Zadeva C‑153/14

Minister van Buitenlandse Zaken

proti

K

in

A

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska))

„Predhodno odločanje — Direktiva 2003/86/ES — Člen 7(2) — Združitev družine — Merila za integracijo — Nacionalna zakonodaja, ki družinskim članom državljana tretje države, ki zakonito prebiva v zadevni državi članici, nalaga obveznost, da uspešno opravijo preizkus integracije, da bi lahko vstopili na ozemlje navedene države članice — Stroški za opravljanje takega preizkusa — Združljivost“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. julija 2015

Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Politika priseljevanja – Pravica do združitve družine – Direktiva 2003/86 – Zahteve za uveljavljanje pravice do združitve družine – Merila za integracijo – Nacionalna zakonodaja, ki določa obveznost uspešno opravljenega preizkusa integracije, pred izdajo dovoljenja za vstop in prebivanje na ozemlju države članice – Dopustnost – Pogoji – Upoštevanje posebnih okoliščin, ki objektivno ovirajo možnost, da se navedeni preizkus uspešno opravi – Razumni stroški

(Direktiva Sveta 2003/86, člen 7(2), prvi pododstavek)

Člen 7(2), prvi pododstavek, Direktive 2003/86 o pravici do združitve družine je treba razlagati tako, da države članice lahko od državljanov tretjih držav zahtevajo, da morajo uspešno opraviti preizkus integracije, ki obsega preverjanje osnovnega znanja jezika in poznavanja družbe zadevne države članice ter vključuje plačilo različnih stroškov, in sicer preden navedenim državljanom odobrijo vstop in prebivanje na svojem ozemlju zaradi združitve družine, če pogoji uporabe take obveznosti ne onemogočajo ali izredno otežujejo uveljavljanja pravice do združitve družine, kar je podano, če ti pogoji ne omogočajo upoštevanja posebnih okoliščin, ki očitno ovirajo, da bi zainteresirane osebe lahko uspešno opravile ta preizkus, in če določajo previsok znesek stroškov za opravljanje takega preizkusa.

Ker je namreč dovolitev združitve družine splošno pravilo, je treba člen 7(1)(c) Direktive 2003/86 razlagati ozko. Poleg tega diskrecijske pravice, priznane državam članicam, te ne smejo uporabiti tako, da bi posegale v cilj Direktive, ki je spodbuditi združitev družine, in v njen polni učinek.

V skladu z načelom sorazmernosti, ki je eno od splošnih načel prava Unije, morajo namreč sredstva, ki so uvedena z nacionalno zakonodajo, s katero je prenesen prvi pododstavek člena 7(2) Direktive 2003/86, omogočati uresničevanje ciljev, katerim ta ureditev sledi, in ne sme presegati tistega, kar je nujno za njihovo uresničitev.

Ker se prvi pododstavek člena 7(2) nanaša le na merila „integracije“, se merila, ki jih lahko zahtevajo države članice na podlagi te določbe, lahko štejejo za legitimna le, če omogočajo lažjo integracijo družinskih članov sponzorja. V zvezi s tem obveznost uspešno opraviti osnovni preizkus integracije omogoča, da se zagotovi, da zadevni državljani tretjih držav pridobijo znanja, ki so nesporno koristna za vzpostavitev vezi z državo članico gostiteljico.

Vendar merilo sorazmernosti v vsakem primeru zahteva, da pogoji uporabe take obveznosti ne presegajo tega, kar je potrebno za dosego cilja združitve družine, ki se uresničuje z Direktivo 2003/86. Namreč, cilj meril integracije iz tega člena ne sme biti izbira oseb, ki lahko uveljavljajo svojo pravico do združitve družine, ampak olajšanje integracije v državah članicah.

Poleg tega je treba upoštevati posebne posamične okoliščine, kot je starost, raven izobrazbe, finančno ali zdravstveno stanje zadevnih družinskih članov sponzorja, da se jih oprosti obveznosti uspeha pri preizkusu, kot je ta, ki se obravnava v postopkih v glavni stvari, če se zaradi teh okoliščin izkaže, da se ti družinski člani ne morejo udeležiti tega preizkusa ali da ga ne morejo uspešno opraviti.

Če bi bilo drugače, bi v takih okoliščinah taka obveznost lahko pomenila težko premagljivo oviro pri uveljavljanju pravice do združitve družine, ki jo priznava Direktiva 2003/86.

Tako razlago potrjuje člen 17 Direktive, v katerem je naložena individualizacija preizkusa prošenj za združitev.

Nazadnje, zlasti v zvezi s stroški takega preizkusa integracije, čeprav države članice lahko od državljanov tretjih držav zahtevajo, naj plačajo stroške, povezane z merili integracije, sprejetimi na podlagi člena 7(2) Direktive 2003/86, in določijo znesek teh stroškov, je pomembno, da v skladu z načelom sorazmernosti raven navedenih stroškov nima za cilj niti ne učinkuje tako, da bi onemogočila ali izredno otežila uresničevanje pravice do združitve družine, da se na ta način ne bi ogrozil cilj Direktive 2003/86 in bi ji bil s tem odvzet polni učinek. Za tak primer pa bi šlo zlasti, če bi znesek stroškov, ki ga je treba plačati za udeležbo pri preizkusu integracije, za zadevne državljane tretjih držav ustvarjal pretirano velike finančne posledice.

(Glej točke od 50 do 52, od 54 do 60, 64, 65 in 71 ter izrek.)

Zadeva C‑153/14

Minister van Buitenlandse Zaken

proti

K

in

A

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Raad van State (Nizozemska))

„Predhodno odločanje — Direktiva 2003/86/ES — Člen 7(2) — Združitev družine — Merila za integracijo — Nacionalna zakonodaja, ki družinskim članom državljana tretje države, ki zakonito prebiva v zadevni državi članici, nalaga obveznost, da uspešno opravijo preizkus integracije, da bi lahko vstopili na ozemlje navedene države članice — Stroški za opravljanje takega preizkusa — Združljivost“

Povzetek – Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 9. julija 2015

Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Politika priseljevanja – Pravica do združitve družine – Direktiva 2003/86 – Zahteve za uveljavljanje pravice do združitve družine – Merila za integracijo – Nacionalna zakonodaja, ki določa obveznost uspešno opravljenega preizkusa integracije, pred izdajo dovoljenja za vstop in prebivanje na ozemlju države članice – Dopustnost – Pogoji – Upoštevanje posebnih okoliščin, ki objektivno ovirajo možnost, da se navedeni preizkus uspešno opravi – Razumni stroški

(Direktiva Sveta 2003/86, člen 7(2), prvi pododstavek)

Člen 7(2), prvi pododstavek, Direktive 2003/86 o pravici do združitve družine je treba razlagati tako, da države članice lahko od državljanov tretjih držav zahtevajo, da morajo uspešno opraviti preizkus integracije, ki obsega preverjanje osnovnega znanja jezika in poznavanja družbe zadevne države članice ter vključuje plačilo različnih stroškov, in sicer preden navedenim državljanom odobrijo vstop in prebivanje na svojem ozemlju zaradi združitve družine, če pogoji uporabe take obveznosti ne onemogočajo ali izredno otežujejo uveljavljanja pravice do združitve družine, kar je podano, če ti pogoji ne omogočajo upoštevanja posebnih okoliščin, ki očitno ovirajo, da bi zainteresirane osebe lahko uspešno opravile ta preizkus, in če določajo previsok znesek stroškov za opravljanje takega preizkusa.

Ker je namreč dovolitev združitve družine splošno pravilo, je treba člen 7(1)(c) Direktive 2003/86 razlagati ozko. Poleg tega diskrecijske pravice, priznane državam članicam, te ne smejo uporabiti tako, da bi posegale v cilj Direktive, ki je spodbuditi združitev družine, in v njen polni učinek.

V skladu z načelom sorazmernosti, ki je eno od splošnih načel prava Unije, morajo namreč sredstva, ki so uvedena z nacionalno zakonodajo, s katero je prenesen prvi pododstavek člena 7(2) Direktive 2003/86, omogočati uresničevanje ciljev, katerim ta ureditev sledi, in ne sme presegati tistega, kar je nujno za njihovo uresničitev.

Ker se prvi pododstavek člena 7(2) nanaša le na merila „integracije“, se merila, ki jih lahko zahtevajo države članice na podlagi te določbe, lahko štejejo za legitimna le, če omogočajo lažjo integracijo družinskih članov sponzorja. V zvezi s tem obveznost uspešno opraviti osnovni preizkus integracije omogoča, da se zagotovi, da zadevni državljani tretjih držav pridobijo znanja, ki so nesporno koristna za vzpostavitev vezi z državo članico gostiteljico.

Vendar merilo sorazmernosti v vsakem primeru zahteva, da pogoji uporabe take obveznosti ne presegajo tega, kar je potrebno za dosego cilja združitve družine, ki se uresničuje z Direktivo 2003/86. Namreč, cilj meril integracije iz tega člena ne sme biti izbira oseb, ki lahko uveljavljajo svojo pravico do združitve družine, ampak olajšanje integracije v državah članicah.

Poleg tega je treba upoštevati posebne posamične okoliščine, kot je starost, raven izobrazbe, finančno ali zdravstveno stanje zadevnih družinskih članov sponzorja, da se jih oprosti obveznosti uspeha pri preizkusu, kot je ta, ki se obravnava v postopkih v glavni stvari, če se zaradi teh okoliščin izkaže, da se ti družinski člani ne morejo udeležiti tega preizkusa ali da ga ne morejo uspešno opraviti.

Če bi bilo drugače, bi v takih okoliščinah taka obveznost lahko pomenila težko premagljivo oviro pri uveljavljanju pravice do združitve družine, ki jo priznava Direktiva 2003/86.

Tako razlago potrjuje člen 17 Direktive, v katerem je naložena individualizacija preizkusa prošenj za združitev.

Nazadnje, zlasti v zvezi s stroški takega preizkusa integracije, čeprav države članice lahko od državljanov tretjih držav zahtevajo, naj plačajo stroške, povezane z merili integracije, sprejetimi na podlagi člena 7(2) Direktive 2003/86, in določijo znesek teh stroškov, je pomembno, da v skladu z načelom sorazmernosti raven navedenih stroškov nima za cilj niti ne učinkuje tako, da bi onemogočila ali izredno otežila uresničevanje pravice do združitve družine, da se na ta način ne bi ogrozil cilj Direktive 2003/86 in bi ji bil s tem odvzet polni učinek. Za tak primer pa bi šlo zlasti, če bi znesek stroškov, ki ga je treba plačati za udeležbo pri preizkusu integracije, za zadevne državljane tretjih držav ustvarjal pretirano velike finančne posledice.

(Glej točke od 50 do 52, od 54 do 60, 64, 65 in 71 ter izrek.)