ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
85

Poleg tega mora EUIPO preveriti, ali so v okviru postopka z ugovorom pogoji za uporabo uveljavljanega razloga za zavrnitev registracije izpolnjeni. V tem okviru mora presoditi resničnost navedenih dejstev in dokazno moč elementov, ki so jih predložile stranke. Lahko se zgodi, da mora med drugim upoštevati nacionalno pravo države članice, v okviru katerega prejšnji znak, na katerem temelji ugovor, uživa varstvo. Če so take informacije potrebne za presojo o pogojih uporabe razloga za zavrnitev zadevne registracije in predvsem o resničnosti predloženih dejstev ali o dokazni moči predloženih dokumentov, se mora EUIPO po uradni dolžnosti in s sredstvi, ki se mu zdijo za to primerna, pozanimati o nacionalni zakonodaji zadevne države članice (sodba z dne 20. aprila 2005, ATOMIC BLITZ, T‑318/03, EU:T:2005:136, točki 34 in 35).
88

Zavrniti je treba tudi trditev inštituta Technion, da je zadovoljivo izpolnil zahteve iz pogodbe Mosaica, s tem ko je delo opravil „optimalno“. Spomniti je namreč treba, da v skladu s temeljnim načelom, ki ureja finančne pomoči Unije, Unija lahko subvencionira le dejansko nastale stroške. Iz tega načela izhaja, da za to, da se upraviči dodelitev specifične subvencije, ni dovolj, da upravičenec do pomoči dokaže, da je bil projekt izveden. Poleg tega mora predložiti dokaz o tem, da je plačal prijavljene stroške, v skladu s pogoji, določenimi za odobritev zadevne pomoči, saj so do vračila upravičeni le stroški, ki so ustrezno izkazani. Njegova obveznost spoštovanja postavljenih finančnih pogojev pomeni celo eno od njegovih bistvenih zavez in torej pogojuje dodelitev finančne pomoči (glej zgoraj v točki 60 navedeno sodbo Technische Universität Dresden/Komisija, EU:T:2014:912, točka 71 in navedena sodna praksa).
56

V skladu z ustaljeno sodno prakso lahko le ukrepi z zavezujočimi pravnimi učinki, ki lahko posegajo v interese tožečih strank tako, da bistveno spremenijo njihov pravni položaj, pomenijo akte ali odločbe, zoper katere je mogoče vložiti ničnostno tožbo v smislu člena 263 PDEU (sodbe z dne 11. novembra 1981, IBM/Komisija, 60/81, Recueil, EU:C:1981:264, točka 9; z dne 31. marca 1998, Francija in drugi/Komisija, C‑68/94 in C‑30/95, Recueil, EU:C:1998:148, točka 62, in z dne 4. marca 1999, Assicurazioni Generali in Unicredito/Komisija, T‑87/96, Recueil, EU:T:1999:37, točka 37). Za odločitev, ali imata neki akt ali odločba take učinke, je treba preučiti njuno vsebino (sklep z dne 13. junija 1991, Sunzest/Komisija, C‑50/90, Recueil, EU:C:1991:253, točka 12, in zgoraj navedena sodba Francija in drugi/Komisija, EU:C:1998:148, točka 63).
35

V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da so akti, zaradi katerih je tožečim strankam domnevno nastala škoda, posebni akti, saj so v delu, v katerem opredeljujejo merila, ki morajo biti izpolnjena, da se osebi lahko zamrznejo sredstva in ekonomski viri, in v delu, v katerem skupini naslovnikov na splošni in abstraktni ravni med drugim prepovedujejo, da dajo sredstva in ekonomske vire na razpolago osebam in subjektom, ki so navedeni na seznamih, priloženih tem aktom, splošni akti, hkrati pa v odnosu do teh oseb in subjektov pomenijo tudi sveženj posamičnih odločb (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 23. aprila 2013 v združenih zadevah Gbagbo in drugi proti Svetu, od C‑478/11 P do C‑482/11 P, točka 56, in sodba Splošnega sodišča z dne 28. maja 2013 v zadevi Trabelsi in drugi proti Svetu, T‑187/11, točki 85 in 86). Iz tega sledi, da so tožene stranke – v delu, v katerem sta uredbi št. 314/2004 in št. 412/2007 splošna akta – upravičene, da v podporo svojemu odškodninskemu zahtevku zatrjujejo domnevne nezakonitosti teh uredb, tudi če zoper njiju niso vložile ničnostne tožbe. Svet z nasprotnim argumentom, v skladu s katerim člen 277 PDEU „ne razveljavlja člena 46 Statuta Sodišča“, ne more uspeti. Kot je bilo ugotovljeno (glej točko 31 zgoraj), se zastaralni rok, določen v navedenem členu, ob vložitvi te tožbe še ni iztekel, zato ni nobenega razloga, ki bi v zadevnem primeru preprečeval uporabo člena 277 PDEU.
20

Znotraj edinega tožbenega razloga tožeča stranka navaja, da verjetnost zmede glede prijavljene znamke in prejšnje švedske besedne znamke VOGUE ne zajema drugih proizvodov kot nogavice. Trdi, da je odbor za pritožbe storil napako pri primerjanju celotnega vtisa, ustvarjenega s prijavljeno znamko na eni in prejšnjo švedsko besedno znamko VOGUE na drugi strani, saj ni dovolj upošteval elementa „teen“, čeprav gre za besedni element, ki zaseda prvo mesto pri prijavljeni znamki, in je začetni element znamke še posebej pomemben za celotni vtis, ki ga ustvari ta znamka. Po mnenju tožeče stranke prispeva ta element v primerjavi s prejšnjo švedsko besedno znamko VOGUE pomembno vizualno razliko, od nje pa se zaradi dodatnega zloga razlikuje tudi s fonetičnega vidika. Ni mogoče trditi, da v prijavljeni znamki sam po sebi prevlada element „vogue“, še zlasti ob upoštevanju dejstva, da se nasprotujoči si znamki s pomenskega vidika ne moreta šteti za podobni, ker v švedščini nobena od njiju nima pomena. Ker naj bi imela prejšnja švedska besedna znamka VOGUE, kot je ugotovil odbor za pritožbe, običajni razlikovalni učinek, naj zaradi večjega razlikovalnega učinka elementa „vogue“ od običajnega ne bi izhajala dodatna verjetnost zmede. V zvezi s primerjavo zadevnih proizvodov tožeča stranka trdi, da odbor za pritožbe ni upošteval vseh pomembnih dejavnikov, ki oblikujejo njihova medsebojna razmerja. Tožeča stranka navaja, da se nogavičarski izdelki razlikujejo od pokrival tako zaradi svojih posebnih funkcij kot tudi zaradi različnega tekstila in različnih materialov, ki so uporabljeni za njihovo izdelavo. Tudi prodajali naj bi se na različnih prodajnih mestih ali oddelkih v veleblagovnicah. Ti izdelki naj se ne bi niti dopolnjevali, saj prvi niso pomembni ali potrebni za uporabo drugih, niti naj si ne bi bili konkurenčni, saj prvi ne morejo nadomestiti drugih. Glede primerjave nogavičarskih izdelkov in obutve tožeča stranka priznava, da so deloma enaki, saj prvi zajemajo nogavice in drugo spodnje perilo, ki se nosi na stopalih, vendar pa to ne velja za čevlje, škornje in sandale. Dodatno opozarja, da naj bi bili uporabljeni materiali – mrežaste tkanine v prvem primeru in usnje ali skaj v drugem – različni, zato naj tudi v tem primeru ne bi šlo za konkurenčne proizvode. Tudi če se prodajajo v isti trgovini, naj bi bili razstavljeni na različnih oddelkih. Ti proizvodi naj si zato ne bi bili nič bolj konkurenčni kot so si nogavičarski izdelki v primerjavi z drugimi tipi oblačil iz razreda 25.
51

Četrtič, glede dvojnega vzvoda je treba ugotoviti, da razlike med zarezama za podporo, ki jih navaja tožeča stranka, niso jasno razvidne iz primerjave fotografij zadevnih modelov. Vsekakor so tako majhne, da bi jih bilo mogoče odkriti le z zelo podrobnim in temeljitim tehničnim pregledom dejanskih izdelkov, ki ni pregled, kot je bilo navedeno v točki 22 zgoraj, ki ga opravi seznanjeni uporabnik. Glede razlike v videzu površine vzvodov, ki naj bi bila gladka pri izpodbijanem modelu in izžlebljena pri prejšnjem, je treba poudariti, da neobstoj žlebičev v izpodbijanem modelu ne more pomembno vplivati na celotni vtis na seznanjenega uporabnika in sam po sebi ne zadošča za to, da bi imel navedeni model individualno naravo.
5.

Konkurenca — Promet — Pravila o konkurenci — Zračni promet — Uredba št. 17 — Področje uporabe — Dejavnosti, ki se nanašajo neposredno na opravljanje letalskih špedicijskih storitev — Izključitev — Dejavnosti, ki se ne nanašajo na sam zračni prevoz, ampak na nabavni ali prodajni trg — Vključitev (Člen 101 PDEU; uredbi Sveta št. 17 in št. 141, uvodna izjava 3 in člen 1) (Glej točke 106, 107, od 109 do 111, 114, 115 in 118.)
Pojem skupnega dovoljenja za promet z zdravilom, določen v členu 6(1), drugi pododstavek, Direktive 2001/83 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini se razlaga tako, da za nove terapevtske indikacije, za nove jakosti, režime odmerjanja in načine uporabe ter za nove farmacevtske oblike prvotnega zdravila ne velja ločeno obdobje zakonskega varstva podatkov. Če je dovoljenje za promet za take razvoje zajeto s skupnim dovoljenjem za promet s prvotnim zdravilom, izdaja dovoljenja za promet za take razvoje ne privede do ločenega obdobja zakonskega varstva podatkov.

To razlago potrjuje besedilo člena 6(1), drugi pododstavek, navedene direktive, v katerem se ne razlikuje med razvojem prvotnega zdravila, ki je bil odobren s spremembo prvotnega dovoljenja za promet, in razvojem prvotnega zdravila, ki je bil odobren s pridobitvijo ločenega dovoljenja za promet in ločenega imena: v obeh primerih je prvotno zdravilo in tudi vse dodatne jakosti, farmacevtske oblike, načini uporabe zdravila, oblike pakiranj ter vse spremembe in razširitve za namene veljavnosti obdobja zakonskega varstva podatkov zajeto z istim skupnim dovoljenjem za promet. Skupno dovoljenje za promet je tako opredeljeno v vsebinskem smislu in ne s formalnega vidika, kar pomeni, da lahko s formalnega vidika skupno dovoljenje za promet, ki se razlaga tako, zajema več ločenih dovoljenj za promet.

Ker je predložitev vloge za pridobitev ločenega dovoljenja za promet in novega imena za novo zdravilo namesto predložitve vloge za spremembo in razširitev dovoljenja za promet s prvim zdravilom posledica poslovne izbire proizvajalca, tržna strategija podjetja ne more vplivati na veljavnost obdobja zakonskega varstva podatkov. Izključitev možnosti uporabe skrajšanega postopka za izdajo dovoljenj za promet vsakič, ko bi različica referenčnega proizvoda, ki je bila odobrena pozneje, dobila novo ime, pomenilo, da bi se postavljala oblika nad vsebino, in da bi se vlagateljem omogočalo, da bi z neupoštevanjem ciljev v splošnem interesu, ki jih ima uvedba tega skrajšanega postopka, preprosto pridobili podaljšanje varstva podatkov.

(Glej točke 45, 46, 52 in 59.)
6.

Skupna zunanja in varnostna politika — Omejevalni ukrepi proti Belorusiji — Zamrznitev sredstev nekaterih oseb in subjektov glede na razmere v Belorusiji — Obveznost razširitve tega ukrepa na subjekte v lasti ali pod nadzorom takega subjekta — Pogoji — Akti o uvedbi omejevalnih ukrepov, ki določajo uporabo teh ukrepov za navedene subjekte, ki so v lasti ali pod nadzorom — Imena oseb in subjektov, ki imajo v lasti ali obvladujejo zadevne subjekte, ki so veljavno vpisani na seznam oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi (sklepa Sveta 2012/642/SZVP in 2014/750/SZVP; uredbe Sveta št. 765/2006, št. 1014/2012, št. 1017/2012 in št. 1159/2014) (Glej točke od 94 do 98 in od 112 do 117.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamka CLEANIC natural beauty in besedna znamka CLINIQUE (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 26, 27, 47, 82, 83 in 85.)
1.

Kmetijstvo — Skupna kmetijska politika — Financiranje s strani EKUJS, EKJS in EKSRP — Potrditev obračuna — Neupoštevanje odhodkov, ki izhajajo iz nepravilnosti pri uporabi zakonodaje Unije — Izpodbijanje s strani zadevne države članice — Dokazno breme — Razdelitev med Komisijo in državo članico (Uredbi Sveta št. 1258/1999, člen 7(4), in št. 1290/2005, člen 31) (Glej točke od 34 do 37, 43, 49 in 61.)
1.

Ničnostna tožba — Predmet — Odločba, ki temelji na več stebrih obrazložitve, vsak od njih pa zadostuje za utemeljitev njenega izreka — Odločba na področju nadzora koncentracij — Tožbeni razlogi, s katerimi se izrecno izpodbija le na en steber — Upoštevnost — Pogoji (člen 263 PDEU; uredba Sveta št. 139/2004, člen 2(3)) (Glej točke od 46 do 48, 50, od 52 do 57, 393, 394 in od 402 do 405.)
Iz besedila člena 76(2) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti izhaja, da je po splošnem pravilu ter če ni nasprotne določbe, predložitev dejstev in dokazov strank mogoča tudi po izteku rokov, ki za tako predložitev veljajo na podlagi določb Uredbe št. 207/2009, in da tako Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) nič ne prepoveduje, da upošteva dejstva in dokaze, ki so prepozno navedeni ali predloženi, torej po roku, ki ga je določil oddelek za ugovore in morebiti prvič pred odborom za pritožbe. Člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 s tem, da pojasnjuje, da se Urad „lahko“ odloči, da ne bo upošteval prepozno navedenih ali predloženih dejstev ali dokazov, Uradu daje široko diskrecijsko pravico, pri čemer mora v zvezi s tem obrazložiti svojo odločitev glede tega, ali jih bo upošteval.

Razlogi pravne varnosti in dobrega upravljanja govorijo v prid diskrecijske pravice Urada za namene upoštevanja dejstev in dokazov, ki so jih stranke prepozno navedle ali predložile. Taka pravica namreč vsaj pri postopku z ugovorom prispeva k preprečevanju tega, da bi bile predmet registracije znamke, katerih uporaba bi se lahko nato uspešno izpodbijala v postopku za ugotavljanje ničnosti ali v postopku za ugotavljanje kršitev.

Iz besedila člena 76(2) Uredbe št. 207/2009 pa je razvidno, da prepozno navajanje dejstev ali predložitev dokazov ni tako, da bi stranki, ki tako ravna, podelilo brezpogojno pravico od Urada zahtevati upoštevanje takih dejstev ali dokazov. Morebitno upoštevanje navedenih dodatnih dokazov s strani Urada tako nikakor ne pomeni „usluge“ eni ali drugi stranki, ampak mora izražati rezultat objektivnega in obrazloženega izvrševanja diskrecijske pravice, ki jo člen 76(2) Uredbe št. 207/2009 daje temu organu. Tako zahtevana obrazložitev je še toliko pomembnejša, kadar se Urad odloči, da ne bo upošteval prepozno predloženih dokazov.

Tako je lahko morebitno upoštevanje prepozno navedenih dokazov od Urada zlasti upravičeno takrat, kadar ta meni, da po eni strani prepozno predloženi dokazi na prvi pogled lahko vplivajo na izid pri njemu vloženega ugovora, in po drugi, kadar faza postopka, v kateri je prišlo do te prepozne predložitve, in njene okoliščine ne nasprotujejo temu upoštevanju.

(Glej točke od 44 do 46, 57, 60 in 62.)
1.

Gospodarska, socialna in teritorialna kohezija — Strukturne pomoči — Financiranje s strani Unije — Zadržanje ali zmanjšanje finančne pomoči zaradi nepravilnosti — Prekluzivni rok za sprejetje odločbe Komisije — Začetek teka (uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1303/2013, člen 145(6); uredba Sveta št. 1164/94, Priloga II, člen H(2), kakor je bila spremenjena z uredbami št. 1264 in št. 1265/1999, in št. 1083/20026, člen 100(5); uredba Komisije št. 1386/2002, člen 18(3)) (Glej točke od 22 do 27.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativni znamki aroa in Aro (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 49 in od 56 do 58.)
1.

Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 15. februarja 2012 (zadeva R 476/2011‑1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG in Nuna International BV se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na „vozičke za dojenčke, otroške vozičke, otroške varnostne sedeže (za vozila)“ iz razreda 12 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in „otroške hojce“ in „spalne vreče za otroke in dojenčke“ iz razreda 20.
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b) in (2)(a)(i)) (Glej točke od 28 do 33 in 46.)
3.

Pomoči, ki jih dodelijo države — Pregled Komisije — Kontradiktorni postopek — Pravica do sodelovanja in do informacij zadevnih oseb — Omejenost (člen 108(2) PDEU) (Glej točko 123.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Figurativna znamke PYROX in besedne znamke PYROT (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 30 in od 98 do 102.)
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki označujejo lastnosti blaga — Besedna znamka FLEXI (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 18 do 24 in 30.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Pripombe tretjih oseb in ugovor – Preizkus ugovora – Dokaz o uporabi prejšnje znamke – Delna uporaba – Vpliv

(Uredba Sveta št. 207/2009, člen 42(2))

2. Znamka Skupnosti – Postopkovne določbe – Obrazložitev odločb – Člen 75, prvi stavek, Uredbe št. 207/2009 – Enak obseg kot obseg člena 296 PDEU

(člen 296 PDEU) (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75, prvi stavek)

Summary

1. Predmet postopka z ugovorom, ki temelji na členu 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009, je Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) omogočiti presojo obstaja verjetnosti zmede, ki v primeru podobnosti nasprotujočih si znamk predpostavlja preizkus podobnosti blaga in storitev, ki jih te znamke označujejo. V okviru tega se, če se je prejšnja blagovna znamka Skupnosti uporabljala le za del blaga ali storitev, za katere je registrirana, za namene preizkusa ugovora v skladu s členom 42(2), zadnji stavek, Uredbe št. 207/2009 šteje, da je registrirana le za ta del blaga ali storitev. V istem okviru mora odbor za pritožbe – kadar je dokaz o uporabi predložen le za del blaga ali storitev, ki sodijo v kategorijo, za katero je prejšnja znamka registrirana in ki se navaja kot razlog za ugovor – prav tako presoditi, ali ta kategorija vsebuje samostojne podkategorije, v katere bi sodili to blago in storitve, glede katerih je uporaba dokazana, tako da bi bilo treba šteti, da je bil navedeni dokaz predložen zgolj za to podkategorijo blaga ali storitev, ali pa da, nasprotno, takšne podkategorije niso mogoče.

Posledično je naloga ugotavljanja, ali se znamka, ki se navaja kot razlog za ugovor, resno in dejansko uporablja v smislu člena 42(2) Uredbe št. 207/2009, sestavljena iz dveh neločljivih delov. Namen prvega je ugotoviti, ali se zadevna znamka resno in dejansko uporablja v Uniji, pa čeprav v obliki, ki se razlikuje po elementih, ki pa vendarle ne spreminjajo razlikovalnega učinka te znamke v obliki, v kateri je bila registrirana. Namen drugega dela je ugotoviti, katero je blago ali storitve – za katere je prejšnja znamka registrirana in ki jih imetnik navaja kot razlog za ugovor – za katere je dokazana resna in dejanska uporaba.

(Glej točki 20 in 21.)

2. Glej besedilo odločbe.

(Glej točko 24.)
2.

Akti institucij — Obrazložitev — Obveznost — Obseg — Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom ob upoštevanju razmer v Tuniziji — Zamrznitev sredstev oseb, vpletenih v nezakonito prisvojitev državnih sredstev, ter z njimi povezanih fizičnih in pravnih oseb, subjektov in organov — Sklep, sprejet v okviru, ki ga zadevna oseba pozna in ki ji omogoča, da razume obseg ukrepa, sprejetega v zvezi z njo — Obrazložitev, ki ne sme biti splošna in stereotipna — Sklicevanje na dejanske in pravne preudarke, na katerih temelji izpodbijani akt — Sklicevanje na naravo kaznivega dejanja, ki ga tunizijski organi očitajo zadevni osebi — Neobstoj kršitve obveznosti obrazložitve (člen 296 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41(2)(c); Sklepi Sveta 2011/72, 2011/79 in 2012/50) (Glej točke od 55 do 57 in od 59 do 62.)
1.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Presoja razlikovalnega učinka — Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 17 do 21, 32 in 39.)
1.

Znamka Skupnosti — Pripombe tretjih oseb in ugovor — Preizkus ugovora — Dokaz o uporabi prejšnje znamke — Resna in dejanska uporaba — Uporaba meril v konkretnem primeru (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 15(1) ter 42(2) in (3)) (Glej točke od 27 do 29.)
3.

Javna naročila v Evropski uniji — Sklenitev pogodbe o naročilu na podlagi javnega razpisa — Merila izbire — Ocena sposobnosti kandidatov za izvedbo navedenih storitev — Merila za oddajo — Primerjalna ocena značilnosti in prednosti posameznih ponudb — Uporaba merila, namenjenega oceni sposobnosti kandidatov izvedbe javnega naročila ob dodelitvi naročila — Nedopustnost (Uredba Sveta št. 1605/2002, člen 97(1) in (2); Uredba Komisije št. 2342/2002, člen 138(2)) (Glej točke od 37 do 43 in 52.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka BOOMERANG in figurativna znamka BoomerangTV (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 25, 35, 40, 45 in 59.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 24 do 26.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativni znamki X in X (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 30, 32, 51, 58, od 60 do 62 in 66.)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev – Znamke brez razlikovalnega učinka – Presoja razlikovalnega učinka – Znak, sestavljen iz ene same črke (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 38 do 43.)

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila presoje – Sestavljena znamka (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točki 53 in 54.)

5. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Soobstoj prejšnjih znamk na trgu – Vpliv (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 68.)

6. Sodni postopek – Navajanje novih razlogov med postopkom – Tožbeni razlog, ki je prvič predstavljen na obravnavi – Nedopustnost (Poslovnik Splošnega sodišča, člen 48(2), prvi pododstavek) (Glej točko 72.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe pri UUNT z dne 15. maja 2012 (zadeva R 1524/2011-1) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Leineweber GmbH & Co. KG in Capitalizaciones Mercantiles Ltda.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Capitalizaciones Mercantiles Ltda se naloži plačilo stroškov.
5.

Pravo Evropske Unije — Načela — Pravica do obrambe — Omejevalni ukrepi proti Iranu — Ukrepi, sprejeti v okviru boja proti širjenju jedrskega orožja — Zamrznitev sredstev oseb, subjektov in organov, ki sodelujejo pri širjenju jedrskega orožja ali to širjenje podpirajo — Obveznost obvestitve o obremenilnih elementih — Obseg (Sklep Sveta 2010/413/SZVP, člen 20(1)(b); uredbi Sveta št. 961/2010, člen 16(2)(a), in št. 267/2012, člen 23(2)(e)) (Glej točki 57 in 59.)
3.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, ki jih sestavljajo izključno znaki ali podatki, ki označujejo lastnosti blaga — Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 29 do 31, 34, 43 in 45.)