Položaj osebe, ki želi vložiti ugovor zoper kaznovalni nalog, ki še ni pravnomočen in ki je izdan zoper njega, spada na področje uporabe Direktive 2010/64 o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih, tako da mora biti ta oseba deležna pravice do tolmačenja in prevajanja, ki jo zagotavlja navedena direktiva.

Členi od 1 do 3 Direktive 2010/64 o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih se razlagajo tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki v okviru kazenskega postopka osebi, zoper katero je bil izdan kaznovalni nalog, ne dovoljuje, da bi zoper ta nalog vložila pisni ugovor v jeziku, ki ni jezik postopka, čeprav ta oseba ne obvlada jezika postopka, če pristojni organi v skladu s členom 3(3) te direktive ne štejejo, da je tak ugovor, glede na zadevni postopek in okoliščine zadeve, bistveni dokument.

Po eni strani je namreč predmet pravice do tolmačenja iz člena 2 Direktive 2010/64 to, da tolmač prevede ustno komunikacijo med osumljenci oziroma obdolženci in organi pregona, sodišči in, glede na okoliščine primera, pravnim svetovalcem, pisno pa se ne prevaja vsak pisni akt, ki ga podajo ti osumljenci ali obdolženci. Ta člen tako zagotavlja brezplačno pomoč tolmača, če oseba sama ustno vloži ugovor zoper kaznovalni nalog, ki je bil izdan zoper njo, v sodnem tajništvu pristojnega nacionalnega sodišča, to tajništvo pa o tem ugovoru sestavi zapisnik, ali če omenjena oseba vloži pisni ugovor ob pomoči pravnega svetovalca, ki sestavi ustrezen dokument v jeziku postopka. Nasprotno, to, da bi se od držav članic zahtevalo, da zadevnim osebam ne le omogočijo, da so v svojem jeziku v celoti seznanjene o dejanjih, ki se jim očitajo, in da lahko podajo svojo različico teh dogodkov, temveč tudi da sistematično poskrbijo za to, da se prevede vsako pravno sredstvo, ki ga zadevna oseba vloži zoper sodno odločbo, ki je naslovljena nanjo, presegalo cilje Direktive 2010/64.

Po drugi strani pravica do prevoda nekaterih bistvenih dokumentov iz člena 3(1) in (2) Direktive 2010/64 načeloma zadeva le pisno prevajanje nekaterih dokumentov, ki so jih v jeziku postopka sestavili pristojni organi, v jezik, ki ga razume zadevna oseba. Načeloma ne vključuje tega, da se v jezik postopka pisno prevede dokument, kot je ugovor zoper kaznovalni nalog.

Vendar ker člen 3(3) navedene direktive pristojnim organom dovoljuje, da za vsak primer posebej odločijo, ali je bistven še kakšen drug dokument, kot so tisti iz člena 3(1) in (2) te direktive, mora predložitveno sodišče, zlasti ob upoštevanju značilnosti postopka, ki se uporablja za tak kaznovalni nalog, ter značilnosti zadeve, o kateri odloča, ugotoviti, ali je treba pisni ugovor zoper kaznovalni nalog šteti za bistven dokument, ki ga je treba prevesti. V zvezi s tem so upoštevne okoliščine, da za ta ugovor, ki se lahko vloži pisno ali ustno – neposredno v sodnem tajništvu pristojnega sodišča – ne velja obveznost obrazložitve in mora biti vložen v posebej kratkem roku dveh tednov od vročitve tega naloga ter ne zahteva obveznega posredovanja odvetnika, saj ga lahko vloži obdolženec sam v jeziku, ki ga obvlada in ki ni jezik postopka.

(Glej točke 38, od 40 do 44, 47 in od 49 do 51 ter točko 1 izreka.)