ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 247/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht München (Nemčija) 8. julija 2008 – Zino Davidoff SA proti Bundesfinanzdirektion Südost

(Zadeva C-302/08)

(2008/C 247/08)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Finanzgericht München

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Zino Davidoff SA

Tožena stranka: Bundesfinanzdirektion Südost

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba v luči pristopa Evropske skupnosti k Madridskem protokolu člen 5(4) Uredbe sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice (1) razlagati tako, da kljub uporabi pojma „znamka Skupnosti“ zajema tudi mednarodno registrirane znamke v smislu členov 146 in naslednjih Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti, kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1992/2003 z dne 27. oktobra 2003?

(1) UL L 196, p. 7.
1.

SPS je napačno presodilo, da upravičenje WWF, kot članice RAC, da sodeluje v postopku odločanja, in dolžnost Sveta, da upošteva njeno mnenje pred sprejetjem ustreznih ukrepov, nista zadostovala, da bi jo zadevala „posamično“, kot to zahteva člen 230 Pogodbe ES. SPS je napačno presodilo, da WWF ni imela procesnih pravic in da jih je imela le RAC, ne njene članice.
SL Uradni list Evropske unije C 236/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Giudice di Pace di Ischia (Italija) 15. julija 2008 – Rosalba Alassini proti Telecom Italia SpA

(Zadeva C-317/08)

(2008/C 236/15)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Giudice di Pace di Ischia

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Rosalba Alassini

Tožena stranka: Telecom Italia SpA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali imajo določbe Skupnosti iz člena 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Direktive 2002/022/CE (1), Direktive 1999/44/CE (2), Priporočila Komisije 2001/310/CE (3) in Direktive 1998/257/CE (4) neposredno zavezujoč učinek in se jih mora razlagati tako, da spori „s področja elektronskih komunikacij med končnimi uporabniki in operaterji, ki izhajajo iz nespoštovanja določb v zvezi z univerzalno storitvijo in s pravicami končnih uporabnikov, ki so določene z zakonskimi normami, s sklepi nadzornega organa, s pogodbenimi pogoji in z listino o storitvah“ (spori, določeni v členu 2 sklepa št. 173/07/CONS), ne smejo biti podvrženi obveznemu poskusu mirnega reševanja sporov, brez katerega se ne more začeti sodni postopek, ker te določbe prevladajo nad normo, ki izhaja iz člena 3(1) zgoraj navedenega sklepa nadzornega organa za komunikacije?

(1) UL L 108, str. 51.

(2) UL L 171, str. 12.

(3) UL L 109, str. 56.

(4) UL L 115, str. 3 (Priporočilo Komisije).
—

Helenska republika s tem, da v razumnem roku ni izdelala in sprejela načrta za ravnanje z nevarnimi odpadki v skladu z upoštevno zakonodajo Skupnosti in da ni vzpostavila celovitega in primernega omrežja obratov za odstranjevanje nevarnih odpadkov, ki omogoča, da se taki odpadki odstranijo na najprimernejši način za zagotovitev visoke stopnje varstva okolja in javnega zdravja, ni izpolnila obveznosti iz členov 1(2) in 6 Direktive 91/689/EGS (1) o nevarnih odpadkih in členov 5(1) in (2) in 7(1) Direktive 2006/12/ES (2) (ki je nadomestila Direktivo 75/442/EGS o odpadkih, kot je bila spremenjena z Direktivo 91/156/EGS);
1.

Ali restriktivna nacionalna politika iger na srečo, ki je naravnana na nadzorovanje igralske strasti in dejansko prispeva k temu, da se cilje, ki se jih zasleduje z zadevno nacionalno ureditvijo, in sicer preprečevanje igralske odvisnosti in boj proti goljufijam, doseže s tem, da zaradi regulirane ponudbe iger na srečo obseg igralništva ostaja (mnogo) bolj omejen, kot bi bil sicer v primeru, če nacionalnega sistema regulacije ne bi bilo, izpolnjuje pogoj, opredeljen v sodni praksi Sodišča Evropskih skupnosti, zlasti v sodbi z dne 6. novembra 2003 v zadevi Gambelli in drugi (C-243/01, Recueil, str. I-13031), da dejavnosti, ki se nanašajo na stave, omejuje koherentno in sistematično, četudi je imetniku/-om dovoljenja dovoljeno, da ponudbo iger na srečo naredi/-jo privlačno, s tem da uvede/-jo nove igre na srečo, s ponudbo iger na srečo prek oglaševanja pritegne/-jo pozornost širše javnosti in torej (potencialne) igralce odvrača/-jo od nezakonite ponudbe iger na srečo (glej sodbo Sodišča z dne 6. marca 2007 v zadevi Placanica in drugi, združene zadeve C-338/04, C-359/04 in C-360/04, Recueil, str. I-1891, točka 55, na koncu)?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/81/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o dovoljenju za prebivanje, izdanem prebivalcem tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja, ki sodelujejo s pristojnimi organi, in ker jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 17 navedene direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 197/11

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska) 16. maja 2008 – The Sporting Exchange Ltd, ki posluje pod imenom „Betfair“; druge stranke: Minister za pravosodje, Stichting de Nationale Sporttotalisator and Scientific Games Racing

(Zadeva C-203/08)

(2008/C 197/17)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad van State

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: The Sporting Exchange Ltd, ki posluje pod imenom „Betfair“

Tožene stranke: Minister za pravosodje, Stichting de Nationale Sporttotalisator in Scientific Games Racing

Vprašanja za predhodno odločanje

1) Ali je treba člen 49 ES razlagati tako, da če se v državi članici uporablja zaprt sistem izdaje dovoljenj za opravljanje storitev v zvezi z igrami na srečo, uporaba tega člena pristojnemu organu te države članice onemogoča, da bi izvajalcu storitev – ki mu je bilo dovoljenje za opravljanje teh storitev preko interneta že izdano v drugi državi članici – prepovedal te storitve preko interneta opravljati v prvi državi članici?

2) Ali se razlaga, ki jo je Sodišče podalo v zvezi s členom 49 ES in zlasti v zvezi z načelom enakosti in zagotovitvijo preglednosti, ki izhaja iz tega načela, v številnih posameznih primerih v zvezi z dovoljenji, uporabi za postopek izdaje dovoljenja za ponujanje storitev v zvezi z igrami na srečo v okviru zakonsko določenega sistema enega dovoljenja?
—

s tem ko ni v zadostni meri preverjala, opravljala inšpekcije in nadzirala, na njenem ozemlju ter v morskih vodah, ki so pod njeno suverenostjo in jurisdikcijo, izvajanje ribolova, zlasti glede spoštovanja določb, ki urejajo obdržanje na krovu ter uporabo visečih mrež in
1)

Ali je člen 4(1) Direktive 2002/19/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu), ki se ga po eni strani primerja s 5., 6. in 8. uvodno izjavo Direktive in po drugi strani s členoma 8 in 5 Direktive, treba razlagati tako, 1. a) da lahko nacionalno pravo, kot je člen 39(1) Zakona o komunikacijskem trgu, določi, da je vsako telekomunikacijsko podjetje zavezano, da se z drugimi telekomunikacijskimi podjetji pogaja o medomrežnem povezovanju in, če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, 1. b) da lahko nacionalni regulativni organi menijo, da obveznost pogajanj ni izpolnjena, če je telekomunikacijsko podjetje, ki nima pomembne tržne moči, drugemu podjetju ponudilo medomrežno povezovanje pod pogoji, ki jih organi obravnavajo kot popolnoma enostranske in ki po njihovem mnenju lahko ovirajo razvoj konkurenčnega maloprodajnega trga, ker so drugo podjetje dejansko ovirala pri tem, da bi svojim strankam nudilo možnosti, da končnim uporabnikom, ki so priključeni na mrežo telekomunikacijskih podjetij, pošiljajo multimedijska obvestila, in če je tudi na to vprašanje odgovor pritrdilen, 1. c) da lahko nacionalni regulativni organi s svojo odločitvijo od imenovanega telekomunikacijskega podjetja, ki torej nima pomembne tržne moči, zahtevajo, da se v dobri veri o medomrežnem povezovanju kratkih obvestil in multimedijskih storitev med sistemi podjetij pogaja tako, da so pri gospodarskih pogajanjih upoštevani cilji, ki se jih zasleduje z medomrežnim povezovanjem, in da pogajanja potekajo tako, da se za obratovalnost kratkih obvestil in multimedijskih storitev med podjetji vzpostavijo primerni pogoji, tako da ima uporabnik možnost uporabe komunikacijskih storitev telekomunikacijskih podjetij?
SL Uradni list Evropske unije C 183/15

Pritožba, ki jo je vložila Sebirán, S.L. 21. maja 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (četrti senat), razglašeno 12. marca 2008 v zadevi Subirán, S.L. proti UUNT in El Coto de Rioja, S.A., T-332/04

(Zadeva C-210/08 P)

(2008/C 183/29)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: Subirán, S.L (zastopnika: J. Calderón Chavero in T. Villate Consonni, odvetnika.)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in El Coto de Rioja, S.A.

Predlogi pritožnice:

— Naj se razveljavi sodba Sodišča prve stopnje (četrti senat) z dne 12. maja 2008 v zadevi T-332/04 z utemeljitvijo, da je jasno, da so znamke EL COTO/COTO DE IMAZ (na eni strani) in COTO D'ARCIS (na drugi strani) med seboj združljive.

— Naj se odloči o stroških.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Nestrinjanje z presojo Sodišča prve stopnje: Sebirán meni, da z znamko Skupnosti COTO D'ARCIS ni kršena prepoved iz člena 8(1)(b) Uredbe 40/94, saj se ob ugovarjanju imetnika prejšnje znamke, v tem primeru znamk Skupnosti EL COTO in COTO DE IMAZ, registracije poznejše znamke ne zavrne, če se, v skladu s prepovedno določbo, dovolj razlikuje od prejšnjih znamk, čeprav so – ob nerazdeljeni in celoviti presoji – proizvodi ali storitve, ki jih zajemata znamki, enaki ali podobni; poleg tega ne obstaja verjetnost, da bi na vsem področju Evropske unije v javnosti prišlo do zmede. Ta verjetnost zmede ne zajema verjetnosti povezovanja s prejšnjo znamko.
SL Uradni list Evropske unije C 171/24

Tožba, vložena 25. aprila 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

(Zadeva C-171/08)

(2008/C 171/36)

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopniki: E. Montaguti, P. Guerra e Andrade in M. Telles Romão, zastopniki)

Tožena stranka: Portugalska republika

Predlogi tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Portugalska republika, s tem da je ohranila posebne pravice države in drugih javnih organov v podjetju Portugal Telecom S.A., ki jih imajo iz naslova posebnih delnic (golden shares) države v Portugal Telecom S.A., ni izpolnila obveznosti iz členov 56 ES in 43ES

— Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Portugalska država je imetnica 500 posebnih delnic (golden shares) Portugal Telecom S.A. (v nadaljevanju: PT). Na podlagi teh delnic ima država pravico veta pri odločitvah v zvezi z izvolitvijo izvršnega odbora generalne skupščine, predsednika komisije notranjega revidiranja in vodje računovodske službe, uporabo letnega poročila, spremembami statuta, povečanjem kapitala, omejitvijo in ukinitvijo prednostnih pravic, izdajo obveznic in drugih vrednostnih papirjev, določitvijo splošnih ciljev in temeljnih načel delovanja družbe, opredelitvijo splošnih načel glede udeležbe v drugih družbah, odobritvijo spremembe sedeža in odobritvijo za pridobitev delnic, ki predstavljajo več kot 10 % osnovnega kapitala, s strani delničarjev, ki – neposredno ali posredno – opravljajo dejavnost, ki je konkurenčna glede na dejavnost družb, ki nadzorujejo PT; pravico veta lahko uporabi tudi glede tretjine članov uprave, vključno z predsednikom uprave.

Komisija meni, da se s temi pravicami do veta omejuje pretok kapitala in svobodo ustanavljanja. Ti ukrepi so ovira za neposredne naložbe v PT, naložbe v vrednostne papirje in izvrševanje svobode ustanavljanja.

Pri omenjenih posebnih pravicah države gre za državne ukrepe, saj posebne delnice ne izhajajo iz običajne uporabe prava družb.

Navedene golden shares niso povezane z legitimnimi cilji v javnem interesu, posebej pa ne s temi, ki ji navaja portugalska država, torej javno varnostjo in redom, vzdrževanjem kabelskih in bakrenih omrežji, nadaljevanjem delovanja PT na področju maloprodaje in veleprodaje, koncesijo javnih služb, načinom reguliranja trga telekomunikacij in morebitnih motenj na kapitalskem trgu.

V vsakem primeru pa portugalska država ne spoštuje načela sorazmernosti, saj zadevni ukrepi niso primerni za zagotovitev uresničitve zastavljenih ciljev in presegajo raven, ki je nujna za dosego teh ciljev.
5.

Če nacionalno sodišče presodi, da se za določen spor glede zaposlitve za določen čas načeloma uporabi določba (v tem primeru člen 8(3) zakona št. 2112/1920), ki pomeni ustrezen pravni ukrep v smislu določbe 5(1) okvirnega sporazuma, ki je sestavni del Direktive 1999/70/ES, in v skladu s katero se na podlagi ugotovitve, da so bile zaporedne pogodbe za določen čas sklenjene, ne da bi to bilo utemeljeno z objektivnim razlogom v zvezi z naravo, vrsto ali značilnostmi dela, ki se bo opravljalo, spremeni to pogodbo v pogodbo za nedoločen čas, a) ali sta v skladu s pravom Skupnosti razlaga in uporaba nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerima pomeni dejstvo, da se je pravni predpis, ki ureja zaposlitev na podlagi pogodb o zaposlitvi za določen čas, da bi se zadovoljile sezonske, ponavljajoče se, začasne ali izjemne potrebe, uporabil kot pravna podlaga za sklenitev teh pogodb, v vsakem primeru objektivni razlog, ki utemeljuje sklenitev pogodb za določen čas, čeprav so te potrebe dejansko stalne in trajne? b) ali pravo Skupnosti nasprotuje razlagi in uporabi nacionalnega prava s strani nacionalnega sodišča, v skladu s katerima je treba določbo, ki prepoveduje spremembo pogodb o zaposlitvi za določen čas, ki so bile sklenjene v javnem sektorju, v pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, razlagati tako, da je sprememba pogodbe ali razmerja za določen čas v pogodbo za nedoločen čas v javnem sektorju popolnoma prepovedana, čeprav je bila ta pogodba sklenjena za določen čas z zlorabo, in sicer ko so bile zadovoljene potrebe dejansko stalne in trajne, in da v takem primeru nacionalno sodišče ne more več preučiti dejanske narave spornega delovnega razmerja, da bi ga lahko pravilno pravno opredelilo kot pogodbo za nedoločen čas? Ali pa se mora zgoraj navedena prepoved omejiti samo na pogodbe za določen čas, ki so bile dejansko sklenjene za zadovoljitev začasnih, nepredvidenih, nujnih, izjemnih ali podobnih potreb, z izjemo pogodb, ki so bile sklenjene za zadovoljitev potreb, ki so dejansko stalne in trajne?
SL Uradni list Evropske unije C 128/22

Tožba, vložena 3. marca 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Belgiji

(Zadeva C-100/08)

(2008/C 128/40)

Jezik postopka: nizozemščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: S. Pardo Quintillan in R. Troosters, zastopnika)

Tožena stranka: Kraljevina Belgija

Predlogi tožeče stranke:

Tožeča stranka Sodišču predlaga, naj:

1. ugotovi, da Kraljevina Belgija, — s tem da je uvoz, posedovanje in prodajo ptic, ki se izvalijo in gojijo v ujetništvu in so zakonito dane v promet v drugih državah članicah, podredila omejitvenim pogojem, ki zadevnim subjektom, dejavnim na trgu, nalagajo spremembo označevanja primerkov, da bi ustrezalo posebnim pogojem, ki jih zahteva belgijska zakonodaja, in s tem da ni dovolila niti označevanja, ki je dovoljeno v drugih državah članicah, niti potrdil, ki jih v ta namen izdajajo organi CITES; — s tem da je trgovce prikrajšala za možnost, da se zanje uporabijo izjeme od prepovedi posedovanja avtohtonih evropskih ptic, ki so zakonito dane v promet v drugih državah članicah; ni izpolnila obveznosti iz člena 28 Pogodbe o ustanovitvi Evropski skupnosti.

2. Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Kraljevi odlok z dne 9. septembra 1981 o varstvu ptic v Flandriji in kraljevi odlok z dne 26. oktobra 2001 o ukrepih glede uvoza in tranzita določenih prosto živečih alohtonih vrst ptic vsebujeta pravila, ki (1) uvoz, posedovanje in prodajo ptic, ki se izvalijo in gojijo v ujetništvu in so zakonito dane v promet v drugih državah članicah, podrejajo omejitvenim pogojem, ki zadevnim subjektom, dejavnim na trgu, nalagajo spremembo označevanja primerkov, da bi ustrezalo posebnim pogojem, ki jih zahteva belgijska zakonodaja, in ki (2) trgovce prikrajšajo za možnost, da se zanje uporabijo izjeme od prepovedi posedovanja avtohtonih evropskih ptic, ki so zakonito dane v promet v drugih državah članicah.

Komisija meni, da so te omejitve ukrepi z enakim učinkom kot količinske omejitve uvoza, zaradi česar so prepovedane na podlagi člena 28 ES. Pogoji, določeni z belgijsko zakonodajo, namreč na eni strani vodijo do tega, da je treba spremeniti predstavitev ptic, zakonito danih v promet v drugih državah članicah, na drugi strani pa trgovanje ovira prepoved, zaradi katere trgovci ne smejo posedovati določenih ptic, ki so zakonito dane v promet v drugih državah članicah.

Komisija ne izključuje povsem možnosti, da se določene ovire trgovanja v tem okviru ne bi mogle utemeljiti na podlagi člena 30 ES s ciljem varovati redke vrste, ki imajo posebne značilnosti. Vendar belgijska zakonodaja ne ustreza temu utemeljitvenemu razlogu. Poleg tega v obravnavanem primeru belgijski ukrepi niso niti nujno potrebni niti sorazmerni za dosego takega legitimnega cilja.
3)

Ali dejstvo, da Uredba št. 1346/2000 ni zavezujoča in da se na Danskem ne uporablja, pomeni, da druge države članice te uredbe ne bodo uporabljale pri priznavanju in izvrševanju sodnih odločb v zvezi z insolventnostjo, razglašenih na Danskem, ali nasprotno, da morajo druge države članice, razen če so določile izjeme, navedeno uredbo uporabiti, če se na Danskem razglasi sodna odločba v zvezi z insolventnostjo in se zahteva njeno priznanje in izvršitev v drugih državah članicah, zlasti v delu, v katerem se nanaša na Španijo?
—

Ugotovi naj se, da je Portugalska republika, s tem da je plačilo obresti v tujino obdavčila bolj kot plačilo obresti družbam s sedežem na portugalskem ozemlju, Portugalska republika omejila storitve dajanja hipotekarnih in drugih posojilih s strani finančnih institucij s sedežem v drugih državah članicah in državah pogodbenicah Sporazuma EGP in zato ni izpolnila obveznosti iz člena 49 ES in 56 ES ter členov 36 in 40 Sporazuma EGP.
SL Uradni list Evropske unije C 128/22

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 7 de Madrid (Španija) 4. marca 2008 – Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) in Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes – Sociedad de Gestión de España (AIE) proti Sogecable, S.A. in Canal Satélite Digital S.L.

(Zadeva C-98/08)

(2008/C 128/39)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Mercantil no 7 de Madrid

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) in Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes – Sociedad de Gestión de España (AIE)

Toženi stranki: Sogecable, S.A. in Canal Satélite Digital S.L.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Skupnosti in, konkretno, Direktiva Sveta 92/100/EGS (1) z dne 19. novembra 1992 o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski, na področju intelektualne lastnine dovoljujeta državam članicam, da določijo pravilo, kot je to iz člena 109(1) zakona 22/1987 z dne 11. novembra 1987 o intelektualni lastnini, ki proizvajalcem fonogramov, ki se distribuirajo v gospodarske namene, priznavajo izključno pravico, da dovolijo priobčitev javnosti teh fonogramov in njihovih primerkov?

(1) UL L 346, str. 61.
—

ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2006/49/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o kapitalski ustreznosti investicijskih podjetij in kreditnih institucij in predvsem členov 17, 22 do 25, 30, 33, 35, 40, 41, 43, 44, 50 ter Prilog I, II in VII, vsekakor pa o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
—

Ugotovi naj se, da Irska, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2003 o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov, o spremembi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 in Direktive Sveta št. 91/439/EGS ter o razveljavitvi Direktive Sveta 76/914/EGS (1) ni izpolnila obveznosti iz Direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 92/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 7. februarja 2008 – M. Ilhan proti Staatssecretaris van Financiën

(Zadeva C-42/08)

(2008/C 92/33)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: M. Ilhan.

Tožena stranka: Staatssecretaris van Financiën.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določbe pogodbe ES v zvezi s svobodnim opravljanjem storitev (členi od 49 do 55 ES) oziroma načelo sorazmernosti nasprotujejo temu, da država članica izvaja neko ureditev na podlagi katere je oseba, ki ima na njenem ozemlju stalno prebivališče ali sedež, in razpolaga z zasebnim vozilom – ki je registrirano v drugi državi članici in je dano v najem za obdobje treh let s strani podjetja, ki ima prav tako sedež v tej drugi državi članici –, ki ga uporablja predvsem v prvi državi članici za zasebne in poslovne namene, dolžna plačati davek v trenutku, ko začne uporabljati to vozilo v prvi državi članici, ne da bi vedela, kako dolgo ga bo dejansko uporabljala v tej državi članici?
1)

Ali je dejstvo, da ima samo država članica „izključno pravico prirejanja iger na srečo in loterij“ (člen 9 uredbe-zakona št. 422/89 z dne 2. decembra 1989, ki je bila spremenjena z uredbo-zakonom št. 10/95 z dne 19. januarja 1995 in z uredbo-zakonom št. 40/2005 z dne 17. februarja 2005) in „spodbujanja stav“ (člen 1 uredbe-zakona št. 84/85 z dne 17. decembra 1985, ki je bil spremenjen z uredbo-zakonom št. 317/2002), v skladu s pravili prava Skupnosti […], ki določajo načela svobodnega opravljanja storitev, svobodne konkurence in prepovedi državnih monopolov?
2)

V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje: ali je treba člen 8(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (2) ob upoštevanju členov 6 in 15 Direktive 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (ozko) razlagati tako, da ne dovoljuje, da se zasebnim tretjim osebam za namen sodnega uveljavljanja očitnih kršitev izključnih avtorskih pravic v civilnih postopkih (pravice do izkoriščanja in uporabe dela) posredujejo osebni podatki o prometu?