Keywords

Summary



Keywords

1. Pravo Skupnosti – Načela – Pravica do učinkovitega pravnega varstva

(člen 230 ES; člen 263, prvi odstavek, PDEU)

2. Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa – Obveznost spoštovanja načela enakega obravnavanja ponudnikov

(Uredba Sveta št. 1605/2002, člena 89(1) in 98(1); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 143(2))

3. Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa – Oddaja javnih naročil – Ekonomsko najugodnejša ponudba – Merila za oddajo

(Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 97(1) in (2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 138(2) in (3))

4. Javna naročila Evropskih skupnosti – Postopek javnega razpisa – Oddaja javnih naročil – Ekonomsko najugodnejša ponudba – Merila za oddajo

(Uredba Sveta št. 1605/2002, člena 89(1) in 97; Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 138(3))

5. Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločba o nesprejetju ponudbe, izdana v okviru javnega razpisa

(člen 253 ES; Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 100(2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 149)

6. Javna naročila Evropskih skupnosti – Oddaja naročila na podlagi javnega razpisa – Oddaja javnih naročil

(Uredba Komisije št. 2342/2002, člena 146(1) in 147(3))

Summary

1. Evropska skupnost je skupnost, ki temelji na pravu, Pogodba pa je določila celovit sistem pravnih sredstev in postopkov, ki Sodišču omogočajo nadzor nad zakonitostjo aktov institucij. Sistem iz Pogodbe omogoča vložitev neposredne tožbe zoper predpise vseh institucij, ki naj bi imeli pravne učinke.

Vsak akt organa, kot je Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA), s pravnimi učinki za tretje osebe je zato treba podrediti sodnemu nadzoru.

Res je, da EMSA ni med institucijami, ki so navedene v členu 230 ES. Vendar imajo taki organi pooblastila za sprejetje aktov s pravnimi učinki za tretje osebe – kar je brez dvoma tako, če ti organi v postopkih oddaje javnih naročil sprejmejo odločbe o zavrnitvi ponudbe enega ponudnika in o oddaji javnega naročila drugemu ponudniku. V Skupnosti, ki temelji na pravu, torej ne more biti sprejemljivo, da taki akti niso podrejeni sodnemu nadzoru.

Zato morajo biti odločbe, ki jih v postopkih oddaje javnega naročila sprejme EMSA in ki imajo pravne učinke za tretje osebe, izpodbojni akti. To rešitev poleg tega potrjuje člen 263, prvi odstavek, PDEU, na podlagi katerega je Sodišče pristojno za nadzor zakonitosti aktov organov, uradov ali agencij Unije s pravnim učinkom za tretje osebe.

(Glej točke od 64 do 67 in 75.)

2. Naročnik je v vsaki fazi postopka javnega razpisa zavezan upoštevati načelo enakega obravnavanja in posledično enake možnosti vseh ponudnikov. Sistem neizkrivljene konkurence, kot ga predvideva Pogodba, je lahko zagotovljen le, če so različnim gospodarskim subjektom zagotovljene enake možnosti. Glede na to načelo naročniku ponudbe, ki jo je ponudnik predložil s poštno pošiljko in ki jo je naročnik prejel po roku, ki je bil določen, pri čemer pa ta pošiljka ni imela poštnega žiga niti ni bil predložen dokaz o priporočeni pošiljki, ni treba niti odpreti niti sprejeti, saj je treba za tako ponudbo šteti, da jo je naročnik prejel na dan prejema.

Kršitev postopka povzroči ničnost odločbe v delu ali celoti le, če se ugotovi, da bi v primeru, ko do te kršitve ne bi prišlo, upravni postopek lahko vodil do drugačnega izida, in posledično bi izpodbijana odločba lahko imela drugačno vsebino. Če je ponudba, ki je predložena v okoliščinah, navedenih zgoraj, tista, ki jo na koncu sprejme naročnik, bi upravni postopek lahko očitno vodil do drugačnega rezultata, saj komisija za ocenjevanje ne bi ocenila navedene ponudbe, odločitev o oddaji naročila pa bi bila očitno drugačna.

Poleg tega, če na koncu postopka oddaje javnega naročila ostane samo ena ponudba, naročnik – ker ne more več primerjati cen ali drugih značilnosti različnih ponudb, da bi oddal naročilo tisti, ki je ekonomsko najugodnejša – ni zavezan oddati naročilo edinemu ponudniku, za katerega je bilo ugotovljeno, da je sposoben sodelovati, in lahko razveljavi tako naročilo ter začne nov javni razpis.

(Glej točke 85, 90, 92, 96, 99 in od 102 do 105.)

3. Če je naročilo oddano na podlagi merila ekonomsko najugodnejše ponudbe, mora naročnik v razpisni dokumentaciji določiti in opisati merila za oddajo, ki omogočajo ocenitev vsebine ponudb. Ta merila morajo biti poleg tega v skladu s členom 138(2) Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe odvisna od predmeta naročila. Naročnik mora v skladu z odstavkom 3 istega člena tudi v obvestilu o javnem naročilu ali v razpisni dokumentaciji določiti, kako se vrednotijo posamezna merila pri ocenjevanju ekonomsko najugodnejše ponudbe. Namen teh določb je zagotavljati upoštevanje načel enakega obravnavanja in preglednosti na stopnji ocenjevanja ponudb za oddajo naročila.

Tako je cilj teh določb, da se vsem razumno obveščenim in običajno skrbnim ponudnikom omogoči, da enako razlagajo merila za oddajo in da imajo zato enake možnosti pri oblikovanju besedila svoje ponudbe.

Čeprav je res, da merila, ki jih lahko uporabijo naročniki v členu 138(2) podrobnih pravil za izvajanje niso našteta taksativno in da torej ta določba naročniku prepušča izbiro meril za oddajo naročila, ki jih namerava uporabiti, pa se lahko ta izbira nanaša samo na merila, na podlagi katerih se določa ekonomsko najugodnejša ponudba.

Poleg tega ni treba, da so merila, ki jih uporabi naročnik za določitev ekonomsko najugodnejše ponudbe, nujno kvantitativna in usmerjena izključno na cene. Tudi če so merila za oddajo, ki niso izražena kvantitativno, vključena v razpisno dokumentacijo, jih je mogoče uporabiti objektivno in enotno pri primerjavi ponudb in so očitno upoštevna za določitev ekonomsko najugodnejše ponudbe.

(Glej točke od 129 do 132.)

4. V skladu s členom 97 Uredbe št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti in členom 138(3) Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe mora naročnik, če je naročilo oddano na podlagi merila ekonomsko najugodnejše ponudbe, v obvestilu o javnem naročilu ali razpisni dokumentaciji navesti merila za oddajo, ki se bodo uporabila, in njihovo vrednotenje.

Ti določbi v povezavi z načeloma enakega obravnavanja gospodarskih subjektov in preglednosti, ki sta navedena v členu 89(1) finančne uredbe, zahtevata, da so potencialni ponudniki pri pripravi ponudb seznanjeni z vsemi dejavniki, ki ji naročnik upošteva za določitev ekonomsko najugodnejše ponudbe, in njihovo relativno pomembnostjo.

Zato naročnik ne more uporabiti podmeril k merilom za oddajo, če z njimi ni poprej seznanil ponudnikov.

Vendar lahko naročnik po izteku rokov za predložitev ponudb določi ponderirane koeficiente za podmerila k predhodno določenim merilom za oddajo pod tremi pogoji, in sicer, da ta ex post določitev, prvič, ne spreminja meril za oddajo javnega naročila, ki so določena v razpisni dokumentaciji ali v obvestilu o naročilu, drugič, ne vsebuje elementov, ki bi, če bi bili znani ob pripravi ponudb, lahko vplivali na to pripravo, tretjič, ni bila sprejeta ob upoštevanju elementov, ki bi lahko diskriminatorno učinkovali na enega od ponudnikov.

(Glej točke od 145 do 148.)

5. Naročnik na podlagi obveznosti obrazložitve odločbe o zavrnitvi ponudbe ni zavezan razpravljati o ocenah ponudbe enega ponudnika glede na ocene izbrane ponudbe.

Iz člena 100(2) Uredbe št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti in člena 149 Uredbe št. 2342/2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe je razvidno, da naročnik na področju javnih naročil izpolni obveznost obrazložitve, če, najprej, obvesti vsakega ponudnika, čigar ponudba je zavrnjena, o razlogih za zavrnitev njegove ponudbe in nato ponudnikom, ki so predložili sprejemljivo ponudbo in ki so izrecno zahtevali, v petnajstih koledarskih dneh od prejema pisne zahteve sporoči značilnosti in relativne prednosti izbrane ponudbe in ime ponudnika, ki mu je bilo naročilo oddano.

Tako ravnanje je v skladu z namenom obveznosti obrazložitve iz člena 253 ES, v skladu s katerim je treba jasno in nedvoumno prikazati ugotovitve avtorja akta, in sicer tako, da se omogoči, prvič, da se zadevne stranke zaradi sklicevanja na svoje pravice seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa, in, drugič, da sodišče opravi nadzor.

Spoštovanje obveznosti obrazložitve je treba presojati na podlagi informacij, ki jih je tožeča stranka imela na voljo ob vložitvi tožbe. Zahteva po obrazložitvi se mora presojati glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino akta, lastnosti podanih razlogov in interesa za pojasnitev, ki ga lahko imajo naslovniki akta ali drugi, ki jih ta neposredno in posamično zadeva.

(Glej točke od 166 do 171.)

6. Dokončno odločitev glede oddaje javnega naročila sprejme naročnik v skladu s členom 147(3) Uredbe št. 2342/2002 o podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti.

Odločitev komisije za ocenjevanje, ki jo imenuje odgovorni odredbodajalec in ki je v skladu s členom 146(1), drugi pododstavek, podrobnih pravil za izvajanje dolžna dati svetovalno mnenje o predlogu prihodnjega izvajalca in razlogih za izbiro, je lahko le kolegijska, saj se v končnem poročilu ne vidi ocena vsakega člana te komisije. Zato je lahko kakršna koli trditev, da obstaja očitna napaka pri presoji, usmerjena le zoper ocenjevalno poročilo, ki ga je sprejela komisija za ocenjevanje, in to samo takrat, ko končna odločitev naročnika dejansko temelji na tem poročilu.

(Glej točke od 204 do 206.)