ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 179/51

Tožba, vložena 30. aprila 2010 – Stichting Woonpunt in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-203/10)

2010/C 179/87

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Tožeče stranke: Stichting Woonpunt (Beek, Nizozemska), Stichting Com.wonen (Rotterdam, Nizozemska), Woningstichting Haag Wonen (‘s-Gravenhage, Nizozemska), Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nizozemska) (zastopniki: Elske Henny, Tom Ottervanger en Paul Glazener, odvetniki)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga tožečih strank

— Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o obstoječih shemah pomoči na podlagi člena 263 PDEU;

— Razglasitev ničnosti odločbe Komisije o novih ukrepih pomoči na podlagi člena 263 PDEU

— Naložitev stroškov Komisiji.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti odločbe Komisije C(2009) 9963 konč. z dne 15. decembra 2009 glede ukrepa pomoči E 2/2005 in N 642/2009 (Nizozemska) – obstoječa in posebna projektna pomoč stanovanjskim zadrugam.

V utemeljitev prvega predloga se tožeče stranke sklicujejo na 8 razlogov. Razlogi, na katere se sklicujejo tožeče stranke, so enaki tistim, ki so bili navedeni v zadevi Stichting Woonlinie in drugi proti Komisiji (T-202/10).

V utemeljitev drugega predloga tožeče stranke navajajo tri dodatne razloge.

Prvič, Komisija je kršila člena 107 PDEU in 108 PDEU ter Uredbo 659/1999 (1), ker je projektno pomoč za urbana območja v nazadovanju obravnavala kot del obstoječe sheme pomoči in ker je določila zavezujoče pogoje brez uporabe postopka iz Uredbe 659/1999.

Drugič, Komisija je nepravilno štela, da ni izpolnjeno četrto merilo iz sodbe Altmark (2), ker stanovanjske zadruge niso bile izbrane preko javnega razpisa. Tožeče stranke menijo, da bi Komisija smela preveriti le, ali ukrep ne povzroča neučinkovitosti.

Tretjič, tožeče stranke navajajo, da bi Komisija morala preizkusiti, ali je šlo za čezmerno nadomestilo za storitev splošnega gospodarskega pomena.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22 marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1).

(2) Sodba Sodišča z dne 24 julija 2003 v zadevi Altmark Trans in Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, str. I-7747).
Tožba, vložena 15. aprila 2010 – Seven proti UUNT – Seven for all mankind (SEVEN FOR ALL MANKIND)

(Zadeva T-176/10)

(2010/C 161/80)

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: italijanščina

Stranke

Tožeča stranka: Seven SpA (Leini, Italija) (zastopnik: L. Trevisan, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Seven for all mankind LLC

Predloga tožeče stranke

— Razveljavitev odločbe drugega odbora za pritožbe z dne 28. januarja 2010.

— UUNT naj se naloži plačilo svojih stroškov in stroškov, ki jih je v tem postopku in v postopku pred odborom za pritožbe utrpela družba SEVEN SPA.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: SEVEN FOR ALL MANKIND LLC

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „SEVEN FOR ALL MANKIND“ (vloga za registracijo št. 4 443 222), za proizvode iz razredov 14 in 18.

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: dve figurativni znamki Skupnosti (št. 591.2006 in št. 2 489 234, za proizvode iz razredov 16, 18 in 25) in mednarodna znamka (št. 731 954, za proizvode iz razredov 3, 9, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 22, 25 in 28) ki vsebujejo besedni element „SEVEN“.

Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru.

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe.

Navajani tožbeni razlogi: nepravilna uporaba člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
SL Uradni list Evropske unije C 148/41

Tožba, vložena 25. marca 2010 – Hynix Semiconductor proti Evropski komisiji

(Zadeva T-148/10)

2010/C 148/69

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Koreja) (zastopnika: A. Woodgate in O. Heinisch, Solicitors)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlog tožeče stranke

— Za nično naj se razglasi odločba Komisije z dne 9. decembra 2009 v zadevi COMP/38.636 – Rambus;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov;

— sprejme naj se druge po mnenju Sodišča ustrezne ukrepe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Komisije, sprejete v zadevi COMP/38.636 – Rambus, v zvezi s postopkom na podlagi člena 102 PDEU in člena 54 EGS, ki zadeva potencialno nerazumno visoke licenčnine za uporabo nekaterih patentov za „Dynamic Random Access Memory“ (DRAM). V izpodbijani odločbi je Komisija podjetju Rambus na podlagi člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (1) naložila določene zaveze in ugotovila, da ni več razlogov za njeno ukrepanje. Tožeča stranka je vložila pritožba, da bi se začel postopek zoper podjetje Rambus, katerega konkurent je.

Tožeča stranka v podporo svoji tožbi navaja tri tožbene razloge.

Prvič, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila člen 9 Uredbe št. 1/2003, s tem ko je uporabila postopek na podlagi tega člena, čeprav so se njeni očitki nanašali na resno kršitev člena 102 PDEU, saj je tudi nameravala naložiti globo. Poleg tega tožeča stranka trdi, da izbira člena 9 ni prispevala k ekonomičnosti postopka. Meni, da so bile zaveze, ki jih je naložila Komisija, očitno neustrezne, in sicer glede na elemente zadevne kršitve, in da je Komisija posledično kršila člen 9 Uredbe št. 1/2003, člen 102 PDEU in načelo dobre (in nepristranske) uprave, saj je sprejela zaveze podjetja Rambus. Dalje zatrjuje, da je Komisija, s tem da je uporabila nepravilno merilo sorazmernosti – ne da bi pri tem uporabila pogoje iz samega člena 9 – s tem da je nepravilno predstavila določene pomisleke in s tem da je prišla do nepravilnih ugotovitev glede vprašanja, ali zaveze ustrezajo njenim pomislekom, nepravilno ugotovila, da ni več razlogov za njeno ukrepanje. Tožeča stranka prav tako meni, da Komisija ni obrazložila ustreznosti in zadostnosti zavez in da je s tem naredila veliko napako pri presoji.

Drugič, tožeča stranka trdi, da je Komisija zlorabila svoje pristojnosti, ki jih ima na podlagi člena 9 Uredbe št. 1/2003.

Tretjič, tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila postopkovna pravila, s tem ko je izpodbijano odločbo sprejela, ne da bi uporabila pristojnosti, ki jih ima na podlagi Uredbe št. 1/2003, in s tem ko ni nadaljevala z iskanjem ustrezne rešitve.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, 4.1.2003, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 148/38

Tožba, vložena 17. marca 2010 – CBI proti Komisiji

(Zadeva T-137/10)

2010/C 148/64

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Coordination bruxelloise d’Institutions sociales et de santé (CBI) (Bruselj, Belgija) (zastopnika: D. Waelbroeck, odvetnik, in D. Slater, solicitor)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga tožeče stranke

— Odločba tožene stranke z dne 28. oktobra 2009, s katero so bile na podlagi člena 86(2) ES za združljive s skupnim trgom razglašene nezakonite državne pomoči, ki jih je Belgija dodelila nekaterim javnim bolnišnicam regije glavnega mesta Bruselj, in je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke, naj se razglasi za nično;

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka s to tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2009) 8120 konč. COR z dne 28. oktobra 2009, s katero je bilo za združljivo s skupnim trgom razglašeno celotno financiranje javnih bolnišnic omrežja IRIS regije glavnega mesta Bruselj s strani belgijskih organov iz naslova nadomestil za bolnišnične in nebolnišnične storitve splošnega gospodarskega pomena (SSGP) [Državna pomoč NN 54/2009 (ex-CP 244/2005)].

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe zatrjuje, da odločba Komisije vsebuje očitne napake pri presoji oziroma je vsaj nezadostno obrazložena.

Tožeča stranka zlasti navaja, da trditev Komisije, da ni treba preizkusiti učinkovitosti prejemnika pomoči, na primer s tem, da se ga pri analizi državne pomoči z vidika člena 86(2) ES primerja s „povprečnim, dobro vodenim podjetjem, ki je ustrezno opremljeno“, državam članicam omogoča, da krijejo vse stroške podjetja, ki so mu naložene naloge javne službe, naj so še tako pretirani in nesorazmerni, in jo je treba zato zavrniti.

Tožeča stranka trdi, da bi moralo biti nadomestilo za naloge javne zaradi izogibanja kakršnemukoli izkrivljanju konkurence na trgu v mejah nujno potrebnega v primerjavi s stroški, ki bi nastali učinkovitemu gospodarskemu subjektu, in da v obravnavanem primeru ni bilo tako.
SL Uradni list Evropske unije C 134/40

Tožba, vložena 8. marca 2010 – Nemčija proti Komisiji

(Zadeva T-114/10)

2010/C 134/69

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: J. Möller, C. Blaschke in U. Karpenstein, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga tožeče stranke

— Razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2009) 10712 z dne 23. decembra 2009 o znižanju finančne pomoči, ki je bila dodeljena programu preventivnega varstva pred poplavami Rhein-Maas v okviru iniciative Skupnosti IC Interreg II/C v Kraljevini Belgiji, Zvezni republiki Nemčiji, Velikem vojvodstvu Luksemburg in Kraljevini Nizozemski iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) v skladu z Odločbo Komisije C(97) 3742 z dne 18. decembra 1997 (ESRR št. 970010008);

— Evropski komisiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija je z izpodbijano odločbo znižala finančno pomoč, ki je bila dodeljena iz ESRR v obdobju od 1. januarja 1994 do 31. decembra 1999 za program preventivnega varstva pred poplavami Rhein-Maas v okviru iniciative Skupnosti IC Interreg II/C v Kraljevini Belgiji, Zvezni republiki Nemčiji, Velikem vojvodstvu Luksemburg in Kraljevini Nizozemski.

V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja tri tožbene razloge.

Kot prvi tožbeni razlog tožeča stranka navaja, da niso bili izpolnjeni pogoji za finančni popravek iz člena 24(2) Uredbe (EGS) št. 4253/88 (1). Po mnenju tožeče stranke ta predpis Komisije ne pooblašča za finančni popravek upravnih napak ali domnevno nezadostnih sistemov upravljanja in nadzora. Tožeča stranka dalje navaja, da tudi če bi bile s členom 24 Uredbe št. 4253/88 zajete upravne napake ali domnevno nezadostni sistemi upravljanja in nadzora, finančni popravek ne bi prišel v poštev. Na eni strani naj bi lahko „nepravilnosti“, ki jih očita Komisija, finančne popravke upravičevale samo takrat, kadar so ali bi lahko negativno vplivale na proračun Unije. Po mnenju tožeče stranke naj za to ne bi šlo v primeru ukrepov, s katerimi se Komisija ne strinja. Na drugi strani tožeča stranka navaja, da pri celi vrsti kritiziranih projektov dejansko ni podana kršitev prava Skupnosti.

Kot drugi tožbeni razlog tožeča stranka navaja, da Komisija v skladu z Uredbo št. 4253/88 ni bila pooblaščena za pavšalne in ekstrapolirane finančne popravke. Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da se besedilo člena 24 te uredbe nanaša na konkretne primere in zneske, ki se jih lahko številčno določi.

V okviru tretjega tožbenega razloga tožeča stranka navaja kršitev načela sorazmernosti in nedopustnost meddržavne ekstrapolacije, na podlagi katere ena država članica nujno odgovarja za napake druge države članice.

(1) Uredba Sveta (EGS) št. 4253/88 z dne 19. decembra 1988 o izvajanju Uredbe (EGS) št. 2052/88 glede koordinacije aktivnosti različnih Strukturnih skladov na eni strani med seboj in na drugi strani z aktivnostmi Evropske investicijske banke in drugih obstoječih finančnih instrumentov (UL L 374, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 113/49

Pritožba, ki jo je 10. februarja 2010 vložila Brigitte Zangerl-Posselt zoper sodbo, ki jo je 30. novembra 2009 razglasilo Sodišče za uslužbence v zadevi F-83/07, Zangerl-Posselt proti Komisiji

(Zadeva T-62/10 P)

2010/C 113/80

Jezik postopka: nemščina

Stranki

Pritožnica: Brigitte Zangerl-Posselt (Merzig, Nemčija) (zastopnik: S. Paulmann, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlogi pritožnice

Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— razveljavi izpodbijano sodbo;

— samo odloči o sporu in, kot je predlagala na prvi stopnji, razveljavi odločbo natečajne komisije za natečaj EPSO/AST/27/06 z dne 25. julija 2007, ki je trenutno potrjena z odločbo o pritožbi z dne 13. decembra 2007, da se tožeče stranke ne pripusti k praktičnemu in ustnemu preizkusu;

— Komisiji naloži stroške, nastale na obeh stopnjah.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

S pritožbo se izpodbija sodba Sodišča za uslužbence z dne 30. novembra 2009 v zadevi Zangerl-Posselt proti Komisiji (F-83/07), s katero je bila zavrnjena tožba pritožnice.

Pritožnica v utemeljitev pritožbe navaja, da je Sodišče za uslužbence predpostavke za pripustitev k splošnemu natečajnemu postopku EPSO/AST/27/06 presodilo pravno pomanjkljivo. V zvezi s tem med drugim očita, da se je Sodišče za uslužbence pri presoji, ali ima pritožnica diplomo v smislu objave zadevnega razpisa, odločilno oprlo na francosko različico člena 5(3)(a)(ii) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti.

Dalje, ugotovitve Sodišča za uslužbence, s katerimi je skušalo ovreči navedbe pritožnice, so pravno zmotne v več pogledih. Glede tega je med drugim navedeno, da so bile sprejete tako ugotovitve, katerih neresničnost izhaja iz spisa, kot tudi, da so predloženi dokazi bili izkrivljeni.

Pritožnica prav tako uveljavlja, da je bila sicer potrjena posredna diskriminacija na podlagi starosti, ki jo očita, ki pa je bila obravnavana kot utemeljena z nezadostnimi in napačnimi razlogi.
SL Uradni list Evropske unije C 113/71

Tožba, vložena 4. marca 2010 – Španija proti Komisiji

(Zadeva T-106/10)

2010/C 113/105

Jezik postopka: španščina

Stranki

Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi tožeče stranke

— Razglasi naj se ničnost Odločbe C(2009) 10136 konč. z dne 18. decembra 2009 o finančnih popravkih pomoči Usmerjevalnega oddelka EKUJS, podeljene programu pobude Skupnosti CCI 2000 ES.06.0.PC.003 (Španija – Leader+Aragón), in

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Na podlagi izpodbijane odločbe je Komisija pri izdatkih, ki so jih do 4. junija 2008 prijavili španski organi, izvedla neto finančni popravek v višini 2 % zaprošenih sredstev, kar pomeni zmanjšanje pomoči Usmerjevalnega oddelka EKUJS za 652 674,70 EUR iz naslova izdatkov zgoraj navedenega programa, ki je bila podeljena na podlagi Odločbe Komisije C(2001) 2067 z dne 31. julija 2001.

Po mnenju kraljevine Španije bi bilo treba razglasiti ničnost izpodbijane odločbe iz dveh tožbenih razlogov.

Prvi tožbeni razlog je kršitev zaradi nepravilne uporabe člena 39 Uredbe (ES) št. 1260/1999 (1), ker domnevne nepravilnosti, ki so bile razlog za Komisijin finančni popravek, dejansko niso kršitev člena 4 Uredbe (ES) št. 438/2001 (2), ker obveznost, ki je naložena s to določbo, po kateri morajo evidence preverjanj na kraju samem vsebovati poročilo o opravljenem delu, ne pomeni nujno, da morajo navedene evidence vsebovati seznam izvedenih preverjanj, kadar je mogoča enostavna seznanitev z njimi.

Drugi tožbeni razlog je kršitev načela sorazmernosti, ki ga določa člen 39(3) Uredbe (ES) št. 1260/1999, pri smernicah v zvezi z načeli, merili in okvirnimi odstotki, ki jih službe Komisije lahko uporabijo pri določanju finančnih popravkov iz člena 39(3) Uredbe (ES) št. 1260/1999 (3). Prvič, ker je bil določen popravek v višini 2 % izdatkov, čeprav je bilo iz podatkov, ki so jih Komisiji predložili španski organi razvidno, da je bilo tveganje za Sklad močno pod tem odstotkom. Drugič, ker je bilo podaljšano obdobje, ki ga zadeva popravek, tako, da so bili vključeni ne le izdatki, prijavljeni do obdobja, na katerega se je nanašala revizija Komisije (17. december 2004), ampak tudi izdatki do dneva dvostranskega sestanka (4. junij 2008).

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (UL L 161, str. 1).

(2) Uredba Komisije (ES) št. 438/2001 z dne 2. marca 2001 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 glede sistemov upravljanja in nadzora pomoči, dodeljene v okviru Strukturnih skladov (UL L 63, str. 21).

(3) Dokument C (2001) 476 z dne 2. marca 2001.
—

V celoti naj se spremeni in razveljavi Odločba prvega odbora za pritožbe UUNT št. R 235/2009-1 z dne 11. novembra 2009 v zvezi s pritožbo, ki jo je tožeča stranka vložila zoper odločbo št. 2557 C oddelka za izbris UUNT, s katero je bila zavrnjena njena zahteva za ugotovitev ničnosti znamke Skupnosti št. 4 624 987, ki je temeljila na kršitvi člena 7(1)(h) in (g) Uredbe (ES) št. 207/2009;
—

dovoli naj se prijava znamke Skupnosti „EURO AUTOMATIC PAYMENT“ št. 7 077 654 za vse proizvode in storitve iz razredov 9 in 36, ki so bili zavrnjeni;
1.

Za nično naj se razglasi odločba Evropske komisije z dne 14. oktobra 2009, ki je bila sporočena portugalski vladi z dopisom št. 11656 in s katero je bila zavrnjena udeležba pri zneskih, ki so bila predhodno odobrena za nakup dveh ladij za nadzor ribištva, in sicer v višini 11 025 000 EUR.
SL Uradni list Evropske unije C 51/35

Tožba, vložena 11. decembra 2009 – Inovis proti UUNT – Sonaecom (INOVIS)

(Zadeva T-502/09)

2010/C 51/68

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Inovis, Inc. (Alpharetta, Združene države) (zastopnika: R. Black in B. Ladas, Solicitors)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Sonaecom – Serviços de Communicações, S.A. (Maia, Portugalska)

Predlogi tožeče stranke

— Razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 14. septembra 2009 v zadevi R 1691/2008-1;

— naložitev odboru za pritožbe, naj registrira prijavljeno znamko Skupnosti; in

— naložitev toženi stranki njenih stroškov in stroškov tožeče stranke.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „INOVIS“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35, 38 in 42

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: druga stranka pred odborom za pritožbe

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: registracija portugalske besedne znamke „NOVIS“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 35, 37, 38, 41 in 42

Odločba oddelka za ugovore: ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti, ker: (i) odbor za pritožbe nepravilno ni upošteval jasne razlike med proizvodi oziroma storitvami, na katere se nanašajo zadevne znamke, in ker je nepravilno menil, da prejšnja znamka zadeva razreda 9 in 42, pri čemer pa je portugalski urad za znamke zavrnil registracijo za ta razreda, in ker v vsakem primeru taka prijava v postopku z ničimer ni bila dokazana; (ii) odbor za pritožbe nepravilno ni upošteval jasne konceptualne razlike med zadevnima znamkama; (iii) je odbor za pritožbe nepravilno ugotovil, da je obstajala podobnosti in verjetnost zmede med zadevnima znamkama.
—

toženi stranki naj se naloži plačilo sodnih in zunajsodnih stroškov tožeče stranke, ki so nastali zaradi uporabe pravnih sredstev (odvetniških honorarjev in stroškov);
SL Uradni list Evropske unije C 37/40

Tožba, vložena 27. novembra 2009 – McLoughney proti UUNT – Kern (Powerball)

(Zadeva T-484/09)

2010/C 37/56

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Rory McLoughney (Thurles, Irska) (zastopnik: J. M. Stratford–Lysandrides, Solicitor)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Ernst Kern (Zahling, Nemčija)

Predlogi tožeče stranke

— Odločbo četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 30. septembra 2009 v zadevi R 1547/2006–4 naj se razveljavi;

— ugovoru zoper prijavo znamke Skupnosti št. 3 164 779 naj se ugodi; in

— podredno, ugovor naj se v skladu s sodbo Splošnega sodišča vrne v ponovno odločanje toženi stranki.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „Powerball“ za proizvode iz razredov 10, 25 in 28

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: neregistrirana znamka „POWERBALL“, ki se uporablja v gospodarskem prometu na Irskem in v Združenem kraljestvu

Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(3) in 73 Uredbe Sveta št. 40/94 (ki sta postala člena 8(3) in 75 Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009) ter Pravil 50(2) in 52(1) Uredbe Komisije št. 2868/95 (1), ker odbor za pritožbe ugovora ni obravnaval v skladu s členom 8(3) Uredbe Sveta št. 40/94 in ker bi moral priznati, da je tožeča stranka imela pravico vložiti ugovor zoper zadevno znamko Skupnosti; kršitev členov 8(4) in 73 Uredbe Sveta št. 40/94 (ki sta postala člena 8(4) in 75 Uredbe Sveta št. 207/2009) ter Pravil 50(2) in 52(1) Uredbe Komisije št. 2868/95, ker odbor za pritožbe ugovora ni obravnaval v skladu s členom 8(4) Uredbe Sveta 40/94 in ker bi moral priznati, da je bila tožeča stranka imetnik prejšnjih pravic in da je znamko, navajano v postopku z ugovorom, uporabljala v gospodarskem prometu.

(1) Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL L 303, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 24/60

Tožba, vložena 23. novembra 2009 – Comercial Losan proti UUNT – McDonald's International Property (Mc. Baby)

(Zadeva T-466/09)

2010/C 24/106

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Comercial Losan, SLU (Zaragoza, Španija) (zastopnik: A. Vela Ballesteros, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: McDonald's International Property Co. Ltd (Delaware, Združene države)

Predlog tožeče stranke

— Tožbi zoper odločbo odbora za pritožbe z dne 1. septembra 2009 v zadevi R 1706/2008-1 Mc Baby/Mc Kids v zvezi s postopkom z ugovorom št. B 1049362 (prijava znamke Skupnosti št. 4 441 393) naj se ugodi, prijavljeno znamko Skupnosti registrira, toženi stranki pa naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Mc. Baby“ (prijava št. 4 741 393), za proizvode in storitve iz razredov 25, 35 in 39

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: McDonald’s International Property Company Ltd

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „McKids“ (znamka št. 3 207 354) za proizvode iz razredov 16, 25 in 28; besedna znamka Skupnosti „McDONALD’S“ (znamka št. 62 497) za proizvode in storitve iz razredov 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 in 42 in figurativna znamka Skupnosti, ki vsebuje besedni element „McDONALD’S“ (znamka št. 62 521) za proizvode in storitve iz razredov 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 in 42

Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: delna ugoditev pritožbi

Navajani tožbeni razlogi: nepravilni razlaga in uporaba člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, ki je bila nadomeščena z Uredbo št. 207/2009