ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
57.

Nazadnje, čeprav domnevamo, da so bili pravni vidiki, povezani z izvršitvijo kazni, izrečene v drugi državi članici, urejeni šele po sprejetju Okvirnega sklepa 2008/909, o čemer pa seveda nisem prepričan, ne morem mimo tega, da ne bi poudaril, da je francoski zakonodajalec od 5. decembra 2011, ker v predpisanih rokih ni izvedel navedenega okvirnega sklepa, sam odgovoren za zatrjevano nezadostnost notranjega prava in bi tako, če bi Sodišče upoštevalo trditev o težavah, ki so povzročene s stanjem veljavnega francoskega prava, še naprej imel koristi od lastne malomarnosti. Vendar – in francoska vlada je to priznala na obravnavi – člen 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584 vsebuje spremenljivo sklicevanje na notranje pravo, tako da je – čeprav so zahteve, ki jih izvršitvena država članica prejme pred 5. decembrom 2011, še naprej urejene z Okvirnim sklepom 2002/584 – mogoče prispevke Okvirnega sklepa 2008/909 upoštevati prav zato, ker bi s svojo izvedbo povzročil spremembo in prilagoditev notranjega prava držav članic.
49.

Kot je pravilno poudarila Komisija, je z dejstvom, da je D. Prete poročena z belgijskim državljanom, uveden dodaten dejavnik. Nacionalni ukrep, s katerim je osebam, ki po sklenitvi zakonske zveze z belgijskim državljanom zakonito prebivajo v Belgiji, onemogočen dostop do premostitvenih pomoči, pomeni ukrep, ki ne upošteva družinskih razmer iskalca zaposlitve. Te okoliščine so dokaz za morebitne povezave, vzpostavljene v državi gostiteljici, in čeprav so te v nekaterih primerih omejene, na primer, samo na obstoj osebnih vezi, pa lahko v drugih – če se jih ustrezno ne upošteva – pomenijo okoliščino, zaradi katere lahko pride do kršitve temeljne pravice do zasebnega življenja, ki jo je Sodišče priznalo prav v okviru prostega gibanja oseb ( 30 ). Očitno je, da pogoj, ki je sporen v tem postopku, niti belgijskim organom niti belgijskim sodiščem ne omogoča upoštevanja te okoliščine. Glede na nezmožnost upoštevanja osebnih okoliščin, kot je ta, navedena zgoraj, tako menim, da je ukrep iz člena 36(1), točka 2(j), kraljevega odloka z dne 25. novembra 1991 v nasprotju z načelom sorazmernosti in zato z njim ni mogoče utemeljiti omejitve prostega gibanja delavcev.
7.

Oglaševanje igralnic je urejeno s členom 56 GSpG. Sedanja različica tega člena je nastala s spremembo GSpG na podlagi zakona z dne 26. avgusta 2008 (BGBl. I, 126/2008). Navedena sprememba je bila sprejeta po postopku za ugotavljanje kršitev, ki ga je zoper Republiko Avstrijo sprožila Komisija Evropskih skupnosti ( 2 ) zaradi predhodne različice člena 56 GSpG o prepovedi oglaševanja tujih igralnic. Sedanja različica člena 56 GSpG se torej glasi: „(1) Koncesionarji in imetniki dovoljenj, ki so bila izdana na podlagi tega zveznega zakona, morajo v oglasnih sporočilih pokazati odgovoren odnos. Upoštevanje tega odgovornega odnosa je pod izključnim nadzorom zveznega ministra za finance in ne more biti predmet tožbe na podlagi člena 1 in naslednjih zveznega zakona o prepovedi nelojalne konkurence. Obveznost iz prvega stavka tega odstavka ne pomeni zaščitnega zakona v smislu člena 1311 civilnega zakonika. (2) Igralnice iz držav članic Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora lahko v skladu z načeli iz prvega odstavka na ozemlju Avstrije oglašujejo obisk svojih igralnic v tujini, ki se nahajajo v državah članicah Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora, če je bilo upravljavcu igralnice izdano dovoljenje za oglaševanje s strani zveznega ministra za finance. Dovoljenje se izda, če upravljavec igralnice zveznemu ministru za finance izkaže, da: 1. je koncesija za opravljanje dejavnosti igralnice v skladu s členom 21 tega zakona in se dejavnost izvaja v državi članici Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora, v kateri je bila koncesija podeljena, in 2. zakonske določbe o varstvu igralcev te države članice Evropske unije ali Evropskega gospodarskega prostora ustrezajo vsaj avstrijskim zakonskim določbam. Če dejavnosti oglaševanja ne ustrezajo zahtevam iz prvega odstavka, lahko zvezni minister za finance upravljavcu tuje igralnice prepove oglaševanje.“
9.

Člen 8 Uredbe št. 1663/95 je določal postopek, ki ga je treba upoštevati: „1. Če Komisija na podlagi poizvedbe oceni, da izdatki niso bili izvršeni v skladu s pravili Skupnosti, o rezultatih svojih pregledov obvesti zadevno državo članico in navede korektivne ukrepe, ki naj se sprejmejo za zagotovitev prihodnje skladnosti. Obvestilo se sklicuje na to uredbo. Država članica odgovori v dveh mesecih in Komisija lahko temu primerno spremeni svoje stališče. V upravičenih primerih se lahko Komisija strinja, da podaljša rok za odgovor. Po izteku obdobja, dovoljenega za odgovor, Komisija povabi državo članico na dvostransko razpravo in obe stranki si prizadevata dogovoriti o ukrepih, ki jih je treba sprejeti, in o oceni resnosti kršitve in finančne izgube Skupnosti. Po razpravi in izteku katerega koli roka po razpravi, ki ga določi Komisija, po posvetovanju z državami članicami za zagotovitev nadaljnjih informacij ali, če država članica ne sprejme povabila na srečanje pred rokom, ki ga določi Komisija, po izteku roka Komisija uradno sporoči državi članici svoje ugotovitve, sklicujoč se na Odločbo 94/442/ES. Brez poseganja v četrti pododstavek tega odstavka to sporočilo vključuje oceno katerega koli izdatka, ki ga namerava Komisija izključiti v skladu s [členom 7(4) Uredbe št. 1258/1999]. Država članica čimprej obvesti Komisijo o korektivnih ukrepih, sprejetih za zagotovitev skladnosti s predpisi Skupnosti, in o datumu začetka njihove veljavnosti. Kjer je to ustrezno, Komisija sprejme enega ali več sklepov v skladu s [členom 7(4) Uredbe št. 1258/1999] do datuma začetka veljavnosti korektivnih ukrepov, zato da bi izključili izdatke, ki so neskladni s predpisi Skupnosti. 2. Sklepi iz [člena 7(4) Uredbe št. 1258/1999] se sprejmejo po pregledu katerega koli poročila, ki ga sestavi spravni organ v skladu z določbami iz [Odločbe] 94/442/ES. […]“
6.

Priloga V k Direktivi o biocidih, ki je naslovljena „Vrste biocidnih pripravkov in njihovi opisi, kot je navedeno v členu 2(1)(a) te direktive“, med drugim določa: „Med te vrste pripravkov ne sodijo pripravki, zajeti v direktivah, navedenih v členu 1(2) te direktive za namen teh direktiv in njihovih poznejših sprememb. 1. Glavna skupina: Dezinfekcijska sredstva in splošni biocidni pripravki […] 2. vrsta izdelkov: razkužila in drugi biocidni pripravki za zasebne površine in površine, namenjene javnemu zdravstvu […] ter pripravki, ki se uporabljajo kot algicidi. Med področja uporabe sodijo med drugim plavalni bazeni, akvariji, kopalne in druge vode; klimatske naprave; stene in tla v zdravstvenih in drugih ustanovah; kemična stranišča, odpadne vode, odpadki iz bolnišnic, prst in drugi substrati (na igriščih). […]“
Člen 13 zakona 3481/2006 zadeva sporni projekt:

„1. Dela za delno preusmeritev zgornjega toka reke Akheloos v Tesalijo so projekti velikega obsega in nacionalnega pomena.

2. Sprejme se načrt upravljanja povodij za reki Akheloos in Pinios (Tesalija) […].

3. Sprejmejo se okoljski pogoji in omejitve za vse predvidene postopke, vključno s postopki obveščanja in posvetovanja z zainteresirano javnostjo in pristojnimi organi, kakor so predvideni v veljavnih predpisih nacionalne zakonodaje in zakonodaje Skupnosti s področja okolja ter varstva antičnih spomenikov in kulturne dediščine in kakor so bili izvedeni, ki se nanašajo na izvedbo ter obratovanje projekta delne preusmeritve zgornjega toka reke Akheloos proti Tesaliji. […]

4. Javni projekti in projekti podjetja Dimosia Epicheirisi Ilektrismou [grško javno podjetje za proizvodnjo električne energije, v nadaljevanju: DEI], ki so bili dokončani ali so v fazi gradnje, in dela v zvezi s preusmeritvijo zgornjega toka reke Akheloos proti Tesaliji ali v zvezi s proizvodnjo električne energije se lahko izvajajo ali dokončajo v skladu z odobrenim načrtom upravljanja ter ob upoštevanju okoljskih pogojev iz prejšnjega odstavka.“
57.

Nasprotno bi se nujno spoštovanje zahteve po „razumnem času“ iz člena 6(1) EKČP ( 27 ) (in člena 47 Listine EU o temeljnih pravicah, ki se uporablja za države članice, ko te izvajajo pravo EU) lahko štelo za jasno in posebej prepričljivo utemeljitev pravila, kakršno je v sporni določbi. Glede na zahtevo po pravni varnosti se zdi deset let posebno dolgo obdobje za trajanje sodnih postopkov, razen če ni utemeljeno s posebnimi okoliščinami zadeve. ( 28 ) V praksi velja sporna določba le za postopke, ki so aprila 2010 na tretji stopnji potekali že deset (in v praksi štirinajst) let ali več in ki so zato skupno trajali še bistveno dlje. Čeprav je že sama dolgotrajnost postopkov očitno resna težava, ki jo mora rešiti država članica, ( 29 ) menim, da se na podlagi obveznosti prava EU, da se zagotovi učinkovito pobiranje DDV, ne bi smelo zahtevati, da se glede spornega zneska davka, v zvezi s katerim sta bili že izdani dve sodbi v korist davčnega zavezanca, več kot deset ali štirinajst let ohranja položaj brez pravne varnosti.
65.

Glede na zgoraj navedene dejavnike Sodišču predlagam, naj na vprašanje, ki ga je postavilo Bayerischer Verwaltungsgerichtshof, odgovori: Člena 2(1) in 11(4), drugi pododstavek, Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih je treba razlagati tako, da mora država članica zavrniti priznanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica, če je bilo njegovemu imetniku v prvi državi članici vozniško dovoljenje odvzeto zaradi vožnje pod vplivom alkohola in v državi članici izdaje ni opravil potrebnega preverjanja sposobnosti za vožnjo, kot to določa točka 14.1 Priloge III k Direktivi 2006/126.
113.

Družba Brosmann Footwear in drugi so na prvi stopnji trdili, da sta se instituciji pri oceni makroekonomskih in mikroekonomskih dejavnikov škode, ki je nastala industriji Skupnosti, oprli na nezanesljive podatke. Družba Brosmann Footwear in drugi so na podlagi informacij, ki so jih dobili predvsem iz medijev in jih posredovali Komisiji, trdili zlasti, da so nekatere italijanske družbe, ki so verjetno zajete v vzorcu, predložile neresnične podatke in na nacionalni ravni izvedle določeno število goljufij, da bi se lahko okoristile s pomočmi, ali so kršile zakon o delovnih razmerjih.
1.

Člena 9 in 168 Direktive Sveta 2006/112 z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da država članica v posebnih okoliščinah, kot so te v tem postopku, v okviru katerih fizični osebi v vlogi „bodočih družbenikov“ kupita nepremičnino, ki jo bosta kot stvarni vložek vložili v osebno družbo, ustanovljeno po nakupu, katere družbenici sta, tej družbi zagotovi pravico do odbitka plačanega vstopnega DDV. Če država članica te možnost ne določa, pa Direktiva 2006/112 nasprotuje temu, da „bodoča družbenika“ ne moreta zahtevati vračila plačanega vstopnega DDV. V teh okoliščinah morajo nacionalni organi skrbeti za to, da so izpolnjeni potrebni pogoji za to, da „bodoča družbenika“ lahko izvršita svojo pravico do vračila pod takimi materialnopravnimi in postopkovnimi pogojih, ki izvršitve te pretirano ne otežujejo, in skladno z načelom davčne nevtralnosti.
128.

Nazadnje ni neumestno poudariti, da prav to izhaja iz analize zadevnih določb. V Prilogi IV, poglavje 5, k Aktu o pristopu je bilo namreč določeno, da bo vse blago, ki izvira iz starih držav članic ( 42 ) ali je bilo pred pristopom uvoženo in dano v prosti promet v teh državah članicah, vendar je na dan pristopa v enem od naštetih štirih položajev, to je v začasni hrambi, v prosti coni ali prostem skladišču, v enem od odložnih carinskih postopkov iz člena 4(16) od (b) do (g) Uredbe št. 2913/92 ali se prevaža, ob vnosu v prosti promet oproščeno carin. Člen 3(2) Uredbe št. 1972/2003 nasprotno določa, da se za določeno število proizvodov iz člena 4(5) te uredbe uporabi uvozna dajatev erga omnes, ki velja na dan njihove sprostitve v prosti promet. To se nanaša na proizvode, ki so bili pred datumom pristopa dani v prosti promet v starih in novih državah članicah in so bili na datum pristopa v enem od štirih zgoraj navedenih položajev. ( 43 )
82.

Glede na zgoraj navedene ugotovitve Sodišču predlagam, naj odloči, da je ta tožba zaradi neizpolnitve obveznosti dopustna in utemeljena v delu, ki se nanaša na člene 8, 9, 13, od 15 do 18 in 20 od (2) do (4) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/41 z dne 3. junija 2003 o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje, in Češki republiki naloži plačilo stroškov.
41.

Pritožnica pojasnjuje, da identifikacijski sistem za enote rabe ali poljine, ki ga uporablja od leta 1996, to je RGIS, v času obravnavanega dejanskega stanja ni bil obvezen, tak je postal šele leta 2005 na podlagi Uredbe št. 1593/2000 in je bil tudi natančnejši in zanesljivejši od sistema, ki so ga uvedle druge države članice, ker temelji na posamezni enoti rabe ali poljini (in ne na skupini enot rabe ali poljin) in na fotografijah iz zraka (in ne na katastrskih načrtih ali knjigah). RGIS je moral omogočiti z individualizacijo enot rabe ali poljine izvedbo navzkrižnega preverjanja pri upravnem nadzoru zahtevkov za pomoč, na podlagi katerih bi bilo mogoče odkriti in odstraniti prekrivanje enot rabe ali poljin in preprečiti izplačilo več pomoči za isto enoto rabe ali poljino. Nasprotno pa naj pri letinah, na katere se nanaša sporna odločba (1999­–2001, v nadaljevanju: zadevno obdobje), belgijski organi ne bi nikoli zasnovali RGIS kot sredstvo za merjenje natančne površine enot rabe ali poljin. Površina RGIS naj bi bila nenatančna, ker je, čeprav temelji na meritvah, opravljenih na terenu ali z uporabo daljinskega zaznavanja, izračunana na podlagi risb enot rabe ali poljin, ki so jih pripravili pridelovalci na zračnih fotografijah z ročno označitvijo meja. Pri ročnem označevanju ali pri vnosu v RGIS so se lahko pridelovalci ali tehniki Bureau provincial (Urad province) zmotili ali je prišlo do nenatančnosti, ki so, čeprav manjše, lahko močno vplivale na izračun površin, glede na to da so bile fotografije v merilu 1 : 10 000. Poleg tega med zadevnim obdobjem površina RGIS ni nujno ustrezala stanju na terenu, tudi zato, ker je bilo ročno označevanje opravljeno na fotografijah, ki so bile lahko stare tudi do pet let, medtem ko je vsako leto od 25 do 30 % enot rabe ali poljin spreminjalo površino glede na kmetijske rastline, ki so rasle na zemljišču. Po mnenju pritožnice je RGIS torej omogočal samo približno oceno površin, medtem ko je točna površina bila in je lahko bila izračunana, in sicer v Belgiji in v drugih državah članicah, samo z uporabo meritev, ki so jih na kraju samem opravile usposobljene osebe, ali s fotointerpretacijo satelitskih posnetkov (daljinsko zaznavanje).
49.

V vsakem primeru pa se mi ne zdi primerno, da bi Sodišče v obsegu 360 stopinj v pravu Skupnosti skušalo najti določbo, ki bi morebiti nasprotovala nacionalni določbi, kot je ta, ki je opisana v besedilu vprašanja, ki ga predlaga Komisija. Sodišče bi moralo zgolj presojati obseg same določbe Skupnosti, ki jo je konkretno navedla Komisija v pisnih stališčih, torej člena 10 ES. To menim po analogiji z nedavnimi tendencami v sodni praksi, ki glede dopustnosti vprašanj za predhodno odločanje vztrajajo zlasti pri opredelitvi, s strani predložitvenega sodišča, natančnih razlogov, ki so ga vodili do tega, da se je spraševalo glede razlage prava Skupnosti in da je štelo kot potrebno odločitev Sodišča v zvezi z vprašanjem za predhodno odločanje, in tudi minimalna pojasnila o razlogih za izbiro določb Skupnosti, katerih razlaga se zahteva o povezavi, ki jo to določa med navedenimi predpisi in nacionalno ureditvijo, ki se uporablja v sporu, ki ji je predložen ( 27 ).
V členih od 36 do 43 naslova IV (Osnova za izračun pomoči, znižanj in izključitev) Uredbe št. 2419/2001 so določena pravila za ugotavljanje v zvezi z zahtevki za pomoč „na žival“. Glede tega so v členu 38 te uredbe zbrane določbe, ki zadevajo znižanja in izključitve v zvezi z govedom, za katero je vložen zahtevek za pomoč. V členu 39 te uredbe (Kršitve določb o identifikaciji in registraciji goveda, za katero ni vložen zahtevek) je v odstavku 1, prvi pododstavek, določeno:

„Če se pri kontroli na kraju samem odkrijejo kršitve določb sistema za identifikacijo in registracijo goveda, za katero ni vložen zahtevek, se skupni znesek pomoči, do katere je nosilec kmetijskega gospodarstva upravičen skladno s členom 36(3) v okviru programov pomoči za govedo za zadevno premijsko obdobje, če je to primerno po uporabi znižanj skladno s členom 38, razen v primerih višje sile ali izrednih okoliščin v smislu člena 48, zniža za znesek, ki se izračuna na osnovi formule iz odstavka 2.“
49.

Poleg tega sodna praksa nalaga spoštovanje pravic do obrambe, ki je možnost, ponujena naslovniku odločbe, ki znatno vpliva na njegove interese, da primerno predstavi svoje stališče šele, ko se začne postopek, ki se lahko konča s tako odločbo. To je razvidno že iz uporabljene formulacije, po kateri se spoštovanje pravic do obrambe zahteva „v vsakem postopku, ki se uvede zoper osebo in se lahko konča z aktom, ki posega v njen položaj“ ( 26 ). Sodišče je posebej opozorilo, da je treba v protidampinških postopkih zainteresiranim podjetjem omogočiti, da predstavijo svoje stališče „med upravnim postopkom“ ( 27 ). Sodišče je v zvezi s poročilom Računskega sodišča, ki tudi lahko vsebuje negativne vrednostne sodbe o osebi, pojasnilo, da mora biti poimensko navedena oseba v skladu z načelom kontradiktornosti pozvana, naj predstavi svoje stališče o odlomkih, ki jo zadevajo in „naj“ bi se vključili v to poročilo, preden se to poročilo „dokončno sprejme“ ( 28 ). Prav tako je bilo odločeno, da se upoštevanje kontradiktornosti, ki je pomemben element pravic do obrambe, v postopkih na področju konkurence zahteva šele od obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, poslanega podjetju, zoper katero se je začel postopek, in ne že v fazi predhodne preiskave. ( 29 ) Nazadnje in predvsem pa je že Sodišče prve stopnje zavrnilo razlog, ki se nanaša na kršitev pravic do obrambe in je bil naveden zoper odločbo o sprejetju ocenjevalnega poročila, ker je tožečo stranko zaslišal ocenjevalec na prvi stopnji, ker je ta stranka imela možnost zadevo predložiti paritetnemu ocenjevalnemu odboru in je temu odboru predložila obsežne pripombe. ( 30 )
1.

Pritožba – Razlogi – Zgolj ponovitev razlogov in trditev, predstavljenih pred Splošnim sodiščem – Neopredelitev navedene napačne uporabe prava – Nedopustnost (Člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58(1); Poslovnik Sodišča, člena 168(1)(d) in 169(2)) (Glej točke 4 [3, 4, 6], in 5.)
Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 6. septembra 2022 –

Mara-Tóni

(Zadeva C‑244/22) ( 1 )

„Predhodno odločanje – Člen 53(2) in člen 94 Poslovnika Sodišča – Zahteva po navedbi razlogov, ki utemeljujejo nujnost odgovora s strani Sodišča – Zahteva po navedbi zveze med določbama prava Unije, katerih razlaga se zahteva in nacionalno zakonodajo, ki se uporabi – Neobstoj zadostnih pojasnil – Očitna nedopustnost“

Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Vprašanja, v katerih ni dovolj pojasnil o razlogih, ki bi utemeljevali potrebo po odgovoru na vprašanja za predhodno odločanje – Neobstoj pojasnila glede zveze med določbami prava Unije, na katere se sklicuje predložitveno sodišče in nacionalno zakonodajo, ki se uporabi v sporu o glavni stvari – Očitna nedopustnost

(Poslovnik Sodišča, člena 53(2) in 94(c); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/104, člen 3(1)(b) in (c); Direktiva Sveta 2001/23, člen 1(1))

(Glej točke od 22 do 30 in izrek.)

Izrek

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Fővárosi Törvényszék (županijsko sodišče v Budimpešti, Madžarska) z odločbo z dne 1. marca 2022, je očitno nedopustna.

( 1 ) UL C 244, 27.6.2022.
6

V uvodnih izjavah 13 do 15, 17, 18, 20 in 24 Uredbe št. 1151/2012 je navedeno: „(13) […] bi bilo treba naslednje določbe združiti v enotni pravni okvir, ki bi ga sestavljale nove ali posodobljene določbe uredb [Sveta] (ES) št. 509/2006 [z dne 20. marca 2006 o zajamčenih tradicionalnih posebnostih kmetijskih proizvodov in živil (UL 2006, L 93, str. 1)] in [št. 510/2006] ter tiste določbe uredb [št. 509/2006 in št. 510/2006], ki se ohranijo. (14) Zaradi jasnosti in preglednosti bi bilo treba torej uredbi [št. 509/2006 in št. 510/2006] razveljaviti ter ju nadomestiti s to uredbo. (15) Področje uporabe te uredbe bi bilo treba omejiti na kmetijske proizvode, namenjene za prehrano ljudi, iz Priloge I k Pogodbi in na seznam proizvodov zunaj področja uporabe navedene priloge, ki so tesno povezani s kmetijsko proizvodnjo ali podeželskim gospodarstvom. […] (17) Področje uporabe označb porekla in geografskih označb bi bilo treba omejiti na proizvode, pri katerih obstaja resnična povezava med značilnostmi proizvoda ali živila in geografskim poreklom. […] (18) Posebni cilji v zvezi z zaščito označb porekla in geografskih označb so namenjeni zagotavljanju pravičnega plačila kmetom in proizvajalcem za kakovost in značilnosti določenega proizvoda ali njegovega načina proizvodnje ter zagotavljanju jasnih informacij o proizvodih s posebnimi značilnostmi, povezanimi z geografskim poreklom, da bi lahko potrošniki sprejemali bolj ozaveščene odločitve o nakupu. […] (20) Okvir Unije, ki ščiti označbe porekla in geografske označbe, tako da zagotavlja njihovo vključitev v register, omogoča razvoj teh instrumentov, saj posledično enotnejši pristop zagotavlja pošteno konkurenco med proizvajalci proizvodov, ki imajo takšne označbe, in izboljšuje verodostojnost teh proizvodov med potrošniki. […] […] (24) Označbe porekla in geografske označbe bi morale biti registrirane le na ravni Unije, da bi bile upravičene do zaščite na ozemljih držav članic. Z učinkom od datuma vložitve zahtevka za takšno registracijo na ravni Unije bi moralo biti državam članicam omogočeno, da zagotovijo prehodno zaščito na nacionalni ravni, ne da bi to vplivalo na trgovino znotraj Unije ali mednarodno trgovino. […]“.
1

Evropski parlament s tožbo predlaga delno razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2020) 8797 z dne 18. decembra 2020 (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) o delni avtorizaciji za nekatere uporabe kromovega trioksida v skladu z Uredbo (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 2006, L 396, str. 1, v nadaljevanju: uredba REACH).
6.

Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju (Člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek) (Glej točki 92 in 93.)
3.

Pritožba – Sistem predhodne dopustitve – Vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Predlog za dopustitev, ki ne izkazuje pomembnosti vprašanja – Nedopustitev (Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a(1) in 170b) (Glej točke od 17 do 21 in 25.)