SL Uradni list Evropske unije C 340/12

Pritožba, ki jo je 3. oktobra 2011 vložila ENI SpA zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 13. julija 2011 v zadevi T-39/07, ENI proti Komisiji

(Zadeva C-508/11 P)

2011/C 340/22

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Pritožnica: ENI SpA (zastopniki: G. M. Roberti, D. Durante, R. Arras, E. D’Amico, I. Perego, odvetniki)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

— Izpodbijana sodba naj se v celoti ali deloma razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena tožba družbe ENI v zadevi T-39/07 in zato naj se: — Odločba Komisije z dne 29. novembra 2006 (zadeva COMP/F/38.638 – BR/ESBR) v celoti ali deloma razglasi za nično; — in/ali odpravi ali vsaj zmanjša globa, ki je bila v Odločbi Komisije z dne 29. novembra 2006 naložena družbi ENI (zadeva COMP/F/38.638 – BR/ESBR);

— podredno, izpodbijano sodbo naj se v celoti ali deloma razveljavi v delu, v katerem je bila zavrnjena tožba družbe ENI v zadevi T-39/07 in zadevo naj se vrne Splošnemu sodišču, da ponovno odloči o utemeljenosti z vidika usmeritev, ki jih bo podalo Sodišče;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka in postopka v zadevi T-39/07.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Družba ENI s prvim pritožbenim razlogom, ki je razdeljen na štiri dele, trdi, da je Splošno sodišče storilo več napak pri uporabi prava in ni izpolnilo obveznosti obrazložitve, ki mu je naložena, ter temeljnih načel Listine EU o temeljnih pravicah in EKČP v škodo pravice do obrambe pritožnice. Družba ENI trdi, da:

— domneva dejanskega izvajanja odločilnega vpliva s strani matične družbe ni upravičena ob upoštevanju načel, ki veljajo za pripis odgovornosti za omejevanje konkurence, in načel na področju domnev, ki jih je razvila sodna praksa Evropskega sodišča za človekove pravice; Splošno sodišče se vsekakor ni izreklo o trditvah iz tožbe v zvezi z obsegom zahteve po dejanskem izvajanju odločilnega vpliva;

— dokazi, ki jih je predložila družba ENI, da bi ovrgla domnevo odgovornosti, niso bili pravilno analizirani. Splošno sodišče namreč ni upoštevalo pravnih pravil, ki so bila v zvezi s tem opredeljena v upoštevni sodni praksi Sodišča in samega Splošnega sodišča;

— čeprav je Splošno sodišče na podlagi sodne prakse navedlo relativno naravo domneve odgovornosti, je pri uporabi izkrivilo njen dejanski obseg, tako da je družbi ENI onemogočilo izvedbo zahtevanega nasprotnega dokaza, in povzročilo uporabo ureditve objektivne odgovornosti;

— Splošno sodišče je brez obrazložitve menilo, da mu ni treba presoditi navedb, ki mu jih je predložila družba ENI v zvezi z upoštevnostjo načela omejene odgovornosti družbe pri pripisu odgovornosti matični družbi na podlagi domneve dejanskega izvajanja odločilnega vpliva, in je nepravilno uporabilo pravna merila, ki izhajajo iz sodne prakse na področju pravnega nasledstva družb v konkurenčnem pravu.

Družba ENI z drugim pritožbenim razlogom, ki je razdeljen na dva dela, Splošnemu sodišču očita, da je kršilo člen 23 Uredbe št. 1/2003 (1), načelo sorazmernosti in obveznost obrazložitve. Družba ENI zlasti trdi, da je Splošno sodišče:

— nepravilno presodilo težo kršitve v zvezi z določitvijo globe, pri čemer je brez obrazložitve zavrnilo upoštevnost elementov, ki jih je v ta namen prikazala družba ENI, kot tudi trditev glede nesorazmernosti uporabljenega množitelja;

— utemeljilo izključitev družbe Syndial iz skupine naslovnikov izpodbijane odločbe, tako da ni upoštevalo meril, ki izhajajo iz sodne prakse, na pravno nasledstvo družb in ne da bi upoštevalo posledice, ki jih ima na najvišji znesek globe.

(1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).