Tožba, vložena 23. oktobra 2019 – The Weir Group in drugi/Komisija

(Zadeva T-718/19)

(2020/C 10/56)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeče stranke: The Weir Group plc (Glasgow, Združeno kraljestvo), TWG Investments (No.3) Ltd (Glasgow) in TWG Investments (No.4) Ltd (Glasgow) (zastopnika: J. Lesar, Solicitor, in K. Beal, QC)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— sklep, ki ga je Evropska komisija sprejela 2. aprila 2019 o državni pomoči SA.44896, ki jo je Združeno kraljestvo izvedlo v zvezi z nadzorovanimi tujimi družbami z izjemo pri financiranju skupin, razglasi za ničen v delu, v katerem se nanaša na tožeče stranke ali katerokoli od njih;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke v utemeljitev tožbe navajajo devet tožbenih razlogov.

1. V okviru prvega tožbenega razloga trdijo, da je Komisija napačno uporabila člen 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji pri izbiri referenčnega okvira za analizo davčnega sistema. Komisija bi morala obravnavati referenčni okvir kot sistem davka od dohodkov pravnih oseb v Združenem kraljestvu, ne pa le samega sistema nadzorovanih tujih družb.

2. V okviru drugega tožbenega razloga zatrjujejo da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU in/ali storila očitno napako pri presoji s pomanjkljivim pristopom k analizi sistema nadzorovanih tujih družb. Komisija je v točkah od 124 do 126 obrazložitve izpodbijanega sklepa napačno obravnavala določbe poglavja 9 dela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kot obliko odstopanja od splošne davčne obveznosti iz poglavja 5.

3. V okviru tretjega tožbenega razloga trdijo, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točkah od 127 do 151 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da je bilo merilo selektivnosti izpolnjeno, podjetja v dejansko in pravno primerljivih položajih pa so bila obravnavana različno.

4. V okviru četrtega tožbenega razloga navajajo, da je 75-odstotna oprostitev v skladu z oddelkom 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 upravičena z naravo in celotno strukturo davčnega sistema.

5. V okviru petega tožbenega razloga trdijo da obdavčitev nadzorovanih tujih družb, ki izpolnjujejo pogoje za odstopanje iz navedenega poglavja 9 kot razred, krši pravico tožečih strank do ustanavljanja v nasprotju s členom 49 PDEU.

6. V okviru šestega tožbenega razloga trdijo, da je bila storjena očitna napaka pri presoji v zvezi s 75-odstotno oprostitvijo in problemom fiksnega razmerja.

7. V okviru sedmega tožbenega razloga trdijo, da sklep Komisije ni v skladu s splošnima načeloma prava Unije v zvezi s prepovedjo diskriminacije in enakosti.

8. V okviru osmega tožbenega razloga navajajo, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je uporabila po analogiji ali se zanašala na pogoje Direktive (EU) 2016/1164, (1) ki se ne bi smela uporabiti ratione temporis.

9. V okviru devetega tožbenega razloga zatrjujejo, da je Komisija napačno uporabila pravo pri uporabi člena 107(1) PDEU, ker je v točki 176 obrazložitve izpodbijanega sklepa ugotovila, da razred upravičencev obstaja (ki vključuje tožeče stranke) in da so (tožeče stranke) dobile pomoč, ki jo je bilo treba vrniti v skladu s členom 2(1) izpodbijanega sklepa.

(1) Direktiva Sveta (EU) 2016/1164 z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga (UL 2016 L 193, str. 1).