SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

DÁMASA RUIZ-JARABOJA COLOMERJA,

predstavljeni 23. marca 2006 ( 1 )

Zadeva C-24/05 P

August Storck KG

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu

(znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Člen 7(1)(b) in (3) Uredbe (ES) št. 40/94 — Absolutni razlog za zavrnitev registracije — Tridimenzionalna znamka — Tridimenzionalna oblika bonbona svetlo kostanjeve barve — Razlikovalni učinek“

I – Uvod

1. Ta pritožba zadeva sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (četrti senat) z dne 10. novembra 2004 ( 2 ), s katero je zavrnilo tožbo zaradi razveljavitve odločbe četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) ( 3 ), s katero je ta zavrnil registracijo tridimenzionalne znamke, oblikovane v obliki bombona čiste kostanjeve barve.

2. Obravnavanje tovrstnega znaka pogosto zahteva preučitev njegovega razlikovalnega učinka, ki je temeljni pogoj za njegovo registracijo. Ta preučitev je privedla do sodne prakse, ki zadeva razlago člena 7(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti ( 4 ) in je dovolj obsežna, da Sodišče lahko odloči o zahtevah pritožnika, ki je razpravo razširil na pridobitev tega razlikovalnega učinka z uporabo.

3. Pritožba razširi spor na določene vidike postopka, ki poteka pred odbori za pritožbe UUNT, ki bodo v teh sklepnih predlogih prav tako obravnavani.

II – Pravni okvir

4. Določbe, potrebne za odločanje o tej pritožbi, so v Uredbi št. 40/94.

5. V skladu s členom 4 so lahko predmet registracije Skupnosti „znak[i], ki jih je mogoče grafično predstaviti, kot so besede, vključno z osebnimi imeni, slike, črke, števila, oblika blaga ali njegove embalaže, če se s pomočjo teh znakov blago in storitve nekega podjetja lahko razlikujejo od blaga in storitev drugih podjetij“.

6. V skladu s členom 7(1) z naslovom „Absolutni razlogi za zavrnitev“ se kot znamka ne registrirajo: „(a) znaki, ki ne ustrezajo zahtevam iz člena 4; (b) znamke, ki so brez slehernega razlikovalnega učinka; […]“

7. V členu 7(3) je določeno, da se „[o]dstavek 1(b), (c) in (d) […] ne uporablja, če je znamka z uporabo pridobila razlikovalni učinek za blago ali storitve, za katere se zahteva registracija“.

8. Pod naslovom „Obrazložitve odločb“ je v členu 73 določeno, da se „[v] odločbah Urada […] navedejo razlogi, na katerih odločbe temeljijo. Temeljijo lahko le na razlogih ali dokazih, na katere so imele zadevne stranke priložnost podati pripombe.“

9. Kar zadeva preizkus dejstev s strani Urada po uradni dolžnosti, je v členu 74 določeno: „1. V postopku Urad preveri dejstva po uradni dolžnosti; vendar pa je Urad v postopku v zvezi z relativnimi razlogi za zavrnitev registracije pri tem preizkusu omejen na zahtevani ukrep in na dejstva, dokaze in navedbe, ki so jih podale stranke. […]“

III – Dejansko stanje

A – Dejansko stanje spora

10. Družba August Stork KG je 30. marca 1998 na UUNT vložila prijavo znamke Skupnosti tridimenzionalne oblike, ki predstavlja karamelo kostanjeve barve, prikazano spodaj:

11. Registracija je bila zahtevana za „slaščice“, ki spadajo v razred 30 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen.

12. Ker znak ni imel razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94, je preizkuševalec z odločbo z dne 25. januarja 2001 prijavo zavrnil, zavrnil je tudi trditev, da naj bi znak z uporabo pridobil ta razlikovalni učinek.

13. Pritožnik je 14. februarja 2001 zoper to odločbo pri UUNT vložil pritožbo, pri čemer se je oprl na člen 59 Uredbe št. 40/94. Želel je njeno delno spremembo in objavo znamke za „slaščice, in sicer karamelne bombone (toffees)“.

14. Četrti odbor za pritožbe UUNT je 14. oktobra 2002 zavrnil pritožbo, ker sporni tridimenzionalni predmet ni imel razlikovalnega učinka in ker zanj ni veljal člen 7(3) Uredbe št. 40/94.

15. Odbor za pritožbe je menil, da na podlagi kombinacije oblike in barve znamke, za katero se je zahtevala registracija, ni mogoče zares ugotoviti izvora zadevnih proizvodov. Poleg tega je menil, da dokazi, ki jih je predložil pritožnik, ne dokazujejo, da je zaradi večkratne uporabe dobil razlikovalni učinek, predvsem za „toffees“.

16. Po končanem upravnem postopku je družba August Storck KG pri sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 21. maja 2003 vložila ničnostno tožbo.

B – Izpodbijana sodba

17. V podporo svojim zahtevam je družba August Storck KG navedla pritožbena razloga, ki sta temeljila na kršitvi člena 7(1)(b) in člena 7(3) Uredbe št. 40/94.

18. Sodišče prve stopnje je preučilo predvsem razlikovalni učinek znaka glede na proizvode in storitve, za katere se je zahtevala registracija, in glede na dojemanje javnosti, ki so ji namenjeni. ( 5 )

19. V prvem delu te analize je Sodišče prve stopnje spomnilo, da je bil sporni znak sestavljen iz prikaza ovalnega bombona čiste kostanjeve barve, ki ga zaznamujejo izbočeni robovi, okrogla vdolbina na sredi in ravna druga stran. Spomnilo je še, da so bomboni namenjeni potencialno neomejenemu krogu kupcev vseh starosti in da so živilo, namenjeno vsem. ( 6 )

20. Potem ko je Sodišče prve stopnje navedlo, da so v skladu s sodno prakso merila za presojo razlikovalnega učinka tridimenzionalnih znamk, ki temeljijo na videzu samega proizvoda, enaka kot tista, ki se uporabljajo za druge kategorije znamk, ( 7 ) je ugotovilo, da je treba upoštevati običajno rahlo zmeden občutek, ki ga javnost občuti ob tridimenzionalnih znakih v primerjavi z besednimi in figurativnimi znaki, ker te takoj dojema kot znake, ki se nanašajo na proizvod. ( 8 )

21. Nato je Sodišče prve stopnje ocenilo celoten vtis, ( 9 ) ki ga daje kombinacija oblike in barve, da bi ugotovilo, ali daje vtis označbe porekla, ter potrdilo utemeljitev odbora za pritožbe, da pri proizvodih široke porabe stranka ne posveča veliko pozornosti videzu in barvi slaščic in zato ni verjetno, da bi povprečnemu potrošniku izbiro narekovala oblika bombona. ( 10 )

22. Po mnenju Sodišča prve stopnje je odbor za pritožbe dokazal, da nobena lastnost oblike navedene znamke, obravnavane posamezno ali v kombinaciji z drugimi, nima razlikovalnega učinka in da je poleg tega zadevna javnost vajena, da so take slaščice kostanjeve barve ali njenih različnih odtenkov. ( 11 )

23. Ob upoštevanju teh preudarkov in zaradi dejstva, da se zadevna oblika ne razlikuje pomembno od določenih osnovnih oblik, ki se običajno uporabljajo v gospodarskem prometu, saj je samo ena njihovih različic, je Sodišče prve stopnje odločilo, da kupec ne razlikuje hitro in z gotovostjo bombonov tožeče stranke od bombonov drugega trgovskega izvora. ( 12 ) Sodišče prve stopnje je zato poudarilo neobstoj razlikovalnega učinka prijavljenega znaka in zavrnilo prvi tožbeni razlog.

24. Zavrnilo je tudi drugi tožbeni razlog, ki je temeljil na kršitvi člena 7(3) Uredbe št. 40/94, ker družba August Storck KG ni dokazala, da je znak to sposobnost identifikacije pridobil z uporabo.

25. Prvič, Sodišče prve stopnje je povzelo ( 13 ) zahteve sodne prakse, ki pogojujejo ta učinek in se nanašajo na pripis izrecnega trgovskega izvora, ( 14 ) na omembo dela Evropske unije, kjer nima razlikovalnega učinka, ( 15 ) in na upoštevanje nekaterih objektivnih dejavnikov za presojo obstoja te sposobnosti. ( 16 )

26. Drugič, Sodišče prve stopnje je ovrglo trditve družbe August Storck KG o prometu zadevnih proizvodov in oglaševalskih stroških za uveljavljanje karamelnega bombona „Werther’s Original“ („Werther’s Echte“), ker to ni bil dokaz, da je razlikovalni učinek nastal z uporabo. Poleg tega je menilo, da oglaševalsko gradivo, ki ga je predložila tožeča stranka, ne vsebuje nobenega dokaza o uporabi znamke, kot je bila prijavljena, ker ga spremljajo besedni in figurativni znaki. ( 17 )

27. Tretjič, Sodišče prve stopnje je zavrnilo trditev, da naj bi raziskave, ki jih je pritožnik predložil v okviru postopka, dokazovale, da poznavanje bombona, ki ga kot industrijsko lastnino trži August Storck KG, temelji na obliki, in ne na imenu „Werther’s“. ( 18 )

IV – Postopek pred Sodiščem

28. Družba August Storck KG je pritožbo pri sodnem tajništvu Sodišča vložila 26. januarja 2005. UUNT je nanjo odgovoril 18. aprila 2005 in nobeni stranki se ni zdelo potrebno vložiti replike in duplike.

29. Obravnava, na kateri so bili navzoči zastopniki obeh strank, je potekala 16. februarja 2006 skupaj z obravnavo v zadevi C-25/05 P, ki zadeva isti stranki.

V – Analiza pritožbenih razlogov

30. Pritožnik navaja štiri pritožbene razloge, ki se nanašajo na kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94, člena 74(1), prvi stavek, člena 73 in člena 7(3) iste uredbe.

31. Ker je UUNT predlagal, naj se za nedopustne razglasijo drugi del prvega pritožbenega razloga ter drugi in tretji pritožbeni razlog v celoti, je treba najprej preučiti te trditve.

A – Preizkus dopustnosti nekaterih pritožbenih razlogov

1. Nedopustnost drugega dela prvega pritožbenega razloga

32. August Storck KG v pritožbi ta del naslavlja s „Presoja razlikovalnega učinka“ in kritizira Sodišče prve stopnje, ker ni preučilo, ali ima sporni znak ključni minimalni razlikovalni učinek. Očita mu, da je bombon obravnavalo kot osnovno geometrično obliko in potrdilo trditev odbora za pritožbe, da naj povprečni potrošnik ne bi posvečal veliko pozornosti obliki ali barvi slaščic.

33. Po mnenju UUNT vse te trditve zadevajo presoje, ki se nanašajo na nepravne elemente, za presojo katerih Sodišče ni pristojno.

34. V skladu s členom 58 Statuta Sodišča mora biti pritožba omejena na pravna vprašanja, zato je prepovedano vsako poseganje na področje presojanja dejstev, razen v primerih, ko se Sodišču prve stopnje očita, da je storilo vsebinsko nepravilnost ali izkrivilo podatke in dokaze. ( 19 )

35. Poleg tega, da ta element ni bil naveden, v presoji dejstev Sodišča prve stopnje ni mogoče odkriti nobene tovrstne napake. Ko preučuje videz zadevnega bombona, ga le opisuje in meni, da izhaja iz osnovne geometrične oblike; ko se sprašuje o dojemanju javnosti, v skladu z zakonitim izvrševanjem svoje diskrecije potrjuje veljavnost utemeljitve odbora za pritožbe. Tako v smislu sodne prakse Hilti proti Komisiji ( 20 ) ni nobene spremembe smisla dane informacije ali dokaza.

36. Zato pritožnik Sodišču predlaga, naj spremeni presojo Sodišča prve stopnje, kar ni mogoče glede na pristojnosti, ki jih ima eno ali drugo od teh sodišč. ( 21 ) Zato je treba obravnavo tega dela prvega pritožbenega razloga zavrniti.

2. Nedopustnost drugega in tretjega pritožbenega razloga

37. Družba August Storck KG po eni strani graja, da odbor za pritožbe ni predložil nobenega dokaza, ki bi potrdil običajnost oblike bombona, in je tako kršil načelo preverjanja dejstev po uradni dolžnosti iz člena 74(1), prvi stavek, Uredbe št. 40/94. Po drugi strani v tretjem pritožbenem razlogu izpodbija to presojo, ker zaradi neobstoja dokazov, ki bi jo potrdili, ne more predstaviti svojih stališč, kar pomeni kršitev člena 73 te uredbe in njene pravice do obrambe. August Storck KG trdi, da je Sodišče prve stopnje s tem, ko je potrdilo presojo UUNT, prav tako kršilo zgoraj navedene določbe.

38. Vendar trditve, ki so zdaj predložene v okviru pritožbe, niso bile predstavljene pred Sodiščem prve stopnje in jih je torej treba razglasiti za nedopustne.

39. V skladu s členom 113(2) Poslovnika Sodišča pritožba namreč ne more spremeniti predmeta postopka pred Sodiščem prve stopnje.

40. V sodni praksi je že bilo odločeno, da bi dejstvo, da bi se eni od strank dovolilo prvič predložiti pritožbeni razlog, ki ga ni predložila pred Sodiščem prve stopnje, pomenilo, da se razširi področje postopka in tako prezre omejenost te pritožbe. ( 22 )

41. Treba je navesti, da je Sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi obravnavalo oba razloga, ki ju je pritožnik izrecno navedel na prvi stopnji, in sicer kršitev člena 7(1)(b) in člena 7(3) Uredbe št. 40/94. ( 23 ) Poleg tega iz pritožbe izhaja, da so trditve o kršitvi členov 73 in 74 te uredbe namenjene odboru za pritožbe UUNT, na Sodišče prve stopnje pa so naslovljene le sekundarno, ker je potrdilo utemeljitve tega organa.

42. Ker je pritožnik imel priložnost pred Sodiščem prve stopnje izpodbijati utemeljitev navedenega odbora za pritožbe in ker noben razlog ne kaže na to, da bi ji bilo to onemogočeno, mora družba August Storck KG nositi posledice take opustitve.

43. Zato se zdi, da sta drugi in tretji pritožbeni razlog očitno nedopustna, ne da bi bilo treba, čeprav podredno, preučiti njuno vsebino.

44. Vendar menim, da bi morali odbori za pritožbe UUNT imeti določeno pravico za navajanje splošno znanih dejstev v okviru preučevanja spisov, kar bi jih razbremenilo tega, da morajo sistematično predložiti dokaz o javno znanih okoliščinah.

B – Drugi pritožbeni razlogi

1. Prvi del pritožbenega razloga, ki temelji na kršitvi člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94

45. Pritožnik Sodišču prve stopnje očita, da je povečalo zahteve glede razlikovalnega učinka znaka, ker ga je pogojilo z obstojem ključnih razlik v primerjavi z drugimi bomboni, medtem ko iz člena 7(1)(b) izhaja, da šibek razlikovalni učinek zadostuje za registracijo znaka Skupnosti.

46. UUNT meni, da ta kritika temelji na delnem upoštevanju sodbe, ki je, med drugim, v skladu z ustaljeno sodno prakso na področju tridimenzionalnih znamk.

47. Ni dvoma, da dobesedni pomen sporne določbe govori v prid registraciji vsakega znaka, ki ima minimalen razlikovalni učinek. ( 24 ) Vendar je poznejši razvoj sodne prakse v zvezi s tridimenzionalnimi znamkami končal to razpravo in zato ni treba temeljito preučiti vprašanja določitve meje med minimalnim razlikovalnim učinkom in njegovim popolnim neobstojem, kar je še vedno težava pri figurativnih in besednih znamkah. ( 25 )

48. Čeprav merila za presojo razlikovalnega učinka znakov, ki temeljijo na obliki proizvoda, niso drugačna od tistih, ki veljajo za druge kategorije znakov, ( 26 ) obstaja določen konsenz, da je v praksi težje utemeljiti ta razlikovalni učinek za znak take vrste kot za besedno ali figurativno znamko. ( 27 )

49. Poleg tega je Sodišče večkrat priznalo, da dojemanje povprečnega potrošnika, kar je odločilno merilo za presojo razlikovalnega učinka znakov, za katere se zahteva registracija, ni nujno enako v primeru tridimenzionalne znamke kot pri znamkah druge vrste, katerih znaki ne ustrezajo videzu označenih proizvodov, ker stranke zaradi neobstoja vsakršnega grafičnega ali besedilnega elementa običajno ne sklepajo o izvoru proizvodov na podlagi njihove oblike. ( 28 )

50. Vendar je Sodišče prve stopnje v točkah od 35 do 44 izpodbijane sodbe potrdilo to, kar je bilo izpostavljeno v prejšnjih točkah teh sklepnih predlogov, in to preneslo na konkretni primer, ne da bi izkrivljalo ali izostrilo pogoje, ki se uporabljajo za tridimenzionalne znamke. Zato je pritožbeni razlog, ki ga navaja August Storck KG, neutemeljen.

51. Zato Sodišču predlagam, naj prvi del pritožbenega razloga zavrne, ker je neutemeljen.

2. Četrti pritožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 7(3) Uredbe št. 40/94

52. Pritožnik v četrtem pritožbenem razlogu izpodbija sodbo Sodišča prve stopnje, ker je za dokazovanje uporabe, ki daje tridimenzionalnim znakom razlikovalni učinek, določilo strožje zahteve v zvezi z dokazovanjem kot za druge znake. Graja še, da je ta odločba omejena izključno na to, kako javnost bombon dojema ob nakupu, medtem ko bi bilo treba upoštevati druge dejavnike, posebno kdaj se bombon oglašuje in kdaj se uživa.

53. Zlasti je treba zavrniti ugovor pritožnika v zvezi s presojo dejstev in dokazov v izpodbijani sodbi, ( 29 ) ker je pristojnost Sodišča v okviru pritožbe omejena na pravna vprašanja, kot sem to že navedel. Zato Sodišču prve stopnje ni mogoče očitati ničesar glede podatkov o prometu v zvezi z zadevnimi proizvodi, visokih oglaševalskih stroških in stroških raziskav, ki jih je predložil pritožnik, ker to izkrivljanje ni bilo zatrjevano. Enak preudarek velja glede trditev v zvezi z odtisom znaka na embalaži.

54. Ko so pritožbeni razlogi enkrat tako omejeni na strogo pravno področje, se je treba osredotočiti na analizo dveh ključnih trditev, ki ju je navedla družba August Storck KG.

55. Po prvi trditvi naj bi Sodišče prve stopnje domnevno napačno uporabilo pravo, ko je zavrnilo, da je bil z dokazoma, navedenima v točki 53 teh sklepnih predlogov, dokazan razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo oblike slaščice, ker ta oblika v reklamni dokumentaciji nikoli ni bila predstavljena ločeno kot znamka, ampak skupaj z drugimi elementi, zlasti z besednim znakom „Werther“. Pritožnik Sodišču prve stopnje očita, da je, ker ni priznalo pridobitve razlikovalnega učinka, tridimenzionalnim znamkam načeloma zavrnilo to možnost, če se pojavljajo ob drugih tradicionalnih znakih.

56. Razlaga izpodbijane sodbe, ki jo predlaga pritožnik, se zdi vsaj nenavadna, ker navedeni sklep nikakor ne prepoveduje registracije tridimenzionalnih predmetov, če se na trgu uporabljajo skupaj z drugimi znaki.

57. Tovrstna trditev bi bila v nasprotju z novejšo sodno prakso Sodišča, ki je v zadevi Nestlé v okviru člena 3(3) Direktive 89/104/EGS ( 30 ) razsodilo, da pridobitev razlikovalnega učinka ne vključuje nujno samostojne uporabe znamke, ampak lahko izhaja tudi iz uporabe elementa, ki ustreza delu registrirane znamke, ali iz uporabe drugega znaka v kombinaciji z registrirano znamko. ( 31 )

58. Vendar je Sodišče prve stopnje v okviru izvajanja svoje pravosodne funkcije v točkah 63 in 64 izpodbijane sodbe preučilo le dokaze, predložene v tem primeru, in ni nameravalo postaviti splošnega pravila. Poleg tega, kot sem že razložil, Sodišču ni treba presojati ustreznosti ali pravilnosti te presoje dejanskega stanja. Zato take trditve ni mogoče upoštevati.

59. Poleg tega je odgovor na grajo, ki se nanaša na odločilni trenutek, ko se potrošnik sreča z znamko, da bi preučil njen razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo, v sami sodbi Nestlé, v kateri Sodišče prve stopnje meni, da zadostuje, da zadevna javnost zaradi te uporabe zazna proizvod ali storitev, označeno samo z znamko, za katero je zahtevana registracija, kot da izvira iz določenega podjetja. ( 32 )

60. Neodvisno od tega, da se mi zdi ta razprava ustreznejša v okviru člena 8(1)(b) Uredbe št. 40/94, je treba spomniti, da je Sodišče v sodbi Ruiz-Picasso in drugi proti UUNT potrdilo trditev Sodišča prve stopnje o verjetnosti zmede, v skladu s katero zadevna javnost prav tako zazna proizvode in znamke, ki se nanje nanašajo v okoliščinah, ki niso povezane z nobenim nakupom, čeprav jim ob taki priložnosti namenja manjšo pozornost, kar ne nasprotuje upoštevanju posebno visoke ravni pozornosti, ki jo izkaže povprečen potrošnik, ko se pripravlja na izbor in ko izbira med različnimi proizvodi iz istega razreda. ( 33 )

61. Na trgu brez izkrivljanja konkurence, h kakršnemu teži zakonodajalec Skupnosti, kot je navedeno v prvi uvodni izjavi Uredbe št. 40/94, je očitno, da se varstvo imetnikov tovrstnih pravic industrijske lastnine osredotoča na ključni trenutek odločitve potrošnika, in sicer nakup proizvoda ali sklenitev pogodbe v zvezi s storitvijo, medtem ko je predhodno oglaševanje ukrep za spodbujanje njegove odločitve o določenem nakupu, tako da je težko razumeti, da bi se upoštevalo popolnoma enako kot nakup proizvoda.

62. Zahteva pritožnika, da se v okviru razlikovalnega učinka preuči tudi trenutek zaužitja slaščice, je še manj razumljiva, ker bi se pri tridimenzionalni znamki, kot je zadevna znamka, ki jo sestavlja sam proizvod, okus, ki izhaja iz kakovosti njene izdelave, enačil z zaužitjem znaka, vendar se mi zdi, da se ne hvali okusnost, povezana s tem dejanjem, ampak okusnost bombona, ki poleg tega poudarja odličnost znamke. Sodišče je to idejo izrazilo na splošno v zadevi Mag Instrument proti UUNT, ko je razsodilo, da bolj ko se prijavljena oblika približuje obliki proizvoda, toliko verjetneje je, da navedena oblika nima razlikovalnega učinka. ( 34 )

63. Zato Sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi ni storilo napake, ko je pri določanju pridobitve razlikovalnega učinka z uporabo presojalo položaj kupca, ki kupi bombon.

64. Ker ni treba ugoditi drugemu delu, je treba četrti pritožbeni razlog zavrniti, ker je neutemeljen.

65. Glede na izid preučitve pritožbenih razlogov, ki so deloma očitno nedopustni, deloma pa neutemeljeni, lahko Sodišče pritožbo samo v celoti zavrne.

VI – Stroški

66. Na podlagi določb člena 122 v zvezi s členom 69(2) Poslovnika, ki se uporablja za pritožbo v skladu s členom 118, se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov. Če so, kot predlagam, pritožbeni razlogi, ki jih navaja pritožnik, zavrnjeni, mora ta kriti stroške tega postopka.

VII – Predlog

67. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj zavrne pritožbo družbe August Storck KG zoper sodbo Sodišča prve stopnje z dne 10. novembra 2004 v zadevi Storck proti UUNT (oblika bombona) (T-396/02), ker je deloma očitno nedopustna in deloma neutemeljena, in pritožniku naloži plačilo stroškov.

( 1 ) Jezik izvirnika: španščina.

( 2 ) Sodba Storck proti UUNT (oblika bombona) (T-396/02, ZOdl., str. II-3821, v nadaljevanju: izpodbijana sodba).

( 3 ) Odločba z dne 14. oktobra 2002 (zadeva R 187/2001-4).

( 4 ) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 (UL 1994, L 11, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 3288/94 z dne 22. decembra 1994 zaradi izvajanja sporazumov, sklenjenih v okviru Urugvajskega kroga (UL L 349, str. 83), in z Uredbo Sveta (ES) št. 422/2004 z dne 19. februarja 2004 (UL L 70, str. 1).

( 5 ) Točke od 30 do 32 izpodbijane sodbe, ki sledijo metodologiji, opredeljeni v sodbah z dne 8. aprila 2003 v združenih zadevah Linde in drugi (od C-53/01 do C-55/01, Recueil, str. I-3161, točka 41); z dne 12. februarja 2004 v zadevah Koninklijke KPN Nederland (C-363/99, Recueil, str. I-1619, točka 34) in Henkel (C-218/01, Recueil, str. I-1725, točka 50).

( 6 ) Točki 33 in 34 izpodbijane sodbe.

( 7 ) Sodba z dne 18. junija 2002 v zadevi Philips (C-299/99, Recueil, str. I-5475, točka 48) in zgoraj navedena sodba Linde in drugi, točki 42 in 46.

( 8 ) Točki 35 in 36 izpodbijane sodbe.

( 9 ) V smislu sodb z dne 11. novembra 1997 v zadevi SABEL (C-251/95, Recueil, str. I-6191, točka 23) in z dne 29. aprila 2004 v združenih zadevah Henkel proti UUNT (C-456/01 P in C-457/01 P, Recueil, str. I-5089, točka 49).

( 10 ) Točki 38 in 39 izpodbijane sodbe.

( 11 ) Idem, točki 40 in 41.

( 12 ) Idem, točki 44 in 45.

( 13 ) Idem, točke od 56 do 58.

( 14 ) Sodba z dne 4. maja 1999 v združenih zadevah Windsurfing Chiemsee (C-108/97 in C-109/97, Recueil, str. I-2779, točka 52) in zgoraj navedena sodba Philips, točki 61 in 62.

( 15 ) Na podlagi sodb Sodišča prve stopnje z dne 30. marca 2000 v zadevi Ford Motor proti UUNT (OPTIONS) (T-91/99, Recueil, str. II-1925, točka 27) in z dne 29. aprila 2004 v zadevi Eurocermex proti UUNT (oblika steklenice piva) (T-399/02, Recueil, str. II-1391, točke od 43 do 47).

( 16 ) Kot so tržni delež, ki ga ima znamka, intenzivnost, geografski obseg in trajanje uporabe tega znaka, obseg naložb, ki jih podjetje opravi za uveljavljanje znamke, delež upoštevne javnosti, ki na podlagi znaka prepozna, da proizvodi izvirajo iz določenega podjetja, in tudi pojasnila gospodarskih in industrijskih zbornic ali drugih poklicnih združenj, v skladu z zgoraj navedenima sodbama Windsurfing Chiemsee, točki 51 in 52, in Philips, točki 60 in 61.

( 17 ) Točki 61 in 64 izpodbijane sodbe.

( 18 ) Idem, točka 66.

( 19 ) Sodba z dne 19. septembra 2002 v zadevi DKV proti UUNT (C-104/00 P, Recueil, str. I-7561, točka 22). O nadzoru v okviru pritožbe glej tudi moje sklepne predloge v tej zadevi, točke od 58 do 60.

( 20 ) Sodba z dne 2. marca 1994 (C-53/92 P, Recueil, str. I-667, točka 42).

( 21 ) Zgoraj navedena sodba DKV proti UUNT, točka 22.

( 22 ) Sodba z dne 1. junija 1994 v zadevi Komisija proti Brazzelli Lualdi in drugim (C-136/92 P, Recueil, str. I-1981, točke od 57 do 59).

( 23 ) Točka 25 in naslednje izpodbijane sodbe.

( 24 ) V literaturi glej Von Mühlendahl, A., in Ohlgart, D. C., Die Gemeinschaftsmarke, Verlag C. H. Beck/Verlag Stämpfli + Cie AG, Bern/München, 1998, str. 28.

( 25 ) V točki 20 zgoraj navedene sodbe DKV proti UUNT se je Sodišče izognilo sporu in tako Sodišče prve stopnje razbremenilo vsake obveznosti, da preuči mejo, ki jo je tako težko določiti, kljub pojasnilom v točkah od 44 do 57 sklepnih predlogov, ki sem jih predstavil v tej zadevi.

( 26 ) Zgoraj navedeni sodbi Philips, točka 48, ter Linde in drugi, točka 42.

( 27 ) Sodba Linde in drugi, točka 48, in točka 31 sklepnih predlogov, ki sem jih predstavil v tej zadevi.

( 28 ) Zgoraj navedena sodba Henkel proti UUNT, točka 52, v zvezi z zavitki, in sodba z dne 6. maja 2003 v zadevi Libertel (C-104/01, Recueil, str. I-3793, točka 65) v zvezi z barvo.

( 29 ) Torej točka 61 in naslednje.

( 30 ) Prva direktiva Sveta z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 1989, L 40, str. 1). Določba ustreza členu 7(3) Uredbe št. 40/94.

( 31 ) Sodba z dne 7. julija 2005 v zadevi Nestlé (C-353/03, ZOdl., str. I-6135, točki 27 in 30, prvi stavek).

( 32 ) Točka 30, drugi stavek.

( 33 ) Sodba z dne 12. januarja 2006 (C-361/04 P, ZOdl., str. I-643, točka 41).

( 34 ) Sodba z dne 7. oktobra 2004 (C-136/02 P, ZOdl., str. I-9165, točka 31).