SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

EVGENIJA TANCHEVA,

predstavljeni 26. aprila 2017 ( 1 )

Zadeva C‑180/16 P

Toshiba Corporation

proti

Evropski komisiji

„Pritožba — Člen 101 PDEU — Plinsko izolirane stikalne naprave — Sklep Komisije, s katerim se spremeni prvotna odločba po tem, ko je Splošno sodišče razglasilo njeno delno ničnost — Globe — Pravica do obrambe — Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah — Enako obravnavanje — Udeležba pri nekaterih vidikih kartela — Pravnomočnost“

1. Družba Toshiba Corp. (v nadaljevanju: Toshiba) s pritožbo predlaga Sodišču, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča, ( 2 ) s katero je to zavrnilo njeno tožbo za razglasitev ničnosti sklepa Komisije, sprejetega 27. junija 2012 ( 3 ) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) na podlagi člena 23(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003. ( 4 ) Z izpodbijanim sklepom je bila spremenjena prejšnja odločba Komisije, sprejeta 24. januarja 2007 ( 5 ) (v nadaljevanju: odločba iz leta 2007), s katero je bila naložena globa nekaterim evropskim in japonskim podjetjem, med njimi družbi Toshiba, zaradi sodelovanja v svetovnem kartelu na trgu plinsko izoliranih stikalnih naprav (v nadaljevanju: GIS).

2. Splošno sodišče je razveljavilo odločbo iz leta 2007 v delu, v katerem je bila z njo družbi Toshiba naložena globa, ker je Komisija pri določitvi zneska globe kršila načelo enakega obravnavanja. ( 6 ) Vendar je ugotovitev Komisije o kršitvi člena 81 ES ostala v veljavi. Za popravo tega položaja je Komisija sprejela izpodbijani sklep, s katerim je družbi Toshiba naložila novo globo. Pri izračunu te globe je bila uporabljena metodologija, ki jo je predlagalo Splošno sodišče.

3. S to pritožbo je izpostavljeno procesno vprašanje, in sicer vprašanje, ali mora Komisija pred ponovnim sprejetjem sklepa, ki ga je Splošno sodišče razveljavilo, izdati novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. Prav tako je z njo izpostavljeno vprašanje o izračunu globe glede na načelo enakega obravnavanja.

I. Pravni okvir

4. Člen 7(1) Uredbe št. 1/2003 („Ugotavljanje in odprava kršitev“) določa: „Kadar Komisija na podlagi pritožbe ali po uradni dolžnosti ugotovi, da gre za kršitev člena [101] ali člena [102] Pogodbe, lahko z odločbo zahteva od zadevnih podjetij ali podjetniških združenj, da tako kršitev odpravijo. […]“

5. Člen 23 Uredbe št. 1/2003 („Globe“) določa: „[…] 2. Komisija lahko podjetjem in podjetniškim združenjem z odločbo naloži globe, kadar naklepno ali iz malomarnosti: (a) kršijo člen [101] ali člen [102] Pogodbe; […] […] 3. Pri določanju višine globe se upošteva teža, pa tudi trajanje kršitve. […]“

6. Člen 27(1) Uredbe št. 1/2003 („Zaslišanje strank, pritožnikov in drugih“) določa: „Pred izdajo odločb po členih 7, 8, 23 ali členu 24(2) Komisija podjetjem ali podjetniškim združenjem, podrejenim postopkom, ki jih vodi Komisija, da priložnost za zaslišanje v zvezi z zadevami, proti katerim Komisija ugovarja. Odločbe Komisije temeljijo samo na ugovorih, h katerim so zadevne stranke imele priložnost dati pojasnila. […]“

7. Člen 10 Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 ( 7 ) („Ugotovitve o možnih kršitvah in odgovor“) določa: „1. Komisija pisno obvesti zadevne stranke o očitkih, danih proti njim. Vsako od njih seznani z ugotovitvami o možnih kršitvah. Vsako od njih seznani z ugotovitvami o možnih kršitvah. 2. Komisija pri seznanjanju zadevnih strank z ugotovitvami o možnih kršitvah določi rok, v katerem ji te stranke lahko pisno sporočijo svoja mnenja. […]“

8. Člen 11 Uredbe št. 773/2004 določa: „1. Komisija da strankam, na katere je naslovila ugotovitve o možnih kršitvah, možnost zaslišanja pred posvetovanjem s Svetovalnim odborom iz člena 14(1) Uredbe […] št. 1/2003. 2. Komisija v svojih odločitvah obravnava samo očitke, na katere so stranke iz odstavka 1 lahko dale svoje pripombe.“

9. V prvem, drugem in tretjem odstavku dela 1.A Smernic Komisije iz leta 1998 o načinu določanja glob ( 8 ) je navedeno: „Pri ocenjevanju teže kršitve je potrebno upoštevati njeno naravo, njen dejanski vpliv na trg, kjer se to lahko meri, in velikost upoštevnega geografskega trga. Kršitve se bodo torej razdelile v tri kategorije: manjše kršitve, resne kršitve in zelo resne kršitve. […] Znotraj vsake izmed teh kategorij in zlasti glede resnih in zelo resnih kršitev bo predlagana lestvica višin glob omogočila uporabo različnega obravnavanja podjetij v skladu z naravo storjenih kršitev.“

10. V šestem pododstavku dela 1.A Smernic Komisije iz leta 1998 je navedeno: „Če kršitev vključuje več podjetij (npr. kartele), je lahko v nekaterih primerih potrebno uporabljati ponderje za zneske, določene znotraj vsake izmed treh kategorij, da bi upoštevali specifično težo in zato dejanski vpliv kršitev vsakega podjetja na konkurenco, zlasti, če obstaja znatno neskladje med velikostjo podjetij, ki zagrešijo kršitve iste vrste.“

II. Dejansko stanje

A. Odločba iz leta 2007 in njeno ozadje

11. Zadeva se je začela na podlagi prošnje za imuniteto pred globami. Po nenapovedanih pregledih v prostorih več proizvajalcev GIS je Komisija 20. aprila 2006 sprejela obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. Dodatek k obvestilu o ugotovitvah je bil izdan 21. junija 2006 (v nadaljevanju skupaj: obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006). Ustno zaslišanje je bilo opravljeno 18. in 19. julija 2006.

12. Komisija je v odločbi iz leta 2007 ugotovila, da so poglavitni japonski in evropski dobavitelji GIS, med njimi družbi Mitsubishi Electric Corporation (v nadaljevanju: Melco) in Toshiba, z usklajevanjem dodeljevanja projektov GIS po vsem svetu na podlagi kvot, ki so večinoma izražale pretekle tržne deleže, kršili člen 81 ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljevanju: Sporazum EGP).

13. Kršitev, na katero se nanaša odločba iz leta 2007, je bila sestavljena iz treh bistvenih elementov.

14. Prvič, projekti GIS po vsem svetu so se dodeljevali po pravilih, določenih s sporazumom, podpisanim na Dunaju 15. aprila 1988 (v nadaljevanju: sporazum GQ). Sporazum GQ, ki se je uporabljal za ves svet, razen za Združene države, Kanado, Japonsko in države evropskih članov omejevalnega sporazuma, je temeljil na dodelitvi „skupne japonske kvote“ japonskim proizvajalcem in „skupne evropske kvote“ evropskim proizvajalcem.

15. Drugič, obstajal je „skupni dogovor“, da so projekti GIS na Japonskem pridržani za japonske proizvajalce, medtem ko so bili projekti GIS na domačih trgih evropskih članov kartela pridržani za te ustrezne evropske proizvajalce. Poleg tega so bili v skladu s „skupnim dogovorom“ projekti GIS v drugih evropskih državah prav tako pridržani za evropske člane omejevalnega sporazuma, ker so se japonski člani zavezali, da ne bodo predložili ponudb v Evropi.

16. Tretjič, v še enem sporazumu, ki je bil prav tako podpisan na Dunaju 15. aprila 1988 (v nadaljevanju: sporazum EQ), je bilo določeno, kako je treba skupno evropsko kvoto razdeliti med evropske proizvajalce.

17. Komisija je ta sklop ukrepov štela za enotno in trajajočo kršitev, katere predmet je bila omejitev konkurence v smislu člena 81 ES in člena 53 Sporazuma EGP.

18. Komisija je v členu 1 odločbe iz leta 2007 ugotovila, da je družba Toshiba pri kršitvi sodelovala vsaj od 15. aprila 1988 (ko sta bila podpisana sporazum GQ in sporazum EQ) do 11. maja 2004 (ko je Komisija opravila nenapovedane preglede v prostorih glavnih dobaviteljev GIS). ( 9 )

19. Vendar je od 1. oktobra 2002 do 11. maja 2004 družba Toshiba pri kršitvi sodelovala prek skupne družbe TM T&D Corporation (v nadaljevanju: TM T&D), v kateri imata skupaj z družbo Melco vsaka 50‑odstotni delež. Obe matični družbi sta imeli odločilen vpliv na ravnanje družbe TM T&D. Zato je bila družba Toshiba spoznana za edino odgovorno za sodelovanje pri kršitvi med 15. aprilom 1988 in 1. oktobrom 2002 ter za solidarno odgovorno z družbo Melco za kršitev družbe TM T&D med 1. oktobrom 2002 in 11. majem 2004. ( 10 )

20. Zato je bila v členu 2(h) in (i) odločbe iz leta 2007 družbi Toshiba naložena globa v višini 86.250.000 EUR, družbama Toshiba in Melco pa je bila solidarno naložena globa v višini 4.650.000 EUR.

B. Pritožba zoper odločbo iz leta 2007

21. Splošno sodišče je v sodbi iz leta 2011 zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti člena 1 odločbe iz leta 2007. Vendar je razglasilo ničnost člena 2(h) in (i) odločbe iz leta 2007 v delu, v katerem se je nanašal na družbo Toshiba, ( 11 ) ker je Komisija s tem, da je za izračun izhodiščnih zneskov globe upoštevala različni referenčni leti za japonske proizvajalce (2001) in evropske proizvajalce (2003), kršila načelo enakega obravnavanja. ( 12 )

22. Cilj Komisije je bil upoštevati neenak konkurenčni položaj družb Toshiba in Melco s sklicevanjem na zadnje leto udeležbe družb Toshiba in Melco v kartelu kot samostojnih podjetij, to je leto 2001. Splošno sodišče je razsodilo, da je tak cilj legitimen, da pa bi ga bilo mogoče doseči brez različnega obravnavanja japonskih in evropskih proizvajalcev. Tako bi lahko Komisija na primer za določitev izhodiščnih zneskov glob za družbi Toshiba in Melco izračunala izhodiščni znesek iz prometa družbe TM T&D v letu 2003 ter nato razdelila izhodiščni znesek za družbo TM T&D med družbi Toshiba in Melco glede na njun delež prodaje GIS v letu 2001. Komisija bi tako uporabila leto 2003 kot referenčno leto tudi za japonske proizvajalce.

23. Sodišče je v sodbi iz leta 2013 zavrnilo pritožbo zoper sodbo iz leta 2011.

C. Izpodbijani sklep in njegovo ozadje

24. Komisija je 15. februarja 2012 družbi Toshiba poslala dopis o ugotovljenih dejstvih, v katerem je navedla, da namerava izdati nov sklep, s katerim ji bo naložena globa, in dejstva, ki so po njenem mnenju upoštevna pri izračunu zneska te globe (v nadaljevanju: dopis o dejstvih).

25. Družba Toshiba je 7. in 23. marca 2012 predložila pripombe na dopis o dejstvih.

26. Zastopniki družbe Toshiba in skupina Komisije, zadolžena za to zadevo, so se sestali 12. junija 2012.

27. Komisija je 27. junija 2012 sprejela izpodbijani sklep. S tem sklepom je bil zlasti spremenjen člen 2(h) in (i) odločbe iz leta 2007. V njem je bilo ugotovljeno, da je družba Toshiba edina odgovorna za znesek 56.793.000 EUR, družbi Toshiba in Melco pa sta solidarno odgovorni za znesek 4.650.000 EUR. ( 13 ) Ta zneska sta bila izračunana z uporabo leta 2003 kot referenčnega leta in po metodi izračuna, ki jo je Splošno sodišče predlagalo v sodbi iz leta 2011. ( 14 )

III. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba

28. Družba Toshiba je 12. septembra 2012 vložila tožbo za razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa.

29. Splošno sodišče je s sodbo z dne 19. januarja 2016 zavrnilo tožbo za razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa.

30. Prvič, Splošno sodišče je ugotovilo, da Komisija s tem, da družbi Toshiba pred sprejetjem izpodbijanega sklepa namesto dopisa o dejstvih ni poslala novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ni kršila pravice družbe Toshiba do obrambe. Z obvestilom o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 so bile družbi Toshiba dane potrebne informacije za učinkovito obrambo, saj so bili v njem navedeni bistveni elementi za določitev globe. V sodbi iz leta 2011 se ni podvomilo o resničnosti, upoštevnosti ali veljavnosti teh elementov. Komisija se v izpodbijanem sklepu ni sklicevala na druge dokumente kot na tiste iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006.

31. Drugič, Splošno sodišče je razsodilo, da Komisija ni navedla razlogov za določitev izhodiščnega zneska 31.000.000 EUR za družbo TM T&D.

32. Tretjič, Splošno sodišče je ugotovilo, da Komisija s tem, da je izračunala globo, naloženo družbi Toshiba, na podlagi hipotetičnega izhodiščnega zneska za skupno družbo, ne pa na podlagi prometa družbe Toshiba, ni kršila načela enakega obravnavanja. Ker družba Toshiba v letu 2003 ni prodajala GIS (svoje poslovanje v zvezi z GIS je prenesla na družbo TM T&D), njene globe ne bi bilo mogoče izračunati povsem enako kot globe evropskih proizvajalcev.

33. Četrtič, Splošno sodišče je razsodilo, da Komisija s tem, da je določila izhodiščne zneske, ne da bi upoštevala dejstvo, da družba Toshiba ni sodelovala v tajnih ukrepih v EGP, medtem ko so evropski proizvajalci v njih sodelovali, ni kršila načela enakega obravnavanja.

IV. Postopek pred Sodiščem in predlogi strank

34. Družba Toshiba s pritožbo, vloženo 29. marca 2016, Sodišču predlaga, naj razveljavi sodbo Splošnega sodišča in bodisi zniža znesek globe, ki ji je bila z izpodbijanim sklepom naložena na podlagi člena 261 PDEU, bodisi vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču. Družba Toshiba Sodišču tudi predlaga, naj Komisiji naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji.

35. Komisija Sodišču predlaga, naj zavrne pritožbo in družbi Toshiba naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka.

V. Presoja pritožbenih razlogov

36. Družba Toshiba navaja tri pritožbene razloge. Prvič, trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni kršila njene pravice do obrambe. Drugič, trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da z metodo, ki jo je Komisija uporabila za izračun njene globe, ni bilo kršeno načelo enakega obravnavanja. Tretjič, trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je sklenilo, da Komisija s tem, da ni znižala njene globe, tako da bi odražala njeno udeležbo pri kršitvi, ni kršila načela enakega obravnavanja.

A. Prvi pritožbeni razlog

1. Trditve strank

37. Družba Toshiba s prvim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče z ugotovitvijo, da Komisija s tem, da je pred sprejetjem izpodbijanega sklepa izdala dopis o ugotovljenih dejstvih in ne novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ni kršila njene pravice do obrambe, napačno uporabilo pravo. Po mnenju družbe Toshiba bi morala Komisija sprejeti obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah.

38. Družba Toshiba trdi, prvič, da v nasprotju z ugotovitvijo Splošnega sodišča v točki 42 izpodbijane sodbe postopek, ki je vodil do izpodbijanega sklepa, ni „podaljšek“ postopka, ki je pripeljal do odločbe iz leta 2007.

39. Drugič, družba Toshiba zatrjuje, da je Splošno sodišče – čeprav je v točki 74 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da je bila Komisija dolžna predložiti dodatne informacije o tem, kako namerava zagotoviti odvračalni učinek globe – prišlo samo s seboj v nasprotje, ko je v isti točki navedlo, da bi lahko te informacije zagotovila „po tem, ko je poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah“, in ne v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Splošno sodišče je v točki 74 izpodbijane sodbe priznalo, da je družba Toshiba imela pravico do izjave, in to ne le o dodatnem znesku globe, naloženem zaradi odvračanja, ampak tudi o metodologiji za izračun globe na splošno. Pravica družbe Toshiba do obrambe je zavarovana le, če so dodatne informacije o odvračanju iz točke 74 predložene v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, saj je sprejetje obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah – drugače kot sprejetje dopisa o dejstvih – določeno v Uredbi št. 1/2003 in Uredbi št. 773/2004 ter ima za posledico druge procesne pravice, in sicer sprejetje sklepa kolegija komisarjev in ustno zaslišanje.

40. Komisija trdi, da če je treba prvi pritožbeni razlog razumeti tako, da bi bilo mogoče globo naložiti samo v novem postopku, ni dopusten, saj ni bil podan na prvi stopnji.

41. Glede vsebine Komisija navaja, da je treba prvi pritožbeni razlog, če bi ga bilo treba razumeti tako, da bi moralo biti pred sprejetjem izpodbijanega sklepa izdano novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, zavrniti.

42. Prvič, Komisija poudarja, da je Splošno sodišče v točki 42 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da je postopek, ki je vodil do izpodbijanega sklepa, podaljšek postopka, ki je pripeljal do odločbe iz leta 2007. Tako je, ker je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso postopek za nadomestitev ukrepa, ki ga je Splošno sodišče razglasilo za ničnega, ponovno začeti prav od tam, kjer je nastala nezakonitost.

43. Drugič, Komisija trdi, da čeprav je pred sprejetjem izpodbijanega sklepa izdala dopis o dejstvih, tega ni bila dolžna storiti, saj so bile vse potrebne informacije glede izračuna globe predložene že v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006. Splošno sodišče je s tem, da je v točki 74 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je bila Komisija dolžna predložiti informacije o tem, kako namerava zagotoviti odvračalni učinek globe, napačno uporabilo pravo, saj se sodna praksa, na katero se je Splošno sodišče sklicevalo v tej točki, ne nanaša na izračun globe, ampak na ugotovitev kršitve.

2. Presoja

a) Dopustnost

44. Komisija trdi, da prvi pritožbeni razlog ni dopusten, saj gre za nov razlog. Po mnenju Komisije družba Toshiba pred Splošnim sodiščem ni navedla, da Komisija ne bi smela sprejeti izpodbijanega sklepa brez izvedbe novega postopka.

45. Družba Toshiba pred Splošnim sodiščem res ni trdila, da Komisija ne bi smela sprejeti izpodbijanega sklepa brez ponovitve celotnega postopka. Vendar tega razloga ni navedla niti pred Sodiščem. Z navedbo, da postopek, ki je vodil do izpodbijanega sklepa, ni „podaljšek“ postopka, ki je pripeljal do odločbe iz leta 2007, družba Toshiba navaja zgolj, da je potrebno novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ker obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 ni veljavna pripravljalna stopnja za sprejetje izpodbijanega sklepa. Družba Toshiba v svojem odgovoru pojasnjuje, da s prvim pritožbenim razlogom zgolj graja Splošno sodišče, da je zavrnilo njeno trditev, da je potrebno novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah.

46. Zato menim, da je prvi pritožbeni razlog dopusten.

b) Vsebinska presoja

47. Komisija po mojem mnenju pred sprejetjem izpodbijanega sklepa ni bila dolžna izdati novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. Prvič, razglasitev ničnosti odločbe iz leta 2007 ni vplivala na veljavnost obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006. Drugič, Komisija ni bila dolžna predložiti informacij o tem, kako namerava v izpodbijanem sklepu zagotoviti odvračalni učinek globe.

1) Veljavnost obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006

48. V skladu z ustaljeno sodno prakso razglasitev ničnosti akta Unije ne vpliva nujno na pripravljalna dejanja, saj se lahko postopek za nadomestitev akta, razglašenega za ničnega, načeloma nadaljuje prav od tam, kjer je nastala nezakonitost. ( 15 )

49. Na vprašanje, ali je razglasitev ničnosti odločbe iz leta 2007 vplivala na veljavnost obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006, je treba odgovoriti ob upoštevanju dometa sodbe iz leta 2011. Da bi se ugotovilo področje uporabe te sodbe, se je treba ozreti na njeno obrazložitev. V tej obrazložitvi so navedeni, prvič, točna določba, ki se šteje za nezakonito, in drugič, natančni razlogi za nezakonitost, ugotovljeno v izreku. ( 16 )

50. Obrazložitev sodbe iz leta 2011 kaže, da je bila odločba iz leta 2007 razglašena za nično zaradi kršitve načela enakega obravnavanja pri izračunu globe. Za izračun izhodiščnih zneskov je Komisija kot referenčno leto uporabila za japonske proizvajalce leto 2001 in za evropske proizvajalce leto 2003. Leto 2003 je bilo zadnje celotno leto kršitve. Komisija je s tem, da je kot referenčno leto za japonske proizvajalce uporabila leto 2001, skušala upoštevati neenak tržni položaj dveh delničarjev družbe TM T&D (družba Melco je obvladovala veliko večji delež svetovnega trga GIS kot družba Toshiba). Leto 2001 je bilo zadnje leto, ko sta bili družbi Toshiba in Melco pred ustanovitvijo družbe TM T&D neposredno udeleženi pri kršitvi. Upoštevanje različnega položaja družb Toshiba in Melco ne bi bilo mogoče, če Komisija ne bi razdelila prometa družbe TM T&D za leto 2003 med družbi Toshiba in Melco v skladu z njunima ustreznima deležema v skupni družbi (šlo je za skupno družbo z lastništvom 50/50). Splošno sodišče je ugotovilo, da čeprav je bil cilj Komisije legitimen, bi ga bilo mogoče doseči brez neenakega obravnavanja japonskih in evropskih proizvajalcev. Tako bi lahko Komisija na primer za izračun izhodiščnega zneska družbe TM T&D uporabila promet družbe TM T&D za leto 2003 in ga nato razdelila med družbi Toshiba in Melco glede na njun delež prodaje GIS v letu 2001. ( 17 ) Zato je bilo tisto, kar je bilo nezakonito, izbira referenčnega leta za izračun izhodiščnih zneskov glob.

51. Ni sporno, da v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 nikjer ni navedeno, da je mogoče za izračun izhodiščnih zneskov za japonske in evropske proizvajalce uporabiti različna leta. Zato ugotovitev v sodbi iz leta 2011, da je izbira leta 2001 kot referenčnega leta za japonske proizvajalce nezakonita, ne more vplivati na veljavnost obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006.

52. Zato je Splošno sodišče v točki 42 izpodbijane sodbe pravilno razsodilo, da se vsebina obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 „v […] sodbi [iz leta 2011] ni izpodbijal[a]“.

53. Na ta sklep ne vplivata sodbi ThyssenKrupp Stainless ( 18 ) in Bolloré ( 19 ), v katerih se je štelo, da je pred ponovnim sprejetjem odločbe, ki jo je Splošno sodišče razglasilo za nično, potrebno novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah.

54. V teh dveh zadevah sta bili prvotni odločbi Komisije razglašeni za nični, ker sta se sklicevali na elemente, ki niso bili vključeni v obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in glede katerih strankam ni bila dana priložnost za predstavitev njihovih stališč. ( 20 )

55. V obravnavani zadevi pa je bila odločba iz leta 2007 nasprotno razglašena za nično zato, ker je Komisija s tem, da je zanje uporabila različni referenčni leti neenako obravnavala japonske in evropske proizvajalce. Odločba iz leta 2007 ni bila razglašena za nično zato, ker namen Komisije, da uporabi leto 2001 kot referenčno leto za japonske proizvajalce, ni bil naveden v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006.

56. Prav tako na ugotovitev v točki 52 zgoraj ne vpliva trditev družbe Toshiba, da se v obravnavani zadevi ne more uporabiti sodba PVC II. Sodišče je v sodbi PVC II razsodilo, da ni zahtevano novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. ( 21 ) Po mnenju družbe Toshiba je bila v sodbi PVC II odločba razglašena za nično zaradi procesne napake, medtem ko je bila v obravnavani zadevi odločba iz leta 2007 razglašena za nično zaradi nezakonitosti metode za izračun globe.

57. Menim, da razlog, zakaj se v zadevi PVC II ni štelo, da je potrebno novo obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ni v tem, da se je napaka nanašala na postopek, ne pa na vsebino odločbe ali izračun globe. Razlog je v tem, da je kolegij komisarjev napačno overil odločbo. Ker mora biti odločba o ugotovitvi kršitve členov 101 PDEU ali 102 PDEU (ne pa tudi obvestilo o ugotovitvah) overjena, ta napaka ni mogla vplivati na veljavnost obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. ( 22 ) Isto je mogoče reči za sodbo ICI II. ( 23 )

58. Dodati moram, da se položaj v obravnavani zadevi razlikuje od tistega, ki ga je obravnaval generalni pravobranilec N. Wahl v nedavnih sklepnih predlogih, predstavljenih v zadevi Feralpi. ( 24 )

59. Odločba Komisije je bila razglašena za nično, ker je bila njena pravna podlaga člen 65(4) in (5) PJ, Komisija pa po prenehanju veljavnosti Pogodbe ESPJ ni bila več pristojna za ugotovitev kršitve člena 65(1) PJ. ( 25 ) Komisija je nato sprejela novo odločbo na podlagi členov 7(1) in 23(2) Uredbe št. 1/2003. Splošno sodišče je v sodbi Feralpi razsodilo, da Komisiji pred sprejetjem nove odločbe ni bilo treba sprejeti novega obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ker je, prvič, do nezakonitosti prišlo v fazi sprejetja sklepa in ker so bili, drugič, dejansko stanje in ugovori v obeh sklepih enaki. ( 26 )

60. Po mnenju generalnega pravobranilca N. Wahla bi bilo treba sodbo Splošnega sodišča razveljaviti in novo odločbo razglasiti za nično. Prvič, niso bila opravljena dejanja v skladu s postopkom, določenim v Uredbi št. 1/2003 oziroma Uredbi št. 17, ( 27 ) in to ne po razglasitvi ničnosti odločbe ( 28 ) ne pred ( 29 ) njo. Drugič, procesnih dejanj na podlagi določb Pogodbe ESPJ ni bilo mogoče šteti za veljavna pripravljalna dejanja za novo odločbo. Tako je bilo, ker so bila pooblastila, podeljena Komisiji na podlagi Uredbe št. 1/2003, drugačna od tistih, ki so ji bila podeljena s Pogodbo ESPJ, ( 30 ) in ker „ni bilo nobenega postopka – izvedenega na podlagi določb uredb št. 17 in št. 2842/98, ( 31 ) ki bi ustrezale določbam iz zdaj veljavnih uredb št. 1/2003 in št. 773/2004 – ki bi ga Komisija lahko nadaljevala tako, da bi nemudoma sprejela novo odločbo“. ( 32 ) Zato Komisija ni mogla izdati nove odločbe, ne da bi opravila vsaj novo ustno zaslišanje, da bi lahko stranke predstavile svoje trditve v prisotnosti predstavnikov organov držav članic za konkurenco, ki se povabijo na ustno zaslišanje in s katerimi se mora Komisija kot s člani Svetovalnega odbora posvetovati pred sprejetjem odločbe. Toliko bolj pomembna je bila vključitev še zlasti italijanskega organa za konkurenco, saj se je kršitev nanašala na ozemlje zgolj ene države članice, in sicer Italije. ( 33 )

61. Kot je navedeno zgoraj, menim, da se položaj v obravnavani zadevi razlikuje od položaja v zadevi Feralpi, in rešitve, ki jo je predlagal generalni pravobranilec N. Wahl, za obravnavno zadevo ni mogoče uporabiti. V zadevi Feralpi je bil razlog, zakaj Komisija po mnenju generalnega pravobranilca N. Wahla ni smela nemudoma začeti sprejemati nove odločbe, to, da je bil upravni postopek pred razglasitvijo ničnosti odločbe opravljen (večinoma) na podlagi procesnih pravil, ki se niso več uporabljala, nova procesna pravila pa se niso mogla šteti za enakovredna. ( 34 ) V tej zadevi pa so se nasprotno v celotnem postopku uporabljala ista procesna pravila (uredbi št. 1/2003 in 773/2004). Uporabljala so se, ko je bilo 20. aprila 2006 izdano obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in ko je bil sprejet izpodbijani sklep. ( 35 ) Zato sploh ni sporno, da je Komisija po razglasitvi ničnosti odločbe iz leta 2007 lahko nemudoma začela sprejemati izpodbijani sklep.

62. Iz zgornjih razlogov menim, da razglasitev ničnosti odločbe iz leta 2007 ni vplivala na veljavnost obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006. Zato je Splošno sodišče v točki 42 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da je bilo treba informacije iz obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 upoštevati za ugotovitev, ali je bila v postopku, ki je vodil do sprejetja izpodbijanega sklepa, upoštevana pravica družbe Toshiba do obrambe.

2) Ni obveznosti za predložitev dodatnih informacij o zagotovitvi odvračanja

63. Zdaj bom preučil, ali je Splošno sodišče v točki 74 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da „je bila Komisija po tem, ko je poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah [iz leta 2006], zavezana, da […] [družbi Toshiba] predloži dodatne informacije o tem, kako bo uresničila svoj namen zagotovitve odvračalnega učinka globe“.

64. Družba Toshiba v zvezi s tem trdi, da si je Splošno sodišče v točki 74 s tem, da je ugotovilo, prvič, da je bila Komisija družbi Toshiba dolžna predložiti informacije o dodatnem znesku 4.650.000 EUR, ki ji ga je nameravala naložiti zaradi odvračanja (v nadaljevanju: dodatni znesek), ( 36 ) in, drugič, da teh informacij ni bilo treba navesti v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah in bi jih bilo mogoče posredovati v poznejših fazah upravnega postopka, prišlo v nasprotje. Družba Toshiba v odgovoru dalje trdi, da se ugotovitev Splošnega sodišča v točki 74, da bi ji morala biti dana pravica do izjave glede dodatnega zneska, nanaša na metodo za izračun globe na splošno.

65. Komisija trdi, da je Splošno sodišče s tem, da je v točki 74 izpodbijane sodbe razsodilo, da je bila Komisija dolžna predložiti informacije o odvračalnem učinku globe, napačno uporabilo pravo.

66. V zvezi s tem opozarjam, da na podlagi ustaljene sodne prakse o izračunu glob Komisija izpolni svojo obveznost spoštovanja pravice podjetij do izjave, če v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah izrecno izjavi, da bo preučila, ali je podjetjem treba naložiti globo, in tudi navede poglavitna dejanska in pravna merila, ki bi lahko povzročila naložitev globe, kot so teža in trajanje domnevne kršitve ter dejstvo, da je bila kršitev storjena „namerno ali iz malomarnosti“. Če pa je Komisija nasprotno navedla dejanske in pravne elemente, na podlagi katerih bo izračunala globe, ni dolžna pojasniti, kako bo uporabila vsakega od teh elementov pri določitvi ravni globe. Če bi sporočila navedbe o ravni predvidenih glob, preden so podjetja pozvana k predložitvi pripomb o trditvah, ki so uperjene proti njim, bi to pomenilo predčasno napoved odločitve Komisije in zato ne bi bilo primerno. ( 37 )

67. Menim, da Komisija v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ni zavezana pojasniti, kako namerava zagotoviti odvračalni učinek globe.

68. Odvračanje je v skladu z delom 1.A Smernic iz leta 1998 eden od elementov presoje teže. V skladu s sodno prakso mora Komisija pri presoji teže kršitve zaradi določitve zneska globe zagotoviti odvračalni učinek svojega ravnanja in lahko tako prilagodi znesek globe zaradi upoštevanja želenega učinka na podjetje, ki mu je naložena. ( 38 ) Odvračalni učinek globe se presoja glede na velikost in gospodarsko moč zadevnega podjetja. ( 39 ) Zato se mi zdi, da je mogoče potrebo po zagotovitvi odvračanja šteti za pravno merilo v smislu sodne prakse iz točke 66 zgoraj. Posledično bi moral biti namen Komisije, da zagotovi odvračalni učinek globe, naveden v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. ( 40 ) Vendar menim, da Komisija v tem obvestilu ni dolžna navesti, kako namerava zagotoviti odvračalni učinek globe. To bi bilo isto kot „pojasniti, kako bo uporabila“ to merilo pri določitvi ravni globe. V skladu s sodno prakso iz točke 66 zgoraj Komisija ni dolžna pojasniti, kako namerava kombinirati glavna dejanska in pravna merila.

69. Ugotavljam, da Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ni razsodilo, da je bila Komisija dolžna v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah predložiti dodatne informacije o tem, kako namerava zagotoviti odvračanje. Nasprotno, v točkah 43 in 73 je ugotovilo, da so bile z informacijami, predloženimi v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006, izpolnjene zahteve iz sodne prakse. Vendar je v nadaljevanju v točki 74 navedlo, da je bila Komisija dolžna predložiti dodatne informacije o tem, kako namerava zagotoviti odvračanje, „po tem, ko je poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah [iz leta 2006]“.

70. Zato ne vidim razloga, zakaj se ne bi sodna praksa iz točke 66 zgoraj ter sklep iz točk 67 in 68 uporabljala za faze postopka, ki sledijo sprejetju obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah. Če podjetja nimajo pravice, da se jim predložijo nekatere informacije, jim Komisija takih informacij ni dolžna predložiti ne v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ne v poznejši fazi.

71. Seveda to ne posega v možnost Komisije, da podjetjem predloži take informacije. Ugotavljam, da je z obvestilom Komisije o dobrih praksah ( 41 ) določeno, da lahko Komisija v obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah poleg glavnih dejanskih in pravnih meril iz točke 66 zgoraj vključi „dodatne zadeve“, kot so podatki o prodaji in leta, ki se upoštevajo za to prodajo. Vendar je v obvestilu Komisije o dobrih praksah izrecno navedeno, da Komisija „za to ni […] zavezana“. ( 42 )

72. To prav tako ne vpliva na obveznost Komisije, da – če po sprejetju obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah odkrije nove informacije – strankam take informacije predloži bodisi v dodatnem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah (če so izpostavljeni novi ugovori) bodisi prek dopisa o dejstvih (če so že uveljavljani ugovori podprti z novimi dokazi). ( 43 ) Vendar so v tem primeru informacije, ki so predložene po sprejetju (prvotnega) obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, informacije iz točke 66 zgoraj.

73. V obravnavani zadevi ni sporno, da so elementi za izračun globe v izpodbijanem sklepu enaki kot tisti, uporabljeni v odločbi iz leta 2007. Spremenjena je bila le metoda izračuna zaradi upoštevanja ugotovitve Splošnega sodišča iz sodbe iz leta 2011, da Komisija ne sme uporabiti različnih referenčnih let za japonske in evropske proizvajalce. Metoda izračuna, ki jo je predlagalo Splošno sodišče v točki 291 te sodbe, je bila uporabljena v izpodbijanem sklepu.

74. Zato menim, da je Splošno sodišče, tako kot trdi Komisija, v točki 74 izpodbijane sodbe s tem, da je ugotovilo, da je bila Komisija po sprejetju obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 dolžna predložiti družbi Toshiba dodatne informacije o tem, kako namerava zagotoviti odvračalni učinek globe, napačno uporabilo pravo.

75. Vendar tudi če je Splošno sodišče v točki 74 napačno uporabilo pravo, je iz ustaljene sodne prakse razvidno, da je treba pritožbo zavrniti, če je iz obrazložitve sodbe Splošnega sodišča razvidna kršitev prava Unije, izrek te sodbe pa je utemeljen z drugimi pravnimi razlogi. ( 44 )

76. Čeprav je v obravnavani zadevi Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je bila Komisija po sprejetju obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 dolžna predložiti dodatne informacije o tem, kako namerava zagotoviti odvračalni učinek globe, je pravilno sklenilo, da ni bila kršena pravica družbe Toshiba do obrambe.

77. Iz zgoraj navedenih razlogov menim, da je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti.

B. Drugi pritožbeni razlog

78. Zaradi jasnosti bom na kratko pojasnil metodo izračuna, ki jo je Komisija uporabila v izpodbijanem sklepu, nato pa bom predstavil trditve strank – vključno z alternativno metodo izračuna, ki jo predlaga družba Toshiba – in nato svojo presojo.

1. Uporabljena metoda izračuna in izpodbijani sklep

79. Za izračun izhodiščnih zneskov za družbo Toshiba je Komisija v izpodbijanem sklepu uporabila naslednjo metodo.

80. Po tem ko je Komisija kršitev opredelila kot „zelo resno“, je sodelujoča podjetja razdelila v različne skupine. Skupine v izpodbijanem sklepu so enake kot tiste iz odločbe iz leta 2007. Te skupine so bile določene glede na prodajo proizvodov GIS po vsem svetu. Da bi ravnala v skladu s sodbo iz leta 2011, je Komisija za družbi Toshiba in Melco kot referenčno leto uporabila leto 2001, medtem ko je v odločbi iz leta 2007 za vse japonske proizvajalce kot referenčno leto uporabila leto 2003. Vendar Komisija ni mogla izračunati izhodiščnih zneskov za družbi Toshiba in Melco glede na njuno prodajo po vsem svetu v letu 2003, ker v letu 2003 nista imeli nobene prodaje (s 1. oktobrom 2002 sta svojo dejavnost GIS prenesli na skupno družbo TM T&D). Zato je Komisija, da bi izračunala zlasti izhodiščni znesek za družbo Toshiba, uporabila izhodiščni znesek za družbo TM T&D, kot je bil ugotovljen v odločbi iz leta 2007, torej 31.000.000 EUR (v nadaljevanju: hipotetični izhodiščni znesek za skupno družbo), od katerega je upoštevala delež, ki ustreza deležu prodaje družbe Toshiba v prodaji, ki sta jo ona sama in družba Melco ustvarili v letu pred ustanovitvijo družbe TM T&D, torej v letu 2001. Tako pridobljen rezultat je bil izhodiščni znesek za družbo Toshiba. ( 45 )

2. Trditve strank

81. Družba Toshiba trdi, da je Splošno sodišče s tem, da je v točki 115 izpodbijane sodbe ugotovilo, da Komisija s tem, da je izračunala izhodiščni znesek za družbo Toshiba iz izhodiščnega zneska za družbo TM T&D namesto iz prometa družbe TM T&D, ni kršila načela enakega obravnavanja, napačno uporabilo pravo.

82. Med upravnim postopkom, ki je pripeljal do sprejetja izpodbijanega sklepa, je družba Toshiba predlagala alternativno metodo za izračun svojih izhodiščnih zneskov. Prvič, Komisija bi namesto tega, da je uporabila izhodiščni znesek za družbo TM T&D, morala uporabiti njen promet za leto 2003; od tega bi upoštevala isti delež kot zgoraj, ( 46 ) torej delež, ki ustreza deležu prodaje družbe Toshiba v prodaji, ki sta jo ona sama in družba Melco ustvarili v letu 2001. Drugič, na podlagi tega zneska bi morala Komisija izračunati tržni delež družbe Toshiba v letu 2003. Tretjič, na podlagi tržnega deleža bi morala Komisija uvrstiti družbo Toshiba v ustrezno skupino, kot so bile določene v odločbi iz leta 2007, torej v četrto skupino. Tako bi bil izhodiščni znesek za družbo Toshiba (9.000.000 EUR, znesek, ki ustreza četrti skupini) nižji kot v izpodbijanem sklepu.

83. V zvezi s tem družba Toshiba priznava, da – kot je v točki 114 izpodbijane sodbe razsodilo Splošno sodišče – njena globa ne bi mogla biti izračunana „povsem enako“ kot globa za evropske proizvajalce, saj leta 2003 ni opravila nobenih prodaj. Kljub temu pa mora Komisija uporabiti kar najbolj primerljive zneske in kar najbolj primerljive metodologije. Splošno sodišče v obravnavani zadevi ni pojasnilo, zakaj je metoda izračuna, ki jo je predlagala družba Toshiba, manj primerna ali manj umetna od tiste, ki jo je v izpodbijanem sklepu uporabila Komisija.

84. Poleg tega družba Toshiba trdi, da je to, da je Komisija uporabila izhodiščni znesek za družbo TM T&D, in ne njenega prometa, odražalo težo družbe TM T&D v kršitvi. Vendar bi morala metoda izračuna odsevati težo družbe Toshiba v kršitvi v obdobju pred ustanovitvijo družbe TM T&D. Če bi, kot je predlagala družba Toshiba, za izračun izhodiščnega zneska za družbo Toshiba uporabili del prometa družbe TM T&D, bi to odražalo težo družbe Toshiba v kršitvi v obdobju pred ustanovitvijo družbe TM T&D.

85. Nazadnje, po mnenju družbe Toshiba bi bila, če bi Komisija uporabila njeno metodologijo, družba Toshiba uvrščena v četrto skupino in bi ji bil torej dodeljen izhodiščni znesek 9.000.000 EUR. Tako pa v izpodbijanem sklepu izhodiščni znesek za družbo Toshiba ni ustrezal nobeni od skupin, določenih v odločbi iz leta 2007. Zato je bil za družbo Toshiba določen višji izhodiščni znesek kot za podjetja primerljive velikosti, ki so bila uvrščena v četrto skupino.

86. Zato družba Toshiba predlaga Sodišču, naj izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem ji je bila naložena globa, in zniža znesek te globe na podlagi člena 261 PDEU.

87. Komisija navaja, da Splošno sodišče s tem, da je ugotovilo, da Komisija ni kršila načela enakega obravnavanja, ni napačno uporabilo prava.

88. Komisija trdi, da je – ker je kot referenčno leto za izračun globe družbe Toshiba morala uporabiti leto 2003 – lahko uporabila samo podatke družbe TM T&D. Prometa družbe Toshiba ni mogla uporabiti, ker družba Toshiba v letu 2003 ni opravila nobenih prodaj.

89. Komisija dalje trdi, da bi bila metodologija družbe Toshiba bolj umetna od metodologije Komisije. Tako je bilo, ker bi bil po metodologiji družbe Toshiba tej pripisan promet za leto 2003, čeprav v letu 2003 ni opravila nobenih prodaj.

90. Po mnenju Komisije bi morala družbi Toshiba – če bi morala izračunati izhodiščni znesek za družbo Toshiba iz prometa družbe TM T&D – dodeliti 50‑odstotni delež prometa družbe TM T&D za leto 2003, ker ima družba Toshiba 50‑odstotni delež v družbi TM T&D. Izhodiščni znesek za družbo Toshiba bi bil tako višji kot v izpodbijanem sklepu.

91. Nazadnje, Komisija poudarja, da če bi Sodišče štelo, da je metodologija družbe Toshiba primernejša od metodologije Komisije, Splošno sodišče s tem, da je zavrnilo tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo načela enakega obravnavanja, ne bi napačno uporabilo prava. Sodišču ni treba ugotoviti, ali je Komisija uporabila najboljšo možno metodo, ampak ali je bila uporabljena metoda zakonita.

3. Presoja

92. Opozarjam, da je načelo enakega obravnavanja splošno načelo prava Unije, določeno v členih 20 in 21 Listine. V skladu z ustaljeno sodno prakso je s tem načelom zahtevano, da se primerljivi položaji ne obravnavajo različno in da se različni položaji ne obravnavajo enako, razen če je takšno obravnavanje objektivno utemeljeno. ( 47 )

93. V zvezi z globami se načelo enakega obravnavanja ne uporablja samo za končni znesek, ampak tudi za vmesne faze, kakršna je razdelitev podjetij v kategorije zaradi različnega obravnavanja. ( 48 )

94. Dalje, v skladu z ustaljeno sodno prakso ob določanju zneska globe uporaba različnih metod izračuna ne sme voditi do diskriminacije med podjetji, ki so bila udeležena v isti kršitvi člena 101 PDEU. ( 49 ) V zadevi Guardian ( 50 ) je bilo na primer ugotovljeno, da je Komisija z izključitvijo notranje prodaje iz prometa, uporabljenega za izračun izhodiščnih zneskov glob, kršila načelo enakega obravnavanja. Ker so bili vertikalno povezani člani kartela in tisti, ki to niso bili, v primerljivem položaju, jih je bilo treba obravnavati enako, torej so morale biti notranje prodaje vključene v upoštevni promet. Tako je bilo, ker je izključitev notranjih prodaj iz upoštevnega prometa koristila vertikalno povezanim podjetjem s tem, da je zmanjšala njihovo težo v kršitvi v škodo podjetjem, ki niso bila vertikalno povezana.

95. Menim, da v obravnavani zadevi v nasprotju s trditvijo družbe Toshiba Splošno sodišče s tem, da je ugotovilo, da je mogoče izhodiščni znesek za družbo Toshiba izračunati iz izhodiščnega zneska za družbo TM T&D, ni kršilo načela enakega obravnavanja.

96. V zvezi s tem družba Toshiba trdi, da ker so bili izhodiščni zneski za evropske proizvajalce izračunani iz njihovega prometa, bi moral biti njen izhodiščni znesek izračunan na podlagi prometa družbe TM T&D in ne izhodiščnega zneska za to družbo.

97. Res je, da je v izpodbijanem sklepu Komisija za izračun izhodiščnih zneskov za evropske proizvajalce in za družbo Toshiba uporabila različne metode. Izhodiščni zneski za evropske proizvajalce so bili določeni, prvič, tako, da se je izračunal njihov tržni delež na podlagi njihove prodaje GIS v letu 2003, in drugič, tako, da je bilo vsako podjetje uvrščeno v upoštevno skupino in mu je bil dodeljen ustrezni izhodiščni znesek. Ta metoda je v skladu z delom 1.A Smernic iz leta 1998. Nasprotno pa je bil izhodiščni znesek za družbo Toshiba izračunan, prvič, tako, da je se je izračunal izhodiščni znesek za družbo TM T&D za leto 2003, in drugič, tako, da se je uporabil delež izhodiščnega zneska družbe TM T&D za leto 2003, ki ustreza deležu prodaje družbe Toshiba v prodaji, ki sta jo ona sama in družba Melco ustvarili v letu 2001.

98. Vendar poudarjam, da evropski proizvajalci in družba Toshiba niso v enakem položaju, saj so prvi v letu 2003 opravili prodaje GIS, slednja pa ne. Zato je Splošno sodišče v točki 114 izpodbijane sodbe pravilno razsodilo, da se globa za družbo Toshiba ne more izračunati „povsem enako“ kot globa za evropske proizvajalce. Družba Toshiba to priznava.

99. Poleg tega je po mojem mnenju razvidno, da metoda, ki je bila uporabljena v izpodbijanem sklepu, ni vodila do močno netočne predstavitve položaja družbe Toshiba na trgu GIS. ( 51 ) V zvezi s tem ugotavljam, da je Komisija uporabila delež izhodiščnega zneska za družbo TM T&D, ki ustreza deležu prodaje družbe Toshiba v prodaji, ki sta jo družbi Toshiba in Melco ustvarili v letu pred ustanovitvijo družbe TM T&D, ne pa deleža izhodiščnega zneska za družbo TM T&D, ki je ustrezal deležu družbe Toshiba v skupnem podjetju (torej 50 %).

100. Nazadnje, menim, da je manj razlik med metodo, uporabljeno v izpodbijanem sklepu za izračun izhodiščnih zneskov za evropske proizvajalce, in metodo, uporabljeno za izračun izhodiščnega zneska za družbo Toshiba, kot med metodo, uporabljeno v izpodbijanem sklepu za izračun izhodiščnih zneskov za evropske proizvajalce, in metodo, ki jo za izračun lastnega izhodiščnega zneska predlaga družba Toshiba. ( 52 )

101. V izpodbijanem sklepu je Komisija izračunala izhodiščni znesek za družbo Toshiba iz izhodiščnega zneska za družbo TM T&D, kot je bil določen v odločbi iz leta 2007. Vendar je bil izhodiščni znesek za družbo TM T&D sam izračunan na podlagi prometa družbe TM T&D za leto 2003. Zato se pri metodi, ki je bila v izpodbijanem sklepu uporabljena za izračun izhodiščnega zneska za družbo Toshiba, uporablja – čeprav posredno – promet družbe TM T&D.

102. Alternativna metoda, ki jo je predlagala družba Toshiba, po mojem mnenju ne zagotavlja bolj neposredne uporabe prometa družbe TM T&D. Medtem ko se pri metodi Komisije upošteva delež izhodiščnega zneska za družbo TM T&D, se z metodo družbe Toshiba zahteva izračun fiktivnega prometa za leto 2003 in na tej podlagi njenega fiktivnega tržnega deleža za leto 2003. Dvomim, da je s temi dodatnimi koraki v metodi družbe Toshiba zagotovljena bolj neposredna uporaba prometa družbe TM T&D za leto 2003 ali natančnejša slika položaja družbe Toshiba na trgu v letu 2003.

103. V nasprotju s tem, kar trdi družba Toshiba, je Splošno sodišče pojasnilo, zakaj je bila alternativna metoda, ki jo je ta predlagala, po besedah družbe Toshiba „manj primerna“ kot metoda Komisije. Splošno sodišče je v točki 128 izpodbijane tožbe ugotovilo, da „bi se po mnenju Komisije zaradi metode, ki jo predlaga [družba Toshiba], promet družbe TM T&D – ne glede na njen položaj ločenega subjekta od svojih delničark – umetno razdružil, da bi se določil navidezni promet zadnjenavedenih“. Kot je bilo pojasnjeno zgoraj, bi uporaba metode, ki jo je predlagala družba Toshiba, vodila do izračuna njenega fiktivnega prometa za leto 2003, to je do „umetne razdružitve“ dejanskega prometa družbe TM T&D za leto 2003.

104. Sklenem lahko, da Splošno sodišče s tem, da je razsodilo, da izhodiščnega zneska za družbo Toshiba ni mogoče izračunati iz izhodiščnega zneska za družbo TM T&D, ni kršilo načela enakega obravnavanja.

105. Tega sklepa ne spremeni trditev družbe Toshiba, da ji je bil zaradi metode, uporabljene v izpodbijanem sklepu, naložen višji izhodiščni znesek kot družbam primerljive velikosti.

106. V skladu z ustaljeno sodno prakso mora Sodišče pri preverjanju, ali je razvrstitev udeležencev omejevalnega sporazuma v kategorije skladna z načeloma enakega obravnavanja in sorazmernosti, pri nadzoru izvajanja diskrecijske pravice, ki jo ima Komisija v zvezi s tem, kljub temu preveriti le, ali je ta razvrstitev dosledna in objektivno utemeljena, ne da bi presojo Komisije nadomestilo s svojo. ( 53 )

107. Res je, da v obravnavani zadevi izhodiščni znesek, dodeljen družbi Toshiba v izpodbijanem sklepu (10.863.199 EUR), ne ustreza nobenemu izhodiščnemu znesku, ki ustreza skupinam, določenim v odločbi iz leta 2007 (17.000.000 EUR za tretjo skupino, v katero je bila družba Toshiba uvrščena v odločbi iz leta 2007, in 9.000.000 EUR za četrto skupino, v katero bi morala biti po lastnih trditvah uvrščena družba Toshiba). ( 54 )

108. Toda ker je bil izhodiščni znesek za družbo Toshiba v izpodbijanem sklepu izračunan z uporabo deleža izhodiščnega zneska za družbo TM T&D, ni mogel ustrezati nobenemu znesku iz odločbe iz leta 2007. Poleg tega družba Toshiba ne trdi, da je Komisija s tem, da je uvrstila družbo TM T&D v drugo skupino in ji s tem dodelila izhodiščni znesek 31.000.000 EUR, kršila načelo enakega obravnavanja. ( 55 )

109. Iz zgoraj navedenih razlogov sklepam, da je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti.

C. Tretji pritožbeni razlog

1. Trditve strank

110. Družba Toshiba navaja, da je Splošno sodišče s tem, da je razsodilo, da Komisija s tem, da ni znižala zneska globe, naloženega tej družbi zaradi relativne teže njene udeležbe v kršitvi, ni kršila načela enakega obravnavanja, napačno uporabilo pravo.

111. Družba Toshiba trdi, da medtem ko so evropski proizvajalci sodelovali v skupnem dogovoru in tajnih dejavnostih v EGP, so japonski proizvajalci sodelovali le pri slednjih. Zato je bila udeležba japonskih proizvajalcev pri kršitvi blažja od udeležbe evropskih podjetij. To bi moralo biti upoštevano pri določitvi izhodiščnega zneska za družbo Toshiba. Zato je Splošno sodišče z ugotovitvijo v točki 142 izpodbijane sodbe, da je prispevek družbe Toshiba h kršitvi „primerljiv s prispevkom evropskih podjetij“ in da Komisija s tem, da je enako obravnavala evropske in japonske proizvajalce, ni kršila načela enakega obravnavanja, napačno uporabilo pravo.

112. Komisija navaja, da tretji pritožbeni razlog ni dopusten, ker ni bil uveljavljan pred Splošnim sodiščem.

113. Komisija priznava, da se je v petem tožbenem razlogu, ki ga je družba Toshiba uveljavljala pred Splošnim sodiščem, zatrjevala kršitev načela enakega obravnavanja v zvezi z določitvijo stopnje odgovornosti te družbe. Vendar Komisija poudarja, da je družba Toshiba v svojem odgovoru navedla, da se njen peti tožbeni razlog ne nanaša na težo njenega ravnanja. Zato je peti tožbeni razlog družbe Toshiba brez vsebine in se je družba Toshiba temu razlogu dejansko odpovedala. Posledično gre po mnenju Komisije pri tretjem pritožbenem razlogu za nov tožbeni razlog, ki kot tak ni dopusten.

114. Komisija podredno trdi, da tretji pritožbeni razlog ni dopusten, ker postavlja pod vprašaj zadevo, ki je res judicata.

115. Komisija opozarja, da je Splošno sodišče v sodbi iz leta 2011 razsodilo, prvič, da so japonski proizvajalci sodelovali v skupnem dogovoru in da je šlo za enotno in kompleksno kršitev ter, drugič, da je bila teža ravnanja japonskih proizvajalcev primerljiva s težo ravnanja evropskih proizvajalcev. Zato gre pri vprašanju, ali je bilo ravnanje družbe Toshiba blažje kot ravnanje evropskih proizvajalcev, kar se navaja s tretjim pritožbenim razlogom, za pravnomočno razsojeno zadevo.

116. Če bo Sodišče ugotovilo, da je tretji pritožbeni razlog dopusten, Komisija navaja, da bi ga bilo treba zavrniti.

117. Komisija v zvezi s tem trdi, da je podjetje, ki je udeleženo le v nekaterih elementih kartela, a se vendarle zaveda celotnega načrta, ki vključuje vse elemente kartela, odgovorno za celotno kršitev.

118. Družba Toshiba v odgovoru trdi, da je tretji pritožbeni razlog dopusten. Prvič, ta razlog ni nov tožbeni razlog, saj družba Toshiba ni umaknila petega tožbenega razloga pred Splošnim sodiščem in je Splošno sodišče o tem tožbenem razlogu razsodilo v izpodbijani sodbi. Drugič, tretji pritožbeni razlog se ne nanaša na vprašanje, o katerem je bilo pravnomočno razsojeno, ker se s tem razlogom izpodbija znesek globe, ki ji je bil naložen, ne pa obstoj enotne in kompleksne kršitve, kar pa je res judicata.

2. Presoja

a) Dopustnost

119. Menim, da je treba ugotoviti, da tretji pritožbeni razlog ni dopusten, ker se z njim trdi, da bi bilo treba znesek globe, naložene družbi Toshiba, znižati zaradi njene omejene udeležbe pri kršitvi, o tem vprašanju pa je bilo pravnomočno razsojeno.

120. V skladu z ustaljeno sodno prakso je pomembno, da pravnih vprašanj, ki so postala dokončna po tem, ko so bila izčrpana vsa razpoložljiva pravna sredstva, ali po tem, ko so se iztekli roki zanje, ni več mogoče odpirati. Pravnomočnost sodbe lahko ovira dopustnost tožbe, če se je tožba, na podlagi katere je bila izrečena zadevna sodba, nanašala na iste stranke in isti predmet ter temeljila na istem razlogu. Pravnomočnost se nanaša samo na dejanska in pravna vprašanja, ki so bila dejansko ali nujno obravnavana v zadevni sodni odločbi. ( 56 )

121. Opozarjam, da je Komisija v izpodbijanem sklepu ugotovila, da je kršitev vsebovala tri bistvene elemente: prvič, „skupni dogovor“ med japonskimi in evropskimi proizvajalci, s katerim so se japonski proizvajalci zavezali, da se bodo vzdržali vstopa na domače trge evropskih proizvajalcev, evropski proizvajalci pa vstopa na japonski trg; drugič, sporazum GQ, katerega predmet je bila dodelitev projektov GIS med japonske in evropske proizvajalce v državah, ki niso bile (med drugim) Japonska in domači trgi evropskih proizvajalcev; in tretjič, sporazum EQ, s katerim so se dodelili projekti GIS med evropske proizvajalce. Za te dogovore je bilo ugotovljeno, da pomenijo enotno in kompleksno kršitev, in ne več kršitev. ( 57 )

122. Splošno sodišče je v sodbi iz leta 2011 potrdilo, da ti dogovori pomenijo enotno in kompleksno kršitev. ( 58 ) V zvezi s tem ni bilo upoštevno, da japonski proizvajalci niso sodelovali v tajnih ukrepih v EGP (niso podpisali sporazuma EQ). Tako je bilo, ker je bila pasivna vloga japonskih proizvajalcev glede dodelitve projektov GIS na trgu EGP „predhodni pogoj“ za zagotovitev, da bi lahko bili projekti GIS v EGP dodeljeni zgolj med evropske proizvajalce. ( 59 ) Sodišče je po pritožbi potrdilo ugotovitve Splošnega sodišča. ( 60 )

123. Družba Toshiba s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je „Splošno sodišče s tem, da je razsodilo, da Komisija s tem, da ni znižala globe družbe Toshiba, tako da bi odražala njeno udeležbo pri kršitvi, ni kršila načela enakega obravnavanja“, napačno uporabilo pravo.

124. Menim, prvič, da družba Toshiba s tretjim pritožbenim razlogom ne izpodbija obstoja enotne in kompleksne kršitve. Družba Toshiba v odgovoru izrecno navaja, da ne izpodbija ugotovitve Splošnega sodišča iz točke 141 izpodbijane sodbe, da je bilo zagotovilo japonskih proizvajalcev, da ne bodo vstopili na trg EGP (prevzeto iz sodbe iz leta 2011), „predhodni pogoj“ za zagotovitev, da je bilo mogoče projekte GIS dodeliti med evropske proizvajalce v skladu z določbami sporazuma EQ. Priznanje, da je bilo zagotovilo japonskih proizvajalcev, da ne bodo vstopili na trg EGP, predhodni pogoj za tajne ukrepe v EGP, je enako priznanju, da oba sklopa dogovorov pomenita celoto in ju je treba šteti za enotno kršitev.

125. Drugič, ugotavljam, da družba Toshiba s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da bi bilo treba znižati znesek globe, ki ji je bil naložen, ker ni sodelovala v tajnih ukrepih v EGP. Povedano drugače, družba Toshiba trdi, da čeprav tajni ukrepi v EGP ne pomenijo ločene kršitve, pomenijo ločen vidik te kršitve. Zato je po mnenju družbe Toshiba njena kršitev blažja kot kršitev evropskih proizvajalcev, to pa bi se moralo odražati v znesku njene globe.

126. Splošno sodišče je v sodbi iz leta 2011 ugotovilo, da udeležba japonskih proizvajalcev v dogovorih v EGP „ni bila enaka“ kot udeležba evropskih proizvajalcev (ker je bila udeležba japonskih proizvajalcev v opustitvi ravnanja na trgu EGP, pri evropskih proizvajalcih pa je šlo za aktivno udeležbo). Vendar ni bilo „bistvene razlike“ glede teže teh dveh vrst ravnanja, saj je bilo zlasti zagotovilo japonskih proizvajalcev, da ne vstopijo na trg EGP, predhodni pogoj za zagotovitev, da bodo dogovore v EGP izvršili evropski proizvajalci. ( 61 ) Poudarjam, da so bile te ugotovitve Splošnega sodišča podane v odgovor na tožbeni razlog, s katerim se je skušala doseči razglasitev ničnosti ali bistveno znižanje globe, naložene družbi Toshiba.

127. Tako je bilo vprašanje, ali je ravnanje družbe Toshiba blažje od ravnanja evropskih proizvajalcev, ker ni sodelovala v tajnih dogovorih v EGP, obravnavano v sodbi iz leta 2011. ( 62 )

128. V zvezi s sodno prakso, navedeno v točki 120 zgoraj, ugotavljam, da sta bili stranki v postopku, ki je vodil do sodbe iz leta 2011, isti kot stranki v tem postopku (družba Toshiba in Komisija). Ta postopka imata isto pravno podlago, namreč člen 263 PDEU. Glede namena ugotavljam, da sklep, katerega ničnost se skuša doseči v tem postopku, ni odločba, ki je bila razglašena za delno nično s sodbo iz leta 2011. Vendar je razen metode izračuna globe, ki je bila spremenjena zaradi uskladitve s sodbo iz leta 2011, vsebina izpodbijanega sklepa enaka kot vsebina odločbe iz leta 2007. ( 63 )

129. Sklenem lahko, da je bilo o vprašanju, ali je ravnanje družbe Toshiba blažje od ravnanja evropskih proizvajalcev, ker ni sodelovala v tajnih dogovorih v EGP, pravnomočno razsojeno.

130. Dodati moram, da je v nasprotju s trditvami Komisije družba Toshiba pred Splošnim sodiščem v tem postopku izpostavila to vprašanje. Družba Toshiba je v petem tožbenem razlogu navedla, da je Komisija s tem, da je določila globe, ne da bi upoštevala dejstvo, da družba Toshiba ni sodelovala v dogovorih o trgu EGP in da je bilo zato njeno ravnanje blažje od ravnanja evropskih proizvajalcev, kršila načelo enakega obravnavanja. ( 64 ) Družba Toshiba se v odgovoru pred Splošnim sodiščem ni odpovedala temu tožbenemu razlogu. V odgovoru je navedla, da „trdi, da Komisija pri določitvi globe ni upoštevala [njene] domnevne udeležbe v kartelu“. Zato trditev Komisije, da gre pri tretjem pritožbenem razlogu za nov tožbeni razlog, ni pravilna.

131. Sklenem lahko, da je Splošno sodišče s tem, da je peti tožbeni razlog družbe Toshiba zavrnilo kot neutemeljen, napačno uporabilo pravo. Menim, bi moralo ta tožbeni razlog zavrniti kot nedopusten. Vendar je izrek izpodbijane sodbe utemeljen. ( 65 )

132. Kljub temu bom zaradi celovitosti na kratko preučil, ali je Splošno sodišče pravilno razsodilo, da Komisija s tem, da je določila znesek globe družbe Toshiba, ne da bi upoštevala dejstvo, da ta ni sodelovala pri tajnih ukrepih v EGP, ni kršila načela enakega obravnavanja.

b) Vsebinska presoja

133. V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba dejstvo, da podjetje ni bilo udeleženo pri vseh sestavnih elementih omejevalnega sporazuma ali da je imelo pri vidikih, pri katerih je bilo udeleženo, manjšo vlogo, upoštevati pri presoji teže kršitve in pri določitvi globe. ( 66 )

134. Vendar v obravnavani zadevi japonski proizvajalci, vključno z družbo Toshiba, niso bili udeleženi v dodelitvi projektov GIS v EGP, ker so se zavezali, da na trg EGP ne bodo vstopili. Zato dejstvo, da družba Toshiba ni bila udeležena v tem vidiku kršitve, ne kaže, da je bilo njeno ravnanje blažje od ravnanja evropskih proizvajalcev. To dejstvo je zgolj posledica njene udeležbe v „skupnem dogovoru“, s katerim so se japonski proizvajalci strinjali, da ne bodo vstopili na trg EGP.

135. Sklenem lahko, da bi moralo Sodišče, če bo ugotovilo, da je tretji pritožbeni razlog dopusten, ta razlog zavrniti kot neutemeljen.

VI. Stroški

136. Sodišče v skladu s členoma 138 in 184 Poslovnika odloči o stroških, če pritožba ni utemeljena. V skladu s členom 138(1) Poslovnika se neuspeli stranki na predlog uspele stranke naloži plačilo stroškov. Menim, da bi bilo treba pritožbo zavrniti, ker pa je Komisija priglasila stroške, bi bilo treba družbi Toshiba naložiti plačilo stroškov.

VII. Predlog

137. Zato menim, da bi Sodišča moralo: — zavrniti pritožbo; — družbi Toshiba Corp. naložiti plačilo stroškov Evropske komisije.

( 1 ) Jezik izvirnika: angleščina.

( 2 ) Sodba z dne 19. januarja 2016, Toshiba/Komisija (T‑404/12, EU:T:2016:18, v nadaljevanju: izpodbijana sodba).

( 3 ) Sklep Komisije C(2012) 4381 final z dne 27. junija 2012 o spremembi Odločbe Komisije C(2006) 6762 final z dne 24. januarja 2007 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES (zdaj člen 101 [PDEU]) in člena 53 Sporazuma EGP v delu, v katerem se je nanašal na družbi Mitsubishi Electric Corporation in Toshiba Corporation (COMP/39.966 – Plinsko izolirane stikalne naprave – Globe).

( 4 ) Uredba z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101] in [102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).

( 5 ) Odločba Komisije C(2006) 6762 final z dne 24. januarja 2007 o postopku na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva COMP/38.899 – Plinsko izolirane stikalne naprave).

( 6 ) Sodba z dne 12. julija 2011, Toshiba/Komisija (T‑113/07, EU:T:2011:343, v nadaljevanju: sodba iz leta 2011). Sodišče je pritožbo zoper sodbo iz leta 2011 zavrnilo s sodbo z dne 19. decembra 2013, Siemens/Komisija (C‑239/11 P, C‑489/11 P in C‑498/11 P, EU:C:2013:866, v nadaljevanju: sodba iz leta 2013).

( 7 ) Uredba Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma [101 in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81).

( 8 ) Smernice Komisije iz leta 1998 o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 15(2) Uredbe št. 17 in člena 65(5) pogodbe ESPJ (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 171; v nadaljevanju: Smernice iz leta 1998).

( 9 ) Glej točke 324, 326 in 332 obrazložitve odločbe iz leta 2007.

( 10 ) Glej točke 61, 324, 326, 332, 405, 407, 428 in 429 obrazložitve odločbe iz leta 2007.

( 11 ) Glej točki 18 in 20 zgoraj.

( 12 ) Točke od 280 do 297 sodbe iz leta 2011. Z drugo sodbo je Splošno sodišče razglasilo ničnost člena 2(g) in (h) odločbe iz leta 2007 v delu, ki se je nanašal na družbo Melco (s členom 2(g) je bila družbi Melco naložena globa v višini 113.925.000 EUR) (sodba z dne 12. julija 2011, Mitsubishi Electric/Komisija, T‑133/07, EU:T:2011:345, točke od 264 do 282). Razlog za razglasitev ničnosti je bil enak kot v sodbi iz leta 2011.

( 13 ) Z izpodbijanim sklepom je bil tako spremenjen člen 2(g) odločbe iz leta 2007, tako da je bila družba Melco spoznana za edino odgovorno za znesek 74.817.000 EUR.

( 14 ) Glej točko 22 zgoraj ter točki 79 in 80 spodaj.

( 15 ) Sodbe z dne 15. oktobra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij in drugi/Komisija (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, od C‑250/99 P do C‑252/99 P in C‑254/99 P, EU:C:2002:582, v nadaljevanju: PVC II, točka 73); z dne 1. julija 2009, ThyssenKrupp Stainless/Komisija (T‑24/07, EU:T:2009:236, v nadaljevanju: ThyssenKrupp Stainless, točka 232); z dne 25. junija 2010, Imperial Chemical Industrie/Komisija (T‑66/01, EU:T:2010:255, točka 125); z dne 27. junija 2012, Bolloré/Komisija (T‑372/10, EU:T:2012:325 v nadaljevanju: Bolloré, točka 74), in z dne 9. decembra 2014, Feralpi/Komisija (T‑70/10, EU:T:2014:1031, točka 133).

( 16 ) Sodba z dne 20. aprila 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij/Komisija (T‑305/94, T‑306/94, T‑307/94, od T‑313/94 do T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 in T‑335/94, EU:T:1999:80, točka 184).

( 17 ) Glej sodbo iz leta 2011, točke od 286 do 293. Družba Toshiba pred Sodiščem ni izpodbijala ugotovitev Splošnega sodišča v teh točkah. To je storila samo družba Siemens, evropski proizvajalec, in sicer iz razloga, ker bi Komisija morala kot referenčno leto uporabiti leto 2001 tudi za evropske proizvajalce (sodba z dne 19. decembra 2013, Siemens/Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P in C‑498/11 P, EU:C:2013:866, točke od 29 do 31, od 271 do 276 in od 285 do 296).

( 18 ) Navedena v opombi 15, točka 233.

( 19 ) Navedena v opombi 15, točka 75.

( 20 ) Odločba Komisije je bila razglašena za delno nično, ker v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki je bilo naslovljeno na družbo ThyssenKrupp Stainless, ni bil omenjen namen Komisije, da družbi ThyssenKrupp Stainless naloži odgovornost za ravnanje njene hčerinske družbe Thyssen (sodbi z dne 13. decembra 2001, Krupp Thyssen Stainless/Komisija, T‑45/98 in T‑47/98, EU:T:2001:288, točke od 58 do 68, in z dne 14. julija 2005, ThyssenKrupp/KomisijaC‑65/02 P in C‑73/02 P, EU:C:2005:454, točke od 80 do 97), in ker v obvestilu Komisije o ugotovitvah o možnih kršitvah ni bil omenjen namen, da spozna za odgovorno družbo Bolloré ne le za ravnanje njene hčerinske družbe Copigraph, ampak tudi za njeno lastno neposredno udeležbo v kartelu (sodbi z dne 26. aprila 2007, Bolloré/Komisija, T‑109/02, T‑118/02, T‑122/02, T‑125/02, T‑126/02, T‑128/02, T‑129/02, T‑132/02 in T‑136/02, EU:T:2007:115, točka 79, in z dne 3. septembra 2009, Papierfabrik August Koehler in drugi/Komisija, C‑322/07 P, C‑327/07 P in C‑338/07 P, EU:C:2009:500, točki 44 in 45).

( 21 ) Navedena v opombi 15, točke od 74 do 76.

( 22 ) Glej sodbo z dne 15. junija 1994, Komisija/BASF in drugi (C‑137/92 P, točke od 74 do 78).

( 23 ) Sodba z dne 29. junija 1995, ICI/Komisija (T‑37/91, v nadaljevanju: ICI II, točke od 90 do 93).

( 24 ) Sklepni predlogi generalnega pravobranilca N. Wahla, predstavljeni 8. decembra 2016 v zadevi Feralpi/Komisija (C‑85/15 P, EU:C:2016:940). Zadevo obravnava Sodišče.

( 25 ) Sodba z dne 25. oktobra 2007, SP/Komisija (T‑27/03, T‑46/03, T‑58/03, T‑79/03, T‑80/03, T‑97/03 in T‑98/03, EU:T:2007:317, točka 120).

( 26 ) Sodba z dne 9. decembra 2014, Feralpi/Komisija (T‑70/10, EU:T:2014:1031, v nadaljevanju: Feralpi, točke od 128 do 142).

( 27 ) Uredba Sveta EGS [z dne 6. februarja 1962]: Prva Uredba o izvajanju členov [81 in 82 ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 3). Uredba št. 17 je bila s 1. majem 2004 razveljavljena in nadomeščena z Uredbo št. 1/2003.

( 28 ) Z izjemo posvetovanja s Svetovalnim odborom (sklepni predlogi generalnega pravobranilca N. Wahla, predstavljeni 8. decembra 2016 v zadevi Feralpi/Komisija, C‑85/15 P, EU:C:2016:940, točka 31).

( 29 ) Komisija je pred razglasitvijo ničnosti odločbe opravila nekatera procesna dejanja na podlagi Uredbe št. 17 (izdala je dodatno obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in opravila drugo ustno zaslišanje v prisotnosti predstavnikov držav članic). Vendar se o vsebinskih vidikih zadeve na splošno ni razpravljalo ne v dodatnem obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah ne na drugem zaslišanju (sklepni predlogi generalnega pravobranilca N. Wahla, predstavljeni 8. decembra 2016 v zadevi Feralpi/Komisija, C‑85/15 P, EU:C:2016:940, točki 40 in 41).

( 30 ) Sklepni predlogi generalnega pravobranilca N. Wahla, predstavljeni 8. decembra 2016 v zadevi Feralpi/Komisija (C‑85/15 P, EU:C:2016:940, točka 47).

( 31 ) Uredba Komisije (ES) z dne 22. decembra 1998 o zaslišanju pogodbenic v nekaterih postopkih na podlagi [členov 101 PDEU in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 4, str. 204).

( 32 ) Sklepni predlogi generalnega pravobranilca N. Wahla, predstavljeni 8. decembra 2016 v zadevi Feralpi/Komisija (C‑85/15 P, EU:C:2016:940, točka 49).

( 33 ) Sklepni predlogi generalnega pravobranilca N. Wahla, predstavljeni 8. decembra 2016 v zadevi Feralpi/Komisija (C‑85/15 P, EU:C:2016:940, točke od 54 do 60).

( 34 ) Kot je poudaril generalni pravobranilec, se v skladu z ustaljeno sodno prakso šteje, da se procesna pravila v splošnem uporabljajo za vse zadeve, nerešene v trenutku začetka njihove veljavnosti (sodba z dne 9. decembra 2014, Feralpi/Komisija, T‑70/10, EU:T:2014:1031, točka 117).

( 35 ) Razen prvotne prijave zaradi prizanesljivosti, omenjene v točki 11 zgoraj, ki je bila podana ustno 3. marca 2004 in ji je bilo ugodeno 15. aprila 2004, torej pred začetkom uporabe uredb št. 1/2003 in št. 773/2004 na dan 1. maj 2004. Pregledi so biti nato opravljeni, ko sta se ti uredbi uporabljali, 11. in 12. maja 2004.

( 36 ) Pojasniti moram, da je bil dodatni znesek izračunan tako. Globa, solidarno naložena družbama Toshiba in Melco za obdobje delovanja družbe TM T&D, torej za obdobje med 1. oktobrom 2002 in 11. majem 2004, se je pomnožila z odvračalnim koeficientom za družbo Toshiba, sami družbi Toshiba pa je bil naložen ta zmnožek, od katerega se je odštel znesek solidarno naložene globe.

( 37 ) Sodbe z dne 15. junija 2005, Tokai Carbon/Komisija (T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 in T‑91/03, EU:T:2005:220, točke od 139 do 141); z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustriin drugi/Komisija (C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točka 439), in z dne 9. julija 2009, Archer Daniels Midland/Komisija (C‑511/06 P, EU:C:2009:433, točki 68 in 69).

( 38 ) Sodba z dne 13. julija 2011, Dow Chemicals in drugi/Komisija (T‑42/07, EU:T:2011:357, točki 148 in 149).

( 39 ) Sodba z dne 12. julija 2011, Hitachi in drugi/Komisija (T‑112/07, EU:T:2011:342, točka 350). V zvezi s tem glej Bernardeau, L., in Christienne, J.‑P., Les amendes en droit de la concurrence. Pratique décisionnelle et contrôle juridictionnel du droit de l’Union, Larcier, 2013, točka I.183.

( 40 ) Ugotavljam, da je v točki 415 obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah iz leta 2006 navedeno, da „Komisija predlaga, da se globe določijo na ravni, ki zagotavlja odvračanje“, in da se točka 414 v zvezi z različnim obravnavanjem sklicuje na „pomen vsakega od podjetij v industriji in [na] vpliv [njegove] kršitve na […] konkurenco“. Poleg tega je v točki 32 dopisa o dejstvih iz leta 2012 navedeno, da „namerava Komisija za zagotovitev odvračanja upoštevati celotni promet družb Melco in Toshiba“.

( 41 ) Obvestilo Komisije o dobrih praksah za izvajanje postopkov v zvezi s členoma 101 [PDEU] in 102 PDEU (UL 2011, C 308, str. 6; v nadaljevanju: obvestilo Komisije o dobrih praksah).

( 42 ) Točka 85 obvestila Komisije o dobrih praksah. Glej tudi točko 7 obvestila Komisije o dobrih praksah.

( 43 ) Obvestilo Komisije o dobrih praksah, točke od 109 do 111.

( 44 ) Sodba z dne 29. marca 2011, ThyssenKrupp Nirosta/Komisija (C‑352/09 P, EU:C:2011:191, točka 136), in sklepni predlogi generalne pravobranilke E. Sharpston z dne 19. januarja 2016, predstavljeni v zadevi Komisija/McBride in drugi (C‑361/14 P, EU:C:2016:25, točka 78).

( 45 ) Točke od 57 do 63 obrazložitve izpodbijanega sklepa.

( 46 ) Glej točko 80 zgoraj.

( 47 ) Sodba z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija (C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, v nadaljevanju: Guardian, točka 51).

( 48 ) Sodba z dne 16. junija 2011, Caffaro/Komisija (T‑192/06, EU:T:2011:278, točka 83).

( 49 ) Sodbe z dne 9. marca 2017, Samsung SDI in Samsung SDI (Malaysia)/Komisija (C‑615/15 P, EU:C:2017:190, točka 40); z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija (C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, točka 62); z dne 19. julija 2012, Alliance One International in Standard Commercial Tobacco/Komisija in Komisija/Alliance One International in drugi (C‑628/10 P in C‑14/11 P, EU:C:2012:479, točka 58), in z dne 16. junija 2011, Caffaro/Komisija (T‑192/06, EU:T:2011:278, točka 83).

( 50 ) Navedena v opombi 47, točki 62 in 63.

( 51 ) Primerjaj sodbo z dne 16. junija 2011, Caffaro/Komisija (T‑192/06, EU:T:2011:278, točka 97).

( 52 ) Glej točko 82 zgoraj.

( 53 ) Sodba z dne 16. junija 2011, Caffaro/Komisija (T‑192/06, EU:T:2011:278, točka 84). Glej tudi točko 93 zgoraj.

( 54 ) Glej točko 490 obrazložitve odločbe iz leta 2007.

( 55 ) Družba Toshiba je pred Splošnim sodiščem izpodbijala izhodiščni znesek, dodeljen družbi TM T&D, v zvezi z obveznostjo Komisije, da navede razloge, in ne v zvezi z načelom enakega obravnavanja.

( 56 ) Sodba z dne 25. junija 2010, Imperial Chemical Industries/Komisija (T‑66/01, EU:T:2010:255, točke od 196 do 198).

( 57 ) Glej točke od 265 do 299 obrazložitve izpodbijanega sklepa.

( 58 ) Točka 229 sodbe iz leta 2011.

( 59 ) Točka 222 sodbe iz leta 2011.

( 60 ) Točke od 241 do 256 sodbe iz leta 2013.

( 61 ) Točke od 260 do 262 sodbe iz leta 2011.

( 62 ) Teža ravnanja družbe Toshiba v sodbi z leta 2013 ni bila obravnavana.

( 63 ) Primerjaj sodbo z dne 25. junija 2010, Imperial Chemical Industries/Komisija (T‑66/01, EU:T:2010:255, točki 207 in 208), ter glej točko 37 obrazložitve izpodbijanega sklepa.

( 64 ) Družba Toshiba je v vlogi pred Splošnim sodiščem navedla, da „je Komisija s tem, da pri določitvi izhodiščnega zneska globe družbe Toshiba ni upoštevala dejstva, da je imelo ravnanje družbe Toshiba (domnevna udeležba v skupnem dogovoru) drugačno težo in stopnjo odgovornosti v primerjavi z ravnanjem evropskih proizvajalcev GIS, ki so sodelovali tako v skupnem dogovoru kot pri drugih kartelnih kršitvah na trgu EGP, kršila načelo enakega obravnavanja“.

( 65 ) Glej točko 75 zgoraj.

( 66 ) Sodba z dne 8. julija 1999, Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, točka 90).