ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Pravo Evropske unije — Načela — Pravica do obrambe — Pravica do učinkovitega sodnega varstva — Omejevalni ukrepi proti Libiji — Zamrznitev sredstev oseb in subjektov, ki so sodelovali pri storitvi hudih kršitev človekovih pravic v tej državi — Pravica do izjave pred sprejetjem takih ukrepov — Neobstoj — Pravice, zagotovljene s sodnim nadzorom sodišča Unije in možnostjo zaslišanja po sprejetju teh ukrepov — Obveznost obvestitve o obremenilnih dokazih — Obseg (Člen 6(1) PEU; Listina temeljnih pravic Evropske unije, člen 41(2)(a); sklep Sveta 2015/1333/SZVP; uredbi Sveta št. 204/2011 in št. 2015/1323) (Glej točke od 50 do 57, 59 in 60.)
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka KOZMeTIKA AFRODITA — Besedna znamka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL in figurativna znamka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 22, 23 in od 57 do 61.)
2)

CJ nosi svoje stroške in stroške, ki so nastali Evropskemu centru za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) v okviru tega postopka, v delu, v katerem se nanašajo na zadevo F‑159/12.
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedni znamki CLOVER CANYON in CANYON (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 19 do 22 in 57.)
7.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Figurativna znamka, ki predstavlja konjsko brzdo v obliki črke H–Figurativna znamka, ki predstavlja konjsko brzdo v obliki črke H in vsebuje črko c, in figurativna znamka yeguada de la cartuja hierro del bocado (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 102 do 108 in 113.)
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA

(pritožbeni senat)

z dne 6. julija 2016

LM

proti

Evropski komisiji

„Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Družinska pokojnina — Člena 18 in 27 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom — Člen 25 Listine o temeljnih pravicah — Pravica razvezanega zakonca pokojnega uradnika — Preživnina v breme pokojnega uradnika“

Predmet:

Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije [zaupno], s katero se predlaga razveljavitev tega sklepa.

Odločitev:

Pritožba se zavrne. LM se naloži plačilo stroškov.

Povzetek

Uradniki – Pokojnine – Družinska pokojnina – Preživnina, določena z dogovorom med bivšima zakoncema – Zgornja meja družinske pokojnine

(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 25; Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga VIII, člena 18 in 27)

V skladu s členom 27 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom je razvezani zakonec uradnika ali nekdanjega uradnika upravičen do družinske pokojnine, opredeljene v poglavju 4 navedene priloge, če ob smrti bivšega zakonca lahko dokaže upravičenost do preživnine, dodeljene po odločbi sodišča ali z uradno registriranim dogovorom med njim/njo in bivšim zakoncem. Na podlagi iste določbe družinska pokojnina ne sme presegati zneska preživnine, izplačane ob smrti bivšega zakonca, pri čemer se znesek posodobi v skladu s postopkom iz člena 82 Kadrovskih predpisov.

Člen 18 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, s katerim je v bistvu predvideno izplačevanje družinske pokojnine, ki znaša najmanj 35 % zadnje osnovne plače pokojnega nekdanjega uradnika, pa se nanaša izključno na preživelega nerazvezanega zakonca.

V zvezi s tem Evropska unija prav s členom 27 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom izraža svoje spoštovanje pravila, določenega v členu 25 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kar zadeva posebni primer razvezanega zakonca pokojnega uradnika, s tem ko se zavezuje, da bo do preživelega razvezanega zakonca izpolnjevala obveznost preživnine, ki je bremenila nekdanjega uradnika. Vendar člen 25 Listine ne vsebuje pravila, s katerim bi se posameznikom podeljevala subjektivna pravica v zvezi z najnižjim zneskom družinske pokojnine, ki ga prejmejo osebe iz člena 27 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.

(Glej točke od 13 do 15.)

Napotitev na:

Sodišče: sodba z dne 15. januarja 2014, Association de médiation sociale,C‑176/12, EU:C:2014:2, točka 42.
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedna znamka Redpur in figurativna znamka redwell INFRAROT HEIZUNGEN (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 17, od 21 do 24 in 61.)
3.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Relativni razlogi za zavrnitev–Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve–Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke–Besedni znamki Dolokorn in DOLOPUR (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 18 do 22.)
V skladu s členom 195(2) Poslovnika Splošnega sodišča morajo biti v pritožbi natančno navedeni grajani elementi sodbe, katere razveljavitev se zahteva, in pravne trditve, ki posebej podpirajo ta predlog.

Tako ne ustreza zahtevam po obrazložitvi, ki izhaja iz teh določb, pritožba, ki je omejena na ponavljanje ali dobesedno navajanje razlogov in trditev, ki so bili predloženi pred Sodiščem za uslužbence, vključno s tistimi, ki so temeljili na dejstvih, ki jih je to sodišče izrecno zavrnilo. Taka pritožba namreč dejansko pomeni predlog za ponovno preučitev tožbe, vložene pred Sodiščem za uslužbence, za kar pa Splošno sodišče ni pristojno.

(Glej točke 25, 38 in 39.)

Napotitev na:

Sodišče: sklep z dne 23. oktobra 2009, Komisija/Potamianos in Potamianos/Komisija, C‑561/08 P in C‑4/09 P, EU:C:2009:656, točki 58 in 59 ter navedena sodna praksa.
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Merila presoje (Uredba Sveta št.o 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 18 do 20 in 23.)
V zvezi s tem je preučitev EFSA omejena. EFSA mora na podlagi člena 18(3), drugi odstavek, Uredbe št. 1924/2006 v povezavi s členom 16(3) te uredbe pri pripravi svojega mnenja zgolj preveriti, ali je zdravstvena trditev utemeljena z znanstvenimi dokazi in ali je besedilo zdravstvene trditve v skladu z merili, določenimi v Uredbi št. 1924/2006. EFSA se mora z vsebinskega vidika zlasti prepričati, da v skladu s členom 6(1) navedene uredbe zdravstvene trditve temeljijo na in so utemeljene s splošno sprejetimi znanstvenimi dokazi.

Iz ničesar ni mogoče sklepati, da je Komisija zgolj zato, ker je Evropska agencija za varnost hrane (EFSA) izdala pozitivna mnenja, zavezana zdravstvene trditve, katerih vključitev je bil zaprošena, vključiti na seznam dovoljenih trditev iz člena 13(3) Uredbe št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih. Nasprotno, čeprav je v skladu z uvodno izjavo 17 navedene uredbe znanstvena utemeljitev glavni vidik, ki se upošteva pri uporabi zdravstvenih trditev, pa mora Komisija, ki odloča v skladu s členom 18(4) Uredbe št. 1924/2006, upoštevati vse veljavne določbe prava Unije in druge legitimne dejavnike, upoštevne za obravnavano zadevo. Poleg tega je dejstvo, da Komisiji ni treba slediti odločitvi EFSA, potrjeno s členom 18(5) navedene uredbe, v skladu s katerim je odobritev zdravstvene trditve mogoča tudi, kadar EFSA izda mnenje, ki ne podpira vključitve te trditve na seznam iz člena 13(3) te uredbe.

Komisiji je treba, kadar odloča o prošnji za odobritev zdravstvene trditve na podlagi člena 18(4) Uredbe št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih, priznati široko diskrecijsko pravico na področju, ki od nje zahteva politične, gospodarske in socialne odločitve in na katerem mora izvrševati kompleksno presojo. V teh okoliščinah se mora nadzor sodišča Unije omejiti na obravnavo, ali se pri izvajanju take diskrecijske pravice ni zgodila očitna napaka ali zloraba pooblastila, oziroma tudi na to, ali zakonodajalec ni očitno prekoračil svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku. V tem okviru sodišče Unije ne sme s svojo presojo znanstvenih in tehničnih dejstev nadomestiti presoje institucij, ki jim je Pogodba DEU podelila to nalogo.

V zvezi z nadzorom sorazmernosti lahko na zakonitost ukrepa, sprejetega na tem področju, vpliva le to, da je ukrep očitno neprimeren glede na cilj, ki ga poskuša doseči Komisija. Ker se diskrecijska pravica, s katero razpolagajo pristojni organi pri ugotavljanju, kje je pravično ravnotežje med pravico do svobodnega izražanja in ciljem varstva zdravja, spreminja za vsak posamezen cilj, ki upravičuje omejevanje te pravice, in glede na značilnosti zadevnih dejavnosti, je treba Komisiji priznati široko diskrecijsko pravico tudi specifično glede poslovne uporabe svobode izražanja, zlasti v oglasnih sporočilih.

(Glej točke 30, 31, 80 in 81.)
83

Tožeča stranka trdi, da je kot predstavnica vseh uslužbencev z drugimi SZU sodelovala v spravnem postopku, določenem s Sklepom Sveta z dne 23. junija 1981, v okviru reforme Kadrovskih predpisov in PZDU, ki je pripeljala do sprejetja Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 723/2004 z dne 22. marca 2004 o spremembi Kadrovskih predpisov in PZDU (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 2, str. 130). V okviru tega spravnega postopka je bil s Svetom sklenjen sporazum o zadevni reformi. Tožeča stranka navaja, da se je ta sporazum nanašal na to, da bodo SZU sprejeli več ukrepov modernizacije kariere uradnikov in drugih uslužbencev Unije ter posebno dajatev, ki bo odražala stroške socialne politike, izboljšanje delovnih pogojev in pogojev za evropske šole ter jamstva ohranitve socialnega miru, ne da bi se zahtevale prilagoditve osebnih prejemkov in pokojnin, ki so večje od tistih, ki izhajajo iz mehanizma večletne prilagoditve. Tožeča stranka zlasti z navajanjem uvodnih izjav 11 in 12 Uredbe št. 723/2004 trdi, da gre pri ukrepih modernizacije dejansko za razvrstitev zaposlenih v dve funkcionalni skupini, upravne uslužbence (AD) in strokovno-tehnične uslužbence (AST), uvedbo linearne kariere in uporabo načela enakovrednosti karier ter olajšanje prehoda iz prve funkcionalne skupine v drugo z novim mehanizmom certifikacije. Po mnenju tožeče stranke gre pri teh ukrepih tudi za uvedbo prožnih oblik dela, ki vključujejo zlasti pravico – pod nekaterimi pogoji – do dela s skrajšanim delovnim časom ter možnost, da se delovno mesto deli, da se dopust iz osebnih razlogov podaljša in da se sprejmejo nove določbe o dopustu, povezanem z družino, natančneje pa naj bi šlo za bolj prilagodljivo pravico do porodniškega dopusta, očetovskega dopusta, dopusta ob posvojitvi in starševskega dopusta, pa tudi dopusta v primeru hude bolezni družinskega člana. Sprejetje ukrepov modernizacije s strani SZU, vključno s tožečo stranko, ki naj bi bila razvidna iz uvodne izjave 38 Uredbe št. 723/2004, naj bi pomenilo protistoritev za to, da se v Kadrovskih predpisih in PZDU kodificira metoda letne prilagoditve osebnih prejemkov in zagotavljanje njene uporabe do 31. decembra 2012.
222

Drugič, kar zadeva neseznanjenost s protipravnimi ravnanji v zvezi s podmorskimi električnimi kabli, je treba poudariti, kot je bilo to navedeno zgoraj v točki 134, da so se srečanja R, ki se jih je udeleževala oseba N, začenjala s splošnim delom, v katerem so predstavniki družb Nexans France in Pirelli druge člane R navedenega kartela seznanili z razpravami, ki so potekale na prejšnjem srečanju A/R. Toda, kot je bilo ugotovljeno zgoraj v točkah od 130 do 132, sta srečanji A/R zadevali razdelitev projektov v zvezi s podzemnimi in podmorskimi električnimi kabli na „izvoznih ozemljih“ med člane R navedenega kartela, na eni strani, ter člane A in K zadevnega kartela, na drugi strani. Iz tega izhaja, da sta bili tožeči stranki vsekakor seznanjeni z dejstvom, da so bili projekti v zvezi s podmorskimi električnimi kabli razdeljeni med člane A in R kartela. Kar zadeva seznanjenost tožečih strank z razdelitvijo projektov v zvezi s podmorskimi električnimi kabli med člane R kartela, je treba poudariti, da če se domneva, da so, podobno kot na srečanju R z dne 18. in 19. novembra 2003, razprave v zvezi s podmorskimi električnimi kabli in podzemnimi električnimi kabli vedno potekale ločeno ter da se predstavniki družbe Brugg Kabel nikoli niso udeležili srečanj R, na katerih so bili predmet skupnih razprav projekti v zvezi s podzemnimi električnimi kabli in podmorskimi električnimi kabli – kar pa močno omajejo dokazi, ki jih je predložila Komisija v odgovoru na ukrep procesnega vodstva, ki ga je sprejelo Splošno sodišče (glej točke od 134 do 138 zgoraj) – okoliščina, da sta bili tožeči stranki glede na pripravljalne dokumente na srečanja zadevnih članov seznanjeni s tem, da so potekale razprave o podmorskih električnih kablih, zadostno dokazuje, da sta vedeli za to razdelitev ali sta morali sumiti o njej. Poleg tega je iz elektronskega dopisa, ki ga je oseba J 23. januarja 2006 poslala osebi N ter ki je bilo predstavljeno v točkah 377 in 378 izpodbijanega sklepa in se nanaša na razdelitev na „izvoznih ozemljih“, razvidno, da sta tožeči stranki vedeli, da je bilo v sporazumih predvideno usklajevanje za projekte v zvezi s podmorskimi električnimi kabli. V tem elektronskem dopisu je namreč navedeno: „Oseba A ne zaupa več in ne želi več sodelovati pri [projektu Kuvajt] (in torej zavrača to dodelitev), če se [oseba C iz družbe Pirelli] in ti ne zavežeta, da bosta spoštovala prihodnje sporazume v zvezi s to državo. [Oseba C iz družbe Pirelli] je potrdila, da se bodo v prihodnje držali sporazumov in je dala verodostojno razlago za njihovo ravnanje (pri projektu v zvezi s podvodnimi kabli).“
127

Vendar je pet let in devet mesecev trajajoč postopek v zadevi T‑54/06 presegel trajanje, ki ga je tožeča stranka lahko predvidela, zlasti ko je vložila tožbo. Poleg tega v postopku v zadevi T‑54/06 izstopa obdobje treh let in desetih mesecev, ki so pretekli od konca pisnega dela postopka do začetka ustnega dela postopka. To obdobje nikakor ni upravičeno s sprejetjem ukrepov procesnega vodstva, pripravljalnih ukrepov ali nastankom postopkovnih dogodkov. Nazadnje, tožeča stranka s svojim ravnanjem ni nikakor prispevala k ugotovljenemu roku sojenja. Nasprotno, tožeča stranka je Splošno sodišče najmanj dvakrat opozorila na svoje čakanje in predlagala nujno obravnavo zadeve T‑54/06.
104

V delu, v katerem se želi tožeča stranka s to trditvijo sklicevati na to, da so politični preudarki podlaga za vpis njenega imena na seznam, je treba opozoriti, da trditev v zvezi z domnevno prepoznim sklicevanjem na cilj v zvezi z utrditvijo in podporo pravne države ne zadostuje za to, da bi se dokazalo, da se Svet ob sprejemanju aktov iz marca 2014 ni opiral na izrecno naveden in legitimen cilj utrditve in podpore pravne države v Ukrajini in da navedeni cilj ni bil razlog tudi za ohranitev ukrepov proti tožeči stranki z akti iz marca 2015.
10

Sklep 2014/119 je bil spremenjen tudi s Sklepom Sveta (SZVP) 2015/143 z dne 29. januarja 2015 (UL L 24, str. 16), ki je začel veljati 31. januarja 2015. V zvezi z merili za določitev oseb, na katere se nanašajo zadevni omejevalni ukrepi, je iz člena 1 zadnjenavedenega sklepa razvidno, da se člen 1(1) Sklepa 2014/119 nadomesti s tem besedilom: „1. Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v njihovi lasti, z njimi razpolagajo ali so pod nadzorom oseb, ki so bile opredeljene kot odgovorne za odtujitev ukrajinskih državnih sredstev, in oseb, odgovornih za kršitve človekovih pravic, in fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom, ki so z njimi povezani, kot so navedeni v Prilogi. Za namene tega sklepa osebe, ki so bile opredeljene kot odgovorne za odtujitev ukrajinskih državnih sredstev, vključujejo osebe, proti katerim ukrajinske oblasti vodijo preiskavo: (a) glede odtujitve ukrajinskih javnih sredstev ali drugega premoženja ali vpletenosti v to odtujitev; ali (b) glede zlorabe položaja javnega funkcionarja z namenom pridobitve neupravičene koristi zanj ali za tretjo osebo, kar je povzročilo izgubo ukrajinskih javnih sredstev ali drugega premoženja, ali [glede] vpletenost[i] v to zlorabo.“
40

Tako je glavni cilj Uredbe št. 1698/2005 omogočiti posodobitev in izboljšanje gospodarske učinkovitosti podjetji, zlasti malih in srednje velikih podjetij (MSP), v kmetijskem sektorju, zlasti s spodbujanjem uvajanja novih tehnologij in inovacij. Vendar se v ta namen – kar zadeva MSP – ne zahtevajo nujno investicije izključno v novo ali inovativno opremo. Res je, da financiranje take investicije lahko spodbudi modernizacijo in konkurenčnost MSP, kar tudi pomeni povezavo s ciljem prispevati k izboljšanju kakovosti življenja in dela na podeželskih območjih, k spodbujanju diverzifikacije gospodarskih dejavnosti in k varstvu okolja z inovativnimi tehnologijami. Kljub temu ostaja dejstvo, da v primeru MSP, ki so večina gospodarskih subjektov, dejavnih v tem sektorju, na katere se sklicuje zadnji del uvodne izjave 23 Uredbe št. 1698/2005 in katerih finančna sredstva so na splošno manjša v primerjavi s sredstvi, ki jih imajo na voljo velika podjetja, investiranje v novo opremo ne more vedno prispevati k uresničitvi ciljev. Tako se lahko izkaže, da nakup rabljenih strojev – ki so visokotehnološki ali celo na tehnično višji ravni v primerjavi z nekatero novo opremo – po znižani ceni prav tako zadosti potrebam teh podjetij in celo bolje prispeva k njihovemu tehnološkemu in ekonomskemu razvoju v smislu predvidene modernizacije kmetijskega sektorja.
116

Elementi spisa in potek dogodkov, kot je opisan zgoraj v točkah od 1 do 41, vsekakor dokazujejo obstoj take kršitve. Delegacija, ki jo je nasledila ESZD, je izkazala popolnoma neprimeren odnos do tožeče stranke, ki je bila poleg tega pri njej zaposlena več kot deset let, saj je poleg tega, da oktobra 2001 ni izpolnila in egiptovskemu zavodu za socialno varnost ni predložila obrazca „estemara 6“ na ime tožeče stranke, prvi konkretni ukrep v odgovor na prošnjo z dne 3. februarja 2005 (glej zgoraj točko 5), kasneje večkrat ponovljeno (glej zgoraj točke 8, 11, 13, 15, 17, 19 in 20), sprejela šele 18. marca 2010. Poskusila je namreč pridobiti „movement certificate“ na ime tožeče stranke (glej zgoraj točko 22). Do tega dne delegacija na prošnje tožeče stranke ni ukrepala in ni odgovorila ali pa je dajala zgolj izogibajoče odgovore, da potrebuje še nekoliko več časa za iskanje rešitve problema. ESZD, ki so ji bila v zvezi s tem na obravnavi postavljena vprašanja, ni mogla navesti nobene razlage za to neodzivanje delegacije na vsekakor legitimne prošnje tožeče stranke.
136

Komisija je nazadnje preučila to vprašanje v svojem končnem stališču in v zbirnem poročilu. V zvezi s tem je najprej navedla, da se v skladu s členom 32(6)(b) Uredbe št. 1290/2005 država članica lahko odloči, da ne bo izvedla postopka izterjave, če to ni mogoče zaradi plačilne nesposobnosti, ugotovljene in priznane v skladu z nacionalno zakonodajo zadevne države članice. Ker Kraljevina Nizozemska v tabelo iz Priloge III k Uredbi št. 885/2006 za proračunsko leto 2006 kot neizterljive ni vpisala nobene od devetih terjatev iz zadeve Centramelk, mora po mnenju Komisije za te terjatve veljati pravilo iz člena 32(5) Uredbe št. 1290/2005. Dalje, Komisija je zavrnila trditev, da je bilo osem od devetih terjatev iz te zadeve neizterljivih, še preden je bil sprejet sklep o potrditvi obračunov za proračunsko leto 2006 in bi morale biti izključene iz izračuna teh obresti. V zvezi s tem je navedla, da je to pravilo vzpostavilo delitev finančne odgovornosti med Unijo in zadevno državo članico za terjatve, katerih izterjava ni bila izvedena v roku štirih oziroma osmih let od prve upravne ali sodne ugotovitve. Po mnenju Komisije je bila neizterljivost terjatve pred to časovno omejitvijo glede na informacije, ki so jih predložili nizozemski organi, ugotovljena le v dveh od devetih posameznih primerov zadevnih goljufij. Poleg tega je Komisija dodala, da so v okviru preiskave leta 2003 njene službe ugotovile, da je izterjava terjatev v tej zadevi še potekala. Nazadnje, na podlagi teh ugotovitev, in ker so bile obresti le akcesorne glavnim terjatvam, je uporabila pravilo iz člena 32(5) Uredbe št. 1290/2005 za obresti na vse terjatve v zadevi Centramelk.
5.

Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Omejitve izvoza in dostopa do kapitalskega trga Unije – Obveznost, da se v obrazložitvi v utemeljitev navedenih ukrepov navede specifične in konkretne elemente – Sklep, sprejet v okoliščinah, ki so zadevni osebi znane in ki ji omogočajo, da razume obseg ukrepa, sprejetega proti njej – Dopustnost sumarne obrazložitve (člen 296, drugi odstavek, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41(2)(c); Sklep Sveta 2014/512/SZVP, člen 1(2) in Priloga III; Uredba Sveta št. 833/2014, člen 5(2)(a), (b) in (c) ter Priloga VI) (Glej točke 111, 112, 114, 116, 118, 119, od 121 do 123 in 126.)
4.

Omejevalni sporazumi – Prepoved – Kršitve – Sporazumi in usklajena ravnanja, ki pomenijo enotno kršitev – Pripis odgovornosti za celotno kršitev enemu podjetju – Pogoji – Kršitvene prakse in ravnanja, ki se umeščajo v celovit načrt – Presoja – Merila – Prispevanje k edinemu cilju kršitve – Poznavanje ali predvidljivost celotnega načrta omejevalnega sporazuma in njegovih bistvenih elementov (člen 101(1) PDEU) (Glej točke 103 in od 107 do 115.)
2.

Družbe Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV in Teva Pharmaceutical Industries Ltd nosijo svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija.
Gospodarska dejavnost je vsaka dejavnost, ki vključuje ponujanje blaga ali storitev na določenem trgu. V zvezi s tem dejavnosti obvladovanja in nadzora zračnega prostora praviloma pomenijo dejavnosti, ki spadajo v prerogative javne oblasti.

V zvezi z instrumentom za prilete, ki uporablja radijski signal za povečanje natančnosti pristajanja letala ob priletu na pristajalno stezo, je treba ugotoviti, da tudi če bi bil obvezen in čeprav, enako kot drugi sistemi, prispeva k varnosti pristankov, ne prispeva niti k obvladovanju in nadzoru zračnega prostora niti k nobeni drugi prerogativi javne oblasti, ki se lahko izvaja na letališču. Prispeva k zagotavljanju storitev, ki jih civilno letališče v konkurenčnem kontekstu ponuja letalskim prevoznikom v okviru svoje splošne dejavnosti, ki je gospodarska. Neobstoj take opreme ima zgolj to posledico, da v določenih vremenskih razmerah letalski prevozniki, ki uporabljajo neko letališče, odpovejo svoje lete ali jih preusmerijo na druga letališča, ki imajo tako opremo. Tako je letališče, ki ni opremljeno s tako opremo, v manj ugodnem konkurenčnem položaju v primerjavi z letališčem, ki ima nameščeno tako opremo, ne da bi ta ugotovitev omogočala izvzetje navedene opreme iz njene opredelitve za gospodarsko dejavnost.

(Glej točke 97, 99, 100, 102 in 103.)
2.

Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Dokazno breme Komisije, da dokaže kršitev in njeno trajanje – Način dokazovanja – Opiranje na skupek indicev – Potrebna stopnja dokazne vrednosti glede posamičnih indicev – Dopustnost splošne presoje sklenjenega kroga indicev – Spoštovanje načela domneve nedolžnosti (Člen 101(1) PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 48) (Glej točke od 62 do 68, od 116 do 122 in od 143 do 145.)