Vendar če se pojavljajo dvomi o opredelitvi socialne dajatve, ki jo pristojni nacionalni organ poda v izjavi, predloženi na podlagi člena 9 Uredbe št. 883/2004, mora država članica, ki je to izjavo predložila, ponovno preveriti njeno utemeljenost in jo, če je potrebno, spremeniti (glej po analogiji sodbo z dne 3. marca 2016, Komisija/Malta, C-12/14 , EU:C:2016:135 , točka 39 ).

Da bi nacionalna zakonodaja spadala na področje uporabe Uredbe št. 883/2004, se mora vsekakor nanašati na eno od tveganj, izrecno navedenih v členu 3(1) navedene uredbe (glej v tem smislu sodbi z dne 27. marca 1985, Scrivner in Cole, 122/84 , EU:C:1985:145 , točka 19 , in z dne 11. julija 1996, Otte, C-25/95 , EU:C:1996:295 , točka 22 ).

Sodišče je namreč večkrat razsodilo, da razlika med dajatvami, ki ne spadajo na področje uporabe Uredbe št. 883/2004, in dajatvami, ki na to področje uporabe spadajo, v bistvu temelji na konstitutivnih elementih vsake dajatve, zlasti njenih ciljih in njenih pogojih dodelitve, in ne na tem, ali je dajatev z nacionalno zakonodajo opredeljena kot dajatev socialne varnosti (sodbe z dne 27. marca 1985, Scrivner in Cole, 122/84 , EU:C:1985:145 , točka 18 ; z dne 11. julija 1996, Otte, C‑25/95 , EU:C:1996:295 , točka 21 , in z dne 5. marca 1998, Molenaar, C‑160/96 , EU:C:1998:84 , točka 19 in navedena sodna praksa).

Uvrstitev socialne dajatve na eno od področij socialne varnosti iz člena 3 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti, ki jo pristojni nacionalni organ opravi v izjavi, ki jo država članica predloži na podlagi člena 9(1) navedene uredbe, ni dokončna. Opredelitev socialne dajatve lahko poda zadevno nacionalno sodišče, in sicer samostojno in ob upoštevanju konstitutivnih elementov zadevne socialne dajatve, pri čemer, če je potrebno, Sodišču predloži vprašanje za predhodno odločanje.

Dajatev, kot je ta v postopku v glavni stvari, je treba šteti za „dajatev za starost“ v smislu člena 3(1)(d) Uredbe št. 883/2004.

Pri razlikovanju med različnimi vrstami dajatev socialne varnosti je Sodišče navedlo, da je treba upoštevati tveganje, ki ga pokriva vsaka dajatev (sodbi z dne 18. julija 2006, De Cuyper, C‑406/04, EU:C:2006:491, točka 27, in z dne 19. septembra 2013, Hliddal in Bornand, C‑216/12 in C‑217/12, EU:C:2013:568, točka 52).

Tako je za dajatve za starost iz člena 3(1)(d) Uredbe št. 883/2004 značilno predvsem to, da se z njimi poskušajo zagotoviti sredstva za preživljanje oseb, ki po dopolnitvi neke starosti opustijo zaposlitev in niso več zavezane biti na voljo pri zavodu za zaposlovanje (sodba z dne 5. julija 1983, Valentini, 171/82, EU:C:1983:189, točka 14).

Dajatve pred upokojitvijo pa se od dajatev za starost – čeprav so jim v ciljih in namenu, ki je med drugim zagotoviti sredstva za preživljanje oseb, ki so dopolnile neko starost, nekoliko podobne – razlikujejo zlasti zato, ker sledijo cilju, povezanem s politiko zaposlovanja, pri čemer prispevajo k temu, da se v korist mladih brezposelnih oseb izpraznijo delovna mesta, ki jih zasedajo delavci tik pred upokojitvijo, kar je cilj, ki se je pojavil v okoliščinah gospodarske krize, ki je prizadela Evropo (glej v tem smislu sodbo z dne 5. julija 1983, Valentini, 171/82, EU:C:1983:189, točki 16 in 17). V primeru prenehanja gospodarske dejavnosti podjetja dodelitev take dajatve prispeva tudi k zmanjšanju števila odpuščenih delavcev, vključenih v sistem zavarovanja za primer brezposelnosti (glej po analogiji sodbo z dne 11. julija 1996, Otte, C-25/95, EU:C:1996:295, točka 31).

Iz tega izhaja, da so dajatve pred upokojitvijo bolj povezane z okoliščinami gospodarske krize, prestrukturiranja, odpuščanja in racionalizacije.

Tudi če je upravičenec do poklicne pokojnine, tako kot delavec, ki je upravičen do dajatve pred upokojitvijo v smislu člena 1(x) Uredbe št. 883/2004, a priori prenehal ali začasno prenehal opravljati svojo plačano dejavnost do starosti, v kateri postane upravičen do starostne pokojnine, pa ostaja dejstvo, da poklicna pokojnina ni povezana z razmerami na trgu dela v okoliščinah gospodarske krize niti z gospodarsko zmožnostjo podjetja v okviru prestrukturiranja, temveč le z naravo dela posebne vrste ali dela, ki se opravlja v posebnih pogojih.

Ker se poleg tega zadevna nacionalna zakonodaja izrecno sklicuje na proces staranja delavcev in ne omenja nobenega cilja glede izpraznjevanja delovnih mest v korist mladih, je dajatev iz postopka v glavni stvari očitno bolj povezana z dajatvami za starost.

(Glej točke od 44 do 47, 52, 53, 58 in točko 2 izreka)