Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (tretji senat) 
z dne 14. novembra 2018 * 
„Predhodno odločanje – Omejitve svobode ustanavljanja – Pristojnost Sodišča – Dopustnost predloga  
za sprejetje predhodne odločbe – Povsem notranji položaj – Nacionalna ureditev, s katero je  
prepovedana vsakršna pridobitna dejavnost, povezana s shranjevanjem mrliških žar –  
Test sorazmernosti – Doslednost nacionalne ureditve“  
V zadevi C–342/17, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (deželno upravno sodišče za Benečijo, Italija) 
z odločbo z dne 11. maja 2017 , ki je prispela na Sodišče 8. junija 2017 , v postopku 
Memoria Srl,  
Antonia Dall’Antonia  
proti 
Comune di Padova, 
ob udeležbi 
Alessandre Calore, 
SODIŠČE (tretji senat), 
v sestavi M. Vilaras, predsednik četrtega senata v funkciji predsednika tretjega senata, J. Malenovský  
(poročevalec), L. Bay Larsen, M. Safjan in D. Šváby, sodniki,  
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez-Bordona,  
sodni tajnik: M. R. Schiano, administrator,  
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 16. aprila 2018 ,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:  
– za Memoria Srl in A. Dall’Antonia G. Martini, A. Sitzia in P. Piva, avvocati, 
– za Comune di Padova M. Lotto, V. Mizzoni, A. Sartori in P. Bernardi, avvocati, 
– za italijansko vlado G. Palmieri, agentka, skupaj z E. De Bonisom, avvocato dello Stato, 
* Jezik postopka: italijanščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2018 :906 1 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
– za Evropsko komisijo H. Tserepa-Lacombe in L. Malferrari , agenta, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 21. junija 2018 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 49 in 56 PDEU. 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Memoria Srl in Antonio Dall’Antonia na eni strani 
ter Comune di Padova (občina Padova, Italija) na drugi strani, zaradi predpisov, ki jih je slednja sprejela 
in ki osebam, ki jim je mrliška žara izročena v hrambo, prepovedujejo, da bi njeno shranjevanje 
poverile zasebnemu podjetju za plačilo. 
Pravni okvir 
Pravo Unije 
3 V uvodni izjavi 8 Direktive 2006 /123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 
o storitvah na notranjem trgu (UL 2006 , L 376, str. 36) je navedeno: 
„(8) Primerno je, da bi določbe te direktive o svobodi ustanavljanja in prostem pretoku storitev veljale 
le do te mere, kolikor so zadevne dejavnosti odprte za konkurenco, tako da ne obvezujejo držav 
članic, da liberalizirajo storitve splošnega gospodarskega pomena ali privatizirajo javne subjekte, ki 
zagotavljajo take storitve, ali odpravijo obstoječe monopole za druge dejavnosti ali nekatere 
distribucijske storitve.“ 
4 Člen 1(3), prvi pododstavek, Direktive 2006 /123 določa: 
„Ta direktiva ne obravnava odprave monopolov, ki opravljajo storitve, niti pomoči, ki jih dodeljujejo 
države članice in za katere veljajo pravila Skupnosti o konkurenci.“ 
Italijansko pravo 
Zakon št. 234 z dne 24. decembra 2012 
5 Člen 53 legge n. 234 – Norme generali sulla partecipazione alla formazione e dell’Italia all’attuazione 
della normativa e delle politiche dell’Unione europea (zakon št. 234 o splošnih določbah o sodelovanju 
Italijanske republike pri oblikovanju in izvajanju predpisov in politik Evropske unije) z dne 
24. decembra 2012 (GURI št. 3 z dne 4. januarja 2013 ) določa: 
„Za italijanske državljane se ne uporabljajo določbe italijanskega pravnega reda, ki povzročajo 
diskriminacijo v zvezi s pogoji in obravnavo, ki so z italijanskim pravnim redom zagotovljeni 
državljanom Unije.“ 
ECLI:EU:C:2018 :906 2 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
Zakon št. 130 z dne 30. marca 2001 
6 Člen 3 legge n. 130 – Disposizioni in materia di cremazione e dispersione delle Ceneri (zakon št. 130 
o upepe litvi in raztrosu pepe la) z dne 30. marca 2001 (GURI št. 91 z dne 19. aprila 2001 ) določa: 
„1. V šestih mesecih po začetku veljavnosti tega zakona se [decreto del Presidente della Repubblica 
n. 285, approvazione del regolamento di polizia mortuaria (odlok predsednika republike št. 285 
o potrditvi uredbe o pogrebni in pokopališki dejavnosti) z dne 10. septembra 1990 (GURI št. 239 
z dne 12. oktobra 1990 )] na predlog ministrstva za zdravje po posvetu z ministrstvoma za notranje 
zadeve in za pravosodje ter na podlagi mnenja ustreznih parlamentarnih komisij lahko spremeni 
z uredbo, sprejeto na podlagi člena 17(1) zakona št. 400 z dne 23. avgusta 1988 , kakor je bil 
spremenjen, ob upoštevanju teh načel: 
[…] 
(b) dovoljenje za upepe litev se da na podlagi volje pokojnika, ki jo je ta izrazil v času življenja ali ki jo 
njegov družinski član izkaže na podlagi: 
[…] 
(c) raztros pepe la po volji pokojnika je dovoljen le na za to določenem prostoru na pokopališču, 
v naravi ali na zasebnem zemljišču; raztros na zasebnem zemljišču se na podlagi dovoljenja 
lastnika zemljišča opravi na prostem in ne sme biti podlaga za plačilo; raztros pepe la je v vsakem 
primeru prepovedan v naseljenih območjih […]; raztros na morju, jezerih in rekah je dovoljen 
v območjih brez ladij in objektov; 
(d) raztros pepe la opravi zakonski partner ali drug pooblaščen družinski član, izvršitelj oporoke ali 
zakoniti zastopnik združenja iz točke (b), podtočka 2, v katerega je bil pokojnik včlanjen, 
oziroma – če takih oseb ni – oseba, ki jo za to pooblasti občina; 
[…] 
(f) za prevoz žare s pepe lom ukrepi za varovanje zdravja, določeni za prevoz trupel, veljajo le, če tako 
določijo zdravstveni organi; 
[…] 
(i) v upepe ljevalnici mora biti na razpolago čakalnica, primerna za izvedbo pogrebnih obredov in 
dostojen izraz poslednjega slovesa. 
[…]“ 
7 Člen 5(2) tega zakona določa: 
„Z odlokom ministrstva za notranje zadeve, po posvetovanju z ministrom za zdravje ter po 
posvetovanju z Associazione dei comuni italiani (ANCI) (nacionalno združenje italijanskih občin), 
Confederazione nazionale dei servizi (Confservizi) (nacionalna zveza služb) in najbolj reprezentativnimi 
združenji, ki se v okviru svojih dejavnosti ukvarjajo z vprašanji upepe litve, se v šestih mesecih od 
datuma začetka veljavnosti tega zakona določijo pristojbine, ki se uporabljajo za upepe litev trupel ter 
za shranjevanje in raztros pepe la na ustreznih mestih na pokopališčih.“ 
ECLI:EU:C:2018 :906 3 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
Odlok predsed nika republike št. 285 z dne 10. septembra 1990 
8 Člen 92(4) odloka predsednika republike št. 285 z dne 10. septembra 1990 določa: 
„Nihče ne sme dodeliti parcel za zasebne grobove fizičnim ali pravnim osebam, ki nameravajo z njimi 
ustvarjati dobiček ali špekulirati.“ 
Deželni zakon št. 18 z dne 4. marca 2010 
9 V skladu z Legge regionale n. 18 – Norme in materia funeraria , della Regione del Veneto (zakon dežele 
Benečija št. 18 o pokopališki dejavnosti) z dne 4. marca 2010 je občinam prepuščeno, da določijo 
zahteve za hrambo in značilnosti mrliških žar. 
Uredba občine Padova o pokopaliških storitvah 
10 Člen 52 uredbe občine Padova o pokopaliških storitvah, kakor je bila spremenjena z odločbo občine 
Padova št. 84 z dne 30. novembra 2015 , določa: 
„1. Mrliška žara se za shranjevanje na domu poveri na podlagi pisnih navodil, ki jih je pokojnik sestavil 
v času življenja. Če takih navodil ni, lahko izročitev žare zahteva zakonski partner, ali če ga ni, najbližji 
sorodnik, določen v skladu s členi 74, 75, 76 in 77 civilnega zakonika, oziroma absolutna večina takih 
sorodnikov, če jih je več. 
2. V primeru dokazanih čustvenih vezi ali hvaležnosti se hramba žare lahko poveri drugim osebam, ki 
niso osebe, navedene v drugem stavku prejšnjega odstavka, ob upoštevanju predhodnega pisnega 
soglasja upravičencev. 
3. Oseba, ki se ji mrliška žara izroči v hrambo, njenega shranjevanja v nobenem primeru ne sme 
poveriti tretjim osebam. Ta prepoved velja tudi, če je pokojnik v času življenja izrecno izrazil takšno 
voljo. 
4. Oseba, ki se ji mrliška žara izroči v hrambo, mora to na domu shranjevati na mestu, kjer je varna 
pred morebitnim oskrunjenjem ali odstranitvijo. Iz nobenega razloga se v žari ne sme napraviti 
odprtina ali luknja. 
5. Pokopališka služba lahko vselej zahteva, da ji oseba, ki ji je bila mrliška žara izročena v hrambo, to 
predloži zaradi preverjanja celosti in ohranjenosti. 
[…] 
9. Vselej se lahko zahteva, da se žara, izročena v hrambo, umesti na pokopališče. 
10. Poleg zahtev iz odstavka 4 se zahteva tudi, da se shranjevanje mrliških žar nikakor ne sme izvajati 
s pridobitnim namenom, zato niso dovoljene gospodarske dejavnosti, katerih – čeprav ne izključni – 
predmet bi bil shranjevanje mrliških žar na kakršni koli podlagi in za kakršno koli obdobje. Ta 
prepoved velja tudi, če je pokojnik v času življenja izrecno izrazil takšno voljo.“ 
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje 
11 Memoria je družba, ustanovljena 1. decembra 2014 , katere dejavnost je ponujanje družinam, katerih 
pokojniki so bili upepe ljeni, storitev shranjevanja mrliških žar na podlagi pogodb o uporabi prostorov 
za shranjevanje žar v žarnih nišah. Ta storitev je predstavljena kot storitev, ki družinam omogoča, da 
ECLI:EU:C:2018 :906 4 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
se izognejo shranjevanju takšnih žar na domu, hkrati pa jim omogočalažji dostop do prostorov, kjer so 
te žare shranjene, kot je to na pokopališču. Kraji, kjer se takšne žare hranijo, so predstavljeni kot mesta, 
ki so namenjena izključno njihovemu shranjevanju v estetsko prijetnih, mirnih in zaščitenih prostorih, 
ki so primerni za razmišljanje in molitev v spomin na pokojnike. 
12 Družba Memoria Srl je septembra 2015 odprla žarne vežice, namenjene izključno shranjevanju mrliških 
žar, poimenovane „kraji spomina“, ki so bile razporejene v različnih četrtih občine Padova. Člani 
družine pokojnika imajo do teh vežic dostop, če so sprejeli notranji kodeks vedenja, v skladu s katerim 
se zahtevajo zlasti olikanost, obzirnost in dostojnost ter v skladu s katerim je prepovedano uživanje 
alkoholnih pijač in obstaja obveznost nošenja primernih oblačil. 
13 A. Dall’Antonia je potencialna stranka družbe Memoria, ker je nameravala upepe liti truplo svojega 
moža in pepe l prenesti v eno od teh vežic. 
14 Vendar je občina Padova sprejela odločbo št. 84 z dne 30. novembra 2015 , s katero je bila uredba 
o pokopaliških storitvah te občine spremenjena. Posledica spremem b je izrecna izključitev možnosti, 
da bi oseba, ki ji je mrliška žara izročena, za shranjevanje te žare zunaj doma uporabila storitve zasebne 
družbe, ki se ponujajo neodvisno od občinske pokopališke službe. 
15 Družba Memoria in A. Dall’Antonia sta 15. februarja 2016 pri Tribunale amministrativo regionale per 
il Veneto (deželno upravno sodišče za Benečijo, Italija) vložili tožbo, s katero sta predlagali razglasitev 
ničnosti navedene odločbe in, v zvezi z družbo Memoria, povračilo škode, nastale zaradi te odločbe. 
V podporo svoji tožbi v bistvu trdita, da zadevna nacionalna ureditev ni v skladu s pravom Unije ter, 
natančneje, z načeloma svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev. 
16 V zvezi s tem predložitveno sodišče izraža dvome glede možnosti sklicevanja na ti načeli, ker se 
zadevna nacionalna ureditev ne uporablja na celotnem nacionalnem ozemlju, temve č samo v občini 
Padova. Nasprotno, čejezatinačeli treba šteti, da se je nanju mogoče sklicevati, pa po mnenju 
sodišča obstajajo razlogi za dvom o skladnosti zadevne nacionalne ureditve s tema načeloma, saj naj te 
ureditve ne bi bilo mogoče utemeljiti z nobenim razlogom javnega reda, javne varnosti ali javnega 
zdravja. 
17 V teh okoliščinah je Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (deželno upravno sodiščeza 
Benečijo) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje: 
„[A]li je treba člena 49 in 56 PDEU razlagati tako, da nasprotujeta uporabi naslednjih določb člena 52 
uredbe o pokopaliških storitvah občine Padova[, kakor je bila spremenjena z odločbo občine Padova 
št. 84 z dne 30. novembra 2015 , ki določajo]: 
‚Oseba, ki se ji mrliška žara izroči v hrambo, njenega shranjevanja v nobenem primeru ne sme poveriti 
tretjim osebam. Ta prepoved velja tudi, če je pokojnik v času življenja izrecno izrazil takšno voljo‘ 
(odstavek 3). 
‚Oseba, ki se ji mrliška žara izroči v hrambo, to lahko shranjuje izključno na domu […]‘ (odstavek 4). 
‚[…] Shranjevanje mrliških žar se nikakor ne sme izvajati s pridobitnim namenom in zato niso 
dovoljene gospodarske dejavnosti, katerih – čeprav ne izključni – predmet bi bil shranjevanje mrliških 
žar na kakršni koli podlagi in za kakršno koli obdobje. Ta prepoved velja tudi, če je pokojnik v času 
življenja izrecno izrazil takšno voljo (odstavek 10)‘?“ 
18 S sklepom predsednika Sodišča z dne 31. julija 2017 je bil predlog predložitvenega sodišča, naj se ta 
predlog za sprejetje predhodne odločbe obravnava po hitrem postopku iz člena 105 Poslovnika 
Sodišča, zavrnjen. 
ECLI:EU:C:2018 :906 5 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
Vprašanje za predhodno odločanje 
Pristojnost Sodišča 
19 Italijanska vlada trdi, da Sodišče ni pristojno za odgovor na postavljeno vprašanje, ker se določbe prava 
Unije, za razlago katerih je zaprošeno, ne uporabljajo za spor o glavni stvari, ker se slednji nanašana 
povsem notranji položaj. 
20 Predložitveno sodišče mora Sodišču v skladu s členom 94 Poslovnika pojasniti, kako je spor, v katerem 
mora odločiti, kljub njegovi povsem notranji naravi povezan s členoma 49 in 56 PDEU, zaradi česar bi 
bila za rešitev tega spora potrebna njuna razlaga (glej v tem smislu sodbo z dne 15. novembra 2016 , 
Ullens de Schooten, C-268/15, EU:C:2016 :874, točka 55). 
21 Brez teh navedb je treba predlog za sprejetje predhodne odločbe razglasiti za nedopusten. 
22 Zato je treba preučiti ugovor italijanske vlade v okviru preverjanja dopustnosti predloga za sprejetje 
predhodne odločbe. 
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe 
23 Poudariti je treba, da je treba za spor, čeprav gre za spor med državljani iste države članice, šteti, da 
izkazuje zvezo s členoma 49 in 56 PDEU, ki bi lahko povzročila, da je razlaga teh določb nujna za 
rešitev tega spora, kadar je z nacionalnim pravom predložitvenemu sodišču naloženo, naj tem 
državljanom prizna enake pravice, kot bi jih na podlagi prava Unije imeli državljani druge države 
članice, ki so v enakem položaju (glej v tem smislu sodbi z dne 21. februarja 2013 , Ordine degli 
Ingegneri di Verona e Provincia in drugi, C-111/12, EU:C:2013 :100, točka 35, in z dne 15. novembra 
2016 , Ullens de Schooten, C-268/15, EU:C:2016 :874, točka 52). 
24 V obravnavani zadevi gre sicer za spor med družbo italijanskega prava in italijansko državljanko na eni 
strani ter občino v Italiji na drugi strani, vendar predložitveno sodišče navaja, da mora v skladu 
s členom 53 zakona št. 234 z dne 24. decembra 2012 tej družbi in tej državljanki priznati pravice iz 
členov 49 in 56 PDEU. 
25 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da je predložitveno sodišče pojasnilo, zakaj kljub povsem notranji 
naravi spora, v katerem mora odločiti, med tem sporom ter členoma 49 in 56 PDEU obstaja zveza, 
zaradi česar bi bila za rešitev tega spora potrebna zahtevana razlaga prava Unije, in da je zato predlog 
za sprejetje predhodne odločbe v zvezi s tem dopusten. 
26 Poleg tega občina Padova in italijanska vlada trdita, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe 
nedopusten tudi iz drugih razlogov. 
27 Prvič, ta predlog naj ne bi vseboval vseh dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni za to, da lahko 
Sodišče na zastavljeno vprašanje koristno odgovori. Predložitveno sodišče naj zlasti ne bi predstavilo 
trditev občine Padova, s katerimi naj bi bil izpostavljen javni interes, za varstvo katerega so bile 
sprejete določbe iz postopka v glavni stvari. 
28 V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora predlog za sprejetje predhodne odločbe v skladu 
s členom 94(b) in (c) Poslovnika vsebovati vsebino nacionalnih določb, ki naj bi se uporabile v sporu 
o glavni stvari, ter zvezo, ki po mnenju predložitvenega sodišča obstaja med temi določbami in 
določbami prava Unije, za razlago katerih je zaprošeno. 
ECLI:EU:C:2018 :906 6 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
29 V obravnavani zadevi se je predložitveno sodišče sklicevalo na upoštevne določbe uredbe 
o pokopaliških storitvah občine Padova, kakor je bila spremenjena z odločbo občine Padova št. 84 
z dne 30. novembra 2015 , in pojasnilo, da se zaproša za razlago členov 49 in 56 PDEU, ker se 
izpodbija zakonitost te uredbe zaradi domnevne neskladnosti z načeloma svobode opravljanja storitev 
in svobode ustanavljanja. 
30 Iz tega sledi, da je predložitveno sodišče pravno zadostno izpolnilo svojo obveznost navedbe vsebine 
nacionalnih določb, ki naj bi se uporabile v sporu o glavni stvari, ter zvezo med temi določbami in 
določbami prava Unije, za razlago katerih je zaprošeno. 
31 Zato je treba zavrniti ugovor nedopustnosti, ki sta ga vložili občina Padova in italijanska vlada. 
32 Dalje, italijanska vlada trdi, da je bil predlog za sprejetje predhodne odločbe vložen prezgodaj. Ta vlada 
namreč meni, da bi predložitveno sodišče, preden bi Sodišču postavilo vprašanje za predhodno 
odločanje, moralo preveriti, ali nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari prepoveduje ali dopušča 
opravljanje gospodarske dejavnosti, katere predmet je shranjevanje mrliških žar, in ob tem opredeliti 
cilje, ki jim ta ureditev sledi. 
33 V zvezi s tem je treba opozoriti, da imajo nacionalna sodišča najširšo diskrecijsko pravico glede 
predložitve vprašanja Sodišču, če ugotovijo, da se v zadevi, o kateri odločajo, postavljajo vprašanja 
glede razlage ali presoje veljavnosti določb prava Unije, ki so potrebne za rešitev spora, o katerem 
odločajo, in natančneje, da lahko to možnost uporabijo, kadar koli to v okviru postopka ocenijo za 
primerno (sodba z dne 5. julija 2016 , Ognyanov, C-614/14, EU:C:2016 :514, točka 17 in navedena sodna 
praksa). 
34 Zato predloga za sprejetje predhodne odločbe ni mogoče razglasiti za nedopustnega samo zato, ker je 
bil vložen v zgodnji fazi postopka v glavni stvari. 
35 Zato je treba ugovor nedopustnosti, ki ga je podala italijanska vlada, zavrniti. 
36 Nazadnje občina Padova meni, da načeli pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj vsekakor 
nasprotujeta temu, da se izpodbija nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari, ker se ta nanašana 
najbolj osebne pravice posameznikov. 
37 Vendar čeprav ni nujno izključeno, da bi načeli pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj lahko 
bili pomem bni, je njuna morebitna interakcija s svoboščinami prostega pretoka materialnopravno 
vprašanje. Zato zgolj njuna omem ba ne more zadostovati za ugotovitev, da predlog za sprejetje 
predhodne odločbe ni smiseln, ker je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje še vedno nujen, 
zato da predložitveno sodišče odloči v sporu. Zato tak predlog za sprejetje predhodne odločbe ni 
nedopusten. 
38 Torej je treba ugovor nedopustnosti, na katerega se sklicuje občina Padova, zavrniti. 
39 Iz zgoraj navedenega je razvidno, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe dopusten. 
Vsebinska presoja 
Uvodne ugotovitve 
40 Prvič, Evropska komisija je na obravnavi trdila, da nacionalne ureditve iz postopka v glavni stvari ni 
treba preučiti glede na določbe Pogodbe DEU v zvezi s temeljnimi svoboščinami, saj se v postopku 
v glavni stvari uporablja Direktiva 2006 /123. 
ECLI:EU:C:2018 :906 7 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
41 Vendar je treba poudariti, da je posledica nacionalne ureditve – kot je ta v postopku v glavni stvari, ki 
zasebnim podjetjem prepoveduje opravljanje storitev shranjevanja mrliških žar – kot je razvidno iz 
navedb v predložitveni odločbi, podelitev monopola občinskim službam za zagotavljanje storitev 
shranjevanja teh žar. Vendar iz člena 1(3) Direktive 2006 /123 v povezavi z uvodno izjavo 8 te direktive 
izhaja, da slednja ne obravnava odprave monopolov na področju opravljanja storitev. 
42 Zato takšna ureditev ni zajeta s področjem uporabe Direktive 2006 /123 in jo je torej treba preučiti le 
glede na določbe Pogodbe. 
43 Drugič, predložitveno sodišče se je v svojem vprašanju sklicevalo tako na člen 49 PDEU kot tudi na 
člen 56 PDEU. 
44 Vendar je treba v zvezi s tem ugotoviti, da se samo prva od teh določb uporabi v postopku v glavni 
stvari. Kadar namreč gospodarski subjekt namerava dejansko opravljati svojo gospodarsko dejavnost 
prek stalne poslovne enote in za nedoločen čas, je treba njegov položaj preučiti glede na svobodo 
ustanavljanja, kakor je opredeljena v členu 49 PDEU (glej zlasti sodbi z dne 29. septembra 2011 , 
Komisija/Avstrija, C-387/10, neobjavljena, EU:C:2011 :625, točka 22, in z dne 23. februarja 2016 , 
Komisija/Madžarska, C-179/14, EU:C:2016 :108, točke od 148 do 150). 
45 Zdi pa se, da družba Memoria v sporu o glavni stvari želi na območju občine Padova opravljati storitev 
shranjevanja mrliških žar prek stalne poslovne enote in za nedoločen čas. Iz tega izhaja, da je treba 
vprašanje za predhodno odločanje razumeti tako, da se nanaša na razlago zgolj člena 49 PDEU. 
46 Glede na zgoraj navedeno je treba postavljeno vprašanje razumeti tako, da predložitveno sodišče 
v bistvu sprašuje, ali je treba člen 49 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta 
v postopku v glavni stvari, ki osebi, ki ji je mrliška žara izročena v hrambo, prepoveduje, da bi kljub 
izrecno izraženi volji pokojnika shranjevanje te žare poverila tretjim osebam, in ki tej osebi nalaga, da 
jo shranjuje na svojem domu, razen če jo shrani na mestnem pokopališču, poleg tega pa prepoveduje 
vsakršno dejavnost, ki se opravlja s pridobitnim namenom, katere predmet – čeprav ne izključni – bi 
bil shranjevanje mrliških žar na kakršni koli podlagi in za kakršno koli obdobje. 
Vprašanje 
47 Najprej je treba spomniti, da člen 49 PDEU nasprotuje vsem nacionalnim ukrepom, ki pomenijo 
omejitev svobode ustanavljanja, razen če je ta omejitev upravičena zaradi nujnih razlogov v splošnem 
interesu (glej v tem smislu zlasti sodbo z dne 5. decembra 2013 , Venturini in drugi, od C-159/12 do 
C-161/12, EU:C:2013 :791, točki 30 in 37). 
48 Prvič, v skladu z ustaljeno sodno prakso pomeni omejitev v smislu člena 49 PDEU vsak nacionalni 
ukrep, ki bi – tudi če se uporabi brez diskriminacije na podlagi državljanstva – prepovedoval, oviral ali 
zmanjšal privlačnost izvrševanja svobode ustanavljanja s strani državljanov Unije, ki je zagotovljena 
s Pogodbo (glej v tem smislu sodbo z dne 28. januarja 2016 , Laezza, C-375/14, EU:C:2016 :60, 
točka 21). 
49 V obravnavanem primeru je ob upoštevanju navedb predložitvenega sodišča treba ugotoviti, da 
nacionalna ureditev, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki državljanom Unije v zadevni državi članici 
prepoveduje opravljanje storitve shranjevanja mrliških žar, nasprotuje temu, da bi ti državljani tam 
ustanovili podjetje z namenom takšnega shranjevanja, in zato te državljane lahko ovira pri svobodi 
ustanavljanja, ki jo zagotavlja Pogodba. 
50 Zato ta ureditev uvaja omejitev svobode ustanavljanja v smislu člena 49 PDEU. 
ECLI:EU:C:2018 :906 8 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
51 Drugič, v skladu z ustaljeno sodno prakso je omejitev svobode ustanavljanja lahko utemeljena 
z nujnimi razlogi v splošnem interesu, če se uporablja brez diskriminacije na podlagi državljanstva, pod 
pogojem, da je primerna za uresničitev želenega cilja in ne presega tega, kar je nujno potrebno, da se ta 
cilj doseže (glej v tem smislu zlasti sodbo z dne 9. marca 2017 , Piringer, C-342/15, EU:C:2017 :196, 
točka 53 in navedena sodna praksa). 
52 Natančneje, treba je še opozoriti, da je nacionalna zakono daja primerna za uresničitev navedenega cilja 
le, če resnično zagotavlja, da se ta cilj doseže dosledno in sistematično (glej v tem smislu sodbi z dne 
10. marca 2009 , Hartlauer, C-169/07, EU:C:2009 :141, točka 55, in z dne 23. decembra 2015 , Hiebler, 
C-293/14, EU:C:2015 :843, točka 65). 
53 V obravnavanem primeru občina Padova in italijanska vlada trdita, da je nacionalna ureditev iz 
postopka v glavni stvari, za katero ni sporno, da se uporablja brez diskriminacije na podlagi 
državljanstva, utemeljena z nujnimi razlogi v splošnem interesu, ki se nanašajo na varovanje javnega 
zdravja, na nujnost, da se zagotovi ustrezno spoštovanje spomina na pokojne, ter na varstvo moralnih 
in verskih vrednot, ki prevladujejo v Italiji, saj slednje nasprotujejo obstoju poslovnih in posvetnih 
dejavnosti v zvezi s shranjevanjem posmrtnih ostankov ter temu, da bi bile dejavnosti, povezane 
s shranjevanjem posmrtnih ostankov, lahko pridobitne. 
54 Glede tega, na prvem mestu, v zvezi z utemeljitvijo na podlagi varovanja javnega zdravja iz ustaljene 
sodne prakse Sodišča resda izhaja, da je varovanje javnega zdravja med nujnimi razlogi v splošnem 
interesu, ki jih priznava pravo Unije, in da imajo države članice na tem področju široko diskrecijsko 
pravico (glej v tem smislu sodbo z dne 1. junija 2010 , Blanco Pérez in Chao Gómez, C-570/07 in 
C-571/07, EU:C:2010 :300, točke 44, 68 in 106). 
55 Vendar tak cilj ne more upravičiti omejitve iz postopka v glavni stvari, ker je pepe l, za razliko od 
posmrtnih ostankov, z biološkega vidika neaktivna snov, saj je zaradi toplote postal sterilen, tako da 
njegovo shranjevanje ne more pomeniti omejitve, ki temelji na preudarkih v zvezi z javnim zdravjem. 
56 Zato cilj varovanja javnega zdravja, na katerega se sklicujeta občina Padova in italijanska vlada, ni 
primeren, da bi se z njim upravičile omejitve svobode ustanavljanja, uvedene z nacionalno ureditvijo iz 
postopka v glavni stvari. 
57 Drugič, kar zadeva cilj varstva ustreznega spoštovanja spomina na pokojnike, je lahko tudi ta nujni 
razlog v splošnem interesu. 
58 Poleg tega se sicer lahko šteje, da je nacionalna ureditev, ki zasebnim podjetjem prepoveduje 
opravljanje shranjevanja mrliških žar, primerna za zagotovitev uresničitve tega cilja. Namreč, na eni 
strani lahko taka prepoved zagotavlja, da je shranjevanje teh žar poverjeno strukturam, za katere 
veljajo obveznosti in nad katerimi se izvaja poseben nadzor, s čimer naj bi se zagotovilo ustrezno 
spoštovanje spomina na pokojne. Na drugi strani je s tem mogoče zagotoviti, da v primeru, da bi 
zadevna podjetja prenehala opravljati dejavnost shranjevanja, zadevne žare ne bi bile zapuščene 
oziroma njihova vsebina ne bi bila na neprimeren način in na neprimernih krajih raztrošena. 
59 Vendar je treba ugotoviti, da obstajajo manj omejevalni ukrepi, ki omogočajo uresničitev navedenega 
cilja, kot so zlasti obveznost zagotavljanja shranjevanja mrliških žar pod enakimi pogoji, kot veljajo za 
občinska pokopališča, in – v primeru prenehanja opravljanja dejavnosti – prenosa teh žar na javna 
pokopališča oziroma njihove vrnitve sorodnikom preminulega. 
60 Zato nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari presega tisto, kar je nujno za uresničitev cilja 
varstva ustreznega spoštovanja spomina na pokojnike. 
61 V teh okoliščinah omejitev svobode ustanavljanja, uvedenih z navedeno ureditvijo, ni mogoče utemeljiti 
z vidika varstva primernega spoštovanja spomina na pokojnike. 
ECLI:EU:C:2018 :906 9 
SODBA Z DNE 14. 11. 2018 – ZADEVA C-342/17  
MEMORIA IN DALL’ANTONIA  
62 Tretjič, v zvezi z moralnimi in verskimi vrednotami, ki prevladujejo v zadevni državi članici, italijanska 
vlada trdi, da te nasprotujejo temu, da bi bile dejavnosti, povezane s shranjevanjem posmrtnih 
ostankov, lahko pridobitne. 
63 Vendar je treba opozoriti, ne da bi se bilo treba opredeliti glede pomena takega cilja, da je iz samega 
besedila člena 5(2) zakona št. 130 z dne 30. marca 2001 razvidno, da za dejavnost shranjevanja pepe la 
pokojnikov v tej državi članici veljajo pristojbine, ki jih določi ministrstvo za notranje zadeve po 
posvetovanju z ministrstvom za zdravje in nekaterimi združenji. 
64 Za odprtje dostopa do dejavnosti shranjevanja posmrtnih ostankov zasebnim subjektom pa bi lahko 
veljal enak cenovni okvir, za katerega zadevna država članica očitno ne meni, da je v nasprotju 
z njenimi moralnimi in verskimi vrednotami. 
65 Ker to ni tako, ta nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari presega tisto, kar je nujno za 
uresničitev navedenega cilja, in je v nobenem primeru ni mogoče utemeljiti glede na ta cilj. 
66 Iz navedenega izhaja, da je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 49 PDEU 
razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki osebi, ki ji je 
mrliška žara izročena v hrambo, prepoveduje, da bi kljub izrecno izraženi volji pokojnika shranjevanje 
te žare poverila tretjim osebam, in ki tej osebi nalaga, da jo shranjuje na svojem domu, razen čejo 
shrani na mestnem pokopališču, poleg tega pa prepoveduje vsakršno dejavnost, ki se opravlja 
s pridobitnim namenom, katere predmet – čeprav ne izključni – bi bil shranjevanje mrliških žar na 
kakršni koli podlagi in za kakršno koli obdobje. 
Stroški 
67 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški 
navedenih strank, se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo: 
Člen 4 9 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku 
v glavni stvari, ki osebi, ki ji je mrliška žara iz ročena v h rambo, prepoveduje, da bi kljub iz recno 
iz raženi volji pokojnika sh ranjevanje te žare poverila tretjim osebam, in ki tej osebi nalaga, da jo 
sh ranjuje na svojem domu, razen če jo sh rani na mestnem pokopališču, poleg tega pa 
prepoveduje vsakršno dejavnost, ki se opravlja s pridobitnim namenom, katere predmet – čeprav 
ne izključni – bi bil sh ranjevanje mrliških žar na kakršni koli podlagi in za kakršno koli obdobje. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2018 :906 10