Iz tega izhaja, da so organi, ustanovljeni po javnem pravu, navedeni kot primer pravnih oseb, ki so lahko imetnice take znamke, in da jim je dovoljeno izvrševanje njihovih pravic v skladu s členom 56(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009. Vendar pa ni nobene oporne točke za to, da bi bilo treba člen 56(1)(a) iste uredbe, v katerem je v nasprotju s členom 5 navedene uredbe omenjena med drugim le „fizična ali pravna oseba“, razlagati tako, da ne zajema organov, ustanovljenih po javnem pravu. Na razloge za razveljavitev in za ugotovitev ničnosti ter posebej na absolutne razloge za ničnost v smislu člena 52 Uredbe št. 207/2009 se lahko namreč sklicuje vsakdo, ne glede na njegov zasebnopravni ali javnopravni status, zaradi česar se v členu 56(1)(a), konec točke, te uredbe zahteva samo, da je navedena oseba „sposob[na] biti stranka v postopku“. Zato neobstoja izrecne navedbe organov, ustanovljenih po javnem pravu, v členu 56(1)(a) Uredbe št. 207/2009 ni mogoče razlagati tako, da je namen tega izključitev teh organov s področja uporabe te določbe.

V zvezi s tem je treba poudariti, da je zakonodajalec Unije z odstopanjem od člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 pridržal možnost registriranja znakov, ki lahko označujejo geografski izvor, kot kolektivne znamke v skladu s členom 66(2) navedene uredbe in – za nekatere proizvode, ki izpolnjujejo zahtevane pogoje – kot zaščitenih geografskih označb in označb porekla v smislu določb Uredbe št. 2081/92 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila.

Poudariti je treba tudi, da je izključena, prvič, registracija geografskih imen kot znamk, kadar označujejo določene geografske kraje, ki že uživajo ugled ali so poznani po zadevni kategoriji proizvodov ali storitev in ki jih zato zainteresirane osebe povezujejo z njo, in drugič, registracija geografskih imen, ki jih lahko uporabijo druga podjetja in ki jim morajo tudi ostati razpoložljiva kot geografske označbe izvora zadevne kategorije proizvodov ali storitev.

Glede, natančneje, za znake ali označbe, ki so lahko namenjeni označevanju geografskega izvora kategorij proizvodov, za katere se zahteva registracija znamke, predvsem za zemljepisna imena, obstaja splošni interes za ohranitev njihove razpoložljivosti, predvsem zaradi njihove sposobnosti, ne le morebiti poudariti kakovost in druge lastnosti kategorij zadevnih proizvodov, ampak tudi različno vplivati na prioritete potrošnikov, na primer z navezovanjem proizvodov na kraj, ki lahko izzove pozitivne občutke. Ta sodna praksa velja tudi za storitve.

Besedna znamka SUEDTIROL, registrirana za „Vodenje komercialnih poslov, poslovna administracija, pisarniška dela“, „Pakiranje in skladiščenje blaga“ ter „Znanstvene in tehnološke storitve ter z njimi povezane storitve raziskovanja in oblikovanja; storitve industrijskih analiz in raziskovanja; oblikovanje in razvoj računalnikov in programske opreme; pravne storitve“, ki spadajo v razrede 35, 39 in 42 Nicejskega aranžmaja, je v smislu člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 o znamki Evropske unije opisna za označene storitve z vidika upoštevne javnosti, ki jo sestavljajo nemško govoreča italijanska javnost, nemško govoreča javnost Unije in italijansko govoreča javnost Italije z razmeroma visoko stopnjo pozornosti.

Besedno znamko SUEDTIROL bo namreč upoštevna javnost razumela tako, da gre ne le za sklicevanje na neko geografsko regijo, ki izzove pozitivne občutke, temveč – glede na uspešnost in na dinamičen razvoj gospodarstva v navedeni regiji – tudi za označbo, da storitve, ki jih označuje, izhajajo iz te regije. Poleg tega številna podjetja s sedežem v tej regiji dejansko ponujajo storitve, ki so iste vrste kot tiste, ki jih označuje znamka SUEDTIROL, tako da bo upoštevna javnost, če se take storitve tržijo pod navedeno znamko, to zaznavala kot označbo njihovega izvora.

Poleg tega nimajo storitve, na katere se nanaša sporna znamka, nobene posebne lastnosti, ki bi upoštevno javnost lahko privedla do tega, da geografske označbe ne bi povezovala z geografskim izvorom navedenih storitev. Zato je treba ugotoviti, da člen 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 nasprotuje registraciji zadevne geografske označbe – ki jo zainteresirane osebe poznajo kot poimenovanje geografske dežele – ker je verjetno, da bi zainteresirane osebe lahko predvidevale, da zadevne storitve izhajajo iz te dežele.

(Glej točke 38, 43 in 48.)