Zadeva C-420/07

Meletis Apostolides

proti

Davidu Charlesu Oramsu in Lindi Elizabeth Orams

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division))

„Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Protokol št. 10 o Cipru — Odložitev uporabe pravnega reda Skupnosti na območjih, ki niso pod dejanskim nadzorom ciprske vlade — Uredba (ES) št. 44/2001 — Pristojnost in priznavanje ter izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah — Odločba, ki jo izda ciprsko sodišče s sedežem na območju pod dejanskim nadzorom navedene vlade in se nanaša na nepremičnino, ki je zunaj tega območja — Členi 22, točka 1, 34, točki 1 in 2, 35(1) in 38(1) navedene uredbe“

Sklepni predlogi generalne pravobranilke J. Kokott, predstavljeni 18. decembra 2008 I ‐ 3576

Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 28. aprila 2009 I ‐ 3607

Povzetek sodbe

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001 – Priznavanje in izvrševanje sodnih odločb – Razlogi za zavrnitev – Dejstvo, da toženi stranki, ki se ni spustila v postopek, ni bilo vročeno pisanje o začetku postopka ali enakovredno pisanje pravočasno – Neobstoj

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba (ES) št. 44/2001 – Izvršitev – Pogoji – Izvršljivost sodne odločbe v državi članici izvora

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001 – Priznavanje in izvrševanje sodnih odločb – Razlogi za zavrnitev – Kršitev javnega reda države, v kateri se zahteva priznanje – Neobstoj

(Uredba Sveta št.o44/2001, člen 22, točka 1, in 35(1) in (3))

Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 44/2001 – Izključna pristojnost – Spori, katerih predmet so stvarne pravice na nepremičninah – Pravilo forum rei sitae, določeno v členu 22, točka 1, Uredbe, določa mednarodno sodno pristojnost držav članic

Odložitev uporabe pravnega reda EU na tistih območjih Republike Ciper, na katerih vlada te države članice ne izvršuje dejanskega nadzora, določena s členom 1(1) Protokola št. 10 o Cipru iz Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, ne nasprotuje uporabi Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah za sodno odločbo, ki jo je izdalo ciprsko sodišče s sedežem na območju otoka pod dejanskim nadzorom ciprske vlade, ki pa se nanaša na nepremičnino, ki je na navedenih območjih. Določbe v aktu o pristopu, ki dopuščajo izjeme ali odstopanja od pravil Pogodbe, je treba namreč ob upoštevanju zadevnih določb Pogodbe razlagati ozko in jih omejiti na to, kar je nujno potrebno za dosego cilja. Tudi iz jezikovne razlage člena 1(1) navedenega protokola št. 10 je razvidno, da je odložitev, ki jo določa, omejena na uporabo pravnega reda EU na severnem območju Republike Ciper. To pa ne velja za sodbi, katerih priznanje se je zahtevalo, saj jih je izdalo sodišče s sedežem na območju pod vladnim nadzorom. Okoliščina, da se ti sodbi nanašata na nepremičnino, ki je na navedenem severnem območju, ne nasprotuje tej razlagi, ker, prvič, ne odpravlja obveznosti uporabe Uredbe št. 44/2001 na območju pod vladnim nadzorom in, drugič, ne zahteva njene uporabe na navedenem severnem območju. (Glej točke 35, od 37 do 39 in točka 1 izreka.)

Člen 35(1) Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah ne dovoljuje sodišču države članice, da zavrne priznanje ali izvršitev sodne odločbe, ki jo je izdalo sodišče druge države članice in se nanaša na nepremičnino na območju te države, ki ni pod dejanskim nadzorom njene vlade. V zvezi s tem člen 22 Uredbe št. 44/2001 vsebuje taksativen in izčrpen seznam izključno mednarodno sodno pristojnih sodišč držav članic. Ta člen le določa države članice, katerih sodišča so pristojna ratione materiae, ne razdeljuje pa pristojnosti znotraj zadevne države članice. Naloga vsake države članice je, da določi svojo organizacijo sodstva. Poleg tega načelo prepovedi preverjanja pristojnosti sodišč države članice izvora, določeno v členu 35(3) navedene uredbe preprečuje, da bi se v zadevi v glavni stvari opravilo preverjanje notranje pristojnosti sodišč zadevne države članice izvora. Zato se pravilo forum rei sitae, določeno v členu 22, točka 1, Uredbe št. 44/2001, nanaša na mednarodno sodno pristojnost držav članic, in ne na njihovo notranjo sodno pristojnost. Iz tega je razvidno, da kadar je nepremičnina na ozemlju neke države članice in je bilo torej pravilo o pristojnosti, določeno v členu 22, točka 1, Uredbe št. 44/2001, upoštevano, bi dejstvo, da je nepremičnina na območju te države članice, ki ni pod dejanskim nadzorom njene vlade, morda lahko vplivalo na notranjo pristojnost sodišč te države članice, vendar nikakor ne bi moglo vplivati na cilje te uredbe. (Glej točke od 48 do 52 in točko 2 izreka.)

Dejstvo, da sodne odločbe, ki jo je izdalo sodišče države članice in se nanaša na nepremičnino, ki je na območju te države, ki ni pod dejanskim nadzorom njene vlade, dejansko ni mogoče izvršiti v kraju, v katerem je nepremičnina, ne pomeni razloga za zavrnitev priznanja ali izvršitve na podlagi člena 34, točka 1, Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah. Zaradi neobstoja temeljnega načela v pravnem redu države, v kateri se zahteva priznanje, ki bi bilo lahko kršeno s priznanjem ali izvršitvijo zadevnih sodb, nobene zavrnitve njunega priznanja na podlagi člena 34, točka 1, Uredbe št. 44/2001 in nobene zavrnitve izvršitve na podlagi člena 45(1) iste uredbe ni mogoče upravičiti s tem, da sodne odločbe, ki jo je izdalo sodišče države članice in se nanaša na nepremičnino, ki je na območju te države, ki ni pod dejanskim nadzorom njene vlade, dejansko ni mogoče izvršiti v kraju, v katerem je nepremičnina. Poseg mora namreč pomeniti očitno kršitev pravnega pravila, ki se v pravnem redu države, v kateri se zahteva priznanje, šteje za bistveno ali očitno kršitev pravice, ki je v tem pravnem redu priznana kot temeljna. (Glej točke od 59 do 62, 71 in točko 3 izreka.)

Dejstvo, da sodne odločbe, ki jo je izdalo sodišče države članice in se nanaša na nepremičnino, ki je na območju te države, ki ni pod dejanskim nadzorom njene vlade, dejansko ni mogoče izvršiti v kraju, v katerem je nepremičnina, ne pomeni, da taka odločba ni izvršljiva v smislu člena 38(1) Uredbe št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah. Čeprav je res, da izvršljivost sodne odločbe v državi članici izvora pomeni pogoj za izvršitev te sodne odločbe v državi članici, v kateri se izvršitev zahteva, in da ni nobenega razloga, da bi se sodbi ob njeni izvršitvi priznalo posledice, ki jih nima v državi članici izvora, pa ni mogoče utemeljeno trditi, da sodbi, ki se nanašata na nepremičnino na območju Cipra, ki ni pod dejanskim nadzorom vlade te države članice, v tej državi nista izvršljivi. Ker gre namreč za obsodilni sodbi, za kateri je s potrdilom, določenim v členu 54 uredbe, ugotovljena izvršljivost v državi članici izvora na dan izdaje tega potrdila, okoliščina, da bi tožeči stranki lahko imeli težave pri doseganju izvršitve zadevnih sodb na severnem območju, tema sodbama ne more odvzeti njune izvršljivosti, zato sodiščem države članice, v kateri se zahteva izvršitev, ne preprečuje razglasitve izvršljivosti teh sodb. (Glej točke od 66 do 71 in točko 3 izreka.)