ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Ali je treba člena 6 in 27 EG-FGV oziroma člen 18(1), člen 26(1) in člen 46 Direktive 2007/46/ES ter člen 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 razlagati tako, da se v primeru njihove kršitve nadomestilo za rabo iz naslova dejanske uporabe vozila pri izračunu škode sploh ali deloma (v tem primeru, kako oziroma v kakšnem obsegu) ne upošteva, če končni kupec zaradi te kršitve lahko zahteva in tudi dejansko zahteva razveljavitev pogodbe o nakupu vozila? Ali na razlago vpliva to, da je kršitev povezana s prevaro homologacijskih organov in končnih kupcev glede tega, da so izpolnjeni vsi pogoji za homologacijo in da je dovoljena uporaba vozila v cestnem prometu brez omejitev, ter da je bil namen kršitve in prevare znižanje stroškov in doseganje kar največjega dobička iz prodaje ob sočasni pridobitvi konkurenčne prednosti na račun nič hudega slutečih strank?
2.

Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, pravice do dobrega upravljanja in člena 12 Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 (2) v povezavi s členom 5 te uredbe, ker je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je očitalo pritožnicama, da Komisiji med njenim predhodnim postopkom nista zagotovili informacij, čeprav je v skladu z obveznostjo skrbne in nepristranske preiskave in pravice do dobrega upravljanja Komisija tista, ki mora zagotoviti, da ima na voljo čim popolnejše in zanesljive informacije.
Tožba, vložena 23. oktobra 2019 – Evropska komisija/Kraljevina Španija

(Zadeva C-788/19)

(2019/C 432/35)

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnici: N. Gossement in C. Perrin, agentki)

Tožena stranka: Kraljevina Španija

Predlogi tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija: — s tem, da je določila posledice neizpolnitve obveznosti posredovanja informacij o premoženju in pravicah v tujini ali prepozne predložitve obrazca „Modelo 720“, ki pomenijo, da je ta aktiva opredeljena kot neupravičeni kapitalski dobiček, ki ni predmet zastaranja; — s tem, da je avtomatično naložila fiksne denarne sankcije v višini 150 %, ki se uporabijo ob neizpolnitvi obveznosti posredovanja informacij o premoženju in pravicah v tujini ali prepozni predložitvi obrazca „Modelo 720“; — s tem, da je naložila – ob neizpolnitvi obveznosti posredovanja informacij o premoženju in pravicah v tujini ali prepozni predložitvi obrazca „Modelo 720“ – fiksne denarne sankcije, ki so višje od sankcij, ki so splošno določene za podobne kršitve;

— ni izpolnila obveznosti iz členov 21, 45, 56 in 63 PDEU ter členov 28, 31, 36 in 40 Sporazuma EGP.

— Kraljevini Španiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Španska davčna zakonodaja davčnim rezidentom v Španiji nalaga obveznost prijave nekaterega premoženja in pravic v tujini prek davčne napovedi („Modelo 720“). Ob neizpolnitvi ali nepravilni izpolnitvi navedene obveznosti velja poseben sistem sankcij.

Komisija je ugotovila, da sankcije, ki pomenijo, da je aktiva opredeljena kot neupravičeni kapitalski dobiček, neuporaba običajnih pravil zastaranja in naložitev fiksnih denarnih sankcij pomenijo omejitev temeljnih svoboščin, zagotovljenih s PDEU in Sporazumom EGP. Čeprav bi ti ukrepi lahko bili ustrezni za dosego ciljev, ki se jim sledi, in sicer preprečevanje in boj proti davčnim utajam in goljufijam, naj ne bi bili sorazmerni.
2

Zlasti: 2.1. Ali dejstvo, da ima posameznik pravico, da za izvajanje celotnega obsega ali posameznih sklopov dela ali storitev, ki se od njega zahtevajo, najame podizvajalce ali „nadomestne izvajalce“, pomeni, da se takšen posameznik za namene Direktive 2003/88/ES ne šteje za delavca, in sicer: 2.1.1. v nobenem primeru (ker pravica do nadomeščanja ni združljiva s statusom delavca); ali 2.1.2. zgolj v tistih obdobjih, v katerih uveljavlja takšno pravico do nadomeščanja (kar pomeni, da je treba takšnega posameznika v obdobjih, v katerih dejansko sam opravlja zadevno delo ali storitve, šteti za delavca)? 2.2. Ali je za določitev, ali ima posameznik status delavca v smislu Direktive 2003/88/ES, pomembno, da zadevna tožeča stranka dejansko ni uveljavljala pravice do sodelovanja s podizvajalcem ali nadomestnim izvajalcem, medtem ko so drugi subjekti, ki so delo opravljali pod vsebinsko enakimi pogoji, to storili? 2.3. Ali je za določitev, ali ima posameznik status delavca v smislu Direktive 2003/88/ES, pomembno, da so drugi subjekti, vključno z limited companies (družbe z omejeno odgovornostjo) in limited liability partnerships (partnerstva z omejeno odgovornostjo (osebne družbe angleškega prava)), to delo opravljali pod vsebinsko enakimi pogoji?
3.

Ali je skladna s členom 5(4) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/25/ES z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem, to pomeni z določitvijo pravične cene, zakonodaja, v skladu s katero je treba izbrati najvišjo ceno med temi tremi možnostmi: (1) ceno, po kateri so ponudnik ali osebe, ki delujejo usklajeno z njim, kupili delnice zadevne družbe v prejšnjih 12 mesecih. Če so bile delnice kupljene po različnih cenah, bo cena ponovnega nakupa ob nastanku zakonske obveznosti predložitve ponudbe za ponovni nakup enaka najvišji ceni nakupa delnic v prejšnjih 12 mesecih; (2) tehtano povprečno ceno delnice na reguliranem trgu ali v večstranskem sistemu trgovanja z največjim obsegom transakcij z zadevnimi delnicami v zadnjih 12 mesecih. Tehtana povprečna cena delnice se ob nastanku zakonske obveznosti predložitve ponudbe za ponovni nakup izračuna na podlagi 12 prejšnjih mesecev; (3) vrednost delnice, izračunano tako, da se neto sredstva zadevne družbe delijo s številom izdanih delnic. Neto sredstva se izračunajo tako, da se od skupnega zneska postavk aktive zadevne družbe odštejejo lastne delnice in pasiva. Če ima zadevna družba delnice z različnimi nominalnimi vrednostmi, ali se za izračun vrednosti delnice neto sredstva delijo sorazmerno z odstotkom vsake nominalne vrednosti delnice v delniškem kapitalu?
2.

V primeru pritrdilnega odgovora na prvo vprašanje: (a) Ali za to, da se podjetje prizna za organizacijo socialnega pomena v smislu člena 132(1)(g) Direktive 2006/112/ES, zadostuje, da ta kot podizvajalec opravi storitev po naročilu organizacije, ki je po nacionalnem pravu priznana kot organizacija socialnega pomena v smislu člena 132(1)(g) Direktive 2006/112/ES? (b) Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a), nikalen: Ali v okoliščinah, kakršne so v sporu o glavni stvari, pavšalni prevzem stroškov priznane organizacije v smislu člena 132(1)(g) Direktive 2006/112/ES s strani nosilcev zdravstvenega zavarovanja in nosilcev zavarovanja za primer potrebe po pomoči in postrežbi zadostuje, da je treba tudi podizvajalca te organizacije obravnavati kot priznano organizacijo? (c) Če je odgovor na vprašanji 2(a) in 2(b) nikalen: Ali sme država članica to, da prizna status organizacije socialnega pomena, pogojevati s tem, da je davčni zavezanec dejansko sklenil pogodbo z nosilcem socialnega zavarovanja ali socialnega skrbstva, ali pa za priznanje zadostuje, da bi se v skladu z nacionalnim pravom lahko sklenila pogodba?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesgericht Korneuburg (Avstrija) 3. septembra 2019 – FP Passenger Service/Austrian Airlines AG

(Zadeva C-654/19)

(2019/C 406/18)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesgericht Korneuburg

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka in pritožnica: FP Passenger Service

Tožena stranka in nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Austrian Airlines AG

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člene 5, 6 in 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 razlagati tako, da je treba zamudo – ob upoštevanju odločitve Sodišča Evropske unije v zadevi C-452/13, v skladu s katero je odločilen čas, ko se odprejo vrata – izračunati kot razliko dejanskega časa, ko se odprejo vrata, in časa prihoda po voznem redu ali kot razliko dejanskega časa, ko se odprejo vrata, in časa, ko se predvidoma odprejo vrata v primeru prihoda po voznem redu?

(1) UL 2004, L 46, str. 1.
C 399/28

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Erding (Nemčija) 2. septembra 2019 – EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH

(Zadeva C-648/19)

(2019/C 399/32)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Amtsgericht Erding

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: EUflight.de GmbH

Tožena stranka: Eurowings GmbH

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je pogoj za pridobitev pravice do odškodnine v skladu s členom 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 (1) to, da se potnik vkrca na let, tudi če je že pred odhodom gotova njegova velika zamuda?

(1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL L 46, 17.2.2004, str. 1).
3.

Ali so členi 1, 2 in 3 Uredbe (EGS) št. 856/1984; člen 1 in člen 2(1) Uredbe (EGS) št. 3950/1992; člen 1(1) in člen 5 Uredbe (ES) št. 1788/2003, in členi 55, 64 in 65 Uredbe (ES) št. 1234/07 s prilogami (in italijanskimi nacionalnimi predpisi o prenosu iz člena 2 uredbe-zakona št. 49 z dne 28. marca 2003, ki je bila s spremembami potrjena v zakon št. 119 z dne 30. maja 2003, in člena 2 zakona št. 468 z dne 26. novembra 1992, v delu, ki se sklicuje na prej navedeni člen 2 uredbe zakona št. 49/2003), ki količino mleka, ki se uporablja za proizvodnjo sirov ZOP, ki se izvažajo ali so namenjeni na trge tretjih držav, vključujejo v izračun količine, dodeljene državam članicam, in je ne izključujejo, v nasprotju s cilji varstva iz Uredbe (EGS) št. 2081/1992, ki varuje proizvodnjo ZOP, zlasti njenega člena 13, kot je bil potrjen z Uredbo (EGS) št. 510/2006 in Uredbo št. 1151/2012, tudi z vidika namenov varstva iz člena 4 te uredbe, in so v nasprotju tudi s členi 32 (prejšnji člen 27), 39 (prejšnji člen 33), 40 (prejšnji člen 34) in 41 (prejšnji člen 35) PDEU in z načeli pravne varnosti, varstva legitimnih pričakovanj, sorazmernosti in nediskriminacije ter svobode gospodarske pobude za namene izvoza iz EU?
—

Splošno sodišče ni ugotovilo, da je Komisija kršila pravice družb Sony do obrambe, kljub ugotovitvi Komisije v sklepu – ne da bi to prej navedla v obvestilu o nasprotovanju – da zatrjevano ravnanje ni pomenilo le enotne in trajajoče kršitve, ampak tudi več ločenih kršitev.
C 372/25

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) 10. septembra 2019 – X/État belge

(Zadeva C-672/19)

(2019/C 372/27)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil du Contentieux des Étrangers

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X

Tožena stranka: État belge

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba navedbo v členu 34(5) Direktive 2016/801 (1), da je pravno sredstvo iz tega člena urejeno „v skladu z nacionalnim pravom“, razlagati tako, da je le nacionalni zakonodajalec pristojen za določitev podrobnih pravil za uveljavljanje tega pravnega sredstva, ne da bi moralo nacionalno sodišče preveriti, ali so ta pravila skladna s pravico do učinkovitega pravnega sredstva v smislu člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah?

2. (a) Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali mora pravno sredstvo, določeno v členu 34(5) Direktive 2016/801, da bi bilo učinkovito v smislu člena 47 Listine, vključevati možnost, da se v vseh primerih uporabi izjemni postopek s pravnim sredstvom, izveden v okoliščinah izjemne nujnosti, če zadevna oseba dokaže, da je izkazala vso zahtevano skrbnost, in da bi se s spoštovanjem rokov, potrebnih za izvedbo rednega postopka, oviral potek zadevnega študija? (b) Če je odgovor na to vprašanje nikalen, ali je treba prav tako nikalno odgovoriti, če bi lahko zadevna oseba zaradi nesprejetja odločbe v kratkem roku nepreklicno izgubila študijsko leto?

3. Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a) ali (b), pritrdilen, ali mora nacionalno sodišče dati prednost razlagi zakona, ki je skladna s ciljem Direktive 2016/801, za dosego rešitve, skladne z njenim ciljem, tako da privoli, da glede na pogoje izjemne nujnosti preuči predlog za odlog izvršitve odločbe iz člena 20 te direktive, čeprav bi bilo mogoče iz pripravljalnega gradiva zakona razbrati, da zakonodajalec tega ni nameraval?

4. Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali pravno sredstvo iz člena 34(5) Direktive 2016/801 državam članicam nalaga, da zaradi upoštevanja člena 47 Listine določijo, da lahko sodišče v nekaterih okoliščinah organu odredi izdajo vizuma?

(1) Direktiva (EU) 2016/801 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2016 o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, prostovoljskega dela, programov izmenjave učencev ali izobraževalnih projektov in dela varušk au pair (UL 2016, L 132, str. 21).
3)

V izpodbijani sodbi so izkrivljena dejstva in napačno uporabljeno pravo v zvezi s kršitvijo pravice do izjave. Splošno sodišče ni upoštevalo okoliščine, da je Komisija zavzela stališče, ki je zavezujoče za naročnika in ki bi lahko privedlo do akta, ki posega v položaj pritožnice, ne da bi pritožnica podala izjavo.
C 363/3

Pritožba, ki so jo Comprojecto-Projectos e Construções, L.da in drugi vložili 7. februarja 2019 zoper sklep Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 13. decembra 2018 v zadevi T-493/18, Comprojecto-Projectos e Construções in drugi/Portugalska

(Zadeva C-98/19 P)

(2019/C 363/06)

Jezik postopka: portugalščina

Stranke

Pritožniki: Comprojecto-Projectos e Construções, L.da, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (zastopnik: M.A. Ribeiro, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Republika Portugalska

Sodišče (šesti senat) je s sklepom z dne 11. septembra 2019 pritožbo zavrglo kot delno očitno nedopustno in zavrnilo kot delno očitno neutemeljeno.
C 372/26

Pritožba, ki jo je Fulmen vložila 12. septembra 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 2. julija 2019 v zadevi T-405/15, Fulmen/Svet

(Zadeva C-680/19 P)

(2019/C 372/28)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Pritožnica: Fulmen (zastopnika: A. Bahrami, N. Korogiannakis, avocats)

Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije, Evropska komisija

Predlogi

Primarno:

— delno razveljaviti izpodbijano sodbo;

— dokončno odločiti o sporu;

— Svetu naložiti, naj družbi Fulmen plača znesek v višini 6 456 507 EUR iz naslova premoženjske škode in znesek 100 000 EUR iz naslova nepremoženjske škode, povišana za zamudne obresti;

— Svetu naložiti plačilo vseh stroškov.

Podredno:

— delno razveljaviti sodbo;

— vrniti zadevo v odločanje Splošnemu sodišču;

— Svetu naložiti plačilo vseh stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

V zvezi s premoženjsko škodo: Splošno sodišče je prvič, napačno uporabilo pravo, kršilo načelo popolnega povračila ter odvzelo polni učinek členu 340(2) PDEU in členu 41(3) Listine o temeljnih pravicah. Dokazni standard, ki ga je zahtevalo Splošno sodišče, je onemogočil kakršnokoli odškodnino za škodo kljub obstoju dovolj resne kršitve prava Unije. Drugič, v izpodbijani sodbi je bilo napačno uporabljeno pravo in obrazložitev sodbe je bila protislovna. Tretjič, Splošno sodišče je izkrivilo dejstva in dokaze.

V zvezi z nepremoženjsko škodo: v izpodbijani sodbi ni razlogov glede meril, ki so se upoštevala pri oceni višine odškodnine ex aequo et bono.
1.

Ali je treba člen 24(1), prva možnost prvega pododstavka, Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1) (v nadaljevanju: Uredba št. 1215/2012) razlagati tako, da je predmet tožb etažnega lastnika, katerih namen je, da se drugemu etažnemu lastniku prepove, da bi svoj objekt etažne lastnine, zlasti njegovo namembnost, samovoljno spremenil brez soglasja preostalih etažnih lastnikov, uveljavljanje stvarne pravice?
—

Razglasi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da do 6. maja 2018 ni sprejela in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o [varstvu posameznikov pri] obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (1) ali da vsekakor o teh predpisih ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz člena 63(1) navedene direktive;
3)

Neizpolnitev obveznosti iz člena 11(1), (3)(a), (c) in (e) ter (4) Direktive 2000/60/ES Člen 11(1) Direktive 2000/60/ES določa, da država članica „zagotovi za vsako vodno območje ali del mednarodnega vodnega območja na njenem ozemlju uvedbo programa ukrepov, ob upoštevanju rezultatov analiz, ki jih predpisuje člen 5, da se dosežejo cilji, določeni po členu 4“. V odstavku 3, točke (a), (c) in (e), so navedeni nekateri osnovni ukrepi, ki jih je treba vključiti v navedeni program ukrepov. Odstavek 4 tega člena se nanaša na dopolnilne ukrepe, ki so ukrepi, ki se oblikujejo in izvajajo poleg osnovnih ukrepov. Komisija meni, da Kraljevina Španija v načrt upravljanja povodja za vodno območje Guadalquivirja ni vključila ustreznih osnovnih in dopolnilih ukrepov, zaradi česar ni izpolnila obveznosti iz člena 11(1), (3)(a), (c) in (e) ter (4) Direktive 2000/60/ES.
Pritožba, ki so jo Maria Alvarez y Bejarano in drugi vložili 8 julija 2019 zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 30. aprila 2019 v združenih zadevah T-516/16 in T-536/16, Alvarez y Bejarano in drugi/Komisija

(Zadeva C-517/19 P)

(2019/C 357/20)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožniki: Maria Alvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, Maria Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (zastopnika: S. Orlandi, T. Martin, odvetnika)

Druge stranke v postopku: Evropska komisija, Svet Evropske unije, Evropski parlament

Predlogi

— Izpodbijana sodba naj se razveljavi;

— sklep, da se pritožnikom od leta 2014 ne dodeli več nobenega potovalnega časa in nobenega letnega povračila za potne stroške, naj se razglasi za ničen;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Priožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožniki navajajo, da je v izpodbijani sodbi večkrat napačno uporabljeno pravo.

Prvič, Splošno sodišče naj bi v točkah 67 in 75 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je sodni preizkus, ki ga mora opraviti, omejilo na „očitne“ primere.

Drugič, Splošno sodišče naj bi v točkah od 70 do 73 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da pritožniki niso bili v primerljivem položaju z uslužbenci, ki so ohranili pravico do potovalnega časa in letnega povračila za potne stroške.

Tretjič, Splošno sodišče naj bi v točkah 69 in od 80 do 86 sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da se s sporno ureditvijo ne krši načela sorazmernosti.
2.

Če je to tako, kako naj izvršitveni pravosodni organ v okoliščinah, ko je izvršitvena država članica v svoji nacionalni zakonodaji uporabila razloge za fakultativno neizvršitev evropskega naloga za prijetje, določene v členu 4(1) in členu 4(7)(b) okvirnega sklepa, sprejme odločitev v zvezi s kaznivim dejanjem, za katerega se navaja, da je bilo storjeno v tretji državi, vendar pa okoliščine zadevnega kaznivega dejanja kažejo na to, da so se pripravljalna dejanja zgodila v odreditveni državi?
—

Podredno je treba ugotoviti, da je tožba dopustna tudi če se uporabi drugo alternativo iz sodne prakse Mory, v skladu s katero mora tožeča stranka dokazati, da pomoč znatno vpliva na njen položaj na trgu. V tem primeru pride namreč do prevalitve ali vsaj olajšanja dokaznega bremena v korist tožeče stranke, ker Komisija samovoljno ni upoštevala dejanskega stanja, s katerim je bila seznanjena in je bilo pomembno za sprejetje odločitve. Zgolj podredno je treba ugotoviti, da je tožeča stranka tak znaten vpliv tudi dokazala. Drugačna pravna presoja Splošnega sodišča je v nasprotju s sodno prakso Splošnega sodišča in temelji na napačnem razumevanju upoštevnega trga. Splošno sodišče je v zvezi s tem izkrivilo in skrajšalo navedbe tožeče stranke v zvezi z dejanskim stanjem, spremenilo vsebino izpodbijanega sklepa in prekršilo pravila o dokaznem bremenu.
C 312/4

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 13. maja 2019 – Benedetti Pietro e Angelo S.S. in drugi/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(Zadeva C-377/19)

(2019/C 312/05)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: Benedetti Pietro e Angelo S.S., Capparotto Giampaolo e Lorenzino S.S., Gonzo Dino S.S., Soc. Agr. Semplice F.Lli Isolan, Mantovani Giuseppe e Giorgio S.S., Azienda Agricola Padovani Luigi, Az. Agr. La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. S.S., Azienda Agricola Mastrotto Giuseppe

Tožena stranka: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali v primeru, kot je opisan, člen 16 Uredbe (ES) št. 595/2004 (1) nasprotuje nacionalni določbi, kakršna je ta iz člena 9 uredbe-zakona št. 49/2003 v povezavi s členom 2(3) uredbe-zakona št. 157 z dne 24. junija 2004, ki kot merilo za opredelitev prednostne kategorije, ki se ji vrne nepravilno obračunana dajatev, določa redno mesečno plačevanje s strani odkupovalca?

(1) Uredba Komisije (ES) št. 595/2004 z dne 30. marca 2004 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1788/2003 o uvedbi dajatve v sektorju mleka in mlečnih proizvodov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 43, str. 333).
C 288/14

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 11. aprila 2019 – Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/VR

(Zadeva C-303/19)

(2019/C 288/18)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik v postopku s kasacijsko pritožbo: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

Nasprotna stranka v postopku s kasacijsko pritožbo: VR

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 11(1)(d) Direktive 2003/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2003 (1) in načelo enakega obravnavanja, v skladu s katerim morajo biti rezidenti za daljši čas obravnavani enako kot državljani zadevne države članice, razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, v skladu s katero se v nasprotju s tem, kar velja za državljane države članice, pri določitvi števila članov družine zaradi izračuna dodatka za družino ne upoštevajo družinski člani delavca, ki je rezident za daljši čas in državljan tretje države, če ti prebivajo v tretji državi izvora?

(1) Direktiva Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 272).