ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Akti ali sklepi, zoper katere je mogoče vložiti ničnostno tožbo, so zgolj ukrepi z zavezujočimi pravnimi učinki, ki lahko posežejo v interese tožeče stranke, tako da znatno spremenijo njen pravni položaj. V zvezi s tem pogoj neposrednega nanašanja, zahteva izpolnitev dveh kumulativnih meril, in sicer, prvič, da ima izpodbijani ukrep Unije neposredne učinke na pravni položaj posameznika in, drugič, da naslovnikom tega ukrepa, ki so zadolženi za njegovo izvedbo, ne dopušča nikakršnega polja proste presoje, saj je ta izvedba popolnoma samodejna in temelji izključno na ureditvi Unije brez uporabe drugih vmesnih pravil.

Glede sklepa Komisije, s katerim se državi članici zavrne dodelitev finančnega prispevka iz ESRR za velik nacionalni projekt, prvo merilo neposrednega nanašanja ni izpolnjeno v primeru tožbe, ki jo je zoper ta sklep vložilo podjetje, imenovano v vlogi za prispevek, ki jo je podala država članica, ki je odgovorno za izvedbo projekta in ki je z navedeno državo članico sklenilo pogodbo o dodelitvi nepovratnih sredstev za izvedbo tega projekta. Na eni strani navedeni sklep ne vpliva na pravni položaj takega podjetja, ker je imetnik pravice do zadevne finančne pomoči Unije zadevna država članica. Iz določb Uredbe št. 1083/2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu je namreč razvidno, da v okviru razmerij med Komisijo in državo članico potekajo operacije, na podlagi katerih Komisija oceni in potrdi, ali bo država članica dobila finančni prispevek iz ESRR za velik projekt. To je v skladu z dejstvom, da je pomoč iz ESRR zasnovana kot sistem med Komisijo in zadevno državo članico. V zvezi s tem določitev – v sklepu o dodelitvi finančne pomoči Unije iz ESRR – subjekta kot organa, odgovornega za izvedbo projekta, ne pomeni, da je ta subjekt imetnik pravice do te pomoči. Enako velja, kadar pomoč iz ESRR še ni bila dodeljena državi članici in je zato zveza med subjektom, odgovornim za uresničitev projekta, ali upravičencem projekta in pomočjo iz ESRR še bolj posredna.

Na drugi strani izvrševanje sklepa s strani zadevne države članice nima ‐ na podlagi izpodbijanega sklepa ali določb prava Unije, ki urejajo učinkovanje sklepa ‐ nobenih posledic za tožečo stranko, saj so njegovi učinki omejeni le na razmerja med Unijo, predvsem ESRR, in navedeno državo članico. Z izpodbijanim sklepom se tudi ne preprečuje tožeči stranki, da uresniči projekt, ali državi članici, da ga financira s sredstvi, ki ne izvirajo iz ESRR. Prav tako se z izpodbijanim sklepom ne nalaga državi članici, da pogodbo razveljavi ali da izterja zneske, ki jih je izplačala tožeči stranki za uresničitev projekta. V teh okoliščinah iz izpodbijanega sklepa na podlagi prava Unije ali samega sklepa ‐ za tožečo stranko neposredno ne izvirajo nobene posledice, zaradi česar tudi drugo merilo neposrednega nanašanja v tej zadevi ni izpolnjeno.

(Glej točke 23, 32, od 37 do 40, 45, 54, 64, 65 in 67.)
Iz besedila člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti izhaja, da se z objavo obvestila uvoznikom v Uradnem listu Evropske unije z navedbo, da obstaja utemeljen dvom o pravilni uporabi preferencialnih režimov v tretji državi upravičenki, uvoznikom prepove, da bi se po objavi sklicevali na dobro vero, s čimer se zagotavlja zelo visoka raven pravne varnosti in so nacionalni organi ali Komisija privedeni do tega, da zavrnejo zahtevo za neizterjavo uvoznih dajatev. Glede na posebno pomembnost takega obvestila mora biti to posebej jasno, zlasti glede tega, na katere države se nanaša. To še posebej velja, ker neposredno iz besedila člena 220(2)(b), peti odstavek, Carinskega zakonika Skupnosti izhaja, da mora biti s takim obvestilom sporočen obstoj utemeljenega dvoma o pravilni uporabi preferencialnega režima „v državi uporabnici“. Če obvestila ni mogoče razlagati tako, da se dovolj natančno nanaša tudi na uvoze s poreklom iz tretje države, od zavezanke namreč ni mogoče zahtevati, da bi po objavi navedenega obvestila spremenila svoj pristop glede uvoza iz te države. Drugačen pristop bi zmanjšal pravno varnost gospodarskih subjektov, saj bi morali ti v primeru dvomov o obsegu katerega koli obvestila uvoznikom vedno iz previdnosti uporabiti dodatne previdnostne ukrepe, in to tudi za uvoz s poreklom iz države, ki ni jasno identificirana kot država, na katero se dvomi Komisije nanašajo.

(Glej točke 46, 60 in 76.)
Sodba Splošnega sodišča (peti senat) z dne 16. februarja 2017 –

Lubrizol Francija/Svet

(Zadeva T‑191/14)

„Skupna carinska tarifa – Ureditev glede opustitve avtonomnih dajatev za določene kmetijske in industrijske proizvode – Ugovor zoper obstoječe opustitve – Enakovrednost proizvodov – Postopek obravnave ugovorov“

1. Sodni postopek–Preučitev utemeljenosti pred preučitvijo dopustnosti–Dopustnost (Glej točko 32.)

2. Skupna carinska tarifa–Sprememba ali opustitev uvoznih dajatev–Diskrecijska pravica Sveta–Sodni nadzor–Obseg–Meje (Člen 31 PDEU; Uredba Sveta št. 1387/2013) (Glej točke od 58 do 61.)

Predmet

Predlog temelji na členu 263 PDEU in se nanaša na razglasitev ničnosti členov 1 in 4 Uredbe (EU) št. 1387/2013 z dne 17. decembra 2013 o opustitvi avtonomnih dajatev skupne carinske tarife za določene kmetijske in industrijske proizvode in o razveljavitvi Uredbe (EU) št. 1344/2011 (UL 2013, L 354, str. 201), ker so te določbe tožečo stranko prikrajšale za tri opustitve, do katerih je bila predhodno upravičena v skladu z oznakami TARIC 2918 290080, 3811 290010 in 3811 900030.

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Lubrizol France SAS se naloži plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki so nastali Svetu Evropske unije.
(člen 263 PDEU; Uredba Evropskega Parlamenta in Sveta št. 1907/2006, členi 6(4), 91(1) in 94(1); Uredba Komisije št. 340/2008, člen 13(4))

Približevanje zakonodaj – Registracija, evalvacija in avtorizacija kemikalij – Uredba REACH – Pristojbine in dajatve, plačljive Evropski agenciji za kemikalije (ECHA) – Znižanje pristojbine, določene za mala podjetja – Odločba, s katero je bilo zavrnjeno to znižanje in naložena upravna taksa – Obveznost obrazložitve – Obseg – Kršitev

(člen 296 PDEU; Uredba Evropskega Parlamenta in Sveta št. 1907/2006; Priporočilo Komisije 2003/361, Priloga, člen 6(2), tretji pododstavek in (3), prvi in drugi pododstavek)
2.

Akti institucij–Obrazložitev–Obveznost–Obseg–Omejevalni ukrepi proti Libiji–Prepoved vstopa in prehoda ter zamrznitev sredstev oseb in subjektov, ki so sodelovali pri hudih kršitvah človekovih pravic v tej državi–Sklep, sprejet v okoliščinah, ki jih zadevna oseba pozna–Dopustnost sumarne obrazložitve (člen 296 PDEU; sklepa Sveta 2011/137/SZVP in 2014/380/SZVP; uredbi Sveta št. 204/2011 in št. 689/2014) (Glej točke od 56 do 60, 63 in 74.)
Pri razlagi določbe prava Unije je treba upoštevati ne le njeno besedilo, temveč tudi njeno ozadje in cilje, ki jim sledijo predpisi, katerih del je. V zvezi s tem, če dobesedna in zgodovinska razlaga uredbe in še posebej ene od njenih določb, ne omogoča presoje njenega natančnega obsega, je treba zadevno ureditev razlagati v skladu z njenim namenom in splošno sistematiko.

V zvezi s predpisanimi zahtevami ravnanja, ki jih morajo izpolnjevati kmetje, ki prejemajo neposredna plačila, na podlagi člena 4 Uredbe št. 73/2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, zahteva št. 8 iz Priloge II k tej uredbi, za identifikacijo in registracijo živali napotuje na člene 3, 4 in 5 Uredbe št. 21/2004 o uvedbi sistema za identifikacijo in registracijo ovc in koz.

Glede pomena, ki ga je treba pripisati sklicevanju te zahteve na člene od 3 do 5 Uredbe št. 21/2004, je treba ugotoviti, da se le elementi, navedeni v členih 4 in 5 ter našteti v členu 3(a) in (b) te uredbe, štejejo za zahteve navzkrižne skladnosti. Logiko te razlage potrjuje razlika v naravi med elementi, naštetimi v členu 3(a) in (b) Uredbe št. 21/2004 in povzetimi v členih 4 in 5 navedene uredbe, in elementi, navedenimi v členu 3(c) in (d) Uredbe št. 21/2004 in povzetimi v členih 6, 7 in 8 te uredbe. V nasprotju z elementi iz členov 4 in 5 Uredbe št. 21/2004 se namreč elementi, navedeni v členih 6, 7 in 8 te uredbe, nanašajo na obveznosti v glavnem držav članic, kar lahko pojasni voljo zakonodajalca, da upoštevanje teh členov ni določil kot pogoj za plačila v korist kmetov. Čeprav Uredba št. 21/2004 v celoti, vključno s členi od 5 do 8, zavezuje državo članico, pa upoštevanje teh členov, vključno s tem, da predpisana zahteva ravnanja št. 8 napotuje na njen člen 3, ne more biti pogoj za izplačila kmetom.

(Glej točke 63, 66, 67 in 70.)
3.

Javna naročila Evropske unije — Postopek javnega razpisa — Obveznost spoštovanja načel enakega obravnavanja ponudnikov in preglednosti — Obseg — Obveznost jasne, natančne in enopomenske določitve pogojev in pravil za izvajanje postopka za oddajo naročila (Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člena 102(1) in 112(1)) (Glej točke od 61 do 64.)
2.

Znamka Evropske unije — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Pojem — Merila za presojo — Zahteva po konkretnih in objektivnih dokazih (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2) in (3); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 22(3)) (Glej točke 19, 20, 22 in 28.)
Merila za presojo razlikovalnega učinka tridimenzionalnih znamk, ki imajo videz proizvoda samega, so enaka merilom, ki se uporabljajo za druge kategorije znamk. Vendar je v okviru uporabe teh meril treba upoštevati dejstvo, da zaznava povprečnih potrošnikov v primeru tridimenzionalne znamke, ki ima videz proizvoda samega, ni nujno enaka zaznavi besedne ali figurativne znamke, ki jo sestavlja znak, ki ni odvisen od videza proizvodov, ki jih znamka označuje. Kadar ni nobenega figurativnega ali besednega elementa, povprečni potrošniki namreč običajno ne sklepajo o izvoru proizvoda na podlagi oblike proizvodov ali njihove embalaže in je lahko zato težje dokazati razlikovalni učinek take tridimenzionalne znamke kot pa razlikovalni učinek besedne ali figurativne znamke. Le tridimenzionalna znamka, ki ima videz proizvoda samega, ki se znatno razlikuje od standarda ali poslovnih običajev v zadevnem sektorju in zato lahko opravlja svojo glavno funkcijo, ima razlikovalni učinek v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti.

Ta merila, izdelana v zvezi z znamkami, ki sovpadajo z videzom proizvodov, se uporabijo tudi, ko je znak sestavljen iz vzorca, ki se uporablja na površini proizvoda.

V zvezi s tem je znak sestavljen iz niza elementov, ki se pravilno ponavljajo, in ki ga je mogoče uporabiti predvsem kot reliefni vzorec. Zaradi značilnosti tega znaka torej načeloma obstaja možnost, da se uporabi kot reliefni vzorec, in to neodvisno od tega, ali ga je prijavitelj znamke označil kot figurativno znamko, tridimenzionalno znamko, reliefni vzorec ali drugo. V teh okoliščinah takega znaka ni mogoče obravnavati kot reliefnega vzorca glede zadevnih proizvodov le, kadar je uporaba reliefnega vzorca malo verjetna glede na naravo zadevnih proizvodov. V drugih primerih je mogoče šteti, da znak, ki ima tipične značilnosti reliefnega vzorca zaradi ponavljajočih se elementov, dejansko je reliefni vzorec. Gre za objektivno merilo, ki ni odvisno od poslovnih namenov zadevnega podjetja.

Merila, ki jih je sodna praksa določila v zvezi s presojo razlikovalnega učinka znamk, ki sovpadajo z videzom proizvodom, se uporabijo za reliefne vzorce, ki so odtisnjeni na embalaži proizvodov, ki se po navadi prodajajo v embalaži in ki se navadno iz embalaže vzamejo šele tik pred uporabo.

Vendar uporaba te sodne prakse ni upravičena v primeru, da se reliefni vzorec odtisne na samo embalažo za transport. Reliefnega vzorca, ki se odtisne na samo embalažo za transport, namreč ni mogoče enačiti z videzom izdelka.

(Glej točke 23, 24, 26, 54, 55, 57, 66 in 67.)
4.

Znamka EU — Opredelitev in pridobitev znamke EU — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka ABTRONICX2 in besedna znamka TRONIC (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 49 in od 56 do 59.)
Glej besedilo odločbe.

(Glej točke od 38 do 43, 59 in 60.)

Glede meril za priznanje statusa podjetja, ki deluje v razmerah tržnega gospodarstva je iz besedila člena 2(7)(c), tretja alineja, temeljne protidampinške Uredbe št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti razvidno, da je priznanje tega statusa izključeno, če se iz prejšnjega sistema netržnega gospodarstva prenese bistveno izkrivljanje proizvodnih stroškov in finančne situacije podjetja.

V zvezi s tem različne jezikovne različice temeljne uredbe potrjujejo, da izraz „se prenaša“ pomeni, da je moral prejšnji sistem netržnega gospodarstva privesti do zadevnih izkrivljanj. Zato se ugodnosti, ki so podlaga za ta izkrivljanja, ne nanašajo na vsako ugodnost, ki jo podelijo pristojni nacionalni organi, ampak le na ugodnost, ki izhaja iz prejšnjega sistema netržnega gospodarstva, sicer bi bila vprašljiva koristnost in ponazoritev, ki jo podajajo primeri, navedeni v tej določbi.

Poleg tega, čeprav davčne ugodnosti, kot so nižje davčne stopnje, v zvezi s katerimi se predpostavlja poseg države, lahko usmerijo delovanje podjetja v smer, ki je drugačna od tiste, ki izhaja iz sil tržnega gospodarstva, je treba ugotoviti, da taki ukrepi obstajajo tudi v državah s tržnim gospodarstvom, tako da samo obstoj takih ukrepov ne zadošča za to, da so opredeljeni, kot da so se prenesli iz netržnega gospodarstva.

Glede, natančneje, vprašanja, ali se davčne ugodnosti, ki jih je Ljudska republika Kitajska dodelila podjetjem iz sektorja visoke tehnologije in novih tehnologij prenašajo iz prejšnjega sistema netržnega gospodarstva, ni sporno, da spodbujanje nekaterih sektorjev dejavnosti, kot so visoke tehnologije, ki naj bi bile strateškega pomena za dano državo, pomeni legitimen cilj v tržnem gospodarstvu, ki ni odvisen od vprašanja zakonitosti zadevnih ukrepov med drugim glede na pravo Unije na področju državnih pomoči. Poleg tega v zvezi s tem ni mogoče šteti, da je cilj privabljanja tujih naložb prenesen iz prejšnjega sistema netržnega gospodarstva, ker takemu cilju sledi veliko držav s tržnim gospodarstvom in ker je tak cilj vsaj v teoriji diametralno nasproten od načina organizacije gospodarstva, ki temelji na kolektivni ali državni lastnini podjetij, za katera veljajo proizvodni cilji, opredeljeni s centraliziranim načrtom, kar je značilno za sistem netržnega gospodarstva.

(Glej točke 63, 64, 67, 75 in 76.)
3.

Znamka Evropske unije — Odpoved, razveljavitev ali ničnost — Relativni razlogi za ničnost — Obstoj prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki comfotherm in KOMFOTHERM (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1)(b) in 53(1)(a)) (Glej točke 26, 39, 45, 52, 66 in 71.)
1.

Nepogodbena odgovornost — Kršitev pravne obveznosti ukrepanja s strani institucij Unije — Nesprejetje ukrepov Komisije, s katerimi bi se zagotovilo spoštovanje pristopnih zavez Republike Hrvaške v zvezi z njenim pravosodnim sistemom — Nesprejetje ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče preprečiti razveljavitev zakona o javnih izvršiteljih — Obveznost ukrepanja Komisije — Neobstoj — Neobstoj nezakonitosti, ki bi lahko povzročila nepogodbeno odgovornost Unije (člen 17(1) PEU; člen. 340, drugi odstavek, PDEU; Akt o pristopu iz leta 2012, člen 36 in Priloga VII) (Glej točke 43, od 47 do 50, od 52 do 56 in 63.)
6.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom — Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Pogoji — Povezava med znamkami (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b) in člen 5) (Glej točke od 90 do 92 in 96.)
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika neregistrirane znamke ali drugega znaka, ki se uporablja v gospodarskem prometu — Pogoji — Razlaga ob upoštevanju prava Unije — Presoja ob upoštevanju meril, določenih z nacionalnim pravom, ki ureja navajani znak (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(4)) (Glej točke od 19 do 22, 28 in 39.)
Obveznost iz člena 1, tretji odstavek, Priloge X h Kadrovskim predpisom, v skladu s katero je treba splošne določbe za izvajanje v zvezi s členom 10(1), drugi pododstavek, navedene priloge sprejeti pred sprejetjem odločbe o vzpostavitvi seznama tretjih držav, v katerih je življenjske razmere mogoče šteti za enake običajnim razmeram v Uniji, je mogoče pojasniti z dejstvom, da ima organ za imenovanja na podlagi zadnjenavedene določbe še posebej široko polje proste presoje v zvezi z določitvijo teh tretjih držav.

Z uvedbo te obveznosti je želel zakonodajalec zagotoviti, prvič, da se merila, na podlagi katerih se bo opravila navedena določitev, opredelijo po postopku sprejetja splošnih določb za izvajanje iz člena 110(1) Kadrovskih predpisov, ki organu za imenovanja omogoča razumevanje upoštevnih parametrov, tako da se posvetuje s svojim odborom uslužbencev in pridobi mnenje Odbora za kadrovske predpise. Drugič, zakonodajalec je želel, da se ta merila opredelijo abstraktno in neodvisno od katerega koli postopka, s katerim se v posameznem primeru določi, ali so življenjske razmere, ki vladajo v tretji državi, enake, in sicer da bi odpravil tveganje, da bi na izbiro meril vplival rezultat, ki ga potencialno želi doseči uprava.

V teh okoliščinah ni mogoče šteti, da člen 1, tretji odstavek, Priloge X h Kadrovskim predpisom predpisuje zgolj formalen pogoj, ki ga mora izpolnjevati odločba o vzpostavitvi seznama tretjih držav, v katerih je življenjske razmere mogoče šteti za enake običajnim razmeram v Uniji. Nasprotno, ta člen določa, da je predhodno sprejetje splošnih določb za izvajanje v skladu s postopkom iz člena 110(1) Kadrovskih predpisov pogoj, ki ga je nujno treba izpolniti za zakonito sprejetje take odločbe.

Zato je z okoliščino, da je učinek odločbe o vzpostavitvi seznama tretjih držav, v katerih je življenjske razmere mogoče šteti za enake običajnim razmeram v Uniji, kar zadeva pritožnika, ukinitev dodatka za življenjske razmere, pravno zadostno upravičen interes zadnjenavedenega, da uveljavlja pritožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev obveznosti v zvezi s sprejetjem splošnih določb za izvajanje kot zakonske zahteve, s katero je bilo pogojeno sprejetje navedene odločbe.

(Glej točke 25, 26 in od 32 do 34.)
Namen člena 15(1)(a) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti, ki se izogiba temu, da bi predpisala strogo skladnost med obliko, v kateri se znamka uporablja, in obliko, v kateri je bila registrirana, je omogočiti imetniku znamke, da pri njenem gospodarskem izkoriščanju naredi spremembe na znaku, ki, brez spremenjenega razlikovalnega učinka, omogočajo boljše prilagajanje zahtevam trgovine in oglaševanje zadevnega blaga in storitev. V skladu s svojim namenom je treba obseg materialne uporabe te določbe obravnavati kot omejenega na položaje, v katerih ima znak, ki ga uporablja imetnik znamke za označitev proizvodov in storitev, za katere je bila znamka registrirana, obliko, v kateri se ta ista znamka gospodarsko izkorišča. V podobnih okoliščinah, ko ima uporabljeni znak v trgovini obliko, ki se razlikuje od tiste, v kateri je bil registriran, le v zanemarljivih elementih, tako da se ta znaka lahko šteje kot celotno enaka, zgornja določba določa, da je obveznost uporabe registrirane znamke lahko izpolnjena s tem, da je dokazana uporaba znaka, ki ima obliko, uporabljeno v trgovini.

Zato, da bi bil ta znak priznan kot tak, ki ne spreminja razlikovalnega učinka prejšnje znamke v registrirani obliki, ni dovolj, da je prevladujoč element zadnjenavedene znamke v registrirani obliki vsebovan v tem znaku. Preizkus spremembe razlikovalnega učinka se opravi s primerjavo znamke v registrirani obliki z uporabljenim znakom zaradi preveritve, ali se ta znamka in ta znak razlikujeta po zanemarljivih elementih in ali ju je mogoče obravnavati kot splošno enakovredna.

(Glej točki 18 in 34.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki Lenah.C in LEMA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 20 do 23, 30 in 50.)
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki Nordschleife in Management by Nordschleife (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 19 do 21, 48, 76 in 77.)
2.

Javna naročila Evropske unije — Postopek javnega razpisa — Oddaja javnih naročil — Ekonomsko najugodnejša ponudba — Merila za oddajo — Spoštovanje načel enakega obravnavanja ponudnikov in preglednosti (Uredba št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 110(2); Uredba Komisije št. 1268/2012, člen 149, od (1) do (3)) (Glej točki 37 in 38.)
6.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455 — Figurativni znamki SEIT 1908 ANDECHSER NATUR in ANDECHSER NATUR (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 49 do 54.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Znamke, sestavljene iz oglaševalskih sloganov — Oglaševalski izraz z laskavo naravo — Besedna znamka NOURISHING PERSONAL HEALTH (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 31 in od 38 do 41.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Znaki, ki lahko sestavljajo znamko – Zahteva – Razlikovalni učinek (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 4) (Glej točko 18.)

2. Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Merila pri presoji (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1)(a) in 51(1)(a); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravili 22(3) in 40(5)) (Glej točke od 21 do 23 in od 27 do 29.)

3. Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Preizkus zahteve – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Registrirana znamka, ki se uporablja le kot element sestavljene znamke ali v kombinaciji z drugo znamko – Tridimenzionalna znamka (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 15(1)(a)) (Glej točke od 30 do 37.)

4. Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Uporaba znamke v obliki, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega učinka znamke – Tridimenzionalna znamka v obliki pečice, ki se uporablja v povezavi z besednim elementom „bullerjan“ (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1)(a) in 51(1)(a)) (Glej točke od 38 do 42.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 9. januarja 2014 (zadeva R 927/2013‑1) v zvezi s postopkom za razveljavitev med Tonijem Klementom in Bullerjan GmbH.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Toniju Klementu se naloži plačilo stroškov.
3.

Znamka Skupnosti — Odpoved, razveljavitev ali ničnost — Preizkus prijave — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Pojem — Merila presoje — Zahteva po konkretnih in objektivnih dokazih (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1), in 51(1)(a); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravili 22(3), in 40(5)) (Glej točke od 32 do 38.)