ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 173/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 1. aprila 2011 – Azienda Sanitaria Locale di Lecce proti Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce in drugim – Università del Salento

(Zadeva C-159/11)

2011/C 173/12

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Azienda Sanitaria Locale di Lecce

Nasprotne stranke: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Associazione delle Organizzazioni di Ingegneri, di Architettura e di Consultazione Tecnico-Economica (Oice), Etacons srl, Ing. Vito Prato Engineering srl, Barletti – Del Grosso e Associati srl, Ordine degli Architetti della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori (Cnappc)

Intervenientka: Università del Salento

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev, (1) natančneje njeni členi 1(2)(a) in (d), 2, in 28 ter priloga II, kategoriji št. 8 in 12, nasprotuje nacionalni ureditvi, ki dovoljuje sklenitev pisnih pogodb med naročnikoma za izvedbo študije in ocene potresne občutljivosti bolnišnic, ki se opravita na podlagi nacionalnih predpisov na področju varnosti objektov, še zlasti strateških zgradb, za nadomestilo, ki ne presega stroškov, potrebnih za opravo storitve, kadar je organ, ki jo opravi, mogoče šteti za gospodarski subjekt?

(1) UL L 134, str. 114.
2.

Ali je člen 52(1) kraljevega odloka z dne 21. decembra 1967 o splošni ureditvi starostnih in družinskih pokojnin za zaposlene osebe – če se ta določba razlaga tako, da se starostna pokojnina, ki je bila priznana na podlagi zakona z dne 31. maja 1956 o splošnem starostnem zavarovanju, šteje za starostno pokojnino v smislu te določbe ali kot ugodnost, ki velja kot takšna – združljiv s pravom Skupnosti, natančneje s členi 10 in od 39 do 42 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti z dne 25. marca 1957, in ali se, če ni združljiv, člen 52(1) kraljevega odloka z dne 21. decembra 1967 o splošni ureditvi starostnih in družinskih pokojnin za zaposlene osebe ne sme uporabiti?
SL Uradni list Evropske unije C 139/14

Pritožba, ki jo je Longevity Health Products, Inc. vložila 22. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (peti senat) z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-363/09, Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Gruppo Lepetit SpA

(Zadeva C-81/11 P)

2011/C 139/25

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnik: Longevity Health Products, Inc. (zastopnik: J. Korab, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Gruppo Lepetit SpA

Predlog

Pritožnik predlaga, naj Sodišče:

— dopusti pritožbo, ki jo je vložila družba Longevity Health Products, Inc.,

— razglasi za nično odločbo Splošnega sodišča z dne 16. decembra 2010 v zadevi T-363/09

— Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnik navaja, da je Splošno sodišče kršilo njegove pravice do zagotovljenega pravnega postopka s tem, da pritožniku ni dalo časovnega roka za odgovor na trditve UUNT.

Prav tako naj Splošno sodišče ne bi obravnavalo argumentov, ki jih je podal imetnik znamke glede verjetnosti zmede.
SL Uradni list Evropske unije C 145/13

Tožba, vložena 2. marca 2011 – Evropska komisija proti Irski

(Zadeva C-108/11)

2011/C 145/19

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal, C. Soulay, zastopnika)

Tožena stranka: Irska

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Irska s tem, da je določila stopnjo DDV 4,8 % za dobavo hrtov in konjev, ki običajno niso namenjeni za pripravo živil, za najem konjev in za določene storitve osemenjevanja, ni izpolnila obveznosti iz členov 96, 98 (v povezavi s Prilogo III) in 110 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost;

— Irski naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V skladu s členom 96 Direktive o DDV je splošna stopnja DDV, ki jo določi vsaka država članica, pri čemer je minimalna stopnja 15 %, uporabna za vse dobave blaga in storitev. Stopnjo, drugačno od splošne stopnje, je mogoče uporabiti le, če to dovoljujejo druge določbe Direktive.

Člen 98 določa, da lahko države članice uporabijo eno ali dve nižji stopnji za dobavo blaga in storitev iz Priloge III k Direktivi. Dobave, ki so predmet spora, niso vsebovane v Prilogi III.

Direktiva o DDV vsebuje tudi prehodne določbe, ki državi članici dovoljujejo nadaljevanje uporabe stopenj, ki odstopajo od splošnih pravil o strukturi in višini stopenj, vsebovanih v Direktivi, če so upoštevne nacionalne določbe veljale 1. januarja 1991.

V skladu s členom 113 Direktive o DDV lahko država članica, ki je 1. januarja 1991 uporabila nižjo stopnjo, ki je bila nižja od najnižje stopnje iz člena 99, uporabi za to blago in storitve eno od nižjih stopenj iz člena 98. Vendar ker je stopnja, ki jo je Irska uporabila za sporno blago in storitve, nižja od najnižje stopnje, določene v členu 99 Direktive DDV, člen 113 nima učinka.

Člen 110 Direktive se nanaša tudi na nižje stopnje od minimalno določenih v členu 99. Določa prehodno ureditev za nekatere nacionalne ukrepe, sprejete zaradi natančno opredeljenih socialnih razlogov (in sicer zmanjšanje obračunanih davčnih obremenitev za porabo blaga in storitev, ki pokrivajo osnovne socialne potrebe) in v korist končnih potrošnikov. Komisija trdi, da dobava konjev in hrtov (ki se ne uporabljajo za pripravo živil), najem konjev in storitve osemenjevanja ne morejo biti obravnavane kot nujne za pokrivanje osnovnih socialnih potreb. Komisija tudi trdi, da ni mogoče šteti, da ukrep koristi končnemu uporabniku, ker je velika večina konjev in hrtov namenjena za dirke in rejo.

(1) UL L 347, str. 1.
SL Uradni list Evropske unije C 120/6

Pritožba, ki jo je Tresplain Investments Ltd vložila 21. februarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. decembra 2010 v zadevi T-303/08, Tresplain Investments Ltd proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Hoo Hing Holdings Ltd

(Zadeva C-76/11 P)

2011/C 120/11

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Tresplain Investments Ltd (zastopnika: B. Brandreth, barrister, J. Stobbs, attorney)

Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Hoo Hing Holdings Ltd

Predlog

Pritožnica Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo Splošnega sodišča in izpodbijano odločbo odbora za pritožbe UUNT;

— naloži UUNT, naj plača stroške pritožnice, ki so ji nastali v postopku pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi člena 8(4) Uredbe o znamki Skupnosti (1) v teh primerih:

1. Splošno sodišče in odbor za pritožbe naj bi napačno ugotovila, da je na podlagi dobrega imena nastala pravica z več kot zgolj lokalnim pomenom. To naj bi bilo tako le, če ima dobro ime več kot zgolj lokalni pomen.

2. Splošno sodišče in odbor za pritožbe naj bi napačno ugotovila, da je dokaz o konkurenčnem trgovanju upošteven le v zvezi z verjetnostjo zavajajoče upodobitve. Upoštevati naj bi bilo treba tudi trditev, da bi bila zavajajoča upodobitev zaradi obstoja konkurenčnega dobrega imena nemogoča.

3. Splošno sodišče in odbor za pritožbe naj bi napačno štela, da dokaz uporabe kaže, da je bilo dobro ime povezano s prejšnjim znakom.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL L 11, 14.1.1994, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 89/12

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato – Sezione Seconda (Italija) 24. januarja 2011 – Pioneer Hi-Bred Italia Srl proti Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali

(Zadeva C-36/11)

2011/C 89/22

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato – Sezione Seconda

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Pioneer Hi-Bred Italia Srl

Tožena stranka: Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali

Vprašanje za predhodno odločanje

Če je država članica sklenila, da bo izdajo dovoljenja za pridelovanje GSO, čeprav so ti vpisani v skupni evropski katalog, podredila splošnim ukrepom, primernim za zagotavljanje soobstoja teh pridelkov ter konvencionalnih in ekoloških pridelkov, ali je treba člen 26a Direktive 2001/18/ES (1) ob upoštevanju Priporočila 2003/556/ES (2) in kasneje sprejetega Priporočila 2010/200/01 (3) razlagati tako, da je treba v obdobju pred sprejetjem splošnih ukrepov: (a) dovoljenje izdati, ker so predmet dovoljenja GSO, ki so vpisani v evropski skupni katalog sort; ali (b) preučitev vloge za izdajo dovoljenja odložiti, dokler niso sprejeti splošni ukrepi; ali (c) dovoljenje izdati, vendar z določitvijo ustreznih pogojev, ki v konkretnem primeru preprečujejo stik, tudi nenameren, gensko spremenjenih pridelkov, ki so predmet odobritve, s konvencionalnimi ali ekološkimi pridelki v istem okolju?

(1) UL 2003, L 106, str. 1.

(2) UL 2003, L 189, str. 36.

(3) UL 2010, C 200, str. 1.
1.

Kako je treba v členu 3(1) Direktive 96/9/ES (1) razumeti „baze podatkov kot take, ki so zaradi izbora ali razporeditve svoje vsebine avtorjeva lastna intelektualna stvaritev“, in natančneje: (a) ali je treba intelektualni napor in veščine pri oblikovanju podatkov izključiti? (b) ali „izbor ali razporeditev“ pomenita pomemben dodatek predhodno obstoječemu podatku (kot je določitev datuma nogometne tekme); (c) ali „avtorjeva lastna intelektualna stvaritev“ zahteva od avtorja več kot znatno delo in veščine, in če je tako, kaj?
SL Uradni list Evropske unije C 103/12

Tožba, vložena 29. decembra 2010 – Evropska komisija proti Francoski republiki

(Zadeva C-625/10)

2011/C 103/21

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnik: J.-P. Keppenne in H. Støvlbæk, zastopnika)

Tožena stranka: Francoska republika

Predlog tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Francoska republika zaradi nezadostnosti ukrepov, sprejetih za prenos prvega železniškega paketa ni izpolnila obveznosti iz: — člena 6(3) in priloge II Direktive 91/440/EGS, kot je bila spremenjena (1) in člena 14(2) Direktive 2001/14/ES (2); — člena 6 od (2) do (5) Direktive 2001/14/ES; — člena 11 Direktive 2001/14/ES;

— Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija v utemeljitev svoje tožbe navaja dva očitka.

Prvič, toženi stranki očita, da ni spoštovala vseh obveznosti iz prvega železniškega paketa, ki ne nalaga samo ločitve subjektov, ki opravljajo železniške storitve (v Franciji, SNCF) od tistih, ki upravljajo z infrastrukturo (v Franciji, RFF), temveč tudi, da t.i. „bistvene“ funkcije in sicer dodelitev železniških zmogljivosti, pobiranje uporabnine za uporabo infrastrukture in izdajo licenc izvajajo neodvisni subjekti. SNCF pa naj bi opravljal določene bistvene funkcije glede dodelitve železniških zmogljivosti, kar izvršuje prek Direction des Circulations Ferroviaires (DCF). Ta specializirana služba naj ne bi bila pravno, organizacijsko in pri odločanju neodvisna od SNCF.

Drugič, Komisija trdi, z nacionalnimi predpisi niso bile pravilno in v celoti prenesene zahteve iz Direktive 2001/14/ES glede vzpostavitve načrta izvedbe na ravni zaračunavanja dostopa do železniške infrastrukture. Francoska zakonodaja pa je problematična tudi, ker ne predvideva dovolj ukrepov za zniževanje stroškov zagotavljanja infrastrukture in višine uporabnin za dostop.

(1) Direktiva Sveta z dne 29. julija 1991 o razvoju železnic Skupnosti (UL L 237, str. 25).

(2) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (UL L 75, str. 29).
3.

Če Uredba z dne 15. marca 2006 izključuje kakršno koli možnost vstopa na ozemlje držav članic za državljane tretjih držav, ki imajo samo začasno dovoljenje za prebivanje, izdano za obdobje proučitve prve vloge za dovoljenje za prebivanje ali prošnje za azil – kar je v nasprotju s tem, kar so omogočale določbe Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 19. junija 1990, preden je bila spremenjena s to uredbo – ali načeli pravne varnosti in zaupanja v pravo ne zahtevata določitve prehodnih ukrepov za državljane tretjih držav, ki so zapustili svoje ozemlje, imeli pa so samo začasno dovoljenje za prebivanje, izdano za obdobje proučitve prve vloge za dovoljenje za prebivanje ali prošnje za azil, in želijo nanj ponovno vstopiti po začetku veljavnosti Uredbe z dne 15. marca 2006?
—

razglasi ničnost odločbe Komisije (GD za podjetništvo in industrijo), s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je pritožnica oddala v okviru javnega razpisa ENTR/05/78 – VAŠA EVROPA za sklop št. 1 (redakcija in prevajanje) za „upravljanje in vzdrževanje portala Vaša Evropa“ (UL 2006/S 143-153057), in s katero je bilo to naročilo oddano drugemu ponudniku;
SL Uradni list Evropske unije C 46/5

Pritožba, ki jo je 25. novembra 2010 vložila Evropska komisija zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2010 v zadevi T-452/04, Éditions Jacob proti Evropski komisiji

(Zadeva C-553/10 P)

2011/C 46/07

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: A. Bouquet, O. Beynet in S. Noë, zastopniki)

Druge stranke v postopku: Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA

Predlogi

— Sodba sodišča z dne 13. septembra 2010 v zadevi Éditions Odile Jacob SAS proti Komisiji (T-452/04) naj se razveljavi v delu, v katerem je z njo za nično razglašena Odločba Komisije D(2004) 203365 z dne 30. julija 2004 o potrditvi družbe Wendel Investissement kot kupca sredstev, ki se prodajo, v skladu z Odločbo Komisije 2004/422/ES z dne 7. januarja 2004 o razglasitvi koncentracije za združljivo s skupnim trgom in učinki sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (Zadeva COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) (1);

— po potrebi naj se dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe, in zavrne tožbo za razglasitev ničnosti ter

— pritožnici [Éditions Jacob] naj se naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica se v utemeljitev svoje pritožbe sklicuje na tri pritožbene razloge.

Komisija s prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Sodišče napačno uporabilo pravo v delu, v katerem ni proučilo posledic morebitnega neobstoja neodvisnosti pooblaščenca od družbe Editis pri njegovi nalogi v zvezi z družbo Wendel. Pritožnica namreč meni, da ima neobstoj neodvisnosti osebe, ki mora oceniti kandidata, pravni obseg le, če se ugotovi, da je ta oseba pri svojem ocenjevanju upoštevala drug interes kot interes dobre izvršitve svoje naloge.

Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo in izkrivilo dejansko stanje v delu, v katerem je ugotovilo, da je prispevek pooblaščenca odločilno vplival na izpodbijano odločbo, medtem ko, dejansko, čeprav mora Komisija upoštevati mnenje pooblaščenca, je to ne zavezuje in mora še vedno voditi preiskavo, ki je nujna za to, da se preveri, ali kupec izpolnjuje merila za potrditev.

Komisija s tretjim pritožbenim razlogom, ki ima dva dela, zatrjuje, prvič, napačno razlago prava v zvezi z upoštevnostjo prvega pritožbenega razloga in drugič, kršitev obveznosti obrazložitve v zvezi s tem.

(1) UL L 125, str. 54.
—

Naj se ugotovi, da Češka republika ni izpolnila obveznosti iz členov 4(1), 6(2), 7(3), 11 in 30(5) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2001/14/ES (1) z dne 26. februarja 2001 o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala;
1.

Ali je treba določbo člena 44(2) Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (1) razlagati tako, da nasprotuje predpisu države članice, po katerem se doba za vzgojo otrok, dopolnjena v drugi državi članici Evropske unije, prizna kot doba, dopolnjena v domači državi, samo če je tisti od staršev, ki vzgaja otroka, skupaj z otrokom običajno prebival v tujini in je med vzgajanjem otroka ali tik pred rojstvom otroka zaradi opravljanja dejavnosti zaposlene ali samozaposlene osebe na tem ozemlju plačeval obvezne prispevke ali če je v primeru skupnega prebivanja zakoncev ali življenjskih sopotnikov v tujini zakonec ali življenjski sopotnik tistega od staršev, ki skrbi za vzgojo, plačeval takšne obvezne prispevke oziroma jih ni samo zato, ker je spadal med osebe, določene v členu 5(1) in 4 SGB VI, ali je bil na podlagi člena 6 SGB VI oproščen obveznega zavarovanja (členi 56(3), drugi in tretji stavek; 57; 249 SGB VI)?
SL Uradni list Evropske unije C 346/26

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Sezione Terza (Italija) 5. julija 2010 – E.On Energy Trading SpA proti Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

(Zadeva C-333/10)

()

2010/C 346/44

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Sezione Terza

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: E.On Energy Trading Spa

Tožena stranka: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 23 ES, 43 ES, 49 ES in 56 ES ter člena 11(2) in (6) ter 24 Direktive 2003/54/ES (1) nasprotujejo nacionalnemu predpisu, ki – ne da bi bila o njem obveščena Komisija EU – nekaterim proizvajalcem električne energije, ki so v nekaterih okoliščinah bistveni za zadovoljitev povpraševanja po energiji za sistemske storitve, trajno nalaga, da na borzi električne energije predložijo ponudbe v skladu z načrti, ki jih neodvisno od njihove volje določi upravljavec omrežja, in ki proizvajalcem onemogoča, da bi svobodno določili plačilo na podlagi teh ponudb, saj jih veže na druga merila, ki pa niso vnaprej opredeljena „po preglednih, nediskriminatornih in tržno zasnovanih postopkih“?

(1) UL L 176, str. 37.
SL Uradni list Evropske unije C 13/16

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 29. septembra 2010 vložilo Court of Appeal in Northern Ireland (Združeno kraljestvo) – Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd proti Department of the Environment for Northern Ireland

(Zadeva C-474/10)

()

2011/C 13/27

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal in Northern Ireland (Združeno kraljestvo)

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd

Tožena stranka: Department of the Environment for Northern Ireland

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali lahko država članica ob pravilni razlagi Direktive [2001/42] (1), če je državni organ, ki pripravlja načrt, za katerega velja člen 3, sam organ, ki je na splošno pristojen za okoljske zadeve v državi članici, na podlagi člena 6(3) zavrne določitev organov, s katerimi se je treba posvetovati za namene členov 5 in 6?

2. Ali mora država članica ob pravilni razlagi Direktive, če je organ, ki pripravlja načrt, za katerega velja člen 3, sam organ, ki je na splošno pristojen za okoljske zadeve v državi članici, zagotoviti, da obstaja posvetovalni organ, ki bo določen in je ločen od tega organa?

3. Ali se lahko ob pravilni razlagi Direktive zahteva iz člena 6(2), da je treba organom iz člena 6(3) in javnosti iz člena 6(4) dovolj zgodaj dati učinkovito priložnost, da „v ustreznih rokih“ podajo svoje mnenje, prenese s pravili, ki predvidevajo, da organ, ki je pristojen za pripravo načrta, v vsakem posameznem primeru določi rok, v katerem je treba podati mnenja, ali pa morajo sama pravila, s katerimi se prenese Direktiva, določiti rok ali različne roke za različne okoliščine, v katerih je treba podati taka mnenja?

(1) Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL L 197, str. 30).
1.

Ali je treba člena 12(1) in 13(1) Direktive 2009/103 (1) razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnim določbam, katerih učinek po nacionalnem pravu je izključitev oškodovanca v prometni nesreči iz zavarovanja, če: (a) je to nesrečo povzročil nezavarovani voznik in (b) je oškodovanec nezavarovanemu vozniku dovolil voziti vozilo in (c) je bil oškodovanec v času nesreče potnik v tem vozilu in (d) je oškodovanec bil zavarovan za vožnjo s tem vozilom? Zlasti: (i) ali taka nacionalna določba „izključuje iz zavarovanja“ v smislu člena 13(1) Direktive 2009/103? (ii) ali je v okoliščinah tega primera dovoljenje, ki ga zavarovalnica da nezavarovani osebi, „izrecno ali implicitno dovoljenje“ v smislu člena 13(1)(a) Direktive 2009/103? (iii) ali na odgovor na to vprašanje vpliva dejstvo, da lahko v skladu s členom 10 Direktive 2009/103 nacionalni organi, katerih naloga je zagotavljanje odškodnine v primeru škode, ki jo povzroči neznano ali nezavarovano vozilo, izključijo plačilo odškodnine osebam, ki so prostovoljno vstopile v vozilo, ki je povzročilo materialno škodo ali telesno poškodbo, če lahko organ dokaže, da so vedele, da je vozilo nezavarovano?
1.

Ali je treba člen 19(1) Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (noveliran) (1), člen 8(1) Direktive Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (2) in člen 10(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (3) razlagati tako, da je treba delavcu, ki izkaže, da izpolnjuje pogoje za zasedbo prostega delovnega mesta, ki ga je razpisal delodajalec, v primeru, če ni izbran, priznati pravico, da od delodajalca zahteva informacijo, ali je zaposlil drugega kandidata, in če da, na podlagi kakšnih meril?
—

V celoti razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije (peti senat) z dne 1. julija 2010 v zadevi BNP Paribas in Banca Nazionale del Lavoro proti Evropski komisiji (T-335/08), vročeno po telefaksu 1. julija 2010 (UL C 221, str. 39) in, posledično (i) ugodi predlogom iz prvostopenjske tožbe, s katero se predlaga razglasitev ničnosti celotne Odločbe 2008/711/ES Evropske komisije z dne 11. marca 2008, št. C(2008) 869 konč., glede državne pomoči C 15/2007, (ex NN 20/2007) Italije, „v zvezi z davčnimi spodbudami v korist nekaterih prestrukturiranih bank“ (UL L 327, str. 70), ali (ii) podredno, vrne zadevo Splošnemu sodišču, da to o njej ponovno odloča ob upoštevanju sodbe Sodišča.
2.

Ali je mogoče uresničiti glavni cilj celovitega preprečevanja – kot je razviden zlasti iz uvodnih izjav 8, 9 in 23 ter členov 1 in 15 Direktive Sveta 96/61/ES (1) o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja ter iz prava Skupnosti glede okolja na splošno – in sicer preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja, tudi s sodelovanjem javnosti, da bi se dosegla visoka stopnja varstva okolja kot celote, v postopku, v katerem zainteresirani javnosti ob začetku postopka za celovito preprečevanje ni zagotovljen dostop do celotne upoštevne dokumentacije (člen 6 v povezavi s členom 15 Direktive 96/61/ES), predvsem do odločbe o lokaciji odlagališča odpadkov, in subjekt pozneje predloži manjkajoči dokument v postopku na prvi stopnji pod pogojem, da se ga ne razkrije drugim strankam v postopku, ker gre za gradivo, ki je varovano kot poslovna skrivnost? Drugače povedano: ali je mogoče utemeljeno šteti, da odločba o lokaciji objekta (zlasti njena obrazložitev) bistveno vpliva na predložitev pripomb, stališč in drugih opozoril?