ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 52/16

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Supreme Court of the United Kingdom – Združeno kraljestvo) – Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Zadeva C-362/12) (1)

(Sodno varstvo - Načelo učinkovitosti - Načeli pravne varnosti in zaupanja v pravo - Povračilo neupravičeno plačanih zneskov - Pravna sredstva - Nacionalna zakonodaja - Retroaktivno skrajšanje zastaralnega roka za veljavna pravna sredstva, brez predhodne objave)

2014/C 52/26

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

Toženi stranki: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Supreme Court of the United Kingdom – Razlaga členov 49 in 63 PDEU – Nacionalni davki, ki so v nasprotju s pravom Skupnosti – Neupravičeno izplačan znesek – Obstoj, v nacionalnem pravu, dveh mogočih pravnih sredstev, ki ju imajo davčni zavezanci za uveljavljanje povračila dolgovanih zneskov, pri čemer za eno pravno sredstvo velja daljši zastaralni rok – Nacionalna zakonodaja, s katero se retroaktivno in brez predhodne objave skrajša zastaralni rok – Skladnost z načeli učinkovitosti, pravne varnosti in zaupanja v pravo

Izrek

1. V položaju, v katerem imajo davčni zavezanci v skladu z nacionalnim pravom izbiro med dvema mogočima pravnima sredstvoma v zvezi s povračilom davka, pobranega v nasprotju s pravom Unije, pri čemer za eno od njiju velja daljši zastaralni rok, načela učinkovitosti, pravne varnosti in varstva zaupanja v pravo nasprotujejo temu, da se z nacionalno zakonodajo retroaktivno in brez predhodne objave ta zastaralni rok skrajša.

2. Okoliščina, da je sodišče nižje stopnje v času, ko je davčni zavezanec vložil tožbo, šele nedavno priznalo možnost uporabiti pravno sredstvo, za katero velja daljši zastaralni rok, najvišje sodišče pa jo je pravnomočno potrdilo šele pozneje, nikakor ne vpliva na odgovor na prvo vprašanje.

(1) UL C 311, 13.10.2012.
2.

Davčni zavezanec v skladu s členom 168 Direktive 2006/112 ali nacionalnim predpisom, s katerim je prenesen, ne more uveljavljati pravice do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost, če zaradi oprostitve, določene z nacionalno zakonodajo v nasprotju s členom 132(1)(i) te direktive, opravljanje njegovih izobraževalnih storitev ni obdavčeno z vstopnim davkom na dodano vrednost. Ta davčni zavezanec pa se lahko sklicuje na neskladnost navedene oprostitve s členom 132(1)(i) Direktive 2006/112, zato da se ta zanj ne bi uporabila, kadar tudi ob upoštevanju proste presoje, ki jo ta določba daje državam članicam, navedenega davčnega zavezanca objektivno ni mogoče šteti za organizacijo, ki ima podoben namen kot izobraževalna ustanova javnega prava v smislu te določbe, kar mora preveriti nacionalno sodišče. V zadnjenavedenem primeru so izobraževalne storitve, ki jih opravlja navedeni davčni zavezanec, predmet davka na dodano vrednost in ta bo torej lahko uveljavljal pravico do odbitka vstopnega davka na dodano vrednost.
SL Uradni list Evropske unije C 52/15

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Guido Imfeld, Nathalie Garcet proti État belge

(Zadeva C-303/12) (1)

(Svoboda ustanavljanja - Enako obravnavanje - Davek na dohodek - Zakonodaja o izogibanju dvojnemu obdavčevanju - Dohodki, prejeti v državi, ki ni država rezidentstva - Metoda oprostitve s pridržkom progresije v državi rezidentstva - Delno upoštevanje osebnega in družinskega položaja - Izguba nekaterih davčnih ugodnosti, povezanih z osebnim in družinskim položajem delavca)

2014/C 52/23

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Tribunal de première instance de Liège

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeči stranki: Guido Imfeld, Nathalie Garcet

Tožena stranka: État belge

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal de première instance de Liège – Razlaga člena 39 ES – Določbe sporazumov in nacionalne določbe v zvezi z dvojnim obdavčenjem – Dohodki iz poklicne dejavnosti, ki so v celoti prejeti in obdavčeni v državi članici, ki ni država rezidentstva – Delno upoštevanje osebnega in družinskega položaja v državi, iz katere izvirajo dohodki – Izračun dohodnine v državi rezidentstva na podlagi metode oprostitve s pridržkom progresije – Izguba davčnih ugodnosti, vezanih na osebni in družinski položaj

Izrek

Člen 49 PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje uporabi davčne zakonodaje države članice, kot je ta v postopku v glavni stvari, zaradi katere je par, ki ima v tej državi stalno prebivališče, dohodke pa prejema v navedeni državi in v drugi državi članici, prikrajšan za določeno davčno ugodnost zaradi načina njenega upoštevanja, medtem ko bi bil ta par do nje upravičen, če zakonec z višjimi dohodki ne bi vseh svojih dohodkov prejemal v drugi državi članici.

(1) UL C 287, 22.9.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 39/6

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 21. novembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X proti Minister van Financiën

(Zadeva C-302/12) (1)

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Člen 43 ES - Motorna vozila - Uporaba osebnega motornega vozila, ki je registrirano v prvi državi članici, v drugi državi članici - Obdavčitev tega vozila v drugi državi članici ob prvi uporabi tega vozila v nacionalnem cestnem omrežju in v prvi državi članici ob njegovi registraciji - Vozilo, ki ga zadevni državljan uporablja tako za zasebne namene kot za prevoz iz izvorne države na delovno mesto v drugo državo članico)

2014/C 39/09

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Hoge Raad der Nederlanden

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: X

Tožena stranka: Minister van Financiën

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hoge Raad der Nederlanden – Razlaga členov 21, 45, 49 in 56 PDEU – Nacionalna ureditev, ki nalaga davek na registracijo ob prvi uporabi vozila na nacionalnem cestnem omrežju – Davek, ki ga mora plačati oseba, ki prebiva v dveh državah članicah, pri čemer je ena od teh zadevna država članica, in ki v teh državah stalno uporablja svoje vozilo – Vozilo, registrirano v drugi državi članici – Izvrševanje davčnih pristojnosti s strani obeh držav članic.

Izrek

Člen 43 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, ki določa, da se ob prvi uporabi v drugi državi članici že registriranega in z davkom na registracijo motornih vozil obdavčenega motornega vozila v nacionalnem cestnem omrežju plača davek, če je to vozilo namenjeno predvsem dejanski in stalni uporabi v teh dveh državah članicah ali se v njih dejansko tako uporablja ter če ta davek ne povzroča diskriminacije.

(1) UL C 287, 22.9.2012.
1.

Pojem „sodišče, ki je pristojno zlasti za kazenske zadeve“ v smislu člena 1(a)(iii) Okvirnega sklepa Sveta 2005/214/PNZ z dne 24. februarja 2005 o uporabi načela vzajemnega priznavanja denarnih kazni, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009, je samostojen pojem prava Unije in ga je treba razlagati tako, da zajema vsako sodišče, ki uporablja postopek, ki izpolnjuje bistvene značilnosti kazenskega postopka. Unabhängiger Verwaltungssenat in den Ländern (Avstrija) ta merila izpolnjuje in zato je treba šteti, da spada v okvir navedenega pojma.
SL Uradni list Evropske unije C 367/14

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 17. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Landgericht Saarbrücken – Nemčija) – Lokman Emrek proti VladU SabranovicU

(Zadeva C-218/12) (1)

(Uredba (ES) št. 44/2001 - Člen 15(1)(c) - Pristojnost za potrošniške pogodbe - Morebitna omejitev te pristojnosti na pogodbe, sklenjene na daljavo - Vzročna zveza med gospodarsko ali poklicno dejavnostjo, ki je prek spleta usmerjena v državo članico, v kateri ima potrošnik stalno prebivališče, in sklenitvijo pogodbe)

2013/C 367/23

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landgericht Saarbrücken

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Lokman Emrek

Tožena stranka: Vlado Sabranovic

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Landgericht Saarbrücken – Razlaga člena 15(1)(c) Uredbe Sveta št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) – Pristojnost za potrošniške pogodbe – Okoliščine, v katerih je podjetnikova spletna stran „usmerjena“ v državo članico, v kateri ima potrošnik stalno prebivališče – Nujna vzročna zveza med to dejavnostjo in sklenitvijo potrošniške pogodbe – Morebitna omejitev pristojnosti za potrošniške pogodbe na pogodbe, sklenjene na daljavo

Izrek

Člen 15(1)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da ne zahteva vzročne zveze med načinom usmerjanja gospodarske ali poklicne dejavnosti v državo članico, v kateri ima potrošnik stalno prebivališče, in sicer spletno stranjo, ter sklenitvijo pogodbe s tem potrošnikom. Vendar obstoj take vzročne zveze kaže na povezanost pogodbe s tako dejavnostjo.

(1) UL C 243, 11.8.2012.
1.

Italijanska republika s tem, da v predpisanih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo od družbe Ixfin SpA državne pomoči, ki je bila s členom 1 Odločbe Komisije 2010/359/ES z dne 28. oktobra 2009 o državni pomoči C 59/07 (ex N 127/06 in NN 13/06) Italije za Ixfin SpA razglašena za nezakonito in nezdružljivo s skupnim trgom, in ker Evropski komisiji do predpisanega roka ni sporočila podatkov iz člena 4 te odločbe, ni izpolnila obveznosti, ki so ji naložene s členom 288, četrti odstavek, PDEU ter s členi 2, 3 in 4 navedene odločbe.
1.

Okoliščina, da je bil v eni državi članici preparat v skladu z Direktivo Sveta 93/42/EGS z dne 14. junija 1993 o medicinskih pripomočkih, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2007/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007, uvrščen med medicinske pripomočke, opremljene z oznako CE, ne preprečuje, da bi pristojni nacionalni organ druge države članice navedeni preparat zaradi farmakološkega, imunološkega ali presnovnega delovanja uvrstil med zdravila v smislu člena 1(2)(b) Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1901/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006.
SL Uradni list Evropske unije C 344/19

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 19. septembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de lo Social no 1 de Lleida – Španija) – Betriu Montull, Marc proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

(Zadeva C-5/12) (1)

(Socialna politika - Direktiva 92/85/EGS - Zaščita varnosti in zdravja nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo - Člen 8 - Porodniški dopust - Direktiva 76/207/EGS - Enako obravnavanje delavcev in delavk - Člen 2(1) in (3) - Pravica zaposlene matere do odmora po rojstvu otroka - Možnost, da ga izkoristi zaposlena mati ali zaposleni oče - Mati, ki ni zaposlena pri delodajalcu in ki ni prijavljena v javni sistem socialne varnosti - Izključitev pravice do dopusta za zaposlenega očeta - Biološki oče in adoptivni oče - Načelo enakega obravnavanja)

2013/C 344/31

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de lo Social no 1 de Lleida

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Betriu Montull, Marc

Tožena stranka: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de lo Social de Lleida – Razlaga Direktive Sveta 76/207/EGS z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 1, str. 187) in Direktive Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 285) – Nacionalna zakonodaja, ki določa pravico matere do dopusta zaradi dojenja šest tednov po porodu – Pravica zaposlenega očeta do dopusta – Pogoji – Nacionalna zakonodaja, ki določa pravico zaposlenih očetov, ki so posvojitelji, vendar ne bioloških očetov, da prekinejo pogodbo o zaposlitvi ob ohranitvi delovnega mesta, pri tem pa se jim plača izplačuje iz sistema socialne varnosti – Kršitev načela enakega obravnavanja

Izrek

Direktivo Sveta 92/85/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (deseta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) in Direktivo Sveta 76/207/EGS z dne 9. februarja 1976 o izvrševanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnemu ukrepu, kot je ta, ki je sporen v zadevi v glavni stvari, ki določa, da lahko oče otroka s statusom zaposlenega delavca s privolitvijo matere, ki ima prav tako status zaposlene delavke, koristi porodniški dopust v obdobju po šestih tednih obveznega dopusta matere po porodu, razen v primeru tveganja za njeno zdravje, medtem ko oče otroka s statusom zaposlenega delavca takega dopusta ne more koristiti, če mati njegovega otroka nima statusa zaposlene delavke in ni prijavljena v javni sistem socialne varnosti.

(1) UL C 98, 31.3.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 344/19

Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 3. oktobra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz – Španija) – Soledad Duarte Hueros proti Autociba SA, Automóviles Citroen España SA

(Zadeva C-32/12) (1)

(Direktiva 1999/44/ES - Pravice potrošnika v primeru neskladnosti blaga - Manjši pomen te neskladnosti - Izključitev odstopa od pogodbe - Pristojnosti nacionalnega sodišča)

2013/C 344/32

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Soledad Duarte Hueros

Toženi stranki: Autociba SA, Automóviles Citroen España SA

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Juzgado de Primera Instancia - Badajoz – Razlaga člena 3 Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 4, str. 223) – Pravice potrošnika – Blago, ki vsebuje neskladnost manjšega pomena – Nepopravilo navedenega blaga – Zahtevek za odstop od prodaje – Nedopustnost – Nepostavitev podrednega zahtevka za ustrezno znižanje kupnine – Možnost nacionalnega sodišča, da po uradni dolžnosti obravnava vprašanje ustreznega znižanja kupnine

Izrek

Direktivo 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki v primeru, da potrošnik, ki je upravičen do ustreznega znižanja kupnine za blago, ki je bila določena s prodajno pogodbo, s tožbo predlaga samo odstop od te pogodbe – čemur pa ni mogoče ugoditi, ker je neskladnost tega blaga manjšega pomena – nacionalnemu sodišču, ki odloča o sporu, ne omogoča, da po uradni dolžnosti odobri tako znižanje, tudi če navedeni potrošnik ne sme niti dopolniti prvotnega zahtevka niti vložiti nove tožbe v ta namen.

(1) UL C 98, 31.3.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 260/17

Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Nejvyšší správní soud – Češka republika) – Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s. proti Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát

(Zadeva C-299/12) (1)

(Varstvo potrošnikov - Uredba (ES) št. 1924/2006 - Prehranske in zdravstvene trditve na živilih - Člen 2(2), točka 6 - Pojem „trditev v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezni“ - Člen 28(2) - Izdelki z blagovno znamko ali trgovskim imenom - Prehodni ukrepi)

2013/C 260/29

Jezik postopka: češčina

Predložitveno sodišče

Nejvyšší správní soud

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s.

Tožena stranka: Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Nejvyšší správní soud – Razlaga členov 1(3), 2(2), točka 6, in 28(2) Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL L 404, str. 9) – Pojem „trditev v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezni“ – Trditev na embalaži proizvoda, v skladu s katero „ta proizvod vsebuje dodatek kalcija in vitamina D3, ki prispeva k zmanjšanju dejavnika tveganja za razvoj osteoporoze in zlome“

Izrek

1. Člen 2(2), točka 6, Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 116/2010 z dne 9. februarja 2010, je treba razlagati tako, da ni treba, da zdravstvena trditev, da bi se lahko štela za „trditev v zvezi z zmanjšanjem dejavnikov tveganja za razvoj bolezni“ v smislu te določbe, nujno izrecno vključuje navedbo, da uživanje neke vrste živil, nekega živila ali ene od njegovih sestavin „znatno“ zmanjšuje dejavnik tveganja za razvoj človeške bolezni.

2. Člen 28(2) Uredbe št. 1924/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 116/2010, je treba razlagati tako, da reklamno besedilo na embalaži živila lahko pomeni blagovno znamko ali trgovsko ime v smislu te določbe, pod pogojem, da je kot taka znamka ali tako ime varovano z ureditvijo, ki se uporablja. Nacionalno sodišče mora ob upoštevanju vseh dejanskih in pravnih okoliščin zadeve, o kateri odloča, preveriti, ali je to sporočilo res tako varovana blagovna znamka ali trgovsko ime.

3. Člen 28(2) Uredbe št. 1924/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 116/2010, je treba razlagati tako, da se nanaša samo na živila z blagovno znamko ali trgovskim imenom, ki ga je treba šteti za prehransko ali zdravstveno trditev v smislu te uredbe in je v tej obliki obstajalo že pred 1. januarjem 2005.

(1) UL C 273, 8.9.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 260/16

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 18. julija 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Sky Italia Srl proti Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

(Zadeva C-234/12) (1)

(Razširjanje televizijskih programov - Direktiva 2010/13/EU - Člena 4(1) in 23(1) - Oglaševalski vložki - Nacionalna zakonodaja, ki za izdajatelje plačljivih televizijskih programov predpisuje maksimalni programski čas, ki je krajši od časa, določenega za druge izdajatelje - Enako obravnavanje - Svoboda opravljanja storitev)

2013/C 260/26

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Sky Italia Srl

Tožena stranka: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Ob udeležbi: Reti Televisive Italiane (RTI) SpA, Maria Iaccarino

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio – Razlaga člena 4 Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) (UL L 95, str. 1) – Razlaga členov 49 PDEU, 56 PDEU in 63 PDEU ter člena 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 10 EKČP, kakor ga razlaga Evropsko sodišče za človekove pravice – Najvišji odstotek programskega časa, namenjen za oglaševanje – Nacionalna zakonodaja, ki za plačniške izdajatelje televizijskih programov predpisuje manjši odstotek programskega časa kot je odstotek, določen za druge izdajatelje

Izrek

Člen 4(1) Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah), načelo enakega obravnavanja in člen 56 PDEU je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotujejo nacionalnemu pravilu, kot je to v postopku v glavni stvari, ki predpisuje časovne omejitve televizijskega oglaševalskega prostora, ki so za izdajatelje plačljivih televizijskih programov strožje od omejitev, določenih za brezplačne, če je upoštevano načelo sorazmernosti, kar mora preučiti predložitveno sodišče.

(1) UL C 217, 21.7.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 156/13

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 11. aprila 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Administrativen sad – Varna – Bolgarija) – Rusedespred OOD proti Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ – Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite

(Zadeva C-138/12) (1)

(Obdavčenje - DDV - Direktiva 2006/112/ES - Člen 203 - Načelo davčne nevtralnosti - Vračilo plačanega davka dobavitelju ali izvajalcu, kadar je bila pridobitelju ali prejemniku transakcije, oproščene plačila davka, zavrnjena pravica do odbitka)

2013/C 156/20

Jezik postopka: bolgarščina

Predložitveno sodišče

Administrativen sad – Varna

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Rusedespred OOD

Tožena stranka: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ - Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Administrativen sad - Varna – Razlaga člena 203 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Načela davčne nevtralnosti, učinkovitosti in enakega obravnavanja – Pravica do odbitka vstopnega davka – Pravica dobavitelja dobave, da zahteva vračilo neupravičeno plačanega davka, če je bila pravica do odbitka davka v korist pridobitelja dobave zavrnjena zato, ker je ta dobava po nacionalnem pravu oproščena plačila davka.

Izrek

1. Načelo nevtralnosti davka na dodano vrednost, kot je konkretizirano v sodni praksi v zvezi s členom 203 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da davčni urad na podlagi nacionalne določbe, s katero je bil prenesen navedeni člen, izvajalcu oproščene transakcije zavrne vračilo davka na dodano vrednost, ki ga je ta svoji stranki napačno zaračunal, z utemeljitvijo, da ta izvajalec ni popravil računa, ki je bil napačno izdan, čeprav je ta urad tej stranki dokončno zavrnil pravico do odbitka navedenega davka na dodano vrednost, zaradi te dokončne zavrnitve pa ureditve v zvezi s popravki, ki jo določa nacionalni zakon, ni več mogoče uporabiti.

2. Davčni zavezanec se lahko sklicuje na načelo nevtralnosti DDV, kot je konkretizirano v sodni praksi v zvezi s členom 203 Direktive 2006/112, da bi izpodbijal določbo nacionalnega prava, ki za vračilo napačno zaračunanega davka na dodano vrednost določa pogoj, da se popravi račun, ki je bil nepravilno izdan, čeprav je bila pravica do odbitka navedenega davka na dodano vrednost dokončno zavrnjena, zaradi te dokončne zavrnitve pa ureditve v zvezi s popravki, ki jo določa nacionalni zakon, ni več mogoče uporabiti.

(1) UL C 151, 26.5.2012.