V skladu z načeli osebne odgovornosti in individualizacije kazni, ki se uporabljata v konkurenčnem pravu Unije, mora fizična ali pravna oseba, ki je zadevno podjetje vodila ob storitvi kršitve, zanjo odgovarjati, čeprav ob sprejetju odločbe o ugotovitvi kršitve za poslovanje podjetja ni bila več odgovorna. Tako odgovornost za kršitveno ravnanje podjetja – ali subjektov, ki ga sestavljajo – nosi fizična ali pravna oseba, ki je podjetje vodila ob nastanku kršitve, tudi če so materialni ali človeški elementi, ki so prispevali k nastanku kršitve, po obdobju kršitve prešli na tretjo osebo.

Fizična ali pravna oseba, ki ni storilec kršitve, je zanjo lahko vedno sankcionirana, če je fizična ali pravna oseba, ki je kršitev storila, pravno ali gospodarsko prenehala obstajati, zato da se prepreči, da bi se podjetje izognilo kazni samo zato, ker se je njegova identiteta po prestrukturiranjih, prenosih oziroma drugih pravnih ali organizacijskih spremembah spremenila. Gre za merilo gospodarske kontinuitete. Tako sprememba pravne oblike in firme podjetja ne pomeni ustanovitve novega podjetja, ki ne bi bilo odgovorno za protikonkurenčna ravnanja prejšnjega podjetja, če sta z gospodarskega vidika podjetji identični.

Poleg tega to, da pravna oseba še naprej obstaja kot pravni subjekt, ne izključuje možnosti, da se z vidika konkurenčnega prava Unije del dejavnosti te pravne osebe lahko prenese na drugo pravno osebo, ki postane odgovorna za dejanja prve. Taka uvedba sankcije je namreč dopustna, kadar sta ti pravni osebi pod nadzorom iste osebe in sta glede na tesne vezi, ki ju združujejo na gospodarskem in organizacijskem področju, uporabljala v glavnem iste gospodarske smernice.

Gospodarska kontinuiteta pa je mogoča samo, če je pravna oseba, ki je odgovorna za upravljanje podjetja, po storitvi kršitve prenehala pravno obstajati, v primeru dveh obstoječih in delujočih podjetij, od katerih je eno preneslo del svojih dejavnosti na drugo, pri čemer med njima ni bilo strukturnih povezav.

Merilo gospodarske kontinuitete torej v izjemnih, strogo omejenih okoliščinah, omogoča zagotovitev učinkovitosti načela osebne odgovornosti storilca kršitve in sankcioniranje pravne osebe, ki navedene kršitve sicer ni storila, vendar jo s pravno osebo, ki je kršitev storila, združujejo strukturne vezi. Na podlagi merila gospodarske kontinuitete je Komisiji torej dovoljeno, da sankcionira pravno osebo, ki kršitve ni storila, ne glede na pravno organizacijo, s katero se v okviru istega podjetja skuša umetno izogniti sankciji za kršitve konkurenčnega prava, ki jih je storila ena ali več pravnih oseb, ki to podjetje sestavljajo.

Vendar cilj merila gospodarske kontinuitete, kadar pravna pravila, ki urejajo zastaranje, preprečujejo, da bi bilo podjetje sankcionirano za storjeno kršitev konkurenčnega prava, ali kadar podjetje, ki je pravno osebo, ki je storila kršitev, preneslo na tretjo osebo, ne obstaja več, ni omogočati ponovnega preiskovanja in retroaktivnega pripisovanja odgovornosti za dejanja, ki naj bi jih storilo prvo podjetje, razen če med njima obstajajo strukturne vezi, ki ju povezujejo na gospodarskem in organizacijskem področju, ali če je bil prenos pravne osebe, ki je storila kršitev, nezakonit.

(Glej točke od 85 do 95 in 98.)