ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
136

Na devetem mestu, Zvezna republika Nemčija v okviru drugega tožbenega razloga trdi, da je komisija za pritožbe kršila načela, ki jih je Sodišče razvilo v okviru sodne prakse, v skladu s katero Komisija pristojnosti za odločanje po prostem preudarku ne more prenesti na agencije Unije (sodbi z dne 13. junija 1958, Meroni/Visoka oblast, 9/56, EU:C:1958:7, in z dne 13. junija 1958, Meroni/Visoka oblast, 10/56, EU:C:1958:8). V skladu z navedeno sodno prakso naj bi moral biti vsak prenos pooblastil Komisije na agencije omejen in v skladu z objektivnimi merili. Ta sodna praksa naj bi se morala upoštevati pri uporabi Uredbe št. 1907/2006 glede prenosa pristojnosti Komisije na agencijo ECHA v zvezi z odločbami, ki se sprejmejo med evalvacijo. Ta prenos pristojnosti naj se ne bi nanašal le na tehnična vprašanja, ampak tudi na vprašanja v zvezi s svobodo presoje v smislu zadevne sodne prakse. Zakonodajalec Unije naj bi v navedeni uredbi upošteval prepoved prenosa pooblastil in neobstoj vnaprejšnje klasifikacije odločb, sprejetih med evalvacijo snovi, s tem, da je določil, da morajo odločbe o evalvaciji snovi, sprejete na ravni agencije ECHA, temeljiti na soglasju pristojnih specialistov držav članic glede potrebe po določeni evalvaciji snovi. Soglasje naj bi bilo namreč lahko doseženo le v dveh primerih. V prvem primeru naj bi šlo za vezano odločbo, kadar je odločitev glede na zadevni položaj očitna. V drugem primeru naj bi šlo za diskrecijsko odločbo, kadar je znanstveni in tehnični položaj nekoliko manj očiten, vendar bi ga bilo mogoče očitno rešiti glede ne tehnična vprašanja politične, gospodarske in družbene narave. V tem primeru naj bi formalno soglasje držav članic zagotavljajo vsebinsko točnost odločbe in hkrati dajalo veliko legitimnost agenciji ECHA prek predstavnikov držav članic, ki naj bi jih zavezovala navodila in naj bi bili demokratično potrjeni. Iz soglasnosti dogovora naj bi bilo mogoče domnevati še, da je tudi Komisija to odločitev lahko sprejela s sodelovanjem držav članic hitro in brez težav v okviru postopka komitologije. Vključitev Komisije naj bi bila torej le formalnost. Če takega soglasja ni, naj ECHA ne bi imela pristojnosti za odločanje in naj bi se torej uporabljal običajni postopek odločanja Komisije v skladu s členom 51(7) in členom 133(3) te uredbe. Če bi komisija za pritožbe lahko nadomestila diskrecijsko odločbo, ki temelji na soglasju Odbora držav članic, s svojo odločbo, naj bi zmotila zapleteno institucionalno ravnovesje, ki naj bi obstajalo med državami članicami, agencijo ECHA in Komisijo. V tem primeru naj bi v nasprotju z zgoraj navedeno sodno prakso diskrecijsko odločbo samostojno sprejela agencija in pri tem izključila vsa formalna jamstva.
102

Na drugi strani je treba spomniti, da kadar Komisija tako kot v izpodbijanem sklepu ugotovi, da je pomoč nezakonita, pravo Unije nacionalnim sodiščem nalaga, da morajo upravičencu do pomoči naložiti plačilo obresti za obdobje, v katerem so bile zadevne pomoči nezakonito izplačane (glej v tem smislu sodbi z dne 12. februarja 2008, CELF in ministre de la Culture et de la Communication, C‑199/06, EU:C:2008:79, točke 51, 52 in 55, ter z dne 16. oktobra 2014, Alpiq RomIndustries in Alpiq RomEnergie/Komisija, T‑129/13, neobjavljena, EU:T:2014:895, točka 39). Vendar tudi če okoliščine niso izjemne, pravo Unije nacionalnim sodiščem ne nalaga, da morajo naložiti vračilo nezakonite pomoči, kadar je ta združljiva z notranjim trgom. V skladu s sodno prakso iz točke 32 zgoraj lahko torej nacionalna sodišča glede na okoliščine primera zgolj na podlagi nacionalnega prava naložijo vračilo nezakonite pomoči, ne da bi to vplivalo na pravico zadevne države članice, da to pomoč pozneje ponovno izvede, ali da ugodi odškodninskim zahtevkom za škodo, ki je nastala, ker je bila pomoč nezakonita (glej v tem smislu sodbo z dne 12. februarja 2008, CELF in ministre de la Culture et de la Communication, C‑199/06, EU:C:2008:79, točka 55).
47

Nazadnje, glede trditve Zvezne republike Nemčije, da točka 2 E Priloge I k Uredbi št. 885/2006 in člen 5 Uredbe Komisije (ES) št. 883/2006 z dne 21. junija 2006 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 v zvezi z vodenjem računovodskih evidenc plačilnih agencij, izjavami o izdatkih in prejemkih ter pogojih za povračila izdatkov v okviru EKJS in EKSRP (UL 2006, L 171, str. 1), na katera se Komisija sklicuje v obvestilu iz leta 2015, ne vsebujeta nobene zahteve glede prikaza podatkov v Prilogi III k tej Uredbi št. 885/2006, je treba po eni strani poudariti, da je v tej točki glede postopkov v zvezi s terjatvami navedeno, da se „vsa merila iz točk 2 A do D […] smiselno uporabljajo za prelevmane, zapadla jamstva, povrnjena izplačila, namenske prejemke itd., ki jih mora agencija izterjati v imenu EKJS in EKSRP“. V točki 2 C Priloge I k Uredbi št. 885/2006 pa je določeno, da plačilna agencija sprejme postopke, ki so zasnovani tako, da „so mesečna, četrtletna (za EKSRP) in letna poročila celovita, točna in pravočasna ter da se vse napake ali opustitve odkrijejo in popravijo, zlasti s preverjanji in uskladitvami, izvedenimi v časovnih razmikih“. Zato točka 2 E Priloge I k Uredbi št. 885/2006 določa, da morajo biti postopki glede terjatev zasnovani v skladu z zahtevami iz točke 2 C. Ugotoviti je torej treba, da ta priloga vsebuje zahtevo glede prikaza podatkov v okviru potrditve obračunov EKJS, čeprav se izrecno ne nanaša na Prilogo III.
2

Evropska komisija je s Sklepom C(2017) 900 final z dne 8. februarja 2017 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU (Zadeva AT.40018 – Recikliranje avtomobilskih akumulatorjev; v nadaljevanju: izpodbijani sklep) ugotovila kršitev člena 101 PDEU v sektorju nakupa odpadnih svinčenih avtomobilskih akumulatorjev, ki se uporabljajo za izdelavo recikliranega svinca. Ta kršitev, pri kateri naj bi sodelovala štiri podjetja ali skupine podjetij, to je, prvič, družbi Campine NV in Campine Recycling NV (v nadaljevanju skupaj: podjetje Campine), drugič, družbe Eco‑Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH in Société de traitement chimique des métaux SAS (v nadaljevanju skupaj: podjetje Eco‑Bat), tretjič, družbe Johnson Controls, Inc., Johnson Controls Tolling GmbH & Co. KG in Johnson Controls Recycling GmbH (v nadaljevanju skupaj: podjetje JCI), in četrtič, podjetje Recylex, naj bi potekala v obdobju od 23. septembra 2009 do 26. septembra 2012 (točki 1 in 2 obrazložitve ter člen 1(1) izpodbijanega sklepa).
60

Poudariti je treba, da sta prejšnji znamki sestavljeni iz treh zlogov, in sicer „u“, „ro“ in „cys“, medtem ko je prijavljena znamka sestavljena iz štirih zlogov, in sicer „u“, „ro“, „a“ in „kut“, tako da so njihovi dolžina, ritem in intonacija različni ter da se nasprotujoča si znaka fonetično ujemata le po njunih prvih dveh zlogih. Poleg tega lahko izgovorjava črke „c“ elementa „cys“ prejšnjih znamk kot sičnika poudari fonetično razliko med nasprotujočima si znakoma.
39

Čeprav namreč drži, da EKČP, dokler Unija ne postane njena pogodbenica, ni pravni instrument, ki bi bil formalno vključen v pravni red Unije (sodbi z dne 26. februarja 2013, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, točka 44, in z dne 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami in drugi/Komisija, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, točka 45), in da je treba zato preizkus veljavnosti akta sekundarne zakonodaje Unije opraviti zgolj z vidika temeljnih pravic, ki jih zagotavlja Listina (sodba z dne 15. februarja 2016, N., C‑601/15 PPU, EU:C:2016:84, točka 46), je treba spomniti, da so po eni strani v skladu s členom 6(3) PEU temeljne pravice, priznane z EKČP, kot splošna načela del prava Unije ter da po drugi strani iz člena 52(3) Listine izhaja, da sta vsebina in obseg v njej vsebovanih pravic, ki ustrezajo pravicam, zagotovljenim z EKČP, enaka kot vsebina in obseg pravic, ki ju določa EKČP. Kot je navedeno v pojasnilih k tej določbi, ki jih je treba v skladu s členom 6(1), tretji pododstavek, PEU in členom 52(7) Listine upoštevati pri njeni razlagi, vsebina in obseg zagotovljenih pravic nista določena le z besedilom EKČP, temveč tudi, med drugim, s sodno prakso ESČP (glej sodbo z dne 30. junija 2016, Toma in Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci, C‑205/15, EU:C:2016:499, točka 41 in navedena sodna praksa). Poleg tega iz navedenih pojasnil izhaja, da je namen člena 52(3) Listine zagotoviti potrebno usklajenost med pravicami iz Listine in ustreznimi pravicami, zagotovljenimi z EKČP, ne da bi to škodilo avtonomiji prava Unije in Sodišča Evropske unije (sodba z dne 28. julija 2016, JZ, C‑294/16 PPU, EU:C:2016:610, točka 50). Navesti je treba tudi, da je bila ta enakovrednost med svoboščinami, zagotovljenimi z Listino, in svoboščinami, zagotovljenimi z EKČP, formalno ugotovljena v zvezi s svobodo izražanja (sodba z dne 4. maja 2016, Philip Morris Brands in drugi, C‑547/14, EU:C:2016:325, točka 147).
50

Enako velja za okoliščino, ki jo poudarja tožeča stranka, da je bilo v Italiji registriranih več znamk, ki vsebujejo besedni element „mafia“. Sistem znamk Evropske unije je namreč avtonomen sistem, sestavljen iz celote pravil, in sledi ciljem, ki so zanj značilni, pri čemer njegova uporaba ni odvisna od katerega koli nacionalnega sistema. Zato se možnost, da se znak lahko registrira kot znamka Evropske unije, lahko presoja samo na podlagi upoštevnih predpisov. EUIPO in, odvisno od primera, sodišče Unije torej nista zavezana, četudi jih lahko upoštevata, z odločbami, izdanimi na ravni držav članic, in to tudi če so bile te odločbe sprejete ob uporabi nacionalne zakonodaje, harmonizirane na ravni Unije (glej v tem smislu sodbe z dne 14. novembra 2013, FICKEN LIQUORS, T‑54/13, neobjavljena, EU:T:2013:593, točka 46; z dne 15. julija 2015, Australian Gold/UUNT – Effect Management & Holding (HOT), T‑611/13, EU:T:2015:492, točka 60 in navedena sodna praksa, ter z dne 27. junija 2017, Jiménez Gasalla/EUIPO (B2B SOLUTIONS), T‑685/16, neobjavljena, EU:T:2017:438, točka 41 in navedena sodna praksa). Iz tega sledi, da niti EUIPO niti sodišče Unije ne moreta biti vezana z nacionalnimi odločbami o registraciji, kot so te, na katere se sklicuje tožeča stranka, zato teh odločb ni treba preučiti (glej v tem smislu sodbi z dne 12. februarja 2015, Compagnie des montres Longines, Francillon/UUNT – Cheng (B), T‑505/12, EU:T:2015:95, točka 86 in navedena sodna praksa, ter z dne 27. junija 2017, B2B SOLUTIONS, T‑685/16, neobjavljena, EU:T:2017:438, točka 41 in navedena sodna praksa).
3.

Agencije Evropske unije – Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) – Pristojnosti – Obseg – Pogoji v zvezi z dostopom do čezmejne električne in plinske infrastrukture in v zvezi z njeno obratovalno zanesljivostjo – Odobritev predloga sistemskih operaterjev prenosnega omrežja za določitev območij določanja zmogljivosti – Vključitev – Pogoji (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 713/2009, člen 8(1); Uredba Komisije 2015/1222, člen 9(10), (11) in (12)) (Glej točke od 42 do 46, 50 in 51.)
6.

Institucije Evropske unije – Pravica javnosti do dostopa do dokumentov – Uredba št. 1049/2001 – Izjeme od pravice dostopa do dokumentov – Varstvo namena inšpekcij, preiskav in revizij – Obseg – Uporaba v zvezi z dokumentom, ki se nanaša na ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev skladnosti odobrenih obratovalcev sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve, s splošnimi pogoji iz Odločbe št. 626/2008 (člen 288, četrti odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 4(2), tretja alinea; Odločba št. 626/2008 Evropskega parlamenta in Sveta) (Glej točke od 65 do 72, od 74 do 82, 84, 85, 88, 95, 120 in 121.)
Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 12. septembra 2019 – Češka republika/Komisija

(Zadeva T‑629/17)

„ESRR – ESS – Zmanjšanje finančne pomoči – Javna naročila – Člen 99(1)(a) Uredbe (ES) št. 1083/2006 – Člen 16(b) Direktive 2004/18/ES – Posebna izključitev – Javna naročila storitev za nakup, razvoj, produkcijo ali koprodukcijo programskega materiala, namenjenega predvajanju s strani izdajateljev programa“

1. Lastna sredstva Evropske unije – Uredba o zaščiti finančnih interesov Unije – Upravičenost do financiranja s strani Unije – Obveznost, da so projekti, izbrani za financiranje, skladni s pravom Unije – Obseg (Uredba Sveta št. 1083/2006, uvodna izjava 22 in člen 9(5); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18) (Glej točko 23.)

2. Pravo Evropske unije – Razlaga – Metode – Jezikovna, sistematična in teleološka razlaga (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18, člen 16(b)) (Glej točke od 26 do 28.)

3. Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Direktiva 2004/18 – Odstopanja od skupnih pravil – Ozka razlaga (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/18, člen 16(b)) (Glej točko 29.)

4. Približevanje zakonodaj – Postopki za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev – Direktiva 2004/18 – Področje uporabe (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2014/24, uvodna izjava 25 in člen 16(b); Direktiva Sveta 92/50, člen 1(a)(iv)) (Glej točke od 34 do 39, 47, 48 in 63.)

Predmet

Predlog na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije C(2017) 4682 z dne 6. julija 2017, s katerim je bil ukinjen del pomoči iz Evropskega socialnega sklada za operativni program „Izobraževanje na področju konkurenčnosti“ v okviru ciljev „Konvergenca“ ter „Regionalna konkurenčnost in zaposlovanje“ v Češki republiki, in del pomoči iz Evropskega sklada za regionalni razvoj, namenjene za operativna programa „Raziskave in razvoj za inovacije“ v okviru cilja „Konvergenca“ v Češki republiki, ter „Tehnična pomoč“ v okviru ciljev „Konvergenca“ in „Regionalna konkurenčnost in zaposlovanje“ v Češki republiki.

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Češka republika nosi svoje stroške.
1.

Sodni postopek – Vložitev tožbe pri Splošnem sodišču na podlagi arbitražne klavzule – Posojilna pogodba, ki jo je Evropska investicijska banka sklenila s Sirijo – Pristojnost Splošnega sodišča, opredeljena s členoma 256 in 272 PDEU, in arbitražna klavzula (člen 256(1) in 272 PDEU) (Glej točki 14 in 15.)
2.

Ničnostna tožba – Pravni interes – Pojem – Tožba, s katero tožeča stranka lahko pridobi korist – Interes, ki mora biti podan do razglasitve sodne odločbe – Ponovni pregled izpodbijanega akta med postopkom – Ohranitev pravnega interesa – Pogoji – Dokazno breme (člen 263 PDEU) (Glej točke od 29 do 34, od 40 do 44 in 57.)
2.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativna znamka VeGa one in besedna znamka VEGAS (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 27, 38, 42, 47, 59, 94 in 97.)
2.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedni znamki FIGHT LIFE in FIGHT FOR LIFE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 20, 25, 31 in 36.)
17.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Absolutni razlogi za ničnost – Registracija v nasprotju s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 – Izjema – Pridobitev razlikovalnega učinka z uporabo – Figurativna znamka Bio proof ADAPTA (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1),(b) in (c), in (3) ter 52(2)) (Glej točke 118, 122 in 123.)
17.

Znamka Evropske unije – Odpoved, razveljavitev in ničnost – Absolutni razlogi za ničnost – Registracija v nasprotju s členom 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 – Izjema – Pridobitev razlikovalnega učinka z uporabo – Figurativna znamka ADAPTA POWDER COATINGS (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1)(b) in (c) ter (3) in 52(2)) (Glej točke 118, od 121 do 123, 125 in 126.)
7.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Besedna znamka CAMOMILLA in figurativna znamka CAMOMILLA (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1)(b) in 53(1)(a)) (Glej točke 85, 86, 93, od 97 do 99, od 101 do 105, 114, 117 in 121.)
(Glej točke 11 in od 97 do 99.)

Besedna znamka DEVIN ni opisna za geografski izvor glede povprečnega potrošnika v sosednjih državah Bolgarije, in sicer v Grčiji in Romuniji, pa tudi v vseh drugih državah članicah Unije, z edino izjemo Bolgarije.

Čeprav je geografsko ime Devin poznano zainteresiranim krogom v Bolgariji, je v zainteresiranih krogih v drugih državah članicah Unije geografsko ime Devin pretežno nepoznano ali vsaj nepoznano kot označba geografskega kraja.

Zgolj okoliščina, da spletni iskalniki najdejo mesto Devin, ne zadostuje za dokaz, da gre za kraj, ki ga pozna večji del upoštevne javnosti v Grčiji in Romuniji. Obstoj „turističnega profila na spletu“ kot tak ne more zadostovati za dokaz, da je upoštevna javnost v tujini seznanjena z obstojem majhnega mesta.

Povprečni potrošnik mineralne vode in pijač v Uniji predvsem ni visoko specializiran na področju geografije ali turizma. Odbor za pritožbe s tem, da se je napačno osredotočal na tuje turiste, zlasti iz Grčije in Romunije, ki obiščejo Bolgarijo ali mesto Devin, ni upošteval celotne upoštevne javnosti, ki jo sestavlja povprečni potrošnik v Uniji, zlasti v Grčiji in Romuniji, temveč se je napačno omejil na zelo majhen ali minimalen del upoštevne javnosti, in sicer na tuje turiste, ki obiščejo Bolgarijo ali mesto Devin, ki je vsekakor zanemarljiva in je glede na sodno prakso ni mogoče šteti za zanjo dovolj reprezentativno. Tako je Odbor za pritožbe uporabil napačno merilo, ki ga je pripeljal do napačne dejanske presoje razumevanja izraza „devin“ s strani upoštevne javnosti.

Glede razpoložljivosti geografskega imena Devin je treba šteti, da je opisna uporaba imena „Devin“ dovoljena za promocijo mesta kot turističnega cilja. Uredba št. 207/2009 o znamki Evropske unije v sami opredelitvi izključne pravice, podeljene s takšno znamko, določa zaščitne ukrepe za varovanje interesov tretjih. Ime mesta Devin ostane na voljo tretjim osebam ne samo za opisno uporabo, kot je promocija turizma v tem mestu, temveč tudi kot razlikovalni znak v primeru „upravičenega razloga“ in neobstoja verjetnosti zmede, kar izključuje uporabo členov 8 in 9 Uredbe št. 207/2009. Splošni interes za ohranitev razpoložljivosti geografskega imena, kot je ime zdraviliškega kraja Devin, je torej lahko zaščiten s tem, da se dovoli opisna uporaba takih imen, in z zaščitnimi ukrepi, ki omejujejo izključne pravice imetnika izpodbijane znamke, ne da bi se zahtevala ugotovitev ničnosti te znamke.

(Glej točke 39, 41, od 46 do 48, 79, 83, 89, 90, 93 in 95.)
1.

Odločba prvega odbora Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) za pritožbe z dne 30. septembra 2016 (zadeva R 1962/2015-1) se razveljavi, ker je bilo z njo ugodeno ugovoru v delu, katerega predmet so bili „igralni avtomati, ki se uporabljajo z ekranom, znanstveni, navtični, geodetski, fotografski, filmski ter optični aparati in instrumenti, aparati in instrumenti za tehtanje, merilni ter signalni aparati in instrumenti, aparati in instrumenti za preverjanje (nadziranje), za reševanje in za poučevanje; aparati za snemanje, za prenos in reprodukcijo zvoka in slike; prodajni avtomati in mehanizmi za aparate na kovance; registrske blagajne, računski stroji, oprema za obdelavo podatkov in računalniki; fotografski. filmski in optični aparati in instrumenti, prazni diski, oprema za obdelavo podatkov in računalniki, računalniška strojna oprema, podloge za miško, dodatki za mobilne telefone, sončna očala“ iz razreda 9, „okraski za novoletno jelko“ iz razreda 28 in „produkcija gledaliških predstav, produkcija muzikalov, organizacija glasbenih dogodkov/koncertov“ iz razreda 41.
6.

Modeli Skupnosti – Razlogi za ničnost – Neobstoj individualne narave – Model, ki na seznanjenega uporabnika ne naredi celotnega vtisa, ki se razlikuje od celotnega vtisa, ki ga naredi prejšnji model – Upodobitev svetilke (Uredba Sveta št. 6/2002, člena 6(1)(b) in 25(1)(b)) (Glej točke 34, 35, od 38 do 42 in 44.)
V okviru postopka potrditve obračunov EKJS, pisno obvestilo Komisije v smislu člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 885/2006 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov EKJS in EKSRP, se mora zadevna država članica popolnoma seznaniti s pridržki Komisije glede skladnosti zadevnih odhodkov s pravili Unije, tako da lahko Komisija izpolni funkcijo opozarjanja, ki jo ima na podlagi navedene določbe. Člen 11(1) Uredbe št. 885/2006 zahteva, da mora biti nepravilnost, ki je očitana zadevni državi članici, v pisnem sporočilu iz prvega pododstavka navedenega člena zadosti natančna.

Ukrepi za tehnične pomoči iz člena 12(c) Uredbe št. 247/2006 o posebnih ukrepih za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije, predvideni v programu za podporo v korist najbolj oddaljene regije, načeloma upravičeni do financiranja Unije, zlasti pod pogojem, da so povezani s pripravo, izvajanjem ali prilagajanjem ukrepov za podporo. Vendar uredbi št. 247/2006 in 793/2006 o nekaterih podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe št. 247/2006 ne pojasnjujeta, ali ukrepi tehnične pomoči iz člena 12(c) Uredbe št. 247/2006 vključujejo nadzorne dejavnosti, ki jih izvajajo nacionalni organi, ali ne. Poleg tega se zdi, da v pravu Unije in zlasti kar zadeva EKJS, prvič, ne obstaja splošna in horizontalna opredelitev pojma „tehnična pomoč“, ki bi se lahko uporabila v zvezi s tem, iin drugič, da izraz „tehnična pomoč ne pomeni nujno skupka ukrepov, ki bi zajemali nadzorne ukrepe.

Pri razlagi člena 12(c) Uredbe št. 247/2006 je treba upoštevati ne le besedilo te določbe, ampak tudi sobesedilo in cilje zakonodaje, katere del je ta določba. V zvezi s tem, prvič, niti člen 12(c) Uredbe št. 247/2006 niti druge ustrezne določbe uredb št. 247/2006 in 793/2006 ne omenjajo ocenjevanja, revizije in nadzora. Drugič, v okviru EKJS se izraz „tehnična pomoč“ v nekaterih primerih, še zlasti v okviru člena 5(a) Uredbe št. 1290/2005 o financiranju skupne kmetijske politike, ne nanaša na skupek ukrepov, ki vključujejo nadzorne ukrepe, ampak se nanaša samo na ukrepe tehnične in administrativne pomoči v ozkem smislu. Tretjič, na podlagi člena 11 Uredbe št. 1290/2005 se, če ni drugače določeno, izplačila iz naslova financiranja na podlagi te uredbe upravičencem izplačajo v celoti. Iz teh določb izhaja, da se morajo proračunska sredstva, namenjena EKJS, zlasti tista, ki so dodeljena državam članicam, načeloma uporabiti za financiranje odhodkov iz poslovanja, ki izhajajo iz plačil upravičencem. Iz navedenega sledi, da – če ni določeno drugače – se ta proračunska sredstva ne morejo uporabiti za podporo nacionalnih organov pri izvajanju administrativnih dejavnosti, ki običajno sodijo v njihovo pristojnost.

V teh okoliščinah iz jezikovne, sistematične in teleološke razlage člena 12(c) Uredbe št. 247/2006 izhaja, da „ukrepi tehnične pomoči, povezani z izvajanjem ukrepa [za podporo]“, ki jih ureja, ne vključujejo nadzornih ukrepov, ki jih opravljajo nacionalni organi.

(Glej točke 47, 48, 61, 62, od 66 do 71 in 74.)
1.

Privilegiji in imunitete Evropske unije – Člani Evropskega parlamenta – Imuniteta za mnenja ali glasove, ki jih izrečejo pri opravljanju svojih dolžnosti – Pojem mnenja, izraženega pri opravljanju dolžnosti – Uporaba v okviru kazenskega pregona zoper člana Parlamenta – Pogoj neposredne in očitne povezave med izrečenim mnenjem in poslanskimi dolžnostmi (Protokol o privilegijih in imunitetah Evropske unije, člena 8 in 9) (Glej točke od 16 do 22.)
2.

Uradniki – Enako obravnavanje – Diskriminacija – Splošne določbe za izvajanje, ki jih sprejme Komisija – Invalidnost – Obveznost določitve primernih prilagoditev na področju zaposlovanja – Obseg – Priznanje krajšega delovnega časa iz zdravstvenih razlogov – Enako obravnavanje invalidnih in neinvalidnih oseb – Neobstoj diskriminacije (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 21; Kadrovski predpisi za uradnike, člena 1d(1), prvi pododstavek, in 4; Direktiva Sveta 2000/78, uvodna izjava 20 in člen 5) (Glej točke od 25 do 28, 33, 34, 46 in 47.)