Keywords

Summary



Keywords

1. Pravo Skupnosti – Neposredni učinek – Nacionalne dajatve, ki niso združljive s pravom Skupnosti – Povračilo – Podrobna pravila – Uporaba nacionalnega prava – Meje – Spoštovanje načel enakovrednosti in učinkovitosti prava Skupnosti

2. Vprašanja za predhodno odločanje – Razlaga – Časovni učinki sodb, ki vsebujejo razlago – Retroaktivni učinek – Omejitev, ki jo določi Sodišče

(člen 234 ES)

3. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Posebna ureditev za potovalne agente – Ponoven obračun dolga davka na dodano vrednost po metodi, ki jo je Sodišče razglasilo za skladno s pravom Skupnosti – Dopustnost – Pogoji

(Direktiva Sveta 77/388, člen 26)

4. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Posebna ureditev za potovalne agente – Paketna potovanja, ki jih sestavljajo lastne storitve in storitve, pridobljene od tretjih – Izračun davka – Uporaba merila tržne vrednosti za lastne storitve – Pogoji – Določitev nacionalnega sodnika tržne vrednosti letalskih potovanj

(Direktiva Sveta 77/388, člen 26)

Summary

1. Ker področje zahtev za povračilo dajatev, ki so nezakonito obračunane, ni urejeno s predpisi Skupnosti, je treba v notranjem pravnem redu vsake države članice predvideti pogoje, pod katerimi se te zahteve lahko izpolnjujejo, ti pogoji pa morajo upoštevati načeli ekvivalentnosti in učinkovitosti, kar pomeni, da ne smejo biti manj ugodni od tistih, ki urejajo podobne zahtevke na podlagi določb notranjega prava, niti ne smejo biti določeni tako, da v praksi onemogočajo izvrševanje pravic, ki jih podeljuje pravni red Skupnosti.

(Glej točko 17.)

2. Kadar Sodišče v okviru pristojnosti na podlagi člena 234 ES razlaga določbo prava Skupnosti, natančneje določa smisel in obseg te določbe, tako kot bi jo bilo treba razumeti in uporabljati od začetka njene veljave. Sodba, izdana na podlagi predloga za sprejetje predhodne odločbe, lahko tako učinkuje na pravna razmerja, ki so nastala pred njeno izdajo. Iz tega zlasti izhaja, da mora upravni organ v okviru svojih pristojnosti pravilo prava Skupnosti, ki je bilo predmet take razlage, uporabljati tudi za pravna razmerja, nastala in oblikovana, preden je Sodišče izreklo sodbo o vprašanju za predhodno odločanje. To ne velja takrat, kadar Sodišče v sodbi izjemoma omeji časovni učinek te razlage.

(Glej točki 16 in 17.)

3. Potovalni agent ali organizator potovanja, ki je za obdavčitveno obdobje izpolnil prijavo obračuna DDV z uporabo metode, ki jo je predvidela nacionalna zakonodaja, ki je v notranje pravo prenesla Šesto direktivo Sveta 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, sme svoj dolg davka na dodano vrednost ponovno obračunati po metodi, ki jo je Sodišče razglasilo za skladno s pravom Skupnosti, pod pogoji, ki jih določa nacionalno pravo in ki morajo upoštevati načeli ekvivalentnosti in učinkovitosti.

(Glej točko 18 in točko 1 izreka.)

4. Člen 26 Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero je treba razlagati tako, da mora potovalni agent ali organizator potovanj, ki v zameno za plačilo cene paketa potniku zagotovi storitve, pridobljene od tretjih, in lastne storitve, načeloma opredeliti del paketa, ki ustreza njegovim storitvam, na osnovi njihove tržne vrednosti, kadar se ta vrednost lahko določi. V takem primeru sme davčni zavezanec uporabiti merilo dejanskih stroškov le, če izkaže, da to merilo verodostojno izraža dejansko sestavo paketa. Uporaba merila tržne vrednosti ni odvisna od pogoja, da bi bila preprostejša od uporabe metode, ki temelji na dejanskih stroških, niti od pogoja, da bi pripeljala do dolga davka na dodano vrednost, ki je enak ali blizu tistemu, ki bi izhajal iz uporabe metode, ki temelji na dejanskih stroških. Zato:

– potovalni agent ali organizator potovanj ne sme po svoji izbiri uporabiti metode, ki temelji na tržni vrednosti, in

– ta metoda se uporablja za vse lastne storitve, za katere se lahko določi tržna vrednost, tudi če v okviru istega obdavčitvenega obdobja ni mogoče določiti vrednosti nekaterih lastnih delov paketa, ker davčni zavezanec ne prodaja podobnih storitev zunaj paketa.

Predložitveno sodišče mora, glede na okoliščine spora o glavni stvari, določiti tržno vrednost letalskih potovanj, ki so v postopku v glavni stvari zagotovljena v okviru počitniških paketov. To sodišče lahko to tržno vrednost določi glede na povprečne vrednosti. V tem kontekstu lahko trg sedežev, ki so prodani drugim organizatorjem potovanj, pomeni najprimernejši trg.

(Glej točki 41in 45 ter točki 2 in 3 izreka.)