114

Opozoriti je treba, da je Sodišče v zgoraj v točki 69 navedeni sodbi Schindler Holding in drugi/Komisija (EU:C:2013:522) razsodilo: „33. […] V nasprotju s trditvami pritožnic to, da odločbe o naložitvi glob na področju konkurence sprejme Komisija, samo po sebi nikakor ni v nasprotju s členom 6 EKČP, kot ga je razložilo Evropsko sodišče za človekove pravice. V zvezi s tem je treba navesti, da je Evropsko sodišče za človekove pravice v sodbi A. Menarini Diagnostics proti Italiji, ki se nanaša na sankcijo, ki jo je naložil italijanski organ, pristojen za konkurenco, in sicer zaradi protikonkurenčnih ravnanj, podobnih tistim, ki se očitajo pritožnicam, presodilo, da ob upoštevanju visokega zneska naložene globe sankcija glede na strogost spada na kazensko področje. 34. Vendar je v točki 58 navedene sodbe opozorilo, da to, da se upravnim organom naloži, naj preganjajo in omejijo kršitve pravil konkurence, ni v neskladju z EKČP, če lahko zadevna oseba vsako odločbo, ki je tako izdana zoper njo, predloži v odločanje sodišču, ki upošteva jamstva, določena v členu 6 EKČP. 35. Evropsko sodišče za človekove pravice je v točki 59 sodbe A. Menarini Diagnostics proti Italiji navedlo, da spoštovanje člena 6 EKČP ne izključuje, da v upravnem postopku ‚kazen‘ najprej naloži upravni organ. Vendar zahteva, da nad odločbo upravnega organa, ki ne izpolnjuje pogojev, določenih v členu 6(1) EKČP, pozneje nadzor opravi sodni organ, ki ima neomejeno pristojnost. Med značilnostmi takega organa je pristojnost, da v celoti glede dejanskih in pravnih elementov spremeni izpodbijano odločbo, ki jo je izdal nižji organ. Sodni organ mora biti pristojen zlasti za presojo vseh dejanskih in pravnih vprašanj, ki so upoštevna za spor, o katerem odloča. 36. Sodišče pa je pri obravnavanju načela učinkovitega sodnega varstva, to je splošnega načela prava Unije, določenega v členu 47 Listine, ki v pravu Unije ustreza členu 6(1) EKČP, presodilo, da ima sodišče Unije poleg pristojnosti za nadzor zakonitosti, ki je določena s PDEU, tudi neomejeno pristojnost, ki mu je bila v skladu s členom 261 PDEU priznana v členu 31 Uredbe št. 1/2003 in mu omogoča, da presojo Komisije nadomesti s svojo ter tako odpravi, zniža ali zviša naloženo globo ali periodično denarno kazen (sodba z dne 8. decembra 2011, Chalkor/Komisija, C‑386/10 P, ZOdl., EU:C:2011:815, točka 63). 37. Sodišče je glede nadzora zakonitosti opozorilo, da ga mora sodišče Unije opraviti na podlagi dokazov, ki jih stranka predloži v podporo razlogom, ki jih navaja, in da se pri tem ne sme opirati na polje proste presoje Komisije, in to niti glede izbire dejavnikov, ki jih upošteva pri uporabi meril iz smernic iz leta 1998, niti glede njihove ocene, da bi opustilo izvedbo temeljitega nadzora nad uporabo prava in nad dejstvi (sodba Chalkor/Komisija, EU:C:2011:815, točka 62). 38. Ker nadzor, določen s Pogodbama, pomeni, da lahko sodišče Unije opravlja nadzor tako nad uporabo prava kot nad dejstvi in da ima pooblastilo za presojo dokazov, razglasitev ničnosti izpodbijane odločbe in spremembo zneska glob, je Sodišče presodilo, da ni mogoče sklepati, da bi bil nadzor zakonitosti, določen v členu 263 PDEU in dopolnjen z neomejeno pristojnostjo glede zneska globe, določeno v členu 31 Uredbe št. 1/2003, v nasprotju z zahtevami načela učinkovitega sodnega varstva, določenega v členu 47 Listine (sodba Chalkor/Komisija, EU:C:2011:815, točka 67).“