ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Predlogu, naj se predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanaša na razlago Okvirnega sklepa 2002/584 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami obravnava po nujnem postopku, se lahko ugodi na podlagi ugotovitve predložitvenega sodišča, da bi bilo, če bi se obtožnica za to kaznivo dejanje zavrgla, trajanje kazni, izrečene obdolžencu, krajše in bi bil ta prej izpuščen.

V členu 27(2) Okvirnega sklepa 2002/584 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami je izraženo pravilo specialnosti, v skladu s katerim zoper predano osebo ne sme potekati pregon in se je ne sme kaznovati ali ji kako drugače odvzeti prostosti zaradi dejanja, ki je bilo storjeno pred predajo in se razlikuje od dejanja, zaradi katerega je bila oseba predana. Zahteva za predajo temelji na podatkih, ki odražajo stanje preiskav ob izdaji evropskega naloga za prijetje. Mogoče je torej, da ugotovljeno dejansko stanje med postopkom ne ustreza več v vseh pogledih tistemu, ki je bilo najprej opisano. Zaradi zbranih elementov se lahko natančneje navedejo in celo spremenijo sestavni elementi kaznivega dejanja, s katerimi je bila izdaja evropskega naloga za prijetje najprej utemeljena.

Iz besed „preganjati“, „kaznovati“ in „odvzeti prostost“ iz navedenega člena 27(2) je razvidno, da je treba pojem „dejanje, ki se razlikuje“ od dejanja, zaradi katerega je bila oseba predana, presojati glede na različne faze postopka in ob upoštevanju vsakega procesnega dokumenta, zaradi katerega se lahko spremeni pravna kvalifikacija kaznivega dejanja. Za presojo, v zvezi z zahtevo po soglasju iz člena 27(3)(g) tega okvirnega sklepa, ali se procesni dokument nanaša na „dejanje, ki se razlikuje“ od dejanja iz evropskega naloga za prijetje, je treba primerjati opis kaznivega dejanja, navedenega v tem nalogu, s tistim iz naknadnega procesnega dokumenta. Če bi se zahtevalo soglasje izvršitvene države članice za vsako spremembo v opisu dejanskega stanja, bi to pomenilo prekoračitev obsega pravila specialnosti in bi se s tem ogrozilo zastavljeni cilj, namreč olajševanje in pospeševanje pravosodnega sodelovanja med državami članicami, predvidenega v okvirnem sklepu.

Za ugotovitev, ali je obravnavano kaznivo dejanje „dejanje, ki se razlikuje“ od dejanja, zaradi katerega je bila oseba predana v smislu člena 27(2) Okvirnega sklepa 2002/584 – zaradi česar je treba izvesti postopek s soglasjem iz člena 27(3)(g) in (4) navedenega okvirnega sklepa – je treba preizkusiti, ali so elementi kaznivega dejanja glede na njegov zakonski opis v odreditveni državi članici tisti, zaradi katerih je bila oseba predana, in ali so podatki iz evropskega naloga za prijetje dovolj skladni s tistimi, ki so navedeni v naknadnem procesnem dokumentu. Spremembe okoliščin časa in kraja so dopustne, če izhajajo iz podatkov, zbranih med postopkom v odreditveni državi članici, v zvezi z ravnanji, opisanimi v nalogu za prijetje, če se zaradi njih ne spremeni vrsta kaznivega dejanja in če nimajo za posledico nobenega razloga za obvezno neizvršitev na podlagi členov 3 in 4 navedenega okvirnega sklepa.

(Glej točke 43, od 53 do 56 in 59 ter točko 1 izreka.)
3

Člen 1(2) Uredbe določa: „Znamka Skupnosti je enotnega značaja. Na celotnem območju Skupnosti ima enak učinek: ne more se registrirati […], biti predmet odločitve, […] ki ugotavlja njeno ničnost, niti njena uporaba ne more biti prepovedana, razen za celotno območje Skupnosti. To načelo se uporablja v celoti, razen če [ni] s to uredbo drugače določeno.“
73

Komisija najprej navaja, da zgoraj navedena sodba Komisija proti Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, ki je bila izdana v zadevi v zvezi s pomočmi, neposredno dodeljenimi kmetom, nima nobene zveze z ugotovitvami Sodišča prve stopnje v točki 37 izpodbijanega sklepa, da izpodbijana odločba temelji na prednostih, ki so jih bili deležni upravičenci do pomoči, namreč lastniki ladij, in ne na načinu prenosa pomoči. Nadalje meni, da ta sodba v tem primeru ni upoštevna, ker se je nanašala na sprejetje odločbe Komisije s področja državnih pomoči, potem ko je slednja začela postopek na podlagi člena 88(2) ES. Nazadnje, tudi če je bila ta sodba upoštevna v tem primeru, Komisija opominja, da to ne pomeni, da odločba Komisije, s katero je odobrena pomoč, delavce posamično zadeva. Točka 72 te sodbe izrecno temelji na trditvi, da so „določeni člani [Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum] gospodarski subjekti, ki se lahko štejejo za neposredne konkurente upravičencev do pomoči“. Nasprotno, člani pritožnika so pomorščaki, ki jih ni mogoče šteti za neposredne konkurente lastnikom ladij in niso „gospodarski subjekti“ v smislu te sodbe.
76

Sodišče prve stopnje je torej lahko v točkah 109 in 110 izpodbijane sodbe upravičeno ugotovilo, da v teh okoliščinah figurativni element spornih znamk pridobi večji pomen, kar poveča verjetnost zmede med njima, in da so njuni znaki težje ločljivi, saj – kot je Sodišče že imelo priložnost pojasniti (glej v tem smislu zgoraj navedeni sodbi UUNT proti Shaker, točka 35, in Nestlé proti UUNT, točka 34 in navedena sodna praksa) – povprečni potrošnik znamko zaznava kot celoto in se ne ukvarja s preučevanjem njenih posameznih podrobnosti.
21

Po drugi strani naj bi naročnica pri tretjem postopku dodelitve naročila bistveno spremenila njegove pogoje, kar naj bi povzročilo, da so nekatere ponudbe postale „nepravilne“. Iz formulacije druge objave javnega naročila naj bi izhajalo, da če trgovska in ekonomska odstopanja v zvezi z objavo naročila ne bi bila dovoljena, bi bilo mogoče tehnična odstopanja zaradi posebnosti gradnje oziroma tehničnih značilnosti dobavljene opreme sprejeti pod določenimi pogoji, ne da bi njihov popravek ponudniku povzročil finančno škodo. Vendar pa naj bi bilo iz dopisa z dne 14. decembra razvidno, da so bili v tretjem postopku oddaje naročila udeleženci zavezani popraviti vsa odstopanja in nositi stroške njihove poprave. Da bi se zagotovila izpolnitev te zahteve, so morali udeleženci poleg tega podpisati zavezujočo izjavo glede popravka tehničnih odstopanj v svoji ponudbi. Ta sprememba pogojev javnega naročila naj bi povzročila, da so ponudbe nekaterih ponudnikov postale nepravilne z vidika tega tretjega postopka, čeprav naj bi bile veljavne v drugem.
30

Švedska vlada v bistvu poudarja, da za to, da bi bilo mogoče slabo vero v smislu člena 51(1)(b) Uredbe št. 40/94 šteti za dokazano, zadostuje, da je prijavitelj vedel, da drugi gospodarski subjekt uporablja znak, ki povzroča zmedo. Ta vlada pojasnjuje, da cilj registracije znaka kot znamke, in sicer preprečiti konkurentu, da bi še naprej uporabljal znak ter imel koristi od vrednosti, pridobljene z njim, ni upošteven za presojo slabe vere. Navedena vlada dodaja, da besedilo ali sistematika Uredbe št. 40/94 nikakor ne podpirata zahteve po obstoju namena, in da bi nasprotna razlaga vodila do nesorazmernih težav na področju dokazovanja in bi gospodarskemu subjektu, ki je prvi uporabljal zadevni znak, zmanjšala možnosti za izpodbijanje neupravičene registracije.
–

s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za popolno in pravilno uskladitev s členi 1(2)(b), (c), drugi pododstavek, in (d) ter (13), drugi pododstavek, 14(4), 17(10)(a) in (c), 34(8), 36(2), 39(2), 45(1) in (3)(a) in (c), 48, od (1) do (4) in (6)(c), 49(2), druga alinea, in od (3) do (5), 50(1), prvi pododstavek, točka (c), 52(1), 57(1), drugi pododstavek, točki (d) in (e), in (3), prva poved, in 65(2) Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev, in
7

Člen 3 Direktive 97/67 določa: „1. Države članice zagotovijo, da lahko uporabniki koristijo pravico do univerzalne storitve, ki vključuje stalno izvajanje poštnih storitev predpisane kakovosti na vseh točkah dostopa na njihovem ozemlju po dostopnih cenah za vse uporabnike. 2. V ta namen države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da gostota kontaktnih točk in točk dostopa upošteva potrebe uporabnikov. 3. Sprejmejo ukrepe za zagotovitev, da izvajalec(-ci) univerzalne storitve jamči(-jo) vsak delovni dan in ne manj kot pet dni na teden, razen v okoliščinah in zemljepisnih pogojih, ki jih državni regulativni organ določi kot izjemne, minimalno: — en sprejem, — eno dostavo na dom ali v prostore vsake fizične ali pravne osebe, ali z odstopanjem pod pogoji, ki jih določi državni regulativni organ, eno dostavo na ustrezno mesto. Vsako izjemo ali odstopanje, ki jo odobri državni regulativni organ v skladu s tem odstavkom, je treba sporočiti Komisiji in vsem državnim regulativnim organom. 4. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da univerzalna storitev vključuje naslednje minimalne ugodnosti: — sprejem, prenos, usmerjanje in dostavo poštnih pošiljk do dveh kilogramov, — sprejem, prenos, usmerjanje in dostavo poštnih paketov do 10 kilogramov, — storitve za priporočene in vrednostne pošiljke. 5. Državni regulativni organi lahko povečajo omejitev teže poštnih paketov do katere koli teže, ki ne presega 20 kilogramov, in lahko predpišejo posebne ureditve za dostavo od vrat do vrat takšnih paketov. Ne glede na omejitev teže pri univerzalni storitvi, ki zajema pakete in ki jo določi država članica, države članice zagotovijo, da so poštni paketi, ki jih prejmejo iz drugih držav članic in ki tehtajo do 20 kg, dostavljeni znotraj njihovega ozemlja. 6. Minimalne in maksimalne dimenzije zadevnih poštnih pošiljk so takšne, kot so določene v Konvenciji in Sporazumu o poštnih paketih, ki ju je sprejela Svetovna poštna zveza. 7. Univerzalna storitev, kot je opredeljena v tem členu, zajema storitve v notranjem prometu in čezmejne storitve.“
1.

Prilogo A, poglavje I, točka 4(a), k Direktivi Sveta 85/73/EGS z dne 29. januarja 1985 o financiranju veterinarskih pregledov in kontrol, predvidenih v direktivah 89/662/EGS, 90/425/EGS, 90/675/EGS in 91/496/EGS, kakor je bila spremenjena in kodificirana z Direktivo Sveta 96/43/ES z dne , je treba razlagati tako, da državam članicam ne dovoljuje odstopanja od strukture pristojbin iz priloge A, poglavje I, točki 1 in 2(a), ter zaračunavanja pristojbine, katere stopnja je odvisna od velikosti obratov in pada glede na število zaklanih živali posamezne vrste. Prilogo A, poglavje I, točka 4(b), k Direktivi 85/73, kakor je bila spremenjena in kodificirana z Direktivo 96/43, je treba razlagati tako, da država članica ni dolžna spoštovati strukture pristojbin, določene v točkah 1 in 2(a) istega poglavja, in lahko zaračuna pristojbino, katere stopnja se spreminja glede na velikost podjetja in število zaklanih živali določene vrste, če se ugotovi, da imata ta dejavnika dejanski vpliv na stroške, ki so nastali zaradi veterinarskih pregledov in kontrol, predpisanih v upoštevnih določbah prava Skupnosti.
14

Tribunale amministrativo regionale del Lazio je dvomilo, ali je sistem določanja cen zdravil, razviden iz sporne uredbe v postopku v glavni stvari, v skladu z zahtevami Direktive 89/105, zato je prekinilo odločanje in Sodišču v zadevah C-352/07, od C-354/07 do C-356/07, od C-365/07 do C-367/07 in C-400/07 v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1) Ali je treba [člen 4(1) Direktive 89/105] v delu, ki se nanaša na ‚znižanja cen, če sploh‘, razumeti tako, da je poleg splošnega ukrepa zamrznitve cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil dovoljen tudi drug splošen ukrep, pri katerem gre za znižanje cen vseh zdravil ali določenih kategorij zdravil, ali pa se besedna zveza ‚znižanja cen, če sploh‘ nanaša izključno na zdravila, ki so že predmet zamrznitve cen? 2) Ali se lahko člen 4(1) Direktive [89/105] – v delu, v katerem je pristojnim organom države članice v primeru zamrznitve cen naloženo, da vsaj enkrat na leto opravijo pregled, da ugotovijo, ali makroekonomske okoliščine upravičujejo nadaljevanje zamrznitve – razlaga tako, da je, če je odgovor na prvo vprašanje, da je znižanje cen dovoljeno, ta ukrep mogoče uporabiti celo večkrat v enem samem letu in ga več let (od leta 2002 do leta 2010) ponavljati? 3) Ali je v smislu [tega] člena 4 […] – če ga razlagamo ob upoštevanju uvodnih izjav Direktive [89/105] ki zadevajo glavni cilj ukrepov v zvezi z nadzorom cen navedenih zdravil, ki je ‚pospeševanje javnega zdravja z zagotavljanjem razpoložljivosti ustrezne preskrbe z zdravili po razumni ceni‘ [in zahteva po preprečevanju odstopanj pri takšnih ukrepih], ki lahko ‚ovirajo ali izkrivljajo promet z zdravili v Skupnosti‘ – sprejetje ukrepov, ki se sklicujejo na ‚ocenjeno‘ in ne na ‚ugotovljeno‘ ekonomsko vrednost izdatkov (vprašanje se nanaša na oba primera), v skladu s pravom Skupnosti? 4) Ali morajo biti zahteve v zvezi s spoštovanjem zgornjih mej izdatkov za zdravila, za določitev katerih je pristojna vsaka država članica, povezane zgolj in izključno z izdatki za zdravila, ali pa imajo posamezne države diskrecijsko pravico, da lahko upoštevajo tudi podatke v zvezi z drugimi izdatki za zdravstvo? 5) Ali je treba načeli preglednosti in sodelovanja zadevnih podjetij pri ukrepih zamrznitve ali splošnega znižanja cen zdravil, ki izhajata iz Direktive [89/105], razlagati tako, da je treba vedno predvideti možnost odstopanja od predpisane cene (člen 4(2) Direktive [89/105]) in konkretno sodelovanje podjetja, ki zaprosi za odstopanje, zaradi česar morajo upravni organi obrazložiti morebitno zavrnitev?“
103

Kraljevina Španija navaja, prvič, da je bil del proizvodov, ki so bili umaknjeni s trga, izdelan v Španiji, in da družbe Ynsadiet, Tregor in Taxón niso španskim organom nikoli predložile dokumentov, iz katerih bi bilo razvidno, da se navedeni proizvodi zakonito tržijo v drugi državi članici. Drugič, tožena država članica trdi, da naj ne bi bila obveščena, da so bili nekateri proizvodi, ki so bili umaknjeni s trga, uvoženi iz druge države članice, v kateri so bili zakonito izdelani. Prav tako naj Komisija do zdaj glede tega ne bi predložila nobenega natančnega podatka.
41

Glede naknadne izterjave carinskih dajatev ob uvozu je treba upoštevati, da rok, ki davčnemu zavezancu dovoljuje izvajanje njegove pravice do zaslišanja in ki ne sme biti krajši od osem dni in ne daljši od petnajst dni, v načelu ne sme praktično onemogočati ali pretirano otežiti izvajanja pravice do obrambe, ki jo zagotavlja pravni red Skupnosti. Podjetja, ki bi jih postopek v sporu o glavni stvari lahko zadeval, se običajno namreč profesionalno ukvarjajo z uvozom. Poleg tega veljavna ureditev Skupnosti določa, da mora biti tem podjetjem omogočeno, da ob kontroli upravičijo pravilnost vseh izvršenih ravnanj. Končno splošni interes Evropske skupnosti in zlasti interes izterjave lastnih dohodkov v najkrajšem roku zahteva, da so kontrole opravljene hitro in učinkovito.
10

V Prilogi III k Direktivi 96/61, z naslovom „Seznam glavnih snovi, ki onesnažujejo okolje in jih je treba upoštevati, če so pomembne za določanje mejnih vrednosti emisij“, je navedenih več onesnaževal zraka in vode. V njej so kot onesnaževala zraka navedeni med drugim dušikovi oksidi in druge dušikove spojine ter kovine in njihove spojine. Kot onesnaževala vode so navedene med drugim organofosforne spojine, kovine in njihove spojine ter snovi, ki prispevajo k evtrofikaciji, posebno nitrati in fosfati.
54

Ob upoštevanju teh trditev je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je besedilo „začasn[a] pogodb[a] o zaposlitvi ali delovno razmerje“ v členu 8(2), drugi pododstavek, Direktive 91/533 treba razlagati tako, da se nanaša na pogodbe o zaposlitvi in delovna razmerja za krajši čas. Če za ta namen v predpisih države članice ni pravila, mora to obdobje določiti nacionalno sodišče, in sicer za vsak primer posebej in glede na posebnosti določenih sektorjev ali določenih poklicev in dejavnosti. To obdobje pa je treba določiti tako, da je zagotovljeno učinkovito varstvo pravic, ki jih uživajo zaposleni iz naslova navedene direktive.
44

Da bi se trditev, ki temelji na taki utemeljitvi, sprejelo, pa Sodišče zahteva neposredno povezavo med zadevno davčno ugodnostjo in izravnavo te ugodnosti z določeno davčno dajatvijo (sodba z dne 14. novembra 1995 v zadevi Svensson in Gustavsson, C-484/93, Recueil, str. I-3955, točka 18, in zgoraj navedene sodbe ICI, točka 29; Manninen, točka 42, in Keller Holding, točka 40), ker je treba neposrednost te povezave presojati glede na cilj zadevne ureditve (zgoraj navedena sodba Manninen, točka 43, in sodba z dne 28. februarja 2008 v zadevi Deutsche Shell, C-293/06, ZOdl., str. I-1129, točka 39).
1)

Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za sprejetje in izvajanje skladne, konkretne in celovite pravne ureditve, ki bi v skladu s cilji ohranjanja iz Direktive Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic zagotavljala trajno upravljanje in učinkovito varstvo opredeljenih posebnih območij varstva, ni izpolnila obveznosti iz člena 4(1) in (2) te direktive v povezavi z njenim členom 4(4), prvi stavek, v različici, kot izhaja iz člena 6(2) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst.
Člena 1(2) in 8(2) in (4) Direktive Sveta 91/439/EGS z dne 29. julija 1991 o vozniških dovoljenjih, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. septembra 2003, je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta temu, da država članica na svojem ozemlju zavrne priznanje pravice do vožnje na podlagi vozniškega dovoljenja, ki ga je druga država članica izdala osebi, za katero na ozemlju prve države članice velja ukrep odvzema pravice do vožnje, tudi če je bil ta ukrep izrečen po izdaji navedenega dovoljenja, če je to pridobljeno med veljavnostjo ukrepa začasnega odvzema vozniškega dovoljenja, izdanega v prvi državi članici, in če sta tako ta zadnji ukrep kot navedeni ukrep odvzema upravičena z razlogi, ki obstajajo na datum izdaje drugega vozniškega dovoljenja.
5

Oddelek XVI KN ima dve poglavji, med katerima je poglavje 85 z naslovom „Stroji in mehanske naprave; elektrotehniška oprema; njihovi deli; aparati za snemanje in reprodukcijo zvoka, aparati za snemanje in reprodukcijo televizijske slike in zvoka, deli in pribor za te proizvode“. To poglavje zajema med drugim te tarifne številke in podštevilke: „8541Diode, tranzistorji in podobni polprevodniški elementi; fotoobčutljivi polprevodniški elementi, vključno fotonapetostne celice, sestavljene v module ali plošče ali ne; diode za sevanje svetlobe; montirani piezoelektrični kristali: […] 854140 – Fotoobčutljivi polprevodniški elementi, vključno fotonapetostne celice, sestavljene v module ali plošče ali ne; diode za sevanje svetlobe: 85414010 – – Diode za sevanje svetlobe, vključno laserske diode 85414090 – – druge […] 8542Elektronska integrirana vezja in mikrosestavi:85421000 – Kartice z vgrajenim elektronskim integriranim vezjem (‚pametne‘ kartice – ‚smart‘ kartice) – monolitna integrirana vezja: 854221 – – digitalni: […] 854229 – – drugi: […] 85422960 – – – – Krmilna in kontrolna vezja 85422970 – – – – Vmesniška (interface) vezja; vmesniška (interface) vezja s sposobnostjo krmilnih in kontrolnih funkci j […] 8543Električni stroji in aparati s posebnimi funkcijami, ki niso navedeni in ne zajeti drugje v tem poglavju: […] 854389 – – drugi: […] 85438995 – – – – drugi […]“
Člen 5(1)(c) Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju), je treba razlagati tako, da mora ponudnik storitev pred sklenitvijo pogodbe s prejemniki storitve poleg svojega elektronskega naslova navesti še druge podatke, ki omogočajo hitro vzpostavitev stika ter hitro in učinkovito komuniciranje. Ti podatki niso nujno telefonska številka. Lahko so obrazec za elektronsko vzpostavitev stika, prek katerega se prejemniki storitev po spletu obrnejo na ponudnika storitev in na katerega ta odgovori po elektronski pošti, razen v situacijah, v katerih prejemnik storitev, ki se po elektronski vzpostavitvi stika s ponudnikom storitev znajde brez dostopa do elektronskega omrežja, zahteva od ponudnika dostop do drugega, neelektronskega načina komuniciranja.
Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje vseh predpisov, ki so potrebni za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2004/48/ES z dne 29. aprila 2004 o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine (UL L 157, str. 45, in popravek v UL L 195, str. 16).
Sodba Sodišča (sedmi senat) z dne 3. aprila 2008 – Komisija proti Portugalski

(Zadeva C-289/07)

„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2004/17/ES – Usklajevanje postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev – Neizvršitev prenosa v predpisanem roku“

Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče – Stanje, ki ga je treba upoštevati – Položaj ob poteku roka, določenega z obrazloženim mnenjem (člen 226 ES) (Glej točko 9.)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Nesprejetje predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 134, str. 1), v predpisanem roku.

Izrek

1) Portugalska republika s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev, ni izpolnila obveznosti iz člena 71 te direktive.

2) Portugalski republiki se naloži plačilo stroškov.
6

Člen 2(1) Direktive 85/433, kot je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2001/19/ES z dne 14. maja 2001 (UL L 206, str. 1), določa: „Vsaka država članica priznava diplome, spričevala in druga dokazila o formalnih kvalifikacijah iz člena 4, ki jih podeljujejo države članice državljanom drugih držav članic v skladu s členom 2 Direktive 85/432 […], tako, da glede pravice dostopa do in opravljanja dejavnosti iz člena 1 na svojem ozemlju priznava tem kvalifikacijam enak učinek[,] kot jih imajo diplome, spričevala in druge formalne kvalifikacije iz člena 4, ki jih sama podeljuje.“
Helenska republika, s tem da za vsako vodno območje, ki leži na njenem ozemlju, ni izvedla analize njegovih značilnosti, pregleda vplivov človekovega delovanja na stanje površinskih voda in podzemne vode ter ekonomske analize rabe vode v skladu s strokovnimi zahtevami iz prilog II in III k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, ni izpolnila obveznosti iz člena 5(1) te direktive, in s tem da ni predložila zbirnih poročil o analizah, določenih v tej določbi, prav tako ni izpolnila obveznosti iz člena 15(2) navedene direktive.
Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sprejelo predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici), ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.