ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Člen 22 iste direktive, naslovljen „Odlog rokov za dosego skladnosti in oprostitev obveznosti uporabe nekaterih mejnih vrednosti“, določa:

„1. Kadar na določenem območju ali v aglomeraciji ni mogoče doseči skladnosti z mejnimi vrednostmi za dušikov dioksid ali benzen v rokih iz Priloge XI, lahko država članica za zadevno območje ali aglomeracijo navedene roke odloži za največ pet let pod pogojem, da je načrt za kakovost zraka oblikovan v skladu s členom 23 za območje ali aglomeracijo, za katerega/‑o bi veljal odlog; tak načrt za kakovost zraka se dopolni s podatki iz oddelka B Priloge XV, povezanimi z zadevnimi onesnaževali, ter prikazuje, kako se bo pred iztekom novega roka dosegla skladnost z mejnimi vrednostmi.

2. Kadar se zaradi disperzijskih značilnosti določenega mesta, neugodnih podnebnih pogojev ali deleža onesnaževal, ki se prenašajo prek meja, na določenem območju ali v aglomeraciji ne da doseči skladnosti z mejnimi vrednostmi za PM10, kakor so določene v Prilogi XI, je država članica oproščena obveznosti uporabe navedenih mejnih vrednosti do 11. junija 2011, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 1 in če država članica dokaže, da so bili na nacionalni, regionalni in lokalni ravni sprejeti vsi primerni ukrepi, da bi bil rok izpolnjen.

3. Kadar država članica uporabi odstavek 1 ali 2, zagotovi, da se mejna vrednost za vsako onesnaževalo ne preseže za več, kot znaša najvišje sprejemljivo preseganje, določeno za vsako od zadevnih onesnaževal v Prilogi XI.

4. Države članice uradno obvestijo Komisijo, kadar po njihovem mnenju zanje velja odstavek 1 ali 2, ter ji pošljejo načrt za kakovost zraka iz odstavka 1, vključno z vsemi ustreznimi podatki, ki jih Komisija potrebuje, da presodi, ali so ustrezni pogoji izpolnjeni. Komisija pri presoji upošteva predvidene učinke ukrepov, ki so jih sprejele države članice, na kakovost zunanjega zraka v teh državah, tako v sedanjosti kot v prihodnosti, pa tudi predvidene učinke sedanjih in načrtovanih ukrepov Skupnosti, ki jih predlaga Komisija, na kakovost zunanjega zraka.

Kadar Komisija temu ne nasprotuje v roku devetih mesecev po prejemu navedenega uradnega obvestila, se šteje, da so ustrezni pogoji za uporabo odstavka 1 ali 2 izpolnjeni.

V primeru nasprotovanja, lahko Komisija od držav članic zahteva, da prilagodijo ali predložijo nove načrte za kakovost zraka.“
6

Glede sodelovanja javnosti pri odločanju člen 6, od (2) do (5), Direktive o PVO določa: „2. Javnost se obvesti prek javnih objav ali drugih primernih načinov, na primer razpoložljivih elektronskih medijev, o naslednjih zadevah že na začetni stopnji postopka sprejemanja okoljskih odločitev iz člena 2(2) in najpozneje takrat, ko je informacije mogoče razumno posredovati: (a) zahteva za soglasje za izvedbo; (b) dejstvo, da je za projekt treba izvesti postopek presoje vplivov na okolje, in da se, kadar je primerno, uporablja člen 7; (c) podrobnosti o pristojnih organih, odgovornih za odločanje, tistih, od katerih je mogoče pridobiti ustrezne podatke, in tistih, ki jim je mogoče predložiti pripombe ali vprašanja, in podrobnosti o časovnih rokih za posredovanje pripomb ali vprašanj; (d) vrsta možnih odločitev ali osnutek odločitve, če obstaja; (e) navedba dostopnosti podatkov, zbranih v skladu s členom 5; (f) navedba časa in krajev, kjer so zadevni podatki dostopni, in na kakšen način; (g) podatki o določbah za sodelovanje javnosti v skladu z odstavkom 5 tega člena. 3. Države članice zagotovijo, da se v okviru razumnih rokov omogoči zadevni javnosti dostop do naslednjega: (a) katerih koli podatkov, zbranih v skladu s členom 5; (b) v skladu z nacionalno zakonodajo, do glavnih poročil in obvestil, danih pristojnemu organu ali organom v času, ko je zadevna javnost obveščena v skladu z odstavkom 2 tega člena; (c) v skladu z določbami Direktive 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju [UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 375], do podatkov, ki niso navedeni v odstavku 2 tega člena, ki se nanašajo na odločitev v skladu s členom 8 te direktive in ki postanejo dostopni šele potem, ko je bila zadevna javnost že obveščena v skladu z odstavkom 2 tega člena. 4. Zadevna javnost dobi zgodnje in učinkovite priložnosti sodelovanja v postopkih okoljskega odločanja v skladu s členom 2(2) in je tako upravičena izraziti pripombe in mnenja, ko so pristojnemu organu ali organom pred odločitvijo o prošnji za soglasje za izvedbo odprte vse možnosti. 5. Države članice podrobno določijo ukrepe za obveščanje javnosti (na primer z letaki v določenem dosegu ali objavo v krajevnih časopisih) in za posvetovanje z zadevno javnostjo (na primer s pisnimi prispevki ali z javno anketo).“
51

Varstvo potrošnika je namreč mogoče zagotoviti le, če se upoštevajo njegovi resnični in torej obstoječi interesi, in ne njegovi interesi v okoliščinah, ki so obstajale v času sklenitve zadevne pogodbe, kakor je tudi v bistvu navedel generalni pravobranilec v točkah 62 in 63 sklepnih predlogov. Prav tako so posledice, pred katerimi je treba zaščititi te interese, tiste, ki bi resnično nastale v obstoječih ali predvidljivih okoliščinah v času spora, če bi nacionalno sodišče razveljavilo to pogodbo, in ne tiste, ki bi na datum sklenitve te pogodbe nastale zaradi neveljavnosti te pogodbe.
Načeli pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj je treba s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da nacionalna ureditev, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ki v skladu s členom 55(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 določa program v sektorju čebelarstva za novo triletno obdobje, na eni strani določa pogoje za dodelitev pomoči v tem sektorju, ki so drugačni od tistih, ki so določeni v prejšnjih programih, in na drugi strani omogoča čebelarjem, da to pomoč pridobijo od datuma pred začetkom veljavnosti te ureditve, če izpolnjujejo nove pogoje, določene s to ureditvijo.
Točka 2.1 Priloge XIV k Uredbi št. 692/2008 določa:

„Informacije o popravilu in vzdrževanju […] vozil, ki so na voljo na spletnih straneh, morajo upoštevati tehnične specifikacije iz dokumenta OASIS SC2-D5, Oblika informacij za popravilo vozil […], in oddelkov 3.2, 3.5, (razen 3.5.2), 3.6, 3.7 in 3.8 dokumenta OASIS SC1-D2, Specifikacije v zvezi z zahtevami za popravilo vozil […], ter smejo uporabljati samo odprto besedilo in grafične formate ali formate, ki si jih je mogoče ogledati in natisniti samo z uporabo standardnih vtičnikov za programsko opremo, ki so prosto dostopni, se preprosto namestijo in tečejo na pogosto uporabljenih operacijskih sistemih računalnikov. […] Osebe, ki potrebujejo pravico do kopiranja ali ponovne objave informacij, se pogajajo neposredno z ustreznim proizvajalcem. […]

Informacije o vseh delih vozila, s katerimi je proizvajalec vozila opremil vozilo, kot je opredeljeno z identifikacijsko številko vozila (VIN) in drugimi merili, kot so medosna razdalja, moč motorja, paket opreme ali možnosti, in ki jih je mogoče zamenjati z nadomestnimi deli, ki jih proizvajalec vozila nudi pooblaščenim serviserjem ali trgovcem ali tretjim osebam s sklicem na številko dela originalne opreme (OE), se zagotovijo v zbirki podatkov, ki je prosto dostopna neodvisnim izvajalcem.

Ta zbirka podatkov vsebuje VIN, številke delov originalne opreme (OE), poimenovanje delov OE, podatke o veljavnosti (veljavno od/do), značilnosti vgradnje in po potrebi strukturne značilnosti.

Informacije v zbirki podatkov se morajo redno posodabljati. Posodobitve morajo vključevati zlasti vse spremembe posameznih vozil po njihovi izdelavi, če so te informacije na voljo pooblaščenim trgovcem.“
44

Cilj Uredbe št. 2419/2001 je namreč boj proti nepravilnostim in prevaram v okviru izvajanja različnih programov pomoči v okviru integriranega sistema, in sicer za učinkovito varstvo finančnih interesov Unije. Ta uredba za doseganje tega cilja določa znižanja in izključitve glede na resnost nepravilnosti, storjene v zahtevku za pomoč, ki lahko sežejo do popolne izključitve iz enega ali več programov pomoči za določeno obdobje (sodba z dne 2. oktobra 2014, Van Den Broeck, C‑525/13, EU:C:2014:2254, točka 31 in navedena sodna praksa).
17

Navedeni organ je poleg tega z odločbami z dne 25. aprila in 5. maja 2017 vsakemu od štirih članov uprave družbe Andritz, to je H. J. Köflerju, W. Leitnerju, J. Schönbecku in W. Semperju, naložil globe v višini 2.604.000 EUR in 2.400.000 EUR zaradi nespoštovanja nekaterih obveznosti, določenih v členu 7d AVRAG in v členu 28(1), točka 1(a), AuslBG v povezavi s členom 3(1) AuslBG glede hrambe plačnih dokumentov, ki velja za to družbo kot podjetje, ki uporablja delo navedenih delavcev, in glede zagotovitve upravnih dovoljenj za 200 hrvaških, srbskih oziroma bosanskih delavcev. Predložitveno sodišče pojasnjuje, da bodo te globe v primeru neizterjave njihovih zneskov spremenjene v kazni odvzema prostosti v trajanju 1736 in 1600 dni.
40

Tako je bilo v revizijskem poročilu, ki ga je Komisija pripravila za leto 2018 (Final report of an audit carried out in Italy from 28 May 2018 to 1 June 2018 in order to evaluate the situation and official controls for [Xylella fastidiosa] (končno poročilo o reviziji, opravljeni v Italiji med 28. majem 2018 in 1. junijem 2018 za ocenitev položaja in uradnega nadzora nad Xylello fastidioso), GD (SANTE) 2018–6485, str. 23–24) (v nadaljevanju: revizijsko poročilo iz leta 2018) izrecno poudarjeno, da je bilo več kot 90 % pozitivnih primerov okužbe, ugotovljenih v obdobju spremljanja za leto 2016, ki se je zaključilo maja 2017, odkritih v bližini rastlin, za katere se je to, da so okužene, ugotovilo v letu 2015 in katerih izkrčitev je bila izvedena z veliko zamudo.
70

Natančneje, razsojeno je bilo, da je treba vnaprej določeni znesek, ki ga gospodarski subjekt prejme, če pride do predčasnega prenehanja pogodbe o opravljanju storitev, ki določa najkrajše trajanje naročniškega razmerja, ker njegova stranka od nje odstopi ali iz razloga, ki se lahko pripiše tej stranki, in katerega višina ustreza znesku, ki bi ga ta subjekt prejel med preostankom navedenega obdobja, če do tega prenehanja ne bi prišlo, šteti za plačilo za storitve, opravljene za plačilo, ki so kot take predmet DDV, čeprav tako prenehanje pomeni dezaktivacijo proizvodov in storitev, določenih s pogodbo, pred potekom dogovorjenega najkrajšega trajanja razmerja (glej v tem smislu sodbo z dne 22. novembra 2018, MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia, C‑295/17, EU:C:2018:942, točke 12, 45 in 57).
9

Člen 3 zakona z dne 24. julija 2014 o finančni pomoči države za visokošolski študij določa: „Do finančne pomoči države za visokošolski študij so upravičeni študentje in učenci, opredeljeni v členu 2, v nadaljevanju imenovani ‚študent‘, ki izpolnjujejo enega od teh pogojev: (1) so luksemburški državljani ali družinski člani luksemburškega državljana in imajo stalno prebivališče v Velikem vojvodstvu Luksemburg ali (2) so državljani druge države članice Evropske unije ali druge države članice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru ali Švicarske konfederacije in prebivajo v Velikem vojvodstvu Luksemburg v skladu s poglavjem 2 spremenjenega zakona z dne 29. avgusta 2008 o prostem gibanju oseb in priseljevanju kot zaposlene osebe, samozaposlene osebe, kot osebe, ki so ohranile ta status, ali kot družinski člani osebe, ki spada v eno od navedenih kategorij, ali so pridobili pravico do stalnega prebivanja. […] (5) za študente, ki ne prebivajo v Velikem vojvodstvu Luksemburg: (a) so delavci, ki so luksemburški državljani ali državljani Evropske unije […] in so v času vložitve prošnje za finančno pomoč za visokošolski študij v Velikem vojvodstvu Luksemburg zaposleni ali pa tam opravljajo svojo dejavnost, ali (b) so otroci delavca, ki je luksemburški državljan ali državljan Evropske unije […] in ki je v času, ko študent vloži prošnjo za finančno pomoč za visokošolski študij, v Velikem vojvodstvu Luksemburg zaposlen ali pa tam opravlja svojo dejavnost, če ta delavec še naprej prispeva k vzdrževanju študenta ter je bil v času, ko je študent vložil prošnjo za finančno pomoč za visokošolski študij, v Velikem vojvodstvu Luksemburg zaposlen ali pa je tam opravljal svojo dejavnost vsaj pet let v sedemletnem referenčnem obdobju, ki se izračuna retroaktivno od datuma vložitve prošnje za pridobitev finančne pomoči za visokošolski študij, ali, z odstopanjem, če je oseba, ki ima še naprej status delavca, v času prenehanja svoje dejavnosti izpolnila zgoraj določeno merilo petih let od sedmih. […]“
10

V uvodnih izjavah od 6 do 9, 16 in 18 odloka z dne 1. decembra 2016 je navedeno: „Določitev ciljev ohranjanja na ravni regije Valonije in na ravni območij je nujna za izvajanje sistema ohranjanja območij Natura 2000 kot pravne podlage za odločanje pri sprejemanju načrtov in izdaji dovoljenj ter – kjer je to primerno – za aktivno upravljanje območij; cilji ohranjanja so določeni, da se ohrani ali – kjer je to primerno – obnovi ugodno stanje ohranjenosti tipov naravnega habitata in vrst, za katere bi bilo treba določiti območja; skladno s členi 1a, 21a in 25a(1), prvi pododstavek, zakona [z dne 12. julija 1973] je treba cilje ohranjanja določiti na ravni celotnega ozemlja Valonije (in ne samo za omrežje Natura 2000), tako da obstaja pregled nad tem, kaj je v regiji Valoniji treba ohraniti oziroma – kjer je to primerno – kaj je treba obnoviti, da bi ohranili ali obnovili ugodno stanje ohranjenosti habitatov in vrst, za katere je vzpostavljeno omrežje Natura 2000; ti cilji so okvirni; cilje ohranjanja je treba na ravni območij določiti na podlagi ciljev ohranjanja, določenih na ravni ozemlja Valonije; ti cilji so pravno zavezujoči; […] ti cilji se na določenem območju Natura 2000 uporabljajo le, če je to območje določeno za to vrsto ali ta habitat; presoja skladnosti projekta s temi cilji ohranjanja bo opravljena za vsak posamezen primer, odvisno od območja upravljanja, na katero bi ta projekt lahko vplival, in od rezultatov ustrezne presoje, če do nje pride; […] cilji ohranjanja območja na ravni območja predstavljajo referenčni okvir, ki ga morajo – razen izjem – upoštevati pristojni organi, zlasti pri izdaji dovoljenj, ki spadajo na področje uporabe zakona z dne 12. julija 1973 o ohranjanju narave ali druge zakonodaje.“
11

Četrta prehodna določba DFL 251/93 določa: „1. Z učinkom od 1. januarja 1992 in do sprejetja zakonodaje, na katero se sklicuje člen 13 [Ley Foral 5/1991 de Presupuestos Generales de Navarra para 1991 (regionalni zakon 5/1991 o splošnem proračunu Navarre za leto 1991) z dne 26. februarja 1991] o spremembi trenutnega sistema razredov in delovne dobe, se začasno zadrži izvajanje sistema napredovanja v višji razred, določenega v členu 16 tega zakona, ki se izvede od navedenega datuma neodvisno za vsakega uradnika v skladu z njegovo delovno dobo v zadevnem razredu, kakor je določeno v nadaljevanju: (a) uradniki v razredih od 1 do vključno 6 napredujejo samodejno v višji razred po 6 letih in 7 mesecih delovne dobe v neposredno nižjem razredu; (b) ta novi sistem se najprej uporabi na podlagi delovne dobe, ki jo ima vsak uradnik v določenem razredu na dan 31. decembra 1991. Če kateri od uradnikov na navedeni datum preseže 6 let in 7 mesecev delovne dobe v razredu, se razlika računa kot delovna doba v naslednjem razredu. Izračun navedene delovne dobe in njene finančne posledice so začasne, dokler ni odločeno o tožbah pred sodišči zaradi izrednega petletnega dodatka za delovno dobo. 2. Kot posledica določb iz prejšnje točke se od navedenega datuma in prav tako prehodno v primerih napredovanja v skupini v javni upravi Navarre, določenih v členu 17 tega zakona, ohranita razred in delovna doba v navedenem razredu, ki ju je zaposleni imel v skupini, iz katere se napreduje.“
59

Čeprav odgovornost delodajalca za spoštovanje pravic, ki jih zagotavlja Direktiva 2003/88, ne more biti neomejena, pa lahko ureditev države članice, ki – kot se razlaga z nacionalno sodno prakso – delodajalcu ne nalaga evidentiranja opravljenega delovnega časa, obrezuspeši pravice iz členov 3 in 5 ter člena 6(b) te direktive, ker delavcem ne zagotavlja dejanskega spoštovanja pravice do omejitve najdaljšega delovnega časa in minimalnega časa počitka, in zato ni skladna s ciljem, ki se želi doseči s to direktivo, v skladu s katero se te minimalne norme štejejo za nepogrešljive za zaščito varnosti in zdravja delavcev (glej po analogiji sodbo z dne 7. septembra 2006, Komisija/Združeno kraljestvo, C‑484/04, EU:C:2006:526, točki 43 in 44).
79

Tako je ta vlada navedla, prvič, da načelo zakonitosti, ki velja za državno tožilstvo, zagotavlja, da morebitna posamezna navodila, ki jih to lahko prejme od ministrstva za pravosodje, nikakor ne morejo presegati meja zakona in prava. Člani državnega tožilstva v zveznih deželah Schleswig‑Holstein in Saška naj bi bili poleg tega uradniki, ki jih ni mogoče razrešiti z njihovih funkcij zgolj zaradi nespoštovanja navodila. Drugič, ta vlada je navedla, da morajo v deželi Schleswig‑Holstein navodila ministrstva državnemu tožilstvu biti v pisni obliki in sporočena predsedniku deželnega zbora. V zvezni deželi Saški naj bi koalicijska pogodba vlade te dežele določala, da se pravica do dajanja navodil ministrstva za pravosodje ne bo več uporabljala v določenem številu posameznih primerov, dokler bo ta pogodba v veljavi.
10

Člen 8 te direktive določa: „1. Zahtevek za vračilo mora vsebovati naslednje podatke: (a) ime in polni naslov vlagatelja; (b) elektronski naslov; (c) opis poslovne dejavnosti vlagatelja, za katero so pridobljeni blago in storitve; (d) obdobje vračila, za katerega se vlaga zahtevek; (e) izjavo vlagatelja, da v obdobju vračila ni dobavil nobenega blaga ali opravil storitev, za katere bi se lahko štelo, da je bilo dobavljeno ali so bile opravljene v državi članici vračila, […]; (f) identifikacijsko številko DDV ali davčno sklicno številko vlagatelja; (g) podatke o bančnem računu, vključno s kodama IBAN in BIC. 2. Poleg podatkov iz odstavka 1 mora zahtevek za vračilo za vsako državo članico vračila in za vsak račun ali uvozni dokument vsebovati naslednje podatke: (a) ime in polni naslov dobavitelja; (b) identifikacijsko številko DDV ali davčno sklicno številko dobavitelja, kot mu jo dodeli država članica vračila v skladu z določbami členov 239 in 240 Direktive 2006/112/ES, razen pri uvozu; (c) predpono države članice vračila v skladu s členom 215 Direktive 2006/112/ES, razen pri uvozu; (d) datum in številko računa ali uvoznega dokumenta; (e) davčno osnovo in znesek DDV, izražena v valuti države članice vračila; (f) znesek odbitnega DDV, izračunana v skladu s členom 5 in drugim odstavkom člena 6 [Direktive 2008/9], izražen v valuti države članice vračila; (g) po potrebi tudi odbitni delež, izračunan v skladu s členom 6 [te direktive] in izražen v odstotkih; (h) vrsto pridobljenega blaga ali storitev, označeno z oznakami iz člena 9 [te direktive].“
Člen 6 odloka z dne 10. avgusta 2016, naslovljen „Končne določbe“, določa:

„1. […] obrati iz Tabel A, B in C so strateška infrastruktura in objekti temeljnega nacionalnega interesa, pomenijo sodoben, integriran sistem ravnanja s komunalnimi odpadki in podobnimi odpadki ter zagotavljajo nacionalno varnost in samozadostnost cikla celovitega ravnanja z odpadki, kot določa člen 16 [Direktive o odpadkih].

2. Za zagotovitev nacionalne varnosti in samozadostnosti ter ob upoštevanju ciljev postopne vzpostavitve ravnovesja na družbenem in gospodarskem področju med območji nacionalnega ozemlja […] se manjše obratovalne zmogljivosti sežigalnic komunalnih odpadkov in podobnih odpadkov, ki so posledica politike, navedene v odstavku 6, porazdelijo znotraj istega makro območja v skladu s splošnimi merili in postopki za določitev iz Priloge III.“
38

Natančneje, v nasprotju s tem, kar trdi belgijska vlada v pisnem stališču, take razlage ni mogoče izpeljati iz sodbe z dne 18. julija 2007, Lakebrink in Peters‑Lakebrink (C‑182/06, EU:C:2007:452). V tej sodbi je Sodišče presodilo, da je to, da država članica, v kateri davčni zavezanec opravlja dejavnost kot zaposlena oseba, za določitev davčne stopnje, ki se uporabi za dohodke tega davčnega zavezanca, ki prebiva v drugi državi članici, ne upošteva negativnih prihodkov od oddajanja v najem nepremičnin, v katerih navedeni davčni zavezanec ne prebiva in ki so v drugi državi članici, v nasprotju s prostim gibanjem delavcev iz člena 39 ES, če država članica stalnega prebivališča davčnemu zavezancu ne more zagotoviti ugodnosti, ki bi izhajale iz upoštevanja njegovega osebnega in družinskega položaja. Sodišče je ob upoštevanju takih negativnih prihodkov od oddajanja v najem sprejelo širok pomen pojma „osebni in družinski položaj“, brez sklicevanja na kakršen koli socialni namen.
8

Člen 6 Direktive 2008/98, naslovljen „Status prenehanja odpadka“, določa: „1. Nekateri določeni odpadki prenehajo biti odpadki v smislu točke (1) člena 3, ko so predelani, vključno z recikliranjem, in izpolnjujejo določena merila, ki bodo oblikovana v skladu z naslednjimi pogoji: (a) snov ali predmet se običajno uporablja za določene namene; (b) za to snov ali predmet obstaja trg ali povpraševanje; (c) snov ali predmet izpolnjuje tehnične zahteve za določene namene ter izpolnjuje zahteve obstoječe zakonodaje in standarde, ki veljajo za proizvode, in (d) uporaba snovi ali predmeta ne bo povzročila splošnega škodljivega vpliva na okolje in zdravje ljudi. Pogoji po potrebi vključujejo mejne vrednosti za onesnaževala in upoštevajo vse možne škodljive okoljske vplive snovi ali predmeta. 2. Ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te direktive z njenim dopolnjevanjem glede sprejetja meril iz odstavka 1 in opredelitve odpadkov, za katere veljajo ta merila, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 39(2). Upoštevati bi bilo treba posebna merila za prenehanje statusa odpadka, med drugim vsaj za agregate, papir, steklo, kovine, pnevmatike in tekstil. […] 4. Če se merila na ravni Skupnosti na podlagi postopka iz odstavkov 1 in 2 niso določila, lahko države članice glede na posamezen primer odločijo, ali so določeni odpadki prenehali biti odpadki, ob upoštevanju veljavne sodne prakse. O takšnih odločitvah uradno obvestijo Komisijo v skladu z Direktivo 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 20, str. 337), kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48 ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 21, str. 8)], kadar ta direktiva to zahteva. […]“
41

Izvršitveni pravosodni organi lahko torej izvršitev takega naloga načeloma zavrnejo samo iz taksativno naštetih razlogov za neizvršitev, določenih z Okvirnim sklepom 2002/584, za izvršitev evropskega naloga za prijetje pa se lahko določi le kateri od pogojev, ki so izčrpno našteti v členu 5 tega okvirnega sklepa. Zato je, medtem ko je izvršitev evropskega naloga za prijetje načelo, zavrnitev izvršitve zasnovana kot izjema, ki jo je treba razlagati ozko (sodba z dne 25. julija 2018, Minister for Justice and Equality (Pomanjkljivosti v pravosodnem sistemu), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, točka 41 in navedena sodna praksa).