ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

Iz izpodbijanega sklepa je razvidno, da se je ta kartel odražal kot enotna in trajajoča kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP), ki je trajala vsaj od 5. oktobra 2001 do 1. februarja 2006 (v nadaljevanju: kršitveno obdobje). V tem obdobju so udeleženci sklicali številne večstranske sestanke, ki so se imenovali „sestanki kristal“, največkrat v hotelih v Tajvanu. Vsebina teh sestankov je bila očitno protikonkurenčna, saj so na njih imeli udeleženci priložnost zlasti določiti najnižje cene kartelnih zaslonov LCD, razpravljati o svojih cenovnih projekcijah za preprečitev zniževanja teh cen ter usklajevati povišanja cen in raven proizvodnje. V kršitvenem obdobju so se udeleženci kartela tudi dvostransko srečevali in si pogosto izmenjevali informacije o vsebinah, obravnavanih na „sestankih kristal“. Poleg tega so sprejeli ukrepe za preveritev, ali so se odločitve, sprejete na teh sestankih, izvajale (točke od 70 do 74 obrazložitve izpodbijanega sklepa). […] (ni prevedeno)
37

Tožeča stranka po prilagoditvi predlogov in tožbenih razlogov v utemeljitev svojega predloga, naj se izpodbijana odločba razglasi za nično, navaja sedem tožbenih razlogov. S temi tožbenimi razlogi se zatrjuje, prvič, kršitev člena 8(1) in (2) Uredbe št. 1049/2001, ker naj bi Komisija nezakonito podaljšala rok za odgovor na potrdilno prošnjo, drugič, kršitev člena 4(1), (2) in (4) Aarhuške konvencije, ker ta določba naj ne bi določala nobenih izjem od pravice do dostopa do dokumentov, s katero bi se želeli varovati cilji dejavnosti preiskave, razen kazenski in disciplinski, tretjič, kršitev obveznosti dejavnega razširjanja informacij o okolju, določene v členu 5, od (3) do (7), Aarhuške konvencije in člena 4(2)(b) Uredbe št. 1367/2006, četrtič, kršitev člena 4(2), tretja alinea, Uredbe 1049/2001, ker Komisija naj ne bi upoštevala omejitev, ki so določene za izjemo od pravice do dostopa do dokumentov iz te določbe, petič, kršitev člena 4(3), prvi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001, ker naj bi bilo tveganje popolnega razkritja spornih študij za postopek odločanja Komisije hipotetično in naj ne bi bilo razumno predvidljivo, šestič, kršitev člena 4(2) in fine in (3) Uredbe št. 1049/2001, zaradi obstoja prevladujočega javnega interesa, ki utemeljuje to razkritje, in sedmič, hudo in ponavljajočo se kršitev člena 8(1) in (2) Uredbe št. 1049/2001 in člena 4(1) Aarhuške konvencije, ki jo je storila Komisija, zaradi katere naj bi Splošno sodišče moralo sprejeti odvračilne ukrepe.
35

Na prvem mestu je glede predloga za razglasitev ničnosti Uredbe št. 961/2010 in Uredbe št. 267/2012 v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko, iz sodne prakse razvidno, da sta ti uredbi hkrati splošna akta, ker kategoriji naslovnikov, ki je določena na splošno in abstraktno, prepovedujeta med drugim dati sredstva in gospodarske vire na razpolago osebam in subjektom, ki so navedeni na seznamih, priloženih tem aktom, in sveženj posamičnih odločb, sprejetih v zvezi s temi osebami in subjekti (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 3. septembra 2008 v združenih zadevah Kadi in Al Barakaat International Foundation proti Svetu in Komisiji, C-402/05 P in C-415/05 P, ZOdl., str. I-6351, točke od 241 do 244). Poleg tega je treba spomniti, da je v zvezi z akti, ki so tako kot Uredba št. 961/2010 in Uredba št. 267/2012 sprejeti na podlagi določb o skupni zunanji in varnostni politiki, dostop do sodišča Unije v skladu s členoma 275, drugi odstavek, PDEU in 263, četrti odstavek, PDEU omogočen s tem, da gre za posamične akte.
Člen 9 od (3) do (6) osnovne uredbe določa:

„3. Za postopek, ki se začne v skladu s členom 5(9), običajno velja, da je škoda zanemarljiva, če je zadevni uvoz manjši kot obseg, opisan v členu 5(7). Isti postopek se takoj zaključi, kjer se ugotovi, da je stopnja dampinga, izražena kot odstotek izvozne cene, manjša kot 2 %, pod pogojem, da se zaključi samo preiskava, kjer je stopnja manjša kot 2 % za individualne izvoznike, da pa ti sami ostanejo predmet postopka in morebitne ponovne preiskave pri kakršnem koli kasnejšem pregledu, ki se za zadevno državo izvaja v skladu s členom 11.

4. Kadar končno ugotovljena dejstva kažejo na obstoj dampinga in z njim povezane škode in interes Skupnosti zahteva ukrepanje v skladu s členom 21, Svet na predlog Komisije in po posvetovanju s Svetovalnim odborom, uvede dokončno protidampinško dajatev. Svet sprejme predlog, razen če ga v roku enega meseca, po tem ko ga je predložila Komisija, z navadno večino zavrne. Kadar veljajo začasne dajatve, se predlog za dokončni ukrep predloži najkasneje en mesec pred prenehanjem veljavnosti takih dajatev. Znesek protidampinške dajatve ne sme preseči ugotovljene stopnje dampinga, mora pa biti manjši od te stopnje, če bi taka nižja dajatev zadostovala za odpravo škode industriji Skupnosti.

5. Protidampinška dajatev se v ustreznih zneskih uvede v vsakem primeru in brez razlikovanja za vse uvoze izdelke iz vseh virov, za katere se ugotovi, da so pod ceno in povzročajo škodo, razen za uvoze iz tistih virov, iz katerih so bila podjetja izvzeta pod pogoji te uredbe. Uredba, ki uvaja dajatev, določi takšno dajatev za vsakega dobavitelja ali, če to ni izvedljivo, in na splošno, kjer se uporablja člen 2(7)(a), zadevni državi dobaviteljici.

Kadar se uporablja člen 2(7)(a), se individualna dajatev določi za izvoznike, ki lahko na podlagi utemeljenih zahtev dokažejo, da:

(a) lahko v primeru podjetij ali skupnih podjetij, ki so v celoti ali deloma v tuji lasti, izvozniki svobodno vrnejo kapital in dobičke v domovino;

(b) so izvozne cene in količine ter prodajni pogoji svobodno določeni;

(c) je večina deležev v lasti zasebnikov; državni uradniki, ki se pojavljajo v upravnem odboru ali na ključnih upravljavskih položajih, morajo biti v manjšini ali pa je treba dokazati, da je podjetje kljub temu dovolj neodvisno od vmešavanja države;

(d) se pretvorbe menjalnega tečaja opravljajo po tržni stopnji; in

(e) se država ne vmešava toliko, da bi dovoljevala izogibanje ukrepom, če se individualnim izvoznikom dodelijo različne stopnje dajatve.

6. Ko Komisija omeji svojo preiskavo v skladu s členom 17, nobena protidampinška dajatev, ki se nanaša na uvoz od izvoznikov ali proizvajalcev, ki so se javili v skladu s členom 17, vendar niso bili vključeni v preiskavo, ne presega tehtanega povprečja stopnje dampinga, ki je bilo ugotovljeno za stranke v vzorcu. Za namene tega odstavka Komisija zanemari vse ničelne in de minimis stopnje in stopnje, ki se ugotovijo v okoliščinah, navedenih v členu 18. Individualne dajatve se uporabijo pri uvozu od katerega koli izvoznika ali proizvajalca, za katerega velja individualna obravnava, kot jo določa člen 17.“
Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 22. maja 2012 – Kraft Foods Global Brands proti UUNT – fenaco (SUISSE PREMIUM)

(Zadeva T‑60/11)

„Znamka Skupnosti – Postopek z ugovorom – Prijava figurativne znamke Skupnosti SUISSE PREMIUM – Prejšnja figurativna znamka Skupnosti Premium – Relativni razlog za zavrnitev – Neobstoj verjetnosti zmede – Zavrnitev ugovora – Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 23 in od 55 do 60.)

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. novembra 2010 (zadeva R 522/2010‑1) v zvezi s postopkom z ugovorom med Kraft Foods Global Brands LLC in fenaco Genossenschaft.

Izrek

1. Tožba se zavrne.
Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 10. februarja 2012 – Verenigde Douaneagenten proti Komisiji

(Zadeva T-32/11)

„Carinska unija – Uvoz surovega trsnega sladkorja s poreklom iz Nizozemskih Antilov – Naknadna izterjava uvoznih dajatev – Zahtevek za povračilo uvoznih dajatev – Člen 220(2)(b) Uredbe (EGS) št. 2913/92 – Bistvena kršitev postopka“

1. Lastni viri Evropske unije – Naknadna izterjava uvoznih ali izvoznih dajatev – Pogoji za neupoštevanje uvoznih dajatev iz člena 220(2)(b) Carinskega zakonika – Dokazno breme (Uredba Sveta št. 2913/92, člen 220(2)(b)) (Glej točke 26, 27 in 36.)

2. Ničnostna tožba – Razlogi – Bistvena kršitev postopka – Sodni preizkus po uradni dolžnosti (člen 263 PDEU) (Glej točki 48 in 49.)

3. Lastni viri Evropske unije – Povračilo ali odpust uvoznih dajatev – Uporaba klavzule pravičnosti iz člena 239 Carinskega zakonika Skupnosti (Uredba Sveta št. 2913/92, člena 220(2) in 239) (Glej točke od 50 do 52.)

4. Lastni viri Evropske unije – Povračilo ali odpust uvoznih dajatev – Uporaba klavzule pravičnosti iz člena 239 Carinskega zakonika Skupnosti (Uredba Sveta št. 2913/92, člena 220(2) in 239; Uredba Komisije št. 2454/93, člen 871 in 905) (Glej točke od 53 do 55.)

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2010) 6754 final z dne 1. oktobra 2010, s katero je ugotovljeno, prvič, da je upravičeno, da se naknadno upoštevajo uvozne dajatve, in drugič, da povračilo teh dajatev v posamičnem primeru ni utemeljeno (REC 02/09).

Izrek

1. Odločba Komisije C(2010) 6754 final z dne 1. oktobra 2010 se v delu, v katerem je ugotovljeno, da povračilo uvoznih dajatev v znesku 531.985,59 EUR na podlagi člena 239 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti ni utemeljeno, razglasi za nično.

2. V preostalem se tožba zavrne.
1.

Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg — Odločba o uporabi pravil o konkurenci — Sklep Komisije o ugotovitvi kršitve in naložitvi globe — Zahteve, ki izhajajo iz načela učinkovitega sodnega varstva — Jasnost in natančnost izreka odločbe (člena 101(1) PDEU in 296 PDEU; Sporazum EGP, člen 53; Sporazum ES-Švica o letalskem prometu, člen 8; Uredba Sveta št. 1/2003, člena 2 in 23(5)) (Glej točke od 31 do 35.)
Pojem državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU ne obsega le pozitivnih storitev, temveč tudi ukrepe, ki v različnih oblikah znižujejo stroške, ki običajno bremenijo proračun podjetja, in so zato, ne da bi bili subvencije v pravem pomenu besede, enake narave in imajo enake učinke. Za državne pomoči se tako štejejo vsi državni ukrepi v kateri koli obliki, ki lahko neposredno ali posredno dajejo prednost podjetjem ali ki jih je treba obravnavati kot gospodarsko korist, ki je upravičeno podjetje v normalnih tržnih razmerah ne bi dobilo.

Komisija mora, da bi preverila, ali je podjetje, ki je prejemnik, deležno gospodarske prednosti, ki je v normalnih tržnih razmerah ne bi dobilo, opraviti popolno presojo vseh upoštevnih elementov sporne transakcije in njenih okoliščin, vključno s položajem tega podjetja in upoštevnim trgom.

V zvezi s tem metoda, ki jo je Komisija izbrala, da bi ugotovila, ali za osebo javnega prava, ki se ukvarja z raziskavami, obstaja gospodarska prednost, od katere je imela korist zaradi podelitve statusa osebe javnega prava industrijske in komercialne narave, ki je upravičena do implicitnega in neomejenega državnega poroštva, in ki zajema preučitev prednosti, do katere je prišlo v razmerjih med navedeno osebo javnega prava in njenimi upniki, ni pravno napačna.

Prednost, ki izhaja iz državnega poroštva, ki je del statusa podjetja, ki je deležno tega poroštva, nastane v odnosu, ki veže to podjetje na njegove upnike. Da bi bilo mogoče v posameznem primeru sklepati, da obstaja prednost, pa je potrebno, da se ugodnejše obravnavanje, ki ga upniki namenijo podjetju, deležnemu poroštva, ter stroški in prihodki tega podjetja, ki se zaradi tega obravnavanja znižajo oziroma povečajo, ugotovijo ob upoštevanju vseh upoštevnih elementov sporne transakcije in njenih okoliščin, vključno s položajem podjetja, ki ima prednost, in upoštevnim trgom.

(Glej točke 70, 71, 82, 83, 87 in 88.)
2.

Pravo Evropske unije — Načela — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Omejevalni ukrepi zoper določene osebe in subjekte, povezane z Osamo bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani — Obveznost obvestitve o posamičnih in posebnih razlogih, ki upravičujejo sprejete odločitve — Obveznost omogočiti zadevni osebi, da učinkovito predstavi svoje stališče glede razlogov, ki so bili navedeni proti njej (Uredba Sveta št. 640/2011; Uredbi Komisije št. 1138/2010 in št. 1139/2010) (Glej točke od 63 do 65.)
6.

Kmetijstvo — Približevanje zakonodaj — Dajanje fitofarmacevtskih sredstev v promet — Direktiva 91/414 — Odločitev Komisije o nevključitvi aktivne snovi v Prilogo I k navedeni direktivi — Neobstoj zadostnih informacij za sklepanje o neobstoju nevarnosti — Posledice za podjetje, ki je zahtevalo vključitev, v zvezi s stroški priprave nove vloge in izgubo poslovnih prihodkov — Kršitev načela sorazmernosti — Neobstoj (Direktiva Sveta 91/414, člen 5(1), in Priloga I) (Glej točke od 136 do 138, 143 in 151.)
1.

Nepogodbena odgovornost — Pogoji — Nezakonitost — Odškodninski zahtevek, temelječ na prepovedi, ki jo pravo Unija določa za proizvajalce vin, da količine vina, pridelanega iz sort vinske trte, namenjenih pridelavi vina in drugi uporabi, ki presegajo običajno pridelavo, sami destilirajo v žganje — Neobstoj take prepovedi — Neobstoj odgovornosti (člen 340, drugi odstavek, PDEU; Uredba Sveta št. 1493/1999, člen 28; uredba Komisije št. 1623/2000, členi 41, 42 in 65(3), (8) in (9)) (Glej točke 22, 39, 44, 45 in od 50 do 54.)
2.

Pomoči, ki jih dodelijo države — Pregled Komisije — Faza predhodne preučitve in kontradiktorna faza — Združljivost pomoči z notranjim trgom — Težave pri presoji — Obveznost Komisije, da uvede kontradiktorni postopek — Resne težave — Pojem — Nepristranskost (člena 107(1) PDEU in 108(2) in (3) PDEU; Uredba Sveta št. 659/1999, člena 4 in 6(1)) (Glej točke od 57 do 62.)
(Glej točke od 22 do 37 in 43.)

(Glej točke 47, 48, od 50 do 54, 58, 82, 83 in 88.)

(Glej točke od 59 do 61.)

(Glej točke 70, 72 in 75.)

(Glej točke od 106 do 108.)

(Glej točki 111 in 112.)

(Glej točke od 132 do 134 in 136.)

(Glej točke 145, 209, 215 in 216.)

(Glej točke 147, 149, 150 in 152.)

Člen 11(4) Direktive 2003/54 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo državi članici v bistvu omogoča, da zaradi zanesljivosti oskrbe proizvodnim napravam, ki uporabljajo domače vire goriva, dodeli prednost pri dostopu do trga. Poleg tega Uredba št. 1407/2002 o državni pomoči za premogovništvo na področju energetske varnosti priznava pomen premogovništva za proizvodnjo električne energije. Da bi ovrgli verodostojnost priznavanja, da je ukrep, ki zaradi zagotavljanja zanesljivosti oskrbe z električno energijo v državi članici daje prednost elektrarnam na domači premog, primeren, morajo biti zato trditve in elementi, ki jih predloži zainteresirana stranka, ki izpodbija odločitev o neuvedbi formalnega postopka preiskave v zvezi s tem ukrepom, posebej izčrpni in utemeljeni z morebitnimi posebnostmi obravnavane zadeve.

Poleg tega so morebitna izkrivljanja, povzročena s tem ukrepom, posledice njegove opredelitve kot državne pomoči, ki je že po definiciji ukrep, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, in še posebej posledice izvajanja člena 11(4) Direktive 2003/54, ki državam članicam omogoča ugodnejšo obravnavo naprav, ki električno energijo proizvajajo iz domačih virov, v škodo tistih, ki uporabljajo druge vire energije. Zato bi bilo ta ukrep mogoče šteti za prekomeren, le če bi bil njegov vpliv na konkurenco bistven in očitno nesorazmeren glede na zastavljeni cilj. Da bi bilo mogoče sklepati o obstoju takega vpliva, je treba dokazati, da je zaradi ukrepa ogrožena sposobnost preživetja drugih sektorjev za proizvodnjo električne energije, kar bi lahko ogrozilo zanesljivost oskrbe z električno energijo v zadevni državi članici.

(Glej točke 155, 156, 163 in 164.)
1.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Odločba Komisije o ustavitvi postopka na področju pomoči — Podjetje, ki je konkurenčno podjetju, ki je prejelo pomoč — Pravica do tožbe — Pogoji (člena 108(2) PDEU in 263, četrti odstavek, PDEU) (Glej točke od 26 do 28, 33 in 34.)
Zadeva T‑422/11

Computer Resources International (Luxembourg) SA

proti

Evropski komisiji

„Javna naročila storitev — Postopek javnega razpisa — Zagotavljanje računalniških storitev razvoja in vzdrževanja programske opreme, svetovanja in pomoči za različne vrste aplikacij IT — Zavrnitev ponudbe ponudnika — Neobičajno nizka ponudba — Člen 139(1) Uredbe (ES, Euratom) št. 2342/2002 — Obveznost obrazložitve — Izbira pravne podlage — Zloraba pooblastil“

Povzetek – Sodba Splošnega sodišča (deveti senat) z dne 5. novembra 2014

Javna naročila Evropske unije – Oddaja naročila na podlagi javnega razpisa – Diskrecijska pravica institucij – Sodni nadzor – Meje Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločitev o neizbiri ponudbe v postopku oddaje javnega naročila storitev – Obveznost, da se na podlagi pisne zahteve sporočijo značilnosti in sorazmerne prednosti izbrane ponudbe ter ime izbranega ponudnika – Presoja glede na informacije, ki jih ima tožeča stranka na voljo ob vložitvi tožbe (člen 296, drugi pododstavek PDEU; Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 100(2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 149) Javna naročila Evropske unije – Postopek javnega razpisa – Odločba o zavrnitvi ponudbe – Obveznost obrazložitve – Obseg (Uredba Komisije št. 2342/2002, člena 147(3) in 149) Javna naročila Evropske unije – Sklenitev pogodbe o naročilu na podlagi javnega razpisa – Neobičajno nizka ponudba – Obveznost naročnika, da ponudniku omogoči, da poda izjavo (Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 139(1)) Javna naročila Evropske unije – Postopek javnega razpisa – Možnost ponudnika, da svojo prvotno ponudbo spremeni v fazi naročnikovega ocenjevanja ponudb – Izključitev (Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 99; Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 148) Sodni postopek – Navajanje novih razlogov med postopkom – Razlog, ki je bil prvič uveljavljan v repliki – Nedopustnost (Poslovnik Splošnega sodišča, člena 44(1)(c) in 48(2)) Ničnostna tožba – Razlogi – Zloraba pooblastil – Pojem (člen 263 PDEU)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativni znamki GITANA in KiTANA (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 37, 46, 58, od 62 do 64, 67 in 69.)
2.

Ničnostna tožba — Fizične ali pravne osebe — Akti, ki jih neposredno in posamično zadevajo — Sklep Komisije o neobstoju državne pomoči — Tožba zainteresiranih strank v smislu člena 108(2) PDEU — Opredelitev predmeta tožbe — Tožba zaradi varstva procesnih pravic zainteresiranih strank — Razlogi, ki se nanašajo na presojo informacij in dokazov, ki jih ima na voljo Komisija — Upravičenost (člena 108(2) in 263, četrti odstavek, PDEU; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 44(1)(c)); Uredba Sveta št. 659/1999, člen 1(h)), in 4(2)) (Glej točke 38, od 63 do 65 in 73.)
7.

Kmetijstvo — Skupna ureditev trgov — Sadje in zelenjava — Organizacije proizvajalcev — Financiranje iz EKUJS — Priznanje teh organizacij s strani nacionalnih organov — Pogoji — Statutarna obveznosti prodaje proizvodov prek posrednika navedene organizacije — Obseg obveznosti — Določitev pogojev prodaje s strani organizacije (Uredba Sveta št. 2200/96, člen 11(1)(c), točka 3; Uredba Komisije št. 1432/2003, člen 6) (Glej točke od 121 do 124 in 151.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka Skupnosti SUPER GLUE in beneluška besedna znamka SUPERGLUE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 31, 33, 48, 53, 57 in od 60 do 62.)
1.

Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Financiranje iz EKJS in EKSRP — Načela — Potrditev obračuna — Zavrnitev financiranja odhodkov, ki izhajajo iz nepravilnosti pri uporabi zakonodaje Unije — Izpodbijanje s strani zadevne države članice — Dokazno breme — Razdelitev med Komisijo in državo članico (Uredba Sveta št. 1290/2005, člen 31) (Glej točke od 19 do 22, 85 in 109.)
2.

Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE se naloži, da Evropski komisiji plača znesek 83001,09 EUR glavnice in 11,37 EUR na dan iz naslova zamudnih obresti, zapadlih 25. oktobra 2011, in sicer do poplačila dolga v celoti.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Presoja verjetnosti zmede – Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 19 do 21 in 40.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativna znamka Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI in besedna znamka ZANOTTI (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 23, 25, 41 in 42.)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnimi proizvodi in storitvami – Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 24.)

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila presoje – Sestavljena znamka (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 26, 27 in 50.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. aprila 2011 (zadeva R 918/2010-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Società Italiana Calzature SpA in Vicini SpA.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Società Italiana Calzature SpA se naloži plačilo stroškov.