83

Sedmič, Komisija se je v točki 317 obrazložitve izpodbijane odločbe sklicevala na memorandum z dne 16. februarja 2000, ki ga je sodelavec družbe Akcros poslal enemu od svojih nadrejenih (v nadaljevanju: memorandum Akcros) in katerega besedilo, ki ga tožeča stranka ne izpodbija, je treba v nadaljevanju v celoti navesti: „Govoril sem z direktorji trženja, ki zelo dobro poznajo trge stabilizatorjev v EU […] Danes tako kot večina naših konkurentov v EU sodelujemo v skupinah podjetij (v eni za ESBO in eni za kositrne stabilizatorje), katerih glavni cilj je združevanje tržnih informacij v obliki mesečne prodaje v tonah. Vsako podjetje, ki je član skupine, svoje podatke pošilja družbi AC‑Treuhand v Švici, ta pa skupne rezultate pošlje nazaj vsem sodelujočim podjetjem […] Informacije o konkurenci niso navedene. Menim, da tu ni ničesar spornega in da je to koristno. Vendar se podjetja, ki so člani skupine, dvakrat do štirikrat letno sestajajo v Švici in razpravljajo o vprašanjih v skupnem interesu, kot so prihodnost trga in gibanja na njem, ravnanja podjetij, ki niso člani, in tako dalje. Čeprav se sestanek, ki mu predseduje družba AC‑Treuhand, ne zdi zloraben, pa sem bil obveščen, da so konkurenti, ko so bili zbrani, razpravljali o ravneh cen in strankah. Zato predlagam, naj se družba AC‑Treuhand obvesti, da tem sestankom ne bomo več prisostvovali, bomo pa pošiljali naše podatke o prodaji, da bi lahko izkoristili to storitev. Pred dvema letoma je bil položaj teh skupin povsem drugačen. Nato pa so se pojavili rdeči listi: vsebovali so zapisnike s sestankov in podrobno opredeljevali odločitve skupin v zvezi z zvišanji cen in razdelitvijo trgov. Omenjalo se je tudi določene stranke. Ti zapisniki se niso razpošiljali, temveč so se ‚varno‘ hranili v dokumentaciji družbe AC‑Treuhand, saj Švica ni bila članica EU. Leta 1996 ali 1997 takih sestankov ni bilo več, verjetno zaradi povečanih pritiskov, da naj se takih ravnanj vzdržuje zaradi strožjega izvajanja zakonov. Več kot le en član skupine za kositer je na našega predstavnika pritiskal, naj se vrnemo na položaj, ko se je na sestankih AC‑Treuhand redno dogovarjalo o določanju cen in razdelitvi trga. Najmočnejši pritisk na nas in na druge člane, ki se ne strinjajo s takim sporazumom, izvaja družba Barloecher. Natančneje, govorijo o ‚zamrznitvi‘ tržnih deležev, če pa bi kateri od članov svoj tržni delež povečal s tem, da bi pridobil stranko, bi se moral zaradi ponovne vzpostavitve ravnotežja odpovedati kateri od drugih strank. To naj bi se potrjevalo z mesečnim preverjanjem kvot. Pri takih zlorabah ne bomo več sodelovali, kar je dodaten razlog, da bi se morali umakniti s teh sestankov […] Na kratko, očitno so potekali zlorabni sestanki/pogovori, pri katerih je družba Akcros sodelovala. Čeprav verjetno še vedno imamo občasne pogovore, ki bi se lahko šteli za neustrezne, pa se teh uradnih sestankov, ki nedvomno niso dopustni, več ne udeležujemo. Predlagam, naj se: 1. družbo AC‑Treuhand obvesti, da sestankom v Švici za skupini za kositer in [ESBO/estre] ne bomo več prisostvovali, čeprav bomo kot doslej pošiljali naše podatke o prodaji; 2. za naše direktorje trženja (in druge) organizira usposabljanje za ozaveščanje […], da bi jasno poznali meje, ki jih v okviru stikov s konkurenti ne smejo prekoračiti. Obvestite me, prosim, o tem, ali se s tema predlogoma strinjate.“