Združene zadeve C-61/17, C-62/17 in C-72/17

Miriam Bichat in drugi

proti

Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

(Predlogi za sprejetje predhodne odločbe, ki jih je vložilo Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg)

„Predhodno odločanje – Socialna politika – Kolektivni odpusti – Direktiva 98/59/ES – Člen 2(4), prvi pododstavek – Pojem ‚obvladujoče podjetje‘– Postopki posvetovanja z delavci – Dokazno breme“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 7. avgusta 2018

Socialna politika – Približevanje zakonodaj – Kolektivni odpusti – Direktiva 98/59 – Postopki za obveščanje delavcev in posvetovanje z njimi – Pojem „obvladujoče podjetje“ – Obseg – Avtonomna in enotna razlaga

(Direktiva Sveta 98/59, člen 2(4), prvi pododstavek)

Člen 2(4), prvi pododstavek, Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti je treba razlagati tako, da se pojem „obvladujoče podjetje“ nanaša na vsa podjetja, ki so z delodajalcem povezana na podlagi udeležbe v kapitalu njegove družbe ali na podlagi drugih pravnih razmerij, ki jim omogočajo, da izvajajo odločilen vpliv v delodajalčevih organih odločanja in da od njega zahtevajo, da predvidi ali izvede kolektivni odpust.

Glede tega je treba na prvem mestu navesti, da člen 2(4), prvi pododstavek, Direktive 98/59 ne opredeljuje pojma „obvladujoče podjetje“, niti v zvezi s tem ne napotuje na pravo držav članic. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča tako iz zahtev po enotni uporabi prava Unije kakor iz načela enakosti izhaja, da je treba izraze določbe prava Unije, ki se za opredelitev smisla in obsega ne sklicuje posebej na pravo držav članic, navadno razlagati avtonomno in enotno v celotni Evropski uniji (glej zlasti sodbi z dne 27. januarja 2005, Junk, C-188/03, EU:C:2005:59 točki 29 in 30, in z dne 13. maja 2015, Lyttle in drugi, C-182/13, EU:C:2015:317, točka 26 in navedena sodna praksa).

V teh okoliščinah iz razlage zgodovine nastanka in cilja člena 2(4), prvi pododstavek, Direktive 98/59 izhaja, da pojem „obvladujoče podjetje“ na eni strani zajema vsako podjetje, ki lahko na podlagi članstva v isti skupini ali deleža v kapitalu družbe, ki ji zagotavlja večino glasov na skupščini in/ali organih odločanja delodajalca, od slednjega zahteva, da sprejme odločitev, s katero je treba predvideti ali načrtovati kolektivni odpust.

Poleg tega je treba upoštevati tudi položaje, v katerih lahko tudi podjetje, ki nima večine glasov iz prejšnje točke, izvaja odločilen vpliv v smislu točke 31 te sodbe, kar se odraža v izidih glasov v organih družbe, in sicer predvsem zaradi razpršenega osnovnega kapitala delodajalca, relativno nizke stopnje udeležbe delničarjev na skupščinah, ali obstoja dogovorov med družbeniki. Po drugi strani zaradi zagotovitve varstva načela pravne varnosti, z dejanskimi merili – kot je obstoj skupnega premoženjskega interesa med delodajalcem in drugim podjetjem ali obstoj „interesa podjetja, da izpolni svoje obveznosti obveščanja, posvetovanja in seznanjanja, določene z Direktivo 98/59“, kot je Evropska komisija navedla v pisnih in ustnih stališčih – ni mogoče utemeljiti položaja, v katerem neko podjetje izvaja nadzor nad delodajalcem v smislu člena 2(4), prvi pododstavek, Direktive 98/59.

(Glej točke 29, od 40 do 42, 45 in izrek.)