GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
SODBA SODIŠČA (tretji senat) 
z dne 17. marca 2005 * 
V zadevi 0228/03, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, 
ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) z odločbo z dne 23. maja 2003, ki je na 
Sodišče prispela 26. maja 2003, v postopku 
The Gillette Company, 
Gillette Group Finland Oy 
proti 
LA-Laboratories Ltd Oy, 
SODIŠČE (tretji senat), 
v sestavi A. Rosas, predsednik senata, A. Borg Barthet, S. von Bahr, U. Lõhmus in 
A. Ó Caoimh (poročevalec), sodniki, 
* Jezik postopka: finščina. 
I - 2363 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
generalni pravobranilec: A. Tizzano, 
sodni tajnik: R. Grass, 
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 21. oktobra 2004, 
na podlagi pisnih stališč, ki so jih predložili: 
— za The Gillette Company in Gillette Group Finland Oy R. Hiili in T. Groop, 
asianajajat, 
— za LA-Laboratories Ltd Oy M. L. Latikka, hallituksen puheenjohtaja, 
— za finsko vlado T. Pynnä, zastopnica, 
— za vlado Združenega kraljestva C. Jackson, zastopnica, skupaj z M. Tappinom, 
barrister, 
— za Komisijo Evropskih skupnosti M. Huttunen in N. B. Rasmussen, zastopnika, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 
9. decembra 2004 
I - 2364 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 6(1)(c) Prve 
direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje 
držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami. 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbama The Gillette Company in 
Gillette Group Finland Oy (v nadaljevanju: družba Gillette Company, skupina 
Gillette Finska in, skupaj, družbi Gillette) ter družbo LA-Laboratories Ltd Oy 
(v nadaljevanju: družba LA-Laboratories), ker je slednja opremila embalaže 
proizvodov, ki jih trži, z znamkama Gillette in Sensor. 
Pravni okvir 
Določbe Skupnosti 
3 V skladu s prvo uvodno določbo Direktive 89/104 so med zakoni o blagovnih 
znamkah, ki se trenutno uporabljajo v državah članicah, neskladnosti, ki lahko 
ovirajo prosti pretok blaga in storitev ter izkrivljajo konkurenco na skupnem trgu. V 
I - 2365 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
skladu s to uvodno določbo je zato glede ustanovitve in delovanja notranjega trga 
nujno približati zakone držav članic. Tretja uvodna določba te direktive določa, da 
popolno približevanje nacionalnih zakonov o blagovnih znamkah ni nujno. 
4 Deseta uvodna določba navedene direktive opozarja, da je funkcija varstva, ki ga 
zagotovi registrirana znamka, še zlasti v zagotavljanju znamke kot označbe izvora. 
5 Člen 5(1) iste direktive določa: 
„Registrirana znamka podeljuje imetniku izključne pravice. Imetnik ima pravico, da 
tretjim osebam prepove, da brez njegovega dovoljenja v gospodarskem prometu 
uporabijo: 
a) kateri koli znak, ki je enak znamki, za enako blago ali storitve, za katere je 
registrirana znamka; 
b) kateri koli znak, pri katerem zaradi njegove enakosti ali podobnosti z znamko in 
enakosti ali podobnosti blaga ali storitev, označenih z znamko in znakom, 
obstaja verjetnost zmede v javnosti, ki vključuje verjetnost povezovanja med 
znakom in znamko." 
I - 2366 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
6 Člen 5(3)(a) in (b) Direktive 89/104 določa: 
„Po odstavkih 1 in 2 je lahko med drugim prepovedano naslednje: 
a) opremljanje blaga ali njegove embalaže z znakom; 
b) ponujanje blaga, njegovo dajanje na trg ali skladiščenje v te namene pod tem 
znakom ali ponujanje ali opravljanje storitev pod tem znakom [...]" 
7 Člen 6 navedene direktive, naslovljen „Omejitev učinkov znamke", določa: 
„1. Znamka ne daje imetniku pravice, da prepove tretji osebi uporabo v 
gospodarskem prometu 
[...] 
c) znamke, če je treba z njo označiti namen proizvoda ali storitve, zlasti za dodatke 
ali nadomestne dele; 
I - 2367 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
ob pogoju, da jih uporablja v skladu z dobrimi poslovnimi običaji. 
[...]" 
8 Direktiva Sveta 84/450/EGS z dne 10. septembra 1984 o približevanju zakonov in 
drugih predpisov držav članic o zavajajočem oglaševanju in primerjalnem 
oglaševanju (UL L 250, str. 17), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega 
parlamenta in Sveta 97/55/ES z dne 6. oktobra 1997 (UL L 290, str. 18), ima, v skladu 
s svojim členom 1, namen zaščititi potrošnike, osebe, ki opravljajo trgovsko, 
poslovno, obrtno dejavnost ali svobodno poklicno dejavnost, in interese širše 
javnosti pred zavajajočim oglaševanjem in nepoštenimi posledicami takega 
oglaševanja ter oblikovati pogoje za dovoljeno primerjalno oglaševanje. 
9 V skladu z besedilom člena 3a(1) navedene direktive: 
„Kar zadeva primerjavo, se dovoli primerjalno oglaševanje, če so izpolnjeni ti pogoji: 
[...] 
(d) ne ustvarja zmede na trgu med oglaševalcem in konkurenti ali med blagovnimi 
znamkami, trgovskimi imeni, drugimi znaki razlikovanja, blagom ali storitvami 
oglaševalca in konkurentov; 
I - 2368 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
(e) ne diskreditira ali očrni blagovnih znamk, trgovskih imen, drugih znakov 
razlikovanja, blaga, storitev, dejavnosti ali razmer konkurenta; 
[...] 
(g) se ne okorišča nepošteno z ugledom blagovne znamke, trgovskega imena ali 
drugih znakov razlikovanja konkurenta ali z navedbo porekla konkurenčnih 
izdelkov; 
(h) ne predstavlja blaga ali storitev kot imitacije ali kopije blaga ali storitev, ki imajo 
zaščiteno blagovno znamko ali trgovsko ime." 
Nacionalne določbe 
10 Na Finskem pravo znamk ureja tavaramerkkilaki (zakon o znamkah) (7/1964) z dne 
10. januarja 1964, kakor je bil spremenjen z zakonom 39/1993 z dne 25. januarja 
1993 (v nadaljevanju: tavaramerkkilaki). 
11 Člen 4(1) tavaramerkkilaki)a o vsebini izključnih pravic imetnika znamke določa: 
„Pravica do namestitve razlikovalnega znaka na svoje blago, določena v členih od 1 
do 3 tega zakona, zajema prepoved, da nobena oseba razen imetnika znaka ne sme v 
gospodarskem prometu uporabljati kot znaka za svoje blago oznak, ki bi lahko 
povzročile zmedo, bodisi na blagu ali njegovi embalaži, v oglaševanju ali poslovni 
dokumentaciji ali na drug način, kar vključuje ustno uporabo. [...]" 
I - 2369 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
12 V skladu z besedilom odstavka 2 navedenega člena: 
„Za neupravičeno uporabo v smislu odstavka 1 med drugim šteje tudi dejstvo dajanja 
na trg nadomestnih delov, dodatkov itd., ki so združljivi s proizvodom, ki ga 
proizvaja ali prodaja druga oseba in ki omenja znamko na primeren način, da bi 
ustvaril vtis, da proizvod, dan na trg, izvira od imetnika znamke ali da je ta odobril 
uporabo te znamke." 
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
13 Gillette Company je na Finskem registrirala znamki Gillette in Sensor za upoštevne 
proizvode iz razreda 8 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji 
proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil 
revidiran in spremenjen, to je: ročno orodje in naprave; noži, vilice in žlice; hladno 
orožje; brivniki. Skupina Gillette Finska, ki ima izključno pravico uporabljati te 
znamke na Finskem, je v tej državi članici tržila brivnike, zlasti britve, sestavljene iz 
ročaja in zamenljive britvice, kakor tudi samo navedene britvice. 
I - 2370 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
14 Družba LA-Laboratories prodaja, prav tako na Finskem, britve, sestavljene iz ročaja 
in zamenljive britvice, kakor tudi samo britvice, podobne tistim, ki jih trži skupina 
Gillette Finska. Te britvice se prodajajo pod znamko Parason Flexor in njihova 
embalaža je opremljena z etiketo z napisom: „Vsi ročaji Parason Flexor in Gillette 
Sensor se ujemajo s to britvico". 
15 Iz predložitvene odločbe izhaja, da družba LA-Laboratories ni bila pooblaščena z 
licenco v zvezi z znamko ali s kakršno koli drugo pogodbo za uporabo znamk, 
katerih imetnik je družba Gillette Company. 
16 Družbi Gillette sta vložili tožbo pred Helsingin käräjäoikeusom (Finska) (sodišče 
prve stopnje v Helsinkih) (Finska), v kateri zatrjujeta, da je družba LA-Laboratories 
škodovala registriranima znamkama Gillette in Sensor. Po mnenju teh družb so 
dejanja družbe LA-Laboratories v mišljenju potrošnikov ustvarjale zvezo med 
proizvodi, ki jih je tržila slednja, in tistimi družb Gillette, kar je privedlo do stališča, 
da je bila ta družba pooblaščena, na podlagi licence ali iz drugega razloga, uporabljati 
znamki Gillette in Sensor, kar ni bilo res. 
17 V svoji sodbi z dne 30. marca 2000 je Helsingin käräjäoikeus menilo, da je, na 
podlagi člena 4(1) tavaramerkkilakija, družbama Gillette pridržana izključna pravica 
opremiti svoje proizvode in embalaže le-teh z znamkama Gillette in Sensor, kakor 
tudi uporabljati te znamke pri oglaševanju. Zato je družba LA-Laboratories, s tem da 
je na viden način omenjala navedene znamke na embalažah svojih proizvodov, kršila 
to izključno pravico. Med drugim je treba, po mnenju Helsingin käräjäoikeusa, člen 
4(2) tavaramerkkilakia, ki določa izjemo od tega načela izključnosti, razlagati strogo 
I - 2371 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
ob upoštevanju člena 6(1)(c) Direktive 89/104. Dejansko se ta določba ne nanaša na 
bistvene sestavine proizvoda, temveč samo na nadomestne dele, dodatke in druge 
podobne dele, ki se ujemajo s proizvodom, ki ga proizvaja ali trži druga oseba. 
18 To sodišče je presodilo, da morata tako ročaj kot britvica šteti za bistveni sestavini 
britve in ne za nadomestna dela ali njena dodatka. Posledično je razsodilo, da se 
izjema, določena v členu 4(2) tavaramerkkilakija, ne uporablja. Iz teh razlogov je to 
sodišče odločilo, da je družbi LA-Laboratories prepovedano, da še naprej ali 
ponovno škoduje pravicam, pridržanim družbam Gillette v zvezi z znamkama 
Gillette in Sensor, in ji je naložilo, po eni strani, naj odstrani in uniči etikete, 
uporabljane na Finskem, ki so vsebovale omembo teh znamk, in, po drugi strani, naj 
družbama Gillette plača skupni znesek 30.000 FIM iz naslova odškodnine za škodo, 
ki sta jo utrpeli slednji. 
19 V pritožbi je Helsingin hovioikeus (pritožbeno sodišče v Helsinkih) (Finska), v 
odločbi z dne 17. maja 2001, menilo, prvič, da, kakor hitro je britev običajne vrste, 
kakršna je bila tista v postopku v glavni stvari, sestavljena iz ročaja in britvice, lahko 
potrošnik slednji del zamenja, ker si je priskrbel novo britvico, ki se prodaja posebej. 
Ta, ki nadomešča prejšnji del britve, bi se lahko torej primerjala z nadomestnim 
delom v smislu člena 4(2) tavaramerkkilakija. 
20 Drugič, to sodišče je menilo, da bi označba, navedena na etiketi, nameščeni na 
embalaži britvic za britve, ki jih trži družba LA-Laboratories, po mnenju katere so se, 
razen tega, da so se navedene britvice ujemale z ročaji vrste Parason Flexor, prav 
I - 2372 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
tako ujemale s tistimi, ki sta jih tržili družbi Gillette, lahko bila uporabna za 
potrošnika in da bi tako družba LA-Laboratories lahko upravičila nujnost omembe 
znamk Gillette in Sensor na navedeni etiketi. 
21 Tretjič, Helsingin hovioikeus je razsodilo, da embalaže britvic za britve, ki jih trži 
družba LA-Laboratories na viden način, vsebujejo razlikovalna znaka Parason in 
Flexor, ki nedvomno označujeta izvor proizvoda. Sicer pa je to sodišče priznalo, da 
omemba znamk Gillette in Sensor standardnega značaja majhne velikosti na etiketah 
relativno majhne velikosti, nameščena na zunanjo stran navedenih embalaž, ni 
mogla na noben način privesti do stališča, da obstaja tržna zveza med družbama 
Gillette in LA-Laboratories in da je slednja torej omenjala navedeni znamki pod 
pogoji, dovoljenimi s členom 4(2) tavaramerkkilakija. Helsingin hovioikeus je iz tega 
razloga razveljavilo sodbo Helsingin käräjäoikeusa in zavrnilo tožbo, ki sta jo vložili 
družbi Gillette. 
22 Družbi Gillette sta vložili pritožbo pri Korkein oikeusu, ki je presodilo, da postopek v 
glavni stvari zastavlja vprašanja razlage člena 6(1)(c) Direktive 89/104 glede meril, ki 
omogočajo določitev, ali je proizvod po svoji naravi primerljiv ali ne z nadomestnim 
delom ali dodatkom, po kateri mora biti uporaba znamke, ki pripada drugi osebi, 
nujna za določitev namena blaga in pojem dobrih poslovnih običajev, razlaga teh 
določb pa mora prav tako upoštevati Direktivo 84/450. 
I - 2373 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
23 V teh pogojih je Korkein oikeus prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno 
odločanje predložilo ta vprašanja: 
„Za namene uporabe člena 6(1)(c) Prve direktive 89/104/EGS z dne 21. decembra 
1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami 
1. katera merila 
a) omogočajo določitev, ali proizvod šteje za nadomestni del ali dodatek, in 
b) omogočajo določitev proizvodov, drugih od tistih, ki štejejo za nadomestne 
dele ali dodatke, ki lahko prav tako spadajo na področje uporabe zgoraj 
navedene določbe? 
2. Ali je treba zakonitost uporabe znamke, ki pripada drugi osebi, upoštevati 
drugače, ko je proizvod primerljiv z nadomestnim delom ali dodatkom ali ko gre 
za proizvod, ki iz kakega drugega razloga ne spada pod obseg uporabe zgoraj 
navedene določbe? 
I - 2374 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
3. Kako je treba razlagati zahtevo, da mora biti uporaba ,potrebna' za označitev 
namena proizvoda? Ali je merilu potrebnosti torej mogoče zadostiti, če je 
mogoče samo po sebi označiti ta namen brez izrecnega navajanja znamke, ki 
pripada drugi osebi, in pri tem upoštevati, na primer, tehnično načelo delovanja 
proizvoda? Kako pomembno je dejstvo, da je način predstavitve proizvoda 
morda manj jasen za potrošnike brez izrecne navedbe znamke, ki pripada drugi 
osebi? 
4. Katere dejavnike je treba upoštevati za presojo spoštovanja dobrih poslovnih 
običajev? Ali dejstvo omembe znamke, ki pripada drugi osebi, ob trženju lastnih 
proizvodov, kaže na to, da so ti proizvodi enakovredni tako po svoji kakovosti 
kot po svojih tehničnih in drugih značilnostih proizvodom, ki se prodajajo pod 
znamko druge osebe? 
5. Ali dejstvo, da gospodarski subjekt, ki se sklicuje na znamko, ki pripada drugi 
osebi, trži ne le nadomestne dele ali dodatke, temveč tudi sam proizvod, s 
katerim se ta nadomestni del ali ta dodatek predvidoma uporablja, vplivana 
pravilnost uporabe znamke, ki pripada drugi osebi?" 
Prvo, drugo in tretje vprašanje 
24 S prvim, drugim in tretjim vprašanjem, ki jih je treba obravnavati skupaj, 
predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, po katerih merilih je treba razlagati zahtevo, 
v skladu s katero je, za uporabo znamke s strani tretje osebe, ki ni njen imetnik, 
I - 2375 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
nujno označiti namen proizvoda v smislu člena 6(1)(c) Direktive 89/104. To sodišče 
prav tako sprašuje, po eni strani, po katerih merilih se morajo proizvodi šteti za 
dodatke ali nadomestne dele v smislu navedene določbe, in, po drugi strani, ali so 
merila presojanja zakonitosti uporabe znamke, kar zadeva slednje proizvode, 
drugačna od tistih, ki se uporabljajo za druge proizvode. 
25 Predhodno je treba opozoriti, da je pravica do znamke temeljni element sistema 
neizkrivljene konkurence, ki ga ima Pogodba namen vzpostaviti in ohranjati. V 
takem sistemu mora biti podjetjem omogočeno, da si pridobijo klientelo s 
kakovostjo svojih proizvodov ali svojih storitev, kar ni mogoče drugače kot s 
pomočjo obstoja razlikovalnih znakov, ki omogočajo njihovo identifikacijo (glej zlasti 
sodbe z dne 17. oktobra 1990 v zadevi Hag GF, C-10/89, Recueil, str. I-3711, 
točka 13; z dne 4. oktobra 2001 v zadevi Merz & Krell, C-517/99, Recueil, str. I-6959, 
točka 21, in z dne 12. novembra 2002 v zadevi Arsenal Football Club, C-206/01, 
str. I-10273, točka 47). 
26 V tem pogledu je temeljna funkcija znamke zagotoviti potrošniku ali končnemu 
uporabniku identiteto porekla proizvoda ali storitve, ki ga označuje znamka, kar mu 
omogoča razlikovanje, brez mogoče zmede, tega proizvoda ali storitev od tistih, ki 
izvirajo od drugod. Dejansko, da bi znamka lahko igrala vlogo temeljnega elementa 
sistema neizkrivljene konkurence, ki ga ima Pogodba namen vzpostaviti in ohranjati, 
mora pomeniti jamstvo, da so bili vsi proizvodi ali storitve, ki jih označuje, 
proizvedeni ali opravljeni pod nadzorom edinstvenega podjetja, ki mu je mogoče 
pripisati odgovornost za njihovo kakovost (glej zlasti sodbi z dne 23. maja 1978 v 
zadevi Hoffmann-La Roche, 102/77, Recueil, str. 1139, točka 7, in z dne 18. junija 
2002 v zadevi Philips, C-299/99, Recueil, str. I-5475, točka 30, ter zgoraj navedeno 
sodbo Arsenal Football Club, točka 48). 
I - 2376 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
27 Člen 5 Direktive 89/104 opredeljuje „pravice iz znamke" in člen 6 le-te vsebuje 
določbe za „omejitev učinkov znamke". 
28 V skladu s členom 5(1), prvi stavek, Direktive 89/104 registrirana znamka podeljuje 
imetniku izključne pravice. Na podlagi istega odstavka 1(a) ima imetnik pravico, da 
tretjim osebam prepove, da brez njegovega dovoljenja v gospodarskem prometu 
uporabijo kateri koli znak, ki je enak znamki, za enako blago ali storitve, za katere je 
registrirana znamka. Člen 5(3) te direktive našteva, neizčrpno, načine uporabe, ki jih 
imetnik lahko prepove na podlagi odstavka 1 tega člena. 
29 Treba je poudariti, da ima, z omejitvijo učinkov pravic, ki jih ima imetnik znamke na 
podlagi člena 5 Direktive 89/104, člen 6 te direktive namen združiti temeljne 
interese zaščite pravic iz znamke in tiste o prostem pretoku blaga in svobode 
opravljanja storitev na skupnem trgu, in sicer na način, da pravica iz znamke lahko 
izpolni svojo vlogo temeljnega elementa sistema neizkrivljene konkurence, ki ga ima 
Pogodba namen vzpostaviti in ohranjati (glej zlasti sodbe z dne 23. februarja 1999 v 
zadevi BMW, C-63/97, Recueil, str. I-905, točka 62, in z dne 7. januarja 2004 v 
zadevi Gerolsteiner Brunnen, C-100/02, Recueil, str. I-691, točka 16). 
30 V tem pogledu, najprej, v skladu s členom 6(1)(c) Direktive 89/104, imetnik znamke 
tretji osebi ne more prepovedati uporabe znamke v gospodarskem prometu, če je 
treba z njo označiti namen proizvoda ali storitve, zlasti za dodatke ali nadomestne 
dele. 
I - 2377 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
31 Poudariti je treba, da ta določba ne določa meril za določitev, ali namen, dan nekemu 
proizvodu, spada pod obseg uporabe le-te, temveč zahteva zgolj to, da je uporaba 
znamke nujna za označitev takega namena. 
32 Sicer pa, če namen proizvodov za dodatke ali nadomestne dele ni podan, razen v 
primerih, v katerih gre verjetno za trenutne situacije, v katerih je nujno uporabiti 
znamko za označitev namena proizvoda, uporaba člena 6(1)(c) Direktive 89/104, kot 
sta upravičeno zatrjevali vlada Združenega kraljestva in Komisija v svojih 
pripombah, ni omejena na te situacije. Zato v okoliščinah v primeru v glavni stvari 
ni nujno določiti, ali mora proizvod šteti za dodatek ali nadomestni del. 
33 Drugič, treba je poudariti, po eni strani, da je Sodišče že odločilo, da uporaba 
znamke, z namenom obvestiti javnost, da je oglaševalec specializiran za (ali specialist 
za) prodajo, v kateri zagotavlja popravilo in vzdrževanje proizvodov, ki jih označuje 
znamka, danih na trg pod znamko s strani imetnika le-te ali z njegovim privoljenjem, 
pomeni uporabo, ki označuje namen proizvoda ali storitve v smislu člena 6(1)(c) 
Direktive 89/104 (glej zgoraj navedeno sodbo v zadevi BMW točke 54 in od 58 
do 63). Ta informacija je nujna za ohranitev sistema neizkrivljene konkurence na 
trgu tega proizvoda ali te storitve. 
34 Isto izhaja tudi iz postopka v glavni stvari, da se znamke, katerih imetnik je Gillette 
Company, uporabljajo s strani tretje osebe z namenom zagotoviti javnosti razumljivo 
I - 2378 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
in popolno informacijo o namenu proizvoda, ki ga prodaja, to je o združljivosti 
le-tega s tistim, ki ga predstavljajo navedene znamke. 
35 Po drugi strani zadošča opozoriti, da je taka uporaba znamke nujna v primeru, ko 
navedene informacije praktično ni mogoče sporočiti javnosti s strani tretje osebe, ne 
da bi uporabila znamko, ki ji ne pripada (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo v 
zadevi BMW, točka 60). Kot je poudaril generalni pravobranilec v točkah 64 in 71 
svojih sklepnih predlogov, mora biti ta uporaba praktično edino sredstvo za 
zagotovitev take informacije. 
36 V tem pogledu, da bi se zagotovilo, ali se lahko uporabijo drugi načini zagotovitve te 
informacije, je nujno upoštevati, na primer, mogoči obstoj tehničnih standardov ali 
pravil, ki se uporabljajo na splošno za tip proizvoda, ki ga tržijo tretje osebe in ki jih 
javnost, ki ji je namenjen, pozna. Ta pravila ali druge značilnosti morajo biti zmožna 
zagotoviti navedeni javnosti razumljivo in popolno informacijo o namenu proizvoda, 
ki ga trži tretja oseba, z namenom, zagotoviti sistem neizkrivljene konkurence na 
trgu tega proizvoda. 
37 Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je, v okoliščinah postopka v glavni stvari, 
uporaba znamke nujna, ob upoštevanju zahtev, omenjenih v točkah te sodbe, in 
narave javnosti, kateri je namenjen proizvod, ki ga trži družba LA-Laboratories. 
I - 2379 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
38 Tretjič, člen 6(1)(c) Direktive 89/104 ne razlikuje med mogočimi nameni proizvodov 
ob upoštevanju zakonitosti uporabe znamke. Merila presoje zakonitosti uporabe 
znamke, zlasti glede dodatkov ali nadomestnih delov, torej niso drugačna od tistih, ki 
se uporabljajo za druge kategorije mogočih namenov. 
39 Glede na zgoraj navedeno je na prvo, drugo in tretje vprašanje treba odgovoriti, da je 
zakonitost uporabe znamke na podlagi člena 6(1)(c) Direktive 89/104 odvisna od 
tega, ali je ta uporaba nujna za navedbo namena proizvoda. 
Uporaba znamke s strani tretje osebe, ki ni imetnik, je nujna za označitev namena 
proizvoda, ki ga trži ta tretja oseba, ko taka uporaba praktično pomeni edino 
sredstvo za to, da se javnosti zagotovi razumljiva in popolna informacija o tem 
namenu, zato da se ohrani neizkrivljen sistem konkurence na trgu tega proizvoda. 
Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je, v postopku v glavni stvari, taka uporaba 
nujna, ob upoštevanju značaja javnosti, ki ji je namenjen proizvod, ki ga trži zadevna 
tretja oseba. 
Ker člen 6(1)(c) Direktive 89/104 ne razlikuje med mogočimi nameni proizvodov ob 
presoji zakonitosti uporabe znamke, merila za presojo zakonitosti uporabe znamke, 
zlasti glede dodatkov ali nadomestnih delov, torej niso drugačna od tistih, ki se 
uporabljajo za druge kategorije mogočih namenov proizvodov. 
I - 2380 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
Četrto vprašanje 
40 S prvim delom četrtega vprašanja predložitveno sodišče sprašuje, kako je treba 
razlagati zahtevo, določeno v členu 6(1)(c) Direktive 89/104, v skladu s katero mora 
tretja oseba uporabljati znamko v smislu te določbe v skladu z dobrimi poslovnimi 
običaji. Z drugim delom tega vprašanja predložitveno sodišče sprašuje, ali uporaba 
znamke s strani tretje osebe predstavlja oznako, v skladu s katero so proizvodi, ki jih 
trži ta tretja oseba, enakovredni tako po svoji kakovosti kot po svojih tehničnih ali 
drugih značilnostih proizvodom, zajetim z navedeno znamko. 
41 V zvezi s prvim delom tega vprašanja je treba poudariti, da, v skladu z ustaljeno 
sodno prakso Sodišča, pogoj „dobrih poslovnih običajev" v smislu člena 6(1)(c) 
Direktive 89/104 pomeni v bistvu izraz obveznosti lojalnosti glede legitimnih 
interesov imetnika znamke (zgoraj navedeni sodbi BMW, točka 61, in Gerolsteiner 
Brunnen, točka 24). Taka obveznost je analogna tisti, ki ji je podvržen nadaljnji 
prodajalec, ko uporablja znamko drugega za označitev ponovne prodaje proizvodov, 
zajetih s to znamko (glej sodbo z dne 4. novembra 1997 v zadevi Parfums Christian 
Dior, C-337/95, Recueil, str. I-6013, točka 45, in zgoraj navedeno sodbo BMW, 
točka 61). 
42 Najprej, v tem pogledu uporaba znamke ni v skladu z dobrimi poslovnimi običaji, ko 
je uporabljena na način, s katerim lahko daje vtis, da obstaja tržna zveza med tretjo 
osebo in imetnikom znamke (zgoraj navedena sodba BMW, točka 51). 
I - 2381 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
43 Nadalje, taka uporaba ne sme vplivati na vrednost znamke, s tem da se nepošteno 
okorišča z njenim razlikovalnim učinkom ali njenim ugledom (zgoraj navedena 
sodba BMW, točka 52). 
44 Sicer, kot sta upravičeno poudarili vlada Združenega kraljestva in Komisija, uporaba 
znamke ni v skladu s členom 6(1)(c) Direktive 89/104, če diskreditira ali očrni te 
znamke. 
45 Končno, v primeru, ko tretja oseba svoj proizvod predstavi kot imitacijo ali kopijo 
proizvoda, zajetega z znamko, ki ni njegova, taka uporaba te znamke ni v skladu z 
dobrimi poslovnimi običaji v smislu navedenega člena 6(1)(c). 
46 Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je bila, v postopku v glavni stvari, uporaba 
znamk, katerih imetnik je Gillette Company, v skladu z dobrimi poslovnimi običaji, 
zlasti ob upoštevanju pogojev, navedenih v točkah od 42 do 45 te sodbe. V tem 
pogledu je pomembno upoštevati celostno predstavitev proizvoda, ki ga trži tretja 
oseba, zlasti pogoje, v katerih je znamka, katere lastnik ni tretja oseba, prikazana v tej 
predstavitvi, pogoje, v katerih se razlikuje med to znamko in znamko ali znakom 
tretje osebe, in trud tretje osebe za zagotovitev, da potrošniki razlikujejo njene 
proizvode od tistih, katerih ona ni imetnica znamke. 
47 Glede drugega dela tega vprašanja, kakor je v svojih pripombah upravičeno 
zatrjevala vlada Združenega kraljestva, dejstvo, da tretja oseba uporablja znamko, ki 
I - 2382 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
ji ne pripada, zato, da bi označila namen svojega proizvoda, ne pomeni nujno, da le-
tega predstavlja, kot da je enake kakovosti ali kot da ima enakovredne značilnosti kot 
proizvod, zaščiten z navedeno znamko. Tako predstavljanje je odvisno od dejstev 
primera in predložitveno sodišče mora presoditi mogoč obstoj le-tega v luči 
okoliščin postopka v glavni stvari. 
48 Med drugim, možnost predstavitve proizvoda, ki ga trži tretja oseba, kot da je enako 
kakovosten ali kot da ima enakovredne značilnosti kot proizvod znamke, ki je 
uporabljena, pomeni dejavnik, ki ga mora predložitveno sodišče upoštevati, ko 
preverja, ali je ta uporaba v skladu z dobrimi poslovnimi običaji. 
49 Glede na zgoraj navedeno je na četrto vprašanje treba odgovoriti, da pogoj „dobrih 
poslovnih običajev" v smislu člena 6(1)(c) Direktive 89/104 pomeni v bistvu izraz 
obveznosti lojalnosti glede legitimnih interesov imetnika znamke. 
Uporaba znamke ni v skladu z dobrimi poslovnimi običaji, zlasti ko: 
— je izvedena na način, ki lahko privede do stališča, da obstaja tržna zveza med 
tretjo osebo in imetnikom znamke; 
— vpliva na vrednost znamke tako, da se nepošteno okorišča z njenim 
razlikovalnim učinkom ali njenim ugledom; 
I - 2383 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
— diskreditira ali očrni navedeno znamko; 
— ali ko tretja oseba predstavlja svoj proizvod kot imitacijo ali kopijo proizvoda, 
zajetega z znamko, ki ni njegova. 
Dejstvo, da tretja oseba uporablja znamko, ki ji ne pripada, zato da bi označila 
namen svojega proizvoda, ne pomeni nujno, da tega predstavlja, kot da je enake 
kakovosti ali kot da ima enakovredne značilnosti kot proizvod, zaščiten z navedeno 
znamko. Tako predstavljanje je odvisno od dejstev primera in predložitveno sodišče 
mora presoditi njihov mogoč obstoj v luči okoliščin postopka v glavni stvari. 
Možnost predstavitve proizvoda, ki ga trži tretja oseba, kot da je enako kakovosten 
ali kot da ima enakovredne značilnosti kot proizvod znamke, ki je uporabljena, je 
dejavnik, ki ga mora predložitveno sodišče upoštevati, ko preverja, ali je ta uporaba v 
skladu z dobrimi poslovnimi običaji. 
Peto vprašanje 
50 S petim vprašanjem predložitveno sodišče sprašuje, ali se nezmožnost imetnika 
znamke, prepovedati tretji osebi uporabo le-te, določena v členu 6(1)(c) Direk­
tive 89/104, uporablja v primeru, ko tretja oseba trži ne le nadomestni del ali 
dodatek, temveč tudi sam proizvod, s katerim se nadomestni del ali dodatek 
predvidoma uporablja. 
I - 2384 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
51 Poudariti je treba, da, kakor sta v pripombah zatrjevali finska vlada in vlada 
Združenega kraljestva, nobena določba navedene direktive ne izključuje, da se lahko 
v takem primeru tretja oseba sklicuje na navedeni člen 6(1)(c). Vendar pa mora biti 
uporaba znamke s strani tretje osebe nujna za označitev namena proizvoda, ki ga ta 
trži, in se mora izvajati v skladu z dobrimi poslovnimi običaji. 
52 Vprašanje, ali je uporaba znamke s strani tretje osebe v okoliščinah, opredeljenih 
zgoraj, nujna za označitev namena proizvoda, ki ga ta trži, in ali je izvedena v skladu 
z dobrimi poslovnimi običaji, je dejansko vprašanje, o katerem mora odločiti 
nacionalni sodnik glede na primerne okoliščine v vsakem primeru. 
53 Glede na zgoraj navedeno je na peto vprašanje treba odgovoriti, da, v primeru, ko 
tretja oseba, ki uporablja znamko, ki ji ne pripada, trži ne le nadomestni del ali 
dodatek, temveč tudi sam proizvod, s katerim se nadomestni del ali dodatek 
predvidoma uporablja, taka uporaba spada na področje uporabe člena 6(1)(c) 
Direktive 89/104, če je nujna za označitev namena proizvoda, ki ga ta trži, in če je v 
skladu z dobrimi poslovnimi običaji. 
Stroški 
54 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj 
v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, 
I - 2385 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne 
povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo: 
1. Zakonitost uporabe znamke na podlagi člena 6(1)(c) Prve direktive 
Sveta 89/104/EGS z dne 21, decembra 1988 o približevanju zakonodaje 
držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je odvisna od tega, ali je ta 
uporaba nujna za navedbo namena proizvoda. 
Uporaba znamke s strani tretje osebe, ki ni imetnica, je nujna za označitev 
namena proizvoda, ki ga trži ta tretja oseba, ko je taka uporaba praktično 
edino sredstvo za to, da se javnosti zagotovi razumljiva in popolna 
informacija o tem namenu, zato da se ohrani neizkrivljen sistem 
konkurence na trgu tega proizvoda. 
Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je v postopku v glavni stvari taka 
uporaba nujna, ob upoštevanju značaja javnosti, ki ji je namenjen proizvod, 
ki ga trži zadevna tretja oseba. 
I - 2386 
GILETTE COMPANY IN GILETTE GROUP FINLAND 
Ker člen 6(1)(c) Direktive 89/104 ne razlikuje med mogočimi nameni 
proizvodov ob presoji zakonitosti uporabe znamke, merila za presojo 
zakonitosti uporabe znamke, zlasti glede dodatkov ali nadomestnih delov, 
torej niso drugačna od tistih, ki se uporabljajo za druge kategorije mogočih 
namenov proizvodov. 
2. Pogoj „dobrih poslovnih običajev" v smislu člena 6(1)(c) Prve direk­
tive 89/104 pomeni v bistvu izraz obveznosti lojalnosti glede legitimnih 
interesov imetnika znamke. 
Uporaba znamke ni v skladu z dobrimi poslovnimi običaji, zlasti ko: 
— je izvedena na način, ki lahko privede do stališča, da obstaja tržna zveza 
med tretjo osebo in imetnikom znamke; 
— vpliva na vrednost znamke, s tem da se nepošteno okorišča z njenim 
razlikovalnim učinkom ali njenim ugledom; 
— diskreditira ali očrni navedeno znamko 
I - 2387 
SODBA Z DNE 17. 3. 2005 - ZADEVA C-228/03 
— ali ko tretja oseba predstavlja svoj proizvod kot imitacijo ali kopijo 
proizvoda, zajetega z znamko, ki ni njegova. 
Dejstvo, da tretja oseba uporablja znamko, ki ji ne pripada, zato da bi 
označila namen svojega proizvoda, ne pomeni nujno, da le-tega predstavlja, 
kot da je enako kakovosten ali kot da ima enakovredne značilnosti kot 
proizvod, zaščiten z navedeno znamko. Tako predstavljanje je odvisno od 
dejstev primera in predložitveno sodišče mora presoditi mogoč obstoj tega 
ob upoštevanju okoliščin postopka v glavni stvari. 
Možnost predstavitve značilnosti proizvoda, ki ga trži tretja oseba, kot da je 
enako kakovosten ali kot da ima enakovredne značilnosti kot proizvod 
znamke, ki je uporabljena, je dejavnik, ki ga mora predložitveno sodišče 
upoštevati, ko preverja, ali je ta uporaba v skladu z dobrimi poslovnimi 
običaji. 
3. V primeru, ko tretja oseba, ki uporablja znamko, ki ji ne pripada, trži ne le 
nadomestni del ali dodatek, temveč tudi sam proizvod, s katerim se 
nadomestni del ali dodatek predvidoma uporablja, taka uporaba spada na 
področje uporabe člena 6(1)(c) Prve direktive 89/104, če je nujna za 
označitev namena proizvoda, ki ga ta trži, in če je v skladu z dobrimi 
poslovnimi običaji. 
Podpisi 
I - 2388