ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
14.

Švedska vlada je na obravnavi potrdila, da postopek odpisa dolga poteka, kot je opisano v nadaljevanju. Dolžnik vloži prošnjo za odpis dolga pri KFM in prijavi vse dohodke in odhodke. Ta organ na podlagi dostopnih podatkov ugotovi, ali je prosilcu načeloma mogoče odobriti odpis, in če je tako, začne postopek za odpis dolga. Ta odločba se objavi na Švedskem. Vsi upniki, ne glede na njihovo državljanstvo in ne glede na to, kje prebivajo, so pozvani k vložitvi svojih zahtevkov in, če je treba, k predložitvi informacij. Nato KFM in dolžnik skupaj pripravita načrt odpisa dolga (oziroma razpored poplačil), ki se posreduje vsem znanim upnikom, ki imajo pravico do izjave. KFM po tem postopku sprejme končno odločbo o tem, ali se dolg odpiše ali zmanjša. Ta odločba se objavi. Njena veljavnost je časovno omejena (na primer na pet let). Zoper njo je mogoče vložiti pritožbo. KFM lahko sam razveljavi odločbo o odpisu dolga, zlasti če se finančni položaj dolžnika spremeni.
38.

Poleg tega lahko obstaja tudi neposredna in takojšnja povezava med porušenjem zgradb januarja in februarja 2010 in kasneje obdavčenimi energetskimi storitvami. To velja zlasti ob upoštevanju tega, da so bile porušene zgradbe očitno pridobljene skupaj z zemljiščem in drugimi zgradbami. Povezana pridobitev teh nepremičnin prav tako nedvomno pomeni stroškovni element za kasnejše energetske storitve, ki se proizvajajo na tem zemljišču. S Komisijo se strinjam v tem, da porušenje nekaterih od teh zgradb ničesar ne spreminja, če služi – kot je to podano v obravnavanem primeru – modernizaciji naprave. Pridobitev in porušenje zgradb sta tako namenjena opravljanju energetskih storitev, pri katerih gre za obdavčene izstopne transakcije.
59.

Tretjič, to bi privedlo do tega, da bi bilo porušeno pravično obravnavanje, ki ga morajo biti deležni vsi državljani tretjih držav, ki zakonito in trajno prebivajo na ozemlju države članice. Če namreč prebivanje državljana tretje države v državi članici ni po naravi začasno in če njegovo prebivanje traja pet let, ob upoštevanju števila in skupnega trajanja uradno omejenih dovoljenj za prebivanje, ki so mu bila izdana, po mojem mnenju nič ne upravičuje, da bi bil prikrajšan, po eni strani, za možnost, da na podlagi člena 4(1) Direktive sešteje svoja obdobja prebivanja, in po drugi strani, da uveljavlja pravice in jamstva, povezana s statusom rezidenta za daljši čas, če izpolnjuje druge pogoje iz Direktive.
64.

Splošno gledano se navedena sodna praksa nanaša na primere, povezane s pravico do prejemanja socialnih dajatev in zlasti z njihovim izračunom v pristojni državi članici na podlagi izpolnjenih zavarovalnih dob ali plačanih prispevkov ali, splošneje, na pravice, pridobljene v drugi državi članici pred uveljavljanjem pravice do prostega gibanja, namen te sodne prakse pa je zagotoviti, da se tisti elementi, ki so bistveni za socialno dajatev, ustrezno upoštevajo in da se torej ne „izgubijo“, ko gre za upravičenost do zadevne socialne dajatve v pristojni državi članici. ( 39 )
27.

V uvodnih izjavah od 9 do 12, 15, 23, 24 in 27 Direktive 2001/29 je navedeno: „(9) Vsakršno usklajevanje avtorske in sorodnih pravic mora temeljiti na visoki stopnji varstva, kajti takšne pravice so za intelektualno ustvarjanje bistvenega pomena. Njihovo varstvo pomaga zagotoviti ohranjanje in razvoj ustvarjalnosti v interesu avtorjev, izvajalcev, producentov, potrošnikov, kulture, industrije in javnosti nasploh. Intelektualna lastnina se torej prizna kot sestavni del lastnine. (10) Če naj avtorji ali izvajalci nadaljujejo z ustvarjalnim in umetniškim delom, morajo za uporabo svojega dela prejeti primerno nagrado, prav tako pa tudi producenti, da lahko to delo financirajo. V proizvodnjo proizvodov, kot so fonogrami, filmi ali multimedijski izdelki, ter opravljanje storitev, kot so storitve ‚na zahtevo‘, je treba precej investirati. Zadostno pravno varstvo pravic intelektualne lastnine je nujno, če se želi zagotoviti takšno nagrajevanje in zagotoviti možnost za zadovoljive donose na te investicije. (11) Strog, dejanski sistem varstva avtorske in sorodnih pravic je eden glavnih načinov za zagotavljanje, da evropska kulturna ustvarjalnost in proizvodnja prejmeta nujna sredstva, ter za varovanje neodvisnosti in dostojanstva umetniških ustvarjalcev in izvajalcev. (12) Ustrezno varstvo avtorskih del in predmeta sorodnih pravic je velikega pomena tudi s kulturnega vidika. Člen 151 Pogodbe zahteva, da Skupnost pri svojem ravnanju upošteva kulturne vidike. […] (15) Diplomatska konferenca, ki se je odvijala pod pokroviteljstvom Svetovne organizacije za intelektualno lastnino (WIPO) decembra 1996, je vodila k sprejetju dveh novih pogodb, ‚Pogodbe WIPO o avtorski pravici‘ in ‚Pogodbe WIPO o izvedbah in fonogramih‘, ki pokrivata varstvo avtorjev oziroma izvajalcev in proizvajalcev fonogramov. [S tema pogodbama se posodablja mednarodno varstvo avtorske in sorodnih pravic, med drugim tudi glede tako imenovane ‚digitalne agende‘, in se hkrati izboljšujejo možnosti boja proti piratstvu na svetovni ravni. Skupnost in večina držav članic sta ti pogodbi že podpisali in v tem času so se že začeli postopki za njihovo odobritev oziroma ratifikacijo s strani Skupnosti in držav članic.] Ta direktiva je namenjena tudi uresničevanju številnih novih mednarodnih obveznosti. […] (23) S to direktivo naj se nadalje uskladi avtorjeva pravica do priobčitve javnosti. To pravico je treba razumeti v širokem pomenu, ki zajema vsakršno priobčitev javnosti, ki ni prisotna na kraju izvora priobčitve. Ta pravica naj zajema vsako tovrstno oddajanje ali retransmisijo dela v javnost po žici ali na brezžični način, vključno z radiodifuznim oddajanjem. Ta pravica naj ne zajema nobenih drugih dejanj. (24) Pravico dajanja na voljo javnosti predmeta, na katero se nanaša člen 3(2), je treba razumeti tako, da zajema vsa dejanja dajanja takšnega predmeta na voljo pripadnikom javnosti, ki niso prisotni na kraju izvora dejanja objave, in da ne zajema nobenih drugih dejanj. […] (27) Samo nudenje fizičnih zmogljivosti, ki olajšajo ali omogočijo priobčitev, še ne šteje za priobčitev v pomenu te direktive.“
5.

Družbe Football Dataco Ltd in drugi (v nadaljevanju: Football Dataco in drugi) organizirajo angleška in škotska nogometna prvenstva. V tem okviru izdelajo in objavijo seznam vseh tekem, ki se bodo vsako leto odigrale na teh prvenstvih. Nasprotne stranke, Yahoo! UK Limited in drugi (v nadaljevanju: Yahoo in drugi) zadevne sporede nogometnih tekem uporabljajo za posredovanje obvestil in informacij in/ali za organiziranje stav.
Glede na vse navedeno predlagam, da Sodišče Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen odgovori tako:

Člen 28(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC je treba razlagati tako, da spolna zloraba mladoletnika, mlajšega od štirinajst let, spolni napad in posilstvo ne spadajo pod pojem ‚nujni razlogi javne varnosti‘, če se s temi dejanji neposredno ne ogroža miru in fizične varnosti prebivalstva kot celote ali njegovega velikega dela.

Člen 28(2) in (3) Direktive 2004/38 je treba razlagati tako, da se državljan Unije na podlagi te določbe ne more sklicevati na pravico do povečane stopnje varstva pred izgonom, če je dokazano, da navedeni državljan izpeljuje to pravico iz kršitvenega ravnanja, ki pomeni resno motnjo za javni red države članice gostiteljice.
84.

Upoštevajoč predstavljene preudarke predlagam Sodišču, naj na vprašanja za predhodno odločanje Rechtbank van koophandel odgovori: 1. Izjava, ki je omenjena v členu 6 Uredbe Sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da so z njim kršene določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da so bile z njim kršene take pravice, ni formalni pogoj za veljavnost zahtev za ukrepanje, vloženih pri carinski upravi pred 1. julijem 2004. 2. Z Uredbo št. 1383/2003 ni v nasprotju to, da carinski uradniki posredujejo podatke, ki so jih pridobili med opravljanjem dejavnosti v skladu s to uredbo, za namene zunaj obsega, ki je določen v členu 9(2) in (3), prvi pododstavek, Uredbe, konkretno pri zaslišanju prič ali predložitvi pisnih dokazov, ki jih zahtevajo nacionalna sodišča. 3. Uredba št. 1383/2003 ni v nasprotju s tem, da se podatki, pridobljeni med opravljanjem dejavnosti na podlagi člena 9(2) in (3) uporabijo v postopku, ki je bil sprožen, da bi se preprečil vzporedni uvoz iz tretjih držav, kadar je kršena pravica do znamke.
63.

Opozoriti je namreč treba, da je po mnenju Sodišča pri presoji spoštovanja načela sorazmernosti na področju javnega zdravja treba upoštevati dejstvo, da države članice lahko določijo raven, na kateri želijo zagotoviti varovanje javnega zdravja, in kako naj se ta raven doseže. Ker se lahko od države do države ta raven razlikuje, je treba državam članicam dopustiti diskrecijsko pravico in zato dejstvo, da država članica predpisuje manj stroga pravila od pravil druge države članice, še ne more pomeniti, da so ta nesorazmerna ( 23 ).
4.

P. Feryn je 28. aprila 2005 zvečer sodeloval v intervjuju na belgijski nacionalni televiziji, v katerem je izjavil: „[V]eliko naših zastopnikov obišče naše stranke […]. Danes vsi vgrajujejo alarmne sisteme in vse je zelo strah. Ne vlamljajo le priseljenci. Ne trdim tega, saj nisem rasist. V domove vlamljajo prav tako Belgijci. Vendar so ljudje očitno prestrašeni. Tako pogosto rečejo: ‚nobenih imigrantov‘.[…] Izpolniti moram zahteve svojih strank. Če mi rečete: ‚Hočem tak proizvod oziroma hočem to ali ono‘, in če vam rečem: ‚Jaz tega ne delam, pripeljal vam bom te ljudi‘, mi vi odgovorite: ‚Nočem vaših vrat‘. Tako lahko končam posel z vrati. Mi moramo izpolniti zahteve strank. To ni moja stvar. Jaz nisem ustvaril tega problema v Belgiji. Jaz hočem, da moja družba posluje dobro in da je na koncu leta promet realiziran, in kako to dosežem? […] To moram doseči tako, da se ravnam po željah stranke!“
79.

Sodišče je zato v sodbi Gerritse odločilo, da so bili sporni stroški poslovanja neposredno povezani z dejavnostjo, ki je ustvarila obdavčljive dohodke v Nemčiji, tako da so bili rezidenti in nerezidenti v tem pogledu v podobnem položaju, tako da je bilo treba rezidente in nerezidente obravnavati enako tudi glede odbitka teh stroškov. ( 34 ) Podobno je Sodišče v sodbi Bouanich preučilo zakonodajo, v skladu s katero je bil glede obdavčenja izplačanih zneskov delničarjem pri povratnem nakupu delnic delničarjem rezidentom omogočen odbitek stroškov pridobitve teh delnic, delničarjem nerezidentom pa je bil ta odbitek zavrnjen. Sodišče je odločilo, da so bili stroški pridobitve neposredno povezani z obdavčenim zneskom, zato sta bili ti kategoriji davkoplačevalcev v zvezi s tem v primerljivem položaju. ( 35 )
68.

Vendar je treba glede obravnavanega vprašanja, in sicer ali se carinski organi lahko sklicujejo na ceno, ki je bila določena ob prodaji, ki se je opravila pred zadnjo, ki je pripeljala do vnosa zadevnega blaga, in na podlagi katere je bila predložena carinska deklaracija, navesti, da metoda carinskega vrednotenja morda bolje odraža resnično vrednost blaga na carini, kot pa zgoraj navedene „konstruirane vrednosti“, ki se določijo v skladu s členoma 30 in 31 Carinskega zakonika. Pa še cena, dogovorjena ob predhodni prodaji, se ob pogojih iz člena 147(1) Izvedbene uredbe kot transakcijska vrednost blaga očitno obravnava kot sprejemljiva.
61.

Potrditev v tem smislu najdemo tudi v sodbi Krombach, v kateri je moralo Sodišče razlagati člen 27(1) Konvencije o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah ( 27 ). Navedena določba omogoča sodiščem ene države pogodbenice (država, v kateri se zahteva priznanje), da zavrne priznanje sodbe, izrečene v drugi državi pogodbenici (država izvora), če je to „v nasprotju z javnim redom“. Sodišče je glede na pomembno vlogo, ki jo ima spoštovanje pravice do obrambe v pravnem redu Skupnosti, dovolilo uporabo določila o javnem redu iz navedene konvencije, ker v navedenem primeru jamstva, ki jih določa zakonodaja države izvora, „niso zadostovala, da bi ponujala varstvo osebi, ki se brani pred očitno kršitvijo njene pravice do obrambe“ ( 28 ).
Komisija je nato pripravila predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta na podlagi členov 47(2) ES, 55 ES in 95 ES, ki naj bi spremenila Direktivo 2003/54 tako, da bi se Estoniji podelilo začasno odstopanje od uporabe člena 21(1)(b) in (c) do 31. decembra 2012. ( 11 ) Svet je nato sprejel Direktivo 2004/85 na podlagi člena 57 AP in ne na podlagi določb Pogodbe ES, na katere se je sklicevala Komisija. Člen 1 Direktive 2004/85 določa, da se členu 26 Direktive 2003/54 doda ta odstavek:

„3. Estoniji se do 31. decembra 2012 podeli začasno odstopanje od uporabe člena 21(1)(b) in (c). Estonija mora izvesti vse potrebne ukrepe, da zagotovi odprtje svojega trga električne energije. To se izvede postopoma v referenčnem obdobju z namenom, da se do 1. januarja 2013 trg popolnoma odpre. Odpiranje trga mora 1. januarja 2009 predstavljati najmanj 35% porabe. Estonija mora Komisiji vsako leto posredovati prage porabe, ki razširijo upravičenost na končne porabnike.“
94.

G. De Cuyper trdi, da zahteva po bivanju odvrača državljana Unije od uresničevanja pravice do prostega gibanja, ker mu v primeru odhoda v drugo državo članico ne pripada več pravica do nadomestila. V njegovem primeru, pravi, mu je dejansko preprečeno uresničevanje te pravice, ker brez nadomestila ne bi imel zadostnih virov, da v državi članici, kamor odide, ne bi postal finančno breme, zaradi česar bi po Direktivi 90/364 ( 18 ) izgubil pravico do prebivanja v Franciji. Trdi, da je zahteva po bivanju nesorazmerna s ciljem nadzora nad izpolnjevanjem pogojev za pravico do zadevnega nadomestila, še zlasti v primeru oprostitve obveznosti javljanja službi za zaposlovanje in razpoložljivosti za zaposlitev. Trdi tudi, da v primeru upravičencev do nadomestila zahteva po bivanju ustvarja diskriminacijo med prejemniki, ki uresničujejo svojo pravico kot državljani Unije in odidejo v drugo državo članico, in tistimi, ki ostanejo v Belgiji.
„(bb)

stopnja dajatve na kapital se lahko zniža za 50 % ali več, kadar kapitalska družba, ki je v postopku ustanavljanja ali že obstaja, pridobi deleže, ki predstavljajo vsaj 75 % predhodno izdanega kapitala družbe druge kapitalske družbe. V primeru, ko se ta odstotek doseže na podlagi več transakcij, znižana stopnja velja samo za transakcijo, s katero je bil dosežen ta odstotek, in naslednje transakcije, ki zvišajo ta odstotek. Vendar je znesek dajatve, ki ni bil obračunan na podlagi te določbe, dolgovan, če prevzemna družba pet let od dneva, ko je bila opravljena transakcija, za katero velja znižana stopnja, ne ohrani vseh deležev druge družbe in vsaj 75 % kapitala te družbe, ki ga ima zaradi te transakcije, vključno s tistimi, ki jih je pridobila predhodno in ki jih je imela ob navedeni transakciji. Upravičenost do znižane stopnje vendarle ostane, če so ti deleži v roku preneseni v okviru transakcije, ki je deležna znižane stopnje na podlagi prvega pododstavka ali točke (b), ali v okviru likvidacije prevzemne družbe. To znižanje velja, če: — plačilo za vložke sestavlja izključno razporeditev deležev družbe ali družb, čeprav imajo države članice pravico razširiti uporabo znižanja na primere, v katerih plačilo za vložke sestoji iz razporeditve deležev družbe ali družb skupaj s plačilom v gotovini, ki ne presega 10 % nominalne vrednosti delnic, — imajo družbe, ki prejmejo kapitalski vložek, in družbe, katerih deleži so vloženi, sedež dejanske uprave ali registrirani sedež na ozemlju države članice“.
83.

Vendar se je pozneje izkazalo, da so vsi zadevni regionalni organi iz te zadeve spremenili davčne zakonike, tako da so občutno omejili možnost odobritve zahtevka, tudi tistih, ki so že začeli postopke. V vseh primerih so bile te spremembe uvedene po predstavitvi sklepnih predlogov v zadevi EKW in Wein & Co – in razen v enem primeru pred razglasitvijo sodbe. ( 31 )
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 6. septembra 2022 – González Sordo in drugi/Komisija
(zadeva C-36/22 P)
„Pritožba  –  Člen 181 Poslovnika Sodišča  –  Socialna politika  –  Direktiva 1999/70/ES  –  
Ukrepi za prenos  –  Pritožba Evropski komisiji za ugotovitev kršitve prava Unije s strani 
Kraljevine Španije  –  Neobstoj začetka postopka zaradi neizpolnitve obveznosti  –  Tožba  
zaradi nedelovanja “
1. Pritožba  –  Razlogi  –  Očitno nedopustni ali očitno neutemeljeni razlogi  –  Zavrnitev 
z obrazloženim sklepom brez ustnega postopka kadar koli
(Poslovnik Sodišča, člen 181)
(Glej točko 7.)
2. Pritožba  –  Razlogi  –  Napačna presoja dejstev in dokazov  –  Nedopustnost  –  
Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov  –  Izključitev, razen ob izkrivljanju  –  Razlog, 
ki se nanaša na izkrivljanje dejstev  –  Nujnost natančne navedbe izkrivljenih dejstev in 
dokazov ter napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja
(člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 168(1)(d))
(Glej točko 11.)
3. Tožba zaradi nedelovanja  –  Fizične ali pravne osebe  –  Opustitev, zoper katero je mogoče 
vložiti tožbo  –  Opustitev uvedbe postopka zaradi neizpolnitve obveznosti  –  Nedopustnost
(člena 258 in 265 PDEU)
(Glej točke 14 in od 18 do 20.)
4. Tožba zaradi nedelovanja  –  Nedelovanje  –  Pojem  –  Opustitev ukrepanja  –  
Opustitev sprejetja pripravljalnega akta  –  Vključitev  –  Pogoji  –  Akt, ki je nujen pogoj za 
potek postopka, ki se mora končati s sprejetjem akta, ki ima pravne učinke
(člen 265 PDEU)
(Glej točki 16 in 17.)
SLZbirka odločb sodne prakse
ECLI:EU:C:2022:666                                                                                                          1OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
Izrek
1. Pritožba se kot očitno neutemeljena zavrne.
2. Silvia González Sordo, Marta Calzado Melida, Evangelina Camino Nates, María José Canoura 
González, Félix Fernández Gascón, María Isabel Martínez de Lecea, José Antonio Pardo 
Cuesta, Natalia Ruisanchez Cáceres, María Ángeles Sáez Díaz, Mónica Ruiz Maccione, 
Ignacio Serrulla Rech, Celia Baños Olavarri, David Buitrago Cobo, Ana María Pardo García, 
Adriana Castillo Jiménez, José Manuel Salazar Castillo, María Lorena Tresgallo Salmón, Luis 
Alfredo Barroso Prados, Ana Isabel Alegre Rubio, Emilio-Joaquín Barrio Fernández de la 
Pradilla, Zulema Alexandra Lemolt García-Lago nosijo svoje stroške.
2                                                                                                                  ECLI:EU:C:2022:666
2.

Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Prepoved diskriminacije na podlagi starosti – Nacionalna ureditev, ki določa starostno mejo največ 30 let za zaposlitev strokovnih delavcev psihologov – Bistvena ali odločilna strokovna zahteva za opravljanje navedene zaposlitve – Neobstoj – Upravičenost – Neobstoj – Nedopustnost (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 21; Direktiva Sveta 2000/78, členi 1, 2(2), 4(1) in 6(1)) (Glej točke 48, 49, od 51 do 54, 56, 57, 59, od 67 do 71 in izrek.)
Sklep Sodišča (senat za dopustitev pritožb) z dne 31. marca 2022 – St. Hippolyt/EUIPO
(Zadeva C-761/21 P)
„Pritožba  –  Znamka Evropske unije  –  Dopustitev pritožb  –  Člen 170b Poslovnika Sodišča  –  
Predlog, ki ne izkazuje pomembnosti vprašanja za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije  –  
Nedopustitev pritožbe “
1. Pritožba  –  Ureditev predhodne dopustitve  –  Vprašanje, ki je pomembno za enotnost, 
doslednost ali razvoj prava Unije  –  Dokazno breme
(Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a in 170b)
(Glej točko 13.)
2. Pritožba  –  Ureditev predhodne dopustitve  –  Predlog za dopustitev pritožbe  –  
Formalne zahteve  –  Obseg
(Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a in 170b)
(Glej točke od 14 do 16.)
3. Pritožba  –  Ureditev predhodne dopustitve  –  Vprašanje, ki je pomembno za enotnost, 
doslednost ali razvoj prava Unije  –  Predlog za dopustitev, ki ne izkazuje pomembnosti 
vprašanja  –  Nedopustitev
(Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člen 170a((1) in člen 170b)
(Glej točke 17, 19 in 20.)
4. Pritožba  –  Ureditev predhodne dopustitve  –  Vprašanje, ki je pomembno za enotnost, 
doslednost ali razvoj prava Unije  –  Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov  –  
Izključitev
(Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek, in člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a in 170b)
(Glej točko 18.)
SLZbirka odločb sodne prakse
ECLI:EU:C:2022:249                                                                                                          1OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
Izrek
1. Pritožba se ne dopusti.
2. Družba St. Hippolyt Holding GmbH nosi svoje stroške.
2                                                                                                                  ECLI:EU:C:2022:249
Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 30. septembra 2021 – González Calvet/EOR
(Zadeva C-27/21 P)
„Pritožba  –  Člen 181 Poslovnika Sodišča  –  Ekonomska in monetarna politika  –  
Enotni mehanizem za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij  –  
Postopek reševanja, ki se uporablja, ko subjekt propada ali bo verjetno propadel  –  Sklep  
o zavrnitvi dodelitve denarnega nadomestila zadevnim delničarjem in upnikom  –  
Vsebina pritožbe  –  Nenavedba zahtevkov in argumentov  –  Pritožba, ki je delno očitno 
nedopustna in delno očitno neutemeljena “
1. Pritožba  –  Razlogi  –  Očitno nedopustni ali očitno neutemeljeni pritožbeni razlogi  –  
Zavrnitev z obrazloženim sklepom brez ustnega postopka kadar koli
(Poslovnik Sodišča, člen 181)
(Glej točko 5.)
2. Pritožba  –  Razlogi  –  Napačna presoja dejstev in dokazov  –  Nedopustnost  –  
Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov  –  Izključitev, razen ob izkrivljanju  –  Razlog, 
ki se nanaša na izkrivljanje dokazov  –  Nujnost natančne navedbe izkrivljenih elementov in 
dokaza napak analize, zaradi katerih je prišlo do tega izkrivljanja
(člen 256 PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 168(1)(d))
(Glej točki 14 in 15.)
3. Sodni postopek  –  Vloga, s katero se postopek začne  –  Formalne zahteve  –  Kratek povzetek 
navajanih razlogov  –  Neobstoj  –  Nedopustnost
(263 TFUE; Statut Sodišča, člena 21, prvi odstavek, in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega 
sodišča, člen 76(d))
(Glej točke 20 in od 23 do 28.)
Izrek
1. Pritožba se zavrne kot deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena.
SLZbirka odločb sodne prakse
ECLI:EU:C:2021:789                                                                                                          1OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
2. Ramón González Calvet in Joan González Calvet nosita svoje stroške.
2                                                                                                                  ECLI:EU:C:2021:789
3.

Pritožba – Ureditev predhodne dopustitve – Vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Predlog za dopustitev, ki ne izkazuje pomembnosti vprašanja – Nedopustitev (Statut Sodišča, člen 58a; Poslovnik Sodišča, člena 170a in 170b) (Glej točke od 15 do 18, 21, 23 in 24.)