Zadeva C‑541/15

Postopek, ki ga je sprožil Mircea Florian Freitag

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Amtsgericht Wuppertal)

„Predhodno odločanje – Državljanstvo Unije – Člen 21 PDEU – Svoboda gibanja in prebivanja v državah članicah – Državljan, ki ima hkrati državljanstvo države članice svojega prebivališča in države članice svojega rojstva – Sprememba priimka v državi članici rojstva zunaj običajnega prebivanja – Osebno ime, ki ustreza rojstnemu imenu – Prošnja za vpis tega imena v matični register države članice prebivališča – Zavrnitev te prošnje – Razlog – Nepridobitev imena med običajnim prebivanjem – Obstoj drugih postopkov za pridobitev priznanja istega imena v nacionalnem pravu“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 8. junija 2017

Državljanstvo Unije – Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – Nacionalna ureditev v zvezi s podrobnimi pravili o vpisu priimka osebe v listine o osebnem stanju – Zavrnitev države članice, da bi svojemu državljanu, ki ima tudi državljanstvo druge države članice, priznala priimek, ki ga je zakonito pridobil v tej drugi državi članici zunaj običajnega prebivanja in ki ustreza njegovemu rojstnemu imenu – Nedopustnost – Omejitev – Obstoj drugih nacionalnih določb, ki omogočajo priznanje navedenega imena

(člen 21 PDEU)

Člen 21 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da matični urad države članice zavrne priznanje in vpis osebnega imena, ki ga je državljan te države članice zakonito pridobil v drugi državi članici, katere državljanstvo še ima, in ki ustreza njegovemu rojstnemu imenu, v matični register na podlagi določbe nacionalnega prava, ki možnost pridobitve takega vpisa pogojuje z izjavo matičnemu uradu, če je bilo to ime pridobljeno med običajnim prebivanjem v tej drugi državi članici, razen če v nacionalnem pravu obstajajo druge določbe, ki dejansko omogočajo priznanje navedenega imena.

Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da čeprav so glede na sedanje stanje prava Unije pravila, ki urejajo vpis priimka osebe v listine o osebnem stanju, v pristojnosti držav članic, morajo države članice pri izvrševanju te pristojnosti kljub temu spoštovati pravo Unije in, natančneje, določbe Pogodbe DEU, ki se nanašajo na pravico do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki je priznana vsem državljanom Unije (sodbe z dne 2. oktobra 2003, Garcia Avello, C‑148/02, EU:C:2003:539, točka 25; z dne 14. oktobra 2008, Grunkin in Paul, C‑353/06, EU:C:2008:559, točka 16; z dne 22. decembra 2010, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, točki 38 in 39; z dne 12. maja 2011, Runevič-Vardyn in Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, točka 63, in z dne 2. junija 2016, Bogendorff von Wolffersdorff, C‑438/14, EU:C:2016:401, točka 32).

Glede tega, da bi bilo ureditev, kot je nemška ureditev o osebnem imenu, obravnavana v celoti, mogoče šteti za skladno s pravom Unije, določbe ali notranji postopek, ki omogoča vložitev prošnje za spremembo osebnega imena, ne smejo onemogočiti ali preveč otežiti uresničevanja pravic, podeljenih s členom 21 PDEU. Z vidika prava Unije načeloma ni pomembno, na podlagi katere nacionalne določbe ali katerega notranjega postopka lahko tožeča stranka uveljavlja pravice glede svojega osebnega imena.

Ker namreč ne obstajajo predpisi Unije v zvezi s spremembo priimka, se v nacionalnem pravnem redu vsake države članice določijo pravila nacionalnega prava za zagotovitev ohranitve pravic, ki jih imajo pravni subjekti na podlagi prava Unije, če, prvič, ta pravila niso manj ugodna od pravil, ki se nanašajo na pravice, ki izhajajo iz nacionalnega pravnega reda (načelo enakovrednosti), in drugič, ta pravila v praksi ne onemogočajo ali preveč otežujejo uresničevanja pravic, ki jih podeljuje pravni red Unije (načelo učinkovitosti) (glej med drugim po analogiji sodbe z dne 12. septembra 2006, Eman in Sevinger, C‑300/04, EU:C:2006:545, točka 67; z dne 3. julija 2014, Kamino International Logistics in Datema Hellmann Worldwide Logistics, C‑129/13 in C‑130/13, EU:C:2014:2041, točka 75, in z dne 8. marca 2017, Euro Park Service, C‑14/16, EU:C:2017:177, točka 36).

(Glej točke 33, 41, 42 in 47 ter izrek.)