Keywords

Summary



Keywords

1. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg

(Pogodba ES, člen 92 (zdaj člen 87 ES) in člen 93 in 190 (zdaj člena 88 ES in 253 ES))

2. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg

(Pogodba ES, člen 190 (zdaj člen 253 ES))

3. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg

(Pogodba ES, člen 173 (zdaj člen 230 ES) in člen 190 (zdaj člen 253 ES))

4. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg

(Pogodba ES, člen 92 (zdaj člen 87 ES) ter člena 93 in 190 (zdaj člena 88 ES in 253 ES))

5. Državne pomoči – Pojem

(Pogodba ES, člen 92(1) (zdaj člen 87(1) ES))

6. Državne pomoči – Pojem

(Pogodba ES, člen 92(1) (zdaj člen 87(1) ES))

Summary

1. Obrazložitev, predpisana s členom 190 Pogodbe ES (zdaj člen 253 ES), mora biti prilagojena vrsti zadevnega pravnega akta in mora ugotovitve institucije Skupnosti, ki je akt izdala, izražati tako jasno in nedvoumno, da lahko zainteresirane stranke razberejo razloge za sprejet ukrep in Sodišče opravlja svojo funkcijo nadzora. Zahteva po obrazložitvi se presoja glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino pravnega akta, vrsto navedenih razlogov in interes, ki bi ga za ugotovitve lahko imel naslovnik ali druge osebe, na katere se pravni akt neposredno in posamično nanaša. Ni treba, da so v obrazložitvi navedeni vsi dejanski ali pravno upoštevni vidiki, saj se vprašanje, ali obrazložitev zadostuje zahtevam člena 253 ES, ne presoja zgolj na podlagi besedila, temveč tudi s pomočjo vsebine ter celotnih pravnih predpisov z zadevnega področja.

Zlasti kadar gre za odločbo Komisije, ki zavrača, da je ukrep, ki ga pritožnik očita, državna pomoč, mora Komisija pritožniku v vsakem primeru zadostno pojasniti razloge za to, da v pritožbi navedeni pravni in dejanski vidiki niso zadostovali za dokaz obstoja državne pomoči. Vendar se Komisiji ni treba opredeliti do stališč, ki so očitno postranska, brez pomena ali nedvomno podrejenega pomena.

(Glej točki 63 in 64.)

2. V primerih, v katerih je Komisiji za izpolnjevanje njenih nalog dano pooblastilo, je upoštevanje jamstev, ki jih pravni red Skupnosti predvideva za upravne postopke, še večjega temeljnega pomena. Med ta jamstva spada zlasti dolžnost pristojne institucije, da skrbno in nepristransko preveri vse vidike posameznega primera in odločitev zadostno obrazloži.

(Glej točko 65.)

3. Komisiji se pri obrazložitvi odločbe, ki jo mora izdati za zagotavljanje uporabe pravil konkurence, sicer ni treba spuščati v vsa dejanska in pravna vprašanja ter ugotovitve, ki so bile povod za sprejetje take odločbe, vendar mora v skladu s členom 190 Pogodbe ES (zdaj člen 253 ES) navesti vsaj dejstva in ugotovitve, ki so v sistematiki njene odločbe bistvene za to, da se sodišču Skupnosti in zadevnim osebam tako omogoči, da se seznanijo s pogoji, pod katerimi je uporabila Pogodbo.

Razen v primeru izrednih okoliščin mora obrazložitev odločbe vsebovati sama odločba in ne more biti prvič ter naknadno obrazložena šele pred sodiščem. Obrazložitev mora biti namreč zainteresirani stranki načeloma sporočena skupaj z odločbo, ki jo bremeni. Pomanjkanja obrazložitve se ne da popraviti s tem, da zainteresirana stranka za razloge za odločitev izve v postopku pred Sodiščem. Zato Komisija, kadar ena izmed njenih odločb, izdana na podlagi člena 92 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 87 ES), nakazuje na znatne opustitve, tega ne more odpraviti s tem, da se šele pred Sodiščem prve stopnje prvič sklicuje na podatke in druge ugotovitve preiskave, ki dopuščajo ugotovitev, da je bila uporaba člena 92 Pogodbe ES z njene strani pravilna, razen če ne gre za ugotovitve preiskave, ki jih nobena od strank med predhodnim upravnim postopkom ni prerekala.

Iz tega izhaja, da navedbe pooblaščencev Komisije pred Sodiščem prve stopnje ne morejo odpraviti pomanjkanja obrazložitve izpodbijane odločbe. Izrek in obrazložitev odločbe, v kateri morajo biti v skladu s členom 190 Pogodbe ES obvezno navedeni razlogi, sta namreč nedeljiva celota, zato je njuno hkratno sprejetje v skladu s načelom kolegialnosti izključna zadeva kolegija članov Komisije in vsaka sprememba obrazložitve, ki presega pravopisno ali slovnično uskladitev, izključna pristojnost tega kolegija.

V zvezi s tem se mora sodišče Skupnosti v okviru ničnostne tožbe na podlagi člena 173 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 230 ES) omejiti na presojo zakonitosti izpodbijanega akta. Zato Sodišče prve stopnje nima pristojnosti popraviti ali dopolniti pomanjkljive obrazložitve tako, da doda ali zamenja stališča, ki sama ne izhajajo iz izpodbijane odločbe.

(Glej točke od 66 do 70.)

4. Obseg dolžnosti obrazložitve odločbe se presoja glede na okoliščine posameznega primera, ki so v predloženem primeru takšne, da opravičujejo podrobnejšo obrazložitev.

Okoliščine, ki opravičujejo podrobnejšo obrazložitev, temeljijo na dejstvu, da odločba pomeni eno izmed prvih odločitev, ki v okviru uporabe predpisov o državnih pomočeh obravnava celovito (ekonomsko) vprašanje, kot je izračunavanje stroškov matične družbe, dejavne na pridržanem trgu na področju splošne dostave, ki svoji hčerinski družbi, nedejavni na pridržanem trgu, zagotavlja logistično in komercialno podporo. Poleg tega mora tudi dejstvo, da so v tem okviru tožeče stranke v upravnem postopku predložile več ekonomskih študij, Komisijo privesti do tega, da oblikuje skrbno obrazložitev in pri tem odgovori tudi na utemeljitve tožečih strank, ki so podprte s temi ekonomskimi študijami.

V teh okoliščinah obrazložitev take odločbe, omejena na zelo splošno razlago metode, ki jo je Komisija uporabila za oceno stroškov in dobljenega končnega rezultata, ne da bi z zahtevano natančnostjo opredelila stroške, ki so matični družbi nastali zaradi zagotavljanja logistične in komercialne podpore svoji hčerinski družbi, in fiksne stroške uporabe poštnega omrežja ter podrobneje določila nadomestilo za lastni kapital, ne zadosti zahtevam iz člena 190 Pogodbe ES (zdaj člen 253 ES).

(Glej točke od 96 do 98.)

5. S strani Komisije izvedeni preizkus vprašanja o tem, kako se ob pomanjkanju računovodstva izračunavajo stroški, ki so za matično družbo, ki je dejavna na pridržanem trgu, nastali z zagotavljanjem logistične in komercialne podpore hčerinski družbi, ki ni dejavna na pridržanem trgu, obsega celovito ekonomsko presojo. Komisija ima vendarle široko diskrecijsko pravico, kadar sprejema akt, ki obsega celovito ekonomsko oceno, in sodna presoja tega akta je omejena – tudi kadar je treba vprašanje, ali ukrep sodi v področje uporabe člena 92(1) Pogodbe ES (po spremembi postal člen 87(1) ES), presojati „izčrpno“ – na to, ali so bili predpisi o postopku in obrazložitvi upoštevani, ali je bilo dejansko stanje, na katerem temelji izpodbijana odločba, pravilno ugotovljeno in ali ne gre za očitno zmotno ugotovitev tega dejanskega stanja ali zlorabo pooblastil. Sodišče prve stopnje zlasti presoje avtorja odločbe ne sme zamenjati s svojo presojo.

Ob upoštevanju, da je matična družba dejavna na področju splošne dostave, Komisija ni storila očitne napake v presoji glede izbire metode linearne retropolacije. Obrazložitev, da ta metoda ni upoštevala rastočih lestvičnih donosov, ker se morajo stroški na enoto manjšati z rastjo količine proizvodov, namreč zadeva primer zasebnega podjetja, ki začenja z izvajanjem svoje poslovne dejavnosti, in zlasti primer, ko to na novo vzpostavlja svoje distribucijsko omrežje. Ni primerna za uporabo pri novi dejavnosti, ki tvori le majhen del že obstoječih poslov in za katero je večina fiksnih stroškov že nastala. V sektorju, kot je ta, ki zadeva področje splošne dostave, v katerem so fiksni stroški zelo visoki, vendar neodvisno od dejavnosti hčerinske družbe temeljijo neposredno na obstoječem omrežju matične družbe, ki je dejavna na pridržanem trgu, take obrazložitvi ni mogoče sprejeti.

(Glej točke 128, 130 in 131.)

6. Področje uporabe pojma državne pomoči v smislu člena 92 Pogodbe ES (po spremembi postal člen 87 ES) je zelo široko. Ta določba naj bi namreč preprečevala, da bi bila menjava med državami članicami ovirana zaradi ugodnosti, danih s strani državnih organov, ki s privilegiranjem nekaterih podjetij ali panog izkrivljajo konkurenco na trgu ali s tem grozijo. Pojem državne pomoči zato ne zajema le pozitivnih storitev, kot so subvencije, temveč tudi ukrepe, ki na različne načine zmanjšujejo bremena, ki jih mora podjetje običajno nositi in sicer strogo dobesedno ne predstavljajo subvencij, vendar jih je glede na vrsto in učinek z njimi mogoče enačiti. V okviru posrednih koristi, ki učinkujejo enako kot državne pomoči, je zlasti zagotavljanje blaga in storitev pod ugodnejšimi pogoji.

Poleg tega člen 92(1) Pogodbe ES (po spremembi postal člen 87(1) ES) ne razlikuje med razlogi in cilji državnih ukrepov, temveč te določa glede na njihove učinke.

Zato je prenos strank službe, ki ne pripada pridržanemu sektorju, ki ga je ustanovila matična družba, dejavna na pridržanem trgu s sredstvi državnega monopola, na hčerinsko družbo zasebnega prava brez nasprotnega plačila državna pomoč. Gre namreč za ukrep, ki se razlikuje od logistične in komercialne podpore takega podjetja svoji hčerinski družbi. Poleg tega te stranke predstavljajo nematerialno premoženjsko vrednost, ki ima ekonomsko vrednost. Dejstvo, da navedene stranke niso imele računovodske protivrednosti, te ugotovitve ni ovrglo. Tudi če bi namreč šlo za dejavnik, ki ga je količinsko težko ovrednotiti, to ne pomeni, da nima vrednosti. Zato sta izdelava in trženje imenikov gospodarska dejavnost.

(Glej točke od 158 do 160 in od 163 do 169.)