ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tožba, vložena 3. maja 2021 – FJ in drugi/ESZD

(Zadeva T-246/21)

(2021/C 242/79)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeče stranke: FJ in 6 drugih tožečih strank (zastopnik: J.-N. Louis, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje

Predloga

Tožeče stranke Splošnemu sodišču predlagajo, naj:

— razglasi ničnost odločbe Komisije, ki se nanaša na pripravo plačilnega lista tožečih strank za julij 2020, v delu, v katerem so za njihove plače prvič uporabljeni novi korekcijski količniki, določeni z retroaktivnim učinkom od 1. oktobra 2019 in od 1. januarja 2020;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeče stranke se v utemeljitev tožbe sklicujejo na kršitev členov 64 in 65 Kadrovskih predpisov ter načela enakega obravnavanja v smislu enakovredne kupne moči, na očitno napako pri presoji ter na kršitev načela pravne varnosti in dolžnosti skrbnosti.

Eurostat mora za določitev korekcijskega količnika, ki se uporabi za plače zadevnih tožečih strank izven Unije, pridobiti specifične podatke v kraju zaposlitve, v skladu s pravili za izvajanje členov 64 in 65 Kadrovskih predpisov, ki so določena v Prilogi XI. Zbiranje podatkov, ki se upoštevajo pri določitvi korekcijskega količnika, se opravi v okviru mednarodnega sporazuma o sodelovanju med Eurostatom, OECD in OZN.

Količniki, določeni na podlagi teh podatkov, so se od januarja 2018 do januarja 2019 zmanjšali iz 239,7 na 94,0, medtem ko so se količniki, ki se uporabijo za plače zaposlenih pri OZN, za isto obdobje ob upoštevanju inflacije povečali.

Kongoški frank (CDF) je leta 2017 v razmerju do dolarja (USD) in eura močno devalviral, ob visoki inflaciji, ki se je v skladu z analizami MDS odražala v povečanju cen v USD. Poleg tega statistični podatki tako Kongoške centralne banke kot OZN in MDS kažejo na vzporedno gibanje USD in CDF glede na euro.
—

EUIPO in intervenientki naloži plačilo stroškov in povračilo vseh stroškov tožeči stranki, ki so tej nastali v zvezi s postopkom z ugovorom in tožbo, vključno s taksami v zvezi s tožbo.
3.

Tretji tožbeni razlog: napaka pri presoji dejstev in očitnega neobstoja hude kršitve poklicnih pravil zlasti kot je določeno v členu 136(1)(c)(v) Uredbe (EU, Euratom) št. 2018/1046 (kar je v vsakem primeru očitna napaka) in nezakonitost poročila OLAF in izpodbijane odločbe. — Tožeča stranka odločno nasprotuje očitkom Komisije in ugotovitvi hude kršitve poklicnih pravil ter navaja, da ni poizkušala pridobiti in ni pridobila zaupnih informacij v zvezi z enim od svojih projektov. Tako OLAF kot GD NEAR sta napačno predstavila dejstva, izkrivila dokaze, ki jih je predložila tožeča stranka, in izpeljala napačne pravne ugotovitve v zvezi s takimi dejstvi in dokazi.
1.

Prvi tožbeni razlog: izpodbijani Izvedbeni sklep krši člen 2, točki 1 in 2, Uredbe (ES) št. 507/2006 (1). Znanstveno naj bi bilo dokazano, da svetovno razširjena panika glede domnevne visoke smrtnosti, povezane z okužbo s SARS-CoV-2-, ni utemeljena. Poleg tega naj WHO in EU ne bi ustrezno dokazali krizne situacije v smislu grožnje javnemu zdravju.
—

določi višino premoženjske škode na najmanj 126 milijonov EUR, skupaj s kompenzacijskimi obrestmi od 3. marca 2016 do izreka sodbe v tej zadevi in z zamudnimi obrestmi od izreka sodbe do celotnega plačila; in
1.

V okviru prvega tožbenega razloga se zatrjuje, da je Evropska centralna banka (ECB) sodelovala pri oblikovanju prikaza stanja in obetov Banca Carige, pri čemer so delničarji, ki so zaupali v ta prikaz, vložili precejšnja sredstva v pridobitev delnic Banca Carige ter v vpis in izplačila povečanj kapitala; nato se je to zaupanje zrahljalo s protislovnimi ravnanji in s sprejemanjem protislovnih ukrepov, z naložitvijo neutemeljenih, nesorazmernih in tudi z drugih vidikov nezakonitih ukrepov, kar kot celota pomeni nezakonito in škodljivo ravnanje. V zvezi s tem se tožeči stranki sklicujeta med drugim in predvsem na: i) zaupanje, ustvarjeno glede stanja Banca Carige, ki je nastalo zaradi izvedbe povečanj kapitala v letih 2014 in 2015; ii) poznejše rahljanje tega zaupanja zaradi ravnanj in ukrepov ECB; iii) nezakonitost takih ukrepov in nezakonitost celotnega ravnanja, ki vključuje navedene ukrepe; iv) zaupanje, ustvarjeno glede stanja Banca Carige, ki je nastalo zaradi izvedbe povečanj kapitala v letu 2017; v) poznejše rahljanje tega zaupanja zaradi ravnanj in ukrepov ECB; vi) nezakonitost takih ukrepov in nezakonitost celotnega ravnanja, ki vključuje navedene ukrepe; vii) nezakonitost ukrepov ECB – zaradi katerih je nastala velika škoda, ki se kaže v izgubi vrednosti deležev delničarjev Banca Carige – ki naj bi povzročili odtujitev slabih posojil, na način in v obsegu, ki je neutemeljen, nesorazmeren ter v nasprotju z načelom enakega obravnavanja in z drugimi načeli.
—

razveljavi izpodbijani sklep C(2020) 8286 final z dne 20. novembra 2020 v zvezi s spremembo sheme SA.57712 – COVID-19: shema neposrednih nepovratnih sredstev za podporo za fiksne stroške majhnih in srednjih podjetij, ki so prizadeta zaradi izbruha COVID-19 (SA.59535 (2020/N)), tako v delu, v katerem se nanaša na (a) razlikovanje med MSP in drugimi podjetji, kot v delu, v katerem se nanaša na (b) najvišji znesek 90 000 EUR;
—

protislovnost odločbe in s tem kršitev sodne prakse, oblikovane v sodbi Sodišča z dne 11. junija 2020 v zadevi C-115/19 P, China Construction Bank/EUIPO (C-115/19 P, EU:C:2020:469) in v sodbi Splošnega sodišča z dne 28. maja 2020, Cinkciarz.pl/EUIPO – MasterCard International (We IntelliGence the World in drugi) (T-84/19 in od T-88/19 do T-98/19, EU:T:2020:231).
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 4 SID, ker postopek ni bil izveden v razumnem roku. Tožeča stranka trdi, da je prišlo do neupravičenih prekinitev med uvedbo postopka in predhodno preučitvijo, nato med to preučitvijo in zaslišanjem obremenilnih prič ter, nazadnje, med tem zaslišanjem in zaslišanjem tožeče stranke, zaradi česar so priče pozabile bistvene elemente oziroma jih vsekakor niso navedli. Tožeča stranka meni, da sta bili s temi pomanjkljivostmi kršena njena pravica do obrambe in diskrecijska pravica organa.
—

Kadar tožena stranka izvršuje svojo diskrecijsko pravico pri izvajanju kompleksnih ekonomskih in socialnih presoj, mora biti zmožna dokazati, da je ocenila vse relevantne dejavnike in okoliščine položaja, ki se ga je želelo urediti z izpodbijanim aktom. Tožena stranka je s tem, da je sektor dejavnosti tožečih strank izključila s seznama upravičenih sektorjev iz Priloge I k izpodbijanemu aktu, storila več očitnih napak pri presoji, zlasti ker (a) ni utemeljila in upravičila uvedbe dveh dodatnih pragov za upravičenost; (b) ni upoštevala relevantnih in celovitih podatkov o porabi električne energije v sektorju dejavnosti tožečih strank, kar je privedlo do podcenjevanja intenzivnosti posrednih emisij sektorja in do izključitve tega sektorja iz Priloge I; (c) je brez obrazložitve zavrnila dokaze, ki so jih predložile tožeče stranke, in (d) je pri kvalitativni oceni napačno ocenila zamenljivost goriva z elektriko v sektorju in ni obrazložila, zakaj podsektorji sektorja niso bili vključeni v Prilogo I na podlagi tega merila.
2.

Drugi tožbeni razlog: Pomoč za reševanje ne izpolnjuje pogoja za združljivost iz smernic za reševanje in prestrukturiranje v zvezi z načelom enkratnosti, ker je prejšnje obdobje prestrukturiranja družbe trajalo do leta 2019, kar pomeni, da je do takrat, ko je Evropska komisija s sklepom z dne 24. februarja 2020 družbi Tarom odobrila novo pomoč za reševanje, preteklo manj kot 10 let.
5.

Peti razlog: Svet je kršil pravico tožeče stranke do obrambe in pravico do učinkovitega pravnega sredstva. Glede na to, da tožeča stranka trdi, da je bil namen sklepa v nasprotju z navedenimi razlogi slediti političnim ciljem, tožeča stranka trdi, da je upravičena do vpogleda v vse dokumente v zvezi s sprejetjem sklepa, ki pa ji še niso bili predloženi.
1.

Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti je utemeljen, zato je izpodbijana odločba pravno nedopustna, saj je EMA napačno ugotovila dejstva in uporabila pravo in ni izpolnila svoje obveznosti obrazložitve in izvedbe natančne in temeljite preučitve kot določa člen 296 PDEU.
3.

Tretji tožbeni razlog: S sprejetjem izpodbijane uredbe je Komisija kršila člen 266 TFEU, ker ni sprejela ukrepov, ki so potrebni za izvršitev sodbe Splošnega sodišča v zadevi T-650/17. Pri tem, ko so bile dajatve ponovno uvedene od 15. maja 2013, se ni upoštevalo, da je bila s to sodbo Uredba (EU) 2017/1146 (3) v razmerju do družbe Jinan Meide Casting Co., Ltd. (v nadaljevanju: JMCC) v celoti razglašena za nično, zaradi česar so bile dajatve, ki so bile naložene JMCC za nazaj izbrisane iz pravnega reda Unije.
C 19/59

Tožba, vložena 27. oktobra 2020 – Silex/Komisija in EASME

(Zadeva T-654/20)

(2021/C 19/63)

Jezik postopka: madžarščina

Stranke

Tožeča stranka: Silex Ipari Automatizálási Zrt. (Budimpešta, Madžarska) (zastopnica: Á. Baratta, odvetnica)

Toženi stranki: Evropska komisija in Izvajalska agencija za mala in srednja podjetja (EASME)

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— bremepis št. 3242009492 z dne 18. avgusta 2020, ki ga je izdal EASME (v nadaljevanju: bremepis), razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim odrejeno plačilo 55 454,44 EUR;

— dopis št. Ref. Ares(2020)4309529 – 18/08/2020, ki ga je EASME poslal skupaj z bremepisom (v nadaljevanju: dopis), razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim odrejeno vračilo 48 238,75 EUR s sprostitvijo prispevka v Jamstveni Sklad;

— dopis, poslan skupaj z bremepisom, razglasi za ničen v delu, v katerem so s končnim finančnim obračunom, vsebovanem v njem, neposredni stroški za osebje v znesku 210 423,11 EUR opredeljeni kot neupravičeni;

— dopis, poslan skupaj z bremepisom, razglasi za ničen v delu, v katerem so s končnim finančnim obračunom, vsebovanem v njem, posredni stroški v znesku 52 605,78 EUR opredeljeni kot neupravičeni;

— EASME in Komisiji naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.

1. Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve EASME je kršila obveznost obrazložitve, ker ni zakonito utemeljila zahtevkov iz bremepisa in dopisa, poslanega skupaj z njim.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev načela dobrega upravljanja EASME je kršila načelo dobrega upravljanja, ker: — ni vsebinsko odgovorila na tehnična poročila in predloge tožeče stranke ter ni odgovorila na zaprosila tožeče stranke za spremembo pogodbe; — v kritični fazi projekta ni zagotovila dosegljivosti projektnega referenta; — je kršila zahteve glede sodelovanja neodvisnih strokovnjakov iz člena 40(2) in glede nezdružljivosti neodvisnih strokovnjakov iz člena 40(3) Uredbe (EU) št. 1290/2013 (1).

3. Tretji tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji EASME je storila očitno napako pri presoji s tem, da je v seznamu sklicev, poslanem skupaj z bremepisom, ugotovila, da projekt v temeljih ni izpolnil splošnih tehničnih in komercialnih ciljev, ker pri tem ni upoštevala dejstev in dokumentov.

4. Četrti tožbeni razlog: kršitev zahteve po sorazmernosti EASME je kršila zahteve po sorazmernosti s tem, da je od zneska stroškov 804 020,75 EUR, ki ga je prijavila tožeča stranka, skupaj 263 028,89 EUR opredelila kot neupravičene.

5. Peti tožbeni razlog: kršitev zahteve glede dobrega finančnega poslovodenja, zlasti zahtev po gospodarnosti in učinkovitosti

EASME ni upoštevala navedb tožeče stranke glede spremenjenih tržnih potreb in nujnosti posledične spremembe projekta.

(1) Uredba (EU) št. 1290/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o pravilih za sodelovanje v okvirnem programu za raziskave in inovacije (2014–2020) – Obzorje 2020 ter za razširjanje njegovih rezultatov in o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1906/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 81).
Tožba, vložena 30. oktobra 2020 – One Voice/ECHA

(Zadeva T-664/20)

(2021/C 9/42)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: One Voice (Strasbourg, Francija) (zastopnica: A. Ghersi, odvetnica)

Tožena stranka: Evropska agencija za kemikalije

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— ugotovi, da je komisija za pritožbe pri ECHA storila napako pri presoji razmerja med Uredbo o kozmetičnih izdelkih in Uredbo REACH;

— ugotovi, da je komisija za pritožbe pri ECHA kršila določbe Uredbe REACH;

zato

— odločbo komisije za pritožbe pri ECHA z dne 18. avgusta 2020 št. A-010-2018 razglasi za nično;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbena razloga in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: napaka pri presoji razmerja med Uredbo o kozmetičnih izdelkih (1) in Uredbo REACH (2). Po mnenju tožeče stranke je komisija za pritožbe storila napako pri presoji člena 18 Uredbe o kozmetičnih izdelkih pri uporabi Uredbe REACH in ravnala v nasprotju s ciljem, ki ga uresničuje Uredba o kozmetičnih izdelkih na področju testiranj na živalih. Nazadnje tožeča stranka meni, da agencija ECHA ni pristojna za zavezujočo razlago razmerja med Uredbo o kozmetičnih izdelkih in Uredbo REACH.

2. Drugi tožbeni razlog: kršitev določb Uredbe REACH. V zvezi s tem tožeča stranka med drugim trdi, da je z Uredbo REACH določeno načelo prepovedi testiranj na živalih, razen kadar ni druge možnosti. Komisija za pritožbe pa v izpodbijani odločbi naj ne bi ugotovila nobene take izjeme.

(1) Uredba (ES) št. 1223/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o kozmetičnih izdelkih (UL 2009, L 342, str. 59).

(2) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 2006, L 396, str. 1 in popravek UL 2007, L 136, str. 3).
5.

Peti tožbeni razlog: kršitev členov 9 in 94 PDEU ter člena 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s temeljno pravico do varstva zasebnega in družinskega življenja, ki je zagotovljena s členom 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in priznana kot splošno načelo prava Unije, kar zadeva resen poseg v življenjski standard in stopnjo zaposljivosti ter nezakonito vmešavanje v zasebno in družinsko življenje.
3.

Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 263, drugi odstavek, PDEU, ker tožena stranka nima pravice zahtevati vračila iz Priloge II, del B, oddelek 2, II.20 sporazuma o nepovratnih sredstvih. — Tožena stranka na podlagi sporazuma o nepovratnih sredstvih ni upravičena, da od tožeče stranke zahteva vračilo izdatkov, ki jih je tožeča stranka imela v prvem letu projekta. Stroški so namreč upravičeni in bi jih zato bilo treba priznati. — Ni pa mogoče trditi, da tožeča stranka po izključitvi iz projekta FIBROGELNET nima pravice do povračila stroškov, ker njena udeležba v projektu FIBROGELNET zaradi številnih kršitev pravil postopka o izstopu udeleženca iz konzorcija v smislu Priloge II, del B, oddelek 2, II.35 in naslednji dejansko ni prenehala, koordinatorica pa je stroške že pred domnevno izključitvijo tožeče stranke iz projekta večkrat potrdila kot upravičene izdatke v smislu Priloge II, del B, oddelek 2, II.14 sporazuma o nepovratnih sredstvih. Tožeča stranka je zato lahko legitimno pričakovala, da je povračilo zakonito.
2.

Drugi tožbeni razlog: izpodbijani sklep vsebuje napake v zvezi z zatrjevanim neizpolnjevanjem zahtev, na katerem temelji. — V zvezi z domnevnimi vprašanji glede preprečevanja pranja denarja in boja proti financiranju terorizma se trdi, da v izpodbijanem sklepu ni navedeno nobeno tekoče neskladje s pravili o preprečevanju pranja denarja in boju proti financiranju terorizma ter da ECB ne navaja nobene ugotovitve pristojnih organov za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma, da je tožeča stranka kršila tovrstne določbe v času sprejetja izpodbijanega sklepa; — tožeča stranka poleg tega trdi, da izpodbijani sklep vsebuje napake v zvezi z zatrjevanim neizpolnjevanjem regulativnih kapitalskih zahtev. V zvezi s tem tožeča stranka trdi, da so v izpodbijanem sklepu zgolj opisane posledice dejanj malteškega urada za finančne storitve in torej posredno dejanj same ECB.
Tožba, vložena 1. septembra 2020 – EOR/EDPS

(Zadeva T-557/20)

(2020/C 390/56)

Jezik postopka: angleščina

Stranki

Tožeča stranka: Enotni odbor za reševanje (EOR) (zastopniki: H. Ehlers, M. Fernandez Ruperez, J. King, agenti, H. Kamann, M. Braun in F. Louis, odvetniki)

Tožena stranka: Evropski nadzornik za varstvo podatkov (EDPS)

Predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— izpodbijano odločbo razglasi za nično; in

— toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

EOR s tožbo predlaga razglasitev ničnosti odločbe EDPS z dne 24. junija 2020, ki se nanaša na pritožbe z referenčnimi številkami 2019-0947, 2019-0998, 2019-0999, 2019-1000 in 2019-1122, s katero je bilo ugotovljeno, da je EOR kršil člen 15 Uredbe (EU) 2018/1725 (1).

EOR v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga.

Prvi tožbeni razlog: informacije, izmenjane s tretjo osebo, niso „osebni podatki“ v skladu z besedilom in ciljem člena 3(1) Uredbe (EU) 2018/1725.

Drugi tožbeni razlog: EDPS je s tem, da ni razkril dovolj informacij o pritožbah, kršil pravico do dobrega upravljanja na podlagi člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

(1) Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL 2018, L 295, str. 39).
2.

Drugi tožbeni razlog: očitna napaka pri presoji dejstev in napačna uporaba prava v zvezi z ugotovitvijo, da s sporazumi med upravljavcem letališča in družbo Wizz Air temu ni bila dana neupravičena prednost. — Prvič, ravnanje upravljavca letališča ni bilo primerljivo z ravnanjem zasebnega udeleženca v tržnem gospodarstvu. Drugič, Komisija naj bi napačno presodila dogovore kot osamljena dejstva in prezrla ključne elemente za preskus udeleženca v tržnem gospodarstvu (test MEO). Predvidljiv razvoj v času sklenitve sporazumov naj bi povzročil, da za upravljavca letališča niso bili srednjeročno donosnia.
3.

Tretji tožbeni razlog: OLAF ni upošteval trditev družbe GPTECH in te družbe ni obvestil o prilogah, na katerih utemeljuje svoj sklep, kar pomeni kršitev pravice do dobrega upravljanja (člen 41 Listine) in pravice do obrambe (člena 47 in 48 Listine).
1.

Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice tožeče stranke do obrambe in njene pravice do učinkovitega pravnega sredstva.
—

V zvezi s tem zatrjuje, da razlogi, ki bi lahko upravičili neveljavnost člena 5(1) Delegirane uredbe 2015/63, jasno kažejo na potrebo po prilagoditvi profila tveganja tožeče stranke operativni edinstvenosti njene kooperativne mreže, kakor se to zahteva z zgoraj navedenimi členi. Zato, in v delu, v katerem izpodbijani sklep, katerega vsebina ustreza strogi in dobesedni uporabi pravila, s katerim se ne upošteva ta profil tveganja tožeče stranke, ga je treba šteti za nasprotnega členu 103(2), drugi pododstavek, Direktive 2014 in zlasti Uredbe 806/2014, katerega člen 70 o predhodnih prispevkih se nanaša na določila Direktive 2014/59 in njene izvedbene predpise.
—

Tožeča stranka trdi, da je bilo obdobje preiskave, ki je trajalo več kot 16 mesecev, nerazumno dolgo in da je ESZD skupaj z IDOC kršila načelo razumnega roka in dolžnost hitrega ukrepanja in s tem člen 24 Kadrovskih predpisov.
1.

Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka in kršitev pravice do dobrega upravljanja, ker izpodbijani sklep in njegovi prilogi I in II nista dovolj obrazloženi v skladu s členom 296(2) PDEU in členom 41(2)(c) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
—

dopusti pritožbo tožeče stranke, — v celoti ugodi zahtevi tožeče stranke za izbris št. 20 824 C zaradi razglasitve ničnosti sporne znamke, — imetniku znamke Evropske unije naloži, naj plača stroške tožeče stranke pred odborom za pritožbe in oddelkom za izbris, — podredno, zadevo vrne oddelku za izbris v obravnavo člena 59(1)(b) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta;
9.

Deveti del se nanaša na kršitev mednarodnega humanitarnega prava ter mednarodnega kazenskega prava, ker: — prvič, Sklep 2019/217 omogoča sklenitev mednarodnega sporazuma, ki se uporabi za Zahodno Saharo, čeprav maroške okupatorske sile v zvezi s tem ozemljem nimajo jus tractatus in jim je na njem prepovedano izkoriščanja naravnih virov; — drugič, Sklep 2019/217 in sporazum, sklenjen na njegovi podlagi, z uporabo izraza „zadevno prebivalstvo“, s katerim so maroške kolonije vključene v okupirano saharsko ozemlje, odobravata in dopuščata selitev prebivalstva, ki ga je izvedla Kraljevina Maroko in s tem storila hudo kršitev člena 49, šesti odstavek, četrte ženevske konvencije in člena 8(2)(b)(viii) Statuta Mednarodnega kazenskega sodišča; — tretjič, Sklep 2019/217 s tem, da določa tarifne preferenciale za „maroške“ proizvode s poreklom iz Zahodne Sahare, omogoča, da se maroške kolonije trajno zakoreninijo na okupiranem ozemlju in koristijo ugodnosti sporazuma o spremembi, s čimer so kršene zgoraj navedene določbe.
—

izpodbijano odločbo razveljavi in odredi registracijo znamke Unije št. 16 415 838 tudi za blago tobak in tobačni izdelki (vključno z nadomestki); arome in raztopine za osebne razprševalce in elektronske cigarete;
C 271/42

Tožba, vložena 7. junija 2020 – Kozhuvchanka uvoz-izvoz Kavadarci/EUIPO (NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER)

(Zadeva T-357/20)

(2020/C 271/53)

Jezik postopka: bolgarščina

Stranki

Tožeča stranka: Drushtvo za proizvodvsto, trgovija I uslugi Kozhuvchanka d.o.o. uvoz-izvoz Kavadarci (Kavadarci, Republika Severna Makedonija) (zastopnica: A. Ivanova, odvetnica)

Tožena stranka: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)

Podatki o postopku pred EUIPO

Zadevna sporna znamka: figurativna znamka Evropske unije, ki vsebuje besedne elemente „NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER“ – prijava št. 17 967 530.

Izpodbijana odločba: odločba prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 2. aprila 2020 v zadevi R 1729/2019-1.

Tožbeni predlog

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— tožbi ugodi in odloči, da se dopusti registracija sporne prijave znamke.

Navajani tožbeni razlog

Kršitev člena 7(1)(b) in (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta.
—

Z izpodbijano odločbo so bila kršena pravila o dokazovanju prejšnje pravice (italijanska znamka s številko prijave MO1997C000283 in številko registracije 0001247661), predvsem v točki 22 te odločbe, v kateri se je pravica štela za dokazano, ter v točkah od 15 do 21, ki vsebujejo glavne razloge za navedeno ugotovitev.
Tožba, vložena 28. maja 2020 – Češka republika/Komisija

(Zadeva T-335/20)

(2020/C 247/60)

Jezik postopka: češčina

Stranki

Tožeča stranka: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula in J. Vláčil, agenti)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predloga

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— za ničen razglasi člen 1 Izvedbenega sklepa Komisije (EU) CCI 2014CZ06RDNP 001 z dne 30. marca 2020, s katerim je ta ustavila vmesna plačila v zvezi s Programom razvoja podeželja Češke republike za obdobje 2014–2020, ki se nanašajo na odhodke, nastale od 16. oktobra 2018 do 31. decembra 2018 [notificirano pod dokumentarno številko C(2020) 1857 final];

— Evropski komisiji naloži plačilo stroškov postopka.

Tožbeni razlog in bistvene trditve

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en razlog, ki se nanaša na kršitev člena 41(1) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike (1). Komisija namreč napačno ugotavlja, da so bila nepovratna sredstva, na katera se nanaša ustavitev plačil, dodeljena v nasprotju z nacionalnimi predpisi. Do kršitve teh nacionalnih predpisov pa ni moglo priti, ker se ti ne uporabljajo za vrsto nepovratnih sredstev, na katero se nanaša ustavitev plačil.

(1) UL 2013, L 347, str. 549.