ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker je bilo merilo v zvezi z „dejavnostmi, ki se dejansko in fizično izvajajo na Madeiri“ pri izvajanju Režima III ZFM razlagano in uporabljeno pravilno. Tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno razlagala merilo „dobička iz dejavnosti, ki se dejansko in fizično izvajajo na Madeiri“. Dobiček podjetij, vključenih v shemo ZFM, ki so lahko upravičena do davčne ugodnosti, ni omejen na dobiček iz dejavnosti, povezanih z dodatnimi stroški, ki se nanašajo na „veliko odročnost“, to je dejavnosti, ki se opravljajo samo na geografskem ozemlju avtonomne regije Madeira. Glede na cilje in okvir sheme ZFM je v skladu s pravilno razlago tega merila mogoče šteti, da so dejavnosti, ki se dejansko in fizično izvajajo na Madeiri, tiste, ki se nanašajo na podjetja z dovoljenjem v okviru sheme ZFM, ki imajo tam svoj center za sprejemanje odločitev, ne glede na to, ali opravljajo mednarodno dejavnost.
—

Sklep Komisije z dne 21. aprila 2022 o navodilih centralnemu administratorju evidence transakcij Evropske unije, da spremembe preglednic nacionalnih dodelitev za Bolgarijo, Češko, Dansko, Nemčijo, Estonijo, Irsko, Grčijo, Španijo, Francijo, Italijo, Ciper, Latvijo, Luksemburg, Madžarsko, Nizozemsko, Avstrijo, Poljsko, Portugalsko, Romunijo, Slovaško, Finsko in Švedsko vnese v evidenco transakcij Evropske unije (1) razglasi za ničen v delu, v katerem je dodeljeno napačno število brezplačnih pravic napravam Valea Mare-Pravăț, Fieni in Chiscadaga tožeče stranke, za leta 2021-2025, in — zmanjša število 5 444 brezplačnih dovoljenj za Carmeuse Holding SRL – naprava Valea Mare-Pravăț, ki se nahaja v Valea Mare-Pravăț, Romunija, ID 55 v evidenci Unije, za vsako od let 2021-2025; — zmanjša število 4 667 brezplačnih dovoljenj za Carmeuse Holding SRL – naprava Fieni, ki se nahaja v kraju Fieni, Romunija, ID 56 v evidenci Unije, za vsako od let 2021-2025; — zmanjša število 3 473 brezplačnih dovoljenj za Carmeuse Holding SRL – naprava Chiscadaga, ki se nahaja v kraju Chiscadaga, Romunija, ID 57 v evidenci Unije, za vsako od let 2021-2025;
1.

Prvi tožbeni razlog: pritožbena komisija je v izpodbijanem sklepu napačno ugotovila, da je EOR pravilno razlagal in uporabil člen 12(h) Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 255, str. 1) in da je deloval znotraj okvirov svoje diskrecijske pravice.
—

to tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno; in zato,
—

Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2022/908 z dne 8. junija 2022 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije, notificiran pod dokumentarno številko C(2022) 3543 final, objavljen v Uradnem listu Evropske unije dne 10. junija 2022, L 157, str. 15, razglasi za ničen v delu, v katerem so iz financiranja Evropske unije izključeni stroški, ki jih je prijavila Republika Avstrija v okviru EKJS, navedeni v Prilogi k temu sklepu pod proračunsko postavko 6200, vrstice od 1 do 8, razen zneskov, navedenih pod proračunsko postavko 08020601, v višini skupno EUR 68 146 449,98;
—

izpodbijane sklepe razglasi za nične, in sicer: a) sklep kolegija tožene stranke št. 015/2022 z dne 23. marca 2022 o zavrnitvi pritožbe, vložene 3. decembra 2021 zoper sklep kolegija tožene stranke št. 090/2021 z dne 8. septembra 2021, (b) sklep kolegija tožene stranke št. 090/2021 z dne 8. septembra 2021, (c) sklep kolegija tožene stranke št. 021/2022 z dne 30. maja 2022, in (d) kateri koli drug s tem povezan akt ali opustitev organov tožene stranke;
—

v skladu s subrogacijo v korist tožeče stranke plačilo vseh zneskov, ki jih EU od 9. avgusta 2017 dolguje na podlagi členov 3.01, 3.02 in 4.01 Electricity Distribution Project Loan Agreement (sporazum o posojilu za projekt elektro distribucije), št. 20948 (v nadaljevanju: sporazum o posojilu) in ki zajemajo: — 28 777 508,71 EUR, znesek, dolgovan EU na dan 30. junija 2022, in sicer glavnica v znesku 27 388 963,40 EUR, obresti v znesku 116 091,27 EUR in pogodbene zamudne obresti (natekle od datuma zapadlosti do 30. junija 2022) v znesku 1 272 454,04 EUR. — nadaljnje pogodbene zamudne obresti po letni obrestni meri, ki ustreza tisti, ki je višja (za katero koli upoštevno obdobje): (i) upoštevna medbančna obrestna mera plus 2 % (200 bazičnih točk) ali (ii) obrestna mera, ki se plača na podlagi člena 3.01 plus 0,25 % (25 bazičnih točk), do plačila.
8.

Osmi tožbeni razlog: protipravnost Direktive 2014/59/EU in Uredbe (EU) št. 806/2014 kot pravne podlage za Delegirano uredbo (EU) 2015/63 in Izvedbeno uredbo (EU) 2015/81, in s tem za izpodbijani sklep Podredno se zatrjuje, da so protipravne tiste določbe Direktive 2014/59/EU in Uredbe (EU) št. 806/2014, s katerimi se z Delegirano uredbo (EU) 2015/63 prenesen sistem prispevkov določa kot zavezujoč in s katerimi se toženi stranki dodeljuje obsežna diskrecijska pravica. Če teh določb ni mogoče razlagati skladno s primarno zakonodajo, so v nasprotju z obveznostjo obrazložitve pravnih aktov, načelom pravne varnosti ter pogodbama (zlasti s členom 1(2) PEU ter členi 15, 296 in 298 PDEU) in Listino (zlasti s členi 16, 17, 41, 42 in 47 Listine).
3.

Tretji tožbeni razlog: Evropska komisija naj bi kršila načelo domneve preglednosti in razkritja, ker tožeči stranki ni odobrila dostopa do njenih osebnih podatkov, medtem ko proti njej potekata kazenski in civilni postopek. Tožeča stranka naj bi imela pravico do dostopa do osebnih podatkov, medtem ko proti njej vzporedna potekata kazenski in civilni postopek.
2.

Drugi tožbeni razlog: Sklep krši posebne določbe PDEU in splošna načela evropskega prava, na katerih temelji liberalizacija zračnega prometa v Uniji od poznih osemdesetih let prejšnjega stoletja, tj. prepoved diskriminacije, svoboda opravljanja storitev in svoboda ustanavljanja, ter Uredbo 1008/2008 (2).
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic tožeče stranke iz člena 7 in člena 8 Listine o temeljnih pravicah (Listina) — Omejitve temeljnih pravic tožeče stranke na podlagi členov 7 in 8 Listine, ki izhajajo iz tega, da organi ZDA v skladu s pravom ZDA dostopajo do podatkov, ki so posredovani iz Unije v ZDA, in jih lahko uporabijo, niso urejene na način, ki bi izpolnjeval zahteve, ki bi bile ekvivalentne zahtevam na podlagi prava Unije, v skladu s členom 52(1), drugi stavek, Listine. — Niti 50 U.S. Code § 1881a (Section 7022 FISA), niti Executive Order 12333 državljanom Unije ne zagotavljata možnosti ali pravice do obrambe zoper dostop do osebnih podatkov, oziroma učinkovite uporabe pravic, ki izhajajo iz Uredbe (EU) (EU) 2018/1725. — Pravica tožeče stranke do dostopa na podlagi člena 17(1) in (2) Uredbe (EU) 2018/1725 je predpostavka za uveljavljanje temeljnih pravic tožeče stranke iz člena 7 in člena 8(1) Listine. Tožena stranka je zaradi svojega nedelovanja v zvezi z zahtevo tožeče stranke za dostop slednjo prikrajšala za možnost do uveljavljanja položajev, ki so zaščiteni s temeljnimi pravicami. Poseg v temeljne pravice iz člena 7 in člena 8(1) Listine, ki izhaja iz nedelovanja tožene stranke, zato ni utemeljen.
—

s spremembo razglasi ohranitev ocen iz ocenjevanja za obdobje leta 2019, to je B za sposobnost, C za učinkovitost in B za ravnanje v službi;
Tožba, vložena 30. maja 2022 – Krematorium am Waldfriedhof Schwäbisch Hall/EUIPO (aquamation)

(Zadeva T-319/22)

(2022/C 276/30)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Krematorium am Waldfriedhof Schwäbisch Hall GmbH & Co. KG (Schwäbisch Hall, Nemčija) (zastopniki: F. Dehn, L. Maritzen in C. Kleiner, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Podatki o postopku pred EUIPO

Zadevna sporna znamka: besedna znamka Evropske unije „aquamation“ – Prijava za registracijo št. 18 453 264

Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 29. marca 2022 v zadevi R 2154/2021-1

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka pred odborom za pritožbe.

Navajani tožbeni razlogi

— Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;

— Kršitev člena 7(1)(c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev lastninske pravice tožeče stranke iz člena 17(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker med drugim omejevalni ukrepi pomenijo neupravičeno, nenujno in nesorazmerno omejitev te pravice zato, ker: (i) ni nobenih indicev, da bi bilo kakšno od sredstev, ki jih je domnevno odtujila tožeča stranka, preneseno iz Ukrajine, (ii) bi bili ukrajinski nacionalni ukrepi očitno ustrezni in zadostni; in (iii) omejevalni ukrepi zdaj veljajo že osem let in so bili ponovno uvedeni na podlagi preiskav, ki so očitno dejansko ustavljene in/ali vsaj v popolni stagnaciji, v zvezi z eno od teh preiskav pa se Svet v nobenem od prejšnjih dveh let ni skliceval.
—

delno razveljavi izpodbijano odločbo, ker je drugi odbor za pritožbe štel, da izpodbijana znamka ni bila nična na podlagi člena 7(e)(ii) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta za naslednje proizvode: razred 6 – Prebodljivi zglobi za kable in napeljave iz kovine; tesnilni okviri iz kovine; razred 17 – tesnilni okviri iz plastike ali kavčuka; razred 19 – Nekovinske toge cevi za gradnjo; nekovinski prebodljivi zglobi za kable in napeljave;
C 222/35

Tožba, vložena 18. aprila 2022 – Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutical Laboratories/EUIPO – Arbora & Ausonia (InterMed Pharmaceutical Laboratories eva intima)

(Zadeva T-198/22)

(2022/C 222/58)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutical Laboratories SA (Atene, Grčija) (zastopniki: C. Chrysanthis, P. Chardalia in A. Vasilogamvrou, odvetniki)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe: Arbora & Ausonia, SLU (Madrid, Španija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

Zadevna sporna znamka: prijava figurativne znamke Evropske unije InterMed Pharmaceutical Laboratories eva intima – zahteva za registracijo št. 18 127 266

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 1. marca 2022 v zadevi R 1245/2021-1

Tožbena predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem se izpodbija;

— EUIPO in družbi Arbora & Ausonia SLU, če bo intervenirala v postopku, naloži plačilo stroškov tožeče stranke.

Navajani tožbeni razlog
2.

Drugi tožbeni razlog: nezakonitost novih meril, ki jih je opredelil Svet in so izražena v Sklepu Sveta št. 2022/329/SZVP z dne 25. februarja 2022 in Uredbi Sveta (EU) št. 2022/330 z dne 25. februarja 2022.
—

in, vsekakor, Komisiji naloži plačilo sodnih stroškov tožeče stranke ter drugih honorarjev in stroškov, ki so nastali v zvezi s to tožbo.
—

točko 1.6 in točke od 3.6.1 do 3.6.8 sklepa ECB št. ECB-SSM-2022-FRSOG-7 (skupaj z njegovimi prilogami) z dne 2. februarja 2022 razglasi za nične v delu, v katerem so v tem sklepu določeni ukrepi, ki jih je treba sprejeti glede nepreklicnih zavez za plačilo v zvezi s sistemi jamstva za vloge ali skladi za reševanje;
—

družbi Peace United v skladu s členoma 134(1) in 190 Poslovnika Splošnega sodišča naloži vračilo davkov in stroškov, ki so v okviru tega postopka nastali družbi 1906 COLLINS, vključno s stroški, ki sta jih prisodila oddelek za izbris in odbor za pritožbe pri EUIPO.
—

to odločbo nadomesti z drugo, v kateri naj navede, ali je tožeča stranka pripuščena, in v primeru, da ni, naj navede razloge, ki so se šteli v njeno škodo v primerjavi z drugimi kandidati in v zvezi z obvestilom o razpisu;
2.

Drugi tožbeni razlog: Komisija je kršila člen 101 PDEU in ni navedla zadostne obrazložitve ugotovitve, da je bil namen spletnih pogovorov za izmenjavo informacij – obravnavanih ločeno ali kot del očitane enotne in trajajoče kršitve, ki vključuje druga zatrjevana ravnanja, za katera družba CS ne šteje za odgovorno – omejevanje in/ali izkrivljanje konkurence. Predvsem: — Komisija ni izpolnila svojega dokaznega bremena na podlagi člena 101 PDEU in ni dokazala, da so spletni pogovori za izmenjavo informacij konkurenco omejevali zaradi cilja; — je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da so legitimna obrazložitev ravnanja in pozitivni učinki na konkurenco v okviru člena 101(1) PDEU brezpredmetni.
—

Agenciji naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino v znesku 35 000 EUR ex aequo et bono za psihično, premoženjsko in nepremoženjsko škodo;
—

razglasi za ničen sklep z dne 5. februarja 2021, s katerim je bilo ugotovljeno, da so bile odsotnosti tožeče stranke v obdobjih od 29. maja 2020 do 15. septembra 2020, od 30. junija 2020 do 30. septembra 2020, od 7. septembra 2020 do 7. novembra 2020, in od 3. novembra 2020 do 8. januarja 2021 neupravičene;
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 3.13. specifikacije, kršitev odredbe z dne 21. februarja 2019 o povečanju kakovosti varstva predšolskih otrok francoske skupnosti in dostopnosti do tega varstva ter odloka vlade francoske skupnosti z dne 2. maja 2019 o določitvi sistema dovoljenj in subvencij za otroške jasli, storitve varstva otrok in samostojne (so)izvajalce varstva otrok in/ali odloka flamske vlade z dne 22. novembra 2013 o pogojih za dovoljenje in politiki glede kakovosti, ki valjajo za rejništvo ter varstvo skupin dojenčkov in malih otrok, kršitev splošnih pravnih načel, in sicer načel natančnosti in patere legem ipse fecisti, ter očitna napaka pri presoji.
3.

Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je kršila člen 218(9) PDEU ter člene 8, 18, 19 in 21 Sporazuma o vzajemnem priznavanju med EU in Švico, (1) pravico do izjave kot je določena v členu 41(2) Listine o človekovih pravicah, pravico do obrambe in splošno načelo fraus omnia corrumpit.
C 73/51

Tožba, vložena 11. decembra 2021 – Bategu Gummitechnologie/Komisija

(Zadeva T-771/21)

(2022/C 73/65)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Bategu Gummitechnologie GmbH (Dunaj, Avstrija) (zastopnik: G. Maderbacher, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— to tožbo razglasi za dopustno;

— naloži Uniji, ki jo zastopa Komisija, plačilo 70 695 720,35 EUR;

— naloži Uniji plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka na podlagi člena 268 PDEU zahteva povračilo škode, ki naj bi ji nastala zaradi hudih kršitev, ki naj bi jih storila Komisija ob opravljanju svojih funkcij. Komisija naj bi kršila svoje obveznosti s tem, da ni ugotovila kršitve členov 101 in 102 PDEU in da ni preprečila nadaljnje kršitve teh členov s strani proizvajalcev v železniškem prometu. Komisija naj bi pri tožeči stranki vzbudila legitimna pričakovanja in jo spodbudila k naložbam.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: Komisija je resno zlorabila pooblastila in storila očitno napako pri presoji Komisija ni preučila vseh dejanskih in pravnih elementov v okviru uradne pritožbe, ki jo je tožeča stranka vložila na podlagi člena 7 Uredbe št. 1/2003 (1).

2. Drugi tožbeni razlog: Komisija je resno kršila načelo legitimnih pričakovanj in pravne varnosti Komisija naj bi dala jasna, brezpogojna in skladna zagotovila, da morajo materiali, uporabljeni v železniških vagonih, izpolnjevati zahteve, ki jih je določila sama Komisija. Tožeča stranka je na podlagi teh zagotovil izvedla velike naložbe, zlasti v razvoj tehnologije, ki izpolnjuje te zahteve, te naložbe pa naj bi izgubile vsakršno vrednost zaradi nedelovanja Komisije.

3. Tretji tožbeni razlog: Komisija je resno kršila temeljno pravico tožeče stranke do zasebne lastnine iz člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (2) V skladu s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice v zvezi s členom 1 prvega dodatnega protokola k Evropski konvenciji o človekovih pravicah, ki jo je treba upoštevati pri razlagi Listine na podlagi člena 52 te listine, naj bi Komisija morala sprejeti ukrepe za zaščito intelektualne lastnine tožeče stranke. Komisija naj ne bi sprejela takih ukrepov.

4. Četrti tožbeni razlog: Komisija je resno kršila pravico tožeče stranke do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine Po tem, ko je tožeča stranka vložila uradno pritožbo, je Komisija potrebovala okoli štiri leta, da je obvestila tožečo stranko, da ne bo prekinila zatrjevane kršitve na podlagi te pritožbe in da še ni sprejela končne odločitve o pritožbi. Na podlagi elementov spisa, ki jih je objavila Komisija, pa ni mogoče ugotoviti razlogov, ki upravičujejo tako dolgo trajanje postopka. Komisija naj bi torej kršila člen 41 Listine.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).

(2) Listina Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2012, C 326, str. 391).
1.

Prvi tožbeni razlog: napačna uporaba prava in nepravilnost izpodbijanega postopka. Kršitev členov 12a in 24 Kadrovskih predpisov ob upoštevanju člena 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti kršitev dolžnosti skrbnega ravnanja in načela dobrega upravljanja iz člena 41 Listine.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev prava o izvajanju Pogodb. Tožeča stranka navaja naslednje razloge: sprememba je bila obravnavana kot standardna, čeprav gre za spremembo, ki spada med spremembe „na ravni Unije“ v skladu z določbami člena 14(1)(c) in (d) ter povezanimi določbami (med drugim členi 15, 17 in 55) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33 z dne 17. oktobra 2018 in s členom 6 Delegirane uredbe (EU) 2019/34 (3); izpodbijana objava je v nasprotju s splošnim načelom verodostojnosti na področju neobveznega označevanja, ker se z njo zahteva ujemanje manjše geografske enote z občino Requena, in s pravico potrošnika, da ugotovi izvor proizvoda (člen 120 Uredbe (EU) št. 1308/2013 (4) Evropskega parlamenta in Sveta ter člen 55(1) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33 z dne 17. oktobra 2018); izpodbijana objava je v nasprotju s pravicami, ki so jih pridelovalci združenja pridobili z več kot štiridesetletno neprekinjeno rabo označbe CAVA DE REQUENA, in s predpisi, ki ščitijo navedene pravice (sodba Tribunal Supremo del Reino de España (vrhovno sodišče Kraljevine Španije) št. 1893/1989 in izvedbeni sklepi iz leta 1991), v nasprotju pa je tudi z Delegirano uredbo Komisije (EU) 2019/33 z dne 17. oktobra 2018, katere člen 40 s sklicevanjem na člen 119 Uredbe Evropskega (EU) št. 1308/2013 nalaga, da se na etiketi navede poreklo, pri čemer v nasprotju s tem, kar se zatrjuje v izpodbijani objavi, zgolj navedba poštne številke ne zadostuje; izpodbijana objava je v nasprotju z načelom enakega obravnavanja v razmerju do drugih pridelovalcev proizvoda CAVA, ki imajo manjšo geografsko enoto in možnost navedbe geografskega porekla za potrošnika; izpodbijana objava je v nasprotju z doktrino o dostopu do trga, ki jo je razvilo Sodišče v okviru prostega pretoka blaga (člen 34 in naslednji PDEU), in dopušča kumulativni učinek povpraševanja na trgu proizvoda CAVA, kar je v nasprotju s tem, kar določa člen 101 PDEU.
—

toženi stranki naloži, naj tožeči stranki plača odškodnino za kritje njene premoženjske in nepremoženjske škode, ki ustreza: — razliki med plačo, ki se prejema za sedanji plačilni razred AST 1, stopnja 3 in plačo, določeno za plačilni razred AST 3, stopnja 1, izračunani za obdobje petih let, od dneva, ki vpliva na položaj, to je 1. januar 2021, ob upoštevanju izgube priložnosti, ocenjene na 75 %; — razliki v pokojninskih pravicah med tistimi, ki se priznajo za sedanji plačilni razred AST 1, stopnja 3 in tistimi, ki se priznajo za plačilni razred AST 3, stopnja 1, izračunanih za isto obdobje petih let, od dneva, ki vpliva na položaj, to je 1. januar 2021, ob upoštevanju izgube priložnosti, ocenjene na 75 %; — znesku 7 500 EUR za povzročeno nepremoženjsko škodo; — začasnemu znesku 1,00 EUR za izgubo zdravstvenega zavarovanja;
—

Komisija s tem, da je trdila, da naj bi bile pokojninske pravice, za prenos katerih je zaprosila, pridobljene po njeni zaposlitvi v Uniji, ker se je njen prispevek v Algemeen Burgerlijk Pensioen-Fonds (ABP) končal 31. januarja 2015, brez razlikovanja med obdobji od 1. julija 1992 do 31. decembra 2010 in od 1. januarja 2011 do 31. januarja 2015, ni upoštevala obdobja osemnajstih let in šestih mesecev prenosljivih pokojninskih pravic, in je tako storila napako pri presoji dejstev in kršila člen 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom;
Tožba, vložena 8. novembra 2021 – ICA Traffic/Komisija

(Zadeva T-717/21)

(2022/C 2/71)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: ICA Traffic GmbH (Dortmund, Nemčija) (zastopnika: S. Hertwig in C. Vogt, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— sklep tožene stranke razglasi za ničen v delu, v katerem je okvirni sporazum z družbo UVD Robots APS o dobavi do 200 dezinfekcijskih robotov z dosegom objavljene maksimalne količine prenehal veljati;

— Toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V utemeljitev tožbe je naveden ta razlog.

S sklepom Evropske komisije, objavljenim v sporočilu za medije z dne 21. septembra 2021, in sicer o dobavi nadaljnjih 100 robotov kljub prenehanju veljavnosti okvirne pogodbe, naj bi se kršilo načelo prava Unije, in sicer načelo zakonitosti upravnega delovanja, ki je v primarnem pravu določen s členom 263, drugi odstavek, PDEU v povezavi s členom 264 PDEU.

Sodišče Evropske unije naj bi v zadevi C-23/20 (1) odločilo, da z dosegom maksimalne količine, določene v obvestilu o javnem naročilu, okvirna pogodba preneha veljati. S sklepom Evropske komisije o naročilu dodatnih 100 dezinfekcijskih robotov na podlagi okvirnega sporazuma o dobavi do 200 dezinfekcijskih robotov, sklenjenega z družbo UVD Robots AP, naj bi se zato kršila člen 49 Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (2) ter priloga V, del C, številke 7, 8 in 10(a), k tej Direktivi v povezavi s njenim členom 33 in načeloma enakega obravnavanja in preglednosti, določenima v členu 18(1) te direktive.

(1) Sodba z dne 17. junija 2021, Simonsen & Weel, C-23/20, EU:C:2021:490.

(2) UL 2014, L 94, str. 65.
—

razglasi Sklep Komisije z dne 3. junija 2021 o državni pomoči SA.56826 (2020/N) – Nemčija – sprememba nemškega zakona za zaščito, posodobitev in razvoj soproizvodnje 2020 (v nadaljevanju: KWKG) in o državni pomoči SA.53308 (2019/N) Nemčija – sprememba sheme pomoči za obstoječe obrate za soproizvodnjo 2019 (člen 13 KWKG) (ABl. 2021, C 306, str. 1 in 2) za ničnega, ker s tem sklepom niso uveljavljani ugovori zoper (i) pomoč za proizvodnjo električne energije s soproizvodnjo v posodobljenih in prenovljenih obratih za soproizvodnjo z visokim izkoristkom in (ii) pomoč za proizvodnjo električne energije s soproizvodnjo v plinskih obratih za soproizvodnjo z visokim izkoristkom v sektorju mestnega ogrevanja;
—

Obrazložitev vpisa tožeče stranke na seznama v Prilogi k izpodbijanima aktoma ne ustreza zahtevam iz člena 296, drugi odstavek, PDEU. Obrazložitev je nejasna in ni dovolj določna. Po eni strani ni jasna obrazložitev, katero državno podporo naj bi tožeča stranka prejela za razvoj posebne ekonomske cone „Bremino-Orša“. Obrazložitev oziroma podelitev „več finančnih, davčnih in drugih ugodnosti“ tožeči stranki je prav tako nejasna, saj si ni mogoče predstavljati, katere ugodnosti so s tem mišljene. Že trditev, da so družbeniki skupine Bremino-Grupp OOO „lastniki Bremino-Orša“ je napačna, saj je pravno nemogoče biti lastnik ekonomske cone. Poleg tega je očitek, da so vsi trije družbeniki tožeče stranke „del najožjega kroga poslovnežev, povezanih z Lukašenkom“, presplošen in ne more biti zadostna obrazložitev za uvedbo sankcij.