Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurenca – Koncentracije – Preučitev, ki jo opravi Komisija – Obveznost odločitve o zahtevi za napotitev v desetih dneh

(Uredba Sveta št. 139/2004, člen 22(3))

2. Konkurenca – Koncentracije – Preučitev, ki jo opravi Komisija

(Uredba Sveta št. 139/2004)

3. Konkurenca – Koncentracije – Preučitev, ki jo opravi Komisija – Pristojnost Komisije, omejena na postopke z razsežnostjo Skupnosti

(člen 10 ES; Uredba Sveta št. 139/2004, člena 1(1) in 21)

4. Konkurenca – Koncentracije – Preučitev, ki jo opravi Komisija – Obveznosti Komisije glede pritožnika, ki uveljavlja kršitev obveznosti priglasitve

(Uredba Sveta št. 139/2004)

5. Konkurenca – Koncentracije – Koncentracija z razsežnostjo Skupnosti – Merila presoje

(Uredba Sveta št. 139/2004, člen 5)

6. Konkurenca – Koncentracije – Koncentracija z razsežnostjo Skupnosti – Merila presoje

(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1606/2002, člen 4; Uredba Sveta št. 139/2004, člen 5; Uredba Komisije št. 707/2004)

7. Konkurenca – Koncentracije – Koncentracija z razsežnostjo Skupnosti – Merila presoje

(Uredba Sveta št. 139/2004; Obvestilo Komisije 98/C 66/04)

8. Konkurenca – Koncentracije – Koncentracija z razsežnostjo Skupnosti – Merila presoje

(člen 95(1) ES; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1606/2002; Uredba Sveta št. 139/2004, člena 1 in 5)

9. Konkurenca – Koncentracije – Koncentracija z razsežnostjo Skupnosti – Merila presoje

(Uredba Sveta št. 139/2004; Obvestilo Komisije 98/C 66/04, točki 26 in 27)

10. Konkurenca – Koncentracije – Koncentracija z razsežnostjo Skupnosti – Merila presoje

(Uredba Sveta št. 139/2004; Obvestilo Komisije 98/C 66/04, točki 26 in 27)

11. Konkurenca – Koncentracije – Koncentracija z razsežnostjo Skupnosti – Merila presoje

(Uredba Sveta št. 139/2004, člen 5(1); Obvestilo Komisije 98/C 66/04, točki 9 in 13)

Summary

1. Člen 22(3) Uredbe št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij določa, da mora Komisija o zahtevi za napotitev odločiti v desetih dneh, sicer sledi odločba na podlagi molka o sprejetju zahteve za napotitev.

Komisija pri vprašanju glede določitve razsežnosti Skupnosti postopka koncentracije ne sme odločiti o navedeni razsežnosti, preden ne sprejme odločbe o zahtevi za napotitev, ker če bi bilo tako, ne bi mogla z vso zahtevano skrbnostjo preizkusiti tega vprašanja.

(Glej točko 64.)

2. Uredba št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij ne predvideva posebnega postopka za ugotovitev razsežnosti Skupnosti postopka koncentracije. Dejstvo, da Komisija pritožniku ni sporočila, po katerem postopku je nameravala preizkusiti razsežnost Skupnosti koncentracije, bi lahko vplivalo na zakonitost odločbe, sprejete po koncu tega postopka, le če bi iz njega izhajala kršitev pravic obrambe.

(Glej točki 72 in 73.)

3. Iz tega, da ima Komisija izključno pristojnost za pregled postopkov koncentracije z razsežnostjo Skupnosti, ni mogoče avtomatično sklepati, da je Komisija izključno pristojna za določitev, ali ima koncentracija razsežnost Skupnosti.

V zvezi s tem je v skladu z Uredbo št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij, prvič, dolžnost zadevnih podjetij, da opravijo prvo presojo razsežnosti koncentracije in določijo, kateremu organu je treba priglasiti nameravano koncentracijo. Dalje, če postopek koncentracije ni priglašen Komisiji, ampak organom ene ali več držav članic, je dolžnost teh, da zlasti glede na obveznost lojalnega sodelovanja, ki izhaja iz člena 10 ES, in glede na člen 21 navedene uredbe, ki predvideva izključno pristojnost Komisije za pregled združljivosti koncentracije, ki ima razsežnost Skupnosti, in s tem povezano prepoved za države članice, da za navedene koncentracije uporabijo svoje nacionalno pravo o konkurenci, preverijo, ali koncentracija, ki jim je predložena, nima razsežnosti Skupnosti, vendar ima Komisija vedno možnost odločiti, da ima koncentracija v nasprotju z mnenjem organov držav članic razsežnost Skupnosti, in izhaja iz svoje izključne pristojnosti.

(Glej točki 98 in 99.)

4. Uredba št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij ne vsebuje posebne določbe, ki bi izrecno predvidevala obveznost Komisije, da se po uradni dolžnosti prepriča, da vsak postopek koncentracije, ki ji ni bil priglašen, dejansko nima razsežnosti Skupnosti. Vendar če Komisija prejme pritožbo podjetja, ki meni, da ima Komisiji nepriglašena koncentracija razsežnost Skupnosti, je Komisija načeloma zavezana, da odloči na podlagi svoje pristojnosti kot nadzorni organ. V tem primeru mora načeloma pritožnik dokazati utemeljenost svoje pritožbe, dolžnost Komisije pa je zaradi dobrega upravljanja izvesti skrben in nepristranski pregled pritožb, ki jih je prejela, in obrazloženo odgovoriti na trditve pritožnikov, da bi dokazala, da je postopek koncentracije izključno v njeni pristojnosti.

(Glej točko 100.)

5. V okviru določitve, ali ima postopek koncentracije razsežnost Skupnosti, Komisija ne more biti zavezana, da mora v vsakem primeru po uradni dolžnosti preveriti, ali revidirani računovodski izkazi, ki so ji bili predloženi, natančno izražajo dejansko stanje, in preizkusiti vse nameravane prilagoditve. Komisija jih mora preizkusiti, le če je opozorjena na posebne težave.

(Glej točko 115.)

6. V okviru določitve, ali ima postopek koncentracije razsežnost Skupnosti, se Uredba št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij iz praktičnih razlogov nujno sklicuje na promet prejšnjega poslovnega leta. Razlog za to je, da revidirani računovodski izkazi običajno obstajajo šele za popolno zadnje poslovno leto, saj računovodski izkazi nedavnejših obdobij nimajo zagotovil, ki jih ponujajo revidirani računovodski izkazi.

V primeru postopka koncentracije, izvedenega leta 2005, so računovodski izkazi zadnjega poslovnega leta v smislu člena 5 navedene uredbe tisti, ki se nanašajo na leto 2004. Podjetje, ki mora vzpostaviti letne računovodske izkaze, zavezane reviziji, ima samo eno vrsto uradnih računovodskih izkazov, in sicer tiste, ki so bili vzpostavljeni in revidirani v skladu z veljavno zakonodajo. V skladu s členom 4 Uredbe št. 1606/2002 o uporabi mednarodnih računovodskih standardov standardi MSRP veljajo in so obvezni šele od poslovnega leta 2005. V Uredbi št. 707/2004 o spremembi Uredbe št. 1725/2003 o sprejetju mednarodnih računovodskih standardov v skladu z Uredbo št. 1606/2002 je predvidena „uskladitev“ računovodskih izkazov za leto 2004 z načeli MSRP samo za olajševanje prehoda med starimi in novimi standardi, pri čemer je delničarjem in investitorjem zagotovljeno napotilo, s katerim se primerjajo računovodski izkazi za leto 2005, ki so prvi računovodski izkazi, vzpostavljeni v skladu z novimi standardi. Poleg tega računovodski izkazi za „uskladitev“ za poslovno leto 2004, vzpostavljeni samo za namene primerjave, ne ponujajo enakih zagotovil kot uradni računovodski standardi, vzpostavljeni v skladu s splošnimi računovodskimi načeli in zavezani reviziji. Iz tega izhaja, da dejstvo, da je nova računovodska ureditev MSRP veljala na dan objave javne ponudbe odkupa, ni upoštevno.

(Glej točki 128 in 129.)

7. Če sistem Skupnosti na področju koncentracij omogoča upoštevanje dogodkov med obratovanjem podjetja po koncu zadnjega računovodskega leta, kot so prenosi ali pridobitve podjetij med poslovnim letom, se ta domneva, kot izhaja iz Obvestila o izračunavanju prometa po Uredbi št. 4064/89 o nadzoru koncentracij podjetij, načeloma nanaša na upoštevanje sprememb v gospodarskem položaju podjetja in ne na izvedbo popolnega knjigovodskega obravnavanja nespremenjene gospodarske realnosti. Če bi želeli, da je uporabnost Uredbe Skupnosti o koncentracijah v vsakem primeru odvisna od tega, da Komisija izvede popolni ponovni preizkus knjigovodstva zadevnih podjetij, bi bilo to v nasprotju z zahtevami pravne varnosti in hitrega obravnavanja zakonodajalca Skupnosti.

(Glej točko 132.)

8. Cilj meritve gospodarske moči podjetij Komisije ne zavezuje, da v posameznem primeru uporabe členov 1 in 5 Uredbe št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij opravi splošno presojo prednosti različnih računovodskih pristopov, ki jih predvideva pravo Skupnosti, še posebej če obstajajo revidirani računovodski izkazi glede na enega samega od teh standardov in če je prav ta standard tisti, ki ga zahtevata tako nacionalno pravo kot takrat veljavno pravo Skupnosti.

Po drugi strani okoliščina, da je zakonodajalec Skupnosti menil, da bi morali mednarodni računovodski standardi, ki so bili sprejeti z Uredbo št. 1606/2002 o uporabi mednarodnih računovodskih standardov, omogočati natančen prikaz finančnega položaja podjetij, dejansko ne pomeni tehnične večvrednosti teh računovodskih standardov za namene uporabe člena 5 Uredbe št. 139/2004 o koncentracijah v primerjavi z računovodskimi standardi, ki so na podlagi zakonodaje držav članic veljali do 1. januarja 2005. Uredba št. 1606/2002, sprejeta na podlagi člena 95(1) ES, je usklajevalni ukrep in ne vsebuje nobene vrednostne ocene različnih nacionalnih standardov.

(Glej točki 144 in 145.)

9. Iz Obvestila o izračunavanju prometa po Uredbi št. 4064/89 o nadzoru koncentracij podjetij izhaja, da je treba promet podjetij izračunati na podlagi zanesljivih, objektivnih in lahko razpoznavnih številk. Če točka 26 Obvestila natančno določa, da „[se bo] Komisija torej praviloma sklicevala na revidirane ali druge dokončne računovodske izkaze […]“ in da „[se] v vsakem primeru nerada zanaša na kratka interna finančna poročila ali katero koli obliko začasnih računovodskih izkazov, razen če gre za izjemne okoliščine“, pa to ne pomeni, da Obvestilo izenačuje revidirane računovodske izkaze in „druge dokončne računovodske izkaze“. Točka 26 Obvestila se ne bi smela razlagati, kot da ponuja več možnosti, med katerimi bi bilo mogoče poljubno izbirati, ampak kot da je namenjena pokrivanju posebnih položajev, v katerih za zadnje poslovno leto ni revidiranih računovodskih izkazov. Točka 27 Obvestila se sicer sklicuje samo na revidirane računovodske izkaze zadnjega poslovnega leta, in ne več na „druge dokončne računovodske izkaze“.

(Glej točko 146.)

10. Izjemne okoliščine, navedene v točkah 26 in 27 Obvestila o izračunavanju prometa po Uredbi št. 4064/89 o nadzoru koncentracij podjetij, ki Komisiji omogočajo, da se zanaša na kratka interna finančna poročila ali katero koli obliko začasnih računovodskih izkazov, se – razen glede razlik med računovodskimi standardi držav nečlanic Evropske unije – nanašajo le na nujnost upoštevanja znatnih in trajnih sprememb, ki vplivajo na dejansko ekonomsko stanje zadevnih podjetij (pridobitev ali odsvojitev po revidiranih računovodskih izkazih, zaprtje tovarne).

(Glej točko 179.)

11. Kot je navedeno v točki 9 Obvestila o izračunavanju prometa po Uredbi št. 4064/89 o nadzoru koncentracij podjetij, se pojem promet iz člena 5 navedene uredbe izrecno nanaša na „zneske, ki izvirajo iz prodaje proizvodov in opravljanja storitev“.

V Obvestilu je izjemoma predvidena možnost, da se v nekaterih okoliščinah promet določi drugače kot s sklicevanjem na vso prodajo proizvodov in opravljanje storitev. V zvezi s tem je v točki 13 Obvestila natančno določeno, da promet storitvenega podjetja, ki nastopa kot posrednik, lahko obsega le znesek provizij, ki jih podjetje prejema. Ta točka Obvestila se nanaša na posebno vrsto posrednikov, ki so povezani samo s sektorjem storitev in katerih edino plačilo so provizije, ki jih prejmejo. Zato gre za izjemo od splošnega pravila, da je treba upoštevni promet določiti na podlagi skupnega zneska prodaje. Pojem posrednika je zato treba razlagati ozko.

Iz tega izhaja, da dejavnosti distributerjev, ki je zlasti kupovanje električne energije ali plina pri dobaviteljih ter zagotavljanje distribucije in prodaje končnemu potrošniku, ni mogoče šteti za opravljanje storitev, ki se omejuje na zagotavljanje proizvoda za račun proizvajalcev in drugih dobaviteljev. Takega podjetja za distribucijo tako s pravnega vidika ni mogoče šteti za samo posrednika v smislu točke 13 Obvestila in načeloma ne more biti izjema, ki je tam predvidena, ker prihodki, ki jih ima z distribucijo, ustrezajo njegovim rednim dejavnostim v smislu člena 5(1) Uredbe št. 139/2004.

(Glej točke 203, 208, 210, 211 in 216.)