SL Uradni list Evropske unije C 311/27

Pritožba, ki jo je Francoska republika vložila 3. julija 2015 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 16. aprila 2015 v zadevi T-402/12, Carl Schlyter/Evropska komisija

(Zadeva C-331/15 P)

(2015/C 311/33)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnica: Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize, agenti)

Druge stranke v postopku: Carl Schlyter, Evropska komisija, Republika Finska, Kraljevina Švedska

Predlogi

Francoska vlada Sodišču predlaga, naj:

— razveljavi sodbo četrtega senata Splošnega sodišča z dne 16. aprila 2015 v zadevi T-402/12, Carl Schlyter/Komisija, v delu, v katerem je razglasilo za ničen sklep Evropske komisije z dne 27. junija 2012, s katerim je ta med obdobjem mirovanja zavrnila dostop do svojega podrobnega mnenja o osnutku odloka o vsebini in pogojih glede letne izjave o snoveh v stanju nanodelcev (2011/673/F), ki so ji ga francoski organi priglasili na podlagi Direktive 98/34/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov, kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998;

— vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Francoska vlada s pritožbo, vloženo 3. julija 2015, Sodišču Evropske unije predlaga, naj na podlagi člena 56 Statuta Sodišča razveljavi sodbo, ki jo je četrti senat Splošnega sodišča izdal 16. aprila 2015 v zadevi T-402/12, Carl Schlyter/Komisija (v nadaljevanju: izpodbijana sodba).

Francoska vlada v utemeljitev pritožbe navaja en pritožbeni razlog.

Francoska vlada v podporo tega pritožbenega razloga navaja, da je Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo pri opredelitvi postopka, določenega v Direktivi 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (v nadaljevanju: Direktiva 98/34), in pri uporabi izjeme v zvezi z varstvom namena preiskave, določene v členu 4(2), tretja alinea, Uredbe (ES) št. 1049/2001 (2) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (v nadaljevanju: Uredba št. 1049/2001).

Na prvem mestu francoska vlada trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker se ni strinjalo, da se postopek, določen v Direktivi 98/34, opredeli kot preiskava v smislu člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001.

Francoska vlada v zvezi s tem navaja, prvič, da opredelitev pojma preiskava, ki jo je podalo Splošno sodišče v izpodbijani sodbi, ne temelji na nobeni opredelitvi, določeni v Uredbi št. 1049/2001, Direktivi 98/34 ali v sodni praksi.

Drugič, ta opredelitev naj poleg tega ne bi bila skladna z odločitvijo, ki jo je sprejel osmi senat Splošnega sodišča v sodbi z dne 25. septembra 2014, Spirlea/Komisija, v zadevi T-306/12. V tej sodbi naj bi namreč Splošno sodišče ugotovilo, da se lahko postopek, imenovan „EU Pilot“, opredeli kot preiskava v smislu člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001. Francoska vlada pa meni, da so si cilji in potek postopka „EU Pilot“ zelo podobni s cilji in potekom postopka, določenega v Direktivi 98/34.

Tretjič, če bo Sodišče potrdilo opredelitev preiskave iz izpodbijane sodbe, francoska vlada vseeno meni, da postopek, določen Direktivi 98/34, ob upoštevanju njegovih ciljev in poteka, ustreza tej opredelitvi.

Na drugem mestu, prvič, francoska vlada meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je podredno ugotovilo, da tudi če je podrobno mnenje, ki ga izda Komisija, del preiskave v smislu člena 4(2), tretja alinea, Uredbe št. 1049/2001, razkritje tega dokumenta ne škodi nujno namenu postopka iz Direktive 98/34.

Francoska vlada v zvezi s tem navaja, da tožeča stranka ni nikdar – niti v svoji prvotni tožbi niti v repliki niti v stališčih o intervencijskih vlogah – podala argumenta, v skladu s katerim naj razkritje dokumenta ob predpostavki, da je postopek iz Direktive 98/34 del preiskave, ne bi škodilo namenu tega preiskovalnega dejanja.

Zato francoska vlada meni, da je Splošno sodišče – ker tožeča stranka razloga, ki ga je podredno navedlo Splošno sodišče in ki se nanaša na zakonitost izpodbijane odločbe, ni podala – v točkah od 84 do 88 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je ta razlog preizkusilo po uradni dolžnosti.

Drugič, Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi ugotovilo, da je namen postopka, določenega v Direktivi 98/34, preprečiti, da bi nacionalni zakonodajalec sprejel tehnični predpis, ki bi oviral prosti pretok blaga ali prosti pretok storitev ali svobodo ustanavljanja ponudnikov storitev na notranjem trgu (točka 85 izpodbijane sodbe).

Po mnenju Francoske vlade je namreč Splošno sodišče s tem podalo ozko razlago namena postopka, določenega v Direktivi 98/34.

Francoska vlada pa meni, da postopek iz Direktive 98/34 ob cilju skladnosti nacionalnih pravil uresničuje tudi cilj kakovostnega dialoga med Komisijo in zadevno državo članico.

(1) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 20, str. 337.

(2) UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331.