ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 3. oktobra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – X/Belgische Staat

(Zadeva C-302/18) (1)

(Predhodno odločanje - Politika priseljevanja - Status državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas - Direktiva 2003/109/ES - Pogoji za pridobitev statusa rezidenta za daljši čas - Člen 5(1)(a) - Stalni, redni in zadostni viri)

(2019/C 413/17)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X

Tožena stranka: Belgische Staat

Izrek

Člen 5(1)(a) Direktive Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas je treba razlagati tako, da se pojem „viri“ iz te določbe ne nanaša zgolj na „lastne vire“ prosilca za pridobitev statusa rezidenta za daljši čas, ampak so lahko s tem pojmom zajeti tudi viri, ki jih temu prosilcu da na razpolago tretja oseba, če so ti viri glede na posamični položaj zadevnega prosilca stalni, redni in zadostni.

(1) UL C 276, 6.8.2018.
2.

Člen 6(1) Direktive 93/13 je treba razlagati tako, na eni strani, da je treba posledice neveljavnosti pogodbe v celoti za potrošnikov položaj, kakor so navedene v sodbi z dne 30. aprila 2014, Kásler in Káslerné Rábai (C-26/13, EU:C:2014:282), presojati glede na okoliščine, ki obstajajo ali so predvidljive v času spora, in na drugi strani, da je za to presojo odločilna volja, ki jo je potrošnik v zvezi s tem izrazil.
2.

Člen 3(3) Direktive 93/13 v povezavi s točko 1(q) Priloge k tej direktivi je treba razlagati tako, da, prvič, se ne nanaša na pogoj, katerega cilj ali učinek je, da potrošnik utemeljeno domneva, da mora izpolniti vse svoje pogodbene obveznosti, tudi če meni, da nekaterih storitev ni treba plačati, saj se na podlagi tega pogoja ob upoštevanju veljavne nacionalne ureditve pravni položaj potrošnika ne spremeni, in drugič, se nanaša na pogoj, katerega cilj ali učinek je ta, da se omeji potrošnikova pravica do sprožitve pravnega postopka ali drugega pravnega sredstva, kadar je preostali dolgovani znesek določen z notarsko listino, ki ima posebno dokazno moč, kar upniku omogoča, da enostransko in dokončno konča spor.
2.

Člen 6(1), prvi stavek, Uredbe št. 715/2007 je treba razlagati tako, da to, da je proizvajalec avtomobilov z vključitvijo ponudnika informacijskih storitev v korist pooblaščenih trgovcev in serviserjev odprl dodaten informacijski kanal za prodajo originalnih nadomestnih delov s strani pooblaščenih trgovcev in serviserjev, ne pomeni dostopa, ki bi bil v primerjavi s tistim, ki ga imajo pooblaščeni trgovci in serviserji, do neodvisnih izvajalcev diskriminatoren v smislu te določbe, ker imajo neodvisni izvajalci tudi dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil, ki ni diskriminatoren glede na vsebino in dostop, ki sta zagotovljena pooblaščenim trgovcem in serviserjem.
1.

Člen 6(2)(c) Direktive 2002/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES v povezavi s členom 1(1) te direktive in ob upoštevanju njene uvodne izjave 13 je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot se razlaga v nacionalni sodni praksi, ki v zvezi s pogodbo o finančni storitvi, sklenjeno na daljavo med trgovcem in potrošnikom, ne izključuje pravice tega potrošnika do odstopa od pogodbe, če sta na potrošnikovo izrecno željo obe stranki pogodbo že v celoti izpolnili, preden je potrošnik uresničil svojo pravico do odstopa od pogodbe. Predložitveno sodišče mora ob upoštevanju celotnega nacionalnega prava in ob uporabi načinov razlage, ki jih priznava nacionalno pravo, poiskati rešitev, ki bo v skladu s to določbo, tako da po potrebi spremeni ustaljeno sodno prakso, če ta temelji na razlagi nacionalnega prava, ki ni združljiva z navedeno določbo.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. septembra 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku – Poljska) – Lexitor Sp. z o.o/Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A.

(Zadeva C-383/18) (1)

(Predhodno odločanje - Varstvo potrošnikov - Potrošniške kreditne pogodbe - Direktiva 2008/48/ES - Člen 16(1) - Predčasno odplačilo - Pravica potrošnika do zmanjšanja skupnih stroškov kredita, ki ustreza obrestim in stroškom, dolgovanim za preostalo obdobje trajanja pogodbe)

(2019/C 383/30)

Jezik postopka: poljščina

Predložitveno sodišče

Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Lexitor Sp. z o.o.

Tožene stranke: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A.

Izrek

Člen 16(1) Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o potrošniških kreditnih pogodbah in razveljavitvi Direktive Sveta 87/102/EGS je treba razlagati tako, da pravica potrošnika do zmanjšanja skupnih stroškov kredita v primeru predčasnega odplačila kredita vključuje vse stroške, ki so bili naloženi potrošniku.

(1) UL C 294, 20.8.2018.
1.

Prvič, člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 je treba razlagati tako, da namen zneska iz te določbe ni povračilo škode, kot je izguba dogodka, drugič, ta škoda lahko spada v okvir dodatne odškodnine iz člena 12(1) Uredbe št. 261/2004 ter, tretjič, predložitveno sodišče mora na ustrezni pravni podlagi določiti in presoditi različne sestavne elemente te škode in obseg odškodnine.
C 280/8

Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 26. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Višje sodišče v Mariboru – Slovenija) – Aleš Kuhar, Jožef Kuhar/Addiko Bank d.d.

(Zadeva C-407/18) (1)

(Predhodno odločanje - Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah - Direktiva 93/13/EGS - Postopek izvršbe s hipoteko zavarovane terjatve - Neposredno izvršljiv notarski zapis - Sodni nadzor nad nepoštenimi pogoji - Odlog izvršbe - Nepristojnost sodišča, ki odloča o predlogu za izvršbo - Varstvo potrošnikov - Načelo učinkovitosti - Skladna razlaga)

(2019/C 280/09)

Jezik postopka: slovenščina

Predložitveno sodišče

Višje sodišče v Mariboru

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Aleš Kuhar, Jožef Kuhar

Tožena stranka: Addiko Bank d.d.

Izrek

Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba glede na načelo učinkovitosti razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, na podlagi katere nacionalno sodišče, ki odloča o predlogu za izvršbo na podlagi pogodbe o hipotekarnem kreditu, sklenjene med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom v obliki neposredno izvršljivega notarskega zapisa, nima možnosti, da bodisi na predlog potrošnika bodisi po uradni dolžnosti preuči, ali so pogoji, vsebovani v takem zapisu, nepošteni v smislu te direktive in na tej podlagi odloži predlagano izvršbo.

(1) UL C 294, 20.8.2018.
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 12. junija 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Belgija) – Terre wallonne ASBL/Région wallonne

(Zadeva C-321/18) (1)

(Predhodno odločanje - Okolje - Direktiva 2001/42/ES - Presoja vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje - Odlok - Določitev ciljev ohranjanja za omrežje Natura 2000 v skladu z Direktivo 92/43/EGS - Pojem „načrti in programi“ - Obveznost izvedbe okoljske presoje)

(2019/C 263/21)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Terre wallonne ASBL

Tožena stranka: Région wallonne

Izrek

Člen 3(2) in (4) Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje je treba razlagati tako, da odlok, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, s katerim organ države članice na ravni regije za omrežje Natura 2000 določi cilje ohranjanja, ki so okvirni, medtem ko so cilji ohranjanja na ravni območij pravno zavezujoči, ne spada med „načrte in programe“ v smislu te direktive, za katere je presoja vplivov na okolje obvezna.

(1) UL C 259, 23.7.2018.
Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 8. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Jadran Dodič/Banka Koper, Alta Invest

(Zadeva C-194/18) (1)

(Predhodno odločanje - Socialna politika - Prenos podjetij - Direktiva 2001/23/ES - Člen 1(1) - Področje uporabe - Merila za presojo prenosa - Prenos strank - Prenos vseh finančnih storitev banke na borzno družbo brez prenosa osebja)

(2019/C 230/16)

Jezik postopka: slovenščina

Predložitveno sodišče

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Jadran Dodič

Toženi stranki: Banka Koper, Alta Invest

Izrek

Člen 1(1) Direktive 2001/23/ES Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov, je treba razlagati tako, da to, da drugo podjetje v skladu s pogodbo, ki jo je treba skleniti v skladu z nacionalno zakonodajo, prevzame finančne instrumente in drugo premoženje strank prvega podjetja po tem, ko zadnjenavedeno preneha opravljati svojo dejavnost, čeprav imajo stranke prvega podjetja možnost, da vodenja svojih vrednostnih papirjev ne prenesejo na drugo podjetje, lahko pomeni prenos podjetja ali dela podjetja, če se ugotovi, da je šlo za prenos strank, kar pa mora ugotoviti predložitveno sodišče. V tem okviru število – tudi če je zelo veliko – dejansko prenesenih strank samo po sebi ni odločilno za opredelitev „prenosa“ in tudi to, da prvo podjetje z drugim sodeluje kot odvisna borznoposredniška družba, načeloma ni upoštevno.

(1) UL C 190, 4. 6. 2018.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 14. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Audiencia Nacional – Španija) – Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE

(Zadeva C-55/18) (1)

(Predhodno odločanje - Socialna politika - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Organizacija delovnega časa - Člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah - Direktiva 2003/88/ES - Člena 3 in 5 - Dnevni in tedenski počitek - Člen 6 - Najdaljši tedenski delovni čas - Direktiva 89/391/EGS - Varnost in zdravje delavcev pri delu - Obveznost vzpostavitve sistema za evidentiranje dnevnega delovnega časa, ki ga opravi vsak delavec)

(2019/C 255/11)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Audiencia Nacional

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

Tožena stranka: Deutsche Bank SAE

ob udeležbi: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

Izrek

Člene 3, 5 in 6 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa v povezavi s členom 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter členom 4(1), členom 11(3) in členom 16(3) Direktive Sveta z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (89/391/EGS) je treba razlagati tako, da nasprotujejo ureditvi države članice, ki – kot se razlaga v nacionalni sodni praksi – delodajalcem ne nalaga obveznosti vzpostavitve sistema, ki omogoča evidentiranje dnevnega delovnega časa, ki ga opravi vsak delavec.

(1) UL C 152, 30.4.2018.
C 206/14

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 11. aprila 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Conseil d'État – Francija) – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

(Zadeva C-254/18) (1)

(Predhodno odločanje - Direktiva 2003/88/ES - Organizacija delovnega časa - Zaščita varnosti in zdravja delavcev - Maksimalni tedenski delovni čas - Referenčno obdobje - Premična ali fiksna narava - Odstopanje - Uslužbenci policije)

(2019/C 206/16)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil d'État

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

Tožene stranke: Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

Izrek

Člen 6(b), člen 16(b) in člen 19, prvi odstavek, Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki za izračun povprečnega tedenskega delovnega časa določa referenčna obdobja, ki se začnejo in končajo na fiksne koledarske datume, če ta ureditev vsebuje mehanizme, ki omogočajo, da se zagotovi, da se maksimalni povprečni tedenski delovni čas 48 ur spoštuje v vsakem šestmesečnem obdobju, ki zajema del dveh zaporednih fiksnih referenčnih obdobij.

(1) UL C 211, 18.6.2018.
Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2. maja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Lavorgna Srl/Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano

(Zadeva C-309/18) (1)

(Predhodno odločanje - Javno naročanje - Direktiva 2014/24/EU - Stroški delovne sile - Avtomatična izključitev ponudnika, ki v ponudbi ni ločeno navedel navedenih stroškov - Načelo sorazmernosti)

(2019/C 220/16)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Lavorgna Srl

Tožene stranke: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano

Izrek

Načela pravne varnosti, enakega obravnavanja in preglednosti, kakor so določena v Direktivi 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES, je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, v skladu s katero se ekonomska ponudba, predložena v postopku za oddajo javnega naročila, ker stroški delovne sile v njej niso navedeni ločeno, izključi brez možnosti uporabe postopka s pozivom k dopolnitvi predloženih dokumentov, tudi če obveznost ločene navedbe teh stroškov ni bila opredeljena v razpisni dokumentaciji, če sta ta pogoj in ta možnost izključitve jasno določena v nacionalni ureditvi v zvezi s postopkom javnega naročanja, na katero je bilo v tej dokumentaciji izrecno napoteno. Če pa določbe javnega razpisa ponudnikom ne omogočajo, da te stroške navedejo v ekonomskih ponudbah, je treba načeli preglednosti in sorazmernosti razlagati tako, da ne nasprotujeta dejstvu, da se ponudnikom dopusti, da uredijo svoj položaj in da v roku, ki ga določi javni naročnik, izpolnijo obveznosti iz nacionalne ureditve na tem področju.

(1) UL C 268, 30.7.2018.
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 14. februarja 2019 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Labour Court – Irska) – Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General

(Zadeva C-154/18) (1)

(Predhodno odločanje - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Direktiva 2000/78/ES - Člen 2(2)(b) - Posredna diskriminacija zaradi starosti - Novozaposleni učitelji - Datum zaposlitve - Plačna lestvica in uvrstitev v plačne razrede ob zaposlitvi, ki sta manj ugodni kot tisti, ki se uporabljata za že zaposlene učitelje)

(2019/C 131/16)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Labour Court

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnici: Tomás Horgan, Claire Keegan

Nasprotne stranke v postopku s pritožbo: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General

Izrek

Člen 2(2)(b) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ukrep, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, ki določa, da se od določenega datuma ob zaposlitvi novih učiteljev uporabita plačna lestvica in uvrstitev v plačne razrede, ki sta manj ugodni od tistih, ki sta se na podlagi pravil, ki so veljala pred tem ukrepom, uporabljali za učitelje, zaposlene pred tem datumom, ne pomeni posredne diskriminacije na podlagi starosti v smislu te določbe.

(1) UL C 166, 14.5.2018.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. julija 2018 (predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court (Irska) – Irska) – V postopku v zvezi z izvršitvijo evropskih nalogov za prijetje, izdanih proti LM

(Zadeva C-216/18 PPU) (1)

((Predhodno odločanje - Nujni postopek predhodnega odločanja - Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah - Evropski nalog za prijetje - Okvirni sklep 2002/584/PNZ - Člen 1(3) - Postopki predaje med državami članicami - Pogoji izvršitve - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Člen 47 - Pravica do dostopa do neodvisnega in nepristranskega sodišča))

(2018/C 328/28)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court (Irska)

Stranka v postopku v glavni stvari

LM

Izrek

Člen 1(3) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je treba razlagati tako, da kadar izvršitveni pravosodni organ, ki odloča o predaji osebe, za katero je bil izdan evropski nalog za prijetje zaradi uvedbe kazenskega postopka, razpolaga z elementi – kakršni so tisti iz obrazloženega predloga Evropske komisije, sprejetega na podlagi člena 7(1) PEU – ki kažejo na obstoj resnične nevarnosti, da bo kršena temeljna pravica do poštenega sojenja, zagotovljena s členom 47, drugi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zaradi sistemskih ali splošnih pomanjkljivosti v zvezi z neodvisnostjo sodne oblasti v odreditveni državi članici, mora navedeni organ konkretno in natančno presoditi, ali – glede na osebne razmere te osebe ter na naravo kaznivega dejanja, zaradi katerega je kazensko preganjana, in dejanski okvir, na katerih je utemeljen evropski nalog za prijetje, ter ob upoštevanju informacij, ki jih je predložila odreditvena država članica na podlagi člena 15(2) Okvirnega sklepa 2002/584, kakor je bil spremenjen – obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da za navedeno osebo v primeru predaje tej zadnjenavedeni državi obstaja taka nevarnost.

(1) UL C 190, 4.6.2018.
C 36/2

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 3. decembra 2019 – Češka republika/Evropski parlament, Svet Evropske unije

(Zadeva C-482/17) (1)

(Ničnostna tožba - Približevanje zakonodaj - Direktiva (EU) 2017/853 - Nadzor nabave in posedovanja orožja - Veljavnost - Pravna podlaga - Člen 114 PDEU - Sprememba obstoječe direktive - Načelo sorazmernosti - Neobstoj ocene učinka - Poseg v lastninsko pravico - Sorazmernost sprejetih ukrepov - Ukrepi, ki ustvarjajo ovire na notranjem trgu - Načelo pravne varnosti - Načelo varstva legitimnih pričakovanj - Ukrepi, ki državam članicam nalagajo sprejetje zakonodaje z retroaktivnim učinkom - Načelo prepovedi diskriminacije - Odstopanje za Švicarsko konfederacijo - Diskriminacija, ki vpliva na države članice Evropske unije oziroma države članice Evropskega združenja za prosto trgovino (EFTA), ki niso ta država)

(2020/C 36/02)

Jezik postopka: češčina

Stranke

Tožeča stranka: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, O. Serdula in J. Vláčil, agenti)

Toženi stranki: Evropski parlament (zastopnika: O. Hrstková Šolcová in R. van de Westelaken, agenta), Svet Evropske unije (zastopniki: sprva A. Westerhof Löfflerová, E. Moro in M. Chavrier, nato A. Westerhof Löfflerová in M. Chavrier, agenti)

Intervenientki v podporo tožeče stranke: Madžarska (zastopniki: M. Z. Fehér, G. Koós in G. Tornyai, agenti), Republika Poljska (représentants: B. Majczyna, M. Wiącek in D. Lutostańska, agenti)

Intervenientki v podporo toženih strank: Francoska republika (zastopniki: A. Daly, E. de Moustier, R. Coesme in D. Colas, agenti), Evropska komisija (zastopniki: M. Šimerdová, Y. G. Marinova in E. Kružíková, agenti)

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Češka republika nosi svoje stroške ter stroške Evropskega parlamenta in Sveta Evropske unije.

3. Francoska republika, Madžarska, Republika Poljska in Evropska komisija nosijo svoje stroške.

(1) UL C 357, 23.10.2017.
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 6. oktobra 2020 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Investigatory Powers Tribunal – London – Združeno kraljestvo) – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

(Zadeva C-623/17) (1)

(Predhodno odločanje - Obdelava osebnih podatkov na področju elektronskih komunikacij - Ponudniki elektronskih komunikacijskih storitev - Splošno in neselektivno posredovanje podatkov o prometu in podatkov o lokaciji - Zaščita nacionalne varnosti - Direktiva 2002/58/ES - Področje uporabe - Člen 1(3) in člen 3 - Zaupnost elektronskih komunikacij - Varstvo - Člen 5 in člen 15(1) - Listina Evropske unije o temeljnih pravicah - Členi 7, 8 in 11 ter člen 52(1) - Člen 4(2) PEU)

(2020/C 433/02)

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Investigatory Powers Tribunal – London

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Privacy International

Tožene stranke: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

Izrek

1. Člen 1(3), člen 3 in člen 15(1) Direktive 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, v povezavi s členom 4(2) PEU je treba razlagati tako, da nacionalna ureditev, ki državnemu organu omogoča, da zaradi zaščite nacionalne varnosti ponudnikom elektronskih komunikacijskih storitev naloži, da podatke o prometu in podatke o lokaciji posredujejo varnostnim in obveščevalnim agencijam, spada na področje uporabe te direktive.

2. Člen 15(1) Direktive 2002/58, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, v povezavi s členom 4(2) PEU ter členi 7, 8 in 11 ter členom 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki državnemu organu omogoča, da zaradi zaščite nacionalne varnosti ponudnikom elektronskih komunikacijskih storitev naloži splošno in neselektivno posredovanje podatkov o prometu in podatkov o lokaciji varnostnim in obveščevalnim agencijam.

(1) UL C 22, 22.1.2018.