ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 277/10

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. junija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Avstrija) – Online Games Handels GmbH in drugi/Landespolizeidirektion Oberösterreich

(Zadeva C-685/15) (1)

((Predhodno odločanje - Člen 49 PDEU - Svoboda ustanavljanja - Člen 56 PDEU - Svoboda opravljanja storitev - Igre na srečo - Omejevalna ureditev države članice - Upravne sankcije kazenske narave - Nujni razlogi v splošnem interesu - Sorazmernost - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 47 - Pravica do učinkovitega sodnega varstva - Nacionalna ureditev, ki za sodišče določa obveznost, da po uradni dolžnosti ugotovi elemente, o katerih odloča v okviru pregona upravnih kršitev kazenske narave - Skladnost))

(2017/C 277/12)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter, Astrid Walden

Tožena stranka: Landespolizeidirektion Oberösterreich

Izrek

Člena 49 in 56 PDEU, kot sta med drugim razložena v sodbi z dne 30. aprila 2014, Pfleger in drugi (C 390/12, EU:C:2014:281), v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni postopkovni ureditvi, v skladu s katero mora v upravnem postopku kazenske narave sodišče, ki odloča o združljivosti ureditve, ki omejuje uresničevanje temeljne svoboščine Evropske unije, kot sta svoboda ustanavljanja ali svobodno opravljanje storitev znotraj Evropske unije, s pravom Unije, po uradni dolžnosti ugotoviti dejansko stanje zadeve, o kateri odloča, v okviru preučitve obstoja upravnih kršitev, če taka ureditev ne pomeni, da mora to sodišče nadomestiti pristojne organe države članice, ki morajo predložiti dokaze, na podlagi katerih je navedenemu sodišču omogočeno, da preveri, ali je taka omejitev upravičena.

(1) UL C 118, 4.4.2016.
SL Uradni list Evropske unije C 300/3

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. julija 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Kammergericht Berlin – Nemčija) – Konrad Erzberger/TUI AG

(Zadeva C-566/15) (1)

((Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Načelo prepovedi diskriminacije - Volitve predstavnikov delavcev v nadzorni svet družbe - Nacionalna ureditev, ki omejuje pravico voliti in biti voljen na delavce družb s sedežem na nacionalnem ozemlju))

(2017/C 300/03)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Kammergericht Berlin

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Konrad Erzberger

Tožena stranka: TUI AG

ob udeležbi Vereinigung Cockpit eV, Betriebsrat der TUI AG/TUI Group Services GmbH, Frank Jakobi, Andreas Barczewski, Peter Bremme, Dierk Hirschel, Michael Pönipp, Wilfried H. Rau, Carola Schwirn, Anette Stempel, Ortwin Strubelt, Marcell Witt, Wolfgang Flintermann, Stefan Weinhofer, ver.di – Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

Izrek

Člen 45 PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, kot je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere delavci, zaposleni v poslovni enoti skupine s sedežem na ozemlju te države članice, nimajo pravice voliti in biti voljeni na volitvah predstavnikov delavcev v nadzorni svet matične družbe te skupine, ki ima sedež v tej državi, in tudi nimajo pravice izvrševati ali nadaljevati izvrševanja mandata predstavnika v tem svetu, kadar ti delavci pustijo svojo zaposlitev v taki poslovni enoti in se zaposlijo v hčerinski družbi, ki pripada isti skupini in ima sedež v drugi državi članici.

(1) UL C 90, 7.3.2016.
4.

Člen 1(1) in člen 5 Direktive 2011/16 je treba razlagati tako, da nadzor, ki ga opravi zaprošeni organ, ki je v skladu s to direktivo od organa prosilca prejel zaprosilo za informacije, ni omejen na formalno pravilnost tega zaprosila, temveč mora temu zaprošenemu organu omogočiti, da preveri, da zahtevani podatki niso verjetno povsem nepomembni ob upoštevanju identitete zadevnega davčnega zavezanca in identitete morebiti obveščene tretje osebe ter potreb zadevne davčne preiskave. Ti isti določbi Direktive 2011/16 in člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ima v okviru tožbe, ki jo je stranka vložila zoper sankcijo, ki ji jo je naložil zaprošeni organ zaradi nespoštovanja odredbe, ki jo je ta organ sprejel po zaprosilu za informacije, ki ga je v skladu z Direktivo 2011/16 naslovil organ prosilec, nacionalno sodišče poleg pristojnosti za spremembo naložene sankcije pristojnost za nadzor nad zakonitostjo te odredbe. Kar zadeva pogoj zakonitosti navedene odredbe, ki se nanaša na verjetno pomembnost zaprošenih informacij, je sodni nadzor omejen na preverjanje očitnega neobstoja takšne pomembnosti.
1.

Člen 17 Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009, je treba razlagati tako, da se navedena direktiva, kakor je bila spremenjena, uporablja ratione temporis za okoljsko škodo, ki je nastala po 30. aprilu 2007, povzročena pa je bila z obratovanjem obrata, za katerega je bilo izdano dovoljenje v skladu s predpisi o vodah in ki je začel obratovati pred tem datumom, s pridržkom preveritev, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče.
1.

Pojem „priobčitev javnosti“ v smislu člena 3(1) Direktive 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi je treba razlagati tako, da zajema prodajo multimedijskega predvajalnika, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, na katerem so bili vnaprej nameščeni dodatki, ki so na voljo na spletu in ki vsebujejo hiperpovezave, ki napotujejo na spletna mesta, ki so prosto dostopna javnosti in na katerih so bila z avtorsko pravico varovana dela javnosti dana na voljo brez dovoljenja imetnikov te pravice.
3.

Člen 5(3) Uredbe št. 261/2004 v povezavi z njeno uvodno izjavo 14 je treba razlagati tako, da „ustrezni ukrepi“, ki jih mora letalski prevoznik sprejeti za zmanjšanje in preprečitev tveganj trčenja s pticami in tako za oprostitev obveznosti plačila odškodnine potnikom na podlagi člena 7 navedene uredbe, vključujejo sprejetje ukrepov preventivnega nadzora nad prisotnostjo navedenih ptic, če lahko take ukrepe, zlasti na tehnični in upravni ravni, dejansko sprejme ta letalski prevoznik, če mu ti ukrepi ne pomenijo nevzdržnih odrekanj glede na zmogljivosti njegove družbe in če je ta prevoznik dokazal, da so bili navedeni ukrepi dejansko sprejeti glede leta, povezanega s trčenjem s ptico, pri čemer mora predložitveno sodišče preveriti, ali so ti pogoji izpolnjeni.
SL Uradni list Evropske unije C 168/12

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. aprila 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Verwaltungsgericht Berlin – Nemčija) – Sahar Fahimian/Bundesrepublik Deutschland

(Zadeva C-544/15) (1)

((Predhodno odločanje - Območje svobode, varnosti in pravice - Direktiva 2004/114/ES - Člen 6(1)(d) - Pogoji za sprejem državljanov tretjih držav - Zavrnitev sprejema - Pojem „grožnja javni varnosti“ - Polje proste presoje))

(2017/C 168/14)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Verwaltungsgericht Berlin

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Sahar Fahimian

Tožena stranka: Bundesrepublik Deutschland

Ob udeležbi: Stadt Darmstadt

Izrek

Člen 6(1)(d) Direktive Sveta 2004/114/ES z dne 13. decembra 2004 o pogojih za sprejem državljanov tretjih držav za namene študija, izmenjav učencev, neplačanega usposabljanja ali prostovoljnega dela je treba razlagati tako, da imajo pristojni nacionalni organi, ki jim državljan tretje države predloži prošnjo za izdajo vizuma za namene študija, široko polje proste presoje, da na podlagi vseh upoštevnih dejstev, iz katerih je razviden položaj tega državljana, preverijo, ali ta državljan pomeni grožnjo – čeprav potencialno – za javno varnost. To določbo je treba poleg tega razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da pristojni nacionalni organi zavrnejo sprejem državljana tretje države, ki je pridobil naziv na univerzi, za katero veljajo omejevalni ukrepi Unije zaradi pomena njenega sodelovanja z iransko vlado na vojaškem področju in z njim povezanih področjih, in ki namerava v tej državi članici opravljati raziskave na področju, ki je občutljivo z vidika javne varnosti, na ozemlje zadevne države članice za te namene, če iz elementov, ki jih imajo ti organi, izhaja bojazen, da bo mogoče znanje, ki ga bo ta oseba pridobila pri svojih raziskavah, pozneje uporabiti za namene, ki so v nasprotju z javno varnostjo. Nacionalno sodišče, pri katerem je bilo vloženo pravno sredstvo zoper odločbo, s katero so pristojni nacionalni organi zavrnili izdajo zaprošenega vizuma, mora preveriti, ali je ta odločba dovolj obrazložena in ali temelji na dovolj trdni dejanski podlagi.

(1) UL C 429, 21.12.2015.
2.

Družbi Viasat Broadcasting UK Ltd se naloži plačilo stroškov Evropske komisije in družbe TV2/Danmark A/S.
SL Uradni list Evropske unije C 112/9

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 15. februarja 2017 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Združeno kraljestvo) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

(Zadeva C-592/15) (1)

((Predhodno odločanje - Davek na dodano vrednost - Šesta direktiva 77/388/EGS - Člen 13(A)(1)(n) - Oprostitev za določene kulturne storitve - Neobstoj neposrednega učinka - Določitev oproščenih kulturnih storitev - Diskrecijska pravica držav članic))

(2017/C 112/13)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Nasprotna stranka: British Film Institute

Izrek

Člen 13(A)(1)(n) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS), ki določa oprostitev za „določene kulturne storitve“, je treba razlagati tako, da nima neposrednega učinka, tako da bi se oseba javnega prava ali druga kulturna ustanova, ki jo priznava zadevna država članica in ki opravlja kulturne storitve, lahko neposredno sklicevala na to določbo v primeru neprenosa.

(1) UL C 27, 25.1.2016.
1.

Določbe Direktive 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) in zlasti člen 32 te direktive je treba razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa mehanizem nadomestil za zagotavljanje dodatnih obveznih storitev, v skladu s katerim podjetje ni upravičeno do nadomestila države članice za neto stroške opravljanja dodatne obvezne storitve, če dobiček, ki ga to podjetje ustvari iz naslova drugih storitev, ki spadajo v njegovo obveznost zagotavljanja univerzalne storitve, presega izgubo, vezano na opravljanje dodatne obvezne storitve.
1.

Člen 6(1) in člen 7 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah v povezavi s členoma 1 in 2 Direktive 2009/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesov potrošnikov in glede na člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta, da uporaba splošnih pogojev, ki so po vsebini enakovredni pogojem, ki so bili s pravnomočno sodno odločbo razglašeni za protipravne in vpisani v nacionalno evidenco protipravnih splošnih pogojev, glede trgovca, ki ni bil udeležen v postopku, ki je privedel do vpisa teh pogojev v to evidenco, šteje za protipravno ravnanje, če ima ta trgovec – kar preveri predložitveno sodišče – pravico do učinkovitega pravnega sredstva tako zoper odločitev, s katero je ugotovljena enakovrednost primerjanih pogojev, o vprašanju, ali so ti pogoji glede na vse upoštevne okoliščine posameznega primera materialno enaki zlasti glede na učinke, ki jih imajo v škodo potrošnikov, kot tudi zoper morebitno odločitev o višini zneska naložene globe.
SL Uradni list Evropske unije C 46/6

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 15. decembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Cour administrative – Luksemburg) – Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15)/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

(Združene zadeve od C-401/15 do C-403/15) (1)

((„Predhodno odločanje - Prosto gibanje oseb - Pravice delavcev - Enako obravnavanje - Socialne ugodnosti - Finančna pomoč za visokošolski študij - Pogoj sorodstva - Pojem „otrok“ - Otrok zakonca ali registriranega partnerja - Prispevek k preživljanju tega otroka))

(2017/C 046/07)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour administrative

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15)

Tožena stranka: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

Izrek

Člen 45 PDEU in člen 7(2) Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji je treba razlagati tako, da je treba pod pojmom otroka obmejnega delavca, ki je lahko posredni prejemnik socialnih ugodnosti iz zadnjenavedene določbe, kot je financiranje študija, ki ga država članica dodeli otrokom delavcev, ki opravljajo ali so opravljali dejavnost v tej državi, razumeti ne samo otroka, ki ima sorodstveno vez s tem delavcem, ampak tudi otroka zakonca ali registriranega partnerja navedenega delavca, če slednji zagotavlja preživljanje tega otroka. Zadnjenavedena zahteva je posledica dejanskega položaja, o katerem mora presojati uprava in po potrebi nacionalna sodišča, ne da bi jim bilo treba ugotavljati razloge za ta prispevek ne natančno ovrednotiti njen obseg.

(1) UL C 302, 14.9.2015.
SL Uradni list Evropske unije C 14/5

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Augstākā tiesa – Latvija) – „Private Equity Insurance Group“ SIA/„Swedbank“ AS

(Zadeva C-156/15) (1)

((Predhodno odločanje - Direktiva 2002/47/ES - Področje uporabe - Pojmi „finančno zavarovanje“, „ustrezne finančne obveznosti“ in „zagotavljanje“ finančnega zavarovanja - Možnost uveljavljanja finančnega zavarovanja neodvisno od začetka postopka zaradi insolventnosti - Pogodba o tekočem računu, v kateri je določena klavzula o finančnem zavarovanju z zastavno pravico))

(2017/C 014/06)

Jezik postopka: latvijščina

Predložitveno sodišče

Augstākā tiesa

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica:„Private Equity Insurance Group“ SIA

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku:„Swedbank“ AS

Izrek

Direktivo 2002/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. junija 2002 o dogovorih o finančnem zavarovanju je treba razlagati tako, da dodeljuje prejemniku finančnega zavarovanja, kot je to v postopku v glavni stvari, v skladu s katerim so sredstva na bančnem računu dana banki v zastavo kot zavarovanje za vse njene terjatve do imetnika računa, pravico uveljaviti to zavarovanje neodvisno od začetka postopka zaradi insolventnosti v zvezi z dajalcem zavarovanja, samo če so bila na eni strani sredstva, ki so predmet navedenega zavarovanja, na ta račun vplačana pred začetkom tega postopka oziroma na datum tega začetka, pri čemer je banka dokazala, da ni vedela, da je bil navedeni postopek začet, ali tega upravičeno ni mogla vedeti, in če je bilo na drugi imetniku navedenega računa onemogočeno, da bi z navedenimi sredstvi razpolagal po njihovem vplačilu na navedeni račun.

(1) UL C 198, 15.6.2015.
SL Uradni list Evropske unije C 14/9

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 10. novembra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sø- og Handelsretten – Danska) – Ferring Lægemidler A/S, v imenu Ferring Ferring BV/Orifarm A/S

(Zadeva C-297/15) (1)

((Predhodno odločanje - Znamke - Direktiva 2008/95/ES - Člen 7(2) - Farmacevtski proizvodi - Vzporedni uvoz - Delitev trgov - Nujnost prepakiranja proizvoda, označenega z znamko - Farmacevtski proizvod, ki ga imetnik znamke na izvozni in uvozni trg daje v enakovrstnih pakiranjih))

(2017/C 014/12)

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Sø- og Handelsretten

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ferring Lægemidler A/S, v imenu Ferring Ferring BV

Tožena stranka: Orifarm A/S

Izrek

Člen 7(2) Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati tako, da imetnik znamke lahko nasprotuje temu, da vzporedni uvoznik še naprej trži zdravilo, ki ga je prepakiral v novo embalažo in nanjo ponovno namestil znamko, če se zadevno zdravilo v državi pogodbenici Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992, v katero je bilo uvoženo, lahko trži v enakem pakiranju, kot je pakiranje, v katerem se trži v državi pogodbenici Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, iz katere je bilo izvoženo, in če uvoznik ni dokazal, da bi se lahko uvoženi proizvod tržil le na omejenem delu trga države uvoza, kar mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 294, 7.9.2015.
SL Uradni list Evropske unije C 6/17

Sodba Sodišča (deseti senat) z dne 26. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Cassatie – Belgija) – Rijksdienst voor Pensioenen/Willem Hoogstad

(Zadeva C-269/15) (1)

((Predhodno odločanje - Socialna varnost - Uredba (EGS) št. 1408/71 - Člen 4 - Stvarno področje uporabe - Odtegljaji od zakonskih starostnih pokojnin in vseh drugih dodatnih ugodnosti - Člen 13 - Določitev zakonodaje, ki se uporabi - Stalno prebivališče v drugi državi članici))

(2017/C 006/21)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hof van Cassatie

Stranki v postopku v glavni stvari

Vlagatelj kasacijske pritožbe: Rijksdienst voor Pensioenen

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: Willem Hoogstad

ob udeležbi: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

Izrek

Člen 13(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe, samozaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti, v različici po spremembi in posodobitvi z Uredbo Sveta (ES) št. 118/97 z dne 2. decembra 1996 in kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1606/98 z dne 29. junija 1998, nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki določa, da se od dajatev, ki izvirajo iz dodatnih pokojninskih sistemov, odtegnejo prispevki, ki imajo neposredno in dovolj upoštevno zvezo z zakoni, ki urejajo področja socialne varnosti, našteta v členu 4 Uredbe št. 1408/71, kakor je bila spremenjena, čeprav prejemnik teh dodatnih pokojnin nima stalnega prebivališča v tej državi članici in se zanj v skladu s členom 13(2)(f) iste uredbe, kakor je bila spremenjena, uporablja zakonodaja s področja socialne varnosti države članice, v kateri ima stalno prebivališče.

(1) UL C 311, 21.9.2015.
SL Uradni list Evropske unije C 6/18

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 26. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesgerichtshof – Nemčija) – Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, v lasti Winfrieda Ertelta

(Zadeva C-276/15) (1)

((Predhodno odločanje - Zdravila za uporabo v humani medicini - Direktiva 2001/83/ES - Področje uporabe - Člen 2(1) - Zdravila, ki so izdelana industrijsko ali z uporabo metode, ki vključuje industrijski postopek - Člen 3, točka 2 - Galenska zdravila))

(2017/C 006/22)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Hecht-Pharma GmbH

Tožena stranka: Hohenzollern Apotheke, v lasti Winfrieda Ertelta,

Izrek

Člen 2(1) Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2011/62/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011, je treba razlagati tako, da se zdravilo za uporabo v humani medicini, kakršno je to iz postopka v glavni stvari, za katero na podlagi nacionalnih predpisov ni potrebno dovoljenje za promet, ker ga zdravniki ali zobozdravniki dokazano pogosto predpisujejo, se v bistvenih proizvodnih etapah izdeluje v lekarnah v količinah do sto pakiranj dnevno v okviru običajne lekarniške dejavnosti in je namenjeno izdaji v okviru obstoječega dovoljenja za upravljanje lekarne, ne šteje za zdravilo, izdelano industrijsko ali z uporabo metode, ki vključuje industrijski postopek, v smislu te določbe, posledično pa ne spada na področje uporabe te direktive, s pridržkom dejanskih ugotovitev, za katere je pristojno predložitveno sodišče.

Če pa bi predložitveno sodišče na podlagi teh ugotovitev sklepalo, da je zadevno zdravilo iz postopka v glavni stvari izdelano industrijsko ali z uporabo metode, ki vključuje industrijski postopek, je treba prav tako odgovoriti, da je treba člen 3, točka 2, Direktive 2001/83, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2011/62, razlagati tako, da ne nasprotuje določbam, kakršne so določbe člena 21(2), točka 1, zakona o prometu z zdravili, v povezavi s členom 6(1) uredbe o opravljanju lekarniške dejavnosti, če te določbe farmacevtom v bistvu nalagajo, da pri izdelavi galenskih zdravil spoštujejo farmakopejo. Vendar mora predložitveno sodišče preveriti, ali je bilo v dejanskem stanju zadeve, ki jo obravnava, zadevno zdravilo iz postopka v glavni stvari pripravljeno v skladu z recepturami v farmakopeji.

(1) UL C 294, 7.9.2015.
C 441/4

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 6. oktobra 2016 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Jean-Michel Adrien in drugi/Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

(Zadeva C-466/15) (1)

((Predhodno odločanje - Prosto gibanje delavcev - Nacionalni uradniki, napoteni v institucijo ali organ Unije - Starostna pokojnina - Pravica do izbire - Prekinitev ali ohranitev vključenosti v nacionalni pokojninski sistem - Omejitev kopičenja pokojnine, pridobljene v okviru nacionalnega pokojninskega sistema, in pokojnine, pridobljene v okviru pokojninskega sistema Unije))

(2016/C 441/05)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis d'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben

Tožene stranke: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

Izrek

Člen 45 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, katere učinek je, da nacionalni uradnik, ki je napoten v institucijo ali organ Evropske unije in izbere, da bo v obdobju svoje napotitve ostal vključen v nacionalni pokojninski sistem, izgubi vse ali del ugodnosti, ki izhajajo iz njegove vključenosti v zadnjenavedeni sistem, če dopolni obdobje desetih let zaposlitve v Uniji, na podlagi katerega je upravičen do pokojnine v okviru pokojninskega sistema Unije.

(1) UL C 381, 16.11.2015.