ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kadar uprava v štirimesečnem roku iz člena 90(1) Kadrovskih predpisov ne poda nobenega odgovora na prošnjo za pomoč v smislu člena 24 teh predpisov, se lahko šteje, da je nastopila odločba o zavrnitvi te prošnje za pomoč zaradi molka tega organa. V tem primeru je namreč treba domnevati, da ta organ ni menil, da elementi, predloženi v utemeljitev prošnje za pomoč, pomenijo zadosten prima facie dokaz o resničnosti zatrjevanih dejstev, da bi bila podana dolžnost pomoči. Tako je ugotovitev obstoja take odločbe o zavrnitvi prošnje za pomoč zaradi molka organa tesno povezana z nesprejetjem ukrepov s strani uprave, kot so ukrepi, ki so ji naloženi na podlagi njene dolžnosti pomoči, predvidene s členom 24 Kadrovskih predpisov, saj v tem primeru uprava implicitno, toda nujno meni, da primer ne spada na področje uporabe zadnjenavedene določbe.

Glede upravne preiskave, ki jo je začela uprava potem ko je bila vložena prošnja za pomoč zaradi zatrjevanja psihičnega nadlegovanja, pa je namen upravne preiskave potrditi ali ovreči obstoj psihičnega nadlegovanja v smislu člena 12a Kadrovskih predpisov, tako da organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, ne sme prejudicirati izida preiskave in se od njega pričakuje ravno to, da ne zavzame stališča, niti implicitno, do resničnosti zatrjevanega nadlegovanja, dokler ne dobi rezultatov upravne preiskave. Z drugimi besedami, to, da uprava stališča ne zavzame prezgodaj in v bistvu na podlagi enostranskega opisa dogodkov, zagotovljenega v prošnji za pomoč, je sestavni del uvedbe upravne preiskave, saj mora uprava, nasprotno, pridržati svoje stališče, dokler navedena preiskava – ki mora biti izvedena kontradiktorno, ob sodelovanju domnevnega nadlegovalca, hitro in v skladu z načelom razumnega roka – ni končana.

V zvezi je v takem primeru uprava še vedno dolžna opraviti upravno preiskavo do konca ne glede na to, ali se je zatrjevano nadlegovanje medtem končalo, in tudi če je vlagatelj prošnje za pomoč ali domnevni nadlegovalec zapustil institucijo.

Pomen dokončanja upravne preiskave je tudi v tem, prvič, da lahko že samo morebitno priznanje organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, po končani upravni preiskavi – eventualno izvedeni ob pomoči organa, ločenega od tega organa, kot je Posvetovalni odbor – da se je izvajalo psihično nadlegovanje, blagodejno vpliva na ozdravitev nadlegovanega uradnika ali uslužbenca v terapevtskem procesu, in ga bo poleg tega žrtev lahko uporabila za potrebe morebitnega nacionalnega sodnega postopka, za katerega bo veljala obveznost pomoči, ki jo ima ta organ na podlagi člena 24 Kadrovskih predpisov in ki ne bo prenehala po izteku obdobja zaposlitve zadevnega uslužbenca. Drugič, dokončanje upravne preiskave lahko, nasprotno, omogoči ovržbo trditev domnevne žrtve, kar nato omogoči povrnitev škode, ki jo je taka obtožba, če bi se izkazala za neutemeljeno, lahko povzročila osebi, ki je bila v postopku preiskave obravnavana kot domnevni nadlegovalec.

(Glej točke od 59 do 61.)
7.

Znamka Evropske unije – Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Izjema – Pridobitev razlikovalnega učinka z uporabo – Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1), od (b) do (d), in (3)) (Glej točke 69, 70 in od 73 do 76.)
2.

Znamka Evropske unije — Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve — Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (glej točke od 17 do 20, 24 in 34)
6.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali podatkov, ki lahko označujejo lastnosti proizvoda ali storitve–Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke do 34 do 37.)
4.

Znamka Evropske unije–Opredelitev in pridobitev znamke Evropske unije–Absolutni razlogi za zavrnitev–Znamke brez razlikovalnega učinka–Besedna znamka STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke 21 in od 28 do 30.)
194

Ni pa sporno, da so bile v navedenem obvestilu, ki je bilo sestavni del prvih devetih pogodb o zaposlitvi za določen čas, sklenjenih med tožečo stranko in vodjo misije Eulex Kosovo, poleg pravil, ki se uporabljajo za delovno razmerje, izrecno navedene vse socialne in davčne pravice tožeče stranke. Poleg tega je treba ugotoviti, da je najprej oddelek za človeške vire misije v elektronskem sporočilu z dne 9. februarja 2010, s katerim je tožeči stranki poslal Obvestilo C(2009) 9502 (glej točko 113 zgoraj), pojasnil postopek in načine, ki se uporabljajo med drugim za določitev njenega naziva in plače za namene priprave ponudbe za zaposlitev. Dalje, tožeča stranka je za to misiji vrnila ustrezno izpolnjen obrazec z izjavo o prebivališču, na katerem je bil datum 22. februar 2010. Nazadnje, v elektronskem sporočilu z dne 18. marca 2010 je zato misija na eni strani, med drugim, tožečo stranko na podlagi dokumentov, ki jih je tožeča stranka poslala na podlagi elektronskega sporočila z dne 9. februarja 2010, obvestila o kategoriji, v katero bo spadalo njeno delovno mesto, njenem nazivu in plačnem razredu, plači in drugih prejemkih, delovnem času in urniku dela v misiji, pravicah na področju dopusta in zavarovalni polici za visoko tveganje, do katere je bila upravičena. Na drugi strani je tožečo stranko pozvala, naj sprejme ponudbo za zaposlitev, priloženo navedenemu elektronskemu sporočilu z dne 18. marca 2010, in sporoči točen datum svojega prihoda, pri čemer je pojasnila, da lahko pred tem zaprosi za vse informacije, ki se ji bodo zdele koristne. Tožeča stranka je navedeno ponudbo za zaposlitev, v kateri so bili navedeni njeno delovno mesto, naziv, plača in datum izteka prvotne pogodbe o zaposlitvi za določen čas, vrnila podpisano in z datumom 25. marec 2010.
188

Komisija je v točkah od 266 do 271 obrazložitve končnega sklepa preučila in s pripombami tožeče stranke, navedenimi v točkah od 97 do 101 obrazložitve tega sklepa, primerjala pripombe upraviteljev, ki so jih predložili nemški organi in so bile navedene v točkah od 102 do 110 obrazložitve istega sklepa. Ob tem je navedla še svoje ugotovitve in pripombe glede upoštevnih elementov, zlasti glede preglednosti in nediskriminatornosti razpisnega postopka.
403

To ugotovitev je treba potrditi. Pogodbe o letaliških storitvah in ustrezne pogodbe o storitvah trženja, ki jih je treba obravnavati kot en ukrep (glej točke od 165 do 174 zgoraj, zlasti točko 172), vsebujejo pogoje, ki so bili posamično dogovorjeni med strankami. V njih so natančneje določene na eni strani letalske povezave, ki jih mora zagotavljati družba Ryanair, in letališke storitve, ki jih mora CCIPB opravljati za družbo Ryanair, ter na drugi strani storitve trženja, za katere se družba AMS zaveže, da jih bo opravila za letališče Pau. Podrobno so določeni letališke pristojbine in plačilo za storitve trženja, ki jih bodo plačale tožeči stranki in CCIPB. Natančneje, iz izpodbijanega sklepa je razvidno, da plačilo za storitve trženja, za kakršno so se dogovorile CCIPB in tožeči stranki, predstavlja bistveni del dodatnih stroškov in je torej pomemben element, ki prispeva k predvidljivemu negativnemu dodatnemu toku (prihodki minus stroški), ki pomeni prednost za tožeči stranki (glej točki 416 in 417 obrazložitve izpodbijanega sklepa ter preglednice od 7 do 11 v tem sklepu). Čeprav se regulirane letališke pristojbine načeloma uporabljajo za vse letalske prevoznike, ki uporabljajo letališče Pau, je bilo plačilo za storitve trženja specifično za razmerje med CCIPB in tožečima strankama.
17

Dalje, po mnenju Komisije je iz obrazca in tabel, ki so v prilogi, izhajalo, da tožeča stranka kolesa proizvaja v delavnicah za varjenje in lakiranje šele od 1. januarja 2014 in da na začetku tega obdobja ni izdelovala okvirjev. Zato je Komisija poizvedovala o poreklu 1099 koles, ki so bila izvožena v Unijo (v tem primeru v Grčijo) 27. januarja 2014 in ki so bila v računu CI‑15295‑PM, ki ga je predložila tožeča stranka, opisana tako: 380 koles z okvirjem iz aluminija velikosti 26 palcev, 240 koles iz jekla prav tako velikosti 26 palcev, 120 koles z okvirjem iz jekla velikosti 24 palcev, 119 koles z okvirjem iz jekla, imenovanih „hi‑ten 700C“, 130 koles z zložljivim okvirjem iz jekla velikosti 20 palcev in 120 koles z okvirjem iz jekla velikosti 20 palcev. Ko je bila tožeča stranka zaslišana glede okoliščin tega izvoza je predložila račun KYD‑CN‑F01 z dne 17. januarja 2014, iz katerega izhaja, da je kupila 1098 okvirjev koles iz jekla velikosti 26 palcev v vietnamski družbi Kim Y Dinh Trading Service One Member Co. Ltd. Ker zadnjenavedena sama ni bila proizvajalec koles in okvirjev za kolesa, ampak le trgovec, je bila Komisija še bolj začudena nad dejstvom, da so bili kupljeni le okvirji za kolesa iz jekla, čeprav je račun CI‑15295‑PM izkazoval prodajo 380 koles iz aluminija in čeprav so velikosti teh okvirjev (26 palcev) le delno ustrezale velikosti koles, ki so bila izvožena v Unijo.
48

Tožeče stranke, ki jih podpirata Republika Malta in Stiftung Universität Lüneburg, navajajo, da so neodvisni strokovnjaki, ki jih je pooblastil EIT, pri ocenjevanju presegli svetovalno vlogo, ki jim je bila dodeljena na podlagi predpisov. Po mnenju tožečih strank je bila tem strokovnjakom dodeljena naloga predizbire predlogov in so tako lahko predlog, ki ga je predložil konzorcij Kenup, izločili brez odločitve upravnega odbora in ne da bi ga ta preučil. Čeprav imajo strokovnjaki pomembno vlogo pri ocenjevanju predlogov SZI, pa naj bi bila njihova izbira in imenovanje v izključni pristojnosti upravnega odbora, brez možnosti prenosa pristojnosti, zlasti ob upoštevanju bistvenega pomena take odločitve. Odločitve o predizbiri, ki so jo opravili strokovnjaki, naj ne bi bilo mogoče odvzeti upravnemu odboru, še toliko bolj, ker ta ni – pri čemer je kršil Uredbo št. 1290/2013 – imenoval strokovnjakov, ki niso niti prejeli navodil ali usmeritev niti jih ta odbor ni nadzoroval, saj je te naloge v tej zadevi opravljal odredbodajalec, to je direktor EIT. Tožeče stranke v zvezi s tem navajajo, da je direktor EIT protipravno vplival na postopek ocenjevanja. Tožeče stranke nazadnje trdijo, da so imeli strokovnjaki široko polje proste presoje, zato se upravni odbor ne bi smel opreti na njihovo oceno, ne da bi jo preveril.
87

EUIPO izpodbija trditve tožeče stranke. Najprej trdi, da kakovost vizualne reprodukcije etuija iz prilog od D 7 do D 9 ni zadostna in da so novi dokumenti – ki so priloženi k tožbi in naj bi bili boljše kakovosti – neupoštevni, ker so bili prvič predloženi pred Splošnim sodiščem. Dalje, EUIPO poudarja, da so zadevne glave elektronskih dopisov vzbudile dvome o njihovi dokazni vrednosti. Nazadnje, EUIPO meni, da je odbor za pritožbe domneval, da gre za osebno dopisovanje, ob upoštevanju dejstva, da se je tožeča stranka omejila na trditev, da so vsi bilteni prihajali od istega dobavitelja.
68

Poleg tega se tožeča stranka v repliki – in to prvič v podporo temu razlogu – sklicuje na to, da sta kršitev obveznosti obrazložitve ter dejstvo, da ji niso bili sporočeni posebni in konkretni razlogi za uvrstitev njenega imena na sporna seznama, v obravnavani zadevi prav tako škodovala njeni pravici do učinkovitega sodnega varstva. Svet naj bi tako kršil temeljno pravilo prava Unije, ki je namenjeno varstvu posameznikov in katerega nespoštovanje lahko pripelje do odgovornosti Unije.
13

Izkazalo se je, da je družba Flying Horse kupila veliko količino okvirjev, vilic, obročev in plastičnih koles od družbe Great Cycles, ki je proizvajalec delov za kolesa v Šrilanki in je povezana s tožečo stranko, kot je navedeno v točki 9 zgoraj. Plašči in trakovi za obroče so bili, nasprotno, kupljeni od družbe Vechenson Limited, ki je prav tako proizvajalec delov za kolesa v Šrilanki in ni povezana s tožečo stranko. Komisija priznava, da je zadnjenavedena „dejanski proizvajalec koles“ (točka 27 odgovora na tožbo). Ker je odkrila vrsto nepravilnosti, kot je neplačana terjatev 5.277.325 ameriških dolarjev (USD) tožeče stranke do svojega dobavitelja, družbe Flying Horse – kar je znesek, ki ustreza več kot 90 % zneska prodaj, ki jih je tožeča stranka v obdobju poročanja ustvarila v Evropski uniji –, doseganje zelo različnih stopenj dobička družbe Flying Horse pri prodajah tožeči stranki, ki so se raztezale od prodaje z izgubo do blizu 20 % stopnje dobička glede na ceno, ki jo je družbi Flying Horse zaračunavala družba Great Cycles, in več računov, ki jih je tožeči stranki izstavila bodisi družba Flying Horse bodisi neposredno družba Great Cycles, ki so imele isto številko in so se nanašale na iste količine in iste zneske, je Komisija izrazila dvom o razmerju med tožečo stranko in navedenim dobaviteljem.
62

Res je, kot trdi EUIPO – pri čemer se sklicuje na sodno prakso, ki izhaja iz sodbe z dne 16. septembra 2009, Zero Industry/UUNT – zero Germany (zerorh+) (T‑400/06, neobjavljena, EU:T:2009:331, točka 73) – da samo dejstvo, da več znamk, ki označujejo zadevne proizvode, vsebuje enako besedo, ne zadostuje za ugotovitev, da je ta element postal šibkeje razlikovalen zaradi pogoste uporabe na zadevnem področju, in to tudi, če so proizvodi, ki jih označujejo navedene znamke enaki ali med njimi obstaja povezava. Upoštevati je namreč treba dejansko uporabo znamk na trgu, in ne abstraktni soobstoj znamk, ki vsebujejo skupni element v registru (glej v tem smislu sodbo z dne 24. novembra 2005, GfK/UUNT – BUS (Online Bus), T‑135/04, EU:T:2005:419, točka 68). Vendar je, kot pravilno trdi tožeča stranka, na podlagi dokazov iz priloge 1, ki je bila predložena med upravnim postopkom, torej izvlečkov z več spletnih mest podjetij, ki potrošnikom Unije ponujajo vina, označena z znamkami, ki vsebujejo besede „sol“, „sole“, „soleil“ in „sun“ ter različne slike sonca, mogoče ugotoviti, da so potrošnik Unije splošno in upoštevna javnost ožje konkretno in pogosto izpostavljeni takim znamkam, tako da jim povezava med pojmom sonce na eni strani in vinom na drugi strani ni tuja. Do te ugotovitve je mogoče priti na podlagi dokazov, ki jih je med razpravami predložila tožeča stranka, ne da bi bilo treba preizkusiti, ali je, kot trdi sama, povezava med pojmom sonce in vinom splošno znana.
54

Drugič, v točki 92 obrazložitve izpodbijanega sklepa očitno ni natančneje navedeno, kar je Komisija prepozno in brez možnosti, da bi s tem odpravila morebitno nezadostnost ali neobstoj obrazložitve (glej sodno prakso, navedeno v točki 46 zgoraj), pojasnila šele v postopku z dodatno bistveno obrazložitvijo, namreč, da naj skupina Hamelin drugače od preostalih zadevnih podjetij ne bi opravljala „enoproizvodne“ gospodarske dejavnosti in da naj bi bila sprememba osnovnega zneska v zvezi z njo kljub temu utemeljena zaradi pravičnosti in vzpostavitve ravnotežja med različnimi globami (glej točki 34 in 35 zgoraj). Tako ob upoštevanju dodatnih pojasnil in v nasprotju z vtisom, ki lahko izhaja iz točke 91 obrazložitve izpodbijanega sklepa, odločilni element presoje, ki ga je Komisija upoštevala pri spremembi osnovnih zneskov, ni bilo to, da so obstajale „razlike med strankami glede na njihovo posamično sodelovanje pri kršitvi“, ki je bilo pri skupini Hamelin s trajanjem sodelovanja pri kršitvi 4,416 leta v primerjavi s 4,5 leta pri preostalih zadevnih podjetjih samo nekoliko krajše. Poleg tega se ta točka obrazložitve v nasprotju s tem, kar so iz nje očitno razumele tožeče stranke, tudi ne more nanašati zgolj na krajše sodelovanje skupine Mayer-Kuvert pri kršitvi, saj je bila zaradi njega že priznano zmanjšanje za 10 % kot olajševalna okoliščina v smislu odstavka 29 Smernic (točki 85 in 87 obrazložitve izpodbijanega sklepa), to je pred izpodbijanimi spremembami osnovnih zneskov, navedenimi v točki 88 in naslednjih obrazložitve izpodbijanega sklepa.
71

Poleg tega je treba ugotoviti, da tožeča stranka ni navedla nobene trditve, s katero bi bilo mogoče ovreči ugotovitev, v skladu s katero sta nasprotujoča si znaka glede na obstoj skupnega besednega elementa „cali“ v nasprotujočih si znakih vizualno in fonetično podobna do neke mere. Ob upoštevanju identičnosti verbalnih elementov „cali“ v nasprotujočih si znakih je treba ugotoviti, da elementa, po katerih se znaka razlikujeta, zlasti figurativna in besedna elementa „co“ in „sun“, ne moreta povzročiti, da upoštevna javnost ne bi imela vtisa, da sta si znaka, gledana kot celota, vizualno in fonetično do neke mere podobna.
124

Prvič, kar zadeva argumentacijo tožeče stranke, da v obrazložitvi izpodbijane uredbe niso natančno navedeni argumenti iz pripomb, ki sta jih predložila ta stranka in BSNA, niti to, kako jih je Komisija upoštevala, je treba navesti, da je v uvodni izjavi 17 izpodbijane uredbe navedeno, da so bile pri določanju ukrepov iz te uredbe upoštevane pripombe tožeče stranke in vseh drugih oseb, ki so bile Komisiji poslane v skladu s členom 16(6) Uredbe št. 1924/2006. Ta obrazložitev ustreza zahtevam, določenim v sodni praksi, navedeni zgoraj v točki 123. Iz te sodne prakse namreč izhaja, da Komisija ni dolžna podati stališč do vseh argumentov, ki so jih pred njo navajali zainteresirane stranke, temveč zadošča, da navede dejstva in pravne ugotovitve, ki so bistveni za odločbo (glej v tem smislu zgoraj v točki 92 navedeno sodbo Hagenmeyer in Hahn/Komisija, EU:T:2014:234, točka 179). V obravnavani zadevi so razlogi za zavrnitev prošenj za odobritev zadevnih zdravstvenih trditev navedeni v uvodnih izjavah od 4 do 14 izpodbijane uredbe, v katerih so navedene prošnje tožeče stranke, sklepi EFSA o različnih zadevnih zdravstvenih trditvah in preudarki obvladovanja tveganj, zaradi katerih nazadnje ni prišlo do odobritve kljub pozitivnim mnenjem EFSA. Ta obrazložitev je tožeči stranki omogočila, da se seznani z razlogi za sprejetje ukrepa, Splošnemu sodišču pa, da opravi nadzor.
1.

Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija – Strukturne pomoči – Financiranje s strani Unije – Veliki projekti – Ocenjevanje – Diskrecijska pravica Komisije – Merila za dodelitev financiranja (Glej točke od 61 do 63 in 80.)
1.

Kmetijstvo – Skupna kmetijska politika – Ekološka pridelava in označevanje ekoloških proizvodov – Uredba št. 834/2007 – Gojenje v akvakulturi – Uredba št. 1358/2014 – Proizvodnja rib – Položaj proizvajalcev, ki uporabljajo cele ribe in histidin, ter položaj proizvajalcev, ki vbrizgavajo spolne hormone – Kršitev načela enakega obravnavanja – Neobstoj (Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 20 in 21; uredbi Komisije št. 889/2008 in št. 710/2009, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1358/2014, člen 25e) (Glej točke 99, 100, 111, 118, 121, 122 in 127.)
(Glej točke 27 in od 29 do 31.)

Kar zadeva prošnjo za dostop do listin, v katerih je natančno opredeljeno, kako in kdaj so poslanci Parlamenta vsake od držav članic v različnih obdobjih porabili svoja nadomestila za splošne stroške, je iz členov 25 in 26 Sklepa predsedstva Evropskega parlamenta o izvedbenih ukrepih v zvezi s Statutom poslancev Evropskega parlamenta razvidno, da ti prejemajo mesečno pavšalno nadomestilo, ki je poleg tega znano javnosti, in sicer na podlagi enotne vloge, ki jo vložijo na začetku svojega mandata. Vendar glede na to, da so nadomestila za splošne stroške pavšalna, Parlament ne razpolaga z nobeno listino, v kateri bi bilo vsebinsko ali časovno natančno opredeljeno, kako njegovi poslanci ta nadomestila porabijo. Zato Evropski parlament nima zadevnih podatkov in zato ne more razkriti zaprošenih dokumentov iz tega naslova.

Pravica javnosti do dostopa do dokumentov zagotovljena z Uredbo št. 1049/2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, se nanaša zgolj na dokumente institucij, ki jih dejansko imajo, ker ta pravica ne sme zajemati dokumentov, ki niso v lasti institucije ali ki ne obstajajo.

Gre za dokumente, ki vsebujejo informacije o določenih fizičnih osebah v smislu člena 2(a) Uredbe št. 45/2001 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov, za dokumente, ki jih ima Parlament, v zvezi z nadomestili za potne stroške in dnevnice, v katerih je – že zaradi izplačila teh nadomestil – nujno določen vsak zadevni poslanec Parlamenta. Enako velja za dokumente, ki jih ima Parlament, v zvezi s stroški za parlamentarno pomoč, v katerih so – že zaradi izplačila teh nadomestil – nujno določeni vsak zadevni poslanec Parlamenta in upravičenci do teh nadomestil.

V zvezi s tem ni mogoče razlikovati med zadevnimi podatki, ki spadajo v zasebno ali javno sfero, saj se pojma osebnih podatkov v smislu člena 2(a) Uredbe št. 45/2001, in podatkov o zasebnem življenju ne prekrivata. Vprašanje, ali nevarnost posega v zakonite interese poslancev Parlamenta obstaja, ne more vplivati na opredelitev zadevnih osebnih podatkov. Poleg tega to, da so osebni podatki zadevnih oseb tesno povezani z javnimi podatki o teh osebah, zlasti ker so zabeleženi na spletnem mestu Parlamenta, pri čemer gre zlasti za imena članov Parlamenta, nikakor ne pomeni, da so ti podatki izgubili naravo osebnih podatkov v smislu navedene določbe. Povedano drugače, tega, da se zadevni podatki opredelijo kot osebni podatki, ni mogoče izključiti zgolj zato, ker so ti podatki povezani z drugimi podatki, ki so javni, in to ne glede na vprašanje, ali bi razkritje teh podatkov škodilo zakonitim interesom zadevnih oseb.

(Glej točke od 46 do 48 in od 50 do 53.)
Kadar mora Komisija oceniti velik projekt, ki ga je država članica izbrala za financiranje iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) in sprejeti odločitev na podlagi člena 41 Uredbe št. 1083/2006 o splošnih določbah o ESRR, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu, ni omejena z merili za izbiro, ki jih je določila navedena država članica.

Kot je razvidno iz Uredbe št. 1083/2006, se namreč to ocenjevanje, ki ga opravi Komisija, razlikuje od izbire s strani države članice tako z vidika načina izvedbe kot glede njegovega cilja. Prvič, le v okviru razmerij med Komisijo in državo članico potekajo operacije, na podlagi katerih Komisija oceni in potrdi, ali bo država članica dobila finančni prispevek za velik projekt iz ESRR ali Kohezijskega sklada. Komisija ne izbere velikih projektov, ki jih nacionalnim organom predlagajo prijavitelji, temveč zgolj in samo glede držav članic oceni velike projekte, ki so jih nacionalni organi že izbrali in ji jih predložili v potrditev finančnega prispevka iz ESRR in Kohezijskega sklada. Drugič, namen ocenjevanja Komisije ni preveriti izbiro države članice na podlagi meril za izbiro, ki jih je določil odbor za spremljanje, temveč na podlagi informacij, ki jih v ta namen določa člen 40 Uredbe št. 1083/2006 in so navedene v predlogu za potrditev, kot je navedeno v uvodni izjavi 49 navedene uredbe, presoditi namen in učinek velikega projekta ter rešitev za načrtovano uporabo sredstev Unije, in sicer v skladu s členom 41(1) navedene uredbe oceni velik projekt glede na navedene informacije, njegovo skladnost s prednostnimi nalogami operativnega programa, njegov prispevek k doseganju ciljev teh prednostnih nalog in njegovo skladnost z ostalimi politikami Unije.

Poleg tega, ker Komisija ni vezana na merila za izbiro, ki jih je država članica določila v okviru ocenjevanja velikega projekta na podlagi člena 41 Uredbe št. 1083/2006, dejstvo, da svoje ocene ni omejila na navedena merila, ne pomeni kršitve načela lojalnega sodelovanja. Kadar namreč država članica Komisiji predloži predlog za potrditev velikega projekta, se ocena tega zahtevka opravi v skladu s pravili iz členov od 39 do 41 Uredbe št. 1083/2006. Sklicevanje na načelo lojalnega sodelovanja ne more pripeljati do uporabe različnih pravil in zlasti ne do omejitve navedene ocene na uporabo meril za izbiro, ki jih je določila država članica. Te ugotovitve ne more omajati dejstvo, da predstavnik Komisije v okviru dela odbora za spremljanje ni oporekal merilom za izbiro, na podlagi katerih je bil projekt izbran. Neobstoja oporekanja pa ni mogoče razlagati v smislu, da bi Komisija bila zavezana v okviru postopka ocenjevanja, določenega v členih od 39 do 41 Uredbe št. 1083/2006, potrditi finančni prispevek za vsak velik projekt, ki ga organ upravljanja izbere na podlagi navedenih meril.

(Glej točke od 48 do 51, 54, 55 in 57.)