Ratio legis, ki utemeljuje uporabo teh splošnih domnev, je povezan z nujnostjo zagotavljanja učinkovitega poteka zadevnih postopkov in jamstva, da njihovi cilji niso ogroženi. Tako lahko priznavanje neke splošne domneve temelji na nezdružljivosti dostopa do dokumentov nekaterih postopkov z učinkovitim potekom teh postopkov in na nevarnosti, da bi bili ti oslabljeni, glede na to, da splošne domneve omogočajo ohranitev celovitosti poteka postopka z omejitvijo vpletanja tretjih oseb. Uporaba posebnih pravil, določenih v pravnem aktu, ki se nanaša na postopek pred institucijo Unije, za potrebe katerega so bili predloženi zaprošeni dokumenti, je eno od meril, ki lahko upravičijo priznavanje splošne domneve.

Zakonodajni okvir, ki se uporablja za OLAF, in sicer Uredba št. 883/2013 o preiskavah, ki jih izvaja OLAF, načeloma izključuje pravico zadevnih oseb do dostopa do spisa OLAF. Le če organi, ki so naslovniki končnega poročila, nameravajo sprejeti akte, ki posegajo v položaj zadevnih oseb, morajo ti organi v skladu s postopkovnimi pravili, ki se zanje uporabljajo, odobriti dostop do končnega poročila OLAF, da bi tem osebam omogočili izvajanje njihove pravice do obrambe. Zato bi odobritev dostopa širše javnosti do spisov OLAF ali do končnih poročil OLAF resno omajala ureditev, ki je vzpostavljena z Uredbo št. 883/2013.

Pri razlagi izjeme od pravice dostopa do dokumentov iz člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije je treba priznati obstoj splošne domneve, da bi razkritje dokumentov iz upravnega spisa preiskave, ki jo opravi Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), načeloma oslabilo varstvo namena preiskave OLAF. Splošen dostop na podlagi navedene uredbe do dokumentov, vsebovanih v spisu OLAF, ko preiskovalni postopek pred OLAF še poteka, pa bi načeloma oslabil nemoten potek preiskave. To velja, tudi če je bila preiskava pred OLAF pravkar končana.

V okviru uporabe splošne domneve za zavrnitev dostopa do dokumentov, za razkritje katerih je bilo zaprošeno na podlagi Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, zahteve, da se preveri, ali se zadevna splošna domneva dejansko uporablja, ni mogoče razlagati tako, da bi morala zadevna institucija posamično preučiti vsak dokument, ki se zahteva v obravnavani zadevi. S tako zahtevo bi se tej splošni domnevi odvzel polni učinek, in sicer omogočanje zadevni instituciji, da na vseobsegajočo zahtevo za dostop tudi odgovori vseobsegajoče.

V skladu s členom 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije se uporaba v njem navedene izjeme, ki se nanaša na varstvo preiskovalnih dejavnosti, zavrne, če razkritje zadevnega dokumenta upravičuje prevladujoči javni interes.

V zvezi z nujnostjo dosega razkritja zahtevanih dokumentov na podlagi prevladujočega interesa, da bi bila omogočena lažja obramba proti obtožbam, navedenim po objavi članka v časniku, ta trditev ne dokazuje obstoja javnega interesa, ki bi upravičil razkritje dokumentov v zvezi s preiskavo Evropskega urada za boj proti goljufijam in ki bi lahko imel prednost pred varstvom zaupnosti v smislu člena 4 Uredbe št. 1049/2001. Ob upoštevanju splošnega načela dostopa do dokumentov, ki je določeno v členu 15 PDEU in uvodnih izjavah 1 in 2 Uredbe št. 1049/2001, mora biti ta interes objektiven in splošen ter se ne sme zamešati s posamičnim ali zasebnim interesom. Na podlagi člena 2(1) navedene uredbe so namreč do dostopa do dokumentov institucij upravičeni vsi državljani Unije in vse fizične ali pravne osebe s prebivališčem ali statutarnim sedežem v eni od držav članic. Iz navedenega izhaja, da je namen te uredbe zagotovitev dostopa do javnih dokumentov vsem in ne le prosilcu, ki ga ti dokumenti zadevajo.

Zato posamičen interes, na katerega se lahko sklicuje prosilec za dostop do dokumentov, ki se nanj osebno nanašajo, na splošno ne more biti odločilen v okviru presoje obstoja prevladujočega javnega interesa in vzpostavitve ravnovesja interesov na podlagi člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001.

(Glej točke od 53 do 56.)