ni odpadek, bi ta razlaga zožila pojem odpadka iz člena 1(a), 
pododstavek 1, navedene direktive. Torej snov ali predmet, katerega odstranjevanje 
ali predelava ni obvezna in ki ga imetnik zavrže preprosto s tem, da ga pusti, ne da bi 
ga predložil v tak postopek, ne bi bil opredeljen kot odpadek, medtem ko bi v smislu 
Direktive 75/442 šlo za odpadek. 
39 Dejstvo, da puščanja odpadka ni mogoče upoštevati kot načina odstranjevanja tega 
odpadka, izhaja zlasti iz člena 4, pododstavek 2, Direktive 75/442, v skladu s katerim 
,,[d]ržave članice sprejmejo [...] potrebne ukrepe, da prepovejo puščanje, 
odmetavanje ali nenadzorovano odstranjevanje odpadkov". Ta določba puščanje 
dobro razlikuje od odstranjevanja. Iz tega izhaja, da sta puščanje in odstranjevanje 
predmeta ali snovi dva načina med drugimi obstoječimi načini za njuno zavrženje v 
smislu člena 1, pododstavek 1(a), Direktive 75/442. 
io Torej je na prvo vprašanje treba odgovoriti, da definicije odpadka iz člena 1(a), 
pododstavek 1, Direktive 75/442 ni možno razlagati tako, kot da se nanaša na snovi 
I - 10889 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
in predmete, namenjene za ali predložene v postopke odstranjevanja ali predelave, 
navedene v Prilogah II A in II B k navedeni direktivi ali na enakovrednih seznamih 
ali katerih imetnik jih želi ali jih mora nameniti tem postopkom. 
Drugo vprašanje 
41 Z drugim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, če se lahko iz pojma 
odpadek v smislu člena 1(a), pododstavek 1, Direktive 75/442 izključijo ostanki pri 
proizvodnji ali porabi, kadar so le-ti lahko, ali so ponovno uporabljeni v istem 
proizvodnem krogu ali krogu porabe ali v podobnem krogu, brez kakršnekoli 
predhodne obdelave in brez škodljivega vpliva na okolje, ali po predhodni obdelavi, 
brez potrebe po kateremkoli postopku predelave izmed postopkov, naštetih v Prilogi 
C k zakonski uredbi 22/97, ki je v notranje pravo prenesel besedilo Priloge II B k 
Direktivi 75/442. 
42 Kot poudarja italijanska vlada, je namen razlage, ki je predmet drugega vprašanja, 
izključiti iz pojma odpadka pod določenimi pogoji ostanke pri proizvodnji ali porabi, 
ki se lahko ponovno uporabijo. 
43 Sodišče je presodilo, da okoliščina, da je uporabljena snov ostanek pri proizvodnji, 
načeloma kaže na obstoj dejavnosti, nedejavnosti ali obveznosti njenega zavrženja v 
smislu člena 1(a) Direktive 75/442 (glej zgoraj navedeno sodbo v zadevi ARCO 
Chemie Nederland in drugi, točka 84). Enaka je presoja v zvezi z ostanki pri porabi. 
I - 10890 
NISELLI 
44 Vendar se lahko dopusti analiza, v skladu s katero dobrina, material ali surovina, ki 
pride iz procesa proizvodnje ali pridobivanja, katerega bistveni namen ni 
proizvodnja le-te, lahko ne predstavlja ostanka, ampak stranski proizvod, katerega 
podjetje ne želi „zavreči", v smislu člena 1(a), pododstavek 1, Direktive 75/442, 
ampak ga namerava gospodarsko izkoriščati ali tržiti pod za podjetje ugodnimi 
pogoji v naknadnem procesu brez predhodnega procesa preoblikovanja. Takšna 
analiza ni v nasprotju s cilji Direktive 75/442, saj ni nobene utemeljitve za to, da bi 
bili dobrine, materiali ali surovine, ki imajo gospodarsko vrednost proizvodov, 
neodvisno od kakršnegakoli preoblikovanja, in ki so podvrženi zakonodaji, ki se 
uporablja za te proizvode, podrejeni določbam te direktive, namen katerih je 
predvideti odstranjevanje ali predelavo odpadkov (glej zgoraj navedeno sodbo Palin 
Granit, točki 34 in 35). 
45 Vendar glede na obveznost široke razlage pojma odpadka z namenom, omejiti 
neprijetnosti ali škodljive vplive, ki so neločljivo povezani z njegovo naravo, mora 
biti sklicevanje na to dokazovanje v zvezi s stranskimi proizvodi omejeno na 
situacije, v katerih ponovna uporaba dobrine, materiala ali surovine ni samo možna, 
ampak gotova, brez predhodnega preoblikovanja in v toku proizvodnega procesa 
(zgoraj navedena sodba Palin Granit, točka 36). 
16 Razen merila, izhajajočega ali ne iz lastnosti ostanka pri proizvodnji snovi, stopnja 
verjetnosti ponovne uporabe te snovi, brez predhodnega procesa preoblikovanja, 
predstavlja torej drugo primerno merilo za oceno, ali snov je ali ni odpadek v smislu 
Direktive 75/442. Če obstaja poleg enostavne možnosti ponovne uporabe snovi za 
imetnika snovi še gospodarska korist, da to stori, je verjetnost takšne ponovne 
uporabe velika. Ob takšni predpostavki se zadevna snov ne more več pojmovati kot 
breme, ki bi ga imetnik želel „zavreči", ampak kot pravi proizvod (zgoraj navedena 
sodba Palin Granit, točka 37). 
I - 10891 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
47 Iz zgoraj navedenega sledi, da je glede na cilje Direktive 75/442 dobrino, materiale ali 
surovino, ki je rezultat procesa proizvodnje ali pridobivanja, katerega bistveni namen 
ni proizvodnja le-te, dopustno opredeliti ne kot ostanek, ampak kot stranski 
proizvod, ki ga njegov imetnik ne želi „zavreči" v smislu člena 1(a), pododstavek 1, te 
direktive, pod pogojem, da je njegova ponovna uporaba gotova, brez predhodnega 
preoblikovanja in v toku proizvodnega procesa (glej sodbo z dne 11. septembra 2003 
v zadevi AvestaPolarit Chrome, C-114/01, Recueil, str. I-8725). 
48 Nazadnje navedena analiza pa ni sprejemljiva v zvezi z ostanki pri porabi, katerih ni 
možno pojmovati kot „stranske proizvode" procesa proizvodnje ali pridelovanja, ki 
se lahko ponovno uporabijo v toku proizvodnega procesa. 
49 Prav tako ni možno sprejeti podobne analize glede takšnih ostankov, ki naj se jih ne 
bi opredelilo kot rabljene dobrine, ponovno uporabljene, na gotov in primerljiv 
način, brez predhodnega preoblikovanja. 
50 V skladu z razlago, ki izhaja iz take določbe, kot je člen 14 uredbe-zakona 138/02, bi 
za to, da se ostanek pri proizvodnji ali porabi ne opredeli kot odpadek, zadostovalo, 
da se ostanek ponovno uporabi ali da se lahko ponovno uporabi v celotnem 
proizvodnem krogu ali krogu porabe, brez predhodne obdelave in brez škodljivih 
vplivov na okolje ali pa po predhodni obdelavi, vendar brez potrebe po postopku 
predelave v smislu Priloge II B k Direktivi 75/442. 
I - 10892 
NISELLl 
51 Očitno vodi takšna razlaga k temu, da se ostanki pri proizvodnji ali porabi, kljub 
temu, da odgovarjajo definiciji iz člena 1(a), pododstavek 1, Direktive 75/442, ne 
opredelijo kot odpadek. 
52 Glede tega materiali, kot so ti, ki so predmet postopka v glavni stvari, niso ponovno 
uporabljeni na gotov način in brez predhodnega preoblikovanja v toku istega 
procesa proizvodnje ali uporabe, temveč so ti materiali snovi ali predmeti, ki jih je 
njihov imetnik zavrgel. V skladu s pojasnili Nisellija so bili sporni materiali zatem 
razvrščeni in eventualno predloženi v določene obdelave ter so drugotna surovina v 
železarski industriji. V takšnem kontekstu jih je treba, vse dokler niso bili dejansko 
reciklirani v železarske proizvode, oziroma dokler niso končni proizvodi procesa 
preoblikovanja, kateremu so namenjeni, opredeliti kot odpadke. V predhodnih 
stopnjah jih ni mogoče pojmovati kot reciklirane, ker navedeni proces preoblikova­
nja ni končan. Nasprotno, s pridržkom primera, ko bi bili pridobljeni proizvodi 
opuščeni, naj trenutek, ko zadevni materiali ne bi bili več opredeljeni kot odpadek, 
ne bi bil določen na industrijski ali gospodarski stopnji, potem ko so bili 
preoblikovani v železarske proizvode, od tega trenutka naprej se jih namreč skoraj 
ne da razločevati od drugih železarskih proizvodov, ki izhajajo iz primarnih surovin 
(za posebni primer odpadkov reciklirane embalaže glej sodbo z dne 19. junija 2003 v 
zadevi Mayer Parry Recycling, C-444/00, Recueil, str. 1-6163, točke od 61 do 75). 
53 Na drugo vprašanje je treba torej odgovoriti, da se pojma odpadka v smislu 
člena 1(a), pododstavek 1, Direktive 75/442 ne sme razlagati tako, kot da izključuje 
vse ostanke pri proizvodnji ali porabi, ki so lahko, ali so ponovno uporabljeni 
v proizvodnem krogu ali krogu porabe, brez predhodne obdelave in brez škodljivih 
vplivov za okolje ali pa po predhodni obdelavi, vendar brez potrebnega postopka 
predelave v smislu Priloge II B k tej direktivi. 
I - 10893 
SODBA Z DNE 11. 11. 2004 - ZADEVA C-457/02 
Stroški 
54 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku 
pred predložitvenim sodiščem, le-to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za 
predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški navedenih strank, se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo: 
1. Definicije odpadka iz člena 1(a), pododstavek 1, Direktive Sveta 75/442/ 
EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih, spremenjene z Direktivo Sveta 
91/156/EGS z dne 18. marca 1991 in z Odločbo Komisije 96/350/ES z dne 
24. maja 1996, ni možno razlagati tako, kot da se nanaša na snovi in 
predmete, namenjene za ali predložene v postopke odstranjevanja ali 
predelave, l<i so navedeni v Prilogah IIA in II B k navedeni direktivi ali na 
enakovrednih seznamih ali ima imetnik teh snovi in predmetov željo ali je 
zavezan, da jih nameni tem postopkom. 
2. Pojem odpadka v smislu člen 1(a), pododstavek 1, Direktive 75/442, 
spremenjene z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 in z 
Odločbo Komisije 96/350/ES z dne 24. maja 1996, se ne sme razlagati tako, 
kot da izključuje vse ostanke pri proizvodnji ali porabi, ki so lahko ali so 
ponovno uporabljeni v proizvodnem krogu ali krogu porabe, brez 
predhodne obdelave in brez škodljivih vplivov za okolje ali pa po predhodni 
obdelavi, vendar brez potrebnega postopka predelave v smislu Priloge II B 
k tej direktivi. 
Podpisi 
I - 10894