I ‑ 1535SCHNEIDER
SODBA SODIŠČA  (četrti senat)
z dne 13. marca 2008 *
V zadevi C‑285/06,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki 
ga je vložilo Bundesverwaltungsgericht (Nemčija) z odločbo z dne 16. marca 2006, ki 
je prispela na Sodišče 3. julija 2006, v postopku
Heinrich Stefan Schneider
proti
Land Rheinland-Pfalz ,
ob udeležbi
Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht,
*  Jezik postopka: nemščina.
I ‑ 1536SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi K.  Lenaerts, predsednik senata, G.  Arestis, sodnik, R.  Silva de Lapuerta 
(poročevalka), sodnica, E. Juhász in T. von Danwitz, sodnika,
generalna pravobranilka: V. Trstenjak,  
sodni tajnik: J. Swedenborg, administrator,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 13. septembra 2007,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–  za H. S. Schneiderja H. Böckel in H. Uhlmann, odvetnika,
–  za Land Rheinland‑Pfalz M. Justen in C. Pause, zastopnika,
–  za grško vlado S. Charitaki in S. Papaioannou, zastopnici,
–  za špansko vlado J. Rodríguez Cárcamo, zastopnik,
I ‑ 1537SCHNEIDER
–  za italijansko vlado I.  M. Braguglia, zastopnik, skupaj z M.  Fiorillijem, avvocato 
dello Stato,
–  za Komisijo Evropskih skupnosti F. Jimeno Fernández in F. Erlbacher, zastopnika,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 
25. oktobra 2007
izreka naslednjo
Sodbo
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe Sveta (ES) 
št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za vino (UL L 179, str. 1) in 
Uredbe Komisije (ES) št. 753/2002 z dne 29. aprila 2002 o določitvi nekaterih pravil 
za izvajanje Uredbe št. 1493/1999 glede opisa, poimenovanja, predstavitve in zaščite 
nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja (UL L 118, str. 1), kot je bila spremenjena 
z Uredbo Komisije (ES) št. 1512/2005 z dne 15. septembra 2005 (UL L 241, str. 15, 
v nadaljevanju: Uredba št. 753/2002).1
I ‑ 1538SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
Ta predlog je bil vložen v sporu med H.  S. Schneiderjem in Land Rheinland‑Pfalz 
(zvezna dežela Porenje‑Pfalz) zaradi uporabe izrazov „Réserve“, „Grande Réserve“, 
„Reserve“ in „Privat‑Reserve“ za trženje vin.
Pravni okvir
Uredba št. 1493/1999
V uvodni izjavi 50 Uredbe št. 1493/1999 je določeno:
„Opis, označevanje in predstavitev proizvodov, ki so zajeti v tej uredbi, pomembno 
vplivajo na njihovo trženje; ta uredba naj zato s tem v zvezi določi pravila, ki upošte ‑
vajo legitimne interese potrošnikov in proizvajalcev in pospešujejo nemoteno delo ‑
vanje notranjega trga in proizvodnjo kakovostnih proizvodov; temeljna načela teh 
pravil naj zagotovijo obvezno uporabo nekaterih podatkov, s katerimi se lahko opre ‑
deli proizvod in se potrošnikom lahko priskrbijo nekatere pomembne informacije, in 
optimalno uporabo drugih informacij na podlagi predpisov Skupnosti ali ob upošte ‑
vanju predpisov o preprečevanju goljufij.“2
3
I ‑ 1539SCHNEIDER
Člen 47(1) in (2) te uredbe določa:
„1. Pravila o poimenovanju, označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz 
te uredbe ter zaščita nekaterih podatkov in pojmov so določeni v tem poglavju in 
v prilogah VII in VIII. Pri teh pravilih se upoštevajo zlasti naslednji cilji:
a)  zaščita legitimnih interesov potrošnikov;
b)  zaščita legitimnih interesov proizvajalcev;
c)  nemoteno delovanje notranjega trga;
d)  pospeševanje proizvodnje kakovostnih proizvodov.
2. Pravila, navedena v odstavku 1, zajemajo zlasti določbe o:
a)  obvezni uporabi nekaterih podatkov;
b)  dovoljeni uporabi nekaterih podatkov pod določenimi pogoji;4
I ‑ 1540SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
c)  dovoljeni uporabi drugih podatkov, vključno z informacijami, ki so lahko kori ‑
stne za potrošnike;
d)  zaščiti in nadzoru nekaterih podatkov;
e)  uporabi geografskih označb in tradicionalnih poimenovanj;
[…]“
Člen 48 omenjene uredbe določa:
„Opis in predstavitev proizvodov, navedenih v tej uredbi, in vse oblike oglaševanja 
teh proizvodov ne smejo biti neustrezni ali povzročati zmede ali zavajanja oseb, 
katerim so namenjeni, zlasti glede na:
–  informacije, predvidene v členu 47. To velja tudi, če se informacije uporabljajo 
v prevodu ali v zvezi z dejanskim izvorom ali z dodatki, kakor so ‚vrsta‘, ‚tip‘, ‚slog‘, 
‚imitacija‘, ‚znamka‘ ali podobno,
[…]“5
I ‑ 1541SCHNEIDER
V točki B priloge VII k isti uredbi, z naslovom „Neobvezne navedbe“, je določeno:
„1.  Označevanje proizvodov, ki so bili proizvedeni v Skupnosti, se lahko dopolni 
z naslednjimi podatki, pod pogoji, ki se posebej določijo:
 […]
 b)  za namizna vina z geografsko označbo in kakovostna vina pdpo [pridelana na 
določenem pridelovalnem področju]:
   […]
  —  drugi tradicionalni izrazi, v skladu z določbami, postavljenimi v državi 
članici, v kateri je bilo vino proizvedeno,
[…]
3.  Za proizvode, ki jih navaja odstavek 1 točke A, se označevanje lahko dopolni 
z drugimi podatki.6
I ‑ 1542SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
[…]“
Uredba št. 753/2002
V uvodnih izjavah 4 in 18 Uredbe št. 753/2002 je določeno:
„Ta uredba bi morala biti usklajena s cilji, povezanimi z zaščito legitimnih interesov 
potrošnikov in proizvajalcev, zagotavljanjem nemotenega delovanja notranjega trga 
in pospeševanjem proizvodnje kakovostnih proizvodov, določenih v členu 47(1) 
Uredbe […] št. 1493/1999. […]
[…]
Pri uporabi določenih izrazov (razen označb porekla) za opis kakovostnih proizvodov 
vinskega sektorja in zadevnih predpisov gre za priznano običajno prakso v Skupnosti. 
Take tradicionalne izraze lahko potrošniki povezujejo z določenim postopkom proi ‑
zvodnje [ali staranja] ali kakovostjo, barvo ali tipom vina ali posebnim dogodkom v 
zvezi z zgodovino vina. Da bi zagotovili pošteno konkurenco in se izognili zavajanju 
potrošnikov, bi bilo treba določiti skupni okvir za registracijo in zaščito teh tradicio ‑
nalnih izrazov.“7
I ‑ 1543SCHNEIDER
Člen 6 te uredbe, z naslovom „Skupni predpisi za vse navedbe na nalepki“, določa:
„1. Za namene Priloge VII(B)(3) k Uredbi […] št. 1493/1999 se lahko označevanje 
proizvodov, urejenih v navedeni prilogi, dopolni tudi z drugimi navedbami, če ni 
tveganja, da bi lahko te navedbe zavajale osebe zlasti z možnostjo zamenjave z obve ‑
znimi navedbami iz odstavka A(l) ali z neobveznimi navedbami iz odstavka B(l) nave ‑
dene priloge.
2. Pri proizvodih iz Priloge VII(B)(3) k Uredbi […] št. 1493/1999 lahko zahteva organ 
iz člena 72(1) navedene uredbe, ob upoštevanju splošnih postopkovnih pravil države 
članice, od polnilcev, pošiljateljev ali uvoznikov dokazilo o točnosti navedb, upora ‑
bljenih za opise, ki se nanašajo na vrsto, istovetnost, kakovost, sestavo, poreklo ali vir 
zadevnega proizvoda ali proizvodov, uporabljenih pri njegovi proizvodnji.
[…]“
Člen 23 omenjene uredbe, z naslovom „Opredelitev pojma dodatni tradicionalni 
izrazi“, določa:
„Za namene pete alinee Priloge VII(B)(l)(b) k Uredbi št. 1493/1999 pojem ‚dodatni 
tradicionalni izrazi‘ pomeni dodatne izraze, ki se običajno uporabljajo v državah 
članicah proizvajalkah pri vinih iz tega naslova in se nanašajo na postopek 8
9
I ‑ 1544SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
proizvodnje, priprave ali staranja oziroma kakovost, barvo ali vrsto vina ali na kraj ali 
posebni dogodek, povezan z zgodovino vina, in so opredeljeni v zakonodajah držav 
članic o poimenovanju kakovostnih vin pdpo s poreklom na njihovem ozemlju.“
Člen 24 iste uredbe, z naslovom „Zaščita tradicionalnih izrazov“, določa:
„1. Za namene tega člena ‚tradicionalni izrazi‘ pomenijo dodatne tradicionalne izraze 
iz člena 23, izraze iz člena 28 in posebne tradicionalne izraze iz točke (c) prvega 
pododstavka člena 14(1), člena 29 in člena 38(3).
2. Tradicionalni izrazi, navedeni v Prilogi III, so pridržani za vina, s katerimi so pove ‑
zani, in se zaščitijo pred:
a)  vsako protipravno prilastitvijo, ponarejanjem ali namigovanjem na povezanost 
z njimi, tudi če se zaščiteni izraz uporablja z izrazi, kakor so ‚vrsta‘, ‚tip‘, ‚slog‘, 
‚ponaredek‘, ‚znamka‘ ali podobno;
b)  kakršno koli drugo nepooblaščeno, napačno ali zavajajočo navedbo glede 
lastnosti ali bistvenih kakovosti vina na notranji ali zunanji strani embalaže, ogla ‑
ševalskem materialu ali kakršnem koli drugem dokumentu, ki se nanaša na vino;10
I ‑ 1545SCHNEIDER
c)  kakršnim koli drugim ravnanjem, ki bi lahko zavedlo javnost, zlasti glede ustvar ‑
janja vtisa, da vino izpolnjuje pogoje za poimenovanje z zaščitenim tradicio ‑
nalnim izrazom.
3. Blagovne znamke, ki vsebujejo tradicionalne izraze iz Priloge III, se smejo upora ‑
biti za opis vina na njegovi nalepki samo, če vino izpolnjuje pogoje za označevanje 
s takim tradicionalnim izrazom.
[…]
4. […]
Zaščita tradicionalnega izraza velja samo za jezik(‑e), v katerem(‑ih) je navedena 
v Prilogi III.
Vsak tradicionalni izraz, naveden v Prilogi III, je povezan z eno ali več kategorijami 
vina. Te kategorije so:
a)  kakovostna likerska vina pdpo in likerska vina z geografsko označbo; v tem 
primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje likerskih vin;
I ‑ 1546SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
b)  kakovostna peneča vina pdpo (vključno s kakovostnimi penečimi vini pdpo 
aromatičnega tipa); v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za 
poimenovanje penečih vin in gaziranih penečih vin;
c)  kakovostna vina biser pdpo in vina biser z geografsko označbo; v tem primeru 
velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje vin biser in gaziranih 
vin biser;
d)  kakovostna vina pdpo, razen tistih iz točk (a), (b) ali (c), in namizna vina z 
geografsko označbo; v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za 
poimenovanje nelikerskih vin, penečih vin, gaziranih penečih vin, vin biser in 
gaziranih vin biser;
e)  delno prevreti grozdni mošt z geografsko označbo, namenjen neposredni 
prehrani ljudi; v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poime ‑
novanje delno prevretega grozdnega mošta;
f)  vino iz prezrelega grozdja z geografsko označbo; v tem primeru velja zaščita 
tradicionalnega izraza samo za poimenovanje vina iz prezrelega grozdja.
I ‑ 1547SCHNEIDER
5. Za vnos v Prilogo III(A) mora biti tradicionalni izraz:
a)  sam po sebi specifičen in natančno opredeljen v zakonodaji države članice;
b)  dovolj svojstven in/ali uveljavljen na trgu Skupnosti;
c)  v tradicionalni uporabi vsaj deset let v zadevni državi članici;
d)  v uporabi za eno ali več vin ali kategorij vin v Skupnosti.
[…]
7. Države članice Komisiji sporočijo:
a)  obrazložitev za priznanje tradicionalnega izraza;
I ‑ 1548SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
b)  tradicionalne izraze, dovoljene z njihovo zakonodajo, ki izpolnjujejo zgoraj nave ‑
dene pogoje, in vina, za katera so pridržani;
c)  kakršne koli tradicionalne izraze, ki v državi porekla niso več zaščiteni.
[…]“
Priloga III k Uredbi št. 753/2002 vsebuje seznam tradicionalnih izrazov iz člena 24 te 
uredbe. V tej prilogi so navedeni zlasti:
–  za Grčijo v grškem jeziku dodatni tradicionalni izrazi: „Ειδικά Επιλεγμένος 
(Grande réserve)“, „Επιλογή ή Επιλεγμένος (Réserve)“ in „Παλαιωθείς επιλεγμένος 
(Vieille réserve)“;
–  za Španijo v španskem jeziku dodatna tradicionalna izraza „Reserva“ in „Gran 
Reserva“;
–  za Italijo v italijanskem jeziku dodatni tradicionalni izraz „Riserva“;
–  za Avstrijo v nemškem jeziku dodatni tradicionalni izraz „Reserve“, in11
I ‑ 1549SCHNEIDER
–  za Portugalsko v portugalskem jeziku dodatni tradicionalni izrazi „Reserva“, 
„Reserva velha“ (ali „grande reserva“) in „Super Reserva“.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
H. S. Schneider je lastnik vinogradniškega posestva v zvezni deželi Porenje‑Pfalz, ki je 
v gospodarski register vpisano pod firmo „Consulat des Weins“.
Pri nadzoru, opravljenem novembra 2002, je bilo ugotovljeno, da H.  S. Schneider 
proizvaja osem vrst vin z nalepkami z imenom posestva in označbami „Grande 
Réserve“ za dve vini višjega cenovnega razreda, „Réserve“ za štiri vina srednjega 
cenovnega razreda in „Terroir“ ali „Terroir Palatinat“ za dve vini nižjega cenovnega 
razreda.
Aufsichts‑ und Dienstleistungsdirektion Trier je z odločbo z dne 19. decembra 2002 
H. S. Schneiderju prepovedala trženje navedenih vin pod označbama v francoskem 
jeziku „Réserve“ in „Grande Réserve“.
Z odločbo z dne 19. maja 2003 je Aufsichts‑ und Dienstleistungsdirektion Trier zavr ‑
nila ugovor, v katerem je H. S. Schneider navedel, da je pripravljen omenjeni označbi 
zamenjati z označbama „Reserve“ ali „Privat‑Reserve“ v nemškem jeziku, v dopisu 
z dne 21. maja 2003 pa je navedla, da tudi označba „Privat‑Reserve“ ni sprejemljiva.12
13
14
15
I ‑ 1550SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinerstraße je s sodbo z dne 29. januarja 2004 
zavrnilo tožbo, ki jo je H. S. Schneider vložil zoper omenjeni odločbi.
Oberwaltungsgericht Rheinland‑Pfalz je s sodbo z dne 21. septembra 2004 zavrnilo 
pritožbo, ki jo je H. S. Schneider vložil zoper to sodbo.
H. S. Schneider je zato pri predložitvenem sodišču vložil predlog za revizijo.
V teh okoliščinah je Bundesverwaltungsgericht prekinilo odločanje in Sodišču v 
predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.  Ali je treba člen 47(2)(b) in (c) v povezavi s točko B(1)(b), peta alinea, in točko 
B(3) priloge VII k Uredbi […] št. 1493/1999 ter člen 23 Uredbe […] št. 753/2002 
razlagati tako, da je navedba, ki se nanaša na postopek proizvodnje, priprave 
ali staranja oziroma na kakovost vina, dopustna samo kot regulirana neob ‑
vezna navedba v skladu s točko B(1)(b), peta alinea, priloge VII k Uredbi […] št. 
1493/1999 pod pogoji, določenimi v njej in v členu 23 Uredbe […] št. 753/2002, 
ter ni dopustna kot druga navedba v skladu s točko B(3) priloge VII k Uredbi […] 
št. 1493/1999?
2.  Ali je treba člen 24(2)(a) Uredbe […] št. 753/2002 razlagati tako, da gre za proti ‑
pravno ponarejanje ali namigovanje samo, kadar pride do njega v istem jeziku, 
v katerem je zaščiteni tradicionalni izraz?16
17
18
19
I ‑ 1551SCHNEIDER
3.  Ali je treba člen 24(2) Uredbe […] št. 753/2002 razlagati tako, da so tradicionalni 
izrazi, navedeni v prilogi III, zaščiteni samo pri vinih, ki izvirajo iz iste države 
članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče želi s prvim vprašanjem v bistvu izvedeti, ali je navedba, ki 
se nanaša na postopek proizvodnje, priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, 
dopustna le na podlagi člena 47(2)(b) Uredbe št. 1493/1999 v povezavi s točko (B)
(1)(b), peta alinea, priloge VII k tej uredbi in s členom 23 Uredbe št. 753/2002 ali pa 
je takšna navedba dopustna tudi na podlagi omenjenega člena 47(2)(c), v povezavi 
s točko B(3) omenjene priloge VII.
Člen 47(2), od (a) do (c), Uredbe št. 1493/1999 določa, da pravila o poimenovanju, 
označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz te uredbe ter o zaščiti nekaterih 
podatkov in pojmov zajemajo zlasti določbe o obvezni uporabi nekaterih podatkov 
(obvezne navedbe) ter določbe o dovoljeni uporabi nekaterih podatkov pod določe ‑
nimi pogoji in dovoljeni uporabi drugih podatkov, vključno z informacijami, ki so 
lahko koristne za potrošnike (neobvezne navedbe).20
21
I ‑ 1552SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
Točka B(1)(b), peta alinea, priloge VII k omenjeni uredbi v zvezi s tem določa, da 
se označevanje proizvodov, ki so bili proizvedeni v Skupnosti, za namizna vina z 
geografsko označbo in kakovostna vina, pridelana na določenem pridelovalnem 
področju, lahko dopolni z drugimi tradicionalnimi izrazi, in sicer pod pogoji, ki se 
posebej določijo, in v skladu z določbami, postavljenimi v državi članici, v kateri je 
bilo vino proizvedeno.
Za uporabo te določbe je v členu 23 Uredbe št. 753/2002 opredeljen pojem dodatni 
tradicionalni izrazi.
Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da po mnenju predložitvenega 
sodišča zadevne označbe v postopku v glavni stvari niso dodatni tradicionalni izrazi 
v smislu omenjenega člena 23 in točke B(1)(b), peta alinea, priloge VII k Uredbi 
št. 1493/1999, saj v nemški zakonodaji niso urejene.
Zato je treba preučiti, ali je uporaba zadevnih označb v postopku v glavni stvari dopu ‑
stna na podlagi točke B(3) omenjene priloge VII.
V skladu s to določbo se označevanje nekaterih vin lahko dopolni z drugimi podatki.
Kot izhaja iz člena 6(2) Uredbe št. 753/2002, se lahko takšne navedbe nanašajo na 
vrsto, istovetnost, kakovost, sestavo, poreklo ali vir zadevnega proizvoda oziroma 
proizvodov, uporabljenih pri njegovi proizvodnji.22
23
24
25
26
27
I ‑ 1553SCHNEIDER
Vendar pa omenjeni člen 6(1) določa, da se lahko označevanje zadevnih proizvodov 
dopolni z drugimi navedbami le, če ni tveganja, da bi lahko te navedbe zavajale 
osebe, ki so jim namenjene, zlasti z možnostjo zamenjave z obveznimi navedbami 
iz točke A(1) priloge VII k Uredbi št. 1493/1999 in z neobveznimi navedbami iz 
točke B(1) iste priloge VII.
Iz tega izhaja, da je navedbo, ki se nanaša na postopek proizvodnje, priprave ali 
staranja oziroma na kakovost vina, morda sicer dopustno uporabiti na podlagi 
točke B(3) Uredbe št. 1493/1999, vendar le če ne obstaja tveganje, da bi lahko ta 
 zavajala osebe, ki jim je namenjena, z možnostjo zamenjave z dodatnimi tradicional ‑
nimi izrazi iz točke B(1)(b), peta alinea, priloge VII in člena 23 Uredbe št. 753/2002.
Z drugačno razlago bi bil onemogočen polni učinek varstva, ki ga uživajo tradicio ‑
nalni izrazi na podlagi člena 24 Uredbe št. 753/2002.
Nacionalno sodišče mora presoditi, ali lahko označbe v postopku v glavni stvari 
povzročijo takšno tveganje.
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 47(2)(c) Uredbe 
št. 1493/1999 v povezavi s točko B(3) priloge VII k tej uredbi in členom 6(1) Uredbe 
št. 753/2002 razlagati tako, da navedbe, ki se nanaša na postopek proizvodnje, 
priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, ni dopustno uporabiti na podlagi 
teh določb, če bi lahko zavajala osebe, ki jim je namenjena, z možnostjo zamenjave 28
29
30
31
32
I ‑ 1554SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
z dodatnimi tradicionalnimi izrazi iz točke B(1)(b), peta alinea, priloge VII k Uredbi 
št. 753/2002 in člena 23 k tej uredbi. Predložitveno sodišče mora presoditi, ali lahko 
zadevne označbe v postopku v glavni stvari povzročijo tako tveganje.
Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali gre za protipravno 
ponarejanje ali namigovanje v smislu člena 24(2)(a) Uredbe št.  753/2002 le takrat, 
ko pride do njega v istem jeziku, v katerem je naveden izraz v prilogi III k tej uredbi, 
ali pa to velja, tudi če je zadevni izraz preveden v drug jezik, kot je tisti, v katerem je 
naveden v omenjeni prilogi.
Na podlagi člena 47(2)(d) Uredbe št. 1493/1999 zajemajo pravila o poimenovanju, 
označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz te uredbe ter o zaščiti neka ‑
terih podatkov in pojmov med drugim tudi določbe o zaščiti ter nadzoru nekaterih 
podatkov.
Člen 48, prva alinea, te uredbe določa, da opis in predstavitev proizvodov, navedenih 
v omenjeni uredbi, ter vse oblike oglaševanja teh proizvodov ne smejo biti neustrezni 
ali povzročati zmede oziroma zavajanja oseb, ki so jim namenjeni, zlasti glede na 
informacije, predvidene v členu 47 omenjene uredbe; poleg tega določa, da ta določba 
velja, tudi če se informacije uporabljajo v prevodu ali v zvezi z dejanskim izvorom ali 
dodatki, kakor so „vrsta“, „tip“, „slog“, „imitacija“, „znamka“ ali podobno.33
34
35
I ‑ 1555SCHNEIDER
Tradicionalni izrazi iz člena 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002 sodijo torej med omenjene 
izraze in uživajo varstvo na podlagi te določbe.
V skladu s členom 24(2)(a) so tradicionalni izrazi, navedeni v prilogi III, pridržani za 
vina, s katerimi so povezani, in zaščiteni pred vsako protipravno prilastitvijo, ponare ‑
janjem ali namigovanjem.
Odstavek 4, drugi pododstavek, omenjenega člena 24 sicer določa, da velja zaščita 
tradicionalnega izraza samo za jezik(‑e), v katerem(‑ih) je naveden v prilogi III.
Vendar ni mogoče izključiti, da lahko prevod tradicionalnega izraza v drug jezik, kot 
je tisti, v katerem je izraz naveden v omenjeni prilogi III, pomeni zavajanje ali nami ‑
govanje na tradicionalni izraz v smislu člena 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002, kar lahko 
povzroči zmedo ali zavajanje oseb, ki jim je ta izraz namenjen.
Drugačna razlaga člena 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002 bi lahko nasprotovala cilju 
zaščite legitimnih interesov potrošnikov iz člena 47(1) Uredbe št. 1493/1999, zaradi 
česar ne bi bila združljiva z zahtevo iz uvodne izjave 4 Uredbe št. 753/2002.
Poleg tega takšna razlaga ne bi bila skladna z besedilom člena 48, prva alinea, Uredbe 
št. 1493/1999, ki izrecno določa, da določba velja tudi, če se tradicionalni izrazi 
uporabljajo v prevodu.36
37
38
39
40
41
I ‑ 1556SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
V takem primeru je treba zagotoviti zlasti, da prevod ne more povzročiti zmede ali 
zavajanja oseb, ki jim je namenjen.
Predložitveno sodišče mora preučiti, ali gre v postopku, v katerem odloča, za tak 
primer.
Zato je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 24(2)(a) Uredbe 
št. 753/2002 razlagati tako, da lahko prevod izraza v drug jezik, kot je tisti, v katerem 
je naveden v prilogi III k tej uredbi, pomeni zavajanje ali namigovanje na tradici ‑
onalni izraz v smislu te določbe, če lahko tak prevod povzroči zmedo ali zavajanje 
oseb, ki jim je namenjen. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali gre v postopku, 
v katerem odloča, za tak primer.
Tretje vprašanje
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se zaščita tradicio ‑
nalnega izraza, navedenega v prilogi III k Uredbi št. 753/2002, nanaša le na vina, ki 
izvirajo iz iste države članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz, ali tudi na 
vina, ki izvirajo iz drugih držav članic proizvajalk.
Na podlagi uvodne izjave 50 in člena 47(1)(a) in (c) Uredbe št. 1493/1999 imajo 
pravila o poimenovanju, označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz te 42
43
44
45
46
I ‑ 1557SCHNEIDER
uredbe ter o zaščiti nekaterih podatkov in pojmov, sprejetih v okviru skupne ureditve 
trga za vino, med drugim cilj zaščititi legitimne interese potrošnikov in zagotoviti 
nemoteno delovanje notranjega trga.
V skladu z uvodno izjavo 4 mora biti Uredba št. 753/2002 usklajena s temi cilji.
Kot izhaja iz uvodne izjave 18, omenjena uredba s tega vidika določa skupni okvir za 
registracijo in zaščito teh tradicionalnih izrazov, da bi tako zagotovili pošteno konku ‑
renco in se izognili zavajanju potrošnikov.
V skladu s členom 24(2) Uredbe št. 753/2002, ki je del tega skupnega okvira, so tradi ‑
cionalni izrazi, navedeni v prilogi III, pridržani za vina, s katerimi so povezani.
Odstavek 3 omenjenega člena 24 določa, da se smejo blagovne znamke, ki vsebujejo 
tradicionalne izraze iz priloge III, uporabiti za opis vina na njegovi nalepki samo, če 
vino izpolnjuje pogoje za označevanje s takim tradicionalnim izrazom.
Odstavek 4, tretji pododstavek, omenjenega člena 24 določa, da je vsak tradicionalni 
izraz, naveden v prilogi III, povezan z eno kategorijo vina ali več temi.47
48
49
50
51
I ‑ 1558SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
V skladu z odstavkom 5(d) istega člena 24 mora biti za vnos v zadevno prilogo tradi ‑
cionalni izraz v uporabi za eno vino ali več vin oziroma kategorij vin v Skupnosti.
Iz vseh teh določb izhaja, da morajo biti tradicionalni izrazi iz člena 24 Uredbe 
št. 753/2002 povezani z eno kategorijo vina ali več temi in da so pridržani za katego ‑
rijo ali kategorije vin, s katerimi so povezani.
Te kategorije, ki so navedene v odstavku 4, tretji pododstavek, omenjenega člena 24, 
so, kot izhaja iz besedila odstavka 5(d) istega člena, kategorije vin Skupnosti.
Na tej podlagi torej ni mogoče šteti, da se omenjene kategorije nanašajo le na vina, ki 
izvirajo iz ene same države članice proizvajalke, temveč je treba šteti, da so povezane 
z vini, ki izvirajo iz vseh držav članic proizvajalk.
V teh okoliščinah se zaščita tradicionalnega izraza v smislu člena 24 Uredbe 
št. 753/2002 nanaša na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz iste države 
članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz, in tudi na vina iste kategorije 
oziroma kategorij, ki izvirajo iz drugih držav članic proizvajalk.52
53
54
55
56
I ‑ 1559SCHNEIDER
Drugačna razlaga bi onemogočila polni učinek varstva, ki ga tradicionalni izrazi 
uživajo na podlagi omenjenega člena 24(2), prav tako pa ne bi bila v skladu s ciljema 
zaščite legitimnih interesov potrošnikov in nemotenega delovanja notranjega trga, ki 
jima sledita uredbi št. 1493/1999 in 753/2002.
Zato je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 24(2) Uredbe št. 753/2002 
razlagati tako, da se zaščita tradicionalnega izraza, navedenega v prilogi III k tej 
uredbi, nanaša tako na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz iste države 
članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz, kot tudi na vina iste kategorije 
oziroma kategorij, ki izvirajo iz drugih držav članic proizvajalk.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku 
pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev 
stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
1.  Člen 47(2)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni 
ureditvi trga za vino v povezavi točko B(3) priloge VII k tej uredbi in 
členom 6(1) Uredbe Komisije (ES) št. 753/2002 z dne 29. aprila 2002 o določitvi 57
58
59
I ‑ 1560SODBA Z DNE 13. 3. 2008 – ZADEVA C‑285/06
nekaterih pravil za izvajanje Uredbe št.  1493/1999 glede opisa, poimeno -
vanja, predstavitve in zaščite nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja, kot je 
bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1512/2005 z dne 15. septembra 
2005, je treba razlagati tako, da navedbe, ki se nanaša na postopek proizvo -
dnje, priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, ni dopustno upora -
biti na podlagi teh določb, če bi lahko zavajala osebe, ki jim je namenjena, 
z možnostjo zamenjave z dodatnimi tradicionalnimi izrazi iz točke B(1)(b), 
peta alinea, omenjene priloge VII k Uredbi št. 753/2002 in člena 23 k tej 
uredbi. Predložitveno sodišče mora presoditi, ali lahko zadevne označbe v 
postopku v glavni stvari povzročijo tako tveganje.
2.  Člen 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002, kot je bila spremenjena z Uredbo 
št. 1512/2005, je treba razlagati tako, da lahko prevod izraza v drug jezik, kot 
je tisti, v katerem je naveden v prilogi III k tej uredbi, pomeni zavajanje ali 
namigovanje na tradicionalni izraz v smislu te določbe, če lahko tak prevod 
povzroči zmedo ali zavajanje oseb, ki jim je namenjen. Predložitveno sodišče 
mora preučiti, ali gre v postopku, v katerem odloča, za tak primer.
3.  Člen 24(2) Uredbe št. 753/2002, kot je bila spremenjena z Uredbo 
št.  1512/2005, je treba razlagati tako, da se zaščita tradicionalnega izraza, 
navedenega v prilogi III k tej uredbi, nanaša tako na vina iste kategorije 
oziroma kategorij, ki izvirajo iz iste države članice proizvajalke kot zaščiteni 
tradicionalni izraz, kot tudi na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvi -
rajo iz drugih držav članic proizvajalk.
Podpisi