SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE

EVROPSKE UNIJE

(drugi senat)

z dne 22. januarja 2015

Združeni zadevi F‑1/14 in F‑48/14

Danuta Kakol

proti

Evropski komisiji

„Javni uslužbenci – Natečaj – Javni natečaj EPSO/AD/177/10 – Pogoji za upravičenost – Nepripustitev k natečaju – Neobstoj obrazložitve – Dopustitev sodelovanja na podobnem predhodnem natečaju – Dolžnost posebne obrazložitve – Ničnostna tožba – Odškodninski zahtevek“

Predmet: Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se uporablja za Pogodbo ESAE v skladu z njenim členom 106a, s katero D. Kakol predlaga po eni strani razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije EPSO/AD/177/10 z dne 3. oktobra 2013, da se je ne pripusti k preizkusom v ocenjevalnem centru, in po drugi strani naložitev Evropski komisiji, naj ji povrne nepremoženjsko škodo, ki naj bi ji nastala.

Odločitev: Zadeva F‑1/14 se izbriše iz vpisnika Sodišča za uslužbence. Odločba natečajne komisije EPSO/AD/177/10 z dne 14. februarja 2014 o nepripustitvi D. Kakol k natečaju EPSO/AD/177/10 se razglasi za nično. V preostalem se tožba v zadevi F‑48/14 zavrne. Evropska komisija v zadevi F‑1/14 nosi stroške, ki jih je priglasila D. Kakol, in svoje stroške. Evropska komisija v zadevi F‑48/14 nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila D. Kakol.

Povzetek

Uradniki – Natečaj – Natečaj na podlagi kvalifikacij in preizkusov – Zavrnitev pripustitve k preizkusom – Obveznost obrazložitve – Obseg – Drugačna ocena istega kandidata na podobnih zaporednih natečajih – Dopustnost – Zahteva – Potreba po posebni obrazložitvi

(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 25, in Priloga III, člen 5)

Namen obveznosti obrazložitve vsake posamične odločbe, sprejete na podlagi Kadrovskih predpisov, je po eni strani zadevni osebi dati potrebne podatke za ugotovitev, ali je odločba utemeljena, in po drugi strani omogočiti sodni nadzor nad to odločbo. Kar zadeva posebej odločbe o zavrnitvi pripustitve k natečaju, sodišče Unije za ta namen zahteva, da natečajna komisija natančno navede, kateri pogoji, določeni v obvestilu o natečaju, po njenem mnenju niso bili izpolnjeni.

V zvezi s tem, kadar so pogoji za pripustitev k natečaju, ki so v zaporednih obvestilih o natečaju izraženi enako ali podobno, je ocena na podlagi kvalifikacij kandidata ali njegovih poklicnih izkušenj, ki je manj ugodna od ocene na predhodnih natečajih, mogoča le, če je ta različna ocena v obrazložitvi odločbe jasno utemeljena, pri čemer pa se ta obveznost obrazložitve uporablja le, če je zadevna oseba natečajno komisijo opozorila na dejstvo, da je bila pripuščena k sodelovanju na podobnem predhodnem natečaju. Obveznost natečajne komisije, da obrazloži to razliko med svojo oceno in oceno predhodne natečajne komisije, pa ni omejena na obveznost obrazložitve njene odločitve o nepripustitvi kandidata k sodelovanju na preizkusih zadevnega natečaja, ampak pomeni, da mora pojasniti, iz katerih razlogov se njena ocena ustreznosti diplom kandidata razlikuje od ocene predhodne natečajne komisije. Zato odločba o nepripustitvi, v kateri je natečajna komisija obrazložila le svojo odločitev, da kandidata ne pripusti k sodelovanju na natečaju, ne da bi posebej in jasno utemeljila to drugačno oceno njegovih kvalifikacij in diplom glede na naloge, kot so določene v obvestilu o natečaju, v primerjavi z oceno natečajne komisije prejšnjega podobnega natečaja, vsebuje kršitev procesnega prava zaradi nezadostne obrazložitve, ki lahko povzroči razglasitev ničnosti navedene odločbe.

Poleg tega je treba za preverjanje, ali sta natečaja podobna, skupaj preučiti pogoje za pripustitev in opis nalog za vsak natečaj. V zvezi s tem so cilji natečaja razvidni iz opisa nalog, ki jih bodo morali opravljati uspešni kandidati, in ne iz pogoja glede državljanstva, ki ga morajo ti kandidati izpolnjevati. Pogoj glede državljanstva kandidatov na natečaju sam po sebi ni cilj tega natečaja. Gre za dodaten element k pogoju glede ustreznosti diplom kandidatov, pri čemer ta element nima nobenega vpliva na oceno teh diplom.

(Glej točke 45, 48, 53, 54, 56, 70, 77 in 78.)

Napotitev na:

Sodišče: sodbe Kobor/Komisija, 112/78, EU:C:1979:107, točki 11 in 12; De Santis/Računsko sodišče, 108/84, EU:C:1985:134, točki 18 in 19, ter Belardinelli in drugi/Sodišče, 225/87, EU:C:1989:309, točki 23 in 27;

Sodišče prve stopnje: sodbi Giannini/Komisija, T‑21/96, EU:T:1997:40, točka 21, in Teixeira Neves/Sodišče, T‑146/99, EU:T:2000:194, točka 34;

Sodišče za uslužbence: sodba Hristova/Komisija, F‑50/07, EU:F:2008:147, točka 22 in navedena sodna praksa.