ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Ali je treba tretji pododstavek člena 1(1) Direktive 89/665 (3), ki določa načelo učinkovitosti revizijskih postopkov, člen 1(3) in (5) navedene Direktive, člen 21 Direktive 2014/24 in Direktivo 2016/943 (4), zlasti njeno uvodno izjavo 18 in tretji pododstavek člena 9(2) te direktive (skupaj ali ločeno, a ne omejeno nanje), razlagati tako, da če je v nacionalnih pravnih pravilih, ki urejajo javno naročanje, določen obvezen predhodni postopek reševanja sporov: (a) mora naročnik ponudniku, ki je sprožil revizijski postopek, posredovati vse podrobnosti ponudbe drugega ponudnika (ne glede na njeno zaupno naravo), če je predmet navedenega postopka zlasti zakonitost ocenjevanja ponudbe drugega ponudnika in je ponudnik, ki je sprožil postopek, to od naročnika predhodno izrecno zahteval; (b) ne glede na odgovor na prejšnje vprašanje, ali mora naročnik v primeru zavrnitve zahtevka za revizijo, ki ga je ponudnik vložil glede zakonitosti ocenjevanja ponudbe svojega konkurenta, v vsakem primeru dati jasen, celovit in specifičen odgovor, ne glede na tveganje razkritja zaupnih razpisnih informacij, ki so mu bile zaupane?
1.

Ali je treba člen 9(3) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, podpisane 25. junija 1998 v Aarhusu in odobrene v imenu Evropske skupnosti s Sklepom Sveta z dne 17. februarja 2005 (1) (2005/370/ES), v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da morajo imeti združenja za varstvo okolja načeloma možnost, da pred sodiščem izpodbijajo odločbo, s katero se odobrava proizvodnja dizelskih osebnih vozil z odklopnimi napravami, kar je morda v nasprotju s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (2)?
C 54/34

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal d'instance de Rennes (Francija) 27. novembra 2019 – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG

(Zadeva C-865/19)

(2020/C 54/37)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal d'instance de Rennes

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue

Tožena stranka: OG

Vprašanje za predhodno odločanje

Če efektivna obrestna mera potrošniškega kredita znaša 5,364511 %, ali pravilo, ki izhaja iz direktiv 98/7/ES z dne 16. februarja 1998 (1), 2008/48/ES z dne 23. aprila 2008 (2) in 2014/17/EU (3) z dne 4. februarja 2014 ter ki v francoski različici določa, da „Le résultat du calcul est exprimé avec une exactitude d’au moins une décimale. Si le chiffre de la décimale suivante est supérieur ou égal à 5, le chiffre de la première décimale sera augmenté de 1.“ (v slovenski različici: „Rezultat izračuna se izrazi z natančnostjo vsaj ene decimalke. Če je na naslednjem decimalnem mestu število 5 ali večje, se število na tem decimalnem mestu poveča za eno.“), dopušča, da se za natančno šteje efektivna obrestna mera, ki se navaja v višini 5,363 %?

(1) Direktiva 98/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o spremembi Direktive 87/102/EGS o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 36).

(2) Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS (UL 2008, L 133, str. 66).

(3) Direktiva 2014/17/ЕU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014 o potrošniških kreditnih pogodbah za stanovanjske nepremičnine in spremembi direktiv 2008/48/ES in 2013/36/EU ter Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 60, str. 34).
1.

Ali je treba člen 19(1), drugi pododstavek, v povezavi s členom 2 Pogodbe o Evropski uniji in vrednoto pravne države, ki je v njem izražena, ter člen 6(1) in (2) v povezavi z uvodno izjavo 22 Direktive (EU) 2016/343 (1) Evropskega parlamenta in Sveta razlagati tako, da so zahteve učinkovitega sodnega varstva – vključno z zahtevo po neodvisnosti sodstva – in zahteve, ki izhajajo iz domneve nedolžnosti, kršene, če sodni postopek, kakršen je kazenski postopek, ki teče proti osebi, obdolženi storitve kaznivega dejanja iz člena 62(2) kodeks karny skarbowy in drugih, poteka tako, da: — je v senatu sodišča sodnik (sodnik občinskega sodišča JM), ki je bil na mesto v tem sodišču z odločbo, ki jo je minister za pravosodje sprejel sam, delegiran iz sodišča, ki je po hierarhiji eno stopnjo nižje, pri čemer ni znano, po katerih merilih se je minister za pravosodje ravnal pri delegiranju tega sodnika, nacionalno pravo pa ne določa sodnega nadzora take odločbe in ministru za pravosodje omogoča, da sodnika v poljubnem trenutku odpokliče z mesta, na katero ga je delegiral?
3.

Ali sta točki 12 in 18 Priloge I k Direktivi (EU) 2016/681 združljivi s členi 7, 8 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah glede na to, da so ob upoštevanju izraza „vključno z“ podatki, na katere se nanašata, navedeni primeroma in ne izčrpno, tako da se ne spoštuje zahteva po natančnosti in jasnosti pravil, s katerimi se posega v pravico do zasebnosti in pravico do varstva osebnih podatkov?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 15. novembra 2019 – C.J./Région wallonne

(Zadeva C-830/19)

(2020/C 27/32)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance de Namur

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: C.J.

Tožena stranka: Région wallonne

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali členi 2, 5 in 19 Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o podpori za razvoj podeželja iz EKSRP in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 (1) v povezavi s členom 2 [Delegirane uredbe] Komisije (EU) št. 807/2014 z dne 11. marca 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz EKSRP in o uvedbi prehodnih določb (2) nasprotujejo temu, da države članice v okviru izvajanja teh določb za določitev spodnjega in zgornjega praga upoštevajo celotno kmetijsko gospodarstvo, in ne le deleža mladega kmeta v tem gospodarstvu in/ali delovnih enot (DE), če je kmetijsko gospodarstvo organizirano v obliki dejanskega združenja, v katerem mladi kmet pridobi solastniški delež in postane nosilec gospodarstva, vendar ne edini?

(1) UL 2013, L 347, str. 487.

(2) UL 2014, L 227, str. 1.
1.

Ali je treba člen 59a(b) Direktive 2006/112/ES (1) v različici iz člena 2 Direktive 2008/8/ES (2) razlagati tako, da gre pri uporabi gostovanja v državi članici v obliki dostopa do telekomunikacijskega omrežja v državi za namene vzpostavitve dohodnih in odhodnih povezav s strani „končne stranke, ki ni davčni zavezanec“ in ki je v državi začasno, za „uporabo in potrošnjo“ v državi, zaradi česar je mogoče kraj opravljanja storitev prenesti iz tretje države v to državo članico, čeprav tako upravljavec mobilne telefonije, ki je opravil storitve, kot tudi končna stranka nimata sedeža na ozemlju Skupnosti in končna stranka tudi nima stalnega ali običajnega prebivališča na ozemlju Skupnosti?
C 19/19

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 22. oktobra 2019 vložilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – A. B. in B. B./Personal Exchange International Limited

(Zadeva C-774/19)

(2020/C 19/23)

Jezik postopka: slovenščina

Predložitveno sodišče

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: A. B. in B. B.

Tožena stranka: Personal Exchange International Limited

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba prvi odstavek 15. člena Uredbe 44/2001 (1) razlagati tako, da se kot pogodba, ki jo sklene potrošnik za namen, za katerega se šteje, da je izven njegove pridobitne ali poklicne dejavnosti, šteje tudi pogodba za igranje spletne igre pokra, ki jo sklene posameznik preko spleta na daljavo s tujo prirediteljico spletnih iger in pod njenimi Splošnimi pogoji poslovanja, pri čemer se posameznik več let preživlja s tako pridobljenim dohodkom oziroma zaslužkom od igranja pokra, čeprav tovrstne dejavnosti nima uradno registrirane in je tudi sicer drugim na trgu ne ponuja kot plačljivo storitev?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42).
1.

Ali je treba člen 15(1) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, (1) …) razlagati tako, da je odločba o odstranitvi državljana Unije z ozemlja države članice gostiteljice, izdana na podlagi te določbe, izpolnjena in da ta odločba nima več pravnih posledic, takoj ko je ta državljan Unije v roku, določenem za prostovoljni odhod, očitno prostovoljno zapustil ozemlje države članice gostiteljice?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalska) 15. oktobra 2019 – Ramada Storax, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

(Zadeva C-756/19)

(2020/C 19/17)

Jezik postopka: portugalščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Ramada Storax, S.A.

Tožena stranka: Autoridade Tributária e Aduaneira (davčna in carinska uprava)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 90 in 273 Direktive Sveta 2006/112/ES (1) z dne 28. novembra 2006 (Direktiva o DDV), načeli nevtralnosti DDV in sorazmernosti ter temeljne ekonomske svoboščine razlagati tako, da portugalskemu zakonodajalcu omogočajo, da v členu 78(7)(b) zakonika o davku na dodano vrednost (zakonik o DDV), ki je bil potrjen z uredbo-zakonom št. 394-B/84 z dne 26. decembra 1984, možnost popravka zneska davka na dodano vrednost (DDV) v zvezi s terjatvami, ki se v okviru postopka zaradi insolventnosti štejejo za neizterljive, omeji na primere, ki so določeni v tem zakoniku (to je, kadar se vodi poenostavljeni postopek zaradi insolventnosti, po pravnomočnosti sodbe o ugotovitvi obstoja terjatev in določitvi njihovega vrstnega reda iz Código da Insolvência e da Recuperação de Empresas (CIRE) (zakonik o postopku zaradi insolventnosti in reševanju podjetij), ki je bil potrjen z uredbo-zakonom št. 53/2004 z dne 18. marca 2004, oziroma, če je do tega prišlo, po potrditvi načrta, ki je predmet dogovora iz člena 156 navedenega zakonika), zaradi česar se za ta namen ne priznavajo odločbe sodišč drugih držav članic, ki potrjujejo, da terjatve, ki se uveljavljajo v postopku zaradi insolventnosti, niso izterljive?

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).
2.

Ali je treba informacijo, ki jo vsebujejo metaoznake in ki se prikaže v iskalniku tožene stranke, razlagati tako, da spada pod opredelitev „jemanje izvlečkov“ iz člena 7(2)(a) Direktive o pravnem varstvu baz podatkov z dne 11. marca 1996, in sicer pod stalni ali začasni prenos celotne vsebine baze podatkov ali njenega bistvenega dela na drug nosilec na kateri koli način in v kateri koli obliki?
Α.

odredi odvzem imunitete Evropski komisiji v smislu člena 1 Protokola št. 7 (1) o privilegijih in imunitetah Evropske unije in dovoli vročitev in izvršitev: 1) vmesnega sklepa o rubežu pri tretji osebi (Garnishee Order Nisi) z dne 26. junija 2019, ki ga je izdalo Eparchiako Dikastirio Ammochostou (okrožno sodišče v Famagusti, Ciper), 2) vseh ukrepov, ki jih je odredilo to sodišče, 3) vseh drugih povezanih ukrepov.
3.

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen in če podružnica lahko zahteva odbitek na podlagi člena 169(a), pod kakšnim pogojem je mogoče bančne transakcije, ki jih je opravil sedež, ki je v tretji državi, šteti za okoliščine, ki dajejo pravico do odbitka, če so bile opravljene v državi članici, v kateri so nastali stroški, od katerih se obračuna davek na dodano vrednost. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen in če podružnica lahko zahteva odbitek na podlagi člena 169(c), pod kakšnimi pogoji se lahko za naročnika šteje, da ima sedež zunaj Evropske unije, če je podružnica v Evropski uniji in tvori s sedežem en sam pravni subjekt ?
1.

Ali je treba člen 1, člen 2(2)(b) in člen 3 Direktive 2000/78 (1) ter določbo 4 Okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega med ETUC, UNICE in CEEP, ki se izvaja z Direktivo Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 (2), razlagati tako, da ukrep, kakršen je obravnavani v postopku v glavni stvari, ki delodajalcu omogoča določitev, da lahko osebe po dopolnjenem 65. letu starosti funkcijo rednih predavateljev z upoštevanjem pravic, ki so jih imele pred upokojitvijo, obdržijo samo, če imajo funkcijo doktorskega mentorja, s čimer so oškodovane druge osebe, ki so v enakem položaju in bi imele to možnost, če bi bila na voljo prosta mesta in bi izpolnjevale zahteve v zvezi z uspešnostjo pri delu, in ki omogoča, da se z osebami, ki nimajo funkcije doktorskega mentorja, za isto akademsko dejavnost sklepajo zaporedne pogodbe za določen čas s plačo „na podlagi urne postavke“, ki je nižja od plače rednega univerzitetnega predavatelja, pomeni diskriminacijo v smislu navedenih določb?
—

izpodbijano sodbo razveljavi v delih, ki so navedeni v tej pritožbi, in posledično razglasi ničnost izpodbijane odločbe v zvezi z globami, ki so bile pritožnikom naložene v nasprotju s členom 23(2) Uredbe (ES) št. 1/2003 (1) in ob kršitvi načel sorazmernosti in ustreznosti;
2.

Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti nikalno: ali je pogoj, da mora obstajati možnost sodnega nadzora nad odločitvijo državnega tožilstva o izdaji ENP in zlasti nad sorazmernostjo takšne odločitve, ki v celoti izpolnjuje zahteve učinkovitega sodnega varstva, iz točke 75 sodbe Sodišča Evropske unije z dne 27. maja 2019 (ECLI:EU:C:2019:456) izpolnjen če lahko zahtevana oseba po njeni dejanski predaji sproži sodni postopek, v katerem lahko pred sodiščem v odreditveni državi članici zahteva umik ENP in v katerem to sodišče med drugim preverja sorazmernost odločitve o izdaji ENP?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španija) 25. julija 2019 – LP/Subdelegación del Gobierno en Toledo

(Zadeva C-567/19)

(2019/C 372/18)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: LP

Tožena stranka: Subdelegación del Gobierno en Toledo

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišču Evropske unije se postavi vprašanje, ali je razlaga, kot je tista iz sodb španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) št. 191/2019 z dne 19. februarja 2019, kasacijska pritožba 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580), in št. 257/2019 z dne 27. februarja 2019, kasacijska pritožba 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), v skladu s katero je z razlago Direktive 2001/40/ES (1) mogoče ugotoviti, da je vsak državljan tretje države, ki ima dovoljenje za prebivanje za daljši čas in ki je storil kaznivo dejanje, za katerega je zagrožena kazen najmanj enega leta, lahko in bi moral biti „samodejno“ odstranjen, torej ne da bi bilo treba kakor koli upoštevati njegove osebne, družinske, socialne ali zaposlitvene okoliščine, v skladu s členom 12 Direktive Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (2), in z – med drugim – sodbama Sodišča Evropske unije z dne 7. decembra 2017 (zadeva C-636/16 (3)) in z dne 8. decembra 2011 (zadeva C-371/08 (4)).

(1) Direktiva Sveta 2001/40/ES z dne 28. maja 2001 o medsebojnem priznavanju odločb o izgonu državljanov tretjih držav (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 107).

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 272.

(3) Sodba z dne 7. decembra 2017, López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949).

(4) Sodba z dne 8. decembra 2011, Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809).
5.

Ali je treba pravo Unije, zlasti pravico do statusa rezidenta za daljši čas ter načela jasnosti, preglednosti in razumljivosti, razlagati tako, da nasprotuje razlagi španskih sodišč, ki so jo podala v zvezi s členi od 147 do 149 RD 557/2011 in členom 32 LO 4/2000, v skladu s katero sta lahko razloga javnega red in javne varnosti razloga za nepriznanje statusa rezidenta za daljši čas, kljub temu da te določbe ne določajo jasno in pregledno, da sta razlog za nepriznanje?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španija) 11. julija 2019 – SR/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

(Zadeva C-534/19)

(2019/C 372/12)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in pritožnica: SR

Tožena stranka in nasprotna stranka v pritožbenem postopku:Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

Vprašanje za predhodno odločanje

Sodišču Evropske unije se postavi vprašanje, ali je razlaga, kot je tista iz sodb španskega Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) št. 191/2019 z dne 19. februarja 2019, kasacijska pritožba 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580), in št. 257/2019 z dne 27. februarja 2019, kasacijska pritožba 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), v skladu s katero je z razlago Direktive 2001/40/ES (1) mogoče ugotoviti, da je vsak državljan tretje države, ki ima dovoljenje za prebivanje za daljši čas in ki je storil kaznivo dejanje, za katerega je zagrožena kazen najmanj enega leta, lahko in bi moral biti „samodejno“ odstranjen, torej ne da bi bilo treba kakor koli upoštevati njegove osebne, družinske, socialne ali zaposlitvene okoliščine, v skladu s členom 12 Direktive Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (2), in z – med drugim – sodbama Sodišča Evropske unije z dne 7. decembra 2017 (zadeva C-636/16 (3)) in z dne 8. decembra 2011 (zadeva C-371/08 (4)).

(1) Direktiva Sveta 2001/40/ES z dne 28. maja 2001 o medsebojnem priznavanju odločb o izgonu državljanov tretjih držav (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 107).

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 272.

(3) Sodba z dne 7. decembra 2017, López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949).

(4) Sodba z dne 8. decembra 2011, Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809).
4.

Ali je treba člen 4(1)(a) in člen 8(1) Direktive (EU) 2016/680 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL 2016, L 119, str. 89) v povezavi s členom 54 KISS in členom 50 Listine razlagati tako, da morajo države članice sprejeti predpise, s katerimi zagotovijo, da je v primeru končanja postopka, po katerem se kazenski pregon ne more še enkrat začeti, v vseh državah pogodbenicah Schengenskega sporazuma prepovedana nadaljnja obdelava rdečih mednarodnih tiralic Interpola, ki so namenjene ponovnemu kazenskemu postopku?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španija) 8. julija 2019 – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

(Zadeva C-521/19)

(2019/C 363/11)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: CB

Tožena stranka: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člena 73 in 78 Direktive o DDV (1) glede na načela nevtralnosti, prepovedi davčne goljufije in zlorabe prava ter prepovedi nezakonitega izkrivljanja konkurence razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji in sodni praksi, ki jo razlaga, v skladu s katerima se v primerih, v katerih davčna uprava odkrije prikrite transakcije, ki so predmet davka na dodano vrednost in za katere ni bil izdan račun, šteje, da je davek na dodano vrednost vključen v ceno, dogovorjeno med strankama za navedene transakcije?

Zato je mogoče v primerih GOLJUFIJE, v katerih je bila transakcija davčni upravi prikrita, šteti, kot bi bilo mogoče izpeljati iz sodb Sodišča z dne 28. julija 2016 (zadeva C-332/15, Astone (2)), z dne 5. oktobra 2016 (zadeva C-576/15, Marinova (3)) in z dne 7. marca 2018, Dobre (4), C-159/17, EU:C:2018:161, da plačani in prejeti zneski ne vključujejo DDV, zato da se izvede primeren obračun in naloži ustrezna kazen.

(1) Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, 2006, str. 1).

(2) Sodba z dne 28. julija 2016, Astone (C-332/15, EU:C:2016:614).

(3) Sodba z dne 5. oktobra 2016, Maya Marinova (C-576/15, EU:C:2016:740).

(4) Sodba z dne 7. marca 2018, Dobre (C-159/17, EU:C:2018:161).
C 357/13

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) 3. julija 2019 – Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl/Ministero dello Sviluppo Economico in drugi

(Zadeva C-512/19)

(2019/C 357/19)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl

Tožene stranke: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Evropske unije nasprotuje uporabi nacionalne določbe, kot je člen 26(3) uredbe-zakona št. 91/2014, kot je bila potrjena v zakon z zakonom št. 116/2014, ki določa znatno zmanjšanje spodbud, ki so že bile določene z zakonom in opredeljene v zadevnih pogodbah, sklenjenih med proizvajalci električne energije s fotonapetostno pretvorbo in javno družbo Gestore dei servizi energetici S.p.A. (upravljavec energetskih storitev);

zlasti pa, ali je navedena nacionalna določba združljiva s splošnimi načeli prava Evropske unije glede varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, lojalnega sodelovanja in polnega učinka; s členoma 16 in 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; z Direktivo 2009/28/ES (1) in s pravili glede programov podpore, ki jih ta določa; ter s členom 216(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti v zvezi z Pogodbo o energetski listini?

(1) Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16).
1.

(a) Ali je s področjem uporabe Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (1) vsekakor zajeta prepoved vstopa, ki se državljanu tretje države izda za namene, „ki niso povezani z migracijami“, če država članica ni uporabila možnosti iz člena 2(2)(b) te direktive? (b) Če je odgovor na prvo vprašanje, točka (a), nikalen: ali taka prepoved vstopa ne spada na področje uporabe Direktive 2008/115/ES niti, če državljan tretje države nezakonito prebiva v državi članici že ne glede na odredbo o izgonu, ki mu je bila izdana, na katero se navezuje prepoved vstopa, in se Direktiva zato zanj načeloma že uporablja? (c) Ali k prepovedim vstopa, izdanim za namene, „ki niso povezani z migracijami“, spada prepoved vstopa, ki se izda v povezavi z izgonom, odrejenim zaradi javne varnosti in reda (v tem primeru: izključno zaradi splošne prevencije s ciljem boja proti terorizmu)?