ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Znaki, ki lahko sestavljajo znamko – Zahteva – Razlikovalni učinek (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 4) (Glej točko 18.)

2. Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Merila pri presoji (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1)(a) in 51(1)(a); Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravili 22(3) in 40(5)) (Glej točke od 21 do 23 in od 27 do 29.)

3. Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Preizkus zahteve – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Resna in dejanska uporaba – Pojem – Registrirana znamka, ki se uporablja le kot element sestavljene znamke ali v kombinaciji z drugo znamko – Tridimenzionalna znamka (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 15(1)(a)) (Glej točke od 30 do 37.)

4. Znamka Skupnosti – Odpoved, razveljavitev ali ničnost – Razlogi za razveljavitev – Neobstoj resne in dejanske uporabe znamke – Uporaba znamke v obliki, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega učinka znamke – Tridimenzionalna znamka v obliki pečice, ki se uporablja v povezavi z besednim elementom „voxka“ (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1)(a) in 51(1)(a)) (Glej točke od 38 do 42.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 27. februarja 2014 (zadeva R 1656/2013‑1) v zvezi s postopkom razveljavitve med Tonijem Klementom in družbo Bullerjan GmbH.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Toniju Klementu se naloži plačilo stroškov.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki označujejo lastnosti blaga – Pojem (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točki 14 in 15.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki označujejo lastnosti blaga – Figurativna znamka BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 16 do 18 in 24.)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Ločen preizkus razlogov za zavrnitev vseh proizvodov in storitev, na katere se nanaša zahteva za registracijo – Obveznost obrazložitve zavrnitve registracije – Obseg (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 7(1) in 75) (Glej točko 19.)

4. Znamka Skupnosti – Odločba Urada – Načelo enakega obravnavanja – Načelo dobrega upravljanja – Prejšnja praksa odločanja Urada (Uredba Sveta št. 207/2009) (Glej točko 22.)

5. Ničnostna tožba – Razlogi – Zloraba pooblastil – Pojem (Člen 263 PDEU) (Glej točko 26.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 27. maja 2014 (zadeva R 122/2014‑4) glede zahteve za registracijo figurativnega znaka BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION kot znamke Skupnosti.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Laverana GmbH & Co. KG se naloži plačilo stroškov.
Besedni znak Lembergerland, za katerega se zahteva registracija kot znamke Skupnosti za „alkoholne pijače (razen piva)“ iz razreda 33 v smislu Nicejskega aranžmaja, trči ob absolutni razlog za zavrnitev iz člena 7(1)(j) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti zaradi obstoja zaščitene geografske označbe Lemberg.

Prvič, Lemberg je na ozemlju Unije v skladu z določbami Sporazuma med Skupnostjo in Južnoafriško republiko zaščitena geografska označba za vina s poreklom iz Južne Afrike. Dejstvo, da se to ime nanaša na vinogradniško posestvo in ne na območje, občino ali okoliš, ne more omajati dejstva, da je na podlagi navedenega sporazuma izrecno zaščiteno kot geografska označba.

Drugič, prijavljena znamka Lembergerland je sestavljena iz geografske označbe Lemberg, ki je na podlagi navedenega sporazuma zaščitena za vina s takim poreklom, ali to označbo vsebuje, in proizvodi, na katere se prijavljena znamka nanaša, zajemajo vino, pri čemer prijavitelj ne trdi, da je to po poreklu iz Lemberga.

(Glej točki 16 in 29.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka, ki prikazuje valovito črto — besedne in figurativne znamke DURU (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 29, 33, 34 in 47.)
5.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki TECALAN in TECADUR (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 60 do 62.)
Člen 11(2) osnovne uredbe je določal:

„Dokončni protidampinški ukrep preneha veljati pet let po svoji uvedbi ali pet let od datuma zaključka zadnjega pregleda, ki je obravnaval tako damping kot tudi škodo, razen če je v tem pregledu določeno, da bo po izteku ukrepov verjetno prišlo do nadaljevanja ali do ponovnega pojava dampinga in škode. Tak pregled zaradi izteka ukrepa se začne na pobudo [Evropske k]omisije ali pa na zahtevo, ki jo vložijo proizvajalci [Unije] ali pa se vloži v njihovem imenu, in ukrep ostane v veljavi, dokler ni znan rezultat takega pregleda.

Pregled ob izteku ukrepa se začne, če zahtevek zanj vsebuje dovolj dokazov, da bi konec ukrepov verjetno imel za posledico nadaljevanje ali ponovno pojavljanje dampinga ali škode. Na tako verjetnost lahko na primer kažejo dokazi o nadaljevanju dampinga in škode ali dokazi, da je odstranitev škode deloma ali v celoti posledica obstoja ukrepov ali dokazi, da so okoliščine, v katerih se nahajajo izvozniki, ali pa okoliščine na trgu take, da kažejo na verjetnost nadaljevanja škodljivega dampinga.

Pri izvajanju preiskav, po tem odstavku, se izvoznikom, uvoznikom, predstavnikom države izvoznice in proizvajalcem [Unije] da možnost, da podrobneje razložijo, spodbijajo ali komentirajo zadeve, opisane v zahtevku po pregledu, in sklepi se sprejmejo ob primernem upoštevanju vseh relevantnih in ustrezno dokumentiranih dokazov, predloženih v zvezi z vprašanjem, ali je verjetno oziroma ni verjetno, da bi konec ukrepov povzročil nadaljevanje ali ponovno pojavljanje dampinga in škode.

Obvestilo o bližajočem se koncu ukrepov se objavi v Uradnem listu Evropske unije ob primernem času v zadnjem letu obdobja uporabe ukrepov, kot je opredeljeno v tem odstavku. Po tem imajo proizvajalci [Unije] najkasneje tri mesece pred koncem petletnega obdobja pravico vložiti zahtevek za pregled v skladu z drugim pododstavkom. Prav tako se objavi obvestilo, ki naznani dejansko prenehanje ukrepov v skladu s tem odstavkom.“
114

Zato so, prvič, v ekonomski študiji, ki jo navaja tožeča stranka, pri čemer se opira na poslovni načrt za obdobje 2003–2007 (in sicer „poslovni načrt 2003–2007“), le na kratko navedeni morebitni alternativni scenariji, med katerimi je likvidacija družbe Sea Handling, in trditev, da naj bi tak pristop povzročil „znatne izstopne stroške“, ne da bi se poskušali količinsko opredeliti in primerjati s stroški, ki bi nastali pri zadevnih ukrepih dokapitalizacije, kljub tam poudarjenemu dejstvu, da naj bi preudaren zasebni vlagatelj izvedel tako primerjavo. Te jedrnate in nasprotujoče si trditve iz ekonomske študije, ki jo navaja tožeča stranka, kažejo na to, da družba SEA in italijanski organi leta 2002 poleg brezpogojne dokapitalizacije družbe Sea Handling v skupini SEA, za katero se je odločila družba SEA najprej za obdobje petih let, ki bi se nadaljevalo tudi po letu 2007, niso preučili nobene druge gospodarsko racionalne možnosti. Poleg tega je, kot je Komisija upravičeno ugotovila v odstavku 308 izpodbijanega sklepa, ta študija edina verodostojna analiza tretjega „gospodarskega strokovnjaka“, ki so jo zahtevali italijanski organi, vendar pa je bila opravljena po sprejetju zadevnih ukrepov. Vendar je datum, po katerem je treba presojati gospodarsko racionalnost ukrepa na podlagi merila zasebnega vlagatelja, datum njegovega sprejetja (glej v tem smislu sodbe z dne 5. junija 2012, Komisija/EDF in drugi, C‑124/10 P, EU:C:2012:318, točke 85, 104 in 105; z dne 30. novembra 2016, Komisija/Francija in Orange, C‑486/15 P, EU:C:2016:912, točki 139 in 140, ter z dne 25. junija 2015, SACE in Sace BT/Komisija, T‑305/13, EU:T:2015:435, točki 93 in 94 ter navedena sodna praksa). Ekonomska študija, ki jo je navedla tožeča stranka, jim torej ne more „retroaktivno“ upravičiti ukrepov na podlagi izboljšanja gospodarskega položaja družbe Sea Handling, ugotovljenega leta 2011. Italijanski organi, vključno s tožečo stranko, niti v upravnem postopku (odstavek 308 in fine izpodbijanega sklepa) niti med postopkom niso izpodbijali, da naj bi leta 2002 ali vsaj pred domnevnim datumom razmejitve leta 2007 opravili pregled finančnega položaja družbe Sea Handling (odstavki 268 in 289 izpodbijanega sklepa) ali zahtevali, da se opravi podobna ekonomska študija, tokrat za prihodnost, da bi se preverila gospodarska racionalnost njihovega ravnanja.
106

Sodišče je poleg tega že razsodilo, da – kadar pristojni organi snovi ob sprejetju navedene direktive niso presojali glede na merila iz te direktive, in kadar ima vsaka snov posebnosti – snov, ki še ni bila presojana z vidika teh meril, ob upoštevanju načela enakega obravnavanja ne more biti obravnavana enako kot tista, ki je že bila predmet take presoje (sodba z dne 12. julija 2005, Alliance for Natural Health in drugi, C‑154/04 in C‑155/04, ZOdl., EU:C:2005:449, točki 116 in 117). Čeprav se okoliščine, v katerih je bil sprejet izpodbijani sklep, razlikujejo od okoliščin, v katerih je bila sprejeta ta sodba, je ob njenem upoštevanju vseeno mogoče ugotoviti, da je stroj Multione S630 – glede na to, da je bil predmet presoje danskih organov in da so ti in v zvezi z njim sprejeli ukrepe na podlagi člena 11(1) Direktive 2006/42 – za namene nadzora, ki ga mora opraviti Komisija na podlagi odstavka 3 tega člena, v drugačnem položaju od podobnih večnamenskih strojev na danskem trgu.
88

Analiza pripravljalnih del za sprejetje Uredbe št. 1049/2001 prav tako pokaže, da je bila obravnavana možnost, da se predmet te uredbe razširi tako, da se opredeli upoštevanje nekaterih posebnih interesov, ki bi jih lahko uveljavljala oseba za dostop do nekega posebnega dokumenta. Tako naj bi bila zlasti v enaintridesetem amandmaju, ki ga vsebuje zakonodajni predlog v poročilu Odbora Evropskega parlamenta za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve, predlagana uvrstitev novega člena 4(1)a v predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2000 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL C 177 E, str. 70), v skladu s katerim, „[k]adar institucija preučuje javni interes za razkritje dokumenta, upošteva tudi interes, ki ga navaja prosilec, stranka ali drugi upravičenec, ki ima pravico, interes ali obveznost“. Tudi sedmi amandma, ki ga je predlagal Odbor Evropskega parlamenta za peticije in je naveden v istem poročilu, se je nanašal na vnos odstavka v člen 1 navedenega predloga Komisije, da bi se določilo, da ima „[v]sak prosilec, stranka ali druga fizična ali pravna oseba, katere pravice, interesi ali obveznosti so v neki zadevi sporni (stranka v tej zadevi) tudi pravico do dostopa do dokumenta, ki sicer ni dostopen javnosti, lahko pa vpliva na preučitev zadeve, kot je določeno v tej uredbi in v pravilih, ki so jih sprejele institucije“. Vendar je treba glede tega ugotoviti, da nobeden od tako oblikovanih predlogov ni bil prenesen v določbe Uredbe št. 1049/2001 (zgoraj v točki 86 navedena sodba Sison/Svet, EU:C:2007:75, točka 45).
115

Nazadnje, načelo učinkovitega sodnega varstva pomeni, da mora zadevni organ Unije kar najnatančneje obvestiti zadevni subjekt o razlogih za omejevalni ukrep, in to takoj, ko sprejme ta ukrep, ali vsaj kolikor mogoče hitro po tem, da zadevnemu subjektu omogoči, da lahko pravočasno vloži pravno sredstvo. Spoštovanje obveznosti, da se sporoči navedene razloge, je namreč nujno zato, da se naslovnikom omejevalnih ukrepov omogoči obramba njihovih pravic v kar najboljših okoliščinah in da se odločijo ob popolnem poznavanju razlogov, ali je smiselno, da se obrnejo na sodišče Unije, in zato, da se zadnjenavedenemu popolnoma omogoči nadzor nad zakonitostjo zadevnega akta, za kar je pristojno (glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 3. septembra 2008, Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija, C‑402/05 P in C‑415/05 P, ZOdl., EU:C:2008:461, točke od 335 do 337 in navedena sodna praksa).
82

Drugič, treba je poudariti, da so pravila, ki so bila uvedena z Direktivo 2009/29 za obdobja trgovanja od leta 2013, bistveno spremenila način dodeljevanja pravic, da bi se ob upoštevanju izkušenj, pridobljenih v prvem in drugem obdobju trgovanja, to je v obdobjih od leta 2005 do 2007 in od 2008 do 2012, vzpostavil bolj usklajen sistem trgovanja z emisijami za boljši izkoristek prednosti trgovanja z emisijami, izognitev izkrivljanju notranjega trga in lažje povezovanje sistemov trgovanja s pravicami do emisije, kot je navedeno v uvodni izjavi 8 Direktive 2009/29 (zgoraj v točki 63 navedena sodba Poljska/Komisija, EU:T:2013:113, točka 53). Poleg tega je iz člena 1, drugi odstavek, in uvodne izjave 3 Direktive 2003/87 razvidno, da je po spremembi z Direktivo 2009/29 ta direktiva določala povečano zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, da bi prispevala k stopnji zmanjšanja, ki se iz znanstvenega vidika šteje za nujno za preprečevanje nevarnih sprememb podnebja (zgoraj v točki 63 navedena sodba Poljska/Komisija, EU:T:2013:113, točka 68). Za tretje obdobje trgovanja člen 9 Direktive 2003/87 določa, da se skupna količina pravic za Unijo, izdanih vsako leto z začetkom v letu 2013, od sredine obdobja od leta 2008 do 2012 linearno zmanjšuje. Glede na člen 10(1) Direktive 2003/87 in uvodno izjavo 15 Direktive 2009/29 je od leta 2013 osnovno načelo za dodeljevanje pravic prodajanje teh na dražbi. V skladu s členom 10a(3) Direktive 2003/87 se načeloma proizvajalcem električne energije ne dodelijo brezplačne pravice. V skladu s členom 10a(11), drugi stavek, Direktive 2003/87 se mora po letu 2013 količina brezplačno dodeljenih pravic vsako leto zmanjšati za enak znesek do 30 % količine brezplačno dodeljenih pravic leta 2020, z namenom, da leta 2027 pravice ne bi bile več dodeljene brezplačno.
6.

Omejevalni sporazumi — Škodovanje konkurenci — Merila presoje — Vsebina in cilj omejevalnega sporazuma ter ekonomski in pravni okvir njegovega razvoja — Razlikovanje med kršitvami zaradi cilja in kršitvami zaradi učinka — Namen strank sporazuma, da omejijo konkurenco — Nepotrebno merilo — Kršitev glede na cilj — Zadostna škodljivost — Merila presoje (člen 101(1) PDEU) (Glej točke od 185 do 191, od 208 do 210, 212, 213, 258, 260, 262, 265, 385 in od 454 do 460.)
4.

Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Ukrepi za pokritje stroškov, ki jih je imelo podjetje v zvezi z opravljanjem javnih storitev – Prvi pogoj, določen v sodbi Altmark – Sektor pomorske kabotaže – Opredelitev pojma storitev splošnega gospodarskega pomena – Razlikovanje med osnovno storitvijo in dopolnilno storitvijo – Neobstoj dejanske potrebe po javni službi, kar zadeva dopolnilno storitev (člen 107(1) PDEU) (glej točke od 110 do 117, od 119 do 124, od 127 do 129, 134, 135, 138, 141, 147, 156, 157, 161, 162, 168 in 175.)
2.

Javna naročila Evropske unije — Postopek javnega razpisa — Obveznost spoštovanja načel enakega obravnavanja ponudnikov in preglednosti — Obseg — Obveznost jasne, natančne in enopomenske določitve pogojev in pravil za izvajanje postopka za oddajo naročila (Uredba Evropskega Parlamenta in Sveta št. 966/2012, člena 102(1) in 112(1)) (Glej točke od 47 do 51.)
1.

Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 8. oktobra 2013 (zadeva R 1653/2012‑1) se razveljavi v delu, v katerem je v njej ugotovljena verjetnost zmede glede storitev iz razreda 38 „nudenje dostopa do strežnikov podatkovnih baz zaradi iskanja razpoložljivosti in pravil na področju znamk in vzorcev Skupnosti“, ki jih označuje prijavljena znamka.
5.

Pravo Evropske unije — Načela — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Omejevalni ukrepi proti Iranu — Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo — Pravica do izjave pred sprejetjem takih ukrepov — Neobstoj — Pravice, zagotovljene s sodnim nadzorom sodišča Unije in možnostjo zaslišanja po sprejetju teh ukrepov — Obveznost obvestitve o obremenilnih dokazih — Obseg (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Sklep Sveta 2012/829/SVZP; Uredba Sveta št. 1264/2012) (Glej točke od 79 do 82, od 85 do 87, od 90 do 92 in 96.)
2.

Proračun Evropske unije — Finančna uredba — Izterjava terjatev od tretjih oseb — Odpoved — Zahteva — Plačilna nesposobnost dolžnika, ki je upravičenec do financiranja Unije, ki ga upravlja institucija upnica — Možnost odpovedi v razmerju do države članice, upravičenke do financiranja v okviru posebnega pristopnega programa za kmetijstvo in razvoj podeželja (Sapard) — Neobstoj — Obstoj splošnega načela, da se institucije Unije odpovejo svojim terjatvam — Neobstoj (Uredbe Sveta št. 1258/1999, št. 1266/1999, člen 12(2), in št. 1605/2002, člen 73(2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 87(1)(b)) (Glej točke 31, 32 in 42.)
1.

Odločba drugega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 17. septembra 2013 (zadeva R 1501/2012‑2) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na proizvode, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 25 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in na „storitve maloprodaje ženskega spodnjega perila in finega damskega perila, parfumov, toaletnih vod in kozmetičnih sredstev, perila za gospodinjstvo in kopalnega perila“, zajete s prijavljeno znamko, iz razreda 35 navedenega aranžmaja.
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo – Minimalne zahteve (člen 296 PDEU; Sklep Sveta 2013/270/SZVP; Uredba Sveta št. 522/2013) (Glej točke od 44 do 48 in od 56 do 58.)

2. Pravo Evropske unije – Načela – Pravica do obrambe – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo – Pravica do izjave pred sprejetjem takih ukrepov – Neobstoj – Pravice, zagotovljene s sodnim nadzorom sodišča Unije in z možnostjo zaslišanja po sprejetju teh ukrepov – Obveznost obvestitve o obremenilnih dokazih – Obseg (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Sklep Sveta 2013/270/SZVP; Uredba Sveta št. 522/2013) (Glej točke od 49 do 52, od 70 do 74, 82 in 83.)

3. Ničnostna tožba – Razlogi – Neobstoj ali nezadostnost obrazložitve – Tožbeni razlog, ki se razlikuje od tistega, ki se nanaša na materialno zakonitost (člena 263 PDEU in 296 PDEU) (Glej točko 54.)

4. Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo – Obveznost razširitve tega ukrepa na subjekte v lasti ali pod nadzorom takega subjekta – Subjekti, ki so v lasti ali pod nadzorom – Presoja Sveta od primera do primera – Izvajanje upoštevnih določb prava Unije – Neobstoj diskrecijske pravice Sveta (sklepa Sveta 2010/413/SZVP, člen 20(1)(c), in 2013/270/SZVP; uredbi Sveta št. 267/2012, člen 23(2)(d), in št. 522/2013) (Glej točke 64, 66, od 92 do 96, 98, 99, 103 in 110.)

5. Pravo Evropske unije – Načela – Pravica do obrambe – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organov ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo – Pravica do dostopa do dokumentov – Pravice, ki so pogojene z vložitvijo ustreznega zahtevka pri Svetu (Sklep Sveta 2013/270/SZVP; Uredba Sveta št. 522/2013) (Glej točko 77.)

6. Evropska unija – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij – Omejevalni ukrepi proti Iranu – Ukrepi, sprejeti v okviru boja proti širjenju jedrskega orožja – Obseg nadzora (člen 275, drugi odstavek, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Sklep Sveta 2013/270/SZVP; Uredba Sveta št. 522/2013) (Glej točki 90 in 91.)

Subject of the case

Predmet

Predlog za razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta 2013/270/SZVP z dne 6. junija 2013 o spremembi Sklepa 2010/413/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 156, str. 10) in, drugič, Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 522/2013 z dne 6. junija 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 267/2012 o omejevalnih ukrepih proti Iranu (UL L 156, str. 3).

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družba Iranian Oil Company UK Ltd (IOC‑UK) poleg lastnih stroškov nosi stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

3. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.
Besedilo člena 6 Uredbe št. 6/2002 o modelih Skupnosti o oceni individualne narave v odstavku 1 določa merilo celotnega vtisa modelov v koliziji in v odstavku 2 navaja, da je treba v ta namen upoštevati stopnjo svobode oblikovalca. Iz teh določb in zlasti iz člena 6(1)(b) Uredbe št. 6/2002 je razvidno, da je ocenjevanje individualne narave modela Skupnosti v bistvu sestavljeno iz preučitve v štirih fazah. Pri tej preučitvi se določi, prvič, sektor izdelkov, v katere naj bi bil vgrajen model ali na katerih naj bi se uporabljal, drugič, seznanjeni uporabnik teh izdelkov glede na njihov namen in – v zvezi s tem seznanjenim uporabnikom – stopnja poznavanja predhodne izdelave in stopnja pozornosti pri primerjavi modelov, ki naj bo, če je le mogoče, neposredna, tretjič, stopnja svobode oblikovalca pri razvijanju modela in, četrtič, rezultat primerjave zadevnih modelov ob upoštevanju zadevnega sektorja, stopnje svobode oblikovalca in celotnega vpliva izpodbijanega modela in vsakršnega predhodnega modela, predstavljenega javnosti, na seznanjenega uporabnika.

Dejavnik, ki se nanaša na stopnjo svobode oblikovalca, lahko „okrepi“ (ali, nasprotno, ublaži) ugotovitev o celotnem vtisu vsakega zadevnega modela. Ocena stopnje svobode oblikovalca ni predhodna abstraktna faza pred primerjavo celotnega vtisa vsakega zadevnega modela.

Stopnja svobode oblikovalca modela je opredeljena med drugim glede na omejitve, povezane z značilnostmi, ki jih narekuje tehnično delovanje izdelka ali njegovega elementa, ali zakonske predpise, ki veljajo za izdelek. Te omejitve vodijo do standardizacije nekaterih lastnosti, ki tako postanejo skupne modelom, ki se uporabijo za zadevni izdelek.

Zato večja kot je svoboda oblikovalca pri razvijanju modela, manj verjetno bodo majhne razlike med modeloma v koliziji pri seznanjenem uporabniku zadoščale za drugačen celotni vtis. Nasprotno, bolj ko je svoboda oblikovalca pri razvijanju modela omejena, bolj manjše razlike med modeloma v koliziji zadoščajo, da ima na seznanjenega uporabnika drugačen celotni vtis. Tako visoka stopnja svobode oblikovalca pri razvijanju modela potrjuje ugotovitev, da modeli, med katerimi ni pomembnih razlik, pri seznanjenem uporabniku ustvarijo enak celotni vtis.

(Glej točke 28, 29, 32 in 33.)