ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 256/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Združeno kraljestvo) 24. julija 2009 – Pace plc proti The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Zadeva C-289/09)

2009/C 256/17

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

First-tier Tribunal (Tax Chamber) (United Kingdom).

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: Pace plc

Nasprotna stranka: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba set-top napravo s komunikacijsko funkcijo (v nadaljevanju: STB) in trdim diskom (v nadaljevanju: HDD) uvrstiti pod tarifno podštevilko 8528 71 13 kombinirane nomenklature (v nadaljevanju: KN), kot je določeno v Uredbi Komisije št. 1549/2006 (1) in Uredbi Komisije št. 1214/2007 (2) o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta št. 2658/87, kljub pojasnjevalnim opombam h KN, ki jih je Evropska komisija sprejela 7. maja 2008 (2008/C113/02) v zvezi s tarifnima podštevilkama 8521 90 00 in 8528 71 13 KN?

2. Če se bo STB s HDD s specifikacijami STB-HDD uvrstila pod tarifno podštevilko 8521 90 00, ali bi bila uporaba pozitivne stopnje carinske dajatve z vidika prava Skupnosti nezakonita, ker bi bile kršene obveznosti Skupnosti na podlagi Sporazuma o informacijski tehnologiji (v nadaljevanju: SIT) in člena II:1(b) Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994, ali pa uvrstitev pod tarifno številko 8521 vodi do sklepa, da zadevni proizvod ne spada na področje uporabe upoštevnega dela SIT?

3. Ali je treba določbe člena 12(5)(a)(i) Uredbe Sveta št. 2913/92/EGS razlagati tako, da je zavezujoča tarifna informacija (v nadaljevanju: ZTI) z dne 8. aprila 2005, na katero se sklicuje družba Pace plc, po 31. decembru 2006 samodejno prenehala veljati, ker ni bila več v skladu z določbami Uredbe Komisije št. 1549/2006? Natančneje, ali je treba člen 12(5)(a)(i) razlagati tako, da Uredba Komisije št. 1549/2006 za namene tega člena ne spada v pojem „uredba“, ker je letna posodobitev KN ali ker ni posebna uredba o uvrstitvi?

4. Ali je treba določbe člena 12(6) carinskega zakonika razlagati tako, da če je sprejeta letna posodobitev KN, ki ne vsebuje določbe, ki bi potrjevala trajanje odloga, ki je na voljo imetnikom ZTI, ti imetniki nimajo pravice do obdobja odloga, ali pa so na podlagi načela varstva zaupanja v pravo upravičeni do običajnega šestmesečnega obdobja odloga za uredbe Komisije o uvrstitvi?

(1) Uredba Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 301, str. 1).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 1214/2007 z dne 20. septembra 2007 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, str.1).
SL Uradni list Evropske unije C 233/3

Tožba, vložena 24. junija 2009 – Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Poljski

(Zadeva C-228/09)

2009/C 233/04

Jezik postopka: poljščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Triantafyllou in A. Stobiecka-Kuik, zastopnika)

Tožena stranka: Republika Poljska

Predloga tožeče stranke:

— ugotovi naj se, da Republika Poljska s tem, da je v davčno osnovo za DDV, ki se na Poljskem plača pri dobavi, nakupu znotraj Skupnosti in uvozu osebnega vozila vključila znesek „opłata rejestracyjna“ (pristojbina za registracijo), ni izpolnila obveznosti iz členov 78, 79, 83 in 86 Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1);

— Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Očitek iz zadevne tožbe se nanaša na dejstvo, da je Poljska v davčno osnovo za DDV za dobavo, nakup znotraj Skupnosti in uvozu neregistriranih osebnih vozil, ki se opravijo na njenem ozemlju, vključila pristojbino za registracijo.

Komisija meni, da sta si poljski davek/pristojbina, ki je sporna v tej zadevi, in danski davek/pristojbina iz zadeve C-98/05 De Danske Bilimportører v bistvenem podobni. V navedeni zadevi je Sodišče ugotovilo, da davek/pristojbina za registracijo ni zajeta v davčni osnovi za DDV.

Komisija zastopa stališče, da učinkovanje poljske pristojbine za registracijo v primeru nadaljnjih transakciji v zvezi z istim vozilom pred njegovo registracijo kaže na to, da gre v bistvu za davek/pristojbino za registracijo in ne davek na prodajo kot trdi Republika Poljska. Davčni zavezanec lahko namreč od obračunanega davka odšteje znesek pristojbine za registracijo. To pa pomeni, da se na koncu prek sistema odbitkov vstopnega davka davek/pristojbina obračuna le enkrat.

Komisija se ne strinja z utemeljitvijo Republike Poljske, da je oseba, ki je odgovorna za plačilo pristojbine za registracijo, prodajalec, kupec znotraj Skupnosti ali uvoznik vozila in ne oseba, na ime katere je vozilo registrirano.

(1) UL L 347, str. 1.
1.

Po določbah iz členov 2 in 3 Direktive 89/105, ki urejajo razmerje med javnimi organi države članice in farmacevtskimi podjetji – v smislu, da je določitev cene zdravila ali njeno povišanje opravljeno na podlagi podatkov, ki jih ti zagotovijo, vendar z odobritvijo pristojnih organov, torej na podlagi usklajevanja med samimi podjetji in organi, ki so pristojni za nadzor nad farmacevtskimi izdatki – je v členu 4(1) te direktive določena ‚zamrznitev cen vseh zdravil ali določenih vrst zdravil‘, ki je mišljena kot splošni ukrep, ki mora biti preverjen vsaj enkrat letno, da se ugotovi, ali makroekonomske okoliščine države članice upravičujejo nadaljevanje zamrznitve. Ta določba daje pristojnim organom 90-dnevni rok za ukrepanje, po izteku katerega morajo objaviti morebitna povišanja ali znižanja cen. Ali je treba to določbo v delu, v katerem določa ‚morebitno znižanje cen‘, razlagati tako, da je poleg splošnega ukrepa zamrznitve cen vseh ali določenih vrst zdravil dovoljen še drug splošni ukrep glede možnosti znižanja cen vseh ali določenih vrst zdravil, in ali je treba šteti, da se besedna zveza ‚morebitno znižanje cen‘ nanaša izključno na zdravila, katerih cena je bila že zamrznjena?
—

Ugotovi naj se, da Republika Avstrija s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za prenos Direktive 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS (1), oziroma da jih ni v celoti sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 220/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation (Belgija) 1. julija 2009 — Belgija proti Nathalie de Fruytier

(Zadeva C-237/09)

2009/C 220/39

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Cour de cassation

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Belgija

Tožena stranka: Nathalie de Fruytier

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je prevoz organov in vzorcev človeškega izvora, ki ga gospodarski subjekt izvaja kot pogodbeni izvajalec za bolnišnice in laboratorije, oskrba s človeškimi organi, krvjo in materinim mlekom, oproščena davka na dodano vrednost s členom 13(A)(1)(d) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih — Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (1)?

(1) UL L 145, str. 1.
—

razveljavitev sodbe z dne 31. marca 2009 v zadevi ArcelorMittal Luxembourg in drugi proti Komisiji, T-405/06, v delu, v katerem so odpravljene globe, naložene z odločbo Komisije C(2006) 5342 konč. z dne 8. novembra 2006 (1) družbama ArcelorMittal Belval & Differdange SA (nekdanja ProfilARBED) in ArcelorMittal International SA (nekdanja TradeARBED),
SL Uradni list Evropske unije C 180/29

Tožba, vložena 15. maja 2009 — Veliko vojvodstvo Luksemburg proti Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije

(Zadeva C-176/09)

2009/C 180/50

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeča stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnika: C. Schiltz, zastopnik, P. Kinsch, odvetnik)

Toženi stranki: Evropski parlament, Svet Evropske unije

Predlogi tožeče stranke:

— Odstavek: „in za letališče z najvišjim potniškim prometom v vsaki državi članici“ iz člena 1(2) Direktive 2009/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2009 o letaliških pristojbinah (1), naj se razveljavi;

— podredno, Direktiva naj se v celoti razveljavi;

— Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Veliko vojvodstvo Luksemburg se v podporo svoje tožbe sklicuje na dva tožbena razloga.

Tožeča stranka se v okviru prvega tožbenega razloga sklicuje na kršitev načela prepovedi diskriminacije, ker je letališče, kot je letališče Luxembourg-Findel, zaradi razširitve področja uporabe Direktive 2009/12/ES na letališča „z največjim potniškim prometom v vsaki državi članici“, podvrženo upravnim in finančnim obveznostim, ki jih druga letališča v primerljivem položaju nimajo, pri čemer tako različno obravnavanje ni objektivno upravičeno. V zvezi s tem navaja zlasti položaj letališč v Hahnu in Charleroiju, ki služita istemu ciljnemu območju kot letališče v Findelu in imata večje število potnikov kot slednje, vendar pa nimata enakih obveznosti. Obstoj mej med temi tremi letališči nikakor ne more upravičiti dejstva, da se ta obravnavajo različno.

Tožeča stranka poleg tega v okviru drugega tožbenega razloga zatrjuje, da je zadevna določba v nasprotju z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti. Prvič, posredovanje na evropski ravni naj namreč ne bi bilo potrebno za urejanje položaja, ki bi ga bilo mogoče zadovoljivo urediti na nacionalni ravni, dokler ne bi bil dosežen prag 5 milijonov potnikov. Drugič, uporaba Direktive bi pripeljala do dodatnih neupravičenih postopkov in stroškov za letališče, kot je to v Findelu, katerega edina značilnost je, da ima največji potniški promet v državi članici, pri čemer to dejstvo glede na cilje Direktive dejansko ni upoštevno.

(1) UL L 70, str. 11.
—

Sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi, na podlagi katere pravica do izjave ni bila upoštevna za rešitev spora, storilo napako in kršilo člen 61(2) in člen 73 Uredbe 40/94/ES o blagovni znamki Skupnosti, in
SL Uradni list Evropske unije C 167/3

Pritožba, ki jo je vložila Kraljevina Belgija 24. aprila 2009 (Fax: 22. aprila 2009) zoper sodbo Sodišča prve stopnje (drugi senat), razglašeno 10. februarja 2009 v zadevi T-388/03, Deutsche Post AG in DHL International proti Komisiji Evropskih skupnosti

(Zadeva C-148/09 P)

2009/C 167/04

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Pritožnica: Kraljevina Belgija (zastopnika: C. Pochet in T. Materne, zastopnika)

Druge stranke v postopku: Deutsche Post AG, DHL International, Komisija Evropskih skupnosti

Predloga pritožnice

— Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 10. februarja 2009 v zadevi Deutsche Post AG in DHL International proti Komisiji Evropskih skupnosti (T-388/03) naj se razveljavi;

— Deutsche Post und DHL International naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnica opira svojo pritožbo zoper sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 10. februarja 2009, s katero je bila Odločba Komisije z dne 23. julija 2003, da po postopku predhodnega preverjanja, predvidenega v členu 88(3) ES, ne bo nasprotovala načrtovanemu povečanju kapitala La Poste, priglašenemu 3. decembra 2002, prav tako pa ne bo nasprotovala drugim ukrepom belgijskih organov v korist La Poste, razglašena za nično, na tri pritožbene razloge, ki se nanašajo na razveljavitev izpodbijane sodbe.

S prvim pritožbenim razlogom pritožnica uveljavlja, da se je z izpodbijano sodbo kršilo postopkovna pravila v okviru preverjanja državnih pomoči, ker je nekatere okoliščine postopka predhodnega preverjanja in nekatere vidike vsebine Odločbe Komisije z dne 23. julija 2003 opredelila kot objektivne in skladne dokaze za „resne težave“, zaradi katerih je postala nujna uvedba formalnega postopka preiskave v skladu s členom 88(2) ES.

Z drugim pritožbenim razlogom pritožnica navaja, da je bila v izpodbijani odločbi odločitev o materialni pravilnosti preverjanja, opravljenega v Odločbi Komisije z dne 23. julija 2003, v zvezi z obstojem državnih pomoči in njihove združljivosti s skupnim trgom sprejeta v delu, v katerem se je obravnavalo četrti in sedmi tožbeni razlog, ki se jima je tudi ugodilo, čeprav bi ju bilo treba razglasiti za nedopustna, saj tožeča stranka celo zaradi same izpodbijane sodbe ni imela ustreznega procesnega upravičenja.

S tretjim pritožbenim razlogom pritožnica navaja, da izpodbijana sodba krši načelo pravne varnosti, v zvezi s katerim očita, da Komisija pri preverjanju, izvedenem pred sprejetjem Odločbe z dne 23. julija 2003, ni upoštevala četrtega merila iz sodbe Sodišča z dne 24. julija 2003 v zadevi Altmark, in sicer merila „Benchmarking“ stroškov srednje velikega podjetja, ki je dobro upravljano in ustrezno opremljeno, čeprav je bila ta sodba izdana šele po preverjanju tega postopanja (in en dan po tem, ko je Komisija odločila, da ne bo nasprotovala načrtovanemu povečanju kapitala La Poste) in to sporno merilo pred tem ni bilo izraženo v sodni praksi Sodišča ali Sodišča prve stopnje oziroma v praksi odločanja Komisije.
1.

a) Ali se člen 5, točka 1(b), druga alinea, Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (UL 2001, L 12, str. 1, v nadaljevanju: Uredba št. 44/2001) uporablja v primeru pogodbe o opravljanju storitev tudi, če se storitve v skladu s sporazumom opravijo v več državah članicah? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen: ali je treba navedeno določbo razlagati tako, da b) se kraj izpolnitve značilne obveznosti določa glede na kraj, v katerem je glede na porabo časa in pomen dejavnosti središče dejavnosti ponudnika storitev; c) se tožba o vseh zahtevkih iz pogodbe vloži po izbiri tožnika v vsakem kraju znotraj Skupnosti, v katerem so bile opravljene storitve, če ni mogoče ugotoviti središča dejavnosti?
—

ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (1), v vsakem primeru pa zato, ker o tem ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi te direktive;
1.

Ali se Direktiva 89/48/EGS (1) uporabi za avstrijskega državljana, če je ta: a) v Avstriji uspešno končal dodiplomski študij pravnih znanosti in mu je bil z odločbo o podelitvi diplome podeljen akademski naziv „Magister der Rechstwissenschaften“ (magister pravnih znanosti), b) mu je bila nato z listino o priznanju ministrstva za izobraževanje in znanost Kraljevine Španije po opravljenih dodatnih izpitih na španski univerzi, na katere se je pripravljal manj kot tri leta, podeljena pravica, da uporablja španski naziv „licenciado en derecho“, ki je enakovreden avstrijskemu nazivu „Magister der Rechstwissenschaften“ in c) je z vpisom pri odvetniški zbornici v Madridu pridobil pravico do poklicnega naziva „abogado“ in je dejansko v Španiji opravljal odvetniški poklic, in sicer tri tedne pred vložitvijo predloga oziroma glede na trenutek sprejetja odločbe na prvi stopnji največ pet mesecev?
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/56/ES z dne 26. oktobra 2005 o čezmejnih združitvah kapitalskih družb (1), in predvsem s členi od 1 do 4, od 5 do 8, in členom 13 te direktive, ni izpolnilo obveznosti iz člena 19 te direktive;
3.

V primeru, da gre za kmetijsko zemljišče (prvo vprašanje), ki se uporablja tudi za kmetijske namene (drugo vprašanje): Ali uvrstitev kmetijskega zemljišča h gospodarstvu (kmetijsko zemljišče gospodarstva v smislu člena 44(2) Uredbe (ES) št. 1782/2003) predpostavlja, a) da gospodarstvo z njim razpolaga na podlagi zakupne pogodbe ali podobnega časovno omejenega odplačnega posla? b) V primeru zavrnilnega dogovora: ali je za uvrstitev h gospodarstvu neškodljivo, če so zemljišča prepuščena gospodarstvu v uporabo na določen način in v omejenem časovnem obdobju skladno s cilji varstva narave neodplačno ali le proti prevzemu obveznosti plačila zneskov vzajemne zavarovalne skupnosti? c) V primeru pritrdilnega odgovora: ali je za uvrstitev h gospodarstvu neškodljivo, če je gospodarstvo zavezano na zemljiščih izpolnjevati določene obveznosti in zato prejme plačilo?
SL Uradni list Evropske unije C 113/25

Tožba, vložena 6. marca 2009 — Komisija Evropskih skupnosti proti Francoski republiki

(Zadeva C-94/09)

2009/C 113/47

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnik: M. Afonso, zastopnik)

Tožena stranka: Francoska republika

Predlogi tožeče stranke:

— ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, ko ni uporabila enotne stopnje DDV za vse storitve pogrebnih zavodov in za dobavo blaga v zvezi s tem, ni izpolnila obveznosti iz členov od 96 do 99(1) Direktive o DDV (1);

— Francoski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija s to tožbo navaja, da francoska davčna zakonodaja škoduje dobremu delovanju sistema DDV, ker uporablja dve stopnji DDV za opravljanje storitev in dobavo blaga, ki jih zagotavljajo pogrebni zavodi za družine pokojnih, čeprav gre v praksi za enoten in kompleksen posel, za katerega bi se morala uporabiti enotna davčna stopnja.

Tožeča stranka očita toženi stranki zlasti, da brez upravičenja loči storitev prevoza trupla z vozilom, pripravljenim posebno za ta namen, za katero naj bi se obračunavala nižja davčna stopnja, od ostalih dejavnosti, ki jih izvajajo pogrebni zavodi, kot na primer storitev prenašanja trupla ali dobava krste, za katere pa naj bi se obračunavala običajna stopnja DDV. V skladu z ustaljeno sodno prakso pa posli, ki v ekonomskem smislu predstavljajo enotno storitev, ne bi smeli biti umetno razčlenjeni, da se ne bi škodovalo dobremu delovanju sistema DDV. Večina družin, ki naroči pogreb pri podjetju, tudi dejansko šteje zadevne aktivnosti za enotno storitev.

Komisija poleg tega izpodbija odločitev tožene stranke, da obračunava različne nižje davčne stopnje za storitve, ki jih opravljajo pogrebni zavodi. Določbe člena 98(1) Direktive o DDV naj namreč ne bi dovoljevale obračunavanja nižje davčne stopnje za določene storitve prevoza in obračunavanja običajne davčne stopnje za ostale storitve, ki jih opravljajo zadevna podjetja, kar pomeni, da je efektivna davčna stopnja nujno nižja od običajne davčne stopnje, ki se obračunava v Franciji. Poleg tega pa bi se raven te nižje davčne stopnje spreminjala odvisno od posla, in sicer glede na relativno vrednost storitve, za katero se obračuna nižja davčna stopnja, kar pa naj bi bilo na podlagi omenjene direktive tudi prepovedano.

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1).
Pritožba, ki jo je vložila Helenska republika 6. februarja
2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razgla-šeno 11. decembra 2008 v zadevi T-339/06, Helenska repu-
blika proti Komisiji Evropskih skupnosti
(Zadeva C-54/09 P)
(2009/C 82/37)
Jezik postopka: grščina
Stranki
Pritožnica: Helenska republika (zastopnika: I. Chalkias in
M. Tassopoulou, zastopnika)
Druga stranka v postopku: Komisija Evropskih skupnosti
Predlogi pritožnice:
—pritožba naj se razglasi za dopustno;
—sodba Sodišča prve stopnje naj se razveljavi;
—pritožbi Helenske republike naj se ugodi v skladu z njenimi
predlogi;
—Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.
Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
Helenska republika trdi: 1. da je Sodišče prve stopnje napačno
razlagalo člena 16(1) in (2) ter 17 Uredbe št. 1227/2000, ker je
rok iz odstavka 1 tega člena štelo za imperativni, medtem ko je
ta rok instruktiven, kar izhaja iz razlage k odstavku 2 člena 16
inčlena 17 iste uredbe; 2. da je Sodišče prve stopnje napačno
razlagalo člen 10 Pogodbe in splošna pravna načela, saj je
Evropska komisija priznala, da je bila s pravilnimi podatkiseznanjena 23 dni preden je sprejela izpodbijano odločbo,vendar jih ni upoštevala, in je dovolila dokaze, ki so jih drugedržave članice predložile po izteku roka ter tako Grčijo v tej
zadevi neenakopravno obravnavala in s tem kršila načelo lojal-
nega sodelovanja, načelo dobre uprave in enakega obravnavanjain 3. da je obrazložitev iz izpodbijane odločbe Sodišča prvestopnje protislovna, ker je trditev o imperativni naravi rokaprotislovna s trditvijo in priznanjem dejstva, da Komisijadopušča predložitev dokazov tudi po začetku teka tega roka.Pritožba, ki jo je vložil Georgios Karatzoglou 16. februarja2009 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (prvi senat), razgla-šeno 2. decembra 2008 v zadevi T-471/04, Georgios
Karatzoglou proti Evropski agenciji za obnovo (EAO)
(Zadeva C-68/09 P)
(2009/C 82/38)
Jezik postopka: angleščina
Stranki
Pritožnik: Georgios Karatzoglou (zastopnik: S. A. Pappas,
odvetnik)
Druga stranka v postopku: Evropska agencija za obnovo (EAO)
Predlogi pritožnika:
Prito žnik Sodišču predlaga, naj:
—razveljavi sodbo, ki je predmet prito žbe;
—razglasi ničnost izpodbijane odločbe organa, pristojnega za
imenovanje;
—toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.
Pritožbeni razlogi in bistvene trditve
Prito žnik navaja, da Sodišče prve stopnje, s tem da je ugotovilo,
da za odpustitve začasnih uslužbencev ni potrebna obrazložitev,
ni upoštevalo novejše sodne prakse Sodišča, da je kršilo medna-
rodno pravo in člen 253 Pogodbe ES, ki določa splošno obvez-
nost obrazložitve.
Prito žnik tudi navaja da je Sodišče prve stopnje napačno ugoto-
vilo, da ni predložil nobenega dokaza, s katerim bi utemeljilobstoj zlorabe pooblastil. Izpodbija tudi ugotovitev Sodišča prvestopnje, da ni bilo kršitve načela dobre uprave.4.4.2009 C 82/21 Uradni list Evropske unije SL
—

Ugotovi naj se, da Portugalska republika, s tem da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2006/17/ES z dne 8. februarja 2006 o izvajanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih tehničnih zahtevah za darovanje, pridobivanje in testiranje človeških tkiv in celic (1), ali v vsakem primeru, s tem ko jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz navedene direktive.