Zadeva C‑208/15

Stock ‘94 Szolgáltató Zrt.

proti

Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Kúria)

„Predhodno odločanje – Davek na dodano vrednost – Direktiva 2006/112/ES – Integrirano sodelovanje – Odobritev financiranja in dobave obratnih sredstev, potrebnih za kmetijsko proizvodnjo – Enotna in sestavljena storitev – Ločene in samostojne storitve – Pomožna storitev in glavna storitev“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 8. decembra 2016

Harmonizacija davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Dobava blaga – Opravljanje storitev – Transakcije, sestavljene iz več elementov – Odobritev posojila za nakup kmetijskega blaga in dobavo tega blaga v okviru transakcije integriranega kmetijskega sodelovanja – Transakcija, ki jo je mogoče šteti za enotno storitev – Presoja nacionalnega sodišča

(Direktiva Sveta 2006/112, člen 1(2))

Direktivo 2006/112 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da:

– transakcija integriranega kmetijskega sodelovanja, v skladu s katero gospodarski subjekt dobavi blago kmetu in mu odobri posojilo, namenjeno za nakup tega blaga, za namene te direktive pomeni enotno transakcijo, v kateri dobava blaga pomeni glavno transakcijo. Davčno osnovo za navedeno transakcijo sestavljajo tako cena navedenega blaga kot obresti, plačane za posojila, odobrena kmetom;

– to, da lahko integrator kmetom ponuja dodatne storitve ali kupuje njihovo kmetijsko proizvodnjo, ne vpliva na opredelitev zadevne transakcije kot enotne transakcije za namene Direktive 2006/112.

Na prvem mestu, ker za transakcijo integriranega sodelovanja velja načelo, da integrator integriranemu subjektu odobri posojilo, ki ga ta lahko uporabi samo za nakup obratnih sredstev od integratorja, odobritev takih posojil z vidika integriranih subjektov ni storitev s samostojnim interesom, saj teh finančnih sredstev ni mogoče prosto uporabiti. Na drugem mestu, če integrator nima dovoljenja za obratovanje kot kreditna institucija, ne more dodeljevati posojil integriranim subjektom, če ta niso namenjena za nakup njenih obratnih sredstev. Na tretjem mestu, dobava obratnih sredstev in posojilo enak gospodarski cilj, ki je v bistvu uvedba finančne in logistične pomoči za kmete, ki jim omogoča opravljanje kmetijske dejavnosti. V teh okoliščinah dobava obratnih sredstev za integrirane subjekte pomeni glavno storitev integriranega sodelovanja, saj bodo s temi sredstvi kmetje lahko opravljali kmetijsko dejavnost. Pridobitev posojila za nakup teh sredstev tako za te kmete ni samostojen cilj, temveč je zgolj sredstvo, ki jim omogoča nakup obratnih sredstev, potrebnih za njihovo kmetijsko proizvodnjo.

Predložitveno sodišče mora v zvezi s tem preveriti, ali zadevna transakcija integriranega sodelovanja dejansko pomeni ta gospodarski cilj in ugotoviti, ali je dobava obratnih sredstev tako temeljnega pomena za integrirane subjekte. Če je tako, je treba dobavo obratnih sredstev in odobritev posojila, namenjenega za nakup teh sredstev, za namene davka na dodano vrednost šteti za sestavni del enotne sestavljene transakcije, pri čemer je glavna storitev dobava teh sredstev.

Nazadnje na četrtem mestu, okoliščina, da lahko integrator integriranim subjektom ponuja dodatne storitve ali kupuje njihovo kmetijsko proizvodnjo, ne vpliva na to rešitev.

(Glej točke od 31 do 39 in izrek.)