ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 421/3

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 7. oktobra 2014 – Zvezna republika Nemčija proti Svetu Evropske unije

(Zadeva C-399/12) (1)

((Ničnostna tožba - Zunanje delovanje Unije - Člen 218(9) PDEU - Določitev stališča, ki naj se v imenu Evropske unije zastopa v organu, ustanovljenem z mednarodnim sporazumom - Mednarodni sporazum, pri katerem Evropska unija ni pogodbenica - Mednarodna organizacija za trto in vino (OIV) - Pojem „akti s pravnim učinkom“ - Priporočila OIV))

2014/C 421/03

Jezik postopka: nemščina

Stranke

Tožeča stranka: Zvezna republika Nemčija (zastopniki: T. Henze, B. Beutler in N. Graf Vitzthum, agenti)

Intervenienti v podporo tožeči stranki: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, E. Ruffer in D. Hadroušek, agenti), Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnik: P. Frantzen, agent), Madžarska (zastopnika: M. Z. Fehér in K. Szíjjártó, agenta), Kraljevina Nizozemska (zastopniki: M. Bulterman, B. Koopman in J. Langer, agenti), Republika Avstrija (zastopnik: C. Pesendorfer, agent), Slovaška republika (zastopnik: B. Ricziová, agent), Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopnik: J. Holmes, barrister)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: E. Sitbon in J.-P. Hix, agenta)

Intervenientka v podporo toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: F. Erlbacher, B. Schima in B. Eggers, agenti)

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Republika Nemčija nosi stroške.

3. Republika Češka, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Madžarska, Kraljevina Nizozemska, Republika Avstrija, Slovaška republika, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska ter Evropska komisija nosijo svoje stroške.

(1) UL C 343, 10.11.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 26/2

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 26. novembra 2014 – Evropski parlament (C-103/12), Evropska komisija (C-165/12)/Svet Evropske unije

(Združeni zadevi C-103/12 in C-165/12) (1)

((Ničnostna tožba - Sklep 2012/19/EU - Pravna podlaga - Člen 43(2) in (3) PDEU - Dvostranski sporazum o dovolitvi izkoriščanja ostanka dovoljenega ulova - Izbira zainteresirane tretje države, ki ji Unija dovoli izkoriščanje živega bogastva - Izključna ekonomska cona - Politična odločitev - Določitev ribolovnih možnosti))

(2015/C 026/02)

Jezik postopka: francoščina

Stranke

Tožeči stranki: Evropski parlament (zastopniki: L.G. Knudsen, I. Liukkonen in I. Díez Parra, agenti) (C-103/12), Evropska komisija (zastopnika: A. Bouquet in E. Paasivirta, agenta) (C-165/12)

Tožena stranka: Svet Evropske unije (zastopnika: A. Westerhof Löfflerová in A. de Gregorio Merino, agenta)

Intervenientke v podporo toženi stranki: Češka republika (zastopniki: M. Smolek, E. Ruffer in D. Hadroušek, agenti), Kraljevina Španija (zastopnik: N. Díaz Abad, agent), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas in N. Rouam, agenti), Republika Poljska (zastopnika: B. Majczyna in M. Szpunar, agenta)

Izrek

1. Sklep Sveta z dne 16. decembra 2011 o odobritvi Izjave, o odobritvi ribolovnih možnosti v vodah EU za ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo Bolivarske republike Venezuele v izključni ekonomski coni ob obali Francoske Gvajane, v imenu Evropske unije (2012/19/EU) se razglasi za ničen.

2. Učinki Sklepa 2012/19/EU se ohranijo do začetka veljavnosti – v razumnem roku od razglasitve te sodbe – novega sklepa, ki bo temeljil na ustrezni pravni podlagi, in sicer na členu 43(2) PDEU v povezavi s členom 218(6)(a)(v) PDEU.

3. Svetu Evropske unije se naloži plačilo stroškov.

4. Češka republika, Kraljevina Španija, Francoska republika in Republika Poljska nosijo svoje stroške.

(1) UL C 157, 2.6.2012.
1.

Kraljevina Belgija — s tem, da je s področja uporabe zakona z dne 14. julija 1991 o poslovnih praksah, obveščanju in varstvu potrošnikov, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 5. junija 2007 in s katerim je bila v notranje pravo prenesena Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah), izključila pripadnike svobodnega poklica, zobozdravnike in fizioterapevte; — s tem, da je v veljavi ohranila člene 20, 21 in 29 zakona z dne 6. aprila 2010 o tržnih praksah in varstvu potrošnika, in — s tem, da je v veljavi ohranila člen 4(3) zakona z dne 25. junija 1993 o opravljanju in organizaciji potujočih in sejemskih dejavnosti, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 4. julija 2005, in člen 5(1) kraljevega odloka z dne 24. septembra 2006 o opravljanju in organizaciji potujočih dejavnosti, ni izpolnila obveznosti iz členov 2(b) in (d), 3 in 4 Direktive 2005/29.
SL Uradni list Evropske unije C 253/5

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 5. junija 2014 – Evropska komisija proti Republiki Bolgariji

(Zadeva C-198/12) (1)

((Neizpolnitev obveznosti države - Notranji trg z energijo - Prenos plina - Uredba (ES) št. 715/2009 - Člena 14(1) ter 16(1) in (2)(b) - Obveznost zagotavljanja največje možne zmogljivosti - Virtualna zmogljivost prenosa plina v nasprotni smeri - Dopustnost))

2014/C 253/06

Jezik postopka: bolgarščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: K. Herrmann, S. Petrova, O. Beynet in T. Scharf, agenti)

Tožena stranka: Republika Bolgarija (zastopniki: D. Drambozova, E. Petranova in J. Atanasov, agenti)

Predmet

Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005 (UL L 211, str. 36) – Obveznost zagotavljanja največje možne zmogljivosti vsem udeležencem na trgu – Neobstoj fizične medsebojne povezave med tranzitnim sistemom in nacionalnim sistemom za prenos plina – Medvladni sporazumi, ki ovirajo izvajanje obveznosti zagotavljanja največje možne zmogljivosti – Obseg obveznosti iz člena 351, drugi odstavek, PDEU

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Evropski komisiji se naloži plačilo stroškov.

(1) UL C 194, 30.6.2012.
1.

Člene 2(a), 8 in 12 Direktive 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, je treba razlagati tako, da je nacionalni regulativni organ pooblaščen, da operaterju elektronskih komunikacij s pomembno tržno močjo na določenem trgu na podlagi obveznosti izpolnitve utemeljenih zahtev za dostop do posebnih omrežnih elementov in pripadajočih naprav ter za njihovo uporabo naloži obveznost, naj na zahtevo konkurenčnih operaterjev namesti zaključni kabel, ne daljši od 30 metrov, ki razdelilno točko na dostopovnem omrežju povezuje z omrežno priključno točko pri končnem uporabniku, če ta obveznost temelji na naravi ugotovljenega problema ter če je sorazmerna in utemeljena glede na cilje, ki so določeni v členu 8(1) Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
SL Uradni list Evropske unije C 142/7

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 18. marca 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe The Equality Tribunal – Irska) – Z proti A Government Department, The Board of Management of a Community School

(Zadeva C-363/12) (1)

((Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Socialna politika - Direktiva 2006/54/ES - Enako obravnavanje delavcev in delavk - Mati naročnica, ki je otroka dobila na podlagi dogovora o nadomestnem materinstvu - Zavrnitev priznanja plačanega dopusta, enakovrednega porodniškemu ali posvojiteljskemu dopustu, tej materi - Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov - Direktiva 2000/78/ES - Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu - Prepoved kakršne koli diskriminacije zaradi invalidnosti - Mati naročnica, ki ne more zanositi - Obstoj invalidnosti - Veljavnost direktiv 2006/54 in 2000/78))

2014/C 142/07

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

The Equality Tribunal

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Z

Toženi stranki: A Government Department, The Board of Management of a Community School

Predmet

Predlog za sprejetje prehodne odločbe – The Equality Tribunal (Irska) – Razlaga členov 4 in 14 Direktive 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (UL L 204, str. 23) – Razlaga členov 3(1) in 5 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79) – Biološka mati, ki je uporabila storitev nadomestnega materinstva – Oseba, ki zaradi telesne okvare ne more roditi otroka – Pravica do porodniškega dopusta

Izrek

1. Direktivo 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu, zlasti njena člena 4 in 14, je treba razlagati tako, da ne gre za diskriminacijo zaradi spola, če se delavki kot materi naročnici, ki je otroka dobila na podlagi dogovora o nadomestnem materinstvu, zavrne plačani dopust, enakovreden porodniškemu dopustu. Položaj take matere naročnice glede priznanja posvojiteljskega dopusta ne spada na področje te direktive.

2. Direktivo Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da ne gre za diskriminacijo zaradi invalidnosti, če se delavki, ki ne more zanositi in je sklenila dogovor o nadomestnem materinstvu, zavrne plačani dopust, enakovreden porodniškemu ali posvojiteljskemu dopustu. Veljavnosti te direktive ni mogoče presojati z vidika Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov, vendar je treba navedeno direktivo kolikor mogoče razlagati v skladu s to konvencijo.

(1) UL C 311, 13.10.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 159/7

Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 3. aprila 2014 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „4finance“ UAB proti Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Zadeva C-515/12) (1)

((Direktiva 2005/29/ES - Nepoštene poslovne prakse - Piramidni sistem pospeševanja prodaje - Upoštevnost morebitnega prispevka potrošnikov, ki se plača v zameno za nagrado - Razlaga pojma „prispevek“))

2014/C 159/08

Jezik postopka: litvanščina

Predložitveno sodišče

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka:„4finance“ UAB

Toženi stranki: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Razlaga točke 14 Priloge I k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 149, str. 22) – Piramidni sistem pospeševanja prodaje, ki potrošniku omogoča, da potem, ko plača simbolični prispevek, prejme nagrado, ker je uvedel v sistem nove potrošnike, in ne toliko zaradi prodaje ali rabe izdelkov – Vpliv zneska prispevka na to, ali je sistem mogoče šteti za piramidni sistem pospeševanja prodaje – Pomen sorazmernosti financiranja nagrad s prispevki novih potrošnikov – Zahteva, da je ta nagrada v celoti ali v večjem delu financirana s prispevki novih članov

Izrek

Prilogo I, točka 14, k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta („Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah“) je treba razlagati tako, da piramidni sistem pospeševanja prodaje pomeni poslovno prakso, ki je nepoštena v vseh okoliščinah, samo takrat, kadar se na podlagi tega sistema od potrošnika zahteva kakršen koli finančni prispevek v zameno za možnost, da bo prejel nagrado predvsem zato, ker je v sistem uvedel nove potrošnike, in ne toliko zaradi prodaje ali rabe izdelkov.

(1) UL C 26, 26.1.2013.
1.

Člen 13(B)(d), točki 3 in 6, Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (77/388/EGS) je treba razlagati tako, da lahko pokojninski skladi, kot so ti v postopku v glavni stvari, spadajo pod to določbo, če jih financirajo upravičenci do pokojnine, če se privarčevana sredstva investira po načelu razpršitve tveganj in če tveganja naložb nosijo zavarovanci. V zvezi s tem ni pomembno, da prispevke plačuje delodajalec, da njihov znesek temelji na kolektivnih pogodbah med delodajalskimi združenji in sindikati, da so načini izplačila nadomestila za privarčevana sredstva različni, da se lahko prispevki na podlagi predpisov o dohodnini uveljavljajo kot olajšava in da jim je mogoče priključiti pomožen element zavarovanja.
4.

Zastaranje in prekluzijo, ki ju je mogoče navesti v odgovoru na tožbo na podlagi členov 19(2) in 89(1)(a) Uredbe št. 6/2002, ureja nacionalno pravo, ki ga je treba uporabiti ob spoštovanju načel enakovrednosti in učinkovitosti.
1.

Italijanska republika s tem, da je s členom 4(9) zakona št. 223 z dne 23 julija 1991 o pravilih glede brezposelnosti zaradi izpada dela, glede mobilnosti in nadomestila za brezposelnost, glede izvajanja direktiv Skupnosti, glede zagotavljanja delovne sile in glede drugih določb v zvezi s trgom dela (legge n. 223 – Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro) kategorijo „vodstveni delavci“ izključila s področja uporabe postopka iz člena 2 Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti, ni izpolnila obveznosti iz člena 1(1) in (2) te direktive.
SL Uradni list Evropske unije C 85/4

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 22. januarja 2014 – Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska proti Evropskemu parlamentu, Svetu Evropske unije

(Zadeva C-270/12) (1)

(Uredba (EU) št. 236/2012 - Prodaja na kratko in določeni vidiki poslov kreditnih zamenjav - Člen 28 - Veljavnost - Pravna podlaga - Pooblastila Evropskega organa za vrednostne papirje in trge za posredovanje v izjemnih razmerah)

2014/C 85/06

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Tožeča stranka: Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: A. Robinson, agent, skupaj z J. Stratfordom, QC, in A. Henshawom, barrister)

Toženi stranki: Evropski parlament (zastopniki: A. Neergaard in R. Van de Westelaken ter D. Gauci in A. Gros-Tchorbadjiyska, agenti), Svet Evropske unije (zastopniki: H. Legal in A. De Elera ter E. Dumitriu-Segnana, agenti)

Intervenientke v podporo toženima strankama: Kraljevina Španija (zastopnik: A. Rubio González, agent), Francoska republika (zastopniki: G. de Bergues, D. Colas in E. Ranaivoson, agenti), Italijanska republika (zastopnika: G. Palmieri, agent, skupaj z F. Urbanijem Nerijem, avvocato dello Stato), Evropska komisija (zastopniki: T. van Rijn, B. Smulders in C. Zadra ter R. Vasileva, agenti)

Predmet

Ničnostna tožba – Veljavnost člena 28 Uredbe (EU) št. 236/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2012 o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav (UL L 86, str. 1) – Institucionalno ravnotežje – Kršitev pogojev, ki jih je Sodišče v sodni praksi določilo za prenos pooblastil na agencije – Kršitev členov 290 PDEU in 291 PDEU – Kršitev člena 114 PDEU – Dodelitev pristojnosti za ukrepanje Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge (ESMA) – Diskrecijska pravica, ki jo ima ESMA za potrebe njene intervencije in sprejemanja ukrepov – Značilnost ukrepov, ki jih lahko sprejme ESMA

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

3. Kraljevina Španija, Francoska republika, Italijanska republika in Evropska komisija nosijo svoje stroške.

(1) UL C 273, 8.9.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 52/10

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 19. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Gerechtshof 's-Gravenhage – Nizozemska) – Innoweb BV proti Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV

(Zadeva C-202/12) (1)

(Direktiva 96/9/ES - Pravno varstvo baz podatkov - Člen 7(1) in (5) - Pravica sui generis izdelovalca baze podatkov - Pojem „ponovna uporaba“ - Bistveni del vsebine baze podatkov - Posebni metaiskalnik)

2014/C 52/14

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Gerechtshof Den Haag, prej Gerechtshof 's-Gravenhage

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Innoweb BV

Tožene stranke: Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Gerechtshof te 's-Gravenhage – Nizozemska – Razlaga člena 7(1) in (5) Direktive 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 15, str. 459) – Pravica izdelovalca baze podatkov, da prepove jemanje izvlečkov in/ali ponovno uporabo bistvenega dela vsebine baze – Prepoved ponavljajoče se in sistematične ponovne uporabe nebistvenih delov vsebine baze podatkov, če so to dejanja v nasprotju z normalno uporabo te baze ali dejanja, ki neupravičeno škodijo zakonitim interesom izdelovalca baze – Zadostnost ponavljajoče se ponovne uporabe ali kumulativni pogoj sistematične ponovne uporabe – Ponovna uporaba z avtomatiziranim sistemom.

Izrek

Člen 7(1) Direktive 96/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 1996 o pravnem varstvu baz podatkov je treba razlagati tako, da subjekt, ki da na splet poseben metaiskalnik, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ponovno uporablja celotno vsebino baze podatkov, varovane z navedenim členom 7, ali njen bistven del, če ta posebni metaiskalnik:

— končnemu uporabniku zagotavlja obrazec za iskanje z bistveno enakimi funkcionalnostmi, kot jih ima obrazec baze podatkov;

— v „realnem času“ prevede poizvedbe končnih uporabnikov v iskalnik, vgrajen v bazi podatkov, tako da se preiščejo vsi podatki v tej bazi podatkov, in

— končnemu uporabniku prikaže najdene rezultate v zunanjem formatu svojega spletnega mesta, pri čemer združuje dvojnike v en sam element, vendar v vrstnem redu, ki temelji na merilih, primerljivih z merili, ki jih za prikaz rezultatov uporablja iskalnik zadevne baze podatkov.

(1) UL C 243, 11.8.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 45/12

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 10. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Asylgerichtshof – Avstrija) – Shamso Abdullahi proti Bundesasylamt

(Zadeva C-394/12) (1)

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe - Skupni evropski azilni sistem - Uredba (ES) št. 343/2003 - Določitev države članice, ki je odgovorna za obravnavanje prošnje za azil - Nadzor nad spoštovanjem meril za odgovornost za obravnavanje prošnje za azil - Obseg sodnega nadzora)

2014/C 45/20

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Asylgerichtshof

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Shamso Abdullahi

Tožena stranka: Bundesasylamt

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Asylgerichtshof – Razlaga Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 109), zlasti njenih členov 10, 16, 18 in 19, ter Uredbe Komisije (ES) št. 1560/2003 z dne 2. septembra 2003 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 200) – Somalska državljanka, ki je mejo Unije prestopila v Grčiji in je nato od tam preko tretjih držav in Madžarske potovala v Avstrijo, kjer je manj kot dvanajst mesecev po njenem prihodu na ozemlje Unije zaprosila za azil – Določitev države članice, ki je pristojna za obravnavanje prošnje za azil

Izrek

Člen 19(2) Uredbe Sveta (ES) št. 343/2003 z dne 18. februarja 2003 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za azil, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države, je treba razlagati tako, da v okoliščinah, v katerih je država članica privolila v sprejem prosilca na podlagi merila iz člena 10(1) navedene uredbe, in sicer kot država članica prvega vstopa prosilca za azil na ozemlje Evropske unije, lahko prosilec za azil izbiro tega merila izpodbija zgolj s sklicevanjem na obstoj sistemskih pomanjkljivosti azilnega postopka in pogojev za sprejem prosilcev za azil v tej državi članici, ki pomenijo utemeljene razloge za prepričanje, da bi bil prosilec izpostavljen resnični nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja v smislu člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

(1) UL C 343, 10.11.2012.
SL Uradni list Evropske unije C 45/14

Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 12. decembra 2013 (predlog za sprejetje predhodne odločbe High Court of Justice (Chancery Division) – Združeno kraljestvo) – Eli Lilly and Company Ltd proti Human Genome Sciences Inc

(Zadeva C-493/12) (1)

(Zdravila za uporabo v humani medicini - Dodatni varstveni certifikat - Uredba (ES) št. 469/2009 - Člen 3 - Pogoji za pridobitev tega certifikata - Pojem „izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom“ - Merila - Besedilo zahtevkov osnovnega patenta - Natančnost in specifičnost - Funkcijska opredelitev učinkovine - Strukturna opredelitev učinkovine - Evropska patentna konvencija)

2014/C 45/24

Jezik postopka: angleščina

Predložitveno sodišče

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Eli Lilly and Company Ltd

Tožena stranka: Human Genome Sciences Inc

Predmet

Predlog za sprejetje predhodne odločbe – High Court of Justice (Chancery Division) – Razlaga člena 3(a) in (c) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila (UL L 152, str. 1) – Pogoji za pridobitev certifikata – Pojem „izdelek, varovan z veljavnim osnovnim patentom“ – Merila za presojo – Uporaba meril za izdelke, ki niso kombinacija zdravil in medicinskih pripomočkov

Izrek

Člen 3(a) Uredbe (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o dodatnem varstvenem certifikatu za zdravila je treba razlagati tako, da za to, da se šteje, da je učinkovina „varovana z veljavnim osnovnim patentom“ v smislu te določbe, ni potrebno, da bi bila učinkovina v zahtevkih tega patenta navedena s strukturno formulo. Kadar je ta učinkovina v zahtevkih patenta, ki ga je podelil Evropski patentni urad, zajeta s funkcijskim opisom, ta člen 3(a) načeloma ne nasprotuje podelitvi dodatnega varstvenega certifikata za to učinkovino, vendar pod pogojem, da je na podlagi takih zahtevkov, kot se razlagajo zlasti ob upoštevanju opisa izuma, kot to določata člen 69 Konvencije o podeljevanju evropskih patentov in protokol o njegovi razlagi, mogoče sklepati, da se ti zahtevki implicitno, vendar nujno nanašajo na zadevno učinkovino, in sicer specifično, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

(1) UL C 9, 12.1.2013.