SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 4110SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
JULIANE KOKOTT,
predstavljeni 28. januarja 2010 1
I – Uvod
1. Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, 
ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 
(Nizozemska), zadeva razmerje med Uredbo 
Sveta (ES) št.  44/2001 z  dne 22.  decembra 
2000 o  pristojnosti  in priznavanju ter izvr -
ševanju sodnih odločb v  civilnih in gospo -
darskih zadevah  2 na eni strani ter Ženevsko 
konvencijo o  pogodbi za mednarodni cestni 
prevoz blaga z dne 19. maja 1956 (CMR)  3 na 
drugi.
2. Člen 71 Uredbe št. 44/2001 dopušča, da se 
mednarodnopravne konvencije držav članic 
o  pristojnosti  in priznavanju ter izvrševanju 
sodnih odločb na posebnih pravnih podro -
čjih v določenih okoliščinah še naprej upora-
bljajo. Predložitveno sodišče želi pojasnitev 
razmerja med nekaterimi ureditvami CMR 
in Uredbo. Na to se navezujejo vprašanja, ali je Sodišče pristojno za razlago CMR ter, po 
1 –  Jezik izvirnika: nemščina.
2 –  UL L 12, str. 1, v različici, ki se uporablja v tej zadevi, kakor je 
bila nazadnje spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1791/2006 z dne 20. novembra 2006, UL L 363, str. 1.
3 –  Zavezujoči sta angleška in francoska različica CMR (objav -
ljeni v  Recueil des traités des Nations unies  1961, r. 5742, 
str. 190). Tu je uporabljen uradni nemški prevod, natisnjen v nemškem uradnem listu Bundesgesetzblatt 1961 II, str. 1120. 
Uradna kratica „CMR“ izhaja iz francoskega naslova konven
-
cije („Convention relative au contrat de transport internatio-nal de Marchandises par Route“).potrebi, kako razumeti določbe o  drugačni 
vrsti litispendence ( lis pendens) in izvrševa -
nje tujih sodnih odločb iz člena 31 navedene konvencije.
II – Pravni okvir
  4
A – CMR
3. CMR določa posebne ureditve za med -
narodno pogodbo o cestnem prevozu blaga, 
zajema pa materialne določbe in postop -
kovna pravila. Že v času veljavnosti Bruseljske 
konvencije o pristojnosti in izvrševanju sodb 
4 –  Ker je bila Pogodba ES z  začetkom veljavnosti Lizbonske 
pogodbe 1.  decembra 2009 nadomeščena s  PEU in PDEU, 
se bom v teh sklepnih predlogih sklicevala na določbe, ošte -
vilčene po sedaj veljavnih pogodbah, če ni treba uporabiti določb Pogodbe ES. Če je sodna praksa Sodišča navedena s sklicevanjem na predhodne določbe, izhajam iz dejstva, da to velja tudi za nove določbe, če te niso bistveno spremenjene. Uporabljala bom poimenovanja iz novih pogodb (predvsem Unija namesto Skupnosti).
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 4111v civilnih in trgovinskih zadevah iz leta 1968  5, 
ki je predhodnica Uredbe št. 44/2001, je bila 
pripoznana kot posebna konvencija v smislu 
določbe, ki je predhodnica člena  71 Uredbe št.  44/2001.
  6 Medtem so jo ratificirale vse 
države članice.
4. Člen 31 CMR določa:
„(1) Za vse spore, ki izhajajo iz vrst prometa, 
ki jih ureja ta konvencija, lahko tožnik poleg sodiščem držav pogodbenic, ki so jih države 
pogodbenice soglasno določile, zadevo pre
-
dloži sodiščem držav, na ozemlju katerih:
a) ima toženec stalno prebivališče, glavni 
poslovni sedež ali podružnico ali zastop -
stvo, prek katerega je bila sklenjena pre -
vozna pogodba, ali
b) sta prevzemni ali namembni kraj.
5 –  UL 1972, L 299, str. 32; prečiščeno besedilo UL 1998, C 27, 
str. 1.
6 –  Glej seznam v Poročilu o Konvenciji o pristojnosti in prizna -
vanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah avtorja P . Jenarda (UL 1979, C 59, str. 1, 60).in lahko zadevo predloži samo tem sodiščem.
(2) Kadar zaradi spora v  smislu prvega 
odstavka začne teči postopek pred sodiščem, 
ki je pristojno po navedenem odstavku, ali 
kadar tako sodišče izreče sodbo v  takem 
sporu, nove tožbe zaradi istega predmeta med istima strankama ni mogoče vložiti, 
razen če sodne odločbe sodišča, pri katerem 
je bila vložena prva tožba, ni mogoče izvršiti v državi, v kateri je vložena nova tožba.
(3) Ko postane sodba, ki jo je izdalo sodišče 
države pogodbenice v sporu v smislu prvega odstavka, v tej državi izvršljiva, postane izvr
-
šljiva tudi v vseh drugih državah pogodbeni-cah, takoj ko so v  zadevni upoštevni državi izpolnjene v  ta namen predpisane zahteve 
obličnosti. Te zahteve obličnosti pa ne smejo 
voditi v stvarno revizijo.
(4) Določbe tretjega odstavka tega člena 
se uporabljajo za sodbe v  kontradiktornem postopku, sodbe, izdane v  nenavzočnosti, 
in sodne poravnave, ne uporabljajo pa se za 
sodbe, ki so izvršljive le začasno, in razsodbe, s  katerimi se tožniku, ki v  celoti  ali deloma 
izgubi tožbo, poleg stroškov postopka naloži 
odškodnina.
[…]“
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 41125. Člen 47 CMR ureja pristojnost za razlago 
konvencije:
„Kakršen koli spor med dvema ali več pogod -
benicami glede razlage ali uporabe te kon-
vencije, ki ga pogodbenice ne morejo rešiti 
s  pogajanji  ali kako drugače, se na zahtevo ene od zainteresiranih pogodbenic predloži 
v odločanje Mednarodnemu sodišču. “
B – Pravo Evropske unije
6. Člen 351(1) in (2) PDEU (prejšnji člen 307 
ES) določa:
„Določbe Pogodb ne vplivajo na pravice in 
obveznosti, ki izhajajo iz sporazumov med 
eno ali več državami članicami na eni strani ter eno ali več tretjimi državami na drugi 
strani, sklenjenih pred 1. januarjem 1958, ali 
za države, ki so pristopile pozneje, pred datu-mom njihovega pristopa.
Kolikor takšni sporazumi niso združljivi 
s Pogodbama, država članica ali države članice, ki jih to zadeva, ustrezno ukrepajo, da bi odpra -
vile ugotovljeno nezdružljivost. V  ta namen si 
države članice po potrebi pomagajo in, kadar je primerno, sprejmejo skupno stališče. “
7. Uvodne izjave 16, 17  in 25 Uredbe 
št. 44/2001 določajo:
„(16)  Medsebojno zaupanje v  ustreznost 
sodnega varstva znotraj Skupnosti opravičuje samodejno priznavanje 
sodnih odločb, izdanih v državi članici, 
ne da bi bil za to potreben kakršen koli postopek, razen v  primerih njihovega 
izpodbijanja.
(17) Na podlagi omenjenega načela medse -
bojnega zaupanja mora biti postopek za izvršljivost sodne odločbe, izdane 
v eni državi članici, v drugi državi čla -
nici učinkovit in hiter. Izvršljivost sodne 
odločbe mora biti zato razglašena tako 
rekoč samodejno, zgolj na podlagi povsem formalnega preverjanja pre -
dloženih listin, ne da bi sodišče imelo možnost pri tem po uradni dolžnosti uveljavljati kateri koli razlog za neizvr -
šljivost iz te uredbe.
[…]
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 4113(25) Zaradi spoštovanja mednarodnih obve -
znosti, ki so jih prevzele države članice, 
ta uredba ne sme vplivati na konvencije 
na posebnih pravnih področjih, katerih podpisnice so države članice. “
8. Člen  27 Uredbe št.  44/2001 za kolizijo 
sočasne litispendence v zvezi z istim zahtev -
kom pred sodišči več držav članic ( lis pen-
dens) določa naslednjo ureditev:
„(1) Če pred sodišči različnih držav čla -
nic tečejo postopki z  istim zahtevkom med 
istima strankama, vsa sodišča razen tistega, 
ki je prvo začelo postopek, po uradni dolžno -
sti prekinejo svoje postopke, vse dokler se ne 
ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo 
postopek.
(2) Ko se ugotovi pristojnost sodišča, ki je 
prvo začelo postopek, se vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, izrečejo za 
nepristojna v korist tega sodišča. “9. Člen 34 Uredbe št. 44/2001 glede zavrni -
tve priznanja tuje sodne odločbe predvideva naslednje možnosti:
„Sodna odločba se ne prizna
1. če bi bilo njeno priznanje v  očitnem 
nasprotju z  javnim redom v  državi čla -
nici, v kateri se zahteva priznanje;
[…]
3. če je nezdružljiva s sodno odločbo, izdano 
v  sporu med istima strankama v  državi 
članici, v kateri se zahteva priznanje; 
[…]“
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 411410. Člen  35 Uredbe št.  44/2001 dodaja 
nadaljnje razloge za zavrnitev; njegov tretji 
odstavek določa:
„Brez poseganja v  prvi odstavek pristojno -
sti sodišč države članice izvora ni dovoljeno preverjati. Preizkusa javnega reda iz točke 1 člena 34 ni dovoljeno uporabiti glede pravil 
o pristojnosti. “
11. Če se v  skladu s  členoma 43  in 44 vloži 
pravno sredstvo zoper sodno odločbo o potr -
ditvi izvršljivosti, se v skladu s členom 45(1) Uredbe št. 44/2001 ustrezno uporabljajo zgo -
raj navedeni razlogi za zavrnitev priznanja.
12. Člen 71 ureja razmerje Uredbe št. 44/2001 
do konvencij, sklenjenih med državami 
članicami:
„(1) Ta uredba ne vpliva na nobeno konven -
cijo, pogodbenice katere so države članice in 
ki na posebnem pravnem področju ureja pri -
stojnost, priznanje ali izvršitev sodnih odločb.(2) Da bi se zagotovila njegova enotna raz -
laga, se odstavek 1 uporablja na naslednji način:
a) ta uredba ne preprečuje sodišču države 
članice, ki je pogodbenica konvencije na 
posebnem pravnem področju, da svojo 
pristojnost opre na to konvencijo […];
b) sodne odločbe, ki jih v  državi članici 
izda sodišče, ki je oprlo svojo pristojnost 
na konvencijo na posebnem pravnem 
področju, se priznajo in izvršijo v drugih 
državah članicah v skladu s to uredbo.
Če sta tako država članica izvora kot 
zaprošena država članica pogodbe -
nici konvencije na posebnem pravnem 
področju, ki določa pogoje za priznanje 
ali izvršitev sodnih odločb, se uporabljajo 
ti pogoji. V  vsakem primeru se lahko uporabijo določbe te uredbe o postopku 
za priznanje in izvršitev sodnih odločb. “
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 4115III – Dejansko stanje in vprašanja za pred -
hodno odločanje
13. Družbi Siemens Nederland N.  V. (Sie -
mens)  in TNT Express Nederland B.  V. 
(TNT) sta aprila 2001 sklenili pogodbo o pre -
vozu blaga v vrednosti 103.540 DEM in s težo 
12  kg od Zoetermeera na Nizozemskem 
do Unterschleißheima v  Nemčiji, kamor pa 
blago ni prispelo. Po ugotovitvah predloži -
tvenega sodišča se za pogodbo uporabljajo 
določbe CMR.
14. Družba TNT je 6. maja 2002 vložila tožbo 
pri Rechtbank Rotterdam, s  katero je želela 
doseči ugotovitev, da v  odnosu do družbe 
AXA Versicherung AG (AXA), Siemenso -
vega zavarovatelja, ne odgovarja prek najvišje 
jamstvene meje, predvidene v členu 23 CMR 
(8,33 posebne pravice črpanja (trenutno 
ustreza 8,98  EUR)). Tožba je bila zavrnjena 
s sodbo z dne 4. maja 2005. Družba TNT je proti njej vložila pravno sredstvo pri Gerecht
-
shof te 's-Gravenhage.
15. Družba AXA je 20.  avgusta 2004 pri 
Landgericht München  I  (Deželno sodišče München  I) vložila tožbo proti TNT zaradi 
nadomestila škode, ki je bila njeni zavaro
-
vanki povzročena z izgubo blaga.16. Družba TNT je v  tem postopku spro -
žila ugovor drugačne vrste litispendence iz člena 31(2) CMR. Deželno sodišče je menilo, 
da je pristojno za to zadevo, saj pri negativni ugotovitveni tožbi, ki jo je vložila družba 
TNT, in pri dajatveni tožbi, ki jo je vložila 
družba AXA, v skladu z ustaljeno sodno pra -
kso Bundesgerichtshof (BGH, nemško zve-
zno sodišče) ne gre za „isti predmet“ v smislu 
člena  31(2) CMR, in je družbo TNT s  sod -
bama z  dne 4.  aprila in 7.  septembra 2006 obsodilo na plačilo odškodnine.
17. Družba AXA je 6. marca 2007 pri Recht -
bank Utrecht zaprosila za potrditev izvršlji -
vosti odločbe Deželnega sodišča München I. Temu zahtevku je bilo 28.  marca 2007 ugo -
deno z  začasno odredbo. Proti temu upora -
bljeno pravno sredstvo v skladu s členom 43 Uredbe št. 44/2001 ni bilo uspešno.
18. Družba TNT je svojo zahtevo dalje uve -
ljavljala z  vložitvijo kasacijske pritožbe pri 
Hoge Raad. V  utemeljitvi navaja, da člen  31 
CMR izpodrine prepoved preizkušanja pri -
stojnosti izhodiščnega sodišča iz člena 35(3) 
Uredbe št. 44/2001. V času vložitve kasacijske 
pritožbe Gerechtshof te 's-Gravenhage še ni odločilo o pravnem sredstvu, ki ga je družba 
TNT vložila proti sodbi Rechtbank Rotter -
dam, ki je zavrnila negativno ugotovitveno 
tožbo.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 411619. V teh okoliščinah se je Hoge Raad odlo -
čilo, da Sodišču v predhodno odločanje pre-
dloži ta vprašanja:
1. Ali je treba člen  71(2)(b), drugi podod -
stavek, Uredbe (ES) št. 44/2001 razlagati tako, da
 (a) se posebna ureditev priznavanja in 
izvrševanja iz posebne konvencije 
prednostno uporablja pred uredi -
tvijo iz Uredbe št. 44/2001 le, če ure-ditev iz posebne konvencije zahteva izključnost, ali
 (b) da je ob istočasni uporabi pogojev za 
priznavanje in izvrševanje iz posebne konvencije in pogojev iz Uredbe 
št.  44/2001 vedno treba uporabiti 
pogoje iz posebne konvencije, tistih iz Uredbe št. 44/2001 pa se ne sme, 
tudi če v posebni konvenciji ni dolo
-
čeno, da se jo uporabi prednostno 
pred drugimi mednarodnimi uredi -
tvami priznavanja in izvrševanja?
2. Ali je Sodišče – da bi preprečilo med -
sebojno odstopajoče odločitve o  koliziji 
pravil iz prvega vprašanja – pristojno, 
da poda za sodišča držav članic zavezu -
jočo razlago Konvencije o  pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga, pod -
pisane v  Ženevi 19.  maja 1956 (CMR), v delu, v katerem se ta nanaša na podro -
čje, ki je urejeno v členu 31 te konvencije?
3. Če je odgovor na drugo vprašanje pri -
trdilen in odgovor na prvo vprašanje 
pod točko (a) ravno tako, ali je treba 
ureditev priznavanja in izvrševanja iz člena  31(3)  in (4) CMR razlagati tako, 
da ne zahteva izključnosti in pušča pro -
stor za uporabo drugih mednarodnih 
pravil o  izvrševanju, ki tako kot Uredba 
št.  44/2001 omogočajo priznavanje in 
izvrševanje odločb?
Če bo Sodišče pritrdilno odgovorilo na prvo vprašanje pod (b) in poleg tega tudi na drugo 
vprašanje, predlaga Hoge Raad glede na 
nadaljnjo presojo kasacijske pritožbe še ta tri vprašanja:
4. Ali člen 31(3) in (4) CMR sodišču zapro -
šene države omogoča, da glede predloga 
za potrditev izvršljivosti preveri, ali je 
bilo sodišče države izvora mednarodno pristojno za odločanje o sporu?
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 41175. Ali je treba člen 71(1) Uredbe št. 44/2001 
razlagati tako, da ima ob istočasnem 
izpolnjevanju pogojev za uporabo uredi -
tve litispendence iz Konvencije CMR in pogojev za uporabo te ureditve iz Uredbe št.  44/2001 ureditev litispendence iz 
Konvencije CMR prednost pred uredi-
tvijo litispendence iz Uredbe št. 44/2001?
6. Ali se ugotovitveni zahtevek, ki je na 
Nizozemskem predložen v okviru obrav -
navane zadeve, in odškodninski zahte -
vek, ki se uveljavlja v  Nemčiji, nanašata na „isti predmet“ v  smislu člena  31(2) CMR?
20. V postopku pred Sodiščem so stališča 
izrekli TNT, vlade Nizozemske, Češke repu -
blike in Nemčije ter Evropska komisija.
IV – Pravna presoja
A – Uvodna pripomba
21. V primeru povzročene škode ali izgube 
pri prevozu sta mogoči tožbi obeh strani: 
tožba za nadomestilo škode, ki jo vloži upravičenec do razpolaganja z blagom (poši -
ljatelj ali prejemnik), in nasprotno tožba pre-
voznika na podlagi ugotovitve prevoznika, da 
za škodo ni odgovoren oziroma da je odgovo -
ren kvečjemu v omejenem znesku (tako ime -
novana negativna ugotovitvena tožba).
22. Pri tem se odškodninske ureditve CMR 
pred sodišči držav pogodbenic CMR razla -
gajo različno. Prekoračitev meje odgovorno -
sti iz člena 29 CMR, ki je odvisna od stopnje krivde, se razlaga včasih ožje, včasih širše.
  7 To 
lahko povzroči tekmovalnost obeh strank, da 
se obrneta na sodišče, katerega razlaga je ugo -
dnejša za posamezno stran.  8 Posledica je, da 
neredko tečejo vzporedni postopki pred sodi-šči različnih držav.
23. Člen  31  (2) CMR sicer določa, da je 
nova tožba načeloma nedopustna, če že teče 
postopek „zaradi istega predmeta med istima 
strankama“ (pravilo lis pendens). Ker pa sodi -
šča držav pogodbenic tudi glede razlage tega 
7 –  Glej pregled v  H. Jesser-Huß, Münchener Kommentar zum 
Handelsgesetzbuch, 2. izdaja, München 2009, člen 29 CMR, 
točke od 8 do 13.
8 –  Glej ugotovitve generalnega pravobranilca Strikwerda 
na Hoge Raad der Nederlanden z  dne 5.  septembra  2008 
v postopku v glavni stvari, str. 4, točka 9 in navedena sodna praksa.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
pravila lis pendens niso poenotena,  9 posle -
dično niso izključeni vzporedni postopki.
I - 411824. Sodišča nekaterih držav pogodbenic 
CMR, vključno z nemškimi, pojem „isti pred -
met“ razlagajo ozko. Menijo, da zgoraj nave -
deni obojestranski tožbi ne zadevata „istega 
predmeta“, saj se ena nanaša le na (negativen) ugotovitveni zahtevek, druga pa na dajatev. 
Vendar cilj pravnega varstva dajatvene tožbe 
presega predmet spora ugotovitvene tožbe, tako da predmeta spora nista enaka. Litispen -
denca negativne ugotovitvene tožbe tako ne ovira vložitve dajatvene tožbe.
  10
25. Temu primerno je Deželno sodišče Mün -
chen  I  menilo, da je pristojno za razsojanje 
o  dajatveni tožbi družbe AXA, čeprav je na 
Nizozemskem že tekla negativna ugotovi -
tvena tožba družbe TNT.
 9 –  Glej navedeno sodno prakso v J. Haubold, CMR und euro -
päisches Zivilverfahrensrecht – Klarstellungen zu inter -
nationaler Zuständigkeit und Rechtshängigkeit (CMR in 
evropsko pravo v civilnih postopkih – Pojasnila glede med -
narodne pristojnosti  in litispendence), Praxis des Interna -
tionalen Privat- und Verfahrensrechts – IPRax  2006, 224, 
227 in opombi 24 in 25.
10 –  BGH, sodbi z dne 20. novembra 2003 I ZR 102/02 in I ZR 294/02, dostopni na spletni strani www.bundesgerichtshof.de.26. Hoge Raad tako kot sodišča drugih 
držav pogodbenic  11, nasprotno, meni, da 
ima v skladu s členom 31(2) CMR negativna 
ugotovitvena tožba, ki je bila vložena prej, 
prednost pred pozneje vloženo dajatveno tožbo. V tem okviru se med drugim sklicuje 
na sodno prakso Sodišča glede pravila lis pen-
dens v členu 21 Bruseljske konvencije.
  12
27. Obravnavani postopek v  glavni stvari 
pa je že v napredni fazi. Ne gre več samo za 
vprašanje, ali je sodišče, ki mu je bila zadeva 
predložena, pristojno za odločitev o  daja -
tveni tožbi, čeprav je nasprotna stranka pred 
tem pred sodišči druge države članice vložila 
negativno ugotovitveno tožbo, saj je Deželno 
sodišče München I že izdalo izvršljivo sodbo. Nizozemska sodišča morajo sama odločiti, 
ali je to sodbo mogoče priznati in izvršiti na 
Nizozemskem. Vprašanje, ali se v tem okviru sploh sme preizkusiti pristojnost izvornega sodišča, je eno ključnih v  obravnavanem 
postopku.
11 –  Glej Österreichischer Oberster Gerichtshof (avstrijsko 
vrhovno sodišče, OGH), sodba z  dne 17.  februarja  2006 
(10 Ob 147/05 y), in Court of Appeal of England and Wales (pritožbeno sodišče Anglije in Walesa, Združeno kraljestvo), sodba z dne 23. januarja 2001 v zadevi Andrea Merzario Ltd Internationale Spedition Leitner Gesellschaft GmbH ((2001) EWCA civ. 61, točke od 80 do 98 in od 103 do 109).
12 –  Glej sodbi z dne 8. decembra 1987 v zadevi Gubisch Maschi -
nenfabrik, 144/86, Recueil, str. 4861, točke od 14 do 19, in z dne 6. decembra 1994 v zadevi Tatry, C-406/92, Recueil, str. I-5439, točke od 37 do 45.
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 411928. Člen  45(1) v  povezavi s  členom  35(3) 
Uredbe št.  44/2001 prepoveduje, da bi kot 
pogoj za priznavanje in izvrševanje preizku -
šali pristojnost sodišča države članice izvora. Čeprav je sodišče, ki je izdalo sodbo, po mne -
nju izvršilnega sodišča nepravilno prevzelo 
pristojnost, v  skladu z  Uredbo št.  44/2001 
to ne more preprečiti potrditve izvršljivosti. V obravnavanem postopku je treba pojasniti, 
ali člen 31 CMR izključuje tako preizkušanje 
pristojnosti tudi v tej fazi postopka.
29. Posledično je za izvrševanje sodbe Dežel -
nega sodišča München  I  na Nizozemskem 
pomembno, kako razmejiti področje uporabe 
CMR in Uredbe št. 44/2001. Le kadar CMR izpodrine ureditve Uredbe o  priznavanju in 
izvrševanju, bi bilo izvršilno sodišče lahko 
pristojno, da preizkusi pristojnost sodišča, ki je izdalo odločbo, ki jo je treba izvršiti.
B – Prvo vprašanje za predhodno odločanje
30. Predložitveno sodišče s  prvim vpraša -
njem za predhodno odločanje zaproša za 
razlago člena  71 Uredbe št.  44/2001 glede 
razmerja med to uredbo in konvencijami držav članic, ki urejajo sodno pristojnost ter priznavanje in izvrševanje sodnih odločb na posebnih pravnih področjih (v nadaljevanju: posebne konvencije). Povzeto to pomeni, da 
želi izvedeti, ali  člen  71 postavlja pogoj, da 
morajo ureditve posebnih konvencij zahte -
vati izključno veljavo, če naj bi se uporabljale 
prednostno.
31. V odgovoru na to vprašanje je treba 
najprej navesti nekaj splošnih pripomb 
o pomenu člena 71 Uredbe št. 44/2001.
32. Kot je glede predpisa predhodnika 
v  členu  57 Bruseljske konvencije ustrezno ugotovil že generalni pravobranilec G. Tesa
-
uro v zadevi Tatry, gre pri njem za poseben koordinacijski predpis med Bruseljsko kon -
vencijo oziroma Uredbo št.  44/2001 na eni 
strani  in starimi sporazumi držav članic, ki 
obravnavajo sodno pristojnost oziroma pri -
znavanje ali izvrševanje sodnih odločb na 
posebnih pravnih področjih, na drugi.
  13
33. Člen  71 Uredbe št.  44/2001 omogoča 
uporabo navedenih posebnih konvencij držav 
članic, tako da jim pod določenimi pogoji daje 
prednost pred področjem uporabe Uredbe.
13 –  Sklepni predlogi generalnega pravobranilca G. Tesaura, 
predstavljeni 13. julija 1994 v zadevi Tatry (sodba navedena 
v opombi 12), točka 8.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 412034. Kot je Sodišče navedlo v  sodbi Tatry, je 
namen te izjeme v tem, da se spoštujejo pra -
vila iz posebnih konvencij o sodni pristojno -
sti ter priznavanju in izvrševanju tujih sodnih 
odločb, saj so bila ta pravila določena ob upoštevanju posebnosti pravnih področij, na 
katera se nanašajo.
  14 Sicer pa iz petindvajsete 
uvodne izjave Uredbe izhaja, da naj bi člen 71 Uredbe št.  44/2001 državam omogočil, da 
izpolnijo mednarodne zaveze.
35. Vendar je ta omejitev področja uporabe 
Uredbe št.  44/2001 v  nekakšnem napeto -
stnem razmerju z  načelno splošno veljavno -
stjo prava Unije in njegovo prednostjo pred nacionalnim pravom, vključno s  konvenci -
jami, ki so jih sklenile države članice. Da bi 
upoštevali splošno veljavnost Uredbe, jo je 
treba uporabiti vedno, kadar njena uporaba ni v protislovju s posebno konvencijo. Poleg tega 
je treba omejitve področja uporabe Uredbe 
razlagati ozko in so na mestu le, če so zahte -
vane zaradi spoštovanja posebne konvencije.
14 –  V opombi 12 navedena sodba Tatry, točka 24, izdana glede 
člena 57 Bruseljske konvencije. To ugotovitev pa je mogoče prenesti na skoraj dobesedno enako določbo člena  71 Uredbe št.  44/200. V  skladu z  devetnajsto uvodno izjavo Uredbe je treba namreč zagotoviti kontinuiteto med Kon
-
vencijo in Uredbo (glej sodbi z dne 23. aprila 2009 v zadevi Draka NK Cables in drugi (C-167/08, še nerešena zadeva pred Sodiščem, točka  20)  in z  dne 10.  septembra  2009 v  zadevi German Graphics (C-292/08, ZOdl., str.  I-8421, točka 27)).36. To ima dve posledici:
– člen 71 Uredbe daje prednost mednaro -
dnopravnim ureditvam le v zvezi z vpra -
šanji, ki so urejena v posebni konvenciji.  15 
Če konvencija nekega vprašanja ne ureja 
ali ga ureja le nepopolno, se uporabljajo 
določbe Uredbe – po potrebi dopolnilno.
– če je neko vprašanje urejeno v konvenciji, 
vendar ta ureditev ne zahteva izključno -
sti, temveč je njena uporaba v  razmerju 
do drugih ureditev opredeljena le subsi -
diarno oziroma kot izbirna alternativa, 
se ureditve Uredbe ne umaknejo v ozad -
je.  16 Nasprotno, mogoče jih je uporabiti 
namesto posebne konvencije.
37. Ta načela pridejo do izraza tudi v uredi -
tvah člena  71(2) Uredbe, ki v  določeni meri 
15 –  V tem smislu v opombi 12 navedena sodba Tatry, točka 25.
16 –  Tako na primer člen  23 Haaške konvencije o  priznanju in 
izvrševanju odločb o preživnini, sklenjene 2. oktobra 1973 
(dostopne na spletni strani www.hcch.net.), določa, da kon -
vencija ne ovira uporabe drugih instrumentov za priznava-nje in izvrševanje.
TNT EXPRESS NEDERLAND
pomenijo izvedbene določbe ali konkretiza -
cijo prvega odstavka določbe.  17
I - 412138. Tako iz člena 71(2)(b), prvi pododstavek, 
izhaja, da je treba ureditve Uredbe o prizna -
vanju in izvrševanju uporabljati tudi takrat, ko 
pristojnost za izdajo zadevne odločbe temelji 
na posebni konvenciji. Konvencija, ki vsebuje ureditve o  sodni pristojnosti, se sicer upo-
rablja namesto določb iz poglavja  II Uredbe 
št. 44/2001. Vendar to ne pomeni popolnega izrinjenja Uredbe, ki bi imelo za posledico, da 
je poslej mogoče glede vprašanj, ki jih kon -
vencija ne ureja (predvsem vprašanj, ki zade-
vajo priznavanje in izvrševanje), uporabljati nacionalno pravo. Nasprotno, uporabljajo se 
predpisi Uredbe o  priznavanju in izvrševa -
nju – ob upoštevanju drugega pododstavka 
določbe.
39. Člen  71(2)(b), drugi pododstavek, je 
osrednjega pomena za obravnavani primer. V skladu s prvim stavkom tega pododstavka 
veljajo pogoji za priznavanje in izvrševanje, 
ki jih ureja posebna konvencija, katere državi pogodbenici sta država izvora in zaprošena 
država. Iz te formulacije sledi obratni sklep, 
17 –  Sklepni predlogi generalnega pravobranilca G. Tesaura, 
predstavljeni v zadevi Tatry (sodba navedena v opombi 12), točka 8.da je Uredbo mogoče uporabiti, če taka kon -
vencija ureditve ne vsebuje ali pa je ureditev 
nepopolna.
40. Iz besedila določbe sicer ni jasno, ali 
morajo ureditve konvencije zahtevati tudi 
izključnost. Ker je treba omejitve področja 
uporabe Uredbe razlagati ozko, bi bilo ven -
darle v  nasprotju z  njenimi cilji, če bi njene 
ureditve lahko ostale neuporabljene tudi 
takrat, ko posebna konvencija za uveljavitev 
svojih ureditev tega ne zahteva nujno.  18
41. V prid taki ozki razlagi člena 71 Uredbe 
št. 44/2001 na področju priznavanja in izvrše -
vanja govori tudi načelo favor executionis, na 
katerem temelji Uredba.  19 Tako je Sodišče že 
v sodbi Tatry poudarilo, da je namen Bruselj -
ske konvencije v  „krepitvi pravnega varstva oseb s prebivališčem v Skupnosti ter olajšanju priznavanja sodnih odločb, da bi zagotovili 
njihovo izvrševanje“.
  20
18 –  Dalje glej primer dokumentov o  ladijski plovbi po Renu 
v Poročilu o Konvenciji o pristopu Kraljevine Danske, Irske 
in Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska avtorja P . Schlosserja (UL 1979, C 59, str. 71 in 79, točka 243).
19 –  Glej uvodni izjavi 16 in 17.
20 –  V opombi 12 navedena sodba Tatry, točka 25.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 412242. Če zadevna konvencija ne zahteva, da je 
mogoče tujo sodno odločbo izvršiti le pod 
pogoji, ki jih sama postavlja, temveč alterna -
tivno dopušča uporabo drugih določb, potem se v skladu z načelom favor executionis lahko 
uporabijo pravila, ki podpirajo izvršitev.
43. Pri tem bodo predvsem ureditve Uredbe 
št.  44/2001 v  primerjavi z  mednarodnimi konvencijami izvrševanje pogosto olajšale. Na 
podlagi medsebojnega zaupanja, ki je temelj 
tesnega sodelovanja sodišč držav članic, Uredba v  okviru priznavanja in izvrševanja 
namreč večinoma postavlja manjše zahteve 
kot mednarodni instrumenti. To je razvidno tudi iz dejstva, da v  skladu s  členom  35(3) 
Uredbe pristojnosti sodišč države članice 
izvora ni dovoljeno naknadno preverjati.
44. Po vsem tem je treba na prvo vprašanje za 
predhodno odločanje torej odgovoriti:
Člen  71(2)(b), drugi pododstavek, Uredbe (ES) št.  44/2001 je treba razlagati tako, da se ustrezne ureditve posebne konvencije, 
katere pogodbenici sta država članica izvora 
in zaprošena država, uporabljajo prednostno pred predpisi Uredbe o pogojih za priznanje 
in izvrševanje odločb sodišča druge države 
članice le, če so ureditve konvencije izčrpne in izključne v smislu, da nasprotujejo uporabi Uredbe.
C – Drugo vprašanje za predhodno odločanje
45. Z drugim vprašanjem za predhodno 
odločanje želi Hoge Raad izvedeti, ali je Sodi -
šče pristojno za razlago CMR. Ob podrob -
nejšem premisleku se pri tem vprašanju 
pokažeta dva vidika.
46. Pri enem je treba pojasniti, ali Sodi -
šče v  okviru uporabe člena  71(2)(b), drugi 
pododstavek, Uredbe sme preučiti CMR, da 
bi določilo področje uporabe Uredbe.
47. Pri drugem pa se Hoge Raad s  tem 
vprašanjem za predhodno odločanje loteva nadaljnje zadeve, in sicer želi razlago, ali lahko 
Sodišče povsem na splošno razlaga posebno 
konvencijo držav članic, da bi zagotovilo eno
-
tno razlago ureditev lis pendens konvencije in 
Uredbe št. 44/2001.
48. Če se pri nadaljnjem preizkušanju ven -
darle izkaže, da CMR ne vsebuje nobenih predpisov, ki izpodrivajo predpise Uredbe 
TNT EXPRESS NEDERLAND
o  priznavanju in izvrševanju, bi bil ta drugi 
vidik vprašanja za predhodno odločanje 
hipotetične narave. Kajti v  tem primeru 
nizozemska sodišča v skladu s členom 35(3) Uredbe  št.  44/2001 ne bi imela pravice pre -
izkušati pristojnosti izhodiščnega sodišča. Posledično tudi ne bi bilo nobenega povoda za podrobnejšo obravnavo vprašanja, ali je 
zadevno sodišče ustrezno razlagalo pravilo lis 
pendens iz člena 31 CMR.
I - 412349. Odgovor na vprašanje, ali CMR vsebuje 
predpise, ki izpodrivajo predpise o  prizna -
vanju in izvrševanju Uredbe, pa je lahko le rezultat razlage. Zato se mora Sodišče izreči 
glede vprašanja, ali se bo razlage lotilo samo ali pa jo bo prepustilo nacionalnim sodiščem. 
Iz tega bo potem tudi razvidno, ali lahko 
Sodišče v  nadaljevanju razlaga neposredno CMR ali le Uredbo glede na CMR.
1. Sporazumi, katerih pogodbenica je Unija
50. Sodišče je v skladu s členom 267 PDEU 
(prejšnji  člen  234  ES) pristojno za razlago 
pogodb, aktov institucij, organov, uradov  ali 
agencij Unije. V skladu z ustaljeno sodno pra -
kso spadajo k  aktom organov tudi mednarodne 
konvencije, katerih pogodbenica je postala 
Unija v  skladu s  postopkom, predvidenim v členu 218 PDEU (prejšnji člen 300 ES). Te 
konvencije so sestavni del pravnega reda 
Unije in Sodišče je v  okviru tega pravnega 
reda pristojno za razlago prava s predhodno odločbo.
  21
51. Vendar Unija sama ni pogodbenica CMR, 
temveč so pogodbenice le države članice, tako da pristojnosti Sodišča za razlago te konven
-
cije ni mogoče neposredno opreti na ude -
ležbo Unije.
2. Analogija z mešanimi sporazumi?
52. Pri CMR sicer ne gre za tako imenovani 
mešani sporazum, ki so ga zaradi deljene 
pristojnosti za urejeno stvarno področje 
sklenile države članice in Unija. Vendar se 
21 –  Glej sodbe z dne 30. aprila 1974 v zadevi Haegeman, 181/73, 
Recueil, str. 449, točke od 2 do 6; z dne 30. septembra 1987 
v  zadevi Demirel, 12/86, Recueil, str.  3719, točka  7; z  dne 10. januarja 2006 v zadevi IATA in ELFAA, C-344/04, ZOdl., str. I-403, točka 36; z dne 3. junija 2008 v zadevi Intertanko, C-308/06, ZOdl., str.  I-4057, točka  53, in z  dne 22.  okto
-
bra  2009 v  zadevi Bogiatzi, C-301/08, ZOdl., str.  I-10185, točki 23 in 24.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
predložitveno sodišče v  navezavi na sodbo 
Hermès  22 glede razlage Sporazuma o  trgo-
vinskih vidikih pravic intelektualne lastnine 
(TRIPS) sprašuje, ali ne gre za analogijo 
s pristojnostmi za razlago v okviru mešanega sporazuma.
I - 412453. Mešani sporazumi veljajo tudi za spo -
razume Unije, ki jih Sodišče vsekakor lahko 
razlaga v  okviru, določenem s  pristojnostjo 
Unije.  23 Vsekakor pa ni vedno mogoče brez 
nadaljnjega zadevnih področij pristojnosti 
jasno ločevati med seboj. Tako je Sodišče 
v  sodni praksi glede člena  50 TRIPS pripo -
znalo, da lahko te določbe o pogojih za zača -
sne ukrepe za zaščito pravic intelektualne lastnine razlaga tudi takrat, ko naj se v kon -
kretnem sporu ne bi uporabljale za zaščito 
znamke Skupnosti, temveč za nacionalno 
znamko.
  24 Sodišče je to utemeljilo z dejstvom, 
da se neodvisno od vrste zadevne znamke za 
uresničevanje člena 50 TRIPS uporabljajo isti 
nacionalni predpisi, tako da je njihova enotna razlaga lahko zaželena.
  25
22 –  Sodba z dne 16. junija 1998 v zadevi Hermès, C-53/96, Recu -
eil, str. I-3603.
23 –  Glej v  opombi  21 navedeno sodbo Haegeman, točke od 
2 do 6; v  opombi  21 navedeno sodbo Demirel, točka  7; v opombi 22 navedeno sodbo Hermès, točka 29, ter sodbi z dne 14. decembra 2000 v združenih zadevah Dior in drugi, C-300/98  in C-392/98, Recueil, str.  I-11307, točka  33, in z dne 30. maja 2006 v zadevi Komisija proti Irski, C-459/03, ZOdl., str. I-4635, točka 84.
24 –  V opombi  22 navedena sodba Hermès, točka  32, in v opombi 23 navedena sodba Dior in drugi, točki 47 in 48.
25 –  V opombi  22 navedena sodba Hermès, točka  32, in v opombi 23 navedena sodba Dior in drugi, točki 47 in 48.54. Predložitveno sodišče se sprašuje, ali iz te 
sodne prakse izhaja, da Sodišče lahko razlaga 
pravilo lis pendens iz CMR, čeprav ga ne vse -
buje sporazum, ki ga je sklenila Unija. Hkrati bi lahko obstajala podobna potreba po eno -
tni razlagi člena 31 CMR in člena 27 Uredbe 
št. 44/2001.
55. Sodišče je v sodbi Hermès sicer poudarilo, 
da ima Skupnost jasen interes, da se predpis, 
ki se uporablja tako za zadeve nacionalnega 
prava kot za zadeve prava Skupnosti, ne glede 
na pogoje, pod katerimi naj bi bil uporabljen, razlaga enotno, da bi se v prihodnosti izognili 
različnim razlagam.
  26
56. Iz tega pa ni mogoče izpeljati zapovedi 
prava Skupnosti, da je treba ureditve lis pen -
dens iz CMR in Uredbe št. 44/2001 prav tako razlagati enotno. Kajti, pri TRIPS gre za spo -
razum, v katerem je udeležena Unija. Njegove 
določbe so prenesene v zakonodajo Skupno -
sti, tako da je njegova razlaga v  tem okviru pomembna.
26 –  V opombi 22 navedena sodba Hermès, točka 32.
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 412557. Nasprotno pa sta CMR in Uredba 
št.  44/2001 različna pravna instrumenta, 
ki v  skladu s  členom  71 Uredbe obstajata 
neodvisno drug od drugega: Uredba ne 
posega v  predpise CMR o  sodni pristojno -
sti. Zato drugače kot na področju TRIPS ali 
tudi na področju konkurenčnega prava  27 
v tukaj obravnavanem razmerju med Uredbo št. 44/2001 in CMR ni prepletanja predpisov, 
ki se uporabljajo za dejanska stanja, urejena s pravom Unije, s predpisi, ki urejajo dejanska 
stanja zunaj področja uporabe prava Unije. 
Posledično ni primerljivega interesa Unije za enotno razlago uporabnih pravnih predpisov, 
ki bi lahko upravičil razširitev pristojnosti 
razlage Sodišča na predpise CMR.
3.  Razlaga sporazumov, v  katerih Unija ni 
pogodbenica
58. Sporazumi, ki so jih sklenile le države 
članice, običajno niso sestavni del pravnega 
reda Unije in je ne zavezujejo.  28 Zato nače -
loma tudi ni naloga Sodišča, da razlaga take 
27 –  Glej tudi sodbi z dne 14. decembra 2006 v zadevi Confede -
ración Española de Empresarios de Estaciones de Servicio 
(C-217/05, ZOdl., str. I-11987, točka 20) in z dne 11. decem -
bra 2007 v zadevi Ente Tabacchi Italiani (C-280/06, ZOdl., str. I-10893, točka 26).
28 –  Glej v  tem smislu sodbi z  dne 14.  julija  1994 v  zadevi Peralta (C-379/92, Recueil, str.  I-3453, točka  16)  in z  dne 24. junija 2008 v zadevi Commune de Mesquer (C-188/07, ZOdl., str. I-4501, točka 85) ter točko 84 mojih sklepnih pre
-
dlogov, predstavljenih 13. marca 2008 v tej zadevi.sporazume.  29 Vendar obstaja nekaj sku-
pin primerov, v  katerih je Sodišče vendarle 
sprejelo pristojnost za razlago sporazumov, 
čeprav jih ni sklenila Unija (oziroma takratna Skupnost).
a)  Pristojnost za razlago zaradi funkcional -
nega nasledstva
59. Sodišče je izjemoma prevzelo pristojnost 
za razlago v zvezi z nekdanjim Sporazumom 
GATT („GATT 1947“), preden je takratna 
Skupnost pristopila k  STO. To je utemeljilo 
z dejstvom, da je Skupnost, ki sama sicer ni bila podpisnica sporazuma, prevzela obve
-
znosti držav članic iz sporazuma. Ustrezne pristojnosti so bile z držav članic na Skupnost prenesene v členih 111 in 113 Pogodbe EGS. 
Skupnost je na podlagi takrat veljavnega 
člena 114 Pogodbe EGS „v imenu Skupnosti“ sklenila predvsem sporazuma o  carinah in trgovini v okviru GATT.
  30
29 –  Glej sodbi z  dne 27.  novembra  1973 v  zadevi Vandewe -
ghe (130/73, Recueil, str.  1329, točka  2)  in z  dne 2.  avgu -
sta  1993 v  zadevah Levy (C-158/91, Recueil, str.  I-4287, 
točka 21); v opombi 28 navedeno sodbo Peralta, točka 16, in v opombi 21 navedeno sodbo Bogiatzi, točka 24.
30 –  Sodba z dne 12. decembra 1972 v zadevi International Fruit 
Company (21-24/72, Recueil, str. 1219, točke od 15 do 18). Glej tudi v  opombi  28 navedeno sodbo Peralta, točka  16; v opombi 21 navedeno sodbo Intertanko in drugi, točka 48; v  opombi  28 navedeno sodbo Commune de Mesquer, točka 85, in v opombi 21 navedeno sodbo Bogiatzi, točka 25.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 412660. Unija je na področju mednarodnega civil -
nega prava v skladu s členom 81(2)(a) PDEU 
(prejšnji člen 65 ES) pristojna za sprejemanje 
ukrepov, ki zagotavljajo priznavanje in izvr -
ševanje sodnih odločb in odločb v  zunajso -
dnih zadevah v  civilnem in gospodarskem pravu. Poleg tega je sodišče v  izvedenskem mnenju 1/03 ugotovilo, da ima Unija med -
tem tudi izključno zunanjo pristojnost za sklepanje mednarodnih sporazumov na tem področju.
  31
61. Vendar CMR le obrobno ureja vprašanja 
civilnega postopka. V  ospredju so ureditve pogodbe o  cestnem prevozu blaga. Čeprav 
ima Unija, recimo oprta na določbe o  pro
-
metu (člen  90  in naslednji PDEU)  ali pribli -
ževanju prava (člen  114 PDEU), morebiti konkurenčno pristojnost, ni razvidno, da bi 
ta pooblastila že obsežno uporabljala. Funkci-onalnega nasledstva Unije glede pristojnosti 
držav članic v okviru CMR že zato ni mogoče 
upoštevati.
  32
62. Kot sem sicer že podrobneje razložila 
v  sklepnih predlogih v  zadevi Intertanko  33, 
je – popolnoma neodvisno od obsega pri -
stojnosti Unije – dvomljivo, ali že sam obstoj 
31 –  Izvedensko mnenje 1/03 z  dne 7.  februarja  2006 (ZOdl., 
str. I-1145).
32 –  Glej v tem smislu v opombi 21 navedeno sodbo Intertanko in drugi, točka 49, in v opombi 21 navedeno sodbo Bogiatzi, točka 33.
33 –  V opombi  21 navedeni sklepni predlogi, predstavljeni 20. novembra 2007 v zadevi Intertanko in drugi, točka 40 in naslednje.ustreznih pristojnosti zadošča za predpo -
stavko povezave Unije z mednarodnimi obve-
znostmi držav članic in ustrezne pristojnosti 
Sodišča za razlago. GATT je v  tem smislu poseben primer, saj je bil prenos trgovin -
sko-političnih pristojnosti izrecno urejen v takratni Pogodbi EGS. Poleg tega je zaradi svetovnega trgovinskega sistema, ki je teme -
ljil na nadaljnjem razvoju, obstajala posebna potreba po funkcionalnem nasledstvu.
63. Nasprotno pa je CMR sporazum, ki so ga 
podpisale le države članice in zadeva uredi -
tve civilnopravnih razmerij. Nima podobne 
razvojne narave, kot jo je imel GATT.
64. Na področju sodne pristojnosti ter pri -
znavanja in izvrševanja sodb predvsem ure -
ditev člena 71 Uredbe št. 44/2001 govori proti 
temu, da bi morala Unija tako rekoč stopiti na mesto držav članic kot stranka sporazumov 
na posebnih pravnih področjih. Kajti po tej 
določbi naj bi sporazumi držav članic ostali nedotaknjeni kljub dejavnosti zakonodajalca 
Unije.
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 4127b) Pristojnost za razlago mednarodnega obi -
čajnega prava, ki temelji na konvencijskem 
pravu
65. Sodišče dalje razlaga določbe sporazu -
mov po konvencijskem pravu, ki jih Unija ni 
sklenila, kadar so kot odraz določb običajnega 
prava splošnega mednarodnega prava zave -
zujoče tudi za Unijo in se tako uporabljajo kot 
merilo za veljavnost ravnanj organov Unije.  34 
Predpisi CMR vendarle nimajo temu primer -
nega pomena.
c)  Pristojnost za razlago zaradi posebnega 
prenosa pristojnosti
66. Sodišče je pristojno tudi za razlago med -
narodnega sporazuma, ki je povezan s pred -
metom pogodb, kadar mu pogodbenice 
izrecno priznajo tako pristojnost. Kot pri -
mer take skupine primerov bi lahko navedli 
protokole k Bruseljski konvenciji in Evropski 
34 –  Sodbi z  dne 24.  novembra  1992 v  zadevi Poulsen in Diva 
Navigation (C-286/90, Recueil, str. I-6019, točka 9 in nasle -
dnja)  in z  dne 16.  junija  1998 v  zadevi Racke (C-162/96, Recueil, str.  I-3655, točka 45) ter v  opombi  21 navedena sodba Intertanko, točka 51.konvenciji o  uporabi prava v  pogodbenih 
obligacijskih razmerjih.  35
67. Vendar CMR ne določa nikakršnega 
izrecnega prenosa pristojnosti na Sodišče. Nasprotno, člen  47  CMR predvideva, da je 
za razlago določb CMR pristojno Mednaro
-
dno sodišče. Ta pristojnost se seveda nanaša 
le na spore med državami pogodbenicami in 
ne izključuje pristojnosti nacionalnih sodišč  
za razlago CMR v  posamičnem primeru  
niti – po potrebi – pristojnosti Sodišča Evrop -
ske unije.
d) Pristojnost za razlago zaradi napotitve
68. V skladu s  sodno prakso lahko Sodišče 
razlaga posamezne določbe mednarodnih 
sporazumov, kadar se na te določbe sklicujejo 
35 –  Glej Protokol o razlagi Konvencije z dne 27. septembra 1968 
o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb 
v  civilnih in gospodarskih zadevah s  strani Sodišča, pod -
pisan v Luxembourgu dne 3. junija 1971 (UL 1975, L 204, str. 28), in Prvi protokol o razlagi Konvencije o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih s strani Sodišča Evrop -
skih skupnosti, predložene v podpis 19. junija 1980 v Rimu (UL 1989, L 48, str. 1).
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
določbe prava Unije  36 ali kadar se sprejme 
zakonodaja Unije zaradi prenosa določb 
mednarodnih konvencij v Unijo.  37
I - 412869. Vendar člena  71 Uredbe št.  44/2001 ni 
mogoče enačiti s  tovrstnimi napotitvenimi 
predpisi. Člen 71 se sicer sklicuje na posebno 
konvencijo držav članic. Vendar s tem njene 
določbe tako rekoč niso vključene v zakono -
dajo Unije. Člen  71 prej omejuje področje 
Uredbe, da bi omogočil nadaljnjo uporabo 
konvencije kot akta držav članic.
70. Nasprotno je videti, da predložitveno 
sodišče tehta vključitev Konvencije, nave -
dene v  členu  71 Uredbe, v  Uredbo in se pri 
tem navezuje na izjavo v poročilu Schlosser  38, 
36 –  Glej sklicevanja v  Uredbi Sveta (ES) št.  40/94 z  dne 
20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1) na Pariško konvencijo o varstvu industrijske lastnine. Zato je Sodišče njene določbe razložilo v sodbi z dne 11. marca 2003 v  zadevi Ansul (C-40/01, Recueil, str.  I-2439, točka  32  in naslednja). Člen 11 Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27.  novembra 2003 o  pristojnosti  in priznavanju ter izvr
-
ševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s  starševsko odgovornostjo ter o  razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL L 338, str. 1) se na primer dalje sklicuje na izvajanje postopka vračila v  skladu s  Konvencijo z  dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodne ugra -
bitve otrok.
37 –  Sodbi z  dne 22.  junija  1989 v  zadevi Fediol proti Komisiji (70/87, Recueil, str.  1781, točka  19)  in z  dne 7.  maja  1991 v zadevi Nakajima proti Svetu (C-69/89, Recueil, str. I-2069, točka 31).
38 –  Navedeno v opombi 18, točka 240.da je treba določbe posebnih konvencij o pri -
stojnosti načeloma obravnavati kot ureditve 
pristojnosti v Bruseljski konvenciji.
71. Navedena izjava naj bi vendar le pojasnila, 
da so pristojnosti, utemeljene s  posebnimi 
konvencijami, enakovredne pristojnostim iz 
Bruseljske konvencije. Pristojnost, ki temelji 
na posebni konvenciji, ne sme nasprotovati priznavanju in izvrševanju sodbe v  drugi 
državi članici, čeprav država članica, zapro
-
šena za priznanje, ni podpisnica posebne 
konvencije.  39
72. Iz navedenega odlomka poročila Schlos -
ser torej ne izhaja, da so vse ureditve iz poseb -
nih konvencij tako rekoč vključene v Uredbo št. 44/2001 in s tem v zakonodajo Unije. To bi jasno nasprotovalo besedilu člena 71, po kate -
rem Uredba ne vpliva na posebne konvencije.
39 –  Nasprotno glej pridržek glede priznavanja in izvrševanja 
sodbe, ki je bila izdana na podlagi pravila o pristojnosti, ki 
velja le v državi izvora, iz člena 57(4) Luganske konvencije o  pristojnosti  in izvrševanju sodnih odločb v  civilnih in gospodarskih zadevah, ki je bila 16.  septembra  1988 skle
-
njena v Luganu (UL 1988, L 319, str. 9).
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 4129e) Vmesni predlog
73. Kot vmesni predlog je tako mogoče nave -
sti, da CMR ni mednarodnopravni sporazum, 
ki je v širšem smislu del pravnega reda Evrop -
ske unije. Zato Sodišče ni pristojno za nepo -
sredno razlago tega sporazuma držav članic.
4. Razlaga člena 71 Uredbe št. 44/2001 glede 
na ureditve CMR
74. Stranke v  postopku soglašajo, da mora 
biti Sodišče v okviru razmejitve področij upo -
rabe Uredbe št. 44/2001 in posebnih konven -
cij držav članic pristojno, da preuči vsebino 
zadevnih konvencij.
75. Tako je Sodišče v  sodbi Tatry v  okviru 
člena  57 Bruseljske konvencije, ki je pred -
pis predhodnik člena 71 Uredbe št. 44/2001, 
preučilo, ali uporaba pravila lis pendens 
v  členu  21 Bruseljske konvencije posega 
v Mednarodno konvencijo o začasnem usta-
vljanju morskih ladij.  40 Vendar ni podrobneje 
utemeljilo, od kod izhaja njegova pristojnost 
40 –  Navedena v opombi 12, točka 27.za razlago navedene mednarodnopravne kon -
vencije držav članic.
76. Menim, da je ravnanje Sodišča v  tej 
zadevi pravilno, in se strinjam z  mnenjem 
strank v obravnavanem postopku, da Sodišče 
mora biti pristojno, da upošteva vsebino kon -
vencije držav članic na posebnem pravnem 
področju v okviru uporabe člena 71 Uredbe 
št.  44/2001. Kajti sicer ne bi moglo določiti 
področja uporabe Uredbe in s tem zagotoviti enotne uporabe prava Unije.
77. Vendar pri tem ne gre za izvirno raz -
lago mednarodnopravnega sporazuma držav 
članic, temveč za razlago člena  71 Uredbe 
št.  44/2001 glede vprašanja, kako naj nacio -
nalno sodišče uporablja določbe navedenega 
sporazuma. Vsebina konvencije torej tako 
rekoč pomeni pravno in dejansko ozadje za konkretno razlago prava Unije.
78. Sodišče je v  tem primeru v  podobnem 
položaju kot v postopku za sprejetje predho -
dne odločbe, v katerem je obravnavano vpra -
šanje „združljivosti“ nacionalnega predpisa 
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
s  pravom Unije. V  takem postopkovnem 
položaju sicer ni pristojno, da vsebino naci -
onalnega predpisa določi za zavezujočo in jo potem na podlagi prava Skupnosti razglasi za izčrpno. Gre bolj za to, da razloži pravo Unije 
glede na ureditev, ki je oblikovana kot kon-
kreten nacionalni predpis.
I - 413079. Kar se na prvi pogled zdi formalizem, ima 
vendarle trdno pravno ozadje. Sodišče tako namreč ščiti prvotno pristojnost sodišč držav 
članic za razlago njihovega zadevnega naci
-
onalnega prava, vključno z  mednarodnimi 
sporazumi, ki jih je sklenila zadevna država 
članica. Tako je prepuščeno predložitvenemu 
sodišču, da izčrpno preizkusi nacionalno pravo glede na razlago Sodišča in ga ne upo -
rabi, če je v nasprotju s pravom Unije.
80. Iz tega glede vprašanja o  razlagi CMR 
izhaja, da Sodišče sicer lahko upošteva vsebino CMR pri razlagi člena 71 Uredbe št. 44/2001. 
Vendar na tem utemeljeno razumevanje upo
-
števnih določb CMR nacionalnih sodišč ne 
zavezuje. So pa zavezana spoštovati razlago člena 71 Uredbe, ki jo je Sodišče sprejelo na podlagi tolmačenja ureditev CMR.
81. Tukaj predstavljeno razumevanje raz -
delitve nalog med predložitvenim sodi-
ščem in Sodiščem v okviru člena 71 Uredbe 
št. 44/2001 najde vzporednico v sodni praksi glede člena 351 PDEU (prejšnji člen 307 ES).
82. Tudi ta predpis ureja kolizijo obveznosti 
iz starega sporazuma držav članic  in prava Unije. Poleg tega je Sodišče v  sodbi Levy
  41 
navedlo, da ni naloga Sodišča, da v  okviru 
postopka za sprejetje predhodne odločbe 
ugotovi, katere obveznosti ima zadevna država članica iz prejšnjega mednarodnega 
sporazuma, in da določi njegove meje tako, 
da je mogoče preučiti, koliko te obveznosti nasprotujejo uporabi zadevnega pravnega 
akta takratne Skupnosti, temveč mora to sto -
riti nacionalno sodišče.
41 –  V opombi 29 navedena sodba Levy, točka 21. V sodbi z dne 
18. novembra 2003 v zadevi Budĕjovický Budvar (C-216/01, 
Recueil, str.  I-13617) Sodišče sicer na široko navaja pomi -
sleke glede veljavnosti dvostranskega sporazuma (točka 148 in naslednje), vendar končne ugotovitve o tem prav tako prepusti predložitvenemu sodišču (točka 163).
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 413183. V sodni praksi glede člena 351 PDEU je 
Sodišče naložilo obveznost, da je treba stare 
sporazume držav članic razlagati čim bolj 
usklajeno s  pravom Unije.  42 Zato je treba 
pretehtati, ali ustrezna zapoved skladne raz-lage velja za kolizijo konvencij držav članic in 
Uredbe št. 44/2001, kot je urejena v členu 71 Uredbe. To bi bilo recimo lahko pomembno 
za vprašanje, ali je treba pravilo lis pendens 
iz člena  31 razlagati usklajeno s  členom  27 
Uredbe št. 44/2001.
84. Različno oblikovana rešitev morebitnih 
kolizij določb iz člena 351 PDEU na eni strani z  določbami iz člena  71 Uredbe št.  44/2001 
na drugi zavrača prevzem obveznosti skladne 
razlage v okviru člena 71 Uredbe.
85. Pri tem je treba najprej omeniti, da se 
člen  351  PDEU v  skladu z  ustaljeno sodno prakso ne uporablja za razmerja med drža
-
vami članicami.  43 Ta določba torej nima 
42 –  Glej v  opombi 41 navedeno sodbo Budĕjovický Budvar, 
točka 169.
43 –  Glej sodbo z  dne 22.  septembra  1988 v  zadevi Deserbais (286/86, Recueil, str. 4907, točka 18) in v opombi 21 nave
-
deno sodbo Bogiatzi, točka 19.neposrednega pomena za obravnavani pri -
mer, v katerem naj bi uporabili ureditve CMR 
v postopku glede dveh držav članic.
86. Popolnoma neodvisno od tega pa 
v zadevo ne bi posegel niti člen 351 PDEU. Ta 
določba temelji na predpostavki, da morajo 
države članice konec koncev zagotoviti veljav -
nost PEU in PDEU, tako da v okviru pravno 
mogočega odpravijo protislovne zaveze kon -
vencijskega prava s prilagoditvijo pogodb ali v nujnem primeru tudi z odpovedjo zadevnih sporazumov.
  44 V  tem je tako rekoč slabost 
obveznosti skladne razlage.
87. Kot določa člen 351 PDEU, je treba koli -
zijo med zavezo držav članic iz konvencij -
skega prava – tukaj iz CMR – in določbami prava Unije – tukaj Uredbe št. 44/2001 – vna -
prej izključiti z omejitvijo področja uporabe 
člena  71 Uredbe. S  to ureditvijo je zakono-
dajalec namenoma dopustil soobstoj Uredbe s  posebnimi ureditvami v  konvencijah tudi 
v  razmerju med državami članicami, da bi 
44 –  Sodba z dne 4. julija 2000 v zadevi Komisija proti Portugal -
ski, C-84/98, Recueil, str. I-5215, točka 58.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
lahko dal prednost posebni ureditvi.  45 Zato 
tudi ni potrebna prilagoditev ali skladna raz-
laga konvencij, da bi se po možnosti izognili 
odstopanjem od prava Unije.
I - 41325. 
Predlog glede drugega vprašanja za pred -
hodno odločanje
88. Na drugo vprašanje za predhodno odlo -
čanje je torej treba odgovoriti, da Sodišče ni 
pristojno za razlago CMR. Naloga Sodišča 
pa je, da razloži, kako naj nacionalno sodišče uporablja člen  71 Uredbe št.  44/2001 glede 
tistih predpisov CMR, ki zadevajo področje 
uporabe Uredbe št. 44/2001, in v zvezi s tem upošteva vsebino predpisov CMR.
D –  Tretje in četrto vprašanje za predhodno 
odločanje
89. S tretjim vprašanjem za predhodno odlo -
čanje želi Hoge Raad izvedeti, ali je treba 
45 –  Nasprotno glej člena 59 in 60 v opombi 36 navedene Uredbe 
št.  2201/2003, ki tej uredbi pri razmerju med državami 
članicami dajeta prednost pred mednarodnimi pravnimi instrumenti.ureditve iz člena  31(3)  in (4) CMR razlagati 
tako, da izvrševanja ne urejajo izčrpno, tako 
da je mogoče obenem uporabiti ustrezne ure -
ditve iz Uredbe št. 44/2001. Obravnavati ga je 
treba skupaj s četrtim vprašanjem, ki se kon -
kretno nanaša na preizkus pristojnosti sodi -
šča države članice izvora kot morebiten pogoj za izvrševanje v skladu s CMR.
90. Glede na odgovor na drugo vprašanje za 
predhodno odločanje pa je treba ti vprašanji preoblikovati. Tako je treba preizkusiti, ali je 
mogoče predpise, kot je člen 31(3) in (4) CMR, 
obravnavati tako, da ne pomenijo izčrpne ure
-
ditve pogojev za priznavanje in izvrševanje 
v  smislu člena  71(2)(b), drugi pododstavek, 
prvi stavek, Uredbe št. 44/2001, tako da se še naprej uporabljajo ustrezne določbe Uredbe 
in zlasti, da je izključen preizkus pristojnosti 
izhodiščnega sodišča v izvršilnem postopku.
91. V skladu s členom 31(3) CMR je izvršljiva 
sodba sodišča države pogodbenice CMR izvr -
šljiva v  vseh drugih državah pogodbenicah 
takoj, ko so izpolnjene zahteve obličnosti, ki 
so v ta namen predpisane v zadevni upoštevni 
TNT EXPRESS NEDERLAND
državi članici. V členu 31(4) CMR je podrob-
neje določeno, za katere odločbe, ki konču -
jejo postopek, velja tretji odstavek.
I - 413392. Člen 31(3), drugi stavek, CMR kot nega -
tiven pogoj še določa, da izpolnitev teh 
zahtev obličnosti ne sme voditi v  „stvarno 
revizijo“ sodbe („aucune revision de l'affaire“; „shall not permit the merits of the case to be 
re-opened“).
93. Tako je videti, da navedeni predpisi CMR 
pogojev za izvrševanje ne urejajo izčrpno, 
temveč le toliko, kolikor vsebujejo napotilo 
na nacionalne ureditve. Edino, kar je dolo -
čeno za izvršilno sodišče, je prepoved stvarne 
revizije. Ker v  CMR ni ustreznih nadaljnjih 
določb, je treba izhajati iz dejstva, da se napo-
tilo na „zahteve obličnosti“ v državi izvrševa -
nja izčrpno sklicuje na ureditve priznavanja in 
izvrševanja, ki veljajo v tej državi, recimo na 
postopek podeljevanja eksekvature, vključno s  preizkusom za to zahtevanih materialnih pogojev za izvršitev, na primer združljivosti 
odločbe, ki jo je treba izvršiti, z javnim redom 
(ordre public).94. To pojmovanje je podprto z  zgodovin -
skim okvirom konvencije. V  času sklenitve 
pogodbe leta 1956 je bilo v  nekaterih drža -
vah pogodbenicah običajno, da so v  okviru 
priznavanja in izvrševanja stvarno preizkusili 
tuje sodbe. V teh okoliščinah je treba sklice -
vanje na „zahteve obličnosti“ razumeti kot 
napotilo na „formalno“ naravo nadzora („con -
trôle de la régularité formelle“) ob odpovedi stvarni reviziji – ki je izrecno prepovedana s  členom  31(3), drugi stavek, CMR.
  46 „Zah-
teve obličnosti“ v  tem smislu pomenijo tudi 
vse pogoje izvrševanja v skladu z nacionalnim 
pravom, razen vsebinske pravilnosti odločbe.
95. Posledično je treba izhajati iz dejstva, da 
ureditve, kot so opisani predpisi CMR, pogo -
jev za izvrševanje ne urejajo izrpno. V skladu 
s  členom  71(2)(b), drugi pododstavek, prvi 
stavek, Uredbe št. 44/2001 ustrezni predpisi torej ne nasprotujejo uporabi členov od 38 do 
52 Uredbe v odnosu med državami članicami.
96. Člen  31 CMR sicer obravnava pogoje 
izvrševanja, vendar ustrezne ureditve niso 
46 –  R. Loewe, Erläuterungen zum Übereinkommen vom 19. 
Mai 1956 über den Beförderungsvertrag im internatio -
nalen Straßengüterverkehr (CMR) (Pojasnila h  Konven-
ciji o  pogodbi za mednarodni cestni prevoz blaga z  dne 19. maja 1956 (CMR)), European Transport Law 11 (1976), 
503, 583; H. Jesser-Huß (navedeno v  opombi  7, člen  31 CMR, točka 37).
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
posebej prilagojene položaju na področju 
cestnega prevoza blaga.  47 Tudi to govori proti 
temu, da bi dopustili, da se določbe Uredbe 
o  priznavanju in izvrševanju umaknejo 
v ozadje.
I - 413497. Preizkusiti je še treba, ali predpisi, kot jih 
vsebuje CMR, ob odstopanju od člena 35(3) Uredbe št.  44/2001 določajo, da je preizkus 
pristojnosti izhodiščnega sodišča obvezen 
pogoj za izvrševanje.
98. To bo deloma zagovarjano ob skliceva -
nju na povezavo tretjega in prvega odstavka 
člena  31 CMR. Medtem ko člen  31(3) raz -
laga „spor v smislu prvega odstavka“, določba 
implicitno določa, da izvršilno sodišče pre -
izkuša tudi pristojnost izvornega sodišča, urejeno v  prvem odstavku.
  48 Ta razlaga je 
utemeljena z  nujnostjo zaščite neuspešne 
stranke pred pravili CMR za izvrševanje, za 
katere velja, da gredo predaleč.  49
47 –  Glej P . de Meij, Samenloop EEX-Verordening met bijzondere 
verdragen, Deventer 2003, str. 251 in 287.
48 –  Glej tudi dokazila v A. Messent/D. A. Glass, Hill & Messent –  
CMR: Contracts for the International Carriage of Goods by 
Road , 3. izdaja., London 2000, točka 10.48 in opomba 103.
49 –  Glej dokazila pri H. Jesser-Huß (navedeno v  opombi  7, 
člen 31 CMR, točka 36, in opombah 116 in 117).99. Ob besedilu iz člena 31(1) CMR se ven -
darle zdi bolj prepričljivo, da bi napotilo 
v členu 31(3) na spor v smislu prvega odstavka 
razumeli kot napotilo na „spore iz prevoza po tej konvenciji“, navedene v prvem odstavku.
  50 
Poleg tega prvi odstavek ureja le vprašanje 
krajevne pristojnosti, ne pa nedopustnosti 
nadaljnje pritožbe pri drugačni vrsti litispen-dence, ki je urejena v drugem odstavku.
100. Tako ureditve CMR ne zahtevajo nujno 
nadzora pristojnosti izvornega sodišča. Če nacionalni predpisi o  priznavanju in izvrše
-
vanju predvidevajo tak preizkus, CMR temu nadzoru niti ne nasprotuje.
101. V Evropski uniji je revizija pristojnosti 
v  skladu s  členom  35(3) Uredbe št.  44/2001 izključena. Ker v obravnavanem okviru ni na 
voljo druge izčrpne ureditve, ta ureditev, ki 
temelji na načelu favor executionis, ne stopi v ozadje v skladu s členom 71(2)(b) Uredbe.
50 –  Tako posledično tudi H. Jesser-Huß (navedeno v opombi 7, 
člen 31 CMR, točka 36).
TNT EXPRESS NEDERLAND
I - 4135102. Na tretje in četrto vprašanje za pred -
hodno odločanje je treba tako odgovoriti, da 
predpisi, kot je 31(3) in (4) CMR, ne pome -
nijo izčrpne ureditve pogojev za priznavanje in izvrševanje v smislu člena 71(2)(b), podod -
stavek 2, stavek 1, Uredbe št.  44/2001  in ne 
zahtevajo posebej preverjanja pristojnosti 
izhodiščnega sodišča, tako da se uporabljajo 
zadevne ureditve Uredbe št. 44/2001.E  –  Peto in šesto vprašanje za predhodno 
odločanje
103. Glede na odgovore na prva štiri vpra -
šanja za predhodno odločanje na peto in 
šesto vprašanje ni treba odgovoriti, saj sta bili 
postavljeni le podredno.
V – Predlog
104. Na podlagi zgoraj navedenih premislekov Sodišču predlagam, naj na vprašanja 
za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Hoge Raad, odgovori:
1. Člen 71(2)(b), drugi pododstavek, Uredbe (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 
2000 o  pristojnosti  in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v  civilnih in 
gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da se ustrezne ureditve posebne 
konvencije, katere pogodbenici sta država članica izvora in zaprošena država, 
uporabljajo prednostno pred predpisi Uredbe o pogojih za priznanje in izvrše -
vanje odločb sodišč druge države članice le, če so ureditve konvencije izčrpne in izključne v smislu, da nasprotujejo uporabi Uredbe.
SKLEPNI PREDLOGI J. KOKOTT – ZADEVA C-533/08
I - 41362. Sodišče ni pristojno za razlago Konvencije o pogodbi za mednarodni cestni pre -
voz blaga (CMR), podpisane 19. maja 1956 v Ženevi. Naloga Sodišča pa je, da 
razloži, kako naj nacionalno sodišče uporablja člen 71 Uredbe št. 44/2001 glede 
tistih predpisov CMR, ki zadevajo področje uporabe Uredbe št.  44/2001, in v zvezi s tem upošteva vsebino predpisov CMR.
3. Predpisi, kot je člen 31(3) in (4) CMR, ne pomenijo izčrpne ureditve pogojev za 
priznavanje in izvrševanje sodnih odločb v smislu člena 71(2)(b), drugi podod -
stavek, prvi stavek, Uredbe št. 44/2001 in ne zahtevajo posebnega preverjanja pri-
stojnosti izhodiščnega sodišča, tako da se uporabljajo zadevne ureditve Uredbe.