SL Uradni list Evropske unije C 165/8

Pritožba, ki so jo 10. februarja 2012 vložile Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV in Quinn Plastics GmbH zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 30. novembra 2011 v zadevi T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV in Quinn Plastics GmbH proti Evropski komisiji

(Zadeva C-70/12 P)

2012/C 165/14

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnice: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV in Quinn Plastics GmbH (zastopnika: F. Wijckmans in M. Visser, odvetnika)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi

Pritožnice Sodišču predlagajo, naj:

— primarno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča v delu, v katerem je odločilo, da so pritožnice kršile člen 101 PDEU in zato ni razglasilo ničnosti člena 1 odločbe v delu, ki se nanaša na pritožnice;

— podredno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča v delu, v katerem je v okviru izvajanja svoje neomejene pristojnosti izhodiščni znesek globe zmanjšalo le za 10 % in ni razglasilo ničnosti odločbe v delu, v katerem je bilo z njo v izračun globe vključeno povišanje zaradi trajanja kršitve;

— podredno, razveljavi sodbo Splošnega sodišča v delu, v katerem ni razglasilo ničnosti odločbe v delu, v katerem je z njo znižanje osnovnega zneska zaradi različnega obravnavanja omejeno na 25 %, in naj Sodišče v okviru svoje neomejene pristojnosti določi višji odstotek, ki bo ustrezno odseval neodgovornost pritožnic za omejevalni sporazum, ker se ta nanaša na komponente za modeliranje iz polimetil metakrilata in na sanitarno opremo iz polimetil metakrilata, s tem pa bo zagotovilo, da bo tako višje znižanje v skladu s splošnim načelom sorazmernosti;

— Komisiji naloži plačilo stroškov postopka v skladu s členom 69(2) Poslovnika.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Družbe Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV in Quinn Plastics GmbH predlagajo razveljavitev – v obsegu, določenem v pritožbi – sodbe Splošnega sodišča z dne 30. novembra 2011 v zadevi Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV in Quinn Plastics GmbH proti Evropski komisiji, T-208/06. Sodba Splošnega sodišča se nanaša na zatrjevani omejevalni sporazum, ki ga sestavljajo protikonkurenčni sporazumi in usklajena ravnanja v industriji metakrilatov [Odločba Komisije C(2006) 2098 final z dne 31. maja 2006 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva št. COMP/F/38.645 – Metakrilati))]. V sodbi je ugotovljeno, da so družbe Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV in Quinn Plastics GmbH kršile člen 81 ES in člen 53 Sporazuma EGP (EGP) s tem, da so sodelovale pri več omejevalnih sporazumih in usklajenih ravnanjih v zvezi s trdnimi ploščami iz polimetil metakrilata in družbe šteje za odgovorne za njihovo sodelovanje pri omejevalnem sporazumu med aprilom 1998 in koncem oktobra 1998 in med 24. februarjem 2000 in 21. avgustom 2000.

V podporo pritožbi družbe Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV in Quinn Plastics GmbH uveljavljajo tri pritožbene razloge.

S prvim pritožbenim razlogom, ki ga uveljavljajo primarno, pritožnice navajajo, da Splošno sodišče ni pravilno uporabilo prava Evropske unije, ko je ugotovilo kršitev člena 101 PDEU in/ali napačno uporabilo pravo glede uporabe člena 2 Uredbe št. 1/2003 (1). Komisija in Splošno sodišče sta zavzela pravno stališče, da je bila kršitev člena 101 PDEU dokazana z zadostno pravno gotovostjo na podlagi pravnega merila, sestavljenega iz (i) dokaza o prisotnosti pritožnic na štirih sestankih, in (ii) neobstoja dokaza o tem, da so se pritožnice javno distancirale od vsebine teh sestankov. S tem sta Komisija in Splošno sodišče prezrla objektivne in nesporne ugotovitve, da navedeno pravno pravilo ni bilo ustrezno in da nikakor ni zadoščalo za pravno sklepanje, da so pritožnice kršile člen 101 PDEU. Posledično sta Komisija in Splošno sodišče s tem, da sta se oprla na to merilo, kršila člen 2 Uredbe št. 1/2003 in nista z zadostno pravno gotovostjo dokazala kršitve člena 101 PDEU.

Drugi pritožbeni razlog je razdeljen na dva dela. Prvi del drugega pritožbenega razloga, uveljavljan podredno, se nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, ko ni upoštevalo splošnega načela domneve nedolžnosti, ko je popravilo presojo Komisije glede trajanja zatrjevane kršitve. Zaradi splošne domneve nedolžnosti Splošno sodišče ne bi smelo podaljšati trajanje prvega obdobja zatrjevane kršitve prek datuma drugega sestanka. V drugem delu drugega pritožbenega razloga, uveljavljanega podredno, je navedeno, da odločitev Splošnega sodišča, da v okviru svoje neomejene pristojnosti zviša izhodiščni znesek za 10 %, pomeni napačno uporabo prava, saj takšna odločitev ni v skladu s splošnima načeloma legitimnega pričakovanja in enakega obravnavanja. V okviru obeh delov drugega pritožbenega razloga je Splošno sodišče kršilo člen 23(3) Uredbe št. 1/2003.

S tretjim pritožbenim razlogom, ki ga uveljavljajo podredno, pritožnice navajajo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, ko je potrdilo 25 % znižanje osnovnega zneska in ni odobrilo dodatnega znižanja. S tem je Splošno sodišče kršilo člen 23(3) Uredbe št. 1/2003 in splošno načelo sorazmernosti.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).