ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 29. oktobra 2009 – Komisija proti Italiji

(Zadeva C-249/08)

„Neizpolnitev obveznosti države – Skupna ribiška politika – Ohranjanje virov – Nadzorni sistem na področju ribištva – Uredba (ES) št. 894/97 – Člen 11 – Uredba (EGS) št. 2241/87 – Člen 1(1) in (2) – Uredba (EGS) št. 2847/93 – Člena 2(1) in 31(1) in (2) – Prepoved uporabe visečih zabodnih mrež – Neobstoj učinkovitega sistema spremljanja, da bi se spoštovala ta prepoved“

1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Upoštevni položaj – Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 28.)

2. Ribištvo – Ohranjanje morskih virov – Nadzorni ukrepi – Obveznosti držav članic (člen 10 ES; uredbi Sveta št. 2241/87, člen 1(1), in št. 2847/93, členi 1, 2 in 31(1) in (2)) (Glej točke od 30 do 33.)

3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Dokaz neizpolnitve – Dokazno breme Komisije – Predložitev elementov, ki prikazujejo neizpolnitev obveznosti – Izpodbijanje, ki bremeni zadevno državo članico (člen 226 ES) (Glej točki 45 in 46.)

4. Ribištvo – Ohranjanje morskih virov – Nadzorni ukrepi – Obveznost držav članic za sprejetje represivnih ukrepov (uredbi Sveta št. 2241/87, člen 1(2), in št. 2847/93, člen 31(1) in (2)) (Glej točke od 59 do 64, od 70 do 72 in 77.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 1(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2241/87 z dne 23. julija 1987 o uvedbi določenih ukrepov nadzora za ribolovne dejavnosti (UL L 207, str. 1) ter členov 2 in 31(1) in (2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike (UL L 261, str.1) – Inšpekcija in nadzor ribiških ladij ter njihovih dejavnosti – Ukrepi, ki jih je treba sprejeti ob nespoštovanju veljavne ureditve – Določbe v zvezi z obdržanjem visečih zabodnih mrež na krovu in njihovo uporabo

Izrek

1) Italijanska republika s tem, da na svojem ozemlju in v vodah pod njeno suverenostjo ali jurisdikcijo, ni zadostno spremljala, izvajala inšpekcije in nadzorovala ribolova, zlasti glede spoštovanja določb, ki urejajo obdržanje visečih zabodnih mrež na krovu in njihovo uporabo, in da ni zagotovila, da bi bili sprejeti primerni ukrepi zoper odgovorne za kršitve skupnostne ureditve na področju obdržanja na krovu visečih zabodnih mrež in njihove uporabe, zlasti z uporabo odvračilnih kazni zoper zgoraj navedene osebe, ni izpolnila obveznosti iz člena 1(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2241/87 z dne 23. julija 1987 o uvedbi določenih ukrepov nadzora za ribolovne dejavnosti ter členov 2(1) in člena 31(1) in (2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2846/98 z dne 17. decembra 1998.
1)

Kraljevina Španija ni izpolnila obveznosti iz člena 45 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, saj ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev s to direktivo, in Komisije Evropskih skupnosti ni obvestila o določbah nacionalnega prava, ki naj bi prispevale k zagotavljanju te uskladitve.
59

Glede na vse navedeno je treba na zastavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba Direktivo 93/13 razlagati tako, da mora nacionalno sodišče, ki odloča o predlogu za izvršbo na podlagi pravnomočne arbitražne odločbe, izdane v odsotnosti potrošnika – če razpolaga z za to potrebnimi pravnimi in dejanskimi elementi – po uradni dolžnosti preizkusiti neveljavnost arbitražne klavzule iz pogodbe, sklenjene med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, če lahko v skladu z nacionalnimi postopkovnimi pravili ta preizkus opravi v okviru podobnih predlogov nacionalnega prava. Če to velja, mora to sodišče ugotoviti vse posledice, ki lahko v skladu z nacionalnim pravom zaradi tega nastanejo, zato da zagotovi, da navedena klavzula za tega potrošnika ni zavezujoča.
12

Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je družba RCI Europe do 31. decembra 2003 v Združenem kraljestvu plačevala DDV od vseh vpisnin novih članov in vseh letnih članarin že registriranih članov. Poleg tega je družba RCI Europe do v Združenem kraljestvu plačevala DDV tudi od vseh nadomestil za zamenjavo, ki so jih plačali člani, ki so pridobili pravico do uporabe na podlagi časovnega zakupa za nepremičnino v eni od držav članic Evropske unije. V Združenem kraljestvu ni plačevala DDV od nadomestil za zamenjavo, ki so jih plačali člani, ki so pridobili tako pravico do uporabe za nepremičnine zunaj Unije.
54

To merilo je izhajalo že iz sodne prakse Sodišča pred začetkom veljavnosti Direktive 2004/17. V skladu s to sodno prakso gre za koncesijo za storitve takrat, ko dogovorjeni način plačila izhaja iz pravice ponudnika, da izkorišča svojo storitev (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Telaustria in Telefonadress, točka 58, in sklep z dne 30. maja 2002 v zadevi Buchhändler-Vereinigung, C-358/00, Recueil, str. I-4685, točki 27 in 28, ter sodbi z dne v zadevi Komisija proti Italiji, C-382/05, ZOdl., str. I-6657, točka 34, in z dne v zadevi Komisija proti Italiji, C-437/07, točka 29).
1)

Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij, ni izpolnilo svojih obveznosti iz člena 63 te direktive.
12

Poleg tega ta določba določa: „1. Delavcu oziroma njegovim pravnim naslednikom lahko po poteku petnajstih dni od vložitve predloga za uvedbo insolvenčnega postopka, ki je postal izvršljiv na podlagi kraljeve uredbe št. 267 z dne 16. marca 1942 [GURI z dne , izredni dodatek št. 81], ali od objave sodbe iz člena 99 navedenega odloka, če so bili v zvezi z njegovo terjatvijo podani ugovori ali sproženi postopki, ali od objave sodbe, ki potrjuje sporazum o prisilni poravnavi, Sklad na podlagi njihove zahteve izplača odpravnino in pripadajoče stranske terjatve po odštetju zneskov, ki so bili morebiti že plačani. 2. Če je bila terjatev iz plače iz člena 101 kraljevega odloka št. 267 z dne 16. marca 1942 prijavljena prepozno, se zahteva iz prejšnjega odstavka lahko vloži po sklepu o priznanju terjatve ali po sodbi, ki je bila izdana v zvezi z morebitnim prerekanjem stečajnega upravitelja. 3. Če je podjetje v postopku prisilne administrativne likvidacije, je na podlagi člena 209 kraljevega odloka št. 267 […] zahteva lahko vložena v roku petnajstih dni od vložitve predloga za uvedbo stečajnega postopka, oziroma če so bili v zvezi z delovnopravno terjatvijo podani ugovori ali sproženi postopki, od sodbe, s katero je sodišče odločilo o njih. 4. Če delodajalec, na katerega se določbe kraljeve uredbe št. 267 […] ne nanašajo, ob prenehanju delovnega razmerja ne plača dolgovane odpravnine ali če jo plača le delno, lahko delavec oziroma njegovi pravni nasledniki naslovijo na Sklad zahtevo za plačilo odpravnine, pod pogojem, da so se na podlagi prisilnega izvršilnega postopka za likvidacijo terjatve v zvezi z odpravnino premoženjska jamstva izkazala za nezadostna za celotno ali delno plačilo te terjatve. 5. Če v zvezi s tem ni ugovorov, Sklad plača neporavnano odpravnino. 6. Določbe prejšnjega odstavka se uporabijo le, če je do prenehanja delovnega razmerja in do insolvenčnega ali izvršilnega postopka po prišlo tem, ko je ta zakon začel veljati. 7. Sklad opravi plačilo iz drugega, tretjega, četrtega in petega odstavka tega člena v 60 dneh od vložitve zahteve zainteresirane stranke. Sklad je po samem zakonu postavljen na mesto delavca oziroma njegovih pravnih naslednikov v zvezi s prednostno pravico, ki jo ima upnik na premoženju delodajalcev v skladu s členoma 2751a in 2776 civilnega zakonika za zneske, ki jih je plačal […].“
11

V uvodni izjavi 5 Uredbe št. 1974/2004 je navedeno: „Člen 2(e) Uredbe (ES) št. 1782/2003 določa, da so prejemki v referenčnem obdobju tisti, ki so bili dodeljeni ali pa še bodo dodeljeni v tem obdobju. Priloga VII dodaja, da je treba upoštevati znižanja, ki izhajajo iz prijave osnovnih površin, zgornjih mej ali drugih kvantitativnih omejitev. Zaradi pojasnitve je primerno navesti, da se znižanja in izključitve, ki se izvajajo v okviru Uredbe Komisije (ES) št. 2419/2001, ne smejo upoštevati za vsa neposredna plačila, navedena v Prilogi VI Uredbe (ES) št. 1782/2003 z namenom, da se znižanja in izključitve iz tega obdobja ne bi nadaljevale. Zato se mora upoštevati število živali in hektarjev, določeno v času določanja upravičenosti do prejemka, brez vpliva na nadaljnji nadzor in uporabo člena 3(1) Uredbe Sveta (ES, Euratom) 2988/95.“
11

Člen 7(4)(d) dekreta št. 633/1972, ki se nanaša na teritorialnost obdavčitve, določa zlasti, da se „za telekomunikacijsk[e] storit[ve] […] šteje, da so opravljene na nacionalnem ozemlju, kadar so opravljene za osebe, ki imajo stalno prebivališče na navedenem ozemlju ali ki tam prebivajo in nimajo stalnega prebivališča v tujini, in kadar so opravljene za stalne poslovne enote v Italiji, ki so v lasti oseb, ki imajo stalno prebivališče v tujini ali tam prebivajo, razen če se uporabljajo zunaj [Skupnosti]“. Odstavek 4(e) istega člena določa tudi, da se „za storitve (in transakcije) iz točke d, opravljene za osebe, ki imajo stalno prebivališče v drugi državi članici [Skupnosti] ali tam prebivajo, šteje, da so opravljene na nacionalnem ozemlju, kadar naročnik ni davčni zavezanec v državi, kjer ima stalno prebivališče ali kjer prebiva“.
1.

Glede državljanov držav članic, ki iščejo zaposlitev v drugi državi članici, pri preučitvi prvega vprašanja ni bilo ugotovljeno nič, kar bi vplivalo na veljavnost člena 24(2) Direktive 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS.
Člen 4(2) Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače je treba razlagati tako, da položaj, v katerem so med različnimi pivovarnami strukturne povezave v smislu udeležbe ter glasovalnih pravic in ki vodi do tega, da ima ista oseba, ki opravlja vodstvene naloge v več zadevnih pivovarnah, možnost neodvisno od svojega dejanskega ravnanja vplivati na sprejemanje poslovnih odločitev teh pivovarn, izključuje, da bi se te pivovarne lahko štele za ekonomsko neodvisne druga od druge.
42

Glede tega je tako treba ugotoviti, da poglavje II te priloge v členih 6 in 7 vsebuje določbe o delavcih oziroma o obmejnih delavcih in da so v členih od 8 do 10 navedene priloge določena načela poklicne in geografske mobilnosti, načela enakega obravnavanja ter možnost, da se zaposlenim delavcem odkloni pravica do zaposlitve na določenih delovnih mestih v javni upravi. To poglavje ne vsebuje nobenih navedb, da se ta načela in ta možnost ne bi nanašali na zaposlene obmejne delavce, ampak samo na zaposlene delavce. V tem poglavju ni nobene določbe, na podlagi katere bi bilo mogoče trditi, da obmejni zaposleni delavci, če ta status ohranijo, niso upravičeni do poklicne in geografske mobilnosti in enakega obravnavanja ali da jim v določenem primeru ni mogoče odreči zaposlitve v javni upravi.
8

Ker je Tribunal d’instance de Bordeaux menilo, da se spor, o katerem odloča, nanaša na vprašanje, ali Odločba 2005/449, ki Francoski republiki dovoljuje, da določena vozila oprosti davka na težka tovorna vozila, to državo članico obvezuje, da izvrši odobreno oprostitev, in torej neposredno učinkuje na razmerje med francoskimi davčnimi organi in družbo Foselev, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: „Člen 6(2)(b) Direktive 1999/62[…] določa, da država članica [glede davkov, ki jih ureja ta direktiva] lahko uporabi oprostitve za določene kategorije vozil. Ali je v tem okviru Odločba [2005/449], s katero je Komisija dovolila [Francoski republiki], da za določene kategorije vozil uporabi oprostitev [davka na težka tovorna vozila], neposredno uporabljiva za posameznike ali pa jo je treba prenesti v nacionalno pravo, glede na to, da gre za odločbo o dovoljenju, ki je naslovljena na [Francosko republiko]?“
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78/ES – Prepoved diskriminacije zaradi starosti

(Direktiva Sveta 2000/78, člena 2 in 6(1))

Summary

Člena 2 in 6(1) Direktive 2000/78 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, na podlagi katere delavci, ki so upravičeni do starostne pokojnine, ki jo plača delodajalec iz pokojninskega sklada, v katerega so bili vključeni pred dopolnjenim 50. letom starosti, samo zato niso upravičeni do posebnega nadomestila za prenehanje delovnega razmerja, katerega namen je, da se delavcem, ki so bili več kot 12 let zaposleni v podjetju, pomaga pri ponovni vključitvi v delo.

Ta izključitev namreč temelji na tem, da zaposleni v večini primerov zapustijo trg dela, če so upravičeni do starostne pokojnine, ki jo plača delodajalec, in če so se v ta pokojninski sklad vključili pred dopolnjenim 50. letom starosti. Zaradi te presoje, ki se nanaša na starost, delavec, ki se kljub temu, da izpolnjuje pogoje za pridobitev pravice do pokojnine, ki jo plača njegov delodajalec, želi začasno odpovedati tej pravici, da bi nadaljeval poklicno pot, ne more prejeti posebnega nadomestila za prenehanje delovnega razmerja, katerega namen pa je vendarle temu delavcu zagotoviti varstvo. Tako ukrep, katerega legitimni cilj je preprečiti, da bi bile do tega nadomestila upravičene osebe, ki ne iščejo nove zaposlitve, temveč bodo prejemale nadomestilo dohodka v obliki starostne pokojnine iz službenega pokojninskega sklada, vodi do tega, da so od upravičenosti do tega nadomestila izključeni odpuščeni delavci, ki želijo ostati na trgu dela, samo zato ker bi lahko – zlasti zaradi svoje starosti – prejemali tako pokojnino.

Poleg tega je z zadevnim ukrepom celotni kategoriji delavcev, ki so opredeljeni s starostjo, prepovedano, da se začasno odpovejo temu, da jim delodajalec plača starostno pokojnino, v zameno za dodelitev posebnega nadomestila za prenehanje delovnega razmerja, katerega namen je pomagati jim pri iskanju nove zaposlitve. Ta ukrep torej lahko te delavce postavi v tak položaj, da morajo sprejeti starostno pokojnino, katere znesek je nižji od pokojnine, ki bi jo lahko imeli, če bi ostali delovno aktivni do višje starosti, kar za njih pomeni veliko izgubo dohodka na dolgi rok.

(Glej točke 44, 46 in 49 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Zaščita varnosti in zdravja delavcev – Noseče delavke in delavke, ki so pred kratkim rodile ali ki dojijo – Direktiva 92/85

(Direktiva Sveta 92/85, člena 5(2) in 11, točka 1)

Summary

Člen 11, točka 1, Direktive 92/85 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391) je treba razlagati tako, da noseča delavka, ki je bila zaradi nosečnosti v skladu s členom 5(2) Direktive 92/85 začasno premeščena na delovno mesto, na katerem opravlja drugačne naloge od tistih, ki jih je opravljala pred to premestitvijo, nima pravice do plačila, ki je enako povprečnemu plačilu, ki ga je prejemala pred premestitvijo. Države članice in v ustreznih okoliščinah primera socialni partnerji namreč na podlagi člena 11, točka 1, te direktive niso zavezani k temu, da ob začasni premestitvi ohranijo tiste sestavine plačila ali dodatke, ki so odvisni od tega, ali zadevna delavka opravlja posebne naloge in v posebnih okoliščinah, in katerih namen je v glavnem poplačati nevšečnosti, ki izvirajo iz opravljanja teh nalog.

Poleg tega, da bi takšna delavka ohranila osnovno plačo, ima na podlagi navedenega člena 11, točka 1, pravico do tistih sestavin plačila ali dodatkov, ki so vezani na njen poklicni status, kot so dodatki, ki se nanašajo na njen položaj nadrejene uslužbenke, delovno dobo in poklicne kvalifikacije.

Čeprav člen 11, točka 1, Direktive 92/85 ne nasprotuje uporabi takšnega načina izračuna plačila, izplačanega taki delavki, ki temelji na povprečni vrednosti dodatkov iz referenčnega obdobja, vezanih na delovne razmere zaposlenih, ki letijo in ki so v isti plačni kategoriji, je treba šteti, da je neupoštevanje navedenih sestavin plačila ali navedenih dodatkov v nasprotju z navedeno določbo.

(Glej točki 61 in 73 ter izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Socialna politika – Enako obravnavanje moških in žensk v zadevah socialne varnosti – Direktiva 79/7

(Direktiva Sveta 79/7, člen 4(1))

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Razlaga – Časovni učinki razlagalne sodne odločbe

(člen 234 ES)

Summary

1. Člen 4(1) Direktive 79/7 o postopnem izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zadevah socialne varnosti nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je za obdobje od leta 1984 do leta 1994 izračun starostnih pokojnin obmejnih delavk v zvezi z enakim ali enakovrednim delom temeljil na fiktivnih in/ali pavšalnih dnevnih plačah, ki so bile nižje od plač obmejnih delavcev.

(Glej točko 31 in izrek.)

2. Sodišče lahko izjemoma ob upoštevanju resnih težav, ki bi jih lahko povzročila njegova sodba za preteklost, omeji možnost vseh zainteresiranih oseb, da se sklicujejo na razlago določbe prava Unije, ki jo da Sodišče v okviru predhodnega odločanja. Finančne posledice, ki bi v državi članici lahko nastale zaradi sodbe, izdane v postopku predhodnega odločanja, pa same po sebi ne upravičujejo časovne omejitve učinkov te sodbe.

(Glej točki 33 in 34.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Približevanje zakonodaj – Nedovoljeni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13

(Direktiva Sveta 93/13, člena 4(2) in 8)

2. Približevanje zakonodaj – Nedovoljeni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13

(Direktiva Sveta 93/13, člena 4(2) in 8)

3. Približevanje zakonodaj – Nedovoljeni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13

(členi 2 ES, 3(1)(g) ES in 4(1) ES; Direktiva Sveta 93/13, člena 4(2) in 8)

Summary

1. Člena 3(1) in 4(1) Direktive 93/13 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah skupaj opredeljujeta splošna merila, ki omogočajo oceno nedovoljenosti pogodbenih pogojev, na katere se nanašajo določbe direktive. S tega vidika se člen 4(2) direktive nanaša zgolj na določitev pravil in obsega vsebinskega nadzora nad pogodbenimi pogoji, o katerih se stranki nista dogovorili posamično in ki se nanašajo na glavno storitev pogodb, sklenjenih med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom. Iz tega je razvidno, da pogoji iz tega člena 4(2) spadajo na področje, ki ga ureja ta direktiva, in da zato njen člen 8 velja tudi za navedeni člen 4(2).

(Glej točke od 33 do 35.)

2. Člena 4(2) in 8 Direktive 93/13 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnim predpisom, ki dopuščajo sodni nadzor nad nedovoljenostjo pogodbenih pogojev, ki opredeljujejo glavni predmet pogodbe oziroma ustreznost med ceno oziroma plačilom in izmenjanimi storitvami oziroma blagom, tudi če so ti pogoji sestavljeni v jasnem, razumljivem jeziku.

Nacionalni predpisi namreč s tem, da dopuščajo možnost popolnega sodnega nadzora nad nedovoljenostjo pogojev, na kakršne se nanaša člen 4(2) navedene direktive in ki so določeni s pogodbo, sklenjeno med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, omogočajo, da se potrošniku v skladu s členom 8 direktive zagotovi višja raven dejanskega varstva, kot jo določa ta direktiva.

(Glej točke od 42 do 44 in točko 1 izreka.)

3. Členi 2 ES, 3(1)(g) ES in 4(1) ES ne nasprotujejo razlagi členov 4(2) in 8 Direktive 93/13 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah, v skladu s katero lahko države članice sprejmejo nacionalne predpise, ki dopuščajo sodni nadzor nad nedovoljenostjo pogodbenih pogojev, ki opredeljujejo glavni predmet pogodbe oziroma ustreznost med ceno oziroma plačilom na eni strani in izmenjanimi storitvami oziroma blagom na drugi strani, tudi če so ti pogoji sestavljeni v jasnem, razumljivem jeziku.

V zvezi s členoma 2 ES in 4(1) ES zadostuje ugotovitev, da so v teh določbah našteti cilji in splošna načela, ki se nujno uporabljajo v povezavi z ustreznimi poglavji Pogodbe, namenjenimi izvajanju teh načel in ciljev. Sami torej ne moreta ustvariti jasnih in brezpogojnih pravnih obveznosti za države članice.

Poleg tega niti člen 3(1)(g) ES ne more sam ustvarjati pravnih obveznosti za države članice. V tej določbi je namreč zgolj naveden cilj, ki pa mora biti natančno določen v drugih določbah Pogodbe, zlasti v določbah v zvezi s konkurenčnimi predpisi

(Glej točke 46, 47 in 49 ter točko 2 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Trošarine – Direktiva 92/12 – Tobačni izdelki – Izdelki, proizvedeni iz netrošarinskih izdelkov, uvoženih v Skupnost po postopku aktivnega oplemenitenja

(Direktiva Sveta 92/12, člena 5(2), prvi pododstavek, prva alinea, in 18(1))

Summary

Člen 5(2), prvi pododstavek, prva alinea, Direktive 92/12/EGS o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov je treba razlagati tako, da je za trošarinske izdelke (kot so tobačni izdelki), proizvedene iz netrošarinskih izdelkov (kot je surovi tobak), uvoženih v Skupnost po postopku aktivnega oplemenitenja, plačilo trošarine odloženo v smislu te določbe, čeprav so postali trošarinski izdelki šele s predelavo na ozemlju Skupnosti, tako da se lahko gibajo med državami članicami, ne da bi uprava zanje zahtevala administrativni ali komercialni dokument iz člena 18(1) te direktive.

(Glej točke od 36 do 46 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Okolje – Onesnaževanje zraka – Direktiva 2001/80 – Področje uporabe – Velike kurilne naprave – Odstopanja

(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/80, člen 2, točka 7, drugi odstavek, prvi stavek)

Summary

Ker Direktiva 2001/80 o omejevanju emisij nekaterih onesnaževal v zrak iz velikih kurilnih naprav opredeli kurilno napravo kot tehnično napravo, v kateri goriva oksidirajo, da se uporabi tako nastala toplota, električni tok ni produkt zgorevanja. Produkti zgorevanja so namreč odpadni plini, pepel in drugi ostanki ter toplota, ki nastane pri zgorevanju. Električni tok ni niti fizični produkt zgorevanja niti toplote, temveč nastane v sosledju postopkov, pri čemer pri zgorevanju nastaja toplota, ki se uporabi za proizvodnjo pare v parnem kotlu, ta para pa poganja turbino, ki, nazadnje, proizvede električno energijo. Da bi se električna energija obravnavala kot produkt zgorevanja, bi bilo treba ta pojem razlagati tako široko, da bi bili vanjo vključeni tudi drugi proizvodi, ki ne nastanejo neposredno pri zgorevanju in ki ne ustrezajo običajnemu pomenu tega izraza niti v znanstvenem niti v pogovornem jeziku.

Člen 2, točka 7, drugi odstavek, prvi stavek, Direktive 2001/80 ni omejen na pojasnitev pojma kurilna naprava, temveč nekatere naprave izključi iz področja uporabe te direktive. Poleg tega besedilo te določbe izrecno določa, da je njen namen v odstopanju, saj določa, da se navedena direktiva uporablja za naprave, katerih namen je proizvodnja energije, razen za tiste, pri katerih se produkti zgorevanja uporabljajo neposredno v proizvodnih procesih. Nujnost ozke razlage te določbe je še podkrepljena s tem, da izključitev nekaterih kurilnih naprav iz področja uporabe te direktive nasprotuje samemu cilju te direktive. Namen te direktive je namreč, da se z zmanjšanjem emisij žveplovega dioksida in dušikovega oksida – h katerim pomembno prispevajo velike kurilne naprave, med katerimi so tudi naprave za proizvodnjo električne energije – bojuje proti zakisljevanju. Razširitev izjeme iz člena 2, točka 7, drugi odstavek, prvi stavek, navedene direktive na elektrarne, katerih proizvodnja električne energije se neposredno uporabi v proizvodnem procesu, bi škodovala polnemu učinku te direktive.

(Glej točke 36, 37 in od 40 do 42.)