Zadeva C‑24/15

Josef Plöckl

proti

Finanzamt Schrobenhausen,

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,

ki ga je vložilo Finanzgericht München)

„Predhodno odločanje — Obdavčenje — Davek na dodano vrednost — Šesta direktiva — Člen 28c(A)(a) in (d) — Prenos blaga znotraj Evropske unije — Pravica do oprostitve — Nespoštovanje obveznosti posredovanja identifikacijske številke za DDV, ki jo dodeli namembna država članica — Neobstoj konkretnih indicev o obstoju davčne utaje — Zavrnitev priznanja oprostitve — Dopustnost“

Povzetek – Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 20. oktobra 2016

Usklajevanje davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Prehodna ureditev za obdavčevanje trgovine med državami članicami – Oprostitev prenosov blaga znotraj Evropske unije – Zavrnitev oprostitve, ker davčni zavezanec ni posredoval identifikacijske številke za ta davek, ki jo dodeli namembna država članica – Nesodelovanje davčnega zavezanca pri davčni utaji – Nedopustnost

(Direktiva Sveta 77/388, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2005/92, členi 22(8), 28a, 28c in 28h)

Člen 22(8) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2005/92, v različici, ki izhaja iz člena 28h te Šeste direktive, ter člen 28c(A)(a), prvi pododstavek, in (d) navedene direktive je treba razlagati tako, da nasprotujeta temu, da davčna uprava države članice porekla zavrne oprostitev plačila davka na dodano vrednost za prenos blaga znotraj Skupnosti z obrazložitvijo, da davčni zavezanec ni predložil identifikacijske številke za ta davek, ki jo je dodelila namembna država članica, če niso podani konkretni indici o davčni utaji, če je bilo blago preneseno v drugo državo članico in če so izpolnjeni tudi drugi pogoji za oprostitev.

Transakcije je treba obdavčiti na podlagi njihovih objektivnih značilnosti. Če prenos blaga izpolnjuje pogoje iz člena 28a(5)(b), drugi pododstavek, Direktive 77/388, je ta prenos oproščen plačila davka na dodano vrednost (DDV). Zato načelo davčne nevtralnosti zahteva, da se oprostitev plačila DDV prizna, če so izpolnjeni ti vsebinski pogoji, tudi če nekaterih postopkovnih zahtev davčni zavezanci niso izpolnili. Obveznost posredovati identifikacijsko številko za DDV, ki jo dodeli namembna država pridobitelju blaga, je formalna zahteva glede na pravico do oprostitve plačila DDV. Predložitev te številke sicer pomeni dokaz, da je bil ta prenos opravljen za potrebe podjetja tega davčnega zavezanca, in posledično, da navedeni davčni zavezanec deluje kot tak v tej državi članici, vendar dokaz o tem statusu nikakor ne more biti odvisen izključno od predložitve navedene identifikacijske številke za DDV. Člen 4(1) Šeste direktive, ki opredeljuje pojem davčnega zavezanca, tega statusa namreč ne pogojuje s tem, da ima zadevna oseba identifikacijsko številko za DDV. Posredovanje te številke torej ni vsebinski pogoj za oprostitev plačila DDV za prenos znotraj Skupnosti.

Obstajata dva primera, v katerih lahko nespoštovanje formalne zahteve povzroči izgubo pravice do oprostitve plačila DDV. Prvič, na načelo davčne nevtralnosti se za oprostitev plačila DDV ne more sklicevati davčni zavezanec, ki je naklepno sodeloval pri davčni utaji, s katero je bilo ogroženo delovanje skupnega sistema DDV. Drugič, posledica kršitve formalne zahteve je lahko zavrnitev oprostitve plačila DDV, če zaradi te kršitve ni mogoče predložiti trdnega dokaza, da so bile vsebinske zahteve izpolnjene. Vendar prav iz pogoja, od katerega je ta zavrnitev oprostitve plačila davka na dodano vrednost odvisna, izhaja, da če ima uprava na voljo podatke, potrebne za ugotovitev, da so vsebinske zahteve izpolnjene, ne sme, kar zadeva pravico davčnega zavezanca do oprostitve, naložiti dodatnih pogojev, zaradi katerih lahko uveljavljanje te pravice postane neučinkovito.

Sodišče je sicer res ugotovilo, da člen 28c(A)(a), prvi pododstavek, Šeste direktive ne nasprotuje temu, da davčna uprava države članice za oprostitev plačila DDV za dobavo znotraj Skupnosti določi pogoj, da dobavitelj navede identifikacijsko številko za DDV pridobitelja, ne da bi bilo mogoče to oprostitev zavrniti samo na podlagi tega, da ta obveznost ni bila izpolnjena, če dobavitelj v dobri veri in po tem, ko je sprejel vse ukrepe, ki jih je od njega mogoče razumno zahtevati, te identifikacijske številke ni mogel predložiti, vendar je predložil dokaze, ki zadostno dokazujejo, da je pridobitelj davčni zavezanec, ki v zadevni transakciji deluje kot tak.

Vendar se ta ugotovitev nanaša na položaj, v katerem gre za vprašanje, ali je davčni zavezanec sodeloval pri davčni utaji. Glede tega je mogoče sodelovanje dobavitelja pri tej davčni utaji izključiti glede na okoliščino, da ta v dobri veri in po tem, ko je sprejel vse ukrepe, ki jih je bilo mogoče od njega razumno zahtevati, ni mogel predložiti pridobiteljeve identifikacijske številke za DDV.

Zato v okoliščinah, kakršne, v katerih je bilo sodelovanje davčnega zavezanca pri davčni utaji vsekakor izključeno, temu zavezancu ni mogoče zavrniti oprostitve plačila DDV z utemeljitvijo, da ni sprejel vseh potrebnih ukrepov, ki jih je od njega mogoče razumno zahtevati, da bi izpolnil formalno obveznost, in sicer predložitev identifikacijske številke za DDV, ki jo je dodelila država članica cilja prenosa znotraj Skupnosti.

(Glej točke od 37 do 41, 43, 44, 46, 47, 51, 54, 55 in 59 ter izrek.)