ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 274/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Supreme Court of the United Kingdom (Združeno kraljestvo) 16. julija 2013 – R, na predlog ClientEarth proti Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

(Zadeva C-404/13)

2013/C 274/25

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: ClientEarth

Tožena stranka: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Če v skladu z Direktivo o kakovosti zraka (2008/50/ES, v nadaljevanju: Direktiva) (1) na določenem območju ali v določeni aglomeraciji skladnost z mejnimi vrednostmi za dušikov dioksid ni bila dosežena v roku, določenem v Prilogi XI k Direktivi, to je do 1. januarja 2010, ali si mora država članica na podlagi Direktive in/ali člena 4 PEU prizadevati za odlog roka v skladu s členom 22 Direktive?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, v katerih okoliščinah (če sploh katerih) je lahko država članica oproščena te obveznosti?

3. Koliko (če sploh) člen 23 (zlasti njegov odstavek 2) vpliva na obveznosti države članice, ki ni izpolnila zahtev iz člena 13?

4. Katere ukrepe (če sploh katere) mora v primeru neuskladitve s členom 13 ali 22 sprejeti nacionalno sodišče z vidika evropskega prava, da bi zagotovilo uskladitev s členom 30 Direktive in/ali členoma 4 PEU ali 19 PEU?

(1) Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL L 152, 11.6.2008, str. 1).
2.

Ali je treba prehodne določbe Uredbe (ES) št. 883/2004 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti razlagati tako, da mora Češka republika dodeliti družinsko dajatev po 30. aprilu 2010, čeprav na pristojnost države od 1. maja 2010 lahko vpliva nova opredelitev stalnega prebivališča iz Uredbe (ES) št. 987/2009 (3) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (člen 22 in naslednji)? Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen:
SL Uradni list Evropske unije C 260/33

Pritožba, ki jo je Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) vložila 3. julija 2013 zoper sodbo Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 19. aprila 2013 v zadevi T-53/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti Komisiji

(Zadeva C-381/13 P)

2013/C 260/61

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Pritožnica: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zastopnika: N. Morais Sarmento in L. Pinto Monteiro, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga:

— naj sodbo Splošnega sodišča v celoti razveljavi;

— naj izpodbijano odločbo v celoti razglasi za nično;

— naj Komisiji naloži, da nosi svoje stroške in stroške pritožnice.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Kršitev razumnega roka za sprejetje odločbe

(i) Zastaranje pregona

Pritožnica meni, da je bila izpodbijana odločba sprejeta po izteku štiriletnega roka, določenega za zastaranje pregona, iz člena 3 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 (1). Tudi če je morebiti prišlo do pretrganja zastaranja pregona, je potekel rok, ki je dvakrat daljši od zastaralnega roka, ne da bi bila sprejeta kakršna koli odločba, v skladu s členom 3(1), četrti pododstavek, navedene uredbe. Ker je ustrezna pravica zastarala, je treba izpodbijano odločbo razglasiti za nično in je ni mogoče izvršiti.

(ii) Kršitev načela pravne varnosti

Pritožnica meni, da je Komisija s tem, da je pustila preteči več kot 20 let med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem izpodbijane odločbe, kršila načelo pravne varnosti. V skladu s tem temeljnim načelom pravnega reda Evropske unije ima vsakdo pravico, da institucije Unije obravnavajo njegovo zadevo v razumnem roku.

(iii) Kršitev pravice do obrambe

Pritožnica meni, da je bila njena pravica do obrambe kršena, ker ji je bila ob upoštevanju dejstva, da je med zatrjevanimi nepravilnostmi in sprejetjem dokončne odločbe preteklo več kot 20 let, odvzeta pravica, da pravočasno predloži svoja stališča, to je takrat, ko še razpolaga z dokumenti, ki ji omogočajo upravičiti izdatke, za katere Komisija meni, da niso upravičeni.

(1) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 340)
—

V nasprotju z razlago, ki je sprejeta v izpodbijani sodbi člen 60 Uredbe št.o 207/2009 navaja „v roku štirih mesecev […] je treba [vložiti pisno izjavo], ki navaja vzroke za pritožbo“, pri čemer pa to ne more pomeniti niti ne more biti namen te dikcije, da mora biti ta obrazložitev prejeta v tem roku, saj se dokumenti vedno ne pošljejo in prejmejo istočasno.
SL Uradni list Evropske unije C 252/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 7. junija 2013 vložilo Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) – O. Tümer proti Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

(Zadeva C-311/13)

2013/C 252/31

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Centrale Raad van Beroep

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: O. Tümer

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Direktivo 2008/94 (1), zlasti njene člene 2, 3 in 4 – tudi ob upoštevanju podlage iz člena 137(2) Pogodbe ES (postal člen 153(2) PDEU) – razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna sta člena 3(3) in 61 WW, na podlagi katerih se tujec, ki je državljan tretje države in na Nizozemskem ne prebiva zakonito v smislu člena 8, od (a) do (e) in (l), Vreemdelingenwet 2000, ne šteje za delavca, tudi če je v enakem položaju kot pritožnik, ki je zaprosil za odpravnino zaradi plačilne nesposobnosti delodajalca in ga je civilnopravno treba šteti za delavca ter izpolnjuje druge pogoje za dodelitev te dajatve?

(1) Direktiva 2008/94/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca (UL L 283, str. 36).
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2010/61/EU z dne 2. septembra 2010 o prvi prilagoditvi prilog k Direktivi 2008/68/ES Evropskega parlamenta in Sveta o notranjem prevozu nevarnega blaga znanstvenemu in tehničnemu napredku, (1) oziroma o teh ukrepih v nobenem primeru ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1) navedene direktive;
—

Odločba Evropske komisije št. 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 glede ukrepov pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie, določenih v zakonih št. 30/1997 in št. 206/1995, s katerima so uvedena zmanjšanja socialnih prispevkov, naj se razglasi za nično, v delu, v katerem je to potrebno in kolikor je to v interesu tožečih strank;
1.

Kakšna je vsebina pravice do izjave iz člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki jo ima tujec, državljan tretje države, čigar bivanje je nezakonito in proti kateremu se sprejme odločba o vrnitvi? Ali ta pravica vključuje pravico, da se seznani z vsemi dejstvi, ki se mu očitajo v zvezi s pravico do prebivanja, da v primernem roku ustno ali pisno izrazi svoja stališča, in da si pomaga z odvetnikom, ki si ga sam izbere?
—

ugotovi, da Republika Bolgarija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za prenos člena 3(3) ter Priloge I, točka 1(a), druga alinea, in točka 1(b), (d), (f), (h) in (i) Direktive 2009/73/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES ali, v vsakem primeru, s tem da Komisije o sprejetju takih določb ni obvestila, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 54(1) te direktive;
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: (a) Ali je treba načelo prava Unije o spoštovanju pravice do obrambe s strani uprave razlagati tako, da je to kršeno, če naslovnik odločbe, ki posega v položaj, sicer ni podal izjave, preden je uprava zoper njega sprejela akt, ki posega v položaj, imel pa je možnost podati izjavo v upravnem postopku na zadnji stopnji (postopku z ugovorom), ki mu sledi sodni postopek? (b) Ali se pravne posledice kršitve načela prava Unije o spoštovanju pravice do obrambe s strani uprave določajo v skladu z nacionalnim pravom?
4.

Kršitev člena 291(2) PDEU in, podredno, kršitev sodne prakse Meroni, in sicer z določitvijo letnih pristojbin in deleža razdelitve le-teh.
SL Uradni list Evropske unije C 171/25

Tožba, vložena 6. maja 2013 – Evropska komisija proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-248/13)

2013/C 171/48

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: J. Currall, J.-P. Keppenne in D. Martin, agenti)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlog tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Svet s tem, da ni sprejel predloga Komisije o Uredbi Sveta s katero se z učinkom od 1 julija 2012 prilagodijo osebni prejemki in pokojnine uradnikov ter drugih uslužbencev Evropske unije in korekcijski količniki, ki se uporabljajo za te osebne prejemke in pokojnine, ni izpolnil obveznosti iz Kadrovskih predpisov za uradnike.

— Svetu naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V tožbi tožeča stranka navaja, da je Svet nezakonito opustil sprejetje predloga Uredbe, ki ga je podala Komisija, o prilagoditvi osebnih prejemkov in pokojnin uradnikov na podlagi člena 3 Priloge XI k Kadrovskim predpisom, čeprav iz zavezujočega besedila tega člena izhaja, da je metoda za letno prilagoditev teh osebnih prejemkov in pokojnin avtomatičen postopek, ki Svetu ne pušča nobenega polja proste presoje. Prej navedeni člen namreč Svetu nalaga, da sprejme predlog Komisije pred 31. decembrom tekočega leta. Komisija očita Svetu, da se je omejil na ugotovitev, da ni zagotovljena kvalificirana večina za sprejetje predloga Komisije, ki se nanaša, prvič, na prilagoditev plač, in, drugič, na korekcijske količnike, določene v prilogi XI Kadrovskih predpisov. Po mnenju tožeče stranke je Svet dejansko in brez obrazložitve uporabil člen 10 Priloge XI in s tem kršil prerogative Komisije in Parlamenta. S tem Svet ni kršil le prej navedenih določb, temveč tudi načelo institucionalnega ravnovesja in zlorabil pooblastila.
SL Uradni list Evropske unije C 123/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal d'instance de Quimper (Francija) 14. februarja 2013 – CA Consumer Finance proti Francine Crouan, rojeni Weber, in Tualu Crouan

(Zadeva C-77/13)

2013/C 123/18

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal d'instance de Quimper

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: CA Consumer Finance

Toženi stranki: Francine Crouan, rojena Weber, Tual Crouan

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah (1) nasprotuje razlagi nacionalnega prava, na podlagi katere so dovoljeni pogodbeni pogoji o enostranskem spreminjanju obrestne mere v kreditnih pogodbah, v skladu s katerimi kreditodajalec prosto odloča o razlogih za spremembo obrestne mere in o načinu za njen izračun, ne da bi bili za to v pogodbi določeni tehtni razlogi, če so ti pogodbeni pogoji skladni z zakonskimi določbami in če kreditodajalec med izvajanjem pogodbe izpolni zakonske obveznosti o obveščanju kreditojemalca?

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288.
SL Uradni list Evropske unije C 129/11

Tožba, vložena 11. marca 2013 – Evropska komisija proti Madžarski

(Zadeva C-115/13)

2013/C 129/20

Jezik postopka: madžarščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: C. Barslev in A. Sipos, agenta)

Tožena stranka: Madžarska

Predlogi tožeče stranke

— Razglasi naj se, da Madžarska s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi določbe, v skladu s katerimi se v nekaterih okoliščinah v nacionalni zakonodaji: — znesek trošarine za etilni alkohol, ki se proizvede v destilarnah za račun posameznika („bérfőzető“), določi na 0 HUF; — etilni alkohol, ki ga proizvedejo posamezniki, oprosti trošarine; ni izpolnila obveznosti iz členov od 19 do 2l Direktive 92/83/EGS (1) v povezavi s členom 22(7) te direktive in členom 3(1) Direktive 92/84/EGS (2).

— Madžarski naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V skladu s členom 19 Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače je Madžarska zavezana za destilate uporabiti trošarino po stopnji, določeni v skladu z navedeno direktivo, zlasti z njenim členom 21, in ohraniti v veljavi nacionalno ureditev, ki bo skladna s tem. Člen 22 te direktive pa ureja primere, v katerih lahko države članice uporabijo nižje trošarinske stopnje v primerjavi z običajno nacionalno stopnjo.

V skladu s členom 64(3) madžarskega zakona CXXVII iz leta 2003 o trošarinah in posebni zakonodaji s področja trženja trošarinskih proizvodov (a jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXVII. törvény) znaša v okviru destilacije za račun posameznikov davek, ki se uporabi za destilat, proizveden iz surovine posameznika, ki naroči destilacijo, 0 HUF do količine največ 50 litrov letno na posameznika. Vendar pa navedena direktiva ne dopušča uporabe znižane stopnje, ki bi bila za več kot 50 % nižja od običajne nacionalne stopnje trošarine.

Poleg tega je v skladu s tem nacionalnim zakonom proizvodnja etilnega alkohola v okviru zasebnih destilarn oproščena trošarine do največje letne količine 50 litrov. Direktiva 92/83/EGS ne vsebuje določb v zvezi z oprostitvijo domače proizvodnje etilnega alkohola, zaradi česar Komisija meni, da na nacionalni ravni ni mogoče uvesti oprostitve, ne da bi se pri tem kršilo določbe navedene direktive. Če bi zakonodajalec Unije želel dopustiti takšno možnost, bi bila ustrezna določba izrecno vključena v to direktivo. Direktiva 92/83/EGS dopušča oprostitev trošarine za pivo, vino ali druge mirne ali peneče fermentirane pijače, ki jih proizvedejo posamezniki, le, če so izpolnjeni zahtevani pogoji.

(1) Direktiva Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 206).

(2) Direktiva Sveta 92/84/EGS z dne 19. oktobra 1992 o približevanju trošarinskih stopenj za alkohol in alkoholne pijače (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 213).
—

Razveljavitev ali sprememba sklepa Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 22. januarja 2013, ki je bil pritožnicama vročen 23. januarja 2013 in ki je bil izdan v zadevi T-218/00 ter s katerim je Splošno sodišče zavrnilo tožbo, ki so jo Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl in drugi vložili proti Komisiji za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 glede ukrepov pomoči v korist podjetij, ki so na ozemlju Benetk in Chioggie, določenih v zakonih št. 30/1997 in št. 206/1995, s katerima so uvedena zmanjšanja socialnih prispevkov (G.U. 2000, L 150, p. 50);
SL Uradni list Evropske unije C 141/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour constitutionnelle (Belgija) 28. februarja 2013 – Guy Kleynen proti Conseil des ministres

(Zadeva C-99/13)

2013/C 141/25

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour constitutionnelle

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Guy Kleynen

Tožena stranka: Conseil des ministres

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 56 PDEU in 63 PDEU ter člena 36 in 41 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru razlagati tako, da državam članicam ne dovoljujejo, da uvedejo in ohranijo v veljavi ureditev, s katero je določeno višje obdavčenje obresti, ki jih izplačajo nerezidenčne banke, tako da se uporabi davčna oprostitev ali nižja davčna stopnja zgolj za obresti, ki jih izplačajo belgijske banke?
7.

Ali je treba splošna načela veljavnega prava Skupnosti – ki se nanašajo na pravno varnost, varstvo zaupanja v pravo, enakost pravnih sredstev, učinkovito sodno varstvo, pravico do neodvisnega sodišča in, splošneje, na pravico do poštenega sojenja, določena v členu 6(2) Pogodbe o Evropski uniji (kakor je bil spremenjen s členom 1(8) Lizbonske pogodbe in na katerega se sklicuje člen 46 Pogodbe o Evropski uniji) v povezavi s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950, ter s členi 46, 47 in 52(3) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razglašene v Nici 7. decembra 2000, kakor so bili vključeni v Lizbonsko pogodbo – razlagati tako, da v okviru uporabe Direktive 1999/70/ES nasprotujejo, da italijanska država, po zelo dolgem obdobju (3 leta in šest mesecev), izda zakonsko določbo, kot je člen 9 uredbe-zakona št. 70 z dne 13. maja 2011, ki je bila potrjena v zakon z zakonom št. 106 z dne 12. julija 2011, s katero je bil členu 10 zakonske uredbe št. 368/01 dodan odstavek 4a, ki spreminja posledice tekočih postopkov, s čimer je delavec oškodovan v korist delodajalca – države in je odpravljena možnost, ki jo nacionalna ureditev določa za sankcioniranje zlorabe veriženja pogodb o zaposlitvi za določen čas?
2.

kršitev prava Unije zaradi napačne razlage in uporabe smernic za pavšalne popravke iz prejšnjega PAC za novi PAC, ne da bi bile te posodobljene, v zvezi z delitvijo nadzorov na ključne nadzore in sekundarne nadzore, nezadostna obrazložitev in kršitev načel sorazmernosti in pravne varnosti, ki se posebej izražata z načelom prepovedi retroaktivnosti, saj so se odstotki pavšalnih popravkov nanašali na drugačne ureditve nadzora, do navedene prilagoditve navedenih smernic pa je prišlo junija 2006, in je torej ni bilo mogoče uporabiti za leto 2006.
—

razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je določeno, da družba Nexans nosi svoje stroške in polovico stroškov, ki jih je priglasila Evropska komisija v postopku pred Splošnim sodiščem, ter naj Komisiji naloži, naj plača stroške družbe Nexans, ki so slednji nastali pred Splošnim sodiščem, in sicer v znesku, ki se zdi Sodišču ustrezen;
1.

Ali je treba člen 3(2)(d) Direktive (1) razlagati tako, da so za presojo, ali je prijavitelj blagovne znamke deloval v dobri veri, upoštevne le okoliščine, ki so obstajale pred datumom ali na datum vložitve prijave blagovne znamke, oziroma ali je mogoče uporabiti kot dokaz, da je prijavitelj deloval v dobri veri, tudi okoliščine, ki so nastale po vložitvi prijave?
6.

Če so odgovori na prvo, drugo in tretje vprašanje pritrdilni: ali iz razlage evropskega primarnega in/ali sekundarnega prava izhaja, da prehodni zakon, s katerim so obstoječi sodniki razporejeni v razred novega sistema le na podlagi zneska svoje osnovne plače, ki jo do dne prehoda prejemajo po stari (diskriminatorni) plačni zakonodaji, in po katerem se nadaljnje napredovanje v višje razrede tako ne glede na vse izkušnje sodnika določi le na podlagi obdobij izkušenj, pridobljenih po začetku veljave prehodnega zakona, pomeni ohranjanje obstoječe diskriminacije zaradi starosti, ki traja, dokler v posameznem primeru ni dosežen najvišji plačilni razred?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 30 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati, kot da uvaja prepoved neupravičene odpustitve ali jo uvaja tako, da zahteva, da so razlogi za odpustitev jasno razvidni iz dokumenta, s katerim se konča pravno razmerje, in da mora imeti delavec možnost, da preizkusi njihovo resničnost in upoštevnost?
SL Uradni list Evropske unije C 86/8

Pritožba, ki jo je Isdin, SA vložila 19. decembra 2012 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 9. oktobra 2012 v zadevi Bial-Portela & Ca, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-366/11

(Zadeva C-597/12 P)

2013/C 86/12

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Isdin, SA (zastopniki: H. L. Mosback, G. Marín Raigal, P. López Ronda, G. Macias Bonilla, odvetniki)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Bial-Portela & Ca, SA

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— potrdi odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 6. aprila 2001, s katero je bil ugovor v celoti zavrnjen;

— Bial-Portela & Ca, SA naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, saj je v točki 34 izpodbijane sodbe navedlo, da je „odbor za pritožbe napačno ugotovil, da med znaki ni bilo fonetične podobnosti“. Vendar v nasprotju z ugotovitvami Splošnega sodišča odbor za pritožbe ni napačno ugotovil, da ni obstajala fonetična podobnost med znaki, temveč je pravilno ugotovil fonetično podobnost med znaki in ugotovil, da je kljub fonetični podobnosti med znaki celotni fonetični vtis drugačen. To pomeni, da je treba zgoraj navedeno odločitev odbora za pritožbe, ki jo je Splošno sodišče izkrivilo, potrditi.

Poleg tega pritožnica trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva, ker je v točki 40 izpodbijane Sodbe ugotovilo, „da se proizvodi iz točke 3 in mnogi proizvodi iz razreda 5 običajno oglašujejo na zaslonih v supermarketih in jih zato potrošniki izberejo, ko vidno zaznajo njihovo embalažo“. To dejstvo ni bilo dokazano in je torej izkrivilo dejstva, na katerih bi morala temeljiti odločba. Poleg tega tega dejstva ni navedla nobena stranka in ga je zato mogoče upoštevati le kot splošno znano dejstvo (in glede na argumente za utemeljitev pomanjkanja verjetnosti tega dejstva bi upoštevanje tega dejstva pomenilo izkrivljanje dejstev). Zato na podlagi tega dejstva ni mogoče ugotoviti verjetnosti zmede.

Pritožnica trdi tudi, da je bilo kršeno načelo audi alteram partem iz člena 76(1) Uredbe 207/2009 (1) (prej člen 74(1) Uredbe 40/94 (2)) in da je Splošno sodišče napačno uporabilo člen 8(l)(b) Uredbe 207/2009 in upoštevno sodno prakso ter s tem kršilo pravo Unije. Splošno sodišče ni celostno presodilo zadevnih znamk, tako da bi upoštevalo vse upoštevne dejavnike v tem postopku.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).

(2) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146).