ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 193/32

Tožba, vložena 30. junija 2009 — Caixa Geral de Depósitos proti UUNT — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona („Caixa“)

(Zadeva T-255/09)

2009/C 193/51

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: španščina

Stranke

Tožeča stranka: Caixa Geral de Depósitos, SA (Lizbona, Portugalska) (zastopnika: F. de la Rosa in M. Lobato García-Miján, odvetnika)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Caixa d’Estalvis I Pensions de Barcelona (Barcelona, Španija)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 24. marca 2009 naj se razveljavi na podlagi člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti.

— Podredno, navedena odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu z dne 24. marca 2009 naj se razveljavi na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti.

— UUNT in po potrebi intervenientki naj se naloži plačilo stroškov, nastalih s tem postopkom.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: CAIXA D’ESTALVIS I PENSIONS DE BARCELONA

Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „la Caixa“ (prijava za registracijo št. 4 685 145), za proizvode in storitve iz razredov 9, 16, 36, 38 in 45.

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: CAIXA GERAL DE DEPOSITOS S.A.

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Več portugalskih besednih znamk, ki vsebujejo predpono „caixa“ (št. 357 311, 261 198, 268 466, 302 708, 303 290, 325 155, 325 156, 325 224, 330 542 in 342 311), za proizvode in storitve iz razredov 9, 16 in 36, in portugalska figurativna znamka (št. 357 310), ki vsebuje izraz „caixa“, za proizvode in storitve iz razredov 9, 16 in 36.

Odločba oddelka za ugovore: Delna ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: Ugoditev pritožbi in razveljavitev izpodbijane odločbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti in podredno kršitev člena 7(1)(b) navedene uredbe.
SL Uradni list Evropske unije C 153/42

Tožba, vložena 11. aprila 2009 — Rintisch proti UUNT — Valfeuri Pates Alimentaires (PROTIACTIVE)

(Zadeva T-152/09)

2009/C 153/82

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Bernhard Rintisch (Bottrop, Nemčija) (zastopnik: A. Dreyer, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe UUNT: Valfeuri Pates Alimentaires SA (Wittenheim, Francija)

Predloga tožeče stranke

— Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 3. februarja 2009 v zadevi R 1661/2007-4 naj se razveljavi in

— UUNT naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: druga stranka pred odborom za pritožbe

Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „PROTIACTIVE“ za proizvode iz razredov 5, 29 in 30 — prijava št. 4 843 348

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: tožeča stranka

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: nemška besedna znamka „PROTI“, registrirana za proizvode iz razredov 29 in 32; nemška figurativna znamka „PROTIPOWER“, registrirana za proizvode iz razredov 5, 29 in 32; nemška besedna znamka „PROTIPLUS“, registrirana za proizvode iz razredov 5, 29 in 32; nemška besedna znamka „PROTITOP“, registrirana za proizvode iz razredov 5, 29, 30 in 32; besedna znamka Skupnosti „PROTI“, registrirana za proizvode iz razredov 5 in 29

Odločba oddelka za ugovore: ugovor se zavrne

Odločba odbora za pritožbe: pritožba se zavrne

Navajani tožbeni razlogi: kršitev člena 8(1)(b) Uredbe Sveta 40/94 (1) (postal člen 8(1)(b) Uredbe Sveta 207/2009), ker odbor za pritožbe ni presodil utemeljenosti ugovora; kršitev člena 74(2) Uredbe Sveta št. 40/94 (postal člen 76(2) Uredbe Sveta 207/2009), ker odbor za pritožbe ni izvajal svoje diskrecijske pravice ali vsaj ni obrazložil, kako je to pravico izvajal; zloraba pristojnosti, ker odbor za pritožbe napačno ni upošteval dokumentov in dokazov, ki jih je predložila tožeča stranka.

(1) Zamenjana z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 129/19

Tožba, vložena 6. aprila 2009 — Epcos proti UUNT — Epco Sistemas (EPCOS)

(Zadeva T-132/09)

2009/C 129/33

Jezik, v katerem je bila tožba vložena: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Epcos AG (München, Nemčija) (zastopnik: L. von Zumbusch, odvetnik)

Tožena stranka: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)

Druga stranka pred odborom za pritožbe: Epco Sistemas, SL (Constanti, Španija)

Predlogi tožeče stranke

— Odločba drugega odbora za pritožbe z dne 19. januarja 2009 v zadevi R 1088/2008-2 naj se razveljavi;

— odločba oddelka za ugovore št. B 979 767 z dne 22. maja 2008 naj se razveljavi v delu, v katerem je bilo ugodeno ugovoru nasprotne stranke glede proizvodov „NTC-Termistorji“, „PTC-Termistorji“ in „senzorji“, in ugovor naj se v celoti zavrne;

— toženi stranki oziroma nasprotni stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Prijavitelj znamke Skupnosti: tožeča stranka

Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „EPCOS“ za proizvode iz razredov 6 in 9 (prijava št. 4 133 799)

Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Epco Sistemas, SL

Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska figurativna znamka „E epco SISTEMAS“ za proizvode iz razreda 9

Odločba oddelka za ugovore: delna ugoditev ugovoru

Odločba odbora za pritožbe: zavrnitev pritožbe

Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) in člena 43(2) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 ter Pravila 19(3) Uredbe (ES) št. 2868/95 (1), ker se znamka, na kateri temelji ugovor, v zadnjih petih letih pred objavo prijavljene znamke ni uporabljala in ker med nasprotujočima si znamkama obstaja verjetnost zmede.

(1) Uredba Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL L 303, str. 1).
SL Uradni list Evropske unije C 113/43

Tožba, vložena 23. marca 2009 — Protégé International proti Komisiji

(Zadeva T-119/09)

2009/C 113/86

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Protégé International Ltd (London, Združeno kraljestvo) (zastopnik: D. Shefet, odvetnik)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlog tožeče stranke

— razglasitev ničnosti sklepa, ki ga je 23. januarja 2009 sprejela Komisija v zvezi s postopkom na podlagi člena 82 Pogodbe ES (zadeva COMP/39414 — Protégé International proti Pernod Ricard)

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 23. januarja 2009, s katero je Komisija z ugotovitvijo, da ni zadostnega interesa Skupnosti za nadaljevanje preiskave, zavrnila pritožbo, ki jo je tožeča stranka vložila zoper družbo Pernod Ricard v zvezi z domnevnimi zlorabami prevladujočega položaja, ki naj bi jih ta storila na trgu irskega viskija, prvič, s tožbami, ki jih je družba Pernod Ricard vložila zoper tožečo stranko glede registracije znamk „WILD GEESE“, „WILD GEESE RARE IRISH WHISKEY“ in „WILD GEESE IRISH SOLDIERS AND HEROES“ tožeče stranke in, drugič, z zavrnitvijo dobave.

Tožeča stranka v utemeljitev svoje tožbe trdi, da:

— naj namen tožb, ki jih je vložila družba Pernod Ricard, ne bi bil varovanje njenih pravic intelektualne lastnine glede znamke „WILD TURKEY“, češ da med spornima znamkama ni verjetnosti zmede, temveč odstranitev tožeče stranke kot konkurenta družbe Pernod Ricard s trga irskega viskija;

— naj bi šlo za zlorabo prevladujočega položaja, ko je družba Pernod Ricard zavrnila dobavo irskega viskija tožeči stranki, ker ta ni hotela sprejeti pogojev omejitve prodaje na trge, ki jih odobri družba Pernod Ricard;
SL Uradni list Evropske unije C 102/25

Tožba, vložena 18. februarja 2009 – Compagnie de Saint-Gobain proti Komisiji

(Zadeva T-73/09)

2009/C 102/39

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Compagnie de Saint-Gobain (Courbevoie, Francija) (zastopnika: P. Hubert in E. Durand, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Odločba Evropske komisije C(2008) 6815 končna v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe ES in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva: COMP/39.125 – Avtomobilsko steklo) ter razlogi, ki so podlaga za izrek, v delu, v katerem je bila družba Compagnie de Saint-Gobain določena za naslovnico te odločbe, in da je morala sprejeti vse posledice glede zneska globe, naj se razglasijo za nično;

— podredno, zmanjša naj se znesek globe, naložene družbam skupine Saint-Gobain, ne glede na to ali je družba Compagnie de Saint-Gobain lahko naslovnica te odločbe ali ne;

— Komisiji naj se naloži plačilo vseh stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v tej tožbi predlaga razglasitev delne ničnosti odločbe Komisije C(2008) 6815 končna z dne 12. novembra 2008 v zadevi COMP/39.125 –Avtomobilsko steklo, s katero je Komisija ugotovila, da so nekatera podjetja kršila člen 81(1) ES in člen 53(1) Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru, s tem ko so si razdelila pogodbe o dostavi avtomobilskih oken in s tem da so usklajevala njihovo cenovno politiko in njihove strategije dobave na evropski trg avtomobilskega stekla.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge:

— kršitev člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 (1) in načela individualizacije kazenskih sankcij, s tem ko naj bi bila družba Compagnie de Saint-Gobain določena za naslovnico izpodbijane odločbe kot matična družba družbe Saint-Gobain Glass France SA, ne da bi bila sama in neposredno udeležena pri kršitvi;

— neobrazložitev, kršitev člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 in načela individualizacije kazenskih sankcij, s tem ko Komisija ni dokazala, da bi celoten konsolidiran prihodek od prodaje skupine Saint-Gobain lahko bil uporabljen kot osnova za sankcijo;

— kršitev načel legitimnega pričakovanja in prepovedi retroaktivnosti, ker naj bi Komisija retroaktivno uporabila nove smernice iz leta 2006 o izračunu glob (2) za dejansko stanje, ki je nastalo pred njihovim začetkom veljavnosti in bilo v celoti dovršeno pred tem datumom;

— kršitev člena 23(2) Uredbe št.o1/2003 in načela sorazmernosti, pri čemer ni mogoče legitimno upoštevati nobenega dejavnika ponovne kršitve.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL 2003, L 1, str. 1).

(2) Smernice za izračun glob, naloženih na podlagi člena 23(2)(a) Uredbe (ES) št. 1/2003 (UL 2006, C 210, str. 2).
SL Uradni list Evropske unije C 102/31

Tožba, vložena 27. februarja 2009 – Mojo Concerts in Amsterdam Music Dome Exploitatie proti Komisiji

(Zadeva T-90/09)

2009/C 102/46

Jezik postopka: nizozemščina

Stranke

Tožeči stranki: Mojo Concerts BV (Delft, Nizozemska) in Amsterdam Music Dome Exploitatie BV (Delft, Nizozemska) (zastopnik: S. Beeston, odvetnik)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožečih strank

Tožeči stranki Sodišču predlagata, naj

— razglasi sporno odločbo za nično;

— Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeči stranki predlagata razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 21. oktobra 2008 o naložbi občine Rotterdam v kompleks Ahoy (državna pomoč C 4/2008 (ex N 97/2007, ex CP 91/2007)).

Tožeči stranki menita, da iz obrazložitve Komisije v sporni odločbi izhaja očitno nepravilna presoja in da so posamezni deli razlogovanja nepravilno in/ali nezadostno utemeljeni.

Tožeči stranki najprej navajata, da ugotovljena vrednost najemnine in vrednost delnic Ahoy ne ustrezata tržnim pogojem. Nato navajata, da naložba, ki vodi le do ohranitve vrednosti, vseeno lahko pomeni prednost. Dalje naj se pri ugotavljanju vrednosti najemnine in vrednosti delnic naložba ne bi upoštevala. Tožeči stranki menita, da poleg tega pogodbene omejitve med občino in upravljalcem ne preprečujejo, da bi naložba prinesla dodano vrednost. Nazadnje naj ureditev o delitvi dobička ne bi bila dodatno zagotovilo, da posli ustrezajo tržnim pogojem.

Tožeči stranki prav tako navajata, da je prišlo do postopkovnih kršitev in da obrazložitev ni zadostna, ker Komisija trditev, ki sta jih navedli tožeči stranki, ni upoštevala v sporni odločbi oziroma jih ni upoštevala dovolj, ker so bila nekatera dokazila nepravilno označena kot zaupna in zato tožeči stranki nista bili seznanjeni z vsemi dokazili, s čimer je bila kršena pravica do izjave.
SL Uradni list Evropske unije C 90/37

Tožba, vložena 26. februarja 2009 – Kadi proti Komisiji

(Zadeva T-85/09)

2009/C 90/56

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Yassin Abdullah Kadi (zastopniki: D. Anderson, QC, M. Lester, Barrister, G. Martin, Solicitor)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— Uredba Komisije (ES) št. 1190/2008 naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

— Komisiji Evropskih skupnosti naj se naloži plačilo stroškov te tožbe.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

V obravnavani zadevi tožeča stranka predlaga razglasitev delne ničnosti Uredbe Komisije (ES) št. 1190/2008 z dne 28. novembra 2008 o stoprvi spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 881/2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani (1), v delu, v katerem je tožeča stranka vključena v seznam fizičnih in pravnih oseb, entitet ter organizacij, katerih sredstva in finančni viri so zamrznjeni v skladu s tem predpisom. Uredbo št. 881/2002 je Sodišče razglasilo za nično v sodbi z dne 3. septembra 2008 v združenih zadevah Kadi in al Barakaat proti Svetu in Komisiji, C-402/05 in C-415/05. (2)

Tožeča stranka v utemeljitev svojih zahtevkov navaja štiri tožbene razloge.

Prvič, tožeča stranka trdi, da izpodbijana uredba nima zadostne pravne podlage, saj naj bi spreminjala Uredbo št. 881/2002 brez ustreznega odločanja Združenih narodov, ki je po mnenju tožeče stranke prvi pogoj za spremembo te uredbe.

Drugič, tožeča stranka trdi, da izpodbijana uredba krši njegovo pravico do obrambe, in sicer pravico do izjave in pravico do učinkovitega sodnega varstva, ter ne odpravlja kršitev teh pravic, kot jih je ugotovilo Sodišče v sodbi v združenih zadevah C-402/05 in C-415/05. Dalje, tožeča stranka zatrjuje, da izpodbijana uredba ne določa postopka za obveščanje tožeče stranke o dokazih, s katerimi je bila utemeljena odločitev o zamrznitvi njenih sredstev, ali v skladu s katerim bi lahko podal pripombe na te dokaze.

Tretjič, tožeča stranka navaja, da je Komisija s tem, ko ni prepričljivo obrazložila ohranitve zamrznitve sredstev tožeče stranke, kršila svojo obveznost iz člena 253 (ES).

Četrtič, tožeča stranka trdi, da Komisija pri odločanju, ali bo sprejela izpodbijano uredbo ni presodila vseh upoštevnih dejstev in okoliščin ter je zato očitno storila napake pri presoji.

Petič, tožeča stranka trdi, da izpodbijana uredba pomeni neupravičeno in nesorazmerno omejitev njegove lastninske pravice, ki ni utemeljena s prepričljivimi dokazi.

(1) UL L 322, str. 25.

(2) Še neobjavljena v ZOdl.
—

Izpodbijana odločba naj se razveljavi in zato razglasi ničnost figurativne znamke Skupnosti „DVB“, ker je v očitnem nasprotju z besedilom in namenom člena 7(1)(b), (c) in (d) UZS;
—

kršitev člena 20(4) Uredbe št. 1/2003, in sicer ker naj niti tožeči stranki niti Ordre National des Pharmaciens i) ne bi bili podjetji, saj ne izvajata nobene ekonomske dejavnosti oziroma ii) ne bi mogli biti opredeljeni kot združenje podjetij, saj združujejo več članov, ki ne izvajajo vsi ekonomske dejavnosti, in ker naj ne bi izpolnjevali pogojev, na podlagi katerih bi jih bilo mogoče opredeliti za združenje podjetij in ki jih je Sodišče določilo v primeru poklicnih združenj, ki so odgovorna za opravljanje javnih storitev.
—

neobrazložitev in kršitev pravic obrambe tožeče stranke in pravice do učinkovitega pravnega sredstva, ker naj bi bilo v izpodbijani odločbi prečrtanih preveč podatkov in informacij, tako da tožeča stranka ni mogla razumeti vsebine, obrazložitve in obsega izpodbijane odločbe;
(i)

tožeča stranka meni, da je Komisija storila napako pri presoji ter kršila člen 81 ES in člen 253 ES, ker je vzporedno ozemeljsko razmejitev iz sporazumov vzajemnega zastopanja, ki so jih je sklenili člani CISAC s sedežem v EGP, štela za usklajeno ravnanje. Tožeča stranka meni, da obstoj klavzule o ozemeljskih razmejitvah v sporazumih o vzajemnem zastopanju, ki so jih sklenili njeni člani, ni rezultat usklajenega ravnanja za omejevanje konkurence. Nasprotno, tak položaj je posledica interesa članov vseh teh organizacij, da tako klavzulo vključijo v sporazume o vzajemnem zastopanju.
SL Uradni list Evropske unije C 55/32

Tožba, vložena 15. decembra 2008 – H & R ChemPharm proti Komisiji

(Zadeva T-551/08)

(2009/C 55/60)

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: H & R ChemPharm GmbH (Salzbergen, Nemčija) (zastopnika: M. Klusmann in S. Thomas, odvetnika)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožeče stranke

— izpodbijana odločba naj se razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;

— podredno, sorazmerno naj se zniža globa, ki je bila naložena tožeči stranki v izpodbijani odločbi;

— toženi stranki naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka izpodbija Odločbo Komisije C(2008) 5476 konč. z dne 1. oktobra 2008 v zadevi COMP/39.181 – Voski za sveče, s katero je tožena stranka ugotovila, da so določena podjetja, in med njimi tožeča stranka, z nepretrganim sodelovanjem pri sporazumu in/ali usklajenem ravnanju v sektorju parafinskih voskov kršila člen 81(1) ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge.

Tožeča stranka s prvim tožbenim razlogom uveljavlja kršitev pravic obrambe, ker se v izpodbijani odločbi ne razlikuje med njo in drugimi družbami, ki jim je bila ločeno naložena globa, ampak enopomensko govor zgolj o „H & R/Tudapetrol“. Za tožečo stranko je nepredstavljivo, kako je lahko dejansko prispevala k dejanjem. Zato so kršene pravice obrambe, saj mora iz očitkov in odločbe nedvomno izhajati, katera dejanska ravnanja vodijo do očitka kršitve prava in do globe, ki na tem temelji.

Podredno, tožeča stranka v drugem tožbenem razlogu izpodbija manjkajoč dokaz kršitve z njene strani. Komisija je na podlagi svojega pavšalnega dokazovanja zoper vse naslovnike odločbe spregledala, da ne obstajajo nobeni dokazi za kršitev tožeče stranke. Tožeča stranka očita, da Komisija ni izvedla jasno ločujoče in posamezne presoje dokazov, ki bi lahko in bi morala pokazati, da iz navedenih dokazov ne izhaja kršitev tožeče stranke.

Tožeča stranka nato podredno v tretjem tožbenem razlogu očita, da je bil izhodiščni znesek za izračun globe napačno previsoko določen.

Še bolj podredno, tožeča stranka s četrtim tožbenim predlogom uveljavlja kršitev načela sorazmernosti in kršitev prepovedi diskriminacije zaradi napačne presoje pri izračunu globe. Natančneje, očita Komisiji, da je storila napako pri presoji, ker je določila na 17 % delež prometa za resnost kršitve ter vstopne pristojbine, ter da je višina globe nesorazmerna zaradi nesorazmernega upoštevanja velikosti podjetja. Končno tožeča stranka opozarja na nedopustno retroaktivno uporabo smernic za izračun glob 2006 za predloženi primer.
—

Evropski skupnosti naj se naloži plačilo odškodnine, ocenjene v skupnem znesku 3 912 569 ali drugem znesku, ki ga tožeče stranke med tem postopkom naknadno določijo ali ga oceni Sodišče po načelih pravičnosti, za škodo, ki jim je nastala zaradi (i) nezakonitega sprejetja člena 6(2) uredbe o prvem pregledu in Uredbe Komisije št. 1451/2007; ali, podredno, nesprejetje ukrepov Komisije, potrebnih, da bi se zagotovilo ohranitev pravic do varstva podatkov tožečih strank na podlagi Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (v nadaljevanju: DBP) in da bi se med programom pregleda izognilo priskledništvu;
SL Uradni list Evropske unije C 44/56

Tožba, vložena 12. decembra 2008 – Esso in drugi proti Komisiji

(Zadeva T-540/08)

(2009/C 44/98)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: Esso Société Anonyme Française (Courbevoie, Francija), Esso Deutschland GmbH (Hamburg, Nemčija), ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA (Antwerpen, Belgija), Exxon Mobil Corp. (Irving, Združene države) (zastopniki: R. Snelders, R. Subiotto, L.-P. Rudolf, M. Piegiovanni, odvetniki)

Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti

Predlogi tožečih strank

— odločba Komisije z dne 1. oktobra 2008 v zvezi s postopkom uporabe člena 81 Pogodbe ES (zadeva COMP/39.181 – voski za sveče) naj se delno razglasi za nično;

— globa, ki je bila s to odločbo naložena tožečim strankam, naj se zniža in

— Komisiji naj se naloži plačilo stroškov tega postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke predlagajo razglasitev ničnosti dela odločbe Komisije C(2008) 5476 konč. z dne 1. oktobra 2008 v zadevi COMP/39.181 – voski za sveče (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) in znižanje glob, ki so bile naložene tožečim strankam.

Tožeče stranke v utemeljitev svojih trditev navajajo dva tožbena razloga:

S prvim tožbenim razlogom tožeče stranke trdijo, da je bilo v odločbi napačno uporabljeno pravo, ker izračun globe, ki je bila naložena družbi Esso Société Anonyme Française (v nadaljevanju: Esso), temelji na metodologiji, ki ne upošteva nespornega dejstva, da družba Exxon pred združitvijo družb Exxon in Mobil z dejavnostjo, ki se nanaša na parafinski vosek, ni bila udeležena pri kršitvi. Tožeče stranke trdijo, da je bila z izpodbijano odločbo družbi Esso naložena globa tako, kot da je bila družba Exxon v kršitvi udeležena sedem let pred združitvijo, čeprav se v izpodbijani odločbi priznava, da ni bilo tako. Posledično se z izpodbijano odločbo preveč poudarja relativna teža, ki se jo glede kršitve pripisuje družbi Esso, in z njo krši načeli enakosti in sorazmernosti ter člen 23(3) Uredbe (ES) 1/2003 (1) in smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 (2).

Z drugim tožbenim razlogom tožeče stranke trdijo, da je bilo v odločbi napačno uporabljeno pravo, ker je v njej ugotovljeno, da je udeležba tožečih strank v delu kršitve, ki se nanaša na parafinski vosek, prenehala šele v novembru 2003. Tožeče stranke zlasti zatrjujejo, da Komisija v izpodbijani odločbi ni zadostila dokaznemu bremenu za dokaz trajanja udeležbe tožečih strank v delu kršitve, ki se nanaša na parafinski vosek. Poleg tega tožeče stranke trdijo, da se v izpodbijani odločbi iz nespornih dejstev, da tožeče stranke niso sodelovale pri kakršnihkoli „tehničnih sestankih“, ki so potekali po 27./28. februarju 2003, in da o njihovem izidu niso bile obveščene, ni sklepalo na pravilne zaključke.

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe EGP (UL 2003 L 1, str. 1).

(2) Obvestilo Komisije o nenalaganju ali zmanjševanju glob v primerih kartelov (UL 1996 C 207, str. 4).
—

Odločba zaradi molka Komisije, s katero je bil zavrnjen dostop do dokumentov, ki jih je tožeča stranka zahtevala z vlogo z dne 20. junija 2008, naj se v skladu s členoma 230 ES in 231 ES razglasi za nično, odločbo Komisije z dne 26. septembra 2008, s katero je bil zavrnjen dostop do istih dokumentov, pa naj se razglasi za neobstoječo;
—

Komisiji naj se naloži, naj tožeči stranki plača znesek 800 000 eurov oziroma znesek, ki bi bil po mnenju Sodišča prve stopnje ustrezen in pravičen kot odškodnina za prestano, sedanjo in prihodnjo telesno bolečino in trpljenje in zmanjšanje življenjske aktivnosti, povzročenih zaradi resnega poslabšanja zdravja tožeče stranke, ki izvira iz Komisijine samovoljne in nezakonite zavrnitve zagotovitve vzpostavitve zdravstvenega nadzora za nekdanje zaposlene v zračnem oporišču glede bolezni in zdravstvenih težav, povezanih s sevanjem;