Zgolj to, da pragovi iz smernic niso preseženi, namreč ne pomeni samodejno, da je pomoč združljiva z notranjim trgom. Nasprotno, tudi ob predpostavki, da navedeni pragovi niso preseženi in da so drugi pogoji, določeni v regionalnih smernicah, izpolnjeni, lahko Komisija preveri, ali prednosti na področju regionalnega razvoja prevladajo nad nevšečnostmi, ki jih povzroči zadevni projekt z vidika izkrivljanja konkurence, kar med drugim vključuje nadzor nad tem, ali je zadevna pomoč potrebna.

V zvezi s tem je v točki 68 Smernic o državni regionalni pomoči za 2007-2013 med drugim uveden prag tržnih deležev (25 %), prekoračitev katerega Komisijo zavezuje, da začne formalni postopek preiskave iz člena 108(2) PDEU, tudi če sprva meni, da je zadevna pomoč združljiva z notranjim trgom. Vendar iz tega pravila ne izhaja, da je začetek formalnega postopka preiskave izključen, kadar ti pragovi niso preseženi, in da mora Komisija v takem primeru neposredno šteti, da je pomoč združljiva z notranjim trgom. V tem primeru ima namreč Komisija sicer res možnost, da ne uvede formalnega postopka preiskave, vendar te odločitve ne more utemeljiti z navajanjem, da je k temu zavezana na podlagi točke 68 smernic.

Kadar Komisija presoja združljivost državnih pomoči z notranjim trgom glede na izjemo iz člena 107(3) PDEU, mora upoštevati interes Unije in ne sme opustiti presoje vpliva teh ukrepov na upoštevni trg oziroma upoštevne trge v celotnem Evropskem gospodarskem prostoru. V takem primeru Komisija ni dolžna le preveriti, ali so ti ukrepi taki, da dejansko prispevajo h gospodarskemu razvoju zadevnih regij, ampak tudi presoditi vpliv teh pomoči na trgovino med državami članicami in zlasti sektorske posledice, ki jih lahko imajo na ravni celotne Unije.

(Glej točke od 85 do 94 in 99.)

(Glej točke 105, od 109 do 111, 120 in 145.)

Da bi bila regionalna pomoč sorazmerna, morata biti namreč njen znesek in intenzivnost omejena na najmanjšo vrednost, ki je potrebna za izvedbo naložb v regiji prejemnici pomoči. V tem kontekstu točka 30 Sporočila o merilih za podrobno oceno regionalne pomoči za velike naložbene projekte napotuje na smernice o državni regionalni pomoči za 2007–2013 in na nekatere zgornje meje, določene za regionalne pomoči, glede na resnost problemov, ki vplivajo na navedene regije. Poleg tega je v točki 33 tega sporočila navedeno, v katerem primeru se bo pomoč na splošno štela za sorazmerno. Napoteno je na okoliščino, da mora biti pomoč enaka razliki med neto stroški podjetja, ki je upravičeno do pomoči, za naložbo v regijo prejemnico pomoči in neto stroški za naložbo v drugo regijo ali druge regije. Navedenih je več meril, ki jih je treba pri tem upoštevati. Poleg tega je treba poudariti, da je to načelo sorazmernosti, ki se kaže v omejitvi pomoči na najnižji znesek, da se zmanjšajo izkrivljanja na notranjem trgu, upoštevno tudi na drugih področjih prava državnih pomoči.

Prek državnih pomoči ni treba odpraviti vsakršnega tveganja naložbe, povezanega s konkretnim projektom. Nasprotno, za ta tveganja je odgovorno podjetje, ki je upravičeno do pomoči, še toliko bolj, ker ta tveganja niso bila količinsko opredeljena oziroma niso bila delno niti vnaprej opredeljiva. Pri presoji primernosti pomoči je upoštevno merilo le to, ali je bila pomoč potrebna za uresničitev naložbenega projekta v zadevni regiji, ki prejema pomoč.

V okviru presoje regionalne pomoči za velike naložbene projekte je treba tudi analizo sorazmernosti pomoči opraviti ob sprejetju odločitve o naložbi, to pomeni v kontekstu, v katerem se upravičeno podjetje odloča o lokaciji svojega projekta. To namreč izhaja že iz logike točke 21 Sporočila o merilih za podrobno oceno regionalne pomoči za velike naložbene projekte, ki napotuje na točko 68 smernic o državni regionalni pomoči za 2007–2013 in ki Komisiji nalaga, da preveri, ali je pomoč potrebna za spodbuditev naložbe. Poleg tega, da je treba spodbujevalni učinek presoditi že pred samo odločitvijo o naložbi, je treba dodati, da sklicevanje na vprašanje, ali je pomoč potrebna, v zvezi s tem spada v analizo sorazmernosti pomoči. Teh meril ni mogoče ločiti tako, da se eno presodi a priori, drugo pa a posteriori.

V zvezi s tem je treba dodati, da bi drugačen pristop pripeljal do položaja, v katerem bi bilo mogoče šteti, da ima že državna pomoč, ki presega zgolj nujno potrebno glede na zastavljeni cilj, spodbujevalni učinek in da je sorazmerna, samo zato, ker bi lahko pripeljala do uresničitve projekta, kakršen je tisti iz točke 22 Sporočila o merilih za podrobno oceno regionalne pomoči za velike naložbene projekte, in ne da bi se upoštevalo to, ali ta pomoč v resnici ne pomeni plačila, ki bi izboljšalo finančni položaj upravičenega podjetja, ne da bi bilo potrebno za uresničitev ciljev iz člena 107(3) PDEU. Ta razlaga, katere namen je analizirati tako potrebnost pomoči kot njen spodbujevalni učinek v času naložbe, ostaja skladna s točko 29 Sporočila o merilih za podrobno oceno regionalne pomoči za velike naložbene projekte in z njegovo točko 26, saj se to sporočilo sklicuje med drugim na dokumente, ki se predložijo naložbenemu odboru in v katerih so predvidene različne možnosti naložb.

Ni pa mogoče šteti, da je nesorazmerno to, da je Komisija analizirala elemente, ki jih je imela na voljo ob presoji, ali je pomoč potrebna in spodbujevalna, ob upoštevanju položaja v času odločitve, ki omogoča dokončno izbiro lokacije naložbenega projekta.

(Glej točke od 127 do 129 in 135.)