Zbi rka odločb sodne pr akse  
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA  
PEDRA CRUZA VILLALÓNA,  
predstavljeni 24. septembra 2015 1  
Zadeva C-2 9 2 / 1 4  
Elliniko Dimosio  
proti  
Stefanosu Stroumpoulisu,  
Nikolaosu Koumpanosu,  
Panagiotisu Renierisu,  
Charalamposu Renierisu,  
Ioannisu Zac hariasu,  
Dimitriosu Lazarouju,Apostolosu Chatzisotiriouju  
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,  
ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias (Grčija) )  
„Varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca — Konvencija Združenih narodov 
o pomorskem pravu — Rimska konvencija o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih — 
Direktiva 80/987/EGS — Družba s sedežem v tretji državi, ki pa ima dejanski sedež vdržavi članici in 
zoper katero je bil začet stečajni postopek v tej zadnji državi članici — Raven varstva delavcev glede 
plačila neporavnanih terjatev — Enakovredno varstvo“ 
1. V tej zadevi je naloga Sodišča ugotoviti, ali mora država članica odgovarjati za obveznosti, ki izhajajo 
iz Direktive 80/987/EGS 2 v primeru, v katerem so bili delavci zaposleni kot pomorščaki pri družbi, ki 
ima sicer svoj statutarni sedež v tretji državi, vendar pa ima svoj dejanski sedež v tej državi članici in 
jo je sodiščetedržave razglasilo za insolventno na podlagi zakono daje te države članice. 
2. Za razrešitev tega vprašanja je treba najprej ugotoviti, ali se mora v okoliščinah tega primera pravo 
Unije umakniti dvema instrumentoma mednarodnega prava, ki sta tako pomem bna kot Konvencija 
Združenih narodov o pomorskem pravu 3 in Konvencija o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih 
razmerjih. 4 Glede na uporabljen pristop menim, da je treba v sporu v postopku v glavni stvari 
prednostno uporabiti Direktivo 80/987 zaradi njene specialnosti in z vidika pravilnega razumevanja 
teh mednarodnih instrumentov. 
1 — Jezik izvirnika: španščina. 
2 — Direktiva Sveta z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakono daje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega 
delodajalca (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 217). 
3 — Podpisana je bila v Montego Bayu (Jamajka) 10. decembra 1982 in je začela veljati 16. novembra 1994 , Republika Malta jo je ratificirala 
20. maja 1993 , Helenska republika 21. julija 1995 , v imenu Evropske skupnosti pa je bila odobrena s Sklepom Sveta z dne 23. marca 1998 
(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 4, zvezek 3, str. 260). V nadaljevanju: KZNPP . 
4 — Na voljo za podpis 19. junija 1980 v Rimu (UL 1980 , L 266, str. 1). V nadaljevanju: Rimska konvencija. 
SL 
ECLI:EU:C:2015 :629 1 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
3. V zvezi z vsebino predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Symvoulio tis Epikrateias, 
bom sklenil, da so v okoliščinah tega primera izpolnjeni pogoji, ki jih zahteva Direktiva 80/987, da 
država članica delavcem zagotovi varstvo, ki ga zagotavlja navedena direktiva, ne da bi bilo mogočeza 
„enakovredno varstvo“ šteti nacionalno zakono dajo, ki določa zgolj primer pomorščakov, ki so 
državljani navedene države članice in ki so bili najeti za delo na ladjah, ki plujejo pod grško zastavo, 
ali na tujih ladjah, za katere je bil sklenjen sporazum z Naftiko Apomachiko Tameio (pokojninski 
sklad za pomorščake; v nadaljevanju: NAT), in so bili zapuščeni v tujini. 
I – Pravni okvir 
A – Konvencija Združenih narodov o pomorskem pravu 
4. V skladu s členom 91(1) KZNPP „[v]saka država določa pogoje, pod katerimi podeljuje ladjam svojo 
državno pripadnost, pogoje za vpis v vpisnik na svojem ozemlju ter pravico, da izobešajo njeno zastavo. 
Ladje imajo državno pripadnost tiste države, katere zastavo so upravičene izobešati. Med državo in 
ladjo mora biti resnična zveza.“ 
5. Na podlagi člena 92(1) KZNPP „[l]adje plujejo pod zastavo ene same države in so na odprtem 
morju, razen v izjemnih okoliščinah, ki so izrecno določene v mednarodnih sporazumih ali tej 
konvenciji, podrejene njeni izključni jurisdikciji. Ladja ne sme spremeniti svoje zastave med 
potovanjem ali ob vmesnem postanku v kaki luki, razen če gre za resničen prenos lastnine ali za 
spremem bo vpisa v vpisniku.“ 
6. Člen 94 KZNPP določa: 
„1. Vsaka država aktivno izvršuje svojo jurisdikcijo in nadzor nad ladjami lastne zastave glede upravnih, 
tehničnih in socialnih zadev. 
2. Vsaka država posebej: 
[…] 
(b) ima nad vsako ladjo pod njeno zastavo, njenim poveljnikom, častniki in posadko jurisdikcijo po 
svojem notranjem pravu glede upravnih, tehničnih in socialnih zadev v zvezi z ladjo. 
[…]“. 
7. Člen 218(1) KZNPP določa: „Kadar se ladja prostovoljno mudi v luki ali od obale oddaljeni postaji 
z napravami, ki pripadata kaki državi, lahko uvede ta država preiskavo in, kadar dokazna sredstva to 
opravičujejo, začne postopek zaradi slehernega izpuščanja s te ladje zunaj notranjih morskih voda, 
teritorialnega morja ali izključne ekono mske cone te države, ki pomeni kršitev ustreznih mednarodnih 
pravil in standard ov, ki jih je določila pristojna mednarodna organizacija ali splošna diplomatska 
konferenca.“ 
8. Člen 220(1) KZNPP določa: „Kadar se ladja prostovoljno mudi v luki ali od obale oddaljeni postaji 
z napravami, ki pripadata kaki državi, sme ta država v skladu s poglavjem 7 začeti postopek za 
vsakršno kršitev njenih zakono v in predpisov, sprejetih v skladu s to konvencijo ali ustreznimi 
mednarodnimi pravili in standardi za preprečevanje, zmanjšanje in nadziranje onesnaževanja z ladij, če 
je bila kršitev storjena v njenem teritorialnem morju ali v njeni izključni ekono mski coni.“ 
ECLI:EU:C:2015 :629 2 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
B – Konvencija o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih 
9. V skladu s členom 3(1) Rimske konvencije „[p]ogodbo ureja pravo, ki ga izbereta pogodbeni stranki.“ 
10. Člen 6 Rimske konvencije določa: 
„1. Ne glede na določbe člena 3 izbira prava s strani pogodbenih strank v pogodbi o zaposlitvi ne sme 
pripeljati do izključitve prisilnih določb o varstvu pravic delavcev po pravu države, ki bi se uporabljalo 
v skladu z odstavkom 2, če pogodbeni stranki ne bi izbrali prava. 
2. V primeru, da pogodbeni stranki v skladu s členom 3 ne izbereta prava, in ne glede na določbe 
člena 4 se za pogodbo o zaposlitvi uporablja: 
(a) pravo države, v kateri delavec v izpolnjevanju pogodbe običajno opravlja svoje delo, tudi čeje 
začasno napoten v drugo državo; ali 
(b) pravo države, v kateri je poslovna enota, ki ga je zaposlila, če delavec običajno ne opravlja svojega 
dela samo v eni državi, 
razen kadar iz vseh okoliščin izhaja, da je pogodba tesneje povezana z drugo državo – v tem primeru se 
za pogodbo uporablja pravo te države.“ 
11. Člen 10 Rimske konvencije določa: 
„1. Pravo, ki se uporablja za pogodbo v skladu s členi 3 do 6 in členom 12 te konvencije, ureja 
predvsem: 
(a) razlago; 
(b) izpolnitev; 
(c) v mejah pristojnosti, ki jih ima sodišče v skladu s procesnim pravom, posledice delne in popolne 
neizpolnitve obveznosti, vključno z oceno škode, kolikor tako oceno urejajo pravna pravila; 
(d) različne načine prenehanja obveznosti ter zastaranje samih pravic in pravic zahtevati izpolnitev 
obveznosti; 
(e) posledice neveljavnosti pogodbe.“ 
C – Pravo Unije 
12. Zaradi okoliščin tega primera je treba upoštevati Direktivo 80/987 v različici, ki je veljala pred 
spremem bo z Direktivo 2002 /74/ES 5 in preden jo je nato nadomestila Direktiva 2008 /94/ES. 6 
13. V prvih štirih uvodnih izjavah Direktive 80/987 je navedeno: 
„ker je v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca treba zavarovati delavce in zlasti jamčiti izplačilo 
njihovih neporavnanih terjatev ter hkrati upoštevati, da mora biti gospodarski in socialni razvoj 
v Skupnosti uravnotežen; 
5 — Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 261). 
6 — Direktiva 2008 /94/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca 
(Kodificirana različica) (UL L 283, str. 36). 
ECLI:EU:C:2015 :629 3 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
ker še vedno obstajajo razlike med posameznimi državami članicami Skupnosti glede obsega tovrstnega 
varstva delavcev; ker si je treba prizadevati za zmanjšanje teh razlik, ki lahko neposredno vplivajo na 
delovanje skupnega trga; 
ker je zaradi navedenih razlogov treba pospešiti približevanje zakono daje na tem področju in hkrati 
ohraniti doseženi napredek v smislu člena 117 Pogodbe; 
ker se zaradi geografskega položaja in zaradi obstoječe strukture delovnih mest trg delovne sile na 
Grenlandiji bistveno razlikuje od trga v drugih državah Skupnosti“. 
14. Člen 1 Direktive 80/987 določa: 
„1. Ta direktiva se uporablja za terjatve delavcev, ki izhajajo iz obstoječih pogodb o zaposlitvah ali 
delovnih razmerij, do delodajalca, ki je plačilno nesposoben v smislu člena 2(1). 
2. Države članice lahko kot izjeme iz področja veljavnosti te direktive izključijo terjatve določenih 
kategorij delavcev zaradi posebne narave njihovih pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij ali zaradi 
obstoja drugih oblik jamstva, ki delavcu zagotavljajo varstvo, enakovredno tistemu, ki izhaja iz te 
direktive. 
Kategorije delavcev, omenjene v prvem pododstavku, so navedene v Prilogi. 
3. Direktiva se ne uporablja za Grenlandijo. Ta izjema je predmet ponovne proučitve, če se struktura 
delovnih mest v tej regiji spremeni.“ 
15. Člen 2 Direktive 80/987 določa:  
„1. V tej direktivi se šteje, da je delodajalec plačilno nesposoben:  
(a) kadar je v skladu z zakono m in drugimi predpisi države članice vložena zahteva za uvedbo 
postopka nad premoženjem delodajalca z namenom skupnega poplačila terjatev upnikov in ki 
omogoča upoštevanje terjatev iz člena 1(1) in 
(b) kadar pristojni organ v skladu z zakono m in drugimi predpisi: 
— sklene začeti postopek ali 
— ugotovi, da je podjetje ali dejavnost delodajalca prenehalo in da razpoložljivo premoženje ne 
zagotavlja jamstva za uvedbo postopka. 
2. Direktiva ne posega v nacionalne zakono daje glede opredelitve izrazov ‚delavec‘, ‚delodajalec‘, 
‚plačilo‘, ‚priznana pravica‘ in ‚pričakovana pravica‘.“ 
16. Člen 3 Direktive 80/987 določa, da „[d]ržave članice sprejmejo potrebne ukrepe za to, da jamstvene 
ustanove […] jamčijo izplačilo neporavnanih terjatev delavcev, ki temeljijo na pogodbah o zaposlitvi ali 
delovnih razmerjih in se nanašajo na plačilo za obdobje pred določenim datumom.“ 
17. Člen 5 Direktive 80/987 določa: 
„Za organizacijo, financiranje in delovanje jamstvenih ustanov države članice določijo podrobna pravila, 
ki morajo upoštevati predvsem naslednja načela: 
(a) premoženje sklada mora biti neodvisno od delodajalčevih obratnih sredstev in nedostopno za 
stečajni postopek; 
ECLI:EU:C:2015 :629 4 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
(b) delodajalec prispeva k financiranju sklada, razen če financiranja v celoti ne prevzamejo državni 
organi; 
(c) obveznosti sklada ne smejo biti odvisne od tega, ali se obveznosti za njegovo financiranje 
izpolnjujejo ali ne.“ 
18. V skladu s členom 6 Direktive 80/987 se „[d]ržave članice […] lahko odločijo, da se členi 3, 4 in 5 
ne uporabljajo za prispevke obveznega socialnega zavarovanja ali dodatnega podjetniškega ali 
medpodjetniškega pokojninskega zavarovanja izven obveznega socialnega zavarovanja.“ 
19. V skladu s členom 7 te direktive „[z]a primer, ko delodajalec zavarovalnim ustanovam v okviru 
državnega sistema socialnega zavarovanja ne plačuje obveznih prispevkov, še preden postane plačilno 
nesposoben, države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da to ne prizadene delavčeve 
upravičenosti do nadomestil pri teh zavarovalnih ustanovah do tiste mere, do katere so bili prispevki 
delavcev obračunani pri viru izplačevanja njegovih dohodkov.“ 
D – Nacionalno pravo 
20. Direktiva 80/987 je bila v grški pravni red najprej prenesena z zakono m št. 1172 /1981 , nato pa 
z zakono m št. 1836 /1989 in s predsedniškim dekretom št. 1/1990 , izdanim na podlagi določb tega 
zakona. 
21. Člen 29 zakona št. 1220 /1981 , s katerim je bila dopolnjena in spremenjena zakono daja o organu za 
upravljanje pristanišča Pirej, je določal, da v primeru grških pomorščakov, ki so bili zapuščeni v tujini 
in najeti za delo na ladjah, ki plujejo pod grško zastavo, ali na tujih ladjah, za katere je bil sklenjen 
sporazum z NAT, ta izplača plačo za največ tri mesece in vrnitev v domovino. 
II – Dejansko stanje 
22. Nasprotne stranke v postopku v glavni stvari, ki imajo stalno prebivališče vGrčiji, so 14. julija 1994 
v tej državi članici sklenile pogodbo o zaposlitvi z družbo, katere statutarni sedež je bil v tretji državi, 
kar je Malta takrat bila, za delo na križarki, ki je bila v lasti navedene družbe in je plula pod malteško 
zastavo. 
23. Predmet pogodb je bil začasni zakup ladje med poletno sezono leta 1994 . V njih je bilo določeno, 
da se zanje uporablja malteško pravo kot pravo države, pod katere zastavo je plula ladja. Toda začasni 
zakup ladje je bil preklican in nasprotnim strankam v postopku v glavni stvari niso bile izplačane plače, 
zaradi česar so te 15. decembra 1994 odpovedale svoje pogodbe o zaposlitvi. 
24. Ladja je bila zaradi več sočasnih zasegov ustavljena v pirejskem pristanišču in zadržana do 7. junija 
1995 , ko je bila dana na dražbo. 
25. Nasprotne stranke v postopku v glavni stvari so nato v skladu z zakono m prijavile svoje terjatve, ki 
izhajajo iz pogodb o zaposlitvi (plače in denarna nadomestila za obdobje od 14. julija 1994 do 
15. decembra 1994 in odpravnine zaradi odpovedi pogodbe o zaposlitvi), in zahtevale, naj se njihove 
terjatve štejejo za prednostne terjatve. Vendar pristojni organ njihovih terjatev ni umestil na zadevni 
seznam kot prednostnih terjatev, ker je menil, da v skladu z malteškim pravom niso prednostne. 
26. Hkrati so vložile tožbo pri Monomeles Protodikeio Peiraios (prvostopenjsko sodišče, sodnih 
posameznik, v Pireju), s katero so zahtevale ugoditev njihovemu zahtevku. Navedeno sodiščejetožbi 
ugodilo in odločilo, da imajo pravico do ustreznih zneskov, skupaj z zakonskimi obrestmi, ki so začele 
teči 16. decembra 1994 . Poleg tega je menilo, da je bila zastava ladje zastava ugodnosti. 
ECLI:EU:C:2015 :629 5 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
27. Medtem se je zoper družbo, ki je bila lastnica ladje, začel stečaj, nato pa je bilo s sodno odločbo 
odrejeno končanje stečajnega postopka zaradi nezadostnih sredstev. 
28. Nasprotne stranke v postopku v glavni stvari so nato pri Dioikitiko Protodikeio Athinon (upravno 
sodišče v Atenah) zahtevale, naj se grški državi naloži plačilo zneskov, ki jim jih je priznalo civilno 
sodišče, v obliki odškodnine. V utemeljitev navedenega predloga so trdile, da država ob kršitvi Direktive 
80/987 ni sprejela ukrepov za jamstvo kritja terjatev posadk morskih ladij, ki so izhajale iz pogodb 
o zaposlitvi in so ostale neporavnane zaradi plačilne nesposobnosti delodajalca 
29. Dioikitiko Protodikeio, ki je presodilo, da določbe Direktive 80/987 ne urejajo neporavnanih 
terjatev, izhajajočih iz pogodb o zaposlitvi, ki so jih sklenili grški pomorščaki kot člani morske ladje, ki 
je plula pod tujo zastavo, in nastalih zaradi plačilne nesposobnosti delodajalca ter da v obravnavanem 
primeru ni bilo dokazano, da je bila navedena zastava zastava ugodnosti, je tožbo zavrnilo. 
30. Pri Dioikitiko Efeteio Athinon (pritožbeno upravno sodišče v Atenah) je bila vložena pritožba, ki ji 
je to sodišče ugodilo, saj je štelo za dokazano, da je družba, ki je bila lastnica ladje, opravljala 
gospodarsko dejavnost v Grčiji, to je državi, v kateri je bil njen dejanski sedež (natančneje v Pireju) in 
s katero je bila dejansko povezana, ter da je bila zato zastava Malte, izobešena na navedeni ladji, zastava 
ugodnosti. 
31. Pritožbeno sodišče je poleg tega menilo, da so bili delavci vključeni na področje uporabe Direktive 
80/987 in da je moral grški zakono dajalec prenesti navedeno direktivo v notranje pravo s sprejetjem 
pravih predpisov, ki so v skladu s to direktivo, saj nacionalna zakono daja ni zagotavljala varstva, ki bi 
bilo enakovredno varstvu, zajamčenem s to direktivo. 
32. Zato je Dioikitiko Efeteio Athinon sklenilo, da mora grška država nasprotnim strankam v postopku 
v glavni stvari plačati neizplačane plače. 
33. Grška vlada je pri Symvoulio tis Epikrateias (državni svet) vložila kasacijsko pritožbo. Ne da bi 
prerekala presojo Dioikitiko Efeteio Athinon glede dejanskega sedeža družbe, ki je bila lastnica ladje, 
in glede zastave ugodnosti, je grška vlada nasprotovala kasacijski pritožbi, zatrjujoč, da so lahko 
„posadke morskih ladij“, omenjenih v točki A naslova II priloge k Direktivi 80/987, samo posadke 
ladij, ki plujejo pod grško zastavo, in nikakor ne posadke na ladjah, ki plujejo pod zastavo ugodnosti, 
ki – čeprav so povezane z Grčijo – ne plačujejo prispevkov v NAT. 
34. Po drugi strani grška vlada prav tako prereka ugotovitev drugostopenjskega sodišča, da grška 
zakono daja, ki se uporablja za posadke morskih ladij, ne podeljuje varstva, ki bi bilo enakovredno 
varstvu, določenem v Direktivi 80/987. 
35. Ker je Symvoulio tis Epikrateias menilo, da se iz pritožbenih razlogov, ki jih je grška vlada navedla 
v kasacijski pritožbi, zastavljajo vprašanja razlage prava Unije, na katera mora odgovoriti Sodišče, je 
vložilo ta predlog za sprejetje predhodne odločbe. 
III – Predlog za sprejetje predhodne odločbe 
36. Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki je na Sodišče prispel 13. junija 2014 , vsebuje naslednji 
vprašanji: 
„1. Ali imajo v skladu z določbami Direktive Sveta 80/987/EGS pomorščaki iz države članice, ki so 
opravljali delo na ladji, ki je plula pod zastavo tretje države glede na Evropsko unijo, pravico do 
varstva za neporavnane terjatve do plovne družbe – ki ima statutarni sedež na ozemlju tretje 
države, dejanski sedež pa na ozemlju zadevne države članice, in nad katero je sodišče navedene 
države članice ob upoštevanju drugega sedežazačelo stečajni postopek v skladu s pravom te 
ECLI:EU:C:2015 :629 6 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
države – na podlagi navedene direktive in glede na njen cilj, čeprav pogodbe o zaposlitvi ureja 
pravo tretje države in država članica od lastnika ladje, ki ne spada v njen pravni red, ne more 
zahtevati plačila prispevka za financiranje jamstvene ustanove? 
2. Ali je treba v skladu z določbami Direktive Sveta 80/987/EGS za enakovredno varstvo šteti 
plačilo do treh mesečnih osnovnih plač in nadomestil – določenih z upoštevnimi kolektivnimi 
pogodbami za grške pomorščake, ki opravljajo delo na ladji, ki pluje pod grško zastavo, ali na tuji 
ladji, za katero je bil sklenjen sporazum s skladom NAT – navedeno plačilo pa je določeno 
s členom 29 zakona št. 1220 /1981 in ga mora poravnavati Naftiko Apomachiko Tameio (sklad 
za pomorsko zavarovanje) (NAT), pri čemer je v skladu z navedenim členom plačilo določeno, 
samo če so bili navedeni pomorščaki zapuščeni v tujini?“ 
IV – Postopek pred Sodiščem in trditve strank 
37. Grška in italijanska vlada ter Komisija so se udeležile postopka in predložile pisna stališča. 
A – Prvo vprašanje 
38. Komisija trdi, da je v skladu s členom 1(1) in členom 2(1) Direktive 80/987 merilo, ki določa obstoj 
obveznosti, določenih v členu 3 te direktive, pristojnost države članice, da izvede postopek v primeru 
insolventnosti delodajalca, kar je vprašanje, ki ga je treba zaradi časa nastanka dejanskega stanja 
v postopku v glavni stvari – to je pred začetkom veljavnosti Uredbe (ES) št. 1346 /2000 – 7 presojati 
v skladu z nacionalnim pravom. 
39. Kljub temu Komisija opozarja, da v skladu s sodno prakso v primeru, v katerem se postopek zaradi 
insolventnosti začne v državi članici, delodajalec pa opravlja svoje dejavnosti tudi v drugi državi članici, 
v kateri so bili zaposleni delavci, je za plačilo terjatev, ki izhajajo iz Direktive 80/987, pristojna 
jamstvena ustanova te druge države članice. 
40. Komisija meni, da za to, da bi se ugotovilo, ali se za sporni primer uporabi Direktiva 80/987, niso 
pomem bni niti zakon, ki velja za pogodbo o zaposlitvi, niti določbe KZNPP . 
41. Po njenem mnenju zakon, ki velja za pogodbo o zaposlitvi, ni pomem ben, saj v skladu s členom 10 
Rimske konvencije ta ureja samo zasebna razmerja med delodajalcem in delavcem, medtem ko so 
pravice, ki jih delavcem podeljuje Direktiva 80/987, zakonske pravice, ki so posledica plačilne 
nesposobnosti delodajalca in ki jih mora upoštevati država, v kateri se je začel postopek zaradi 
insolventnosti. 
42. Kar zadeva neupoštevnost KZNPP , naj bi ta izhajala iz dejstva, da ne glede na pravilo, določeno 
v členu 94 te konvencije, njena člena 218 in 220 določata, da ladje spadajo pod suverenost države, 
v katere pristanišču so, k čemur se pridružuje okoliščina, da so načela, ki se nanašajo na zastavo in 
državo pristanišča, neodvisna od sedeža družbe, ki je lastnica ladje. Upoštevajoč obstoječo povezavo 
med obravnavano zadevo in grško državo, v kateri se je začel in potekal postopek zaradi 
insolventnosti, Komisija meni, da pravila pomorskega prava ne morejo vplivati na uporabo 
Direktive 80/987. 
43. Grška vlada pa meni, da to, da je imel delodajalec dejanski sedež vGrčiji, in da je bila njegova 
plačilna nesposobnost razglašena v tej državi članici, ne more pripeljati do tega, da bi veljalo varstvo, 
določeno v Direktivi 80/987. V tem smislu grška vlada zatrjuje, da se področje uporabe prava Unije na 
splošno ne razteza na tretje države, kar je v tem primeru potrjeno v izjemi iz člena 1 Direktive 80/987, 
7 — Uredba Sveta z dne 29. maja 2000 o postopkih v primeru insolventnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 1, str. 191). 
ECLI:EU:C:2015 :629 7 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
ki velja za Grenlandijo, in v sodni praksi, ki jo je razvilo Sodišče v zadevah Mosbaek 8 ter Poulsen in 
Diva Navigation. 9 Po mnenju grške vlade je poleg tega odločilno, da se za delovno razmerje uporablja 
malteško pravo in da morajo delodajalci v skladu z Direktivo 80/987 prispevati k financiranju 
jamstvene ustanove, pri čemer države članice ne morejo zagotoviti, da bodo lastniki ladij, ki ne plujejo 
pod njihovimi zastavami, izpolnili to obveznost. Nazadnje grška vlada meni, da bi drugačna razlaga 
temeljila na domnevi, da bi morale jamstvene ustanove držav članic kriti terjatve iz naslova plač 
državljanov tretjih držav, ki so zaposleni na ladji, ki pluje pod zastavo tretjih držav. 
44. Italijanska vlada se strinja s stališčem grške vlade. Po njenem mnenju je edino upoštevno merilo za 
uporabo Direktive 80/987 kraj opravljanja dela, pri čemer iz zakono daje Unije izhaja, da zakono dajalec 
določa kot maksimum samo primer, ko delodajalec opravlja svojo dejavnost v dveh državah članicah, 
pri tem pa izključuje primere, ki vključujejo samo tretjo državo. Po drugi strani naj bi prvi dve uvodni 
izjavi Direktive 80/987 s sklicevanjem na „Skupnost“ in „skupni trg“ potrjevali, da je cilj jamstva, ki ga 
določa Direktiva, na državo članico prenesti ekono msko breme terjatev delavcev insolventnega podjetja 
z namenom zadovoljiti družbeni interes z zagotavljanjem ekono mskega ravnovesja držav članic, tako da 
naj navedeno jamstvo ne bi imelo smisla v primeru delavcev, ki so delali za delodajalce tretjih držav. 
Nazadnje italijanska vlada meni, da bi podelitev jamstva brez vsakršne protidajatve v obliki skupne 
koristi pomenila tveganje za finančno sposobnost držav članic. 
B – Drugo vprašanje 
45. Komisija se sklicuje na zadevo Komisija/Grčija, 10 v kateri je Sodišče ugotovilo, da je mogoče kot 
„enakovredno“ v smislu člena 1(2) Direktive 80/987 obravnavati samo varstvo, ki delavcem zagotavlja 
bistvena jamstva, opredeljena s to direktivo. Po mnenju Komisije člen 29 zakona št. 1220 /1981 ne 
zagotavlja varstva s temi značilnostmi, saj se izvaja samo v primeru, če so delavci zapuščeni v tujini. 
46. Grška vlada pa nasprotno meni, da nacionalna zakono daja zagotavlja enakovredno varstvo, saj 
sklad, ki ga upravlja NAT, izpolnjuje vse pogoje, določene v Direktivi 80/987, zlasti v njenih 
členih 3 in 5. To naj bi potrjevalo dejstvo, da je bila leta 1993 Komisija zadovoljna s pojasnili, ki so ji 
bila takrat posredovana v zvezi s prilagoditvijo notranjega prava Direktivi 80/987 po zgoraj navedeni 
sodbi, ki je bila izrečena v zadevi Komisija/Grčija. 
V – Presoja 
A – Prvo vprašanje 
47. Odgovor na prvo vprašanje, ki ga je postavilo Symvoulio tis Epikrateias, zahteva predvsem 
pojasnilo, ali ne obstajajo določbe mednarodnega prava, ki jih je treba v okoliščinah obravnavanega 
primera v postopku v glavni stvari uporabiti prednostno v razmerju do Direktive 80/987. 
48. Tako bi bilo v primeru KZNPP , katere člen 92(1) določa, da so ladje „na odprtem morju […] 
podrejene […] izključni jurisdikciji“ države, pod katere zastavo plujejo, medtem ko njen člen 94(2)(b) 
določa, da ima država, pod zastavo katere pluje ladja, jurisdikcijo nad „njenim poveljnikom, častniki in 
posadko […] glede upravnih, tehničnih in socialnih zadev v zvezi z ladjo“. V obravnavanem primeru je 
ladja, na kateri se je opravljalo delo v okviru delovnega razmerja, plula pod malteško zastavo, zaradi 
česar naj bi imela v skladu s KZNPP v zvezi s „socialnimi zadevami“ jurisdikcijo ta (tedaj) tretja 
država. 
8 — C-117/96, EU:C:1997 :415. 
9 — C-286/90, EU:C:1992 :453. 
10 — C-53/88, EU:C:1990 :380. 
ECLI:EU:C:2015 :629 8 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
49. Po drugi strani je bilo pravo, ki se je uporabljalo za delovno razmerje v spornem primeru, malteško 
pravo, saj člen 10(1)(b) Rimske konvencije določa, da zakon, ki velja za delovnopravno pogodbo, ureja 
„izpolnitev“. 
50. Kljub temu menim, da načelo specialnosti pripelje do sklepa, da je treba v obravnavani zadevi 
vsekakor prednostno uporabiti Direktivo 80/987. 
51. Prvič, ker je poseben namen navedene direktive „varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti 
njihovega delodajalca“ (prva uvodna izjava), kar je tudi razlog, zakaj se z njo državam članicam nalaga 
obveznost vzpostavitve mehanizma za jamstvo za neplačane terjatve delavcev v primeru plačilne 
nesposobnosti njihovega delodajalca. Ta zaščitni namen je očitno povezan s pravnim razmerjem med 
delavcem in delodajalcem, drugače povedano, s pogodbo o zaposlitvi, vendar nima nobene zveze 
z vrsto, urejanjem ali pravili navedene pogodbe, to je z vprašanji, ki so tipični predmet delovnopravne 
pogodbe in ki so v obravnavanem primeru in v skladu z Rimsko konvencijo urejena v malteškem pravu. 
52. Drugič, menim, da se uporaba Direktive 80/987 ne bi smela umakniti KZNPP takrat, ko jamstvo, ki 
se v tej direktivi nalaga državam članicam, nima zveze s pravnim redom ladij ali morskih območij, 
zadevi, ki sta običajno v interesu mednarodnega prava, ki upravičuje dodelitev jurisdikcije državi 
zastave tako, kot je to storjeno s KZNPP . 11 
53. Natančneje, opozoriti je treba, da člen 92(1) KZNPP podeljuje izključno jurisdikcijo nad ladjami 
„na odprtem morju“ državi, pod katere zastavo te ladje plujejo. Zato ne gre za izključno jurisdikcijo 
v vsakem primeru. Res je, da člen 94(2)(b) KZNPP določa, da ima država, pod zastavo katere pluje 
ladja, jurisdikcijo nad „njenim poveljnikom, častniki in posadko […] glede upravnih, tehničnih in 
socialnih zadev v zvezi z ladjo“. Ta pristojnost seveda ni ozemeljsko omejena, vendar bi bilo pretirano, 
če bi iz tega sklepali, da je s tem državi zastave nujno pridržana izključna jurisdikcija nad vsemi 
delovnimi razmerji ter vsekakor in poleg tega pristojnost, da zagotovi javno varstvo delavcem 
v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca. 
54. Glede na to je treba zdaj ugotoviti, ali v smislu prvega od vprašanj, ki jih je zastavilo Symvoulio tis 
Epikrateias, delavci, ki jih zadeva postopek v glavni stvari, spadajo na področje uporabe 
Direktive 80/987. 
55. V skladu s členom 1(1) Direktive 80/987 se ta uporablja „za terjatve delavcev, ki izhajajo iz 
obstoječih pogodb o zaposlitvah ali delovnih razmerij, do delodajalca, ki je plačilno nesposoben“. 
Člen 2(1) te direktive pa določa, da „se šteje, da je delodajalec plačilno nesposoben“, kadar je bil 
v skladu z zakono dajo države članice vložen predlog za začetek postopka zaradi insolventnosti ali je 
bil sprejet sklep o začetku takega postopka. 
56. Iz kombinacije obeh določb izhaja, da se Direktiva 80/987 uporablja za delavce, zoper delodajalce 
katerih je bil uveden postopek zaradi insolventnosti v skladu s pravom države članice. Ravno za to gre 
v sporu v postopku v glavni stvari, saj je grško sodišče na podlagi grškega prava uvedlo stečajni 
postopek zoper družbo, pri kateri so bili pomorščaki zaposleni. Pristojnost grških sodišč izhaja poleg 
tega iz dejstva, da je bil dejanski sedež delodajalca na grškem ozemlju, kar je okoliščina, ki jo je 
obravnavalo Dioikitiko Efeteio Athinon v svoji drugostopenjski sodbi in o kateri predložitveno sodišče 
ni podvomilo. 
57. Glede na to menim, da sta v bistvu podana dva dejavnika, ki govorita v prid pritrdilnemu odgovoru 
na prvo vprašanje. Prvič, dejstvo, da je sodiščedržave članice uvedlo stečajni postopek zoper 
delodajalca in na podlagi prava te države članice, potem ko je ugotovilo, da je dejanski sedež 
delodajalca v navedeni državi članici. Drugič, družbeni namen Direktive 80/987. 
11 — To pojasnjuje, zakaj je Sodišče v sodbi Poulsen in Diva Navigation (C-286/90, EU:C:1992 :453) zadevno pravo Unije razlagalo v skladu 
z mednarodnim pravom. 
ECLI:EU:C:2015 :629 9 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA –ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
58. Varstvo, ki ga zagotavlja Direktiva 80/987, je treba namreč zagotavljati prek „jamstvenih ustanov“, 
katerih financiranje –„razen če financiranja v celoti ne prevzamejo državni organi“(člen 5(a)) –je 
naloženo delodajalcem prek prispevkov. V obravnavanem primeru zadevni plačilno nesposobni 
delodajalec, ker je ustanovljen v tretji državi, zagotovo ni prispeval k financiranju grške jamstvene 
ustanove, to je NAT. 
59. Kljub temu člen 5 Direktive 80/987 v točki (c) določa, da „obveznosti sklada ne smejo biti odvisne 
od tega, ali se obveznosti za njegovo financiranje izpolnjujejo ali ne“. 12 Seveda je to tako zaradi 
obveznosti države članice, ki jo ima ob sprejetju „potrebn[ih] ukrep[ov] za to, da jamstvene ustanove 
[…] jamčijo izplačilo neporavnanih terjatev delavcev“13 in v zvezi z opredelitvijo „organizacij[e], 
financiranj[a] in delovanj[a] jamstvenih ustanov“. 14 
60. Ker je potrjeno dejstvo, da je imel plačilno nesposoben delodajalec svoj dejanski sedež vGrčiji, in 
ni predmet razprave, je mogoče trditi, da je bila grška država –kakor je razumelo Dioikitiko Efeteio 
Athinon –odgovorna za to, da vsak delodajalec, ki ima formalno in dejansko sedež vGrčiji, izpolni 
svoje obveznosti, med katerimi je tudi prispevati k financiranju jamstvene ustanove. To, da tega ni 
storila, ne sme biti v škodo delavcev, ki jih je prizadela plačilna nesposobnost delodajalca, varstvo pred 
čemer člen 5(c) Direktive nalaga jamstvenim ustanovam, ki določa, da „obveznosti sklada ne smejo biti 
odvisne od tega, ali se obveznosti za njegovo financiranje izpolnjujejo ali ne“. Zato ne obstaja nujna 
zveza med pravico do odškodnine in izpolnitvijo obveznosti prispevanja, saj je obstoj te pravice 
odvisen samo od obstoja dejanskega položaja, ki ga določa člen 1(1) Direktive 80/987, namreč obstoja 
terjatev, ki izhajajo iz delovnopravnih pogodb, do plačilno nesposobnih delodajalcev. 
61. Zato v okviru prvega vmesnega predloga menim, da je treba na prvo od zastavljenih vprašanj 
odgovoriti tako, da je Direktivo 80/987 mogoče uporabiti za primer terjatev iz naslova neizplačanih 
plač pomorščakov, ki jih je za delo na ladji, ki pluje pod zastavo tretje države, zaposlila družba, ki ima 
statutarni sedež sicer na ozemlju navedene tretje države, dejanski pa na ozemlju države članice, v kateri 
so bili najeti za delo in v kateri je sodišče navedene države članice na podlagi prava te države članice 
začelo stečajni postopek zoper njo, pri čemer to, da pogodbe o zaposlitvi ureja pravo tretje države in 
da družba delodajalka ni prispevala k financiranju jamstvenega organa zadevne države članice, nima 
učinka. 
B –Drugo vprašanje 
62. Symvoulio tis Epikrateias z drugim vprašanjem sprašuje, ali je treba jamstvo, ki se daje samo za 
primer grških pomorščakov, najetih za delo na ladjah, ki plujejo pod grško zastavo, ali na tujih ladjah, 
za katere je bil sklenjen sporazum z NAT, in so bili zapuščeni v tujini, šteti za „enakovredno varstvo“ 
v smislu člena 1(2) Direktive 80/987. 
63. Ker je bilo ugotovljeno, da je Direktivo 80/987 dejansko mogoče uporabiti za delavce v okoliščinah 
iz spora o glavni stvari, je treba glede na predlog predložitvenega sodišča preučiti, ali varstvo, ki ga 
grška zakono daja zagotavlja za te pomorščake v okoliščinah, določenih z zakono m št. 1220 /81, pomeni 
„varstvo, ki je enakovredno“varstvu, ki ga zagotavlja Direktiva 80/987. 
12 —Moj poudarek. 
13 —Direktiva 80/987, člen 3(1). 
14 —Direktiva 80/987, člen 5. 
ECLI:EU:C:2015 :629 10 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
64. Glede na mnenje predložitvenega sodišča zadevna nacionalna zakono daja jamči samo za plačeza 
največ tri mesece ter osnovne odpravnine, določene v kolektivni pogodbi, grških pomorščakov, ki so 
zaposleni na ladjah, ki plujejo pod grško zastavo, ali na tujih ladjah, za katere je bil sklenjen sporazum 
z NAT, če so bili ti delavci zapuščeni v tujini. Zato se zastavlja vprašanje, ali je nacionalni 
zakono dajalec s tem, da je tako omejil področje uporabe Direktive 80/987, pravilno izpolnil obveznost 
prenosa navedene direktive v notranje pravo. 
65. Člen 1(1) Direktive 80/987 določa, da se ta direktiva „uporablja za terjatve delavcev, ki izhajajo iz 
obstoječih pogodb o zaposlitvah ali delovnih razmerij, do delodajalca, ki je plačilno nesposoben 
v smislu člena 2(1).“ Odstavek 2 te določbe pa državam članicam dovoljuje, da „kot izjeme iz področja 
veljavnosti te direktive izključijo terjatve določenih kategorij delavcev“. Izključijo se lahko „zaradi 
posebne narave njihovih pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij ali zaradi obstoja drugih oblik 
jamstva, ki delavcu zagotavljajo varstvo, enakovredno tistemu, ki izhaja iz te direktive“. Vsekakor so 
kategorije delavcev, ki jih je mogoče izključiti iz področja uporabe Direktive 80/987, naštete v prilogi 
k tej direktivi. 
66. V primeru Grčije je kategorija delavcev, izključenih zaradi posebne narave njihovih pogodb 
o zaposlitvi, v skladu z naslovom I navedene priloge, kategorija „[k]apitan in člani posadke ribiške 
ladje, če in do tiste mere, do katere so plačani z udeležbo pri dobičku ali celotnem prihodku ladje“.Po 
drugi strani so delavci, ki uživajo druge oblike jamstva, v skladu z naslovom II priloge „[p]osadke 
morskih ladij“. 
67. Zato gre za izključitve, ki se vedno in izključno nanašajo na merilo kategorije delavcev, in nikoli na 
okoliščine, v katerih je prišlo do neplačila terjatev iz naslova plač zaradi plačilne nesposobnosti 
delodajalca. Varstvo, ki ga želi zagotoviti Direktiva 80/987, je razširjeno na terjatve delavcev do 
plačilno nesposobnih delodajalcev, pri čemer dodatne izjeme, poleg tistih, določenih v njenem 
členu 1(2), niso mogoče, in ni mogoče šteti, da je nacionalna zakono daja, ki določa pogoje, kot so tisti, 
določeni v členu 29 zakona št. 1220 /1981 , namreč da grezagrške pomorščake, ki delajo na ladjah, ki 
plujejo pod grško zastavo, ali na tujih ladjah, za katere je bil sklenjen sporazum z NAT, in so bili 
zapuščeni v tujini, v skladu s ciljem navedene direktive. 
68. Glede na to je po mojem mnenju jasno, da varstva, ki ga nacionalna zakono daja zagotavlja 
nekaterim delavcem, ki so njeni državljani, v tako posebnih okoliščinah, kakor sem jih ravnokar opisal, 
ni mogoče šteti za „varstvo, ki bi bilo enakovredno“ varstvu, ki ga zagotavlja Direktiva 80/987 v zvezi 
z neplačanimi terjatvami iz naslova plač delavcev zaradi plačilne nesposobnosti njihovih delodajalcev, 
pri čemer ni drugih izjem, kot tiste, ki so izrecno dovoljene v Direktivi. Zato ne preostane drugega kot 
spomniti na sodno prakso Sodišča, na katero se sklicuje Komisija v smislu, „da tako iz cilja Direktive 
[80/987], katerega namen je zagotoviti minimalno varstvo vsem delavcem, kot iz izjemne narave 
možnosti izključitve, predvidene v odstavku 2 člena 1, da se lahko za ‚enakovredno‘ v smislu te 
določbe šteje samo varstvo, ki – čeprav temelji na sistemu, katerega pravila se razlikujejo od pravil 
Direktive – zagotavlja delavcem bistvena jamstva, ki jih ta opredeljuje“. 15 
69. Zato v okviru drugega vmesnega predloga Sodišču predlagam, naj na drugo vprašanje odgovori 
tako, da dajatev, določena v členu 29 zakona št. 1220 /1981 , ni „varstvo, ki bi bilo enakovredno“ 
varstvu, ki ga zahteva člen 1(2) Direktive 80/987. 
15 — Zadeva Komisija/Grčija (C-53/88, EU:C:1990 :380, točka 19). 
ECLI:EU:C:2015 :629 11 
SKLEPNI PREDLOGI P. CRUZA VILLALÓNA – ZADEVA C-292/14  
STROUMP OULIS IN DRU GI  
VI – Predlog 
70. Glede na zgornje preudarke Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje odgovori 
tako: 
1. Direktivo Sveta z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakono daje držav članic o varstvu 
delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (80/987/EGS) je mogoče 
uporabiti za primer terjatev iz naslova neizplačanih plač pomorščakov, ki jih je za delo na ladji, 
ki pluje pod zastavo tretje države, zaposlila družba, ki ima statutarni sedež sicer na ozemlju 
navedene tretje države, dejanski pa na ozemlju države članice, v kateri so bili najeti za delo in 
v kateri je sodišče navedene države članice na podlagi prava te države članice začelo stečajni 
postopek zoper njo, pri čemer to, da pogodbe o zaposlitvi ureja pravo tretje države in da družba 
delodajalka ni prispevala k financiranju jamstvenega organa zadevne države članice, nima učinka. 
2. Dajatev, določena v členu 29 zakona št. 1220 /1981 , ni „varstvo, ki bi bilo enakovredno“ varstvu, 
ki ga zahteva člen 1(2) Direktive 80/987. 
ECLI:EU:C:2015 :629 12