Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Javna podjetja in podjetja, ki jim države članice podelijo posebne ali izključne pravice – Nastanek prevladujočega položaja

(člena 82 ES in 86(1) ES)

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča

3. Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Svoboda opravljanja storitev

(člena 43 ES in 49 ES)

4. Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem

(člen 87(1) ES)

Summary

1. Zgolj dejstvo, da se ustvari prevladujoči položaj s podelitvijo posebnih ali izključnih pravic v smislu člena 86(1) ES, samo po sebi ni nezdružljivo s členom 82 ES. Država članica krši prepoved, ki jo določata ti določbi, le če začne zadevno podjetje zaradi samega izvrševanja posebnih ali izključnih pravic, ki so mu bile podeljene, zlorabljati svoj prevladujoči položaj ali če bi se zaradi teh pravic lahko ustvaril položaj, v katerem bi to podjetje izvajalo tako zlorabo.

(Glej točko 23.)

2. Če so v okviru vprašanja za predhodno odločanje vsi elementi dejavnosti, ki je predmet postopka v glavni stvari, omejeni na eno državo članico, odgovor vseeno lahko koristi predložitvenemu sodišču, zlasti če bi nacionalno pravo zahtevalo, da bi državljan te države članice užival enake pravice kot državljan druge države članice na podlagi prava Skupnosti v enakem položaju. Takšno vprašanje je torej dopustno, saj je treba preučiti tudi, ali določbe Pogodbe, za katerih razlago je zaprošeno, nasprotujejo uporabi nacionalne zakonodaje, ki je predmet postopka v glavni stvari, če bi se uporabljala za osebe, ki imajo prebivališče v drugih državah članicah.

(Glej točke od 28 do 30.)

3. Člena 43 ES in 49 ES je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki centrom za davčno pomoč (CDP), ki morajo biti ustanovljeni v obliki delniških družb, ki opravljajo dejavnost z dovoljenjem ministrstva za finance in jih lahko ustanovijo le pravni subjekti, določeni z zakonodajno uredbo, podeljuje izključne pravice glede opravljanja določenih dejavnosti davčnega svetovanja in pomoči. Taka zakonodaja namreč po eni strani popolnoma onemogoča dostop na trg zadevnih storitev gospodarskim subjektom s sedežem v drugih državah članicah in po drugi strani – s tem da omejuje možnost ustanavljanja CDP na pravne subjekte, ki izpolnjujejo stroga merila, torej na tiste od teh subjektov, ki imajo sedež v zadevni državi članici – gospodarskim subjektom iz drugih držav članic namreč lahko oteži ali popolnoma onemogoči izvrševanje njihove pravice, da v zadevni državi članici ustanovijo družbo zaradi ponujanja zadevnih storitev.

(Glej točke 7, 33, 34, 50 in točko 1 izreka.)

4. Ukrep, s katerim država članica določa plačilo nadomestila iz državnih sredstev v korist podjetij, katerih naloga je pomoč davčnim zavezancem pri pripravi in pošiljanju davčnih napovedi davčni upravi, pomeni državno pomoč v smislu člena 87(1) ES, takrat ko, prvič, višina nadomestila presega to, kar je potrebno za kritje vseh stroškov ali dela stroškov, nastalih z izvajanjem obveznosti javnih služb, ob upoštevanju ustreznih prihodkov in tudi razumnega dobička iz naslova izpolnjevanja teh obveznosti, in, drugič, nadomestilo ni določeno na podlagi analize stroškov, ki bi jih povprečno podjetje, dobro upravljano in ustrezno opremljeno s potrebnimi sredstvi, da lahko zadosti zahtevam javnih služb, imelo za izvajanje teh obveznosti, ob upoštevanju ustreznih prihodkov in tudi razumnega dobička iz naslova izpolnjevanja teh obveznosti.

(Glej točko 72 in točko 2 izreka.)