V ta namen, kot je navedla Komisija v pisnem stališču, člen 67 Direktive 2014/24 ne nasprotuje možnosti, da se v fazi oddaje naročila na prvem mestu izločijo predložene ponudbe, ki ne dosegajo vnaprej določenega minimalnega točkovnega praga glede tehnične ocene. Glede tega je razvidno, da ponudba, ki tega praga ne dosega, načeloma ne ustreza potrebam javnega naročnika in je pri ugotavljanju ekonomsko najugodnejše ponudbe ni treba upoštevati. Javnemu naročniku torej v tem primeru ni treba ugotavljati, ali je cena v tej ponudbi nižja od cen v ponudbah, ki niso bile izločene in ki dosegajo navedeni prag ter torej ustrezajo potrebam javnega naročnika. V tem okviru je treba pojasniti še, da če se javno naročilo odda po izvedbi tehnične ocene, bo moral javni naročnik nujno upoštevati cene v ponudbah, ki dosegajo minimalni prag s tehničnega vidika.

Direktivo 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki javnim naročnikom dovoljuje, da v specifikaciji javnega naročila, ki se oddaja po odprtem postopku, določijo minimalne zahteve v zvezi s tehničnim ocenjevanjem, tako da so predložene ponudbe, ki po tem ocenjevanju ne dosežejo vnaprej določenega minimalnega točkovnega praga, izločene iz poznejšega ocenjevanja, ki temelji tako na tehničnih merilih kot na ceni.

Člen 66 Direktive 2014/24 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki javnim naročnikom dovoljuje, da v specifikaciji javnega naročila, ki se oddaja po odprtem postopku, določijo minimalne zahteve v zvezi s tehničnim ocenjevanjem, tako da so predložene ponudbe, ki po tem ocenjevanju ne dosežejo vnaprej določenega minimalnega točkovnega praga, izločene iz poznejših faz oddaje naročila, ne glede na število preostalih ponudnikov.

Glede tega velja, da če so bili v obravnavanem primeru pogoji iz Direktive 2014/24, zlasti njenih členov 18 in 67, pravilno uporabljeni, potem je treba priznati, da je javni naročnik zagotovil učinkovito konkurenco. Poleg tega je treba v uvodu pojasniti, da tudi če po tehničnem ocenjevanju ostane zgolj ena ponudba, ki jo naročnik lahko upošteva, je ta nikakor ni dolžan sprejeti (glej po analogiji sodbo z dne 16. septembra 1999, Fracasso in Leitschutz, C‑27/98, EU:C:1999:420, točke od 32 do 34). V teh okoliščinah lahko javni naročnik, če meni, da v postopku oddaje javnega naročila glede na posebnosti in predmet zadevnega naročila ni učinkovite konkurence, ta postopek konča in po potrebi začne nov postopek z drugačnimi merili za oddajo.

Na podlagi člena 66 Direktive 2014/24 sicer res velja, da če javni naročniki uporabijo možnost zmanjšanja števila ponudb, o katerih se bo pogajalo, kot je določeno v členu 29(6), ali rešitev, o katerih se bo razpravljalo, kot je določeno v členu 30(4), to storijo z uporabo meril za oddajo javnega naročila, navedenih v dokumentaciji v zvezi z oddajo javnega naročila, tako da v zadnji fazi tako dobljeno število preostalih ponudb zagotavlja pravo konkurenco, če je število ponudb, ki izpolnjujejo zahtevane pogoje, zadostno. Vendar se zadeva v glavni stvari iz razlogov, ki so navedeni v točki 37 te sodbe, nanaša na položaj, ki je drugačen od položajev iz člena 29(6) in člena 30(4) Direktive 2014/24, tako da ne spada na področje uporabe člena 66 te direktive. Zato se potreba po zagotovitvi prave konkurence do zadnje faze postopka, ki je določena v zadnjenavedenem členu, ne nanaša na odprte postopke, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari.

(Glej točke od 41 do 44 ter točko 2 izreka.)