SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

MELCHIORJA WATHELETA,

predstavljeni 5. marca 2014 ( 1 )

Zadeva C‑103/13

Snežana Somova

proti

Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Administrativen sad Sofija‑grad (Bolgarija))

„Socialna varnost delavcev migrantov — Zahteva po prekinitvi zavarovanja zaradi pridobitve starostne pokojnine — Možnost izključitve pravila o seštevanju dob plačevanja prispevkov in zavarovalnih dob — Plačilo prispevkov — Prekrivanje zavarovalnih dob v dveh državah članicah — Prekinitev in vračilo izplačil — Obveznost plačila obresti — Načeli enakovrednosti in učinkovitosti“

I – Uvod

1. Obravnavani predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je Administrativen sad Sofija-Grad (Bolgarija) v sodno tajništvo Sodišča vložilo 4. marca 2013, se nanaša na razlago členov 48 in 49 PDEU ter Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, kakor je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, ( 2 ) kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 ( 3 ) (v nadaljevanju: Uredba št. 1408/71), natančneje členov 12, 46 in 94.

2. Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe se je pojavil v sporu med S. Somovo, bolgarsko državljanko, in Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“ (generalni direktor službe „Socialna varnost“ v Sofiji, v nadaljevanju: SUSO).

3. S. Somova v okviru navedenega spora zahteva razveljavitev odločbe generalnega direktorja SUSO z dne 2. decembra 2011, s katero je potrdil tri sklepe, ki so jih izdale službe SUSO in s katerimi so ugotovile, da je bila od 5. julija 2007 dodelitev starostne pokojnine S. Somovi v Bolgariji v nasprotju s členom 94, prvi odstavek, bolgarskega zakonika o socialni varnosti (kodeks za socialnoto osigurjavane, v nadaljevanju: KSO), in zato S. Somovi odredil vračilo zneskov, ki so ji bili izplačani, skupaj z obrestmi.

4. V členu 94, prvi odstavek, KSO v različici, ki je za samozaposlene osebe veljala od 27. decembra 2005 do 31. decembra 2011, je bila dodelitev starostne pokojnine pogojena s prenehanjem plačevanja prispevkov.

5. S. Somova na dan dodelitve starostne pokojnine v skladu s sporno odločbo ni prenehala plačevati prispevkov za socialno varnost v Avstriji, kjer je delala in bila zavarovana od oktobra 1995 do decembra 2000 ter od januarja 2001 do januarja 2011 kot samozaposlena v smislu avstrijskega zveznega zakona o socialni varnosti.

6. Predložitveno sodišče sprašuje Sodišče, ali nacionalna določba, kot je člen 94, prvi odstavek, KSO, posega v svobodo osebe, ki uživa starostno pokojnino v eni državi članici, da opravlja dejavnost kot samozaposlena oseba v drugi državi članici na podlagi člena 49 PDEU, ki zagotavlja svobodo ustanavljanja.

II – Pravni okvir

A – Pravo Unije

7. Člen 12 Uredbe št. 1408/71 določa: „1. Ta uredba ne daje niti ne ohranja pravice do več dajatev iste vrste za isto dobo obveznega zavarovanja. Ta določba pa se ne uporablja za dajatve za invalidnost, starost, smrt (pokojnine) in poklicne bolezni, ki jih dodeljujejo nosilci v dveh ali več državah članicah v skladu z določbami členov 41, 43(2) in (3), 46, 50, 51 in 60(1)(b). 2. Kadar uredba ne določa drugače, se lahko določbe zakonodaje države članice, ki urejajo zmanjšanje, mirovanje ali odvzem dajatev v primeru prekrivanja z drugimi dajatvami socialne varnosti ali s kako drugo obliko dohodka, uveljavljajo tudi, kadar so te dajatve pridobljene po zakonodaji druge države članice ali kadar je bil tak dohodek pridobljen na ozemlju druge države članice.“ […]“

8. Člen 45(1) navedene uredbe določa: „Kadar zakonodaja države članice v sistemu, ki ni posebni sistem v smislu odstavkov 2 in 3, pogojuje pridobitev, ohranitev ali ponovno pridobitev pravice do dajatev z dopolnitvijo zavarovalnih dob ali dob prebivanja, pristojni nosilec te države članice po potrebi upošteva tudi zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji druge države članice v splošnem ali v posebnem sistemu ali v sistemu za zaposlene ali za samozaposlene osebe. V ta namen upošteva te dobe, kot če bi bile dopolnjene po zakonodaji, ki jo uporablja.“

9. Člen 46(2) Uredbe št. 1408/71 določa: „Kadar so pogoji, ki jih zahteva zakonodaja države članice za upravičenost do dajatev, izpolnjeni šele z uporabo člena 45 […], se uporabljajo naslednja pravila: (a) nosilec izračuna teoretični znesek dajatev, ki bi jih zadevna oseba lahko zahtevala, če bi bile vse zavarovalne dobe ali dobe stalnega prebivanja dopolnjene v skladu z zakonodajami držav članic, ki so veljale za delavca, dopolnjene v zadevni državi članici in v skladu z zakonodajo, ki jo izvaja na dan, ko je dajatev dodeljena. […] (b) nosilec nato določi dejanski znesek dajatve na podlagi teoretičnega zneska iz prejšnjega pododstavka v sorazmerju med trajanjem zavarovalnih dob, dopolnjenih pred nastopom zavarovalnega primera po zakonodaji, ki jo uporablja, in med skupnim trajanjem zavarovalnih dob, dopolnjenih po zakonodajah vseh držav članic pred nastopom zavarovalnega primera.“

10. Člen 94(2) Uredbe št. 1408/71 določa: „Vse zavarovalne dobe in, kjer je to predvideno, vse dobe zaposlitve ali prebivanja, dopolnjene po zakonodaji države članice pred 1. oktobrom 1972 ali pred datumom začetka njene uporabe na ozemlju ali na delu ozemlja države članice, se upoštevajo pri ugotavljanju pravic, pridobljenih po določbah te uredbe.“

B – Bolgarsko pravo

11. Člen 4 KSO določa:

„[…]

(3) Za primer invalidnosti zaradi bolezni, starosti in smrti so obvezno zavarovane:

[…]

5. osebe, ki delajo ne da bi prejemale plačo in ki prejemajo mesečno plačilo, višje ali enako minimalni plači, po odbitku po zakonodaji priznanih stroškov, če za upoštevni mesec niso zavarovane na drugi podlagi.

6. osebe, ki delajo ne da bi prejemale plačo in so zavarovane na drugi podlagi za upoštevni mesec, ne glede na znesek plačila.

[…]“

12. Konstitucionen sad (ustavno sodišče) je s sodbo št. 5 z dne 29. junija 2000 ( 4 ) obveznost upokojencev, ki delajo kot samozaposleni, da se zavarujejo in plačujejo prispevke razglasilo za neskladno z bolgarsko ustavo. Te upokojene samozaposlene osebe pa se lahko prostovoljno zavarujejo za primere iz člena 4(3) KSO.

13. Člen 94 KSO, naslovljen „Datum dodelitve pokojnine“, je v različici, ki se je uporabljala za samozaposlene osebe od 27. decembra 2005 do 31. decembra 2011, v prvem odstavku določal: „Pokojnine se dodelijo od datuma pridobitve pravice in – kar zadeva starostne pokojnine – od konca zavarovanja, če je bila zahteva s priloženimi potrebnimi dokumenti vložena v šestih mesecih od pridobitve pravice oziroma od konca zavarovanja. Če se dokumenti predložijo po poteku šestih mesecev od pridobitve pravice oziroma od konca zavarovanja, se pokojnine dodelijo od dneva predložitve dokumentov.“

14. Obveznost prenehanja zavarovanja, ki jo je nalagal člen 94 KSO, je bila za samozaposlene osebe razveljavljena s 1. januarjem 2012.

15. Člen 9 prehodnih in končnih določb KSO določa: „[…] (3) V pokojninsko dobo se všteva tudi obdobje, v katerem je zadevna oseba dosegala starost iz člena 68, prvi in drugi odstavek, vendar ji je manjkalo prispevkov za pet let pred pridobitvijo pravice do pokojnine, in v katerem so bili plačani prispevki za zavarovanje, izračunani na podlagi minimalnega dohodka, ki se zagotavlja samozaposlenim osebam v skladu z zakonom o financiranju obveznega državnega zavarovanja na dan plačila teh prispevkov, če se navedeno obdobje ne všteva kot zavarovalna doba v skladu z drugimi določbami tega zakonika. […] (5) Pri zavarovalni dobi, pridobljeni na podlagi tretjega odstavka, pravica do pokojnine nastane na dan plačila socialnih prispevkov ali na dan potrditve terminskega načrta za obročno plačilo teh prispevkov.“

III – Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno določanje

16. S. Somova je bolgarska državljanka. 18. januarja 2007 je vložila zahtevo za dodelitev starostne pokojnine in navedla, da ni več zavarovana od 4. junija 1996. Ta zahteva je bila zavrnjena s sklepom z dne 6. februarja 2007, ker S. Somova – ki je prispevke v Bolgariji plačevala od 18. januarja 1967 do 31. maja 1996 ( 5 ) – ni izpolnjevala niti starostnega pogoja niti pogoja delovne dobe, kot se zahteva po bolgarskem pravu.

17. 22. junija 2007 je S. Somova zahtevala dodelitev starostne pokojnine na podlagi člena 9 prehodnih in končnih določb KSO v različici, ki je veljala leta 2007. Ta določba je nastanek pravice do pokojnine pogojevala s tem, da se plačajo prispevki za manjkajoče obdobje, to je dve leti, šest mesecev in sedemnajst dni. S sklepom z dne 5. julija 2007 in na zahtevo S. Somove je bil določen terminski načrt za obročno plačilo manjkajočih prispevkov.

18. Prav tako 5. julija 2007 je hči S. Somove kot njena pooblaščenka pisno potrdila, da S. Somova ni delala po 4. juniju 1996 in 5. julija 2007 ni bila zavarovana.

19. S sklepom z dne 11. julija 2007 je bila S. Somovi od 5. julija 2007 dodeljena minimalna starostna pokojnina. Ta znesek je bil večkrat usklajen.

20. Potem ko je S. Somova leta 2011 vložila zahtevo za starostno pokojnino pri pristojnem avstrijskem nosilcu socialnega zavarovanja, je SUSO 20. septembra 2011 od navedenega nosilca prejel obrazca E 001/AT in E 205/AT. Iz njiju izhaja, da je bila S. Somova od oktobra 1995 do decembra 2000 in od januarja 2001 do julija 2011 v sistem socialne varnosti v Avstriji vključena kot „samozaposlena oseba“ v skladu z avstrijskim zveznim zakonom o socialni varnosti. V zadevnem obdobju je S. Somova opravljala poklic „kmetice.“

21. SUSO je na podlagi tega sklepal, da S. Somova 5. julija 2007, ko je pridobila starostno pokojnino, ni prenehala plačevati prispevkov za socialno varnost. Na tej podlagi je SUSO s tremi sklepi razveljavil sklep o dodelitvi starostne pokojnine S. Somovi in sklepe, s katerimi je bil njen znesek zvišan, ter na podlagi teh sklepov odredil vračilo prejetih zneskov z obrestmi.

22. S. Somova je navedene sklepe izpodbijala v upravnem postopku. Njeno pritožbo je generalni direktor SUSO zavrnil s sporno odločbo z dne 2. decembra 2011. Menil je, da se izjava o prenehanju socialnega zavarovanja ni nanašala samo na socialno zavarovanje v Bolgariji, ker bi morala S. Somova v skladu s členom 84a Uredbe št. 1408/71 bolgarskega nosilca socialnega zavarovanja obvestiti o vključenosti v drugi državi članici. Poleg tega bi bilo treba po mnenju generalnega direktorja SUSO v skladu s členoma 44(2) in 45 navedene uredbe zavarovalno dobo S. Somove v Avstriji upoštevati brez uporabe člena 9 prehodnih in končnih določb KSO.

23. S. Somova meni, da to, da je bila v času zahteve za pokojnino v Bolgariji zavarovana, ni upoštevno, ker je bila socialna varnost zagotovljena v drugi državi članici.

24. V teh okoliščinah se je Administrativen sad Sofija‑grad, pri katerem je S. Somova vložila tožbo, odločil da zaradi rešitve obravnavanega spora prekine postopek in Sodišču predloži ta vprašanja za predhodno odločanje: „1. Ali je treba v okoliščinah iz postopka v glavni stvari člena 48, prvi odstavek, PDEU in 49, prvi in drugi odstavek, PDEU razlagati tako, da dopuščata nacionalno določbo države članice, kot je ta iz člena 94(1) [KSO], ki je sporna v postopku v glavni stvari, o zahtevi po prenehanju zavarovanja kot podlagi za dodelitev starostne pokojnine državljanu države članice, ki je ob vložitvi zahtevka za pokojnino samozaposlen v drugi državi članici in spada na področje uporabe [Uredbe št. 1408/71]? 2. Ali je treba člen 94(2) Uredbe št. 1408/71 v povezavi s členom 48, prvi odstavek, točka (a), PDEU razlagati tako, da dovoljuje izjemo od pravila seštevanja zavarovalnih dob v primeru zavarovalnih dob, dopolnjenih v drugi državi članici, preden je država članica, v kateri je bil vložen zahtevek za pokojnino, začela uporabljati to uredbo, tako da navedena določba zavarovancu daje pravico, da izbere, ali te dobe navede pri seštevanju, in presodi nujnost seštevanja, če doba, ki je bila dopolnjena le v skladu s pravom države, v kateri je bil vložen zahtevek, ne zadošča za uveljavitev pravice do pokojnine in je mogoče zadostno dobo pridobiti samo s plačilom prispevkov za zavarovanje? Ali člen 48, prvi odstavek, točka (a), PDEU v teh okoliščinah dovoljuje, da o odpovedi uporabe člena 46(2) Uredbe št. 1408/71 o seštevanju zavarovalnih dob po začetku uporabe Uredbe št. 1408/71 odloča zavarovanec po lastni presoji s tem, da v svojem zahtevku za pokojnino ne navede zavarovalnih dob, dopolnjenih v drugi državi članici? 3. Ali je treba člen 12(1) Uredbe št. 1408/71 razlagati tako, da dovoljuje priznanje zavarovalnih dob na podlagi plačila prispevkov za zavarovanje, kot določa bolgarsko pravo v členu 9(3) [prehodnih in končnih določb] [KSO], če tako priznane zavarovalne dobe kot v okoliščinah iz postopka v glavni stvari sovpadajo z zavarovalnimi dobami, ki so bile dopolnjene v skladu s pravom druge države članice? 4. Ali je treba člen 12(2) Uredbe št. 1408/71 razlagati tako, da dovoljuje, da država članica preneha z izplačili in zahteva vrnitev vseh plačil starostne pokojnine, ki je bila dodeljena državljanu te države članice v skladu z nacionalnim pravom, če so bili izpolnjeni pogoji iz te uredbe samo ob dodelitvi pokojnine in je bila na podlagi ugotovitev, ki temeljijo zgolj na nacionalnem pravu in v skladu s katerimi je bila ob dodelitvi pokojnine zadevna oseba še vedno zavarovana v drugi državi članici, priznana zavarovalna doba zaradi plačila prispevkov za zavarovanje v skladu z nacionalnim pravom, ne da bi se upoštevale zavarovalne dobe, ki so bile ob dodelitvi pokojnine dopolnjene v drugi državi članici, in ne da bi se pomislilo, da bi bilo treba določiti drugačen znesek pokojnine? Če je vračilo izplačil pokojnine dopustno, ali potem iz načel enakovrednosti in učinkovitosti, ki veljata v pravu Unije, izhaja, da se dolgujejo tudi obresti, če nacionalno pravo države članice v primeru vračila pokojnine, dodeljene v skladu z mednarodno pogodbo, ne določa plačila obresti?“

IV – Postopek pred Sodiščem

25. Pisna stališča so predložili bolgarska vlada, Irska in Evropska komisija. Bolgarska vlada in Komisija sta na obravnavi dne 9. januarja 2014 predstavili ustna stališča.

V – Analiza

A – Dopustnost vprašanj za predhodno odločanje

26. Irska meni, da predlog za predhodno odločanje ni dopusten.

27. Ugotavlja, da so vprašanja za predhodno odločanje, o katerih mora odločiti predložitveno sodišče v sporu o glavni stvari, povsem notranjega značaja, in da za odgovor nanje ni treba niti uporabiti niti razložiti prava Unije. Irska še posebej meni, da v predlogu za predhodno odločanje ni dovolj informacij o dejanskih in pravnih okoliščinah zadeve v glavni stvari, ki bi jasno kazale na to, kako bi lahko pravo Unije vplivalo na rešitev spora.

28. Nasprotno menim, da so vprašanja za predhodno odločanje dopustna.

29. Čeprav je res, da se spor o glavni stvari nanaša v bistvu na zahtevo iz člena 94, prvi odstavek, KSO, da se v Bolgariji starostna pokojnina lahko dodeli, če se prenehajo plačevati prispevki, pa okoliščine spora med S. Somovo in generalnim direktorjem SUSO ne pomenijo povsem notranjega položaja v državi članici. S. Somova je namreč na dan njene zahteve za starostno pokojnino v Bolgariji delala kot samozaposlena oseba v Avstriji in torej izvrševala svojo pravico do svobodnega ustanavljanja na podlagi člena 49 PDEU. ( 6 )

30. Poleg tega je predložitveno sodišče ugotovilo, da je pri S. Somovi prišlo do prekrivanja zavarovalnih dob v Bolgariji in Avstriji, še posebej ( 7 ) v obdobju dveh let, šestih mesecev in sedemnajstih dni, ki se je zaradi dodatnih prispevkov vštevalo v zavarovalno dobo po bolgarskem pravu v skladu s členom 9, tretji odstavek, prehodnih in končnih določb KSO. Tak položaj urejajo določbe Uredbe št. 1408/71.

B – Vsebinska presoja vprašanj za predhodno odločanje

1. Prvo vprašanje za predhodno odločanje

a) Trditve

31. Bolgarska vlada v pisnih stališčih trdi, da člen 94 KSO ne omejuje izvrševanja svobode ustanavljanja, ki je zagotovljena s členom 49 PDEU. Ugotavlja, da Uredba št. 1408/71 določa uskladitev in ne harmonizacijo sistemov socialne varnosti in da se zahteva po prenehanju zavarovanja kot podlagi za dodelitev starostne pokojnine uporablja nediskriminatorno za vse osebe, za katere se uporablja bolgarsko pravo.

32. V bolgarskem sistemu je dodelitev starostne pokojnine pogojena s prenehanjem poklicne dejavnosti delavca ali samozaposlene osebe, ker pokojnina nadomešča dohodke iz poklicne dejavnosti. V zvezi s tem ugotavlja, da je taka preselitev, upoštevajoč razlike med sistemi in zakonodajami držav članic, ki urejajo to področje, odvisno od primera, glede na kombinacijo nacionalnih ureditev, uporabnih v skladu z Uredbo št. 1408/71, lahko bolj ali manj ugodna za zadevno osebo. ( 8 )

33. Bolgarska vlada je na obravnavi 9. januarja 2014 ter po pisnih in ustnih vprašanjih Sodišča potrdila, da obveznost prenehanja zavarovanja v skladu s členom 94, prvi odstavek, KSO v različici, ki je veljala v času dodelitve starostne pokojnine S. Somovi, ( 9 ) pomeni obveznost prenehanja poklicne dejavnosti. Navedla je, da je zadevna obveznost zgolj formalna zahteva in da bi bil en dan prekinitve dovolj, poklicna dejavnost bi se lahko nadaljevala že naslednji dan, tako da bi se dohodki iz poklica in starostna pokojnina prekrivali.

34. Dodala je, da se s to zahtevo ne uresničuje noben konkreten cilj, da nima nobenega pomena in da ni logična.

35. Po navedbah bolgarske vlade so jo bolgarski organi prav zaradi tega, ker so se zavedali, da bo ta zahteva lahko povzročila težave pri čezmejnih položajih, za samozaposlene osebe ukinili s 1. januarjem 2012, razmišljajo pa, da bi jo ukinili tudi za zaposlene osebe.

36. Komisija meni, da konkretni delavec, ko na podlagi člena 94, prvi odstavek, KSO doseže upokojitveno starost v skladu z bolgarsko zakonodajo, ne more delati v drugi državi članici, v kateri je upokojitvena starost višja, ne da bi mu bila zavrnjena pravica do pokojnine v Bolgariji. Po mnenju Komisije zadevno nacionalno pravilo, ki vodi v zavrnitev bolgarske pokojnine temu delavcu, ker se je odločil za delo kot samozaposlena oseba v drugi državi članici, ovira izvrševanje njegove svobode gibanja.

37. Komisija je na obravnavi 9. januarja 2014 navedla, da po njenem mnenju sodna praksa Sodišča v zvezi s členom 49 PDEU nasprotuje nacionalni določbi kot je člen 94, prvi odstavek, KSO, ker bi se lahko z njo otežilo ali onemogočilo izvrševanje svobode ustanavljanja, tudi če se ta določba uporablja brez razlikovanja na podlagi državljanstva. Dodaja, da samozaposlena oseba, ki mora začasno prekiniti poklicno dejavnost v drugi državi članici, tvega da z njo ne bo mogla nadaljevati.

b) Presoja

38. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem sprašuje Sodišče, ali člena 48, prvi odstavek, PDEU in 49, prvi in drugi odstavek, PDEU nasprotujeta nacionalnemu ukrepu države članice, kot je ta iz člena 94, prvi in drugi odstavek, KSO, ki pravico do starostne pokojnine v tej državi pogojuje z zahtevo po prenehanju plačevanja prispevkov za socialno varnost, ne glede na to, ali se nanašajo na dejavnost v tej ali drugi državi članici.

39. Predložitveno sodišče navaja, da lahko zahteva po prenehanju plačevanja prispevkov, ki pomeni obveznost prekinitve poklicne dejavnosti – lahko samo za en dan, kot je na obravnavi potrdila bolgarska vlada – v praksi učinkuje omejujoče na svobodo ustanavljanja, še posebej ker ni gotovo, da bo zadevna oseba, ki dela v drugi državi članici, po zadevni prekinitvi lahko nadaljevala svojo poklicno dejavnost.

40. Ugotavljam, da bi lahko zavarovanec po mnenju predložitvenega sodišča ohranil pravico do opravljanja dejavnosti po dodelitvi starostne pokojnine in da bi se lahko starostna pokojnina in opravljanje plačane poklicne dejavnosti prekrivala. Med izplačevanjem te pokojnine na podlagi bolgarskega prava in prenehanjem opravljanja plačane poklicne dejavnosti torej ni potrebne in neposredne povezave.

41. Poleg tega iz spisa pri Sodišču izhaja, da so na podlagi člena 4(3) KSO upokojenci, ki delajo kot zaposlene osebe, obvezno socialno zavarovani in torej zavezani plačevati socialne prispevke, v zgoraj navedeni sodbi št. 5 Konstitucionen sad pa je bila ta obveznost spoznana za neskladno z bolgarsko ustavo za samozaposlene osebe. Zato se lahko slednje od takrat odločijo, ali bodo še naprej plačevale socialne prispevke v Bolgariji ali ne. Če (zaposleni ali samozaposleni) upokojenec plačuje prispevke za socialno varnost, se njegova pokojnina sorazmerno poviša. ( 10 )

42. Poleg tega je nesporno, da je S. Somova v Avstriji delala kot samozaposlena oseba in bila zavarovana pri pristojnem avstrijskem nosilcu socialnega zavarovanja v času od oktobra 1995 do decembra 2000 in od januarja 2001 do julija 2011. Prav tako je nesporno, da je za S. Somovo na dan dodelitve bolgarske pokojnine 5. julija 2007 na podlagi člena 13(2)(b) Uredbe št. 1408/71 veljal avstrijski sistem socialne varnosti in da v tej državi ni prenehala plačevati prispevkov za socialno varnost.

i) Ali gre za diskriminacijo ali oviro?

43. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da se pri neusklajenosti na ravni Unije na tem področju z zakonodajo vsake države članice na eni strani določijo pogoji za pridobitev pravice ali obveznosti do vključitve v sistem socialne varnosti in na drugi pogoji za pridobitev pravice do dajatev. Toda čeprav je res, da člen 48 PDEU dopušča ohranitev razlik med sistemi socialne varnosti v državah članicah in posledično med pravicami oseb, ki tam delajo, je nesporno, da morajo države članice pri izvajanju te pristojnosti kljub temu spoštovati pravo Unije. ( 11 )

44. Zato dejstvo, da nacionalna zakonodaja, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ureja pogoje za pridobitev starostne pokojnine, ne izključuje uporabe pravil Pogodbe DEU, še posebej tistih v zvezi s prostim gibanjem oseb. ( 12 )

45. Iz ustaljene sodne prakse tudi izhaja, da vse določbe Pogodbe DEU o prostem gibanju oseb poskušajo državljanom Unije olajšati opravljanje poklicnih dejavnosti vseh vrst na celotnem ozemlju Unije in nasprotujejo ukrepom, ki bi lahko te državljane postavili v slabši položaj, kadar bi želeli opravljati gospodarsko dejavnost na ozemlju druge države članice, tudi če se uporabljajo ne glede na državljanstvo zadevnih delavcev. ( 13 ) Zato določbe Pogodbe DEU o prostem gibanju oseb nasprotujejo vsakemu ukrepu, ki bi lahko, tudi če bi se uporabljal brez diskriminacije glede na državljanstvo, oviral ali zmanjšal privlačnost izvrševanja temeljnih svoboščin, zagotovljenih s Pogodbo, za državljane Unije. ( 14 ) Prepovedano je vsako oviranje teh svoboščin, tudi če so manjšega pomena, ( 15 ) razen če ni domnevna ovira preveč negotova oziroma preveč posredna. ( 16 )

46. Iz tega sledi, da ima bolgarski zakonodajalec pravico določiti pogoje za dodelitev starostne pokojnine v tej državi članici, če ti pogoji niso diskriminatorni na podlagi državljanstva in ne omejujejo ali ne ovirajo prostega gibanja.

47. Zdi se, s pridržkom preveritve predložitvenega sodišča, da se sporna določba uporablja brez pravnega in dejanskega razlikovanja med bolgarskimi državljani in državljani drugih držav članic in torej ni diskriminatorna. Nasprotno pa se mi zdi, da ovira prosto gibanje, v obravnavani zadevi pa tudi svobodo ustanavljanja.

48. Iz spisa pri Sodišču namreč izhaja, da na podlagi člena 94, prvi odstavek, KSO za dodelitev pokojnine zadostuje zelo kratka formalna prekinitev – celo en dan – plačevanja prispevkov. ( 17 ) Čeprav se zdi v Bolgariji taka prekinitev plačevanja prispevkov enostavna in brez posledic za poklicno dejavnost ali njeno nadaljevanje, zlasti za samozaposlene osebe, ki se lahko odločijo, ali bodo še naprej plačevale prispevke ali ne, pa je to lahko težko ali celo nemogoče izvesti v drugi državi članici. Ob upoštevanju dolgih in zahtevnih upravnih postopkov, ki bi jih taka prekinitev povzročila v drugi državi članici, bi bila delavka, kot je S. Somova, zaradi pridobitve starostne pokojnine v Bolgariji prisiljena svojo poklicno dejavnost prenehati opravljati za daljše in nepredvidljivo obdobje, s čimer bi lahko ogrozila nadaljevanje svojega dela.

49. Kot navaja predložitveno sodišče, bi taka prekinitev v drugi državi članici lahko upokojence izpostavila poklicni negotovosti. Upokojenec morda ne bi imel nobenega zagotovila za vrnitev na delo po taki prekinitvi ali da najde drugo. Poleg tega bi lahko obvezna prekinitev, s katero je bil zmoten potek in razvoj njegove delovne dobe, tudi po vrnitvi upokojenca na trg dela konkretno in neposredno vpliva na koristi, ki jih lahko uživa iz svoje poklicne dejavnosti. ( 18 )

50. Tudi na podlagi druge možnosti je lahko položaj slabši, ker brez prekinitve prispevkov in poklicne dejavnosti v drugi državi članici ne more priti do prekrivanja poklicnih dohodkov in bolgarske starostne pokojnine.

51. Opozarjam na to, da je iz navedb bolgarske vlade na obravnavi mogoče razumeti, da je bila opustitev te obveznosti za samozaposlene osebe povezana z zavedanjem, da lahko povzroči težave pri čezmejnih položajih.

ii) Ali je mogoče oviro upravičiti?

52. V skladu z ustaljeno sodno prakso je mogoče nacionalne ukrepe, s katerimi se ovira prosto gibanje oseb, dopustiti, samo če sledijo cilju v javnem interesu, so primerni za zagotovitev uresničitve tega cilja in ne presegajo tega, kar je nujno potrebno za uresničitev cilja, ki mu sledijo. ( 19 )

53. Predložitveno sodišče meni, da se z zahtevo po prekinitvi zavarovanja, ki jo nalaga člen 94, prvi odstavek, KSO, ne uresničuje cilj v javnem interesu. Opozarja tudi na to, da je bolgarska vlada na obravnavi 9. januarja 2014 navedla, da cilj te povsem formalne zahteve ni znan ali ga sploh ni. Bolgarska vlada je celo dodala, da je ta zahteva brez pomena in nelogična, da je bila zadevna določba za samozaposlene osebe ukinjena s 1. januarjem 2012, in da se taka ukinitev trenutno v Bolgariji proučuje tudi za zaposlene osebe.

54. Zato je očitno, da zadevna zahteva ni upravičena s ciljem v javnem interesu, katerega uresničitev bi lahko zagotovil zadevni ukrep.

55. Ob upoštevanju navedenih preudarkov je treba na prvo vprašanje za predhodno določanje odgovoriti, da člen 49 PDEU nasprotuje zakonodaji države članice kot je člen 94, prvi odstavek, KSO, s katero se pravica do starostne pokojnine pogojuje z zahtevo po prenehanju plačevanja prispevkov za socialno varnost.

2. Drugo vprašanje za predhodno odločanje

a) Trditve

56. Bolgarska vlada meni, da predložitveno sodišče s tem vprašanjem v bistvu sprašuje, ali člen 94(2) Uredbe št. 1408/71 dovoljuje, da se ne uporabi pravilo o seštevanju dob plačevanja prispevkov za zavarovalne dobe, dopolnjene v drugi državi članici pred dnevom prenosa te uredbe v državi članici, v kateri je bila vložena zahteva za upokojitev, če dosežena starost, ki je v izključni pristojnosti države, kjer se zahteva upokojitev, ne zadostuje za pridobitev pravice do pokojnine, razen s plačilom prispevkov za zavarovanje.

57. Bolgarska vlada v svojih pisnih stališčih meni, da Uredba št. 1408/71 zavarovancem, za katere se uporablja, daje možnost izbire uporabljive zakonodaje, samo če to izrecno določa.

58. Bolgarska vlada meni, da se s členom 94(2) Uredbe št. 1408/71 slednje ureja za nazaj, s tem ko se državam članicam nalaga, naj upoštevajo vse zavarovalne dobe, vse dobe zaposlitve ali prebivanja, dopolnjene po zakonodaji države članice pred 1. oktobrom 1972 ali pred datumom začetka uporabe te uredbe na ozemlju ali na delu ozemlja države članice, če je to potrebno zaradi ugotavljanja pravice te osebe do določene vrste dajatev. Navedena vlada meni, da je bila ta določba sprejeta zato, da se prepreči izguba pravic do pokojnine ter da se vsakomur zagotovi pridobitev in ohranitev slednjih, vključno z zavarovalnimi dobami pred datumom uporabljivosti navedene uredbe. To naj bi pomenilo, da je treba seštevanje zavarovalnih dob primarno izvesti v skladu s pravili o seštevanju zavarovalnih dob v navedeni uredbi, in šele če bi bile dobe plačevanja prispevkov zadevne osebe nezadostne, bi morala ta oseba uporabiti možnost plačila manjkajočih prispevkov po nacionalnem pravu.

59. Bolgarska vlada je na obravnavi 9. januarja 2014 trdila, da bi morali imeti zavarovanci, ker so določbe Uredbe št. 1408/71 naslovljene na države članice in njihove uprave, možnost izbire, ali se bodo sklicevali na določbe te uredbe ali ne. Po mnenju navedene vlade namreč nacionalna uprava, če se zavarovanec odloči, da se ne bo skliceval na navedeno uredbo, slednje zanj ne more uporabiti po uradni dolžnosti. Bolgarska vlada meni, da so stališča Irske in Komisije, da zavarovanci ne morejo izključiti uporabe določb Uredbe št. 1408/71 v nasprotju s ciljem te uredbe, ki je zagotoviti korist zavarovancem, in s samim pojmom subjektivne pravice.

60. Irska meni, da je besedilo člena 94(2) Uredbe št. 1408/71 jasno in nedvoumno: besedilo te uredbe je po naravi zavezujoče, ker določa, da se vse zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodaji države članice pred datumom začetka uporabe uredbe na ozemlju te države članice, „upoštevajo“ pri ugotavljanju pravic, pridobljenih po določbah Uredbe št. 1408/71. Zato Irska meni, da izrazov iz te določbe ni mogoče razlagati tako, da dajejo prosilcu pravico do izbire, da se upoštevne zavarovalne dobe ne upoštevajo v postopku seštevanja. Meni, da če bi se posameznikom z Uredbo št. 1408/71 dalo pravico do izključitve zavarovalnih dob, bi to povzročilo zaplete, zaradi katerih bi bila lahko ogrožena usklajenost nacionalnih sistemov in s tem cilji notranjega trga.

61. Komisija meni, da se Uredba št. 1408/71 v skladu s členom 94(2) uporablja za obravnavano zadevo. Meni, da je uporaba sistema kolizijskih pravil, uvedenega z navedeno uredbo, odvisna le od objektivnega položaja, v katerem je zadevni delavec. Zavarovanci za socialno varnost, za katere se uporablja, ne smejo ravnati v nasprotju s kolizijskimi pravili in nimajo pravice, da jih izključijo.

b) Presoja

62. Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem Sodišče sprašuje, ali člen 94(2) Uredbe št. 1408/71 zavarovancem za socialno varnost daje pravico do izključitve zavarovalnih dob, dopolnjenih v drugi državi članici pred datumom začetka uporabe navedene uredbe v Bolgariji. S tem vprašanjem se v bistvu sprašuje, ali je člen 94(2) navedene uredbe zavezujoč ali ne. ( 20 )

63. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da so primeri, v katerih Uredba št. 1408/71 zavarovanim osebam, ki spadajo na njeno področje uporabe, daje pravico izbire glede zakonodaje, ki se uporabi, izrecno določeni. ( 21 )

64. V skladu s členom 94(2) Uredbe št. 1408/71 se „[v]se zavarovalne dobe […], dopolnjene po zakonodaji države članice pred 1. oktobrom 1972 ali pred datumom začetka njene uporabe na ozemlju […] [te] države članice, […] upoštevajo pri ugotavljanju pravic, pridobljenih po določbah te uredbe.“ ( 22 ) Tako kot Irska menim, da je besedilo člena 94(2) navedene uredbe na eni strani nedvoumno in na drugi zavezujoče.

65. Zavezujoč značaj te določbe jasno izhaja iz besedila „est prise en considération,“ uporabljenega v francoski jezikovni različici besedila, pa tudi iz drugih jezikovnih različic. ( 23 ) Navedena določba niti državam članicam niti pristojnim organom niti zavarovancem ne daje nobenega manevrskega prostora. Iz tega sledi, da je treba v zadevi v glavni stvari pri ugotavljanju pravice do pokojnine S. Somove v Bolgariji upoštevati tudi zavarovalne dobe, dopolnjene po avstrijski zakonodaji pred datumom začetka uporabe Uredbe št. 1408/71 v Bolgariji. ( 24 )

66. Menim, da te presoje ne more izpodbiti dejstvo, da je Sodišče v eni od sodb – v tem primeru v zgoraj navedeni sodbi Habelt – menilo, da se zadevne osebe v skladu s členom 94(2) Uredbe št. 1408/71 „lahko sklicujejo“ ( 25 ) na to, da je pri določanju pravic, pridobljenih s to uredbo, treba upoštevati vse zavarovalne dobe, dobe zaposlitve ali prebivanja, dopolnjene po zakonodaji ene od držav članic pred datumom začetka uporabe te uredbe. Uporaba te besedne zveze je verjetno posledica konkretnih okoliščin iz zadevnih spisov v zvezi s to sodbo, v kateri se je zadevnim osebam odrekalo uživanje ugodnosti po Uredbi št. 1408/71 v zvezi z upoštevanjem zavarovalnih dob ali prebivanja, dopolnjenih v drugi državi članici.

67. Zato menim, da je treba na podlagi člena 94(2) Uredbe št. 1408/71 vse zavarovalne dobe, dobe zaposlitve ali prebivanja, dopolnjene po zakonodaji države članice pred datumom začetka uporabe, obvezno upoštevati pri ugotavljanju pravic, pridobljenih po določbah navedene uredbe, vključno s tistimi v zvezi s pravico do starostne pokojnine zaposlene ali samozaposlene osebe, za katero je veljala zakonodaja dveh ali več držav članic.

68. Iz tega sledi, da bi bilo treba pridobitev pravice S. Somove do starostne pokojnine v Bolgariji ugotoviti tako, da bi se na podlagi člena 45 Uredbe št. 1408/71 seštele zavarovalne dobe, dopolnjene v Bolgariji in Avstriji, in ne na podlagi člena 9 prehodnih in končnih določb KSO.

69. Ugotavljam tudi, da po mnenju Administrativen sad Sofija‑grad „v Avstriji dopolnjene dobe zadostujejo za pokritje manjkajoče zavarovalne dobe po nacionalnem pravu, ne da bi bilo treba dobo priznati na podlagi člena 9 prehodnih in končnih določb KSO.“ To pomeni, da se pravila o seštevanju in porazdelitvi iz člena 46(2) Uredbe št. 1408/71 uporabljajo za izračun starostne pokojnine S. Somove, ker seštevek zavarovalnih dob v Bolgariji in Avstriji zadostuje za zagotovitev pravice do pokojnine v Bolgariji, glede na to, da je njena pravica do starostne pokojnine v Bolgariji dosežena na podlagi člena 45 navedene uredbe s seštevkom zavarovalnih dob v Bolgariji in Avstriji.

70. Menim, da sta tudi člena 45 in 46(2) Uredbe št. 1408/71 zavezujoča ( 26 ) in zavarovanec njune uporabe ne more izključiti s tem, da v zahtevi za pokojnino ne navede zavarovalnih dob, dopolnjenih v drugi državi članici.

71. Zato menim, da so členi 45, 46(2) in 94(2) Uredbe št. 1408/71 zavezujoči ter zavarovancu ne dovoljujejo, da jih izključi s tem, da jih ne navede v svoji zahtevi za starostno pokojnino na podlagi seštevanja in porazdelitve zavarovalnih dob, dopolnjenih v drugi državi članici pred začetkom uporabe navedene uredbe v državi članici, v kateri se vloži zahteva za starostno pokojnino.

3. Tretje vprašanje za predhodno odločanje

a) Trditve

72. Bolgarska vlada meni, da v skladu s členom 12(1) Uredbe št. 1408/71 ta ne daje niti ne ohranja pravice do več dajatev iste vrste za isto dobo obveznega zavarovanja. Meni, da člen 12(1) Uredbe 1408/71 kljub izjemam, ki jih določa, nasprotuje priznanju dob plačevanja prispevkov na podlagi plačila prispevkov za zavarovanje na podlagi nacionalnega prava, kadar tako priznane dobe plačevanja prispevkov sovpadajo z zavarovalnimi dobami, ki so bile dopolnjene v skladu s pravom druge države članice.

73. Komisija meni, da ob upoštevanju odgovora na drugo vprašanje za predhodno odločanje ločen odgovor na to vprašanje ni potreben.

b) Presoja

74. Administrativen sad Sofija‑grad s tretjim vprašanjem sprašuje, ali je treba člen 12(1) Uredbe št. 1408/71 razlagati tako, da nasprotuje priznanju zavarovalne dobe na podlagi plačila prispevkov za zavarovanje na podlagi člena 9(3) prehodnih in končnih določb KSO, če tako priznane zavarovalne dobe kot v okoliščinah iz postopka v glavni stvari sovpadajo z zavarovalnimi dobami, ki so bile dopolnjene v skladu s pravom druge države članice.

75. Ob upoštevanju mojega odgovora na drugo vprašanje za predhodno odločanje, da so členi 45, 46(2) in 94(2) Uredbe št. 1408/71 zavezujoči, menim, da ni treba ločeno odgovoriti na tretje vprašanje za predhodno odločanje. Kot je namreč potrdilo Administrativen sad Sofija‑grad, zavarovalne dobe, ki jih je S. Somova dopolnila v Avstriji, zadostujejo za pokritje zavarovalne dobe, ki ji manjkajo za pridobitev pravice do starostne pokojnine po bolgarskem pravu, ne da bi bilo treba dobo priznati na podlagi člena 9(3) prehodnih in končnih določb KSO. Zato sklicevanje na člen 9(3) prehodnih in končnih določb KSO, zlasti na podlagi pravila o seštevanju iz člena 45 Uredbe št. 1408/71, ni niti potrebno niti dovoljeno.

4. Četrto vprašanje za predhodno odločanje

a) Trditve

76. Bolgarska vlada meni, da člen 12(2) Uredbe št. 1408/71 dovoljuje državi članici, da prekine plačevanje za naprej in zahteva vračilo vseh izplačil iz naslova starostne pokojnine, ki je bila enemu od njenih državljanov dodeljena na podlagi njenega nacionalnega prava, če prosilec ob vložitvi zahteve za starostno pokojnino ni izpolnil svoje obveznosti navedbe zavarovalnih dob, dopolnjenih na ozemlju druge države članice. Meni, da je treba, če se dopolnjena doba plačevanja prispevkov v tujini odkrije pozneje, pokojnino preračunati zaradi potrjene in priznane delovne dobe v drugi državi članici.

77. Komisija meni, da je ob upoštevanju njenih odgovorov na prvo in drugo vprašanje za predhodno odločanje na prvi del četrtega vprašanja že odgovorila. Drugi del v zvezi z izterjavo terjatev naj ob upoštevanju že danih odgovorov ne bi bil upošteven.

b) Presoja

78. Administrativen sad Sofija‑grad s četrtim vprašanjem sprašuje, ali člen 12(2) Uredbe št. 1408/71 dovoljuje izterjavo plačil starostne pokojnine S. Somovi zaradi prekrivanja teh dajatev z drugimi dohodki, pridobljenimi v Avstriji. Iz člena 12(2) Uredbe št. 1408/71 namreč izhaja, da se določbe zakonodaje države članice, ki urejajo zmanjšanje, načeloma ( 27 ) lahko uveljavljajo zoper upravičence do dajatev te države članice, če so upravičene do drugih dajatev za socialno varnost ali kakršnih koli drugih dohodkov, pridobljenih po zakonodaji druge države članice.

79. Iz stališč bolgarske vlade z obravnave jasno izhaja, da bolgarsko pravo dovoljuje prekrivanje plačane poklicne dejavnosti in starostne pokojnine. V teh okoliščinah menim, da se člen 12(2) Uredbe št. 1408/71 ne uporablja za prekrivanje poklicnih dohodkov S. Somove v Avstriji in njene starostne pokojnine v Bolgariji.

80. Poleg tega in zaradi celovitosti menim, da bi bilo treba ob upoštevanju mojih odgovorov na drugo in tretje vprašanje za predhodno odločanje starostno pokojnino S. Somove izračunati na podlagi pravil o seštevanju in porazdelitvi iz členov 45 in 46(2) Uredbe št. 1408/71. Sicer pa se mi zdi, da glede na navedbe Administrativen sad Sofija-grad in s pridržkom preveritve slednjega pokojnina, dodeljena na podlagi teh določb Uredbe št. 1408/71, ne bi bila drugačna od tiste, ki je bila določena s sklepom SUSO z dne 11. julija 2007. ( 28 )

VI – Predlog

81. Na podlagi navedenega Sodišču predlagam, naj na prvo, drugo in četrto vprašanje za predhodno odločanje, ki jih je postavilo Administrativen sad Sofija-grad, odgovori tako: 1. Člen 49 PDEU nasprotuje zakonodaji države članice, kot je člen 94, prvi odstavek, KSO, s katero se pravica do starostne pokojnine pogojuje z zahtevo po prenehanju plačevanja prispevkov za socialno varnost. 2. Členi 45, 46(2) in 94(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici, kakor je bila spremenjena in posodobljena z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1992/2006, so zavezujoči ter zavarovancu ne dovoljujejo, da jih izključi s tem, da jih ne navede v svoji zahtevi za starostno pokojnino na podlagi seštevanja in porazdelitve zavarovalnih dob, dopolnjenih v drugi državi članici pred začetkom uporabe navedene uredbe v državi članici, v kateri se vloži zahteva za starostno pokojnino. 3. Člen 12(2) Uredbe št. 1408/71 se ne uporablja za prekrivanje poklicnih dohodkov in starostne pokojnine iz zadeve v glavni stvari.

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 3.

( 3 ) UL L 392, str. 1.

( 4 ) Zadeva 4/2000, DV št. 55 za leto 2000.

( 5 ) To je 33 let, 11 mesecev in 17 dni, na podlagi dokumentov bolgarskih delodajalcev S. Somove, ki so jih predložili glede njene vključitve v sistem socialne varnosti in prejemkov.

( 6 ) Predložitveno sodišče meni, da je spoštovanje zahteve po prenehanju zavarovanja lahko vplivalo na njeno odločitev za ustanovitev na ozemlju druge države članice na podlagi člena 49 PDEU zaradi tveganja v zvezi z možnostjo nadaljnjega opravljanja dejavnosti kot samozaposlena oseba po prekinitvi zavarovanja.

( 7 ) Predložitveno sodišče navaja tudi, da je pri njej prišlo do prekrivanja zavarovalnih dob v teh dveh državah članicah od oktobra 1995 do vključno maja 1996, ne da bi pojasnilo, kako je lahko prišlo do takega prekrivanja.

( 8 ) Sodba z dne 16. julija 2009 v zadevi von Chamier Glisczinski (C-208/07, ZOdl., str. I-6095, točka 85).

( 9 ) To je v različici, veljavni od 27. decembra 2005 do 31. decembra 2011, ki se uporablja za dejansko stanje v obravnavani zadevi.

( 10 ) Zdi se mi, da te določbe bolgarskega prava bolj spodbujajo upokojence k delu in plačevanju prispevkov.

( 11 ) Glej v tem smislu sodbi z dne 21. februarja 2013 v zadevi Salgado González (C‑282/11, točke od 35 do 37 in navedena sodna praksa) in z dne 26. januarja 1999 v zadevi Terhoeve (C-18/95, Recueil, 1999, str. I-345, točke od 33 do 35).

( 12 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 12. julija 2001 v zadevi Vanbraekel in drugi (C-368/98, Recueil, 2001, str. I-5363, točka 42) in zgoraj navedeno sodbo Terhoeve (točka 35).

( 13 ) Sodba z dne 15. decembra 1995 v zadevi Bosman (C-415/93, Recueil, str. I-4921, točka 96); zgoraj navedena sodba Terhoeve (točka 39); sodbe z dne 27. januarja 2000 v zadevi Graf (C-190/98, Recueil, str. I-493, točka 23), z dne 30. septembra 2003 v zadevi Köbler (C-224/01, Recueil, str. I-10239, točka 74), z dne 2. oktobra 2003 v zadevi Van Lent (C-232/01, Recueil, str. I-11525, točka 16), z dne 17. marca 2005 v zadevi Kranemann (C-109/04, ZOdl., str. I-2421, točka 26), in z dne 11. januarja 2007 v zadevi ITC (C-208/05, ZOdl., 2007, str. I-181, točka 33).

( 14 ) Glej v tem smislu sodbi z dne 10. marca 2011 v zadevi Casteels (C-379/09, ZOdl., str. I-1379, točki 21 in 22 ter navedena sodba praksa) in z dne 5. oktobra 2004 v zadevi CaixaBank France (C-442/02, ZOdl., str. I-8961, točka 11).

( 15 ) Glej v tem smislu sodbo z dne 1. aprila 2008 v zadevi Gouvernement de la Communauté française in gouvernement wallon (C-212/06, ZOdl., 2008, str. I-1683, točka 52).

( 16 ) Sodba z dne 27. januarja 2000 v zadevi Graf (C-190/98, Recueil, str. I-493, točka 25).

( 17 ) Če so izpolnjeni vsi drugi pogoji, zlasti starost in delovna doba.

( 18 ) Na primer izguba položaja ali delovne dobe, kar lahko vpliva na napredovanje in povečanje plač zadevnih oseb, izguba pravice do letnega dopusta ali izguba ekonomskih in poslovnih razmerij za samozaposlene delavce itn.

( 19 ) Zgoraj navedena sodba Bosman (točka 104). Glej tudi sodbo z dne 16. maja 2013 v zadevi Wencel (C‑589/10, točka 70).

( 20 ) Predložitveno sodišče meni, da če člen 94(2) Uredbe št. 1408/71 ni zavezujoč, potem S. Somova v svoji zahtevi za starostno pokojnino v Bolgariji leta 2007 ni bila zavezana navesti zavarovalne dobe, dopolnjene po avstrijski zakonodaji.

( 21 ) Sodbi z dne 27. maja 1982 v zadevi Aubin (227/81, Recueil, 1982, str. 1991, točka 19) in z dne 14. oktobra 2010 v zadevi van Delft in drugi (C-345/09, ZOdl., 2010, str. I-9879, točka 54). Sodišče je v točki 52 zgoraj navedene sodbe van Delft razsodilo, „[k]er pa so tako kolizijska pravila iz Uredbe št. 1408/71 zavezujoča za države članice, še toliko bolj ni mogoče sprejeti, da bi zavarovane osebe, ki spadajo na področje uporabe teh pravil, onemogočale njihove učinke z možnostjo izbire, da se zanje ne uporabljajo. Uporaba sistema kolizijskih pravil, uvedenega z Uredbo št. 1408/71, je namreč odvisna le od objektivnega položaja, v katerem je zadevni delavec.“

( 22 ) Ugotavljam, da je S. Somova leta 2007 zahtevala starostno pokojnino v Bolgariji, kjer je prej delala kot zaposlena oseba. Čeprav se člen 94 Uredbe št. 1408/71, naslovljen „Prehodne določbe za zaposlene osebe“, v odstavku 2 izrecno ne sklicuje na vse „dobe samozaposlitve,“ je Sodišče v točki 25 sodbe z dne 7. februarja 2002 v zadevi Kauer (C-28/00, Recueil, str. I-1343) razsodilo, da „je treba v zvezi s členom 94(2) Uredbe št. 1408/71 opozoriti na to, da je izraz ‚zavarovalne dobe‘ iz navedenega člena v členu 1(r) te uredbe opredeljen kot ‚dobe plačevanja prispevkov ali dobe zaposlitve ali samozaposlitve, kot so opredeljene ali priznane kot zavarovalne dobe po zakonodaji, po kateri so bile dopolnjene […].“ Z Uredbo Sveta (EGS) št. 1390/81 z dne 12. maja 1981 o razširitvi na samozaposlene osebe in njihove družinske člane Uredbe (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družine, ki se gibljejo v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 222) je bil namreč sistem, ki je bil v prvotni uredbi vzpostavljen za zaposlene osebe, razširjen tudi na samozaposlene. Dodajam, da člen 95 Uredbe št. 1408/71 v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, naslovljen „Prehodne določbe za samozaposlene osebe“, v odstavku 2 določa, da se „[v]se zavarovalne dobe in po potrebi dobe zaposlitve, samozaposlitve ali prebivanja, dopolnjene po zakonodaji države članice pred 1. julijem 1982 oziroma pred datumom začetka izvajanja te uredbe na ozemlju oziroma na delu ozemlja države članice, […] upoštevajo pri ugotavljanju pravic, pridobljenih po tej uredbi.“ Menim, da je slednja določba pravno vsebinsko enaka členu 94(2) navedene uredbe.

( 23 ) Glej tudi besedilo „се вземат предвид“ v bolgarščini, „wordt rekening gehouden“ v nizozemščini, „shall be taken into consideration“ v angleščini, „se tomará en cuenta“ v španščini, „é preso in considerazione“ v italijanščini, „será tido em consideração“ v portugalščini, „λαμβάνεται υπόψη“ v grščini, „sunt luate în considerare“ v romunščini, „figyelembe kell venni“ v madžarščini, „otetaan huomioon“ v finščini, „skall beaktas vid“ v švedščini, „skal tages i betragtning“ v danščini, „werden […] berücksichtigt“ v nemščini, „sa zohľadnia“ v slovaščini, „se berou v úvahu“ v češčini, „ņem vērā“ v latvijščini in „jest uwzględniany“ v poljščini.

( 24 ) Glej po analogiji sodbo z dne 18. aprila 2002 v zadevi Duchon (C-290/00, Recueil, 2002, str. I-3567, točka 23). Glej tudi sodbe z dne 7. februarja 1991 v zadevi Rönfeldt (C-227/89, Recueil, 1991, str. I-323, točka 16), z dne 11. junija 1998 v zadevi Kuusijärvi (C-275/96, Recueil, 1998, str. I-3419, točka 25), z dne 10. maja 2001 v zadevi Rundgren (C-389/99, Recueil, 2001, str. I-373, točki 29 in 30) in z dne 18. decembra 2007 v združenih zadevah Habelt in drugi (C-396/05, C-419/05 in C-450/05, ZOdl., 2007, str. I-11895, točka 55).

( 25 ) Glej točko 55 te sodbe in točko 95, v kateri je uporabljeno besedilo „lahko upošteva.“ Administrativen sad Sofija-grad meni, da to besedilo pomeni, da Sodišče šteje člen 94(2) Uredbe št. 1408/71 za nezavezujoč in torej odvisen od diskrecije imetnika pravice. Posledično v obravnavani zadevi S. Somova v svoji zahtevi za pokojnino na podlagi nacionalnega prava ni bila zavezana navesti zavarovalnih dob, dopolnjenih v drugi državi članici pred uporabljivostjo te uredbe.

( 26 ) Že samo besedilo navedenih določb zavarovancem, za katere se uporabljata, ne daje nobene pravice do izbire. Glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo van Delft (točka 57). Tako kot Irska menim, da zlasti na podlagi člena 84a(1) Uredbe št. 1408/71 „prosilec za dajatve socialnega varstva nima pravice do predložitve razdrobljene zgodovine njegove poklicne poti in zavarovalnih dob zaradi pridobitve finančne koristi.“ Kot je ugotovil generalni pravobranilec P. Cruz Villalón v točki 67 svojih sklepnih predlogov v zgoraj navedeni zadevi Wencel, ta določba „določa medsebojno obveznost obveščanja in sodelovanja nosilcev socialnega zavarovanja in oseb, ki jih zajema [Uredba št. 1408/71], ki se uresničuje z obveznostjo prvih, da ‚zagotovijo vse informacije za uresničevanje pravic, ki jih zagotavlja ta uredba,‘ in drugih, da ‚čim prej obvestijo nosilce pristojne države in države stalnega prebivališča o vsaki spremembi njihovih osebnih ali družinskih okoliščin, ki vplivajo na njihove pravice do storitev oziroma dajatev iz te uredbe‘“.

( 27 ) Izjema od načela iz člena 12(2) Uredbe št. 1408/71 je določena v členu 46b(1) te uredbe, ki določa, da se v primerih prekrivanja dajatev iste vrste določbe o zmanjšanju, ki jih določa nacionalna zakonodaja, ne smejo uporabljati za dajatev, izračunano v skladu s členom 46(2) navedene uredbe.

( 28 ) Ob upoštevanju mojega odgovora na tretje vprašanje predložitvenega sodišča se lahko postavi vprašanje, ali bi lahko S. Somova na podlagi nacionalnega prava imela pravico do nadomestila za prispevke, ki jih je plačala na podlagi člena 9 prehodnih in končnih določb KSO. Glede na to, da bi bilo treba nastanek pravice S. Somove do starostne pokojnine v Bolgariji ugotoviti na podlagi določb Uredbe št. 1408/71 in ne člena 9 prehodnih in končnih določb KSO, slednja določba ne daje nobene pravice do starostne pokojnine v obravnavani zadevi. Iz tega sledi, da so plačila S. Somove na podlagi te določbe izgubljeni socialni prispevki. O tem vprašanju mora odločiti predložitveno sodišče, med drugim s preveritvijo ali sta SUSO in S. Somova spoštovala njune medsebojne obveznosti obveščanja in sodelovanja, ki jih nalaga člen 84a Uredbe št. 1408/71. Ugotavljam, da je S. Somova po mnenju SUSO v slabi veri opustila navedbo svojih zavarovalnih dob, dopolnjenih v Avstriji. Vendar je predložitveno sodišče potrdilo, da noben dokument nosilca pokojninskega zavarovanja ni omenjal obveznosti S. Somove, da navede zavarovalne dobe, dopolnjene v drugi državi članici zaradi upoštevanja vseh zavarovalnih dob v skladu s členom 45 Uredbe št. 1408/71. Poleg tega predložitveno sodišče meni, da v obrazcu, ki ga izpolni prosilec za starostno pokojnino, niso navedene niti pravice niti obveznosti, ki izhajajo iz navedene uredbe.