ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ali je treba člen 10 Pogodbe ES v povezavi s členom 49 Pogodbe ES razumeti tako, da prepoveduje, da bi se določba, kot je člen 29(2)(d) zakona z dne 11. aprila 1983, razlagala tako, da mora biti za priznanje odbitka davka, in sicer fiktivnega pri viru odtegnjenega davka na premičnine, upravičencem do prihodkov od terjatev ali posojil, dodeljenih centru za usklajevanje v smislu kraljevega odloka št. 187 z dne 30. decembra 1982 o ustanovitvi centrov za usklajevanje, izpolnjen pogoj, da se nobena pravica do uporabe opredmetenega sredstva, financiranega s temi terjatvami ali posojili, ne prenese na člana skupine s sedežem v drugi državi članic, in to s strani katere koli družbe skupine, in ne le s strani družbe, ki kupi opredmeteno sredstvo s temi finančnimi sredstvi in ki sredstvo uporablja v Belgiji za opravljanje svoje poklicne dejavnosti?
3.

Ali je treba člen 3(2) Uredbe št. 343/2003 v zvezi z obveznostjo iz člena 78(1) PDEU, in sicer spoštovanja mednarodnopravnih instrumentov z azilnega področja, razlagati tako, da so države članice, v postopku določitve odgovorne države članice v skladu z Uredbo št. 343/2003, dolžne zaprositi Urad Visokega komisarja Združenih narodov za begunce (UNHCR) za mnenje, kadar so v aktih Urada navedena dejstva in sklepne ugotovitve, iz katerih je razvidno, da država članica, ki je odgovorna v skladu s členom 3(1) Uredbe št. 343/2003, krši predpise Evropske unije na azilnem področju?
1.

Ali je v nasprotju z določbo 5(1) okvirnega sporazuma ETUC, UNICE in CEEP o delu za določen čas iz Priloge k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (1), da se nacionalna določba – ki tako kot člen 14(1), drugi stavek, točka 3, Teilzeit- und Befristungsgesetz (zakon o delu s krajšim delovnim časom in pogodbah za določen čas, v nadaljevanju: TzBfG) določa, da obstaja objektivni razlog za sklenitev zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas, če je delavec zaposlen zaradi nadomeščanja drugega delavca – razlaga in uporablja tako, da je objektivni razlog podan tudi v primeru stalne potrebe po nadomeščanju, čeprav bi lahko to stalno potrebo po nadomeščanju premostili tudi tako, da bi bil zadevni delavec zaposlen za nedoločen čas in bi vsakič znova nadomeščal enega od redno manjkajočih delavcev, pri čemer pa si delodajalec pridržuje pravico, da vsakič znova odloči, kako bo ravnal ob posamezni odsotnosti delavcev? Če je odgovor Sodišča na prvo vprašanje pritrdilen:
1.

Ali je treba člen 14(1)(a) Uredbe št. 1408/71 (1) razlagati tako, da državi članici, ki v skladu z njim ni pristojna in v katero je napoten delavec in tudi ni država članica prebivališča delavčevih otrok, vsekakor odvzame pristojnost, da napotenemu delavcu dodeli družinske dajatve, če se pravni položaj delavca zaradi napotitve v to državo članico ne poslabša?
1.

Ali je v skladu z Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (1), v različici, ki je veljala v zadevnem obdobju, razlaga, da je naročnik – v skladu s členom 51 v povezavi s členom 2 navedene direktive in ob upoštevanju načel prepovedi diskriminacije in preglednosti pri oddaji javnih naročil – dolžan zahtevati pojasnila glede ponudbe, ob upoštevanju subjektivne procesne pravice posameznika, da je pozvan k dopolnitvi ali pojasnitvi predloženih potrdil in dokumentov v skladu s členi od 45 do 50 navedene direktive, če lahko zaradi spornosti ali nejasnega razumevanja ponudbe ponudnika pride do njegove izključitve iz tega postopka?
SL Uradni list Evropske unije C 72/3

Pritožba, ki jo je Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE 26. novembra 2010 vložila zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 9. septembra 2010 v zadevi T-387/08, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Evropski komisiji

(Zadeva C-561/10 P)

2011/C 72/05

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Pritožnica: Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastopnika: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnica predlaga, naj Sodišče:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča;

— razglasi za nično odločbo Urada za publikacije Evropske unije (OPOCE), s katero je bila zavrnjena ponudba pritožnice in naročilo oddano drugemu ponudniku, ter naloži povrnitev škode;

— vrne zadevo Splošnemu sodišču, da bo to obravnavalo preostala vprašanja v obeh sklopih, vključno z zahtevo za odškodnino, ki jih Splošno sodišče še ni obravnavalo;

— naloži OPOCE plačilo pritožničinih sodnih in drugih stroškov, vključno s stroški, ki so nastali v zvezi s postopkom na prvi stopnji, tudi če bo ta pritožba zavrnjena, in v zvezi s to pritožbo, če ji bo ugodeno.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica navaja, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi napačno uporabilo pravo in napačno razlagalo člen 100(2) Finančne uredbe (1) in člen 149 izvedbenih pravil, s tem da je štelo, da Komisija pritožnici upravičeno – ker njena ponudba ni dosegla praga 70 % – ni sporočila prednosti ponudbe izbranega ponudnika. Pritožnica dalje navaja, da sodba ni dovolj obrazložena, ker Splošno sodišče ni temeljito in posamično preučilo tožbenega razloga v zvezi s kršitvijo načela preglednosti in enakega obravnavanja.

Pritožnica tudi navaja, da je Splošno sodišče kršilo obveznost obrazložitve, ker je kljub temu, da je priznalo, da so bili komentarji v izpodbijani odločbi v zvezi s številnimi podmerili nejasni in splošni in da ne pojasnujejo točk, dodeljenih ponudbi pritožnice, in kljub temu, da posamezna podmerila za oddajo v izpodbijani odločbi niso dovolj obrazložena, zaključilo, da „je obrazložitev v zvezi s številnimi drugimi merili in podmerili za oddajo zadostna“. Dalje, Splošno sodišče je napačno razlagalo obveznost obrazložitve, s tem da je ocenilo, da je s številnimi komentarji komisije za ocenjevanje izpolnjena obveznost obrazložitve, in ni temeljito preučilo ter posamično in zadostno obrazložilo navedb pritožnice v zvezi s kršitvijo načela preglednosti in enakega obravnavanja.

(1) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 80/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Italija) 30. decembra 2010 – Danilo Debiasi proti Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

(Zadeva C-613/10)

2011/C 80/23

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Commissione Tributaria Provinciale di Parma

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Danilo Debiasi

Tožena stranka: Agenzia delle Entrate – Ufficio di Parma

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali sta člena 19(5) in 19a uredbe predsednika republike št. 633/72 v nasprotju s členom 17(2)(a) Direktive 77/388/EGS in z dokumentoma COM(2001) 260 konč. z dne 23. maja 2001 in COM(2000) 348 konč. z dne 7. junija 2000 ter ali obstajata neenako obravnavanje sistema DDV na ravni Skupnosti in zato potreba po uskladitvi z drugimi evropskimi pravnimi redi, ker različne države članice pod določenimi pogoji uporabljajo sistem obdavčitve po znižani stopnji?
SL Uradni list Evropske unije C 30/18

Pritožba, ki jo je Grúas Abril Asistencia, S.L. vložila 8. novembra 2010 zoper sklep Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 24. avgusta 2010 v zadevi Gruas Abril Asistencia, S.L. proti Evropski komisiji, T-386/09

(Zadeva C-521/10 P)

()

2011/C 30/30

Jezik postopka: španščina

Stranki

Pritožnica: Grúas Abril Asistencia, S.L. (zastopnik: R. García García, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Predloženim predlogom naj se ugodi, po opravljenih ustreznih pravnih postopkih naj se sklep o nedopustnosti razveljavi, ničnostno tožbo naj se razglasi za dopustno, ker je pritožnica procesno legitimirana za njeno vložitev, in naj se o njej odloči v skladu s predlogi pritožnice.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožba je vložena zoper sklep Splošnega sodišča, s katerim je ničnostna tožba, vložena zoper odločbo Evropske komisije o tem, da se ne uvede postopka za popravilo očitanih kršitev, razglašena za nedopustno. Splošno sodišče navaja, da posameznik ne more vložiti pritožbe zoper tako odločbo.

Pritožnica meni, da so posamezniki procesno legitimirani za vložitev ničnostnih tožb, kot to določata člena 230 PES in III-365 Pogodbe o Ustavi za Evropo ter sodna praksa, ker so naslovniki izpodbijane odločbe, ki jih neposredno in posamično zadeva. Predlaga naj se sklep o nedopustnosti razveljavi in naj se zato ničnostna tožba razglasi za dopustno.
—

Naj se ugotovi, da je Republika Poljska s tem, da ni sprejela vseh zakonskih in drugih predpisov, ki so potrebni za zagotovitev celotnega prenosa Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu in o spremembah direktiv 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES in 2006/48/ES ter o razveljavitvi Direktive 97/5/ES (1), ali v vsakem primeru o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 346/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Sezione Terza (Italija) 5. julija 2010 – ENI SpA proti Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

(Zadeva C-329/10)

()

2010/C 346/40

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Sezione Terza

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ENI SpA

Tožena stranka: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 23 ES, 43 ES, 49 ES in 56 ES ter člena 11(2) in (6) ter 24 Direktive 2003/54/ES (1) nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki – ne da bi bila o njem obveščena Komisija EU – nekaterim proizvajalcem električne energije, ki so v nekaterih okoliščinah bistveni za zadovoljitev povpraševanja po energiji za sistemske storitve, trajno nalaga, da na borzi električne energije predložijo ponudbe v skladu z načrti, ki jih neodvisno od njihove volje določi upravljavec omrežja, in ki proizvajalcem onemogoča, da bi svobodno določili plačilo na podlagi teh ponudb, saj jih veže na druga merila, ki pa niso vnaprej opredeljena„po preglednih, nediskriminatornih in tržno zasnovanih postopkih“?

(1) UL L 176, str. 37.
SL Uradni list Evropske unije C 346/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Sezione Terza (Italija) 5. julija 2010 – Edison Trading SpA proti Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

(Zadeva C-330/10)

()

2010/C 346/41

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Sezione Terza

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Edison Trading SpA

Tožena stranka: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 23 ES, 43 ES, 49 ES in 56 ES ter člena 11(2) in (6) ter 24 Direktive 2003/54/ES (1) nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki – ne da bi bila o njem obveščena Komisija EU – nekaterim proizvajalcem električne energije, ki so v nekaterih okoliščinah bistveni za zadovoljitev povpraševanja po energiji za sistemske storitve, trajno nalaga, da na borzi električne energije predložijo ponudbe v skladu z načrti, ki jih neodvisno od njihove volje določi upravljavec omrežja, in ki proizvajalcem onemogoča, da bi svobodno določili plačilo na podlagi teh ponudb, saj jih veže na druga merila, ki pa niso vnaprej opredeljena „po preglednih, nediskriminatornih in tržno zasnovanih postopkih“?

(1) UL L 176, str. 37.
—

Ugotovi naj se, da Portugalska republika s tem, da je ohranila zahtevo po registraciji in odobritvi pri portugalskih organih v zvezi z vsakim začasnim opravljanjem storitev skupnostnih patentnih zastopnikov, ki že imajo zakonito sedež v drugi državi članici, in da opravlja nadzor nad poklicnimi kvalifikacijami skupnostnih patentnih zastopnikov, ki pridejo na Portugalsko, tudi če gre za začasno opravljanje storitev, ni izpolnila obveznosti iz člena 56 PDEU in členov 5 in 7 Direktive 2005/36/ES (1) o priznavanju poklicnih kvalifikacij;
SL Uradni list Evropske unije C 317/15

Pritožba, ki jo je vložila Evropska komisija 5. avgusta 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji razširjeni senat) z dne 21. maja 2010 v združenih zadevah T-425/04, T-444/04, T-450/04 in T-456/04, Francija in drugi proti Komisiji

(Zadeva C-401/10 P)

()

2010/C 317/28

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: C. Giolito, D. Grespan in S. Thomas, zastopniki)

Druge stranke v postopku: Francoska republika, France Télécom SA, Bouygues SA, Bouygues Télécom SA, Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

Predlogi

— Razveljavi naj se sodba Splošnega sodišča Evropske unije (tretji razširjeni senat) z dne 21. maja 2010 v združenih zadevah T-425/04, T-444/04, T-450/04 in T-456/04, ki je bila Komisiji poslana po telefaksu 25. maja 2010, v delu, v katerem — je bil člen 1 Odločbe Komisije 2006/621/ES z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči, ki jo izvaja Francija v korist podjetja France Télécom razglašen za ničen (1); — je bilo Komisiji naloženo plačilo svojih stroškov in stroškov, ki sta jih priglasili Francoska republika in družba France Télécom v zadevah T-425/04 in T-444/04;

— zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču v novo odločanje;

— odločitev o stroških naj se pridrži.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija v utemeljitev svoje pritožbe navaja tri pritožbene razloge.

S prvim pritožbenim razlogom Komisija trdi, da je obrazložitev sodbe Splošnega sodišča v več točkah protislovna. To naj bi veljalo zlasti za primer, ko Splošno sodišče meni, da je mogoče izjave, vključno z objavo posojila delničarja z dne 4. decembra 2002, obravnavati kot celoto pri določanju obstoja prednosti za družbo France Télécom, pri določanju zaveze glede državnih sredstev pa meni, da obstaja pomemben prelom med objavo posojila delničarja in več državnimi izjavami, do katerih je prišlo prej.

Z drugim pritožbenim razlogom, ki vsebuje štiri dele, Komisija trdi, da je Splošno sodišče z več vidikov kršilo člen 87(1) ES v povezavi s členom 230 ES. Tako naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo pojma pomoči, ko je zahtevalo ozko povezavo med prednostjo in zavezo glede državnih sredstev (prvi del), ko ni priznalo obstoja zaveze glede državnih sredstev v objavi in ponudbi posojila delničarja francoske države družbi France Télécom (drugi del) in ko ni proučilo merila zasebnega dobro poučenega vlagatelja pri določitvi obstoja ali neobstoja prednosti za družbo France Télécom (tretji del). Poleg tega naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo diskrecijske pravice, ki jo ima Komisija pri izvedbi zapletenih ekonomskih analiz, in opravilo nadzor oportunosti izpodbijane odločbe (četrti del).

S tretjim pritožbenim razlogom Komisija trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo izpodbijano odločbo, ko je menilo, da bi morala Komisija bolj obrazložiti obstoj ločene prednosti, ki naj bi izhajala iz ponudbe kreditne linije v višini 9 milijard EUR družbi France Télécom, ter ko je ugotovilo pomemben prelom med izjavami od julija 2002 dalje in objavo posojila delničarja 4. decembra 2002.

(1) UL L 257, str. 11.
3.

da državi članici (državi gostiteljici) preprečujeta zavrnitev priznanja vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala druga država članica (država izdajateljica) na svojem ozemlju, če so bili sicer izpolnjeni formalni pogoji za pridobitev vozniškega dovoljenja v državi izdajateljici, vendar se je ugotovilo, da je bivanje namenjeno izključno pridobitvi vozniškega dovoljenja in nobenemu drugemu namenu, varovanemu s pravom Unije, zlasti s temeljnimi svoboščinami, določenimi v PDEU in Listini Evropske unije o temeljnih pravicah ter Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (turizem zaradi pridobitve vozniškega dovoljenja)?
SL Uradni list Evropske unije C 301/10

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 19. avgusta 2010 vložilo Conseil d'État (Francija) – Société Veleclair proti Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

(Zadeva C-414/10)

()

2010/C 301/13

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Société Veleclair

Tožena stranka: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali lahko država članica na podlagi člena 17(2)(b) Šeste direktive (1) za pravico do odbitka davka na dodano vrednost pri uvozu, zlasti ob upoštevanju tveganj goljufije, določi pogoj, da je davčni zavezanec dejansko plačal ta davek, kadar sta zavezanec za davek na dodano vrednost pri uvozu in ustrezni imetnik pravice do odbitka, kot v Franciji, ista oseba?

(1) Šesta direktiva Sveta (77/388/EGS) z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih - Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1).
(d)

razlaga pojma „začasno delo“, opisana v vprašanju 3(c), nasprotuje namenu in cilju Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, ki je preprečevanje zlorab veriženja pogodb o zaposlitvi, in načelu iz združenih zadev Angelidaki (sodba Sodišča Evropskih skupnosti z dne 23. aprila 2009, od C-378/07 do C-380/07, točka 2), po katerem določba 5, točka 1(a), Okvirnega sporazuma o delu za določen čas nasprotuje uporabi nacionalne določbe, „po kateri se podaljševanje zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas v javnem sektorju šteje za upravičeno iz ‚objektivnih razlogov‘ v smislu te določbe že zaradi tega, ker se pogodbe opirajo na predpise, ki dopuščajo podaljšanje pogodbe za pokrivanje določenih začasnih potreb, čeprav je v resnici potreba stalna in trajna“?
1.

Ali so nacionalni standardi, kot so členi od 8 do 13 izpodbijanega kraljevega odloka z dne 2. junija 2008 o minimalnih varnostnih zahtevah za nekatere stare električne inštalacije na delovnih mestih, ki določata zahteve glede izvedbe električnih inštalacij, sestave elektrotehničnega materiala in zaščite tega materiala, zaradi zagotavljanja varstva delavcev, tehnični predpisi v smislu člena 1, točka 11, Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (1), katerih osnutki morajo biti sporočeni Komisiji na podlagi člena 8(1), prvi pododstavek, iste direktive?
1.

Ali je treba člen 11 Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006 z dne 20. februarja 2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti in spremembi Uredbe (ES) št. 1290/2005 o financiranju skupne kmetijske politike (1) (UL L 58, 28.2.2006, str. 42) razlagati tako, da je treba začasni znesek za prestrukturiranje za sladkor in inulinski sirup, določen v odstavku 2 tega člena v višini 113,30 EUR na tono kvote za tržno leto 2008/2009, vsekakor in v celoti določiti tudi, če bi s plačilom nastal (velik) presežek v skladu za prestrukturiranje in se zdi dodatno povečanje potreb po financiranju izključeno?
1.

Ali člen 15 Direktive Sveta 2000/43/ES o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (1) in člen 17 Direktive Sveta 2000/78/ES o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (2) – obe direktivi sta bili v notranji pravni red preneseni z OG [Ordonanța Guvernului (zakonska uredba vlade)] št. 137/2000, kakor je bila spremenjena in vnovič objavljena – nasprotujeta nacionalni zakonodaji ali sodbi Curte Constituțională (ustavno sodišče), ki nacionalnim pravosodnim organom prepoveduje, da diskriminiranim tožečim strankam priznajo ustrezno odškodnino za materialno in/ali nematerialno škodo, če se odškodnina za škodo, povzročeno zaradi diskriminacije, nanaša na pravice v zvezi s plačo, ki so zakonsko določene in priznane za družbeno-poklicno kategorijo, ki ji tožeče stranke ne pripadajo? Glej v tem smislu sodbi Curte Constituțională št. 1325 z dne 4. decembra 2008 in št. 146 z dne 25. februarja 2010.
Drugič, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je v točki 178 sodbe ugotovilo, da ker je pritožnica podrobno poznala razpisno dokumentacijo, je bila sposobna sklepati o relativnih prednostih izbranega ponudnika. Zdi se, da je Splošno sodišče posredno priznalo, da so informacije, ki jih je posredoval naročnik, omejene. Vendar je Splošno sodišče namesto, da bi sporno odločbo razglasilo za nično, podalo novo in popolnoma napačno razlago obveznosti obrazložitve, saj jo je povezalo z osebnimi značilnostmi naslovnika odločbe. Domneva Splošnega sodišča je poleg tega napačna, saj pritožnica ni bila sposobna (in je tako še danes) spoznati relativnih prednosti (če obstajajo) izbranega ponudnika, zlasti ker Splošno sodišče v sodbi ni podalo zadostne obrazložitve, v kateri bi bile te prednosti jasno določene.
—

naj se ugotovi, da Republika Poljska, s tem da je sprejela oziroma da uporablja člen 4 zakona o zdravilih (Prawo farmaceutyczne) z dne 6. septembra 2001, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 30. marca 2007 (Dz. U. Nr. 75, Pos. 492), ker ta člen dopušča dajanje v promet zdravila, ki je uvoženo iz tujine in za katerega v Republiki Poljski ni bilo izdano dovoljenje ter ki ima enake učinkovine, odmerek in obliko kot zdravilo, za katerega je bilo na Poljskem izdano dovoljenje za promet, če je cena prvega zdravila konkurenčna s ceno drugega, ni izpolnila obveznosti iz člena 6 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (1)
SL Uradni list Evropske unije C 209/31

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale del Riesame di Verbania (Italija) 4. junija 2010 – kazenski postopek zoper Mattea Minesija

(Zadeva C-279/10)

()

2010/C 209/44

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale del Riesame di Verbania

Stranka v postopku v glavni stvari

Matteo Minesi

Vprašanje za predhodno odločanje

Kakšna je razlaga členov 43 in 49 Pogodbe o ustanovitvi Evropske unije glede svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev na področju stav na športne dogodke, da bi se ugotovilo, ali te določbe Pogodbe dovoljujejo nacionalne predpise o vzpostavitvi državnega monopola in sistema koncesij in dovoljenj, ki v okviru določenega števila dovoljenj predvideva: (a) obstoj splošne usmeritve, ki ščiti imetnike koncesij, podeljenih v predhodnem obdobju na podlagi postopka, ki je iz sodelovanja nezakonito izključeval del gospodarskih subjektov; (b) obstoj določb, ki dejansko zagotavljajo ohranjanje že pridobljenih tržnih položajev (kot na primer prepoved, ki velja za nove koncesionarje, odpiranja novih prodajnih mest v bližini že obstoječih prodajnih mest, oziroma obveznost, da pri tem spoštujejo določeno najkrajšo razdaljo); in (c) določitev okoliščin odvzema koncesije in unovčitve zelo visokih varščin, pri čemer spada med te okoliščine tudi neposredno ali posredno opravljanje čezmejnih igralniških dejavnosti, izenačenih s tistimi, ki so predmet koncesije?
2.

Ali je pravico tožeče stranke do sodnega varstva, ki ga Sodišče priznava kot splošno pravno načelo Evropske unije in je zagotovljeno po členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, treba razumeti in razlagati tako, da: (a) se nacionalni sodišči s pristojnostjo za obravnavo paulijanske tožbe (zaradi njene povezave s postopkom v primeru insolventnosti), in sicer bodisi po členu 3(1) Uredbe št. 1346/2000 bodisi po členu 2(1) Uredbe št. 44/2001, ne moreta obe izreči za nepristojni; (b) kadar se sodišče ene države članice izreče za nepristojno za obravnavo paulijanske tožbe, ali ima sodišče druge države članice, ki želi varovati pravico tožeče stranke do dostopa do sodišč, pravico, da po uradni dolžnosti ugotovi, da je samo pristojno, ne glede na dejstvo, da v skladu z določbami prava Evropske unije o mednarodni pristojnosti ne more sprejeti take odločitve?