ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 65/38

Tožba, vložena 28. novembra 2014 – MPF Holdings/Komisija

(Zadeva T-788/14)

(2015/C 065/52)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: MPF Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (zastopniki: D. Piccinin in E. Whiteford, Barristers, in E. Gibson-Bolton, Solicitor)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijan sklep razglasi za ničen, in

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s tožbo predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2014) 5083 final z dne 23. julija 2014 v zadevi SA.35980 (2014/N-2) – Združeno kraljestvo, reforma trga električne energije – trg zmogljivosti.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en tožbeni razlog, s katerim trdi, da je Komisija družbo MPF nezakonito prikrajšala za njeno pravico do sodelovanja v formalnem postopku preiskave s tem, da ni začela formalnega postopka preiskave na podlagi člena 108(2) in člena 4(4) Uredbe št. 659/1999, čeprav obstajajo dvomi glede združljivosti trga zmogljivosti z notranjim trgom. Tožeča stranka trdi, da:

— diskriminatorne razpoložljivosti dolgoročnih pogodb ni mogoče upravičiti s sklicevanjem na legitimni cilj zagotovitve potrebnih proizvodnih zmogljivosti;

— Komisija ni ustrezno preučila verjetnih učinkov diskriminatorne razpoložljivosti dolgoročnih pogodb na učinkovitost trga zmogljivosti in lastnike obstoječih elektrarn;

— Komisija ni ustrezno preučila utemeljitve vlade Združenega kraljestva za diskriminatorna trajanja pogodb, zlasti da neodvisni proizvajalci električne energije, ki se opirajo na financiranje projektov, potrebujejo dolgoročne pogodbe;
—

Evropski uniji naloži plačilo ustrezne in popolne odškodnine za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki je nastala tožečim strankam zaradi nezakonitega ravnanja Evropske unije, v zneskih, ki so navedeni v nadaljevanju, skupaj s kompenzacijskimi in zamudnimi obresti po obrestni meri, ki jo Evropska centralna banka uporablja za svoje glavne operacije refinanciranja, povečani za dve odstotni točki od dneva vložitve te tožbe dalje, in sicer: — 1 1 93 467 EUR iz naslova izgub zaradi plačila dodatnih zakonitih obresti od nominalnega zneska sankcije po preteku razumnega roka; — 1 87 571 EUR iz naslova izgub zaradi dodatnih plačil za bančno garancijo po preteku razumnega roka; — 2 0 00 000 EUR iz naslova izgubljenega dobička in/ali izgub zaradi „negotovosti“, in — 5 00 000 EUR iz naslova nepremoženjske škode;
1.

Prvi tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 108(2) PDEU v povezavi s členom 13 Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 339) in členom 296 PDEU, ker je izpodbijani sklep akt, ki ni uradno obrazložen in ne vsebuje presoje ukrepa ob upoštevanju sodb Splošnega sodišča z dne 7. novembra 2014 (zadevi T-219/10 in T-399/11).
—

Tožeči stranki prav tako trdita, da je treba v skladu z opredelitvijo MVO v členu 3(2)(d) Uredbe št. 396/2005 MVO določiti na podlagi „najnižje izpostavljenosti potrošnika, ki je potrebna za zaščito ranljivih potrošnikov“ in „dobre kmetijske prakse“ (DKP). Iz člena 3(2) in 4(1), drugi odstavek, ter iz člena 14(2)(a) in (d) Uredbe št. 396/2005 je razvidno, da bi morala Komisija pri sprejetju izpodbijane odločbe upoštevati razpoložljivo znanstveno in tehnično znanje o učinkih imidaklopridov na medonosne čebele in čebelje družine. Iz teh določb, in zlasti iz člena 14(2)(d) Uredbe št. 396/2005, je razvidno tudi, da je Komisija ravnala nezakonito, ker v izpodbijani odločbi ni upoštevala Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 485/2013 (2) kot odločitve „glede sprememb načinov uporabe fitofarmacevtskih sredstev“.
5.

S petim tožbenim razlogom se še bolj podredno zatrjuje, da so v sklepu očitne napake s pravnega in dejanskega vidika ter da v zvezi z določitvijo višine globe v tej zadevi sklep ni obrazložen, saj (i) v sklepu izračun glob ni obrazložen, (ii) je v njem poudarjena teža zatrjevanih kršitev s sklicevanjem na dejavnike, ki tega ne potrjujejo, (iii) so v sklepu v trajanje kršitve vključena obdobja, ki so bila v drugih zadevah izključena na napačni podlagi, da družba Marine Harvest ni dovolj sodelovala v obdobju pred priglasitvijo, (iv) so v sklepu določene globe, ki niso sorazmerne s trajanjem in težo zatrjevane kršitve in zasledovanimi cilji in (v) v sklepu niso upoštevane olajševalne okoliščine, vključno s preglednostjo in sodelovanjem v postopku nadzora združitve, neobstojem upoštevnih precedenčnih primerov in opravičljivo napako pri storitvi zatrjevane kršitve.
2.

Drugi razlog: ukrepi, ki jih je sprejela grška vlada v zvezi z grškim dolgom, so v bistvu ukrepi, ki so jih določile institucije Evropske unije, zlasti ECB in Evropska komisija.
—

v delu, ki se izpodbija s to tožbo, razglasi za ničen Izvedbeni sklep Komisije C (2014) 4479 z dne 9. julija 2014, ki je bil notificiran 10. julija 2014, o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Skupnosti, v delu, ki se nanaša na Italijo;
—

UUNT, in v primeru intervencije, vlagatelju ugovora, naloži plačilo lastnih stroškov in vračilo stroškov, ki jih je tožeča stranka priglasila v postopku z ugovorom pred Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) in v tem postopku.
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja s strani Komisije. Komisija naj bi s tem, ko je sprejela izpodbijani sklep, kršila načelo dobrega upravljanja, ker po mnenju tožeče stranke, prvič, ni skrbno preučila vseh podatkov, ki ji jih je posredovala tožeča stranka, drugič, ni preverila ali so izpolnjeni vsi potrebni pogoji za sprejetje njenega sklepa, tretjič, vse investicije, ki so bile izvedene zato, da se izboljša stanje amortiziranih ribiških plovil, je samodejno štela k tekočim stroškom vzdrževanja in, četrtič, napačno je domnevala, da te investicije niso prispevale k doseganju ciljev, določenih v členu 25(2).
—

posledično, ugodi predlogom pritožnika na prvi stopnji in tako: — odločbo Evropske komisije kot organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb, z dne 4. oktobra 2012, da pritožnika ne zaposli kot pogodbenega uslužbenca za pomožne naloge iz funkcionalne skupine II, razglasi za nično; — če je to potrebno, odločbo organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb, z dne 7. februarja 2013, s katero je bila zavrnjena pritožba pritožnika z dne 19. oktobra 2012, razglasi za nično; — odloči, da se pritožniku povrnite premoženjska škoda; — odloči, da se pritožniku plača znesek, določen ex aequo et bono in začasno na 50 000 EUR, iz naslova nastale nepremoženjske škode; — drugi stranki naloži plačilo vseh stroškov, vključno s stroški pritožbenega postopka.
3.

Tretji tožbeni razlog temelji na kršitvi pravice do učinkovitega sodnega varstva v zvezi z obrazložitvijo določb, neobstojem dokazov zatrjevanih očitkov in pravico do obrambe in lastninske pravice, ker obveznost obrazložitve in potrebo po predložitvi dejanskih dokazov nista spoštovane, kar vpliva na druge pravice.
SL Uradni list Evropske unije C 303/34

Tožba, vložena 11. junija 2014 – ClientEarth proti Komisiji

(Zadeva T-424/14)

2014/C 303/43

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: ClientEarth (London, Združeno kraljestvo) (zastopniki: O. Brouwer, F. Heringa in J. Wolfhagen, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— odločitev tožene stranke o zavrnitvi dostopa do dokumentov, ki ga tožeča stranka zahteva v skladu z Uredbo (ES) št 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, kot je bila tožeči stranki sporočena 3. aprila 2014 v dopisu s sklicem SG.B.4/LR/rc – sg.dsg2.b.4(2014) 1028887, razveljavi;

— Komisiji v skladu s členom 87 Poslovnika Splošnega sodišča naloži plačilo stroškov tožeče stranke, vključno s stroški morebitnih intervenientov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga razveljavitev odločitve Komisije o zavrnitvi dostopa do Poročila Komisije o oceni učinka in mnenja odbora za oceno učinka glede dostopa do pravnega varstva v okoljskih zadevah v zvezi s prenosom tretjega stebra Aarhuške konvencije v pravni red Evropske unije in pravni red držav članic.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: člen 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 (1) naj se v obravnavani zadevi ne bi uporabljal, Komisija pa naj odločitve ne bi obrazložila. Tožeča stranka trdi, da je Komisija napačno razlagala izjemo glede dostopa do dokumentov iz člena 4(3), prvi pododstavek, in se nanjo napačno sklicevala, saj je treba zahtevana dokumenta ločiti od postopka odločanja Komisije. Tožeča stranka poleg tega trdi, da Komisija ni obrazložila uporabe člena 4(3), prvi pododstavek.

2. Drugi, podredni, tožbeni razlog: napačna uporaba člena 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 in neobstoj obrazložitve. Tožeča stranka trdi, da tudi če bi se člen 4(3), prvi pododstavek, uporabljal, Komisija ni dokazala, da bi razkritje zahtevanih dokumentov oslabilo postopek odločanja, v zvezi s tem pa tudi ni navedla nobenega posebnega pojasnila.

3. Tretji, podredni, tožbeni razlog: napačna uporaba preizkusa prevladujočega javnega interesa iz člena 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št 1049/2001 in neobstoj obrazložitve. Tožeča stranka trdi, da je, tudi če bi se člen 4(3), prvi pododstavek, uporabljal, Komisija napačno uporabila in napačno razlagala preizkus tehtanja prevladujočega javnega interesa in ni dokazala, da ni bilo prevladujočega javnega interesa za razkritje zahtevanih dokumentov. Poleg tega tožeča stranka trdi, da obrazložitev Komisije v zvezi s tem ni zadostna.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).
—

podredno, toženi stranki naj se naloži, da tožečima strankama plača štiri petine zgoraj navedenega zneska, to je znesek v višini 1 1 44 954,86 EUR kot nadomestilo za škodo, ki jima je nastala zaradi nezakonitega ravnanja tožene stranke, skupaj z obrestmi od dneva, ko so jima bili nezakonito odvzeti depoziti (29/03/2013)), do izdaje sodbe v tej zadevi, kot tudi zamudne obresti od dneva izdaje sodbe v tej zadevi, do dneva celotnega plačila;
SL Uradni list Evropske unije C 303/47

Tožba, vložena 3. julija 2014 – Staywell Hospitality Group proti UUNT – Sheraton International IP (PARK REGIS)

(Zadeva T-510/14)

2014/C 303/55

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Avstralija) (zastopnik: D. Farnsworth, Solicitor)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Sheraton International IP LLC (Stamford, Združene države Amerike)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— odločbo petega odbora za pritožbe z dne 30. aprila 2014 v zadevah R 240/2013-5 in R 303/2013-5 v delu, v katerem se nanaša na R 240/2013-5, razveljavi; in

— toženi stranki naloži plačilo svojih stroškov in stroškov tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedna elementa „PARK REGIS“ za storitve iz razredov 35, 36 in 43 – prijava znamke Skupnosti št. 9 4 88 933

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Sheraton International IP LLC

Navajana znamka ali znak: figurativne in besedne znamke „ST. REGIS“ za storitve iz razredov 36, 42 in 43, mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija, besedne znamke „ST. REGIS“ za storitve iz razreda 36, ter dobro znane figurativne in besedne znamke „ST. REGIS“ v Evropski uniji

Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009
—

podredno, toženi stranki naj se naloži, da tožeči stranki plača štiri petine zgoraj navedenega zneska, to je znesek v višini 3 49 085,75 EUR kot nadomestilo za škodo, ki ji je nastala zaradi nezakonitega ravnanja tožene stranke, skupaj z obrestmi od dneva, ko so ji bili nezakonito odvzeti depoziti (29/03/2013)), do izdaje sodbe v tej zadevi, kot tudi zamudne obresti od dneva izdaje sodbe v tej zadevi, do dneva celotnega plačila;
—

delno razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 13. marca 2014 v zadevi R 1209/2013-1 in zavrne prijavo znamke Skupnosti št. 1 0 1 22 976„AQUALOGY“ za storitve iz razredov 35, 37, 39, 40 in 42 na podlagi relativnega razloga za zavrnitev, določenega v členu 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009;
—

podredno, razglasi delno ničnost Sklepa in občutno zmanjša globo, naloženo družbi J-Power Systems in tožeči stranki, in
2.

Drugi tožbeni razlog: Svet je kršil pravici tožeče stranke do obrambe in do učinkovitega sodnega varstva, ker podlaga, na kateri je tožeča stranka uvrščena na seznam, pomeni javno objavo krivde pred kakršno koli pravno obravnavo zadeve in ker tožeči stranki ni bila posredovana kakršnakoli posebna informacija glede razlogov, navedenih v izpodbijanih ukrepih, za njeno vključitev na seznam oseb, subjektov in organov, ki so predmet omejevalnih ukrepov, čeprav je Svet prosila za informacije.
—

Annul the decision of the First Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) of 6 March 2014 in Case R 201/2013-1; razveljavi odločbo drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. marca 2014 v zadevi R 201/2013-1;
SL Uradni list Evropske unije C 253/32

Tožba, vložena 28. aprila 2014 – City Index proti UUNT – Citigroup and Citibank (CITY INDEX)

(Zadeva T-269/14)

2014/C 253/47

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: City Index Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: B. Brandreth, Barrister)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Drugi stranki pred odborom za pritožbe: Citigroup, Inc. in Citibank, NA (New York, ZDA)

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga:

— odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 19. februarja 2014 v zadevi R 172/2013-2 o ugoditvi ugovoru v zvezi z proizvodi in storitvami iz razredov 9, 16 in 36 naj se delno razveljavi;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov tožeče stranke, ki so ji nastali pri odboru za pritožbe in Splošnem sodišču.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „CITY INDEX“ za proizvode in storitve z razredov 9, 16, 36 in 41 – prijava znamke Skupnosti št. 7 458 094

Imetnika znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Citigroup, Inc. in Citibank, NA

Navajana znamka ali znak: figurativna znamka z besednim elementom „citi“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 36 in 42, figurativna znamka Skupnosti in nacionalna figurativna znamka z besednima elementoma „citifinancial“ in „citibank“, ter besedne znamke Skupnosti in nacionalne besedne znamke „CITICAPITAL“, „CITIMONEY“, „CITIFINANCIAL“, „CITI“, „CITIBOND“, „CITICONNECT“, „CITIBANK“ in „CITICARD“

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora

Odločba odbora za pritožbe: delna razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in delna zavrnitev prijave znamke Skupnosti

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009
—

razveljavi odločbo petega odbora za pritožbe z dne 1. aprila 2014 v zadevi R 411/2013-5 v delu, v katerem je peti odbor za pritožbe razglasil delno ničnost odločbe oddelka za ugovore, ugodil ugovoru in zavrnil prijavo št. 00 9 8 77 416 glede proizvodov iz razredov 18 in 25 ter glede storitev „Maloprodajne storitve, tudi prek spletnih strani in televizijske prodaje, v zvezi z oblačili, obutvijo, pokrivali, sončnimi očali, žlahtnimi kovinami in njihovimi zlitinam ter predmeti iz njih ali prevlečeni z njimi, dragimi kamni, urami in kronometrskimi instrumenti, usnjem in imitacijam usnja in izdelki iz teh snovi, živalske kože, potovalnimi in ročnimi kovčki, vrečam, ročnimi torbami, žepnimi denarnicami, denarnicami, etuiji za ključe, nahrbtniki, robčki, dežniki, sončniki in sprehajalne palice, biči, konjsko zaprego in sedlarskimi potrebščinami“ iz razreda 35;
SL Uradni list Evropske unije C 245/30

Tožba, vložena 6. junija 2014 – Sociedad Española Inmuebles y Locales proti Komisiji

(Zadeva T-397/14)

2014/C 245/41

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Sociedad Española Inmuebles y Locales, SL (Madrid, Španija) (zastopniki: J. C. García Muñoz, J. I. Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz, J. Corral García, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijani sklep razglasi za ničen.

— Komisiji naloži plačilo vseh stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Razlogi in bistvene trditve so enaki kot tisti, ki so navedeni v zadevi T-392/14.
2.

Drugi tožbeni razlog: neobstoj državnih sredstev v smislu člena 107(1) PDEU — Tožeča stranka poleg tega trdi, da posebna shema kompenzacijskih nadomestil ne pomeni ukrepa „pomoč[i], ki jo dodeli država članica, ali kakršn[e] koli vrst[e] pomoči iz državnih sredstev“. V zvezi s tem razloži, da dodatna dajatev EEG ni državno sredstvo in da zato tudi odpoved temu sredstvu prek posebne sheme kompenzacijskih nadomestil ne more pomeniti ukrepa pomoči iz državnih sredstev. — Dodatne dajatve EEG ne pobira, z njo ne upravlja, niti je ne dodeljuje država ali javna ali zasebna institucija, ki jo imenuje ali ustanovi država. Na podlagi ustreznega civilnopravnega zahtevka pa jo lahko pobirajo neposredno operaterji prenosnih sistemov za električno energijo. Dodatna dajatev EEG naj ne bi štela v dobro državnega proračuna, tako da naj posledično posebna shema kompenzacijskih nadomestil nikakor ne bi ne posredno ne neposredno zmanjšala prihodkov države. — Sredstva za dodatno dajatev EEG naj tudi ne bi bila na voljo državnim organom. Poleg tega naj nad sredstvi za dodatno dajatev EEG ne bi bilo javnega nadzora, kot na primer s strani Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (zvezni urad za gospodarstvo in nadzor nad izvozom, BAFA) ali Bundesnetzagentur.
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 107(1) PDEU in 108 PDEU zaradi napačne opredelitve posebne sheme kompenzacijskih nadomestil — Tožeče stranke trdijo, da sklep o začetku postopka krši člene 107(1) PDEU, 108 PDEU in 13(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (1), saj naj v zakonu o favoriziranju energije iz obnovljivih virov (v nadaljevanju: EEG) predvidena znižana dodatna dajatev EEG ne bi pomenila kakršne koli vrste pomoči iz državnih sredstev, znižana dodatna dajatev EEG za energetsko intenzivne uporabnike pa naj ne bi pomenila odpovedi državnim sredstvom. — V zvezi s tem navajajo, da je Komisija svoje preverjanje oprla na nove razmejitvene parametre, ki niso v skladu z načeli dosedanje sodne prakse. Zlasti naj v celoti ne bi upoštevala merila dejanskega razpolaganja s strani državnih organov, ki je v skladu z ustaljeno sodno prakso nujno za opredelitev kot državno sredstvo, in naj bi štela za zadostno, da je državni zakonodajalec vplival na denarne tokove med zasebnimi osebami in da so regulativni organi nadzirali, da zasebne osebe izpolnjujejo zakonske določbe. — Dalje, Komisije naj njena odločba, s katero je zakon EEG iz leta 2000 uvrstila kot pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, ker ni prišlo do nikakršnega prenosa državnih sredstev, ne bi zavezovala in naj bi zato zakon EEG iz leta 2012 pravno zmotno opredelila kot novo nezakonito uvedeno shemo pomoči. — Poleg tega naj Komisija ne bi zadostno preverila in naj zato tudi ne bi ugotovila, da so izjeme za energetsko intenzivne uporabnike glede na njihov cilj in naravo ter glede na sistematiko zakona EEG iz leta 2012 upravičene in torej niso pomenile selektivne prednosti.
2.

Drugi tožbeni razlog: neobstoj selektivne prednosti v smislu člena 107(1) PDEU Tožeče stranke z drugim tožbenim razlogom trdijo, da t.i. posebna shema kompenzacijskih nadomestil iz zakona EEG – drugače kot meni Komisija – ne določa selektivne prednosti v smislu člena 107(1) PDEU. Podlaga za razlikovanje med energetsko intenzivnimi in energetsko neintenzivnimi uporabniki je v logiki sistema dajatev iz zakona EEG in s tem to razlikovanje a priori ni selektivno.
SL Uradni list Evropske unije C 212/41

Tožba, vložena 19. maja 2014 – UNIC proti Komisiji

(Zadeva T-338/14)

2014/C 212/53

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Unione Nazionale Industria Conciaria (UNIC) (Milano, Italija) (zastopnika: A. Fratini, M. Bottino, odvetnika)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Tožbi ugodi in posledično izpodbijano odločbo razglasi za nično;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Ta tožba je vložena zoper odločbo Evropske komisije z dne 19. marca 2014, s katero je bila zavrnjena zahteva za začetek postopka preklica preferencialnih tarifnih režimov, dodeljenih Indiji, Pakistanu in Etiopiji glede izdelkov iz surove ali napol obdelane kože iz oddelkov S-8a, S-8b in S-12a Uredbe (EU) št. 978/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o uporabi sheme splošnih tarifnih preferencialov in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 732/2008 (UL L 303, str. 1).

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 296 PDEU in člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. — V zvezi s tem se zatrjuje, da izpodbijana odločba ne spoštuje obveznosti po jasni, natančni in nedvoumni obrazložitvi, kot izhaja iz razlage sodne prakse Sodišča.

2. Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji. — V zvezi s tem se zatrjuje očitna napaka pri presoji glede ustreznosti začasnega preklica preferencialnih režimov v povezavi s problemom dobave surovin ter glede obstoja pogojev iz člena 19(1)(d) navedene uredbe za začasni preklic splošnih preferencialnih režimov, dodeljenih Indiji, Etiopiji in Pakistanu.
—

izpodbijani sklep naj se razglasi za ničnega v celoti ali v delu, v katerem: — je kot državna pomoč opredeljeno nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, določeno v regionalnem zakonu št. 15 z dne 7. avgusta 2012 in povečanje kapitala, dogovorjeno na skupščini delničarjev družbe Saremar 15. junija 2012; — so ti ukrepi razglašeni za nezdružljive z notranjim trgom in je bilo zahtevano njihovo vračilo;
9.

Deveti tožbeni razlog: V Uredbi Sveta št. 1194/2013 naj bi s tem, da so bili stroški za surovo palmovo olje, pridobljeno od pridruženih proizvajalcev surovega palmovega olja, zaradi netržne cene prilagojeni, in sicer brez proučitve in zgolj na podlagi domnevnega učinka izvoznih davkov na cene surovega palmovega olja, prišlo do očitno napačne presoje.