ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tožba, vložena 14. septembra 2021 – Guangdong Camel Apparel/EUIPO – Worldwide Brands (CAMEL CROWN)

(Zadeva T-590/21)

(2021/C 462/65)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Camel Apparel Co. Ltd (Foshan City, Kitajska) (zastopnici: C. Bercial Arias in F. Codevelle, odvetnici)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Worldwide Brands, Inc. Zweigniederlassung Deutschland (Köln, Nemčija)

Podatki o postopku pred EUIPO

Prijavitelj sporne znamke: tožeča stranka pred Splošnim sodiščem

Zadevna sporna znamka: prijava besedne znamke Evropske unije CAMEL CROWN – prijava št. 17 882 201

Postopek pred EUIPO: postopek z ugovorom

Izpodbijana odločba: odločba petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 23. junija 2021 v združenih zadevah R 159/2020-5 in R 184/2020-5

Tožbeni predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Pritožbi ugodi;

— Izpodbijano odločbo razveljavi;

— EUIPO in intervenientu, če je sodeloval v postopku, naloži stroške, nastale tožeči stranki pred Splošnim sodiščem.

Navajani tožbeni razlog
Tožba, vložena 8. septembra 2021 – HSBC Holdings in drugi/Komisija

(Zadeva T-561/21)

(2021/C 431/63)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: HSBC Holdings plc (London, Združeno kraljestvo), HSBC Bank plc (London), HSBC Continental Europe (Paris, Francija) (zastopniki: M. Demetriou in D. Bailey, Barristers, M. Simpson, Solicitor, C. Angeli, M. Giner Asins in C. Chevreste, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— člen 1 Sklepa Komisije C(2021) 4600 final z dne 28. junija 2021, vročenega 29. junija 2021, (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) o spremembi Sklepa Komisije C(2016) 8530 final z dne 7. decembra 2016 (v nadaljevanju: sklep iz leta 2016) (AT.39914 – Evrski obrestni izvedeni finančni instrumenti (EIRD) in člen 2(b) sklepa iz leta 2016 razglasi za nična;

— podredno, globo, naloženo tožečim strankam, bistveno zniža na znesek, za katerega Splošno sodišče meni, da je primeren; in

— Komisiji naloži plačilo stroškov tožečih strank, oziroma podredno, ustreznega deleža stroškov tožečih strank.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V utemeljitev tožbe tožeče stranke navajajo pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: izpodbijan sklep je bil sprejet po izteku desetletnega zastaralnega roka, ki je začel teči 27. marca 2007, ko je kršitev prenehala. Zato je pristojnost tožene stranke, da tožečim strankam ponovno naloži globo, zastarala.

2. Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je napačno uporabila pravo in/ali storila napako pri presoji, ker je vrednost prodaje tožečih strank izračunala na podlagi diskontiranih denarnih prejemkov. Tožeče stranke trdijo, da so diskontirani denarni prejemki samovoljno in neustrezno merilo vrednosti prodaje v sektorju evrskih obrestnih izvedenih finančnih instrumentov. Diskontirani denarni prejemki zlasti ne odražajo gospodarskega pomena kršitve niti obsega prispevka HSBC k tej kršitvi.

3. Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je storila napako pri presoji in/ali ni zadostno obrazložila stopnje faktorja znižanja, uporabljene za izračun diskontiranih denarnih prejemkov tožečih strank.

4. Četrti tožbeni razlog: tožena stranka je storila napako pri presoji teže kršitve tožečih strank ter naložitvi in višini dodatnega zneska.

5. Peti tožbeni razlog: globa, naložena tožečim strankam, je nesorazmerno visoka. Tožeče stranke zlasti trdijo, da je tožena stranka storila napako pri presoji olajševalnih okoliščin v zvezi s kršitvijo tožečih strank. Poleg tega tožeče stranke trdijo, da tožena stranka ni v zadostni meri upoštevala dejstva, da je bila udeležba tožečih strank pri enotni in trajajoči kršitvi manj obsežna in resna, kot je bilo ugotovljeno v sklepu z leta 2016, kot je Splošno sodišče ugotovilo v zadevi T-105/17 HSBC/Komisija (1). Tožeče stranke zato Splošnemu sodišču predlagajo, naj določi bistveno nižjo globo, ki bo ustrezno odražala ravnanje tožečih strank.

(1) Sodba z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T-105/17, EU:T:2019:675.
2.

Drugi tožbeni razlog se nanaša na to, da je Svet kršil temeljne pravice tožeče stranke, vključno s pravico do spoštovanja zasebnega življenja, pravico do obrambe, pravico do zasebne lastnine in pravico do svobodne gospodarske pobude.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 153(4) PDEU. Tožeča stranka trdi, da razlaga tega člena, ki jo je podala Komisija in v skladu s katero zasnova in upravljanje sistemov socialne varnosti, vključno s pokojninskimi sistemi, v osnovi ostaja v pristojnosti držav članic, ne more biti uspešna. Tožeča stranka dodaja, da je Komisija prekoračila svoja pooblastila, da bi utemeljila svojo zavrnitev ugotovitve kršitve evropskih pravil o konkurenci, ki jo je storil organ, na katerega se nanaša pritožba.
C 391/25

Tožba, vložena 11. avgusta 2021 – Aquind in drugi/ACER

(Zadeva T-492/21)

(2021/C 391/34)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Aquind Ltd (London, Združeno kraljestvo), Aquind Energy Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) in Aquind SAS (Rouen, Francija) (zastopniki: S. Goldberg, L. Van den Hende, L. Malý in E. White, odvetniki)

Tožena stranka: Agencija Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev

Predloga

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razveljavi odločbo odbora tožene stranke za pritožbe z dne 4. junija 2021; in

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo dva razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: odbor tožene stranke za pritožbe je napačno ugotovil, da pritožba, ki je bila vložena pri njem, ni bila dopustna. Trdi se, da je tožena stranka ostala pristojna za nadomestitev svoje razveljavljene odločbe (1) z novo in za priznanje izvzetja za povezovalni daljnovod družbe AQUIND na podlagi člena 17 Uredbe (ES) št. 714/2009 (2). Poleg tega se trdi, da odbor tožene stranke za pritožbe ni izpolnil obveznosti za zagotovitev celovite izpolnitve sodbe Splošnega sodišča z dne 18. novembra 2020 (3).

2. Drugi tožbeni razlog: odbor tožene stranke za pritožbe je kršil zahteve iz člena 25(3) in člena 28(4) Uredbe (EU) 2019/942 (4) ter zahteve iz poslovnika odbora tožene stranke za pritožbe. Trdi se, da odbor tožene stranke za pritožbe ni uporabil pravilnega postopka, in sicer ker eden od njegovih članov ni sodeloval pri zaslišanju, ker ustni postopek ne pomeni vira za pridobitev dokazov in ker ni bil objavljen noben zapisnik razprave.

(1) Odločba A-001-2018 z dne 17. oktobra 2018 odbora tožene stranke za pritožbe.

(2) Uredba (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003 (UL 2009, L 211, str. 15).

(3) Sodba z dne 18. novembra 2020, Aquind/ACER (T-735/18, EU:T:2020:542).

(4) Uredba (EU) 2019/942 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2019 o ustanovitvi Agencije Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (UL 2019, L 158, str. 22).
4.

Četrti tožbeni razlog: sklep z dne 14. aprila 2021 in njegove Priloge so nezakonite, ker so členi od 4 do 7 in 9 Delegirane uredbe (EU) 2015/63 (1) nezakoniti. Kršijo zahtevek institucij do učinkovitega pravnega varstva, ker so privedli do neskladnih sklepov, ki na njih temeljijo.
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev: (a) pravice do obrambe tožeče stranke; (b) člena 27(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (in/ali (c) člena 10(1) in člena 11(2) Uredbe Komisije (ES) N 773/2004/ES (2). — Tožeča stranka navaja, da je v izpodbijanem sklepu Komisija svoj pravni interes za ugotovitev kršitve oprla na pravni in odvračilni učinek, kljub temu da to ni bil očitek tožeči stranki, glede katerega bi imela priložnost, da se učinkovito izjavi.
—

razglasi ničnost odločbe tožene stranke na podlagi molka z dne 9. aprila 2021 o zavrnitvi dostopa do zahtevanih dokumentov in informacij v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 (1) in Uredbo (ES) št. 1367/2006 (2), ki se nanašajo na, prvič, aktivni snovi mankozeb in cipermetrin, ter drugič, glasovanje držav članic v Stalnemu odboru za rastline, živali, hrano in krmo v zvezi z izvedbenimi uredbami tožene stranke (EU) 2019/2094, (3) (EU) 2020/2087, (4) (EU) 2019/1589 (5) in (EU) 2018/1262, (6), ter
—

na podlagi člena 277 PDEU ugotovi, da se ne uporabljajo naslednje določbe Uredbe EMR, Izvedbene uredbe in Delegirane uredbe: — členi 69(1), 69(2), 70(1) in 70(2)(a) in (b) Uredbe EMR; — členi 4(2), 6 in 7 Delegirane uredbe ter Priloga I k tej uredbi; — člen 4 Izvedbene uredbe;
Tožba, vložena 14. julija 2021 – Assaad/Svet

(Zadeva T-426/21)

(2021/C 338/54)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Nizar Assaad (Bejrut, Libanon) (zastopniki: M. Lester, Barrister, G. Martin in C. Enderby Smith, Solicitors)

Tožena stranka: Svet Evropske unije

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj Izvedbeni sklep Sveta (SZVP) 2021/751 z dne 6. maja 2021 (1) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/743 z dne 6. maja 2021 (2), s katerima se spreminjata vnos 36 Priloge I k Sklepu Sveta 2013/255/SZVP in vnos 36 Priloge II k Uredbi Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 (izpodbijana akta), razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe trdi, da je Svet od leta 2011 večkrat izjavil, da tožeča stranka ni oseba, navedena pod vnosom 36 seznama omejevalnih ukrepov Unije proti Siriji. Svet je z izpodbijanima aktoma poskušal to stališče spremeniti in zdaj, brez kakršne koli utemeljitve oziroma dejanske ali pravne podlage, trdi, da je tožeča stranka dejansko uvrščena na seznam od leta 2011. Tožeča stranka s tožbenimi razlogi za razglasitev ničnosti izpodbija spremembo stališča Sveta v izpodbijanih aktih, ker ta temelji na več napakah pri presoji; je nezakonito retroaktivna in v nasprotju z načelom pravne varnosti; so z njo prekoračena ali zlorabljena pooblastila Sveta; in je v nasprotju z načelom res judicata.

(1) UL 2021, L 160, str. 115.

(2) UL 2021, L 160, str. 1.
2.

Drugi tožbeni razlog: tožena stranka je kršila posebne določbe PDEU in splošna načela evropskega prava, na katerih temelji liberalizacija zračnega prometa v EU od poznih 80. let prejšnjega stoletja (tj. prepoved diskriminacije, svoboda opravljanja storitev – ki se uporablja za zračni promet v skladu z Uredbo (ES) 1008/2008 (2) – in svoboda ustanavljanja).
—

V tem primeru je presoja tožene stranke nezakonita, vsebuje očitno napako pri presoji in pomeni kršitev dolžnosti dobrega upravljanja zaradi dveh glavnih razlogov. Prvič, tožeča stranka trdi, da tožena stranka ni upoštevala drugih meril iz člena 4 postopka podaljšanja pogodb in zlasti prejšnje pozitivne presoje opravljanja obveznosti. Drugič, razlogi, ki jih je tožena stranka navedla v zvezi z opravljanjem dolžnosti tožeče stranke v letih 2019 in 2020 so očitno napačni in neutemeljeni.
—

Evropski uniji, ki jo zastopa Evropska komisija, naloži, da: (a) tožečim strankam plača odškodnino v znesku 14 438 793,21 EUR za škodo, ki jo je povzročila Komisija, ker ni plačala pravilnega zneska obresti od globe, ki je bila povrnjena, za obdobje med 15. februarjem 2011 in 8. marcem 2016, v skladu s členom 266, prvi odstavek, PDEU in na podlagi sodbe z dne 16. decembra 2015, SAS Cargo Group A/S in drugi/Komisija (zadeva T-56/11), ali, če temu ne ugodi, odškodnino za časovno obdobje in po obrestni meri, za katera Splošno sodišče meni, da sta primerna; (b) tožečim strankam plača obresti po stopnji, ki jo je Evropska centralna banka (ECB) določila za svoje glavne operacije refinanciranja, povišani za 3,5 odstotne točke, od odškodnine iz točke (a) od 8. marca 2016 do celotnega plačila, pri čemer so obresti navadne obresti do 4. februarja 2021 in obrestne obresti od 5. februarja 2021 dalje, ali, če temu ne ugodi, plača obresti od odškodnine iz točke (a) za časovno obdobje, po obrestni meri in načinom izračuna (navadne ali obrestne obresti), za katere Splošno sodišče meni, da so primerne;
—

Evropski uniji, ki jo zastopa Komisija, naloži povrnitev škode, ki jo je družba Air Canada utrpela zaradi tega, ker Komisija pri izvršitvi sodbe z dne 16. decembra 2015, Air Canada/Komisija (zadeva T-9/11), ni plačala zamudnih obresti in obrestnih obresti, dolgovanih v skladu s členom 266, prvi odstavek, PDEU, in ji zato v skladu s členom, drugi odstavek, 266 PDEU, členom 268 PDEU in členom 340, drugi odstavek, PDEU naloži plačilo teh zneskov: — znesek, enak dolgovanim zamudnim obrestim, tj. obresti od zneska 21.037.500,00 EUR, po obrestni meri Evropske centralne banke za njene operacije refinanciranja na dan 1. novembra 2010 (in sicer 1 %), povišani za 3,5 %, za obdobje med 10. februarjem 2011 in 8. februarjem 2016, zmanjšan za že izplačani zajamčeni donos v višini 468 540,80 EUR, kar pomeni znesek 4 264 896,70 EUR, ali, če temu ne ugodi, po obrestni meri, za katero Splošno sodišče meni, da je primerna; — znesek, enak dolgovanim obrestim od zneska 4 264 896,70 EUR po privzeti stopnji za obdobje med 9. februarjem 2016 in dnevom zahtevka za obresti (4. februar 2021) po obrestni meri Evropske centralne banke za njene operacije refinanciranja na dan 1. novembra 2010 (in sicer 1 %), povišani za 3,5 %, kar pomeni znesek 958 550,14 EUR (ali, če temu ne ugodi, po obrestni meri in za časovno obdobje, za katera Splošno sodišče meni, da sta primerna); in — znesek, enak obrestnim obrestim od zneska neplačanih obresti od vsote, dolgovane na dan vložitve zahtevka za obresti (4 264 896,70 EUR + 958 550,14 EUR: 5 223 446,84 EUR ali kateri koli drug znesek, za katerega Splošno sodišče meni, da je primeren), za obdobje med 5. februarjem 2021 in dnevom, ko Komisija družbi Air Canada povrne zneske dolgovanih obresti po obrestni meri Evropske centralne banke za njene operacije refinanciranja na dan 1. novembra 2010 (in sicer 1 %), povišani za 3,5 %, ali, če temu ne ugodi, za časovno obdobje in po obrestni meri, za katera Splošno sodišče meni, da sta primerna;
—

do izdaje sklepa, s katerim se bo postopek za izdajo začasne odredbe zaključil, odredi odložitev izvršitve sklepa Evropske komisije, s katerim je bil sklop 4 (francoski jezik) javnega naročila, ki se nanaša na okvirne pogodbe za jezikovno izobraževanje v institucijah, organih in agencijah Evropske unije (št. HR/2020/OP/0014), dodeljen, na prvem mestu, skupini CLL Centre de Langues – Allingua in, na drugem mestu, skupini Alliance Europe Multilingue, ki jo sestavljajo tožeče stranke, in odredi vse ostale potrebne ukrepe, zlasti v zvezi z učinkom tega odloga na pogodbo, ki bi bila morebiti sklenjena s kršitvijo obdobja mirovanja iz člena 175 finančne uredbe;
2.

Drugi tožbeni razlog: sklep Komisije o pregledu koncentracije ni veljaven, ker je bila zahteva francoskega organa za konkurenco prepozna in/ali v nasprotju s pravno varnostjo in dobrim upravljanjem, in sicer zaradi zamud Komisije. Natančneje: — Komisija je napačno uporabila pravo s tem, da je pojem „obvestiti“ iz člena 22(1) Uredbe o združitvah napačno razlagala in uporabila v zvezi z izračunom datuma, na katerega je začel teči petnajstdnevni rok, in storila napako s tem, da ni ugotovila, da je bila zahteva prepozna, tako da Komisija ni bila pooblaščena za sprejetje sklepa. — Dalje oziroma podredno, če so bili in v delu, v katerem so bili, francoski organi (in/ali druge države članice) o združitvi „obveščeni“ z dopisom o pozivu na podlagi člena 22(5), je bila zamuda Komisije pri izdaji dopisa o pozivu v nasprotju s temeljnim načelom pravne varnosti in obveznostjo ukrepanja v razumnem roku, ki izhaja iz načela dobrega upravljanja.
Tožba, vložena 28. aprila 2021 – Bolgarija/Komisija

(Zadeva T-235/21)

(2021/C 263/34)

Jezik postopka: bolgarščina

Stranki

Tožeča stranka: Republika Bolgarija (zastopnika: Ts. Mitova in L. Zaharieva)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj,

— Izvedbeni sklep (EU) 2021/261 Komisije z dne 17. februarja 2021 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (1) razglasi za ničen v delu proračunske postavke 6200, v katerem so odhodki Republike Bolgarije v višini 7 656 848,97 EUR v okviru EKJS izključeni iz financiranja Evropske unije, in

— Evropski uniji naloži plačilo strokov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožba temelji na teh petih razlogih:

1. Kršitev člena 52 Uredbe 1306/2013 (2) v povezavi s členom 34 Uredbe 908/2014 (3) in Smernicami za izračun finančnih popravkov iz leta 2015 (4), kršitev pravice do obrambe ter načel lojalnega sodelovanja, kontradiktornosti postopka in dobrega upravljanja zaradi spremembe pravne podlage v okviru postopka potrditve skladnosti, na podlagi katerega so bili odhodki, ki so predmet spornega sklepa, izključeni iz financiranja Unije.

2. Kršitev člena 296 PDEU zaradi nepopolnosti in protislovnosti obrazložitve Sklepa 2021/261.

3. Kršitev člena 54(5)(a) v povezavi s členom 54(1) Uredbe 1306/2013 zaradi napačne razlage Evropske komisije, zaradi katere je v obravnavanem primeru 18-mesečni rok, določen v členu 54(1) Uredbe 1306/2013, začel teči od takrat, ko je „plačilna agencija … [prejela]“ končna poročila OLAF.

4. Kršitev člena 54(5)(b) v povezavi s členom 54(1) Uredbe 1306/2013, člena 325 PDEU ter načel subsidiarnosti in procesne avtonomije zaradi neobrazloženega in nepravilnega sklepa Evropske komisije, da plačilna agencija za to, da bi izterjala sporne zneske, ni ravnala s potrebno skrbnostjo in je ravnala malomarno, ker ni uvedla upravnega postopka za izterjavo v veljavnih rokih, navedenih v členu 54(1) Uredbe 1306/2013.

5. Višina, ki je v spornem sklepu določena za odhodke, izključene iz financiranja Unije, ne upošteva pravil iz člena 54 Uredbe 2013/1306 in krši načelo sorazmernosti.

(1) UL 2021, L 59, str. 10.

(2) Uredba (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (UL 2013, L 347, str. 549).

(3) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 908/2014 z dne 6. avgusta 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s plačilnimi agencijami in drugimi organi, finančnim upravljanjem, potrjevanjem obračunov, pravili o kontrolah, varščinami in preglednostjo (UL 2014, L 255, str. 59).

(4) C(2015) 3675 final.
3.

Tretji tožbeni razlog: tožena stranka je tožečo stranko obravnavala diskriminatorno. — Tožeča stranka trdi, da bodo zaradi izpodbijanega akta zanjo veljale postopkovne zahteve in roki, ki niso bili naloženi tretjim osebam v podobnem položaju. — Izpodbijani akt bo pripeljal do kršitev izključnih pravic tožeče stranke do zaupnih informacij in do njihove uporabe v korist tretjih oseb brez finančnega nadomestila, kar je posledica, ki je tretje osebe v podobnih položajih niso utrpele. — Poleg tega tožeča stranka trdi, da so bile zaupne poslovne informacije iz njene dokumentacije o aktivni snovi posredovane tretjim osebam brez dovoljenja in brez zaveze o spoštovanju zaupnosti, kar je posledica, ki je tretje osebe v podobnih položajih niso utrepele.
3.

Tretji tožbeni razlog: člen 4(3), prvi pododstavek, Uredbe (ES) št. 1049/2001 ne nasprotuje pravici do dostopa do spornih informacij. Predpis ščiti zgolj tekoči proces odločanja. Predmet zahteve tožeče stranke za vpogled v dokumente pa bi bila dokumentacija o pogajanjih tožene stranke glede dobave cepiva. Pogajanja so že zaključena. V preostalem obstaja prevladujoč javni interes glede razširjanja spornih informacij, ker se po celotni Evropi že več tednov razpravlja in poroča o nakupu cepiva s strani EU.
—

Tožeče stranke v zvezi s tem navajajo, da je globa, ki je naložena tožečim strankam očitno in neupravičeno nesorazmerna glede na globo naloženo drugim strankam. Mehanična uporaba 10-odstotne meje za vsako očitano kršitev je v nasprotju z načeli sorazmernosti in enakega obravnavanja ter z načeli individualizacije in stopnjevitosti globe.
2.

Drugi tožbeni razlog: tožena stranka ni pristojna za revizijo posamičnih nepovratnih sredstev in za sprejetje odločitev o posamičnih vlogah za dodelitev nepovratnih sredstev iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov, ker je tožena stranka pristojna zgolj za presojo splošne skladnosti sistemov upravljanja in nadzora držav članic, ne pa za izvedbo natančne revizije in sprejetje odločitve o posamičnih vlogah za dodelitev nepovratnih sredstev, ki so jih vložila posamična podjetja.
—

toženo stranko pozove, naj v zvezi s pogovori med toženo stranko in udeleženkama združitve pred in med postopkom združitve, v zvezi z ločeno prijavo posameznih delov transakcije in v zvezi s spremembo mnenja tožene stranke v postopku predloži postopkovna spisa M.8870 in M.8871;
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev temeljnih pravic do dobrega upravljanja in do izjave, očitna napaka pri presoji in zloraba pooblastil.
Tožba, vložena 25. januarja 2021 – ClientEarth/Komisija

(Zadeva T-52/21)

(2021/C 128/49)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: ClientEarth AISBL (Bruselj, Belgija) (zastopnik: O. Brouwer, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razglasi ničnost odločbe, ki je posledica molka tožene stranke, z dne 16. novembra 2020 o zavrnitvi dostopa do nekaterih zaprošenih dokumentov v zvezi z nadzorom ribištva v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001 (1) in Uredbo (ES) št. 1367/2006 (2);

— naloži plačilo stroškov toženi stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en razlog, ki se nanaša na to, da je tožena stranka s tem, da tožeči stranki v rokih za obravnavanje potrdilne prošnje, ki sta določena v členu 8(1) in (2) Uredbe št. 1049/2001, ni poslala izrecne odločbe v zvezi z njeno prošnjo za dostop, z molkom zavrnila dostop v smislu člena 8(3) te uredbe. Ta zavrnilna odločba, ki je posledica molka, ni bila obrazložena, zato tožeča stranka trdi, da jo je treba razglasiti za nično, ker je Komisija kršila obveznost obrazložitve na podlagi člena 8(1) Uredbe št. 1049/2001, člena 41(2), tretja alinea, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 296 PDEU.

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL 2001, L 145, str. 43).

(2) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13).
—

razveljavi globi, ki sta bili v členu 2 izpodbijanega sklepa naloženi družbi Teva Pharmaceutical Industries Ltd. in družbi Cephalon Inc.;
—

izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena pritožba tožeče stranke v zvezi blagom iz: — razreda 5: prehranski dodatki; prehranski dodatki, ki vsebujejo pretežno vitamine; prehranska dopolnila v obliki mešanice za pijače; vitaminski pripravki v obliki prehranskih dopolnil; vitaminski napitki; vitaminski pripravki; vitaminske tablete; vitamini in vitaminski pripravki; — razreda 32: nealkoholne pijače, ki vsebujejo sadne sokove; energijski napitki; z beljakovinami obogatene športne pijače; športne pijače; in v katerem je bilo plačilo stroškov postopka za razglasitev ničnosti in stroškov postopka pred odborom za pritožbe naloženo tožeči stranki;
—

EUIPO in drugi stranki iz postopka pred EUIPO, če bo ta predložila pisno stališče, naloži, naj nosi svoje stroške in nadomesti stroške, ki so tožeči stranki nastali v postopku pred Splošnim sodiščem in v pritožbenem postopku pred EUIPO.