ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 38/6

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 26. novembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Oberster Gerichtshof – Avstrija) – Verein für Konsumenteninformation/A1 Telekom Austria AG

(Zadeva C-326/14) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2002/22/ES - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Pravice uporabnikov - Pravica naročnikov, da odstopijo od pogodbe brez pogodbene kazni - Sprememba tarif, ki izhaja iz pogodbenih pogojev - Zvišanje tarif v primeru zvišanja cen življenjskih potrebščin))

(2016/C 038/08)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Oberster Gerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Verein für Konsumenteninformation

Tožena stranka: A1 Telekom Austria AG

Izrek

Člen 20(2) Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, je treba razlagati tako, da sprememba tarif zagotavljanja elektronskih komunikacijskih storitev in omrežij kot posledica uporabe določila o prilagoditvi cen iz splošnih pogojev, ki jih uporabi podjetje, ki zagotavlja te storitve, ker to določilo določa takšno prilagoditev glede na objektivni indeks cen življenjskih potrebščin, ki ga določi javna ustanova, ne pomeni „spremembe pogodbenih pogojev“ v smislu te določbe, ki naročniku daje pravico, da odstopi od pogodbe brez pogodbene kazni.

(1) UL C 339, 29.9.2014.
2.

Člena 10(4) in 15(1), (2)(a) in (3) Direktive 2006/123 je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki dovoljenje za opravljanje obrti dimnikarja v celoti omejuje na določeno geografsko območje, če ta ureditev cilja varovanja javnega zdravja ne uresničuje dosledno in sistematično, kar preveri predložitveno sodišče. Člen 15(4) Direktive 2006/123 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje taki ureditvi, če je treba naloge v okviru požarne inšpekcije opredeliti za naloge, povezane s storitvijo splošnega gospodarskega pomena, če je predpisana ozemeljska omejitev nujna za in sorazmerna glede na opravljanje teh nalog pod ekonomsko sprejemljivimi pogoji. Tako preverjanje mora opraviti predložitveno sodišče.
1.

Člene 7(1), 10(1) in 121 Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003 je treba razlagati tako, da se pojem „raven neposrednih plačil, ki se uporablja v državah članicah, ki niso nove države članice“ razume tako, da je bila navedena raven za leto 2012 enaka 90 % ravni vseh neposrednih plačil, in tako, da se pojem „raven neposrednih plačil v novih državah članicah“ razume tako, da je bila zadnje navedena raven za leto 2012 izenačena z ravnjo v državah članicah Evropske skupnosti v sestavi na dan 30. aprila 2004.
2.

Za namene uporabe člena 13 Uredbe št. 1346/2000 in če se tožena stranka v postopku z zahtevkom za ničnost, izpodbojnost ali neizvršljivost dejanja sklicuje na določbo prava, ki se uporablja za to dejanje (lex causae), v skladu s katero je to dejanje mogoče izpodbijati le v okoliščinah iz te določbe, se mora ta tožena stranka sklicevati na neobstoj teh okoliščin in predložiti dokaz za to.
2.

Člen 1(1)(a)(i) Direktive 2010/13 je treba razlagati tako, da mora biti presoja glavnega namena storitve dajanja na voljo videoposnetkov, ponujene v okviru elektronske različice časopisa, povezana s preučitvijo, ali sta vsebina in funkcija te storitve samostojni glede na novinarsko dejavnost upravljavca zadevnega spletnega mesta in ne zgolj dopolnitev, ki je neločljivo povezana s to dejavnostjo zlasti zaradi povezav med avdiovizualno ponudbo in ponudbo besedil. Tako presojo mora opraviti predložitveno sodišče.
1.

Člena 12 in 13 Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da se v neto stroške obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve všteje „zmerni dobiček“ izvajalca te storitve, ki pomeni stopnjo donosa lastniškega kapitala, ki bi jo v celotnem obdobju pooblastitve potrebovalo podjetje, primerljivo z izvajalcem univerzalne storitve, ki razmišlja o tem, ali naj opravlja storitev splošnega gospodarskega pomena, pri čemer bi upoštevalo stopnjo tveganja.
SL Uradni list Evropske unije C 398/3

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. oktobra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgerichtshof – Avstrija) – Finanzamt Linz/Bundesfinanzgericht, Außenstelle Linz

(Zadeva C-66/14) (1)

((Predhodno odločanje - Členi 49 PDEU, 54 PDEU, 107 PDEU in 108(3) PDEU - Svoboda ustanavljanja - Državna pomoč - Obdavčenje skupin - Pridobitev kapitalskega deleža v hčerinski družbi - Amortizacija dobrega imena - Omejitev na deleže v družbah rezidentkah))

(2015/C 398/04)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgerichtshof

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Finanzamt Linz

Tožena stranka: Bundesfinanzgericht, Außenstelle Linz

ob udeležbi: IFN-Holding AG, IFN Beteiligungs GmbH

Izrek

Člen 49 PDEU nasprotuje predpisu države članice, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki v primeru obdavčitve skupine matični družbi dopušča, da se v primeru pridobitve udeležbe v družbi rezidentki, ki je članica take skupine, izvede amortizacijo dobrega imena v višini do 50 % nakupne cene udeležbe, medtem ko ji to ni dovoljeno v primeru pridobitve udeležbe družbe nerezidentke.

(1) UL C 142, 12.5.2014.
1.

Člen 2(1)(a) in (c) Uredbe Sveta (ES) št. 2027/97 z dne 9. oktobra 1997 o odgovornosti letalskih prevoznikov v zvezi z letalskim prevozom potnikov in njihove prtljage, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 889/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. maja 2002, in člen 1(1) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, ki je bila sprejeta 28. maja 1999 v Montrealu in odobrena v imenu Evropske unije s Sklepom Sveta 2001/539/ES z dne 5. aprila 2001, je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da se na podlagi člena 17 te konvencije preuči odškodninski zahtevek, ki ga vloži oseba, ki je – medtem ko je bila na krovu zrakoplova, ki vzleta in pristaja v istem kraju, ki se nahaja v državi članici, in je v okviru načrtovanja nepremičninskega posla s pilotom tega zrakoplova opravila brezplačni predstavitveni let z namenom ogleda nepremičnine – utrpela telesne poškodbe zaradi strmoglavljenja navedenega zrakoplova.
SL Uradni list Evropske unije C 371/12

Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 17. septembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesfinanzhof – Nemčija) – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover

(Zadeva C-344/14) (1)

((Predhodno odločanje - Tarifna in statistična nomenklatura - Uvrstitev blaga - Mešanice aminokislin, ki se uporabljajo za pripravo živil za dojenčke in majhne otroke, alergične na beljakovine iz kravjega mleka - Uvrstitev v tarifni številki 2106 „živila“ ali 3003 ,zdravila))

(2015/C 371/14)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesfinanzhof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Kyowa Hakko Europe GmbH

Tožena stranka: Hauptzollamt Hannover

Izrek

Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1214/2007 z dne 20. septembra 2007, je treba razlagati tako, da je treba mešanice aminokislin, kot so te v postopku v glavni stvari, ki se uporabljajo za pripravo živil za dojenčke in majhne otroke, alergične na beljakovine iz kravjega mleka, uvrstiti v tarifno številko 2106 te nomenklature kot „živila“, saj ti proizvodi zaradi svojih objektivnih značilnosti in lastnosti nimajo jasno opredeljenega terapevtskega ali profilatičnega učinka, ki bi bil osredotočen na natančno določene funkcije človeškega organizma, in jih zato ni mogoče uporabiti za preventivo ali zdravljenje neke bolezni ali bolezenskega stanja, ravno tako pa po svoji naravi niso namenjeni medicinski uporabi, kar mora preveriti nacionalno sodišče.

(1) UL C 339, 29.9.2014.
1.

Republika Poljska z uporabo sistema državnega posredovanja v obliki časovno neomejene obveznosti za energetska podjetja, da za dobavo zemeljskega plina uporabljajo cene, ki jih odobri predsednik Urzad Regulacji Energetyki (regulativni organ na energetskem področju), pri čemer nacionalno pravo uprave v zvezi s to obveznostjo ne zavezuje k temu, da bi v rednih intervalih preverjala nujnost in način njene uporabe v plinskem sektorju glede na njegov razvoj, in se ta obveznost uporablja za neomejen krog odjemalcev ali strank brez razlikovanja med strankami ali glede na njihov položaj v okviru različnih kategorij strank, ni izpolnila obveznosti iz odstavka 1 člena 3 Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES v povezavi z odstavkom 2 tega člena.
SL Uradni list Evropske unije C 294/13

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. julija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovnega sodišča – Slovenija) – Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma/Republika Slovenija

(Zadeva C-331/14) (1)

((Predhodno odločanje - Obdavčenje - Davek na dodano vrednost - Šesta direktiva 77/388/EGS - Člena 2, točka 1, in 4(1) - Obdavčljivost - Nepremičninske transakcije - Prodaja zemljišč, ki spadajo v osebno premoženje fizične osebe, ki opravlja dejavnost kot samostojni podjetnik - Davčni zavezanec, ki deluje kot tak))

(2015/C 294/17)

Jezik postopka: slovenščina

Predložitveno sodišče

Vrhovno sodišče

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma

Tožena stranka: Republika Slovenija

Izrek

Člena 2, točka 1, in 4(1) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) je treba razlagati tako, da je v okoliščinah, kakršne so te v zadevi v glavni stvari, v katerih je davčni zavezanec kupil zemljiške parcele, od katerih so bile nekatere vključene v njegovo osebno premoženje, druge pa v premoženje njegovega podjetja, na vseh pa je kot davčni zavezanec zgradil trgovski center, ki ga je nato prodal, tako kot tudi zemljiške parcele, na katerih je stala ta zgradba, prodaja zemljiških parcel, ki so bile vključene v osebno premoženje tega davčnega zavezanca, predmet davka na dodano vrednost, ker je navedeni davčni zavezanec pri tej transakciji deloval kot tak.

(1) UL C 303, 8.9.2014.
1.

Člen 13(2) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC je treba razlagati tako, da državljan tretje države, ki se je razvezal od državljana Unije in katerega zakonska zveza je pred začetkom postopka za razvezo trajala najmanj tri leta, od tega najmanj eno leto v državi članici gostiteljici, ne more ohraniti pravice do prebivanja v tej državi članici na podlagi te določbe, če je zakonec, državljan Unije, zapustil navedeno državo članico pred začetkom postopka za razvezo.
3.

Člene od 3 do 5 Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da mora nacionalno sodišče v okviru svoje presoje nedovoljenega značaja, v smislu člena 3(1) in (3) te direktive, določb pogodbe o potrošniškem kreditu upoštevati vse okoliščine, ki se nanašajo na sklenitev te pogodbe. V zvezi s tem mora preučiti ali je bil potrošnik v tej zadevi obveščen o vseh elementih, ki bi lahko vplivali na obseg njegove obveznosti, in na podlagi katerih lahko presodi predvsem skupne stroške njegovega kredita. Pri tej presoji ima na eni strani pomembno vlogo vprašanje ali so določbe v jasnem in razumljivem jeziku, tako da običajno obveščen in razumno pozoren potrošnik lahko presodi tak strošek in, na drugi strani, okoliščina, povezana z nenavedbo zadevnih informacij v pogodbi o potrošniškem kreditu, glede na naravo blaga in storitev, ki so predmet pogodbe, kot bistvenih, zlasti pa tistih iz člena 4 Direktive 87/102, kot je bila spremenjena.
SL Uradni list Evropske unije C 236/16

Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 4. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Teekanne GmbH & Co. KG

(Zadeva C-195/14) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2000/13/ES - Označevanje in oglaševanje živil - Člena 2(1)(a)(i) in 3(1), točka 2 - Označevanje, ki bi lahko kupca zavedlo v zvezi s sestavo živil - Seznam sestavin - Uporaba navedbe „malinovo-vaniljeva pustolovščina“ ter slik malin in cvetov vanilje na embalaži sadnega čaja, ki teh sestavin ne vsebuje))

(2015/C 236/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Tožena stranka: Teekanne GmbH & Co. KG

Izrek

Člena 2(1)(a)(i) in 3(1), točka 2, Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 596/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009, je treba razlagati tako, da nasprotujeta označevanju živila in uporabljenim metodam, ki bi lahko z videzom, opisom ali slikovno predstavitvijo neke sestavine dajali vtis prisotnosti le-te v tem živilu, čeprav te sestavine živilo v resnici ne vsebuje in je to razvidno le iz seznama sestavin, ki je naveden na embalaži navedenega živila.

(1) UL C 245, 28.7.2014.
Zadeva C-1/14: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Grondwettelijk Hof – Belgija) – Base Company NV, nekdanja KPN Group Belgium NV, Mobistar NV/Ministerraad (Predhodno odločanje – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Direktiva 2002/22/ES – Členi 4, 9, 13 in 32 – Obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve in socialne obveznosti – Zagotavljanje dostopa na fiksni lokaciji in zagotavljanje telefonskih storitev – Dostopnost tarif – Posebne tarifne opcije – Financiranje obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve – Dodatne obvezne storitve – Storitve mobilnih komunikacij in/ali dostop do interneta)

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 11. junija 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Grondwettelijk Hof – Belgija) – Base Company NV, nekdanja KPN Group Belgium NV, Mobistar NV/Ministerraad

(Zadeva C-1/14) ( 1 )

„(Predhodno odločanje — Elektronska komunikacijska omrežja in storitve — Direktiva 2002/22/ES — Členi 4, 9, 13 in 32 — Obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve in socialne obveznosti — Zagotavljanje dostopa na fiksni lokaciji in zagotavljanje telefonskih storitev — Dostopnost tarif — Posebne tarifne opcije — Financiranje obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve — Dodatne obvezne storitve — Storitve mobilnih komunikacij in/ali dostop do interneta)“

Predložitveno sodišče

Grondwettelijk Hof

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Base Company NV, nekdanja KPN Group Belgium NV, Mobistar NV

Tožena stranka: Ministerraad

intervenientka: Belgacom NV

Izrek

Direktivo 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah), v različici po spremembi z Direktivo 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, je treba razlagati tako, da se posebne tarife in mehanizem za financiranje, določeni v členih 9 in 13(1)(b) te direktive, uporabijo za storitve naročniških razmerij za dostop do interneta, mobilne komunikacijske storitve in/ali dostop do interneta, ki zahteva priključitev na internetno omrežje na fiksni lokaciji, vendar ne za mobilne komunikacijske storitve, vključno s storitvami naročniškega razmerja za dostop do interneta, ki se zagotavljajo z mobilnimi komunikacijskimi storitvami. Če so te storitve javno dostopne na nacionalnem ozemlju kot „dodatne obvezne storitve“ v smislu člena 32 Direktive 2002/22, kot je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, njihovega financiranja na podlagi nacionalnega prava ni mogoče zagotoviti z mehanizmom, ki zajema udeležbo določenih podjetij.

( 1 ) UL C 102, 7.4.2014.
C 73/8

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. januarja 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Ryanair Ltd/PR Aviation BV

(Zadeva C-30/14) (1)

(Predhodno odločanje - Direktiva 96/9/ES - Pravno varstvo baz podatkov - Baza podatkov, ki ni zavarovana ne z avtorsko pravico niti s pravico sui generis - Pogodbena omejitev pravic uporabnikov baz podatkov)

(2015/C 073/10)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ryanair Ltd

Tožena stranka: PR Aviation BV

Izrek

Direktivo 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov je treba razlagati tako, da se ne uporablja za baze podatkov, ki v skladu s to direktivo niso zavarovane niti z avtorsko pravico niti s pravico sui generis, zato členi 6(1), 8 in 15 navedene direktive ne pomenijo ovire, da bi subjekt, ki je ustvaril tako bazo podatkov – brez poseganja v veljavno nacionalno pravo – tretjim osebam pogodbeno omejil njeno uporabo.

(1) UL C 135, 5.5.2014.
2.

Kombinirano nomenklaturo iz Priloge I k Uredbi št. 2658/87, v različici iz Uredbe št. 1006/2011, je treba razlagati tako, da dejstvo, da kamere, vgrajene v športna očala, kakršna so obravnava v postopku v glavni stvari, omogočajo snemanje in shranjevanje video ali avdio datotek iz zunanjih virov na izmenljiv disk, izključuje njihovo uvrstitev v tarifno podštevilko 8525 80 91 te kombinirane nomenklature, če to snemanje lahko poteka samostojno in ni odvisno od uporabe zunanje strojne ali programske opreme.
4.

Zadeva se vrne Splošnemu sodišču Evropske unije, da razsodi, glede na tri tožbene razloge in ob upoštevanju člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70, o zakonitosti sklepa 2011/3 v delu, v katerem je ta razglasil, da so bile pomoči, izplačane od 3. decembra 2009 na podlagi druge pogodbe o izvajanju javne službe prevoza, sklenjene za leta od 2005 do 2014, združljive z notranjim trgom.
SL Uradni list Evropske unije C 68/3

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. decembra 2015 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Namur – Belgija) – Proximus SA, nekdanja Belgacom SA, ki nadaljuje postopek, ki ga je začela Belgacom Mobile SA/Province de Namur

(Zadeva C-517/13) (1)

((Predhodno odločanje - Elektronska komunikacijska omrežja in storitve - Direktiva 97/13/ES - Člena 4 in 11 - Direktiva 2002/20/ES - Člen 6 - Pogoji, ki veljajo za splošno odobritev in za pravice do uporabe radijskih frekvenc in številk, ter posebne obveznosti - Člen 13 - Pristojbine za pravice do vgradnje naprav - Področje uporabe - Pokrajinski predpisi - Dajatev na stolpe in/ali oddajnike in sprejemnike mobilnega omrežja))

(2016/C 068/03)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance de Namur

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Proximus SA, nekdanja Belgacom SA, ki nadaljuje postopek, ki ga je začela Belgacom Mobile SA

Tožena stranka: Province de Namur

Izrek

Člena 6 in 13 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktive o odobritvi) je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da se dajatev, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, naloži fizični ali pravni osebi, ki uporablja stolpe in/ali oddajnike in sprejemnike mobilnega omrežja.

(1) UL C 352, 30.11.2013.
1.

Člen 34, točka 1, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da to, da je odločba, ki je bila izdana v eni državi članici, v nasprotju s pravom Unije, ne more upravičiti zavrnitve priznanja te odločbe v drugi državi članici z utemeljitvijo, da krši javni red te države, saj zatrjevana napačna uporaba prava ni očitna kršitev pravnega pravila, ki se šteje za temeljno v pravnem redu Unije in s tem v pravnem redu države članice, v kateri se zahteva priznanje, ali pravice, ki je priznana kot temeljna v teh pravnih redih. Napaka pri uporabi določbe, kot je člen 5(3) Direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami, kakor je bila spremenjena s Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992, pa ni tak primer. Sodišče države, v kateri se zahteva priznanje, mora pri preverjanju obstoja morebitne očitne kršitve javnega reda te države upoštevati, da mora posameznik – razen če posebne okoliščine preveč otežujejo ali onemogočajo uporabo pravnih sredstev v državi članici izvora – uporabiti v tej državi članici vsa razpoložljiva pravna sredstva, da bi se že na začetku preprečila taka kršitev.
4.

Člena 2 in 6(1) Direktive 2000/78 je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa podrobna pravila za napredovanje sodnikov, ki so bili imenovani pred začetkom veljave te zakonodaje, v okviru novega plačnega sistema in ki določa, da je od nekega plačnega razreda dalje sodnikom, ki so na referenčni dan, določen za prehod v nov sistem, dopolnili neko starost, zagotovljena hitrejša rast plače kot sodnikom, ki so bili na referenčni dan, določen za prehod v nov sistem, mlajši, ker je različno obravnavanje iz te zakonodaje mogoče upravičiti glede na člen 6(1) te direktive.
2.

Člen 7(4) Direktive 2008/115 je treba razlagati tako, da so v primeru, ko je državljan tretje države, ki nezakonito prebiva na ozemlju države članice, osumljen, da je izvršil dejanje, ki je po nacionalnem pravu kaznivo, ali je bil za tako ravnanje kazensko obsojen, pri presoji vprašanja, ali navedeni državljan ogroža javni red v smislu te določbe, lahko upoštevne tudi druge okoliščine, kot so vrsta in teža dejanja, čas, ki je potekel od njegove storitve, ter okoliščina, da je ta državljan, ko so ga nacionalni organi prijeli, nameraval zapustiti ozemlje te države članice. V okviru te presoje je, odvisno od primera, upoštevna tudi vsaka okoliščina, ki se nanaša na utemeljenost suma kaznivega dejanja, ki se očita zadevnemu državljanu tretje države.