Zadeva C‑216/15

Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH

proti

Ruhrlandklinik gGmbH

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesarbeitsgericht)

„Predhodno odločanje – Direktiva 2008/104/ES – Delo prek agencij za zagotavljanje začasnega dela – Področje uporabe – Pojem ‚delavec‘ – Pojem ‚gospodarska dejavnost‘ – Negovalno osebje brez pogodbe o zaposlitvi, ki ga nepridobitno društvo napoti v zdravstveno ustanovo“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 17. novembra 2016

Socialna politika – Delo prek agencij za zagotavljanje začasnega dela – Direktiva 2008/104 – Področje uporabe – Pojem delavca – Član nepridobitnega društva, ki primarno in pod vodstvom podjetja uporabnika opravlja delo za plačilo in je iz tega naslova zaščiten v zadevni državi članici – Neobstoj pogodbe o zaposlitvi v navedenem društvu – Vključitev – Pojem gospodarska dejavnost – Nepridobitno društvo, ki za finančno nadomestilo za kritje stroškov osebja in upravnih stroškov v negovalne in zdravstvene ustanove napotuje negovalno osebje – Vključitev

(Direktiva 2008/104 Evropskega parlamenta in Sveta, člena 1(1) in (2), 3(1)(a) in (c) ter (2))

Člen 1(1) in (2) Direktive 2008/104 o delu prek agencij za zagotavljanje začasnega dela je treba razlagati tako, da se ta direktiva uporablja za položaj, v katerem nepridobitno društvo za finančno nadomestilo enega od svojih članov napoti v podjetje uporabnika, da bi tam kot glavno dejavnost in po navodilih tega podjetja opravljal delo za plačilo, če je ta član iz tega naslova zaščiten v zadevni državi članici, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče, in to tudi, če ta član – ker s tem društvom ni sklenil pogodbe o zaposlitvi – nima statusa delavca po nacionalni zakonodaji.

Prvič, pojem „delavec“ v smislu Direktive 2008/104 je treba razlagati tako, da zajema vsako osebo, ki opravlja delo, torej ki nek čas v korist druge osebe in po njenih navodilih za plačilo opravlja delo ter ki je iz tega naslova v zadevni državi članici zaščitena, ne glede na to, kakšna je pravna kvalifikacija njenega delovnega razmerja v nacionalni zakonodaji, narava pravne vezi, ki te dve osebi povezuje, in oblika tega razmerja.

Iz ustaljene sodne prakse Sodišča namreč izhaja, da je bistvena značilnost delovnega razmerja okoliščina, da oseba nek čas v korist druge osebe in po njenih navodilih opravlja delo, v zameno za katero prejme plačilo, medtem ko pravna opredelitev v nacionalnem pravu in oblika tega razmerja, prav tako kot narava pravne vezi, ki te dve osebi povezuje, v zvezi s tem niso odločilne. Poleg tega iz člena 1(1) Direktive 2008/104 in iz člena 3(1)(c) te direktive, v katerem je opredeljen pojem „delavec, zaposlen pri agenciji za zagotavljanje začasnega dela“, izhaja, da se ta direktiva ne uporablja le za delavce, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi z agencijo za zagotavljanje začasnega dela, ampak tudi za delavce, ki so s tako agencijo v „delovnem razmerju“.

Iz tega izhaja, da niti pravna opredelitev razmerja, ki povezuje zadevno osebo z agencijo za zagotavljanje začasnega dela, v nacionalnem pravu, niti narava njunih pravnih vezi, niti oblika tega razmerja niso odločilne pri tem, da je ta oseba opredeljena kot „delavec“ v smislu Direktive 2008/104.

Tega sklepanja ni mogoče ovreči z okoliščino, da na podlagi člena 3(2) Direktive 2008/104 ta ne posega v nacionalno zakonodajo glede opredelitve pojma delavca.

Ta določba namreč pomeni le, da je zakonodajalec Unije želel ohraniti pristojnost držav članic, da določijo osebe, ki spadajo v pojem „delavec“ v smislu nacionalne zakonodaje in ki potrebujejo zaščito v okviru njene notranje ureditve, uskladitev česar ni cilj Direktive 2008/104.

Te določbe pa tudi ni mogoče razlagati tako, kot da se je zakonodajalec Unije odpovedal temu, da bi sam določil obseg tega pojma v smislu Direktive 2008/104, in torej področju uporabe ratione personae te direktive. Ta zakonodajalec namreč državam članicam ni prepustil tega, da ta pojem enostransko določijo, ampak je sam pojasnil njegove okvire v členu 3(1)(a) te direktive, kot je sicer tudi storil v členu 3(1)(c) te direktive glede opredelitve pojma „delavec, zaposlen pri agenciji za zagotavljanje začasnega dela“.

Drugič, društvo, kot je društvo, ki za finančno nadomestilo za kritje stroškov osebja in upravnih stroškov v negovalne in zdravstvene ustanove napotuje negovalno osebje, opravlja gospodarsko dejavnost v smislu člena 1(2) te direktive.

Okoliščina, da je navedeno združenje nepridobitno, v skladu s samim besedilom člena 1(2) Direktive 2008/104 in v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča v tem pogledu ni upoštevna. Prav tako ni upoštevna pravna oblika tega društva, saj ne vpliva na gospodarsko naravo dejavnosti, ki jo to društvo opravlja.

(Glej točke od 27 do 32, 43 in od 46 do 48 ter izrek.)