Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Predložitev Sodišču – Sodišče države članice v smislu člena 234 ES – Pojem

(člen 234 ES)

2. Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka – Obveznosti davčnega zavezanca

(Direktiva Sveta 2006/112)

Summary

1. Pri presoji, ali predložitveni organ izpolnjuje vsa merila, da je lahko označen za sodišče v smislu člena 234 ES, Sodišče upošteva vse elemente, kot so zakoniti izvor organa, njegova trajnost, obvezna narava njegove sodne oblasti, kontradiktornost postopka, uporaba pravnih pravil in neodvisnost organa.

Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (litovska komisija za reševanje davčnih sporov), katere naloga je nepristransko proučiti pritožbe davčnih zavezancev in sprejeti zakonite in obrazložene odločitve, izpolnjuje ta merila.

(Glej točke 35, 36 in 40.)

2. Direktivo 2006/112 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi bila lahko zavezancu za davek na dodano vrednost, ki v skladu z določbami te direktive izpolnjuje vsebinske pogoje za odbitek davka na dodano vrednost in se v razumnem roku od opravljenih transakcijah, na podlagi katerih je pravica do odbitka nastala, registrira kot zavezanec za davek na dodano vrednost, možnost uveljavljanja te pravice odvzeta z nacionalno zakonodajo, ki prepoveduje odbitek davka na dodano vrednost, ki je bil plačan ob nakupu blaga, če se ta davčni zavezanec ni registriral kot zavezanec za davek na dodano vrednost, preden je to blago uporabil za svojo obdavčeno dejavnost.

V skladu s členom 178(a) Direktive 2006/112 je namreč uveljavljanje pravice do odbitka iz člena 168(a) te direktive v zvezi z dobavo blaga in opravljanjem storitev pogojeno z eno samo obličnostno zahtevo, in sicer mora davčni zavezanec imeti račun, izdan v skladu s členi od 220 do 236 in od 238 do 240 te direktive. Davčni zavezanci morajo sicer na podlagi člena 213 Direktive 2006/112 prijaviti tudi začetek, spremembo ali prenehanje dejavnosti v skladu z ukrepi, ki so jih za to sprejele države članice. Toda taka določba državam članicam nikakor ne dovoljuje, da če prijava ni bila izvedena, uveljavljanje pravice do odbitka odložijo do dejanskega začetka običajnega opravljanja obdavčenih transakcij ali da davčnemu zavezancu preprečijo uveljavljanje te pravice. Poleg tega ukrepi, ki jih države članice v skladu s členom 273 Direktive 2006/112 lahko sprejmejo, da zagotovijo pravilno odmero in pobiranje davka ter preprečevanje davčnih utaj, ne smejo preseči tistega, kar je nujno potrebno za dosego teh ciljev, in ne smejo ogroziti nevtralnosti davka na dodano vrednost. Niti identifikacija iz člena 214 Direktive 2006/112 niti obveznosti iz njenega člena 213 niso akt, na katerem temelji pravica do odbitka, ki nastane ob nastanku obveznosti za obračun odbitnega davka, temveč pomenijo obličnostne zahteve za namene nadzora. Zavezancu za plačilo davka na dodano vrednost zato ni mogoče preprečiti, da bi uveljavljal pravico do odbitka, ker se ni registriral kot zavezanec za plačilo navedenega davka, preden je uporabil blago, kupljeno v okviru svoje obdavčene dejavnosti.

(Glej točke od 47 do 51 in 54 ter izrek.)