ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

V primeru, da je tožeča stranka v postopku v glavni stvari zajeta v izvedbeni zakonodaji Direktive, ali zahteve iz člena 7 Direktive v zvezi s tem, da so „[predstavniki delavcev pri opravljanju svojih nalog] ustrezno zaščiteni, in jim [države članice] omogočajo primerno opravljanje nalog, ki so jim bile dodeljene“, ovirajo izvedbo člena 7 Direktive s členom 8 [zakona o obveščanju in posvetovanju z delavci], ki določa: „[p]redstavnike, ki jih je treba obveščati in se z njimi posvetovati v imenu delavcev, je treba varovati pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi ali drugimi škodljivimi posledicami za njihove delovne pogoje na enak način kot predstavnike sindikata v istem ali podobnem poklicnem področju“, če izvedba za poklicne skupine, ki niso zajete s kolektivno pogodbo, ne zajema visoke ravni varstva pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi?
SL Uradni list Evropske unije C 313/18

Tožba, vložena 3. oktobra 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Portugalski republiki

(Zadeva C-438/08)

(2008/C 313/27)

Jezik postopka: portugalščina

Stranki

Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: E. Traversa in M. Teles Romão, zastopnika)

Tožena stranka: Portugalska republika

Predloga tožeče stranke:

— Ugotovi naj se, da Portugalska republika, s tem da je, predvsem v členih 3(2), 6(1) in 7 uredbe-zakona št. 550/99 z dne 15. decembra 1999 in v številki 1(e) odlok št. 1165/2000 z dne 9. decembra 2000, subjektom drugih držav članic, ki želijo na Portugalskem opravljati dejavnost pregleda vozil, naložila omejitve svobode ustanavljanja, ki se nanašajo zlasti na pogoj, da morajo biti izdana dovoljenja v skladu z javnim interesom, zahtevo po minimalnem osnovnem kapitalu v višini 100 000 eurov, omejitev poslovne dejavnosti podjetij in uporabo pravil o nezdružljivosti z drugimi dejavnostmi za družabnike, poslovodje in upravitelje, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 ES.

— Portugalski republiki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Pogoj, da morajo biti na novo izdana dovoljenja v skladu z javnim interesom pomeni omejitev svobode ustanavljanja, saj povzroča, da so pravne osebe iz drugih držav članic, ki želijo opravljati dejavnost pregleda vozil na Portugalskem, podvržene presoji pristojnih nacionalnih organov, zaradi česar nastane resna pravna negotovost glede obsega njihovih pravic.

Zahtevo po minimalnem osnovnem kapitalu v višini 100 000 eurov je treba opredeliti kot omejitev svobode ustanavljanja, ker preprečuje gospodarskim subjektom Skupnosti, z nižjim osnovnim kapitalom od minimalnega, ki se zahteva s portugalskim pravom, odpreti hčerinsko družbo ali podružnico na portugalskem ozemlju.

Omejitev poslovne dejavnosti podjetja pri opravljanju dejavnosti pregleda vozil pomeni omejitev svobode ustanavljanja, saj so gospodarski subjekti Skupnosti, ki zakonito nudijo druge vzporedne storitve (pregled, popravilo in servis vozil) v državi članici ustanovitve, obvezani spremeniti dejavnost podjetja in celo svojo notranjo strukturo, da lahko na Portugalsko razširijo svojo dejavnost pregleda vozil. Poleg tega ni mogoče šteti, da je ta pogoj nujen, da se zagotovi neodvisnost in nepristranskost tistih, ki opravljajo to storitev.

Pravila o nezdružljivosti, ki veljajo za družabnike, poslovodje in upravitelje, ki se ukvarjajo s proizvodnjo, popravilom, najemom, uvozom ter trženjem vozil in njihovih delov ter dodatkov, in za opravljanje dejavnosti prevoza, imajo lahko omejevalne učinke podobne tem, ki jih ima omejitev poslovne dejavnosti, in povzročajo znatne omejitve svobode ustanavljanja podjetij iz drugih držav članic, ki želijo opravljati dejavnost pregleda vozil na Portugalskem. Podjetja, zakonito ustanovljena v drugi državi članici, ki opravljajo storitve pregleda vozil in katerih družbeniki, poslovodja in upravitelji se ukvarjajo z drugimi dejavnostmi v tej državi članici, bodo morala spremeniti svojo notranjo strukturo, se ločiti od teh družbenikov ali jih prisiliti, da opustijo nezdružljive dejavnosti.
2)

SPS je napačno uporabilo pravo, ker je zavrnilo pravno varstvo za zahtevke za zneske v višini 118 058,46 EUR, 277 939,46 EUR in stroške odvetnikov, za katere so bila zaradi poravnave izčrpana nacionalna pravna sredstva. Posledično pritožnice nimajo na voljo nobenega učinkovitega pravnega sredstva in so kaznovane za izvajanje njihove zakonite pravice do sklenitve poravnave, ki jo imajo v skladu z nemškim civilnim zakonikom, kljub dejstvu, da gre v tem primeru za odgovornost Skupnosti. V tem kontekstu navajajo, da je SPS izkrivil dejstva in dokaze, s tem da je trdil, da pritožnice niso predložile nobenih dokazov v zvezi s tem, kakšno vlogo so igrali, prvič, Skupnost in ruski organi in, drugič, kazenski postopki pri sklenitvi poravnave.
6.

V primeru pritrdilnega odgovora na vprašanje 5(a) in (b), ali je v tem primeru navedba območja, ki je dvajsetkrat ali stokrat večje od poskusnega polja, sorazmerna ob upoštevanju člena 4(2)(h) Direktive 2003/4/ES in glede na varstvo zasebnih (zaščita podjetij, vključno z osebami in izdelki, ki se tam nahajajo) in javnih interesov (preprečitev sabotaže glede na klimo za biotehnološki razvoj na Nizozemskem)?
—

ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, ko je za koncesionarja, ki se mu koncesija izteka, predvidela prednostno pravico v okviru javnih razpisov za koncesije za hidroelektrarne, in sicer zlasti s tem, da je sprejela določbe člena 29(3) dekreta št. 99/225 z dne 22. marca 1999 v zvezi s koncesijo za hidroelektrarne in razglasitvijo, da so hidroelektrarne v javnem interesu, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 ES;
1)

Ali člen 43 Pogodbe ES, v povezavi s členom 48 Pogodbe ES in, če je potrebno, s členom 12 iste pogodbe nasprotuje zakonodaji države članice, kot je ta v obravnavanem primeru, ki predvideva izjemno in neodplačno davčno ugodnost za družbo s sedežem v Belgiji, ki je takšno ugodnost odobrila v korist družbe s sedežem v drugi državi članici in s katero je belgijska družba v neposredni ali posredni odvisnosti, medtem ko pa pod istimi pogoji belgijska družba ne more biti deležna te izjemne in neodplačne davčne ugodnosti, ker je takšne ugodnosti odobrila v korist druge družbe s sedežem v Belgiji, s katero je belgijska družba v posredni ali neposredni odvisnosti?
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg, s tem da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (1), oziroma v vsakem primeru ker jih ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 19 te direktive;
—

ugotovi naj se da Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/14/ES (1) z dne 11. maja 2005 o spremembi direktiv Sveta 72/166/EGS, 84/5/EGS, 88/357/EGS in 90/232/EGS ter Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/26/ES o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil, oziroma v vsakem primeru, ker jih ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
SL Uradni list Evropske unije C 260/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 23. julija 2008 vložilo House of Lords (Združeno kraljestvo) – The Queen (na predlog M)(FC) proti Her Majesty's Treasury in dve drugi tožbi

(Zadeva C-340/08)

(2008/C 260/13)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

House of Lords

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: The Queen (na predlog M) (FC)

Tožena stranka: Her Majesty's Treasury

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali člen 2(2) Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 (1) velja za državne dajatve za socialno varnost ali socialno pomoč zakoncu osebe, ki jo je imenoval Odbor za sankcije, ustanovljen na podlagi Resolucije Združenih narodov 1267 (1999), že na podlagi dejstva, da zakonec živi z imenovano osebo in bo ali bi lahko del denarja uporabil za blago in storitve, ki jih bo slednja porabila ali od katerih bo imela koristi?

(1) Uredba Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana (UL L 139, str. 9).
SL Uradni list Evropske unije C 247/6

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija) 9. julija 2008 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV proti Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

(Zadeva C-304/08)

(2008/C 247/10)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Bundesgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Tožena stranka: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 5(2) Direktive 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (1) razlagati tako, da nasprotuje nacionalnemu predpisu, v skladu s katerim je poslovna praksa, pri kateri je udeležba potrošnikov v nagradnem razpisu ali v nagradni igri odvisna od nakupa blaga ali od koriščenja storitev, načelno prepovedana, ne glede na to, ali zadevno oglaševanje v posamičnem primeru škoduje interesom potrošnika?

(1) UL L 149, p. 22.
—

Primarno: a) Naj se razveljavi izpodbijana sodba, b) naj se razglasi za nedopustno ničnostna tožba zoper odločbo, in c) Kraljevini Nizozemski naj se naloži plačilo stroškov postopkov pred Sodiščem prve stopnje in Sodiščem;
2.

Če je odgovor na vprašanje 1 nikalen: Ali člen 2(a) v povezavi s prilogo (f) Direktive Sveta 90/435/EGS z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih držav članic krši člen 43 ES in člen 48 ES ali 56(1) ES in člen 58(1)(a) in (3) ES v delu, v katerem v povezavi s členom 5(1) Direktive 90/435/EGS sicer pri razdelitvi dobička nemške hčerinske družbe določa oprostitev odtegnitve davka pri viru za francosko matično družbo v pravni obliki société anonyme, société en commandite par actions ali société à responsabilité limitée, vendar pa ne za francosko matično družbo v pravni obliki société par actions simplifiée?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/83/ES (1) z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite, in ker jih v vsakem primeru ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 38 navedene direktive;
2)

Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali člen 10a Direktive 85/337 – ki določa, da imajo člani zadevne javnosti dostop do revizije postopka pred sodiščem ali pa pred drugim neodvisnim in nepristranskim organom, ki ga je vzpostavil zakon, da izpodbijajo materialno in postopkovno zakonitost odločitev – pomeni, da mora biti članom zadevne javnosti priznana pravica izpodbijanja odločbe sodišča v postopku za izdajo lokacijskega dovoljenja, če so imeli člani zadevne javnosti možnost sodelovati v postopku pred sodiščem, ki je obravnavalo vprašanje lokacijskega dovoljenja, in predložiti svoja stališča temu sodišču?
SL Uradni list Evropske unije C 209/20

Pritožba, ki jo je vložila Komisija Evropskih skupnosti 29. aprila 2008 zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat) z dne 14. februarja 2008 v zadevi T-351/05, Provincia di Imperia proti Komisiji

(Zadeva C-183/08 P)

(2008/C 209/28)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin in L. Flynn, zastopnika)

Druga stranka v postopku: Provincia di Imperia

Predlogi pritožnice:

— Razveljavi naj se sodba Sodišča prve stopnje z dne 14. februarja 2008 v zadevi T-351/05;

— tožba, ki jo je v tej zadevi vložila Provincia di Imperia, naj se razglasi za nedopustno;

— Provincii di Imperia naj se naloži plačilo stroškov Komisije v tej zadevi.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija s pritožbo izpodbijani sodbi očita, da so bili v njej kršeni pogoji za dopustnost ničnostne tožbe, ki se vloži na podlagi člena 230 ES, in sicer zlasti s tem, da je bil tožeči stranki v postopku na prvi stopnji priznan pravni interes. Ničnostna tožba, ki jo vloži fizična ali pravna oseba, je namreč dopustna, le če ima lahko njen vlagatelj od odločitve določeno korist. Tako naj bi bila v tem primeru tožba tožeče stranke očitno nedopustna, saj sodba, s katero bi bila razglašena ničnost izpodbijanega akta, sama po sebi tej stranki ne bi prinesla nobene „koristi“. Dodelitev subvencije naj bi namreč pomenila ugodnost, ki jo nakloni Komisija, ponudnik, ki se odzove na poziv za oddajo predlogov, pa naj ne bi imel nikakršne pravice do subvencije.

Komisija podredno zatrjuje, da tožeča stranka v postopku na prvi stopnji, tudi če je imela pravni interes ob vložitvi tožbe, tega interesa vsekakor ni imela ob razglasitvi izpodbijane sodbe, saj je bil proračun, ki je bil predviden za poziv za oddajo predlogov, v celoti izčrpan, načrtovanje programov pa končano.
SL Uradni list Evropske unije C 197/9

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 14. maja 2008 – Acoset SpA proti Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa in drugi

(Zadeva C-196/08)

(2008/C 197/14)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia.

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Acoset SpA.

Tožene stranke: Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa in drugi

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je oblika mešane javno-zasebne družbe – ki je ustanovljena posebej za opravljanje določene gospodarske javne službe in ki ima eno samo poslovno dejavnost –, ki ji je neposredno zaupano opravljanje zadevne storitve in v kateri se zasebni „gospodarski“ in „aktivni“ družbenik izbere na podlagi razpisnega postopka po predhodnem preverjanju tako finančnih in tehničnih zahtev kot resnično vodstvenih in upravljalskih zahtev, ki se nanašajo na javno službo, ki jo je treba zagotoviti, in na posebne storitve, ki jih je treba opraviti, v skladu s pravom Skupnosti, zlasti z zahtevama po preglednosti in svobodni konkurenci iz členov 43, 49 in 86 Pogodbe?
1)

Ali je treba člen 5(1)(a) in (b) Prve Direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (1) razlagati tako, da ponudnik storitve plačljive optimizacije spletnega iskalnika – ki da oglaševalcem na voljo ključne besede, ki so enake blagovnim znamkam ali jih posnemajo, in na podlagi pogodbe o optimizacijji spletnega iskalnika z uporabo teh ključnih besed organizira ustvarjanje in priviligirano oglaševanje promocijskih povezav na spletne strani, na katerih se ponujajo proizvodi, ki so enaki ali podobni proizvodom, ki jih pokriva registracija znamk – uporablja te znamke tako, da lahko to uporabo njihov imetnik prepove?
1)

1. Ali ima člen 11(1), (2) in (3) Direktive Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (1) neposredni učinek? 2. Ali je treba – v primeru, da imajo neposredni učinek – navedene določbe razlagati tako, da imajo v času prepovedi opravljanja dela za nosečnice in/ali materinskega dopusta pravico do nadaljnjega izplačevanja dodatka za dežurstva? 3. Ali velja to vedno, tudi če država članica v tem smislu sprejme sistematsko odločbo glede nadaljnjega izplačevanja „plače“, tako da to načeloma zajema celoten dohodek, z izjemo tako imenovanih (omenjenih v členu 15 [avstrijskega] zakona o plačah iz leta 1956) dodatkov (kot je sporno plačilo za dežurstva), ki ustrezajo oziroma so odvisni od opravljenega dela?
(b)

V drugem primeru, ali je kraj nastanka škode mogoče šteti kot „kraj, kjer je prišlo do škodnega dogodka“ v smislu člena 5, začetek in točka 3, Uredbe št. 44/2001 (1) samo, če gre za telesno škodo ali škodo na stvareh, ali je to prav tako mogoče, če je bila (v tej fazi) utrpljena zgolj denarna škoda?
—

Ugotovi naj se, da Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da ni sprejelo zakonov in drugih predpisov potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/81/ES z dne 29. aprila 2004 o dovoljenju za prebivanje, izdanem prebivalcem tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja, ki sodelujejo s pristojnimi organi (1) ali, ker jih v vsakem primeru ni sporočilo Komisiji, ni izpolnilo obveznosti iz člena 17 te direktive;
3)

Ali lahko v primeru neobstoja sankcij Skupnosti, ker jih to sodišče ni našlo, sodišče države članice uporabi pravila lastne ureditve – ki ob izpolnitvi pogojev omogočajo ugotovitev ničnosti pogodb o izročitvi v aktivno oplemenitenje in prodaji nadomestnega proizvoda – kot je člen 1343 (nedopustna podlaga), 1344 (pogodba sklenjena z obidom zakona) in 1345 (nedopusten razlog) italijanskega civilnega zakonika in člen 1414 in naslednji italijanskega civilnega zakonika, v zvezi s pretvarjanjem, za primer ugotovljene in dokazane kršitve zgoraj navedenih načel Skupnosti?
7.

Komisija sprejema zagotovila Helenske republike. Ne glede na to meni, da ta zagotovila ne zadoščajo za zagotovitev pravne varnosti kar zadeva pravilno uporabo, v vseh primerih prošenj za azil, določb Uredbe in zlasti za vsebinsko obravnavanje vsake prošnje za azil, tako, da bo zagotovljena dejanska in učinkovita uvedba postopkov priznavanja beguncev.
Helenska republika z uvedbo prepovedi namestitve in izkoriščanja vseh električnih, elektromehanskih in elektronskih iger, vključno z vsemi igrami na računalnikih, v vseh javnih ali zasebnih prostorih, razen v igralnicah, v členih 2(1) in 3 Zakona št. 3037/2002, katere kršitev ima za posledico kazenske ali upravne sankcije, predvidene v členih 4 in 5 tega zakona, ni izpolnila obveznosti iz členov 28 ES, 43 ES in 49 ES ter člena 8 Direktive 98/34/ES.
—

ugotovi naj se, da Helenska republika, s tem ko ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za zagotovitev, da so vsa vozila, ki so se začela uporabljati 1. maja 2006, opremljena z nadzorno napravo v skladu z določbami iz Priloge I B k Uredbi (ES) št. 3821/85 in s tem ko ni poskrbela za izdajo ustreznih voznikovih kartic, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1)(a) in (2) Uredbe Sveta (ES) št. 2135/98, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 561 (ES) z dne 15. marca 2006.
SL Uradni list Evropske unije C 107/20

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (Civil Division) (Združeno kraljestvo) 21. februarja 2008 – The Queen na predlog Christopherja Mellorja proti Secretary of State for Communities and Local Government

(Zadeva C-75/08)

(2008/C 107/31)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Court of Appeal (Civil Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: The Queen na predlog Christopherja Mellorja

Tožena stranka: Secretary of State for Communities and Local Government

Vprašanja za predhodno odločanje

1) Ali mora država članica na podlagi člena 4 Direktive Sveta 85/337/EGS (1), kot je bila spremenjena z direktivama 97/11/ES (2) in 2003/35/ES (3), („Direktiva“) javnost seznaniti z razlogi za sklep, da za projekt s področja priloge II ni potrebna presoja v skladu s členi od 5 do 10 Direktive?

2) Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je bila ta obveznost izpolnjena z dopisom Secretary of State z dne 4. decembra 2006?

3) Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, kakšen je v teh okoliščinah obseg obveznosti obrazložitve?

(1) Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, UL L 175, str. 40.

(2) UL L 73, str. 5.

(3) Direktiva 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem in o spremembi direktiv Sveta 85/337/EGS in 96/61/ES glede sodelovanja javnosti in dostopa do sodišč, UL L 156, str. 17.
—

ugotovi naj se, da Helenska republika, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Komisije 2005/61/ES (1) z dne 30. septembra 2005 o izvajanju Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/98/ES glede zahtev po sledljivosti in obveščanju o hudih neželenih reakcijah in dogodkih in, v vsakem primeru, s tem da teh predpisov ni sporočila Komisiji, ni izpolnila obveznosti iz te direktive;
1.

Ali določila člena 73d(1)(a) in (3) Pogodbe ES (postal člen 58(1)(a) in (3) ES) dopuščajo, da se vračunanje španskega davka na dediščino v nemški davek na dediščino, določeno s členom 21(1) in (2), točka 1, zakona o davku na dediščine in darila (Erbschaftsteuer- und Schenkungsteuergesetzes) v povezavi s členom 121 zakona o vrednotenju (Bewertungsgesetz) (predmetna omejitev) izključi tudi v primerih dedovanja v letu 1999?
SL Uradni list Evropske unije C 79/19

Pritožba, ki jo je 22. januarja 2008 vložila Enercon GmbH zoper sodbo Sodišča prve stopnje (peti senat), razglašeno 15. novembra 2007 v zadevi Enercon GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), T-71/06

(Zadeva C-20/08 P)

(2008/C 79/33)

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Enercon GmbH (zastopnika: R. Böhm in U. Sander, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Predlogi pritožnice:

— razveljaviti odločbo petega senata Sodišča prve stopnje z dne 15. novembra 2007 (zadeva T-71/06),

— ugoditi tožbenim zahtevkom, postavljenim na prvi stopnji,

— podredno, zadevo vrniti Sodišču prve stopnje,

— Uradu za usklajevanje na notranjem trgu naložiti stroške postopka na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

S prvim pritožbenim razlogom pritožnica uveljavlja kršitev dolžnosti obrazložitve iz člena 73, prvi stavek, UZS. Niti v odločbi odbora za pritožbe niti v izpodbijani odločbi Sodišča prve stopnje naj ne bi bilo ugotovljeno ali pojasnjeno, katere oblike proizvodov UUNT in Sodišče prve stopnje obravnavata kot običajne za tržišče in katera odstopanja od običajnih oblik proizvoda priznavata glede prijavljene oblike proizvoda. Glede na to, da ni ustreznih ugotovitev in pojasnil, naj ne bi bilo mogoče ugotoviti, kako sta lahko UUNT oziroma Sodišče prve stopnje menila, da prijavljena oblika proizvoda nima razlikovalnega učinka.

Z drugim pritožbenim zahtevkom pritožnica očita kršitev člena 7(1)(b) UZS, in sicer s presojo razlikovalnega učinka, do katere je glede na to, da ni bilo podane dejanske podlage, lahko prišlo samo s popačenjem dejstev, predloženih Sodišču prve stopnje, zaradi česar je to presojo možno izpodbijati. V nasprotju s stališčem, ki je zastopano v izpodbijani odločbi, naj bi prijavljena oblika proizvoda imela razlikovalni učinek, ker naj bi bistveno odstopala od standarda in oblike, običajne za tržišče, in naj ne bi pomenila zgolj različice običajne oblike. Prijavljeno figurativno znamko naj bi upoštevni strokovni krogi lahko in naj bi jo pojmovali kot namig o trgovskem izvoru tudi neodvisno od njene uporabe ter podrobnejšega preskusa in presoje.