ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali je s pojmom „restavracijska storitev“, za katero se uporabi nižja stopnja DDV (člen 98(2) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (1) v povezavi s točko 12a Priloge III k tej direktivi in s členom 6 Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 282/2011 z dne 15. marca 2011 o določitvi izvedbenih ukrepov za Direktivo 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2)), zajeta prodaja pripravljenih jedi v okoliščinah, kakršne so v postopku v glavni stvari, torej v položaju, v katerem: — prodajalec kupcem daje na razpolago infrastrukturo, ki omogoča zaužitje kupljenega obroka na kraju samem (ločen prostor, namenjen prehrani, možnost uporabe toalet); — ni specializirane natakarske postrežbe; — ni strežbe v ozkem pomenu izraza; — postopek naročanja je poenostavljen in delno avtomatiziran; — stranka ima omejene možnosti za prilagoditev naročila svojim željam.
3.

Ali je treba člen 2, točka 11, Direktive 2011/83 in člen 2, točka 1, Direktive (EU) 2019/770 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2019 (2) razlagati tako, da so lahko „digitalna vsebina“ v smislu člena 2, točka 11, Direktive 2011/83 in člena 2, točka 1, Direktive 2019/770 tudi datoteke, ki se dobavijo kot delna storitev v okviru storitve, ki je bila opravljena zlasti kot „digitalna storitev“ v smislu člena 2, točka 2, Direktive 2019/770, kar pomeni, da bi lahko trgovec na podlagi člena 16(m) Direktive 2011/83 glede te delne storitve ugovarjal pravici do odstopa od pogodbe, potrošnik pa bi lahko, če trgovcu to ne bi uspelo, v celoti odstopil od pogodbe in mu zaradi člena 14(4)(b)(ii) Direktive 2011/83 za to delno storitev ne bi bilo treba plačati odškodnine?
1.

Ali področje zaščite označbe porekla omogoča zaščito ne le v razmerju do podobnih proizvodov, ampak tudi do storitev, ki so povezane z neposredno ali posredno distribucijo teh izdelkov?
2.

Ali poleg zgoraj navedenega oziroma ne glede na zgoraj navedeno krši člen 20 [PDEU] v zgoraj navedenem smislu praksa španske države, v skladu s katero se avtomatično uporabi ureditev iz člena 7 RD 240/2007, in sicer da se zavrne dovoljenje za prebivanje družinskemu članu državljana Unije, ki nikoli ni uresničeval svobode gibanja, samo in izključno iz razloga, da navedeni državljan ne izpolnjuje pogojev, določenih v tej določbi, ne da bi se konkretno in posamično preučilo, ali med tem državljanom Unije in državljanom tretje države obstaja razmerje odvisnosti, ki je tako, da se iz katerega koli razloga in glede na obstoječe okoliščine državljan Unije, če se državljanu tretje države zavrne pravica do prebivanja, ne more ločiti od družinskega člana, od katerega je odvisen, in mora zapustiti ozemlje Unije? Pri tem je treba upoštevati sodno prakso Sodišča Evropske unije, med drugim, sodbo z dne 8. maja 2018, C-82/16, K.A. in drugi/Belgische Staat (1).
1.

Ali je treba pravo Unije, zlasti člena 20 in 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije in Direktivo 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004„o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EGS (1)“ razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki za državljane Unije in njihove družinske člane uporablja določbe, podobne določbam, ki v zvezi z državljani tretjih držav pomenijo prenos člena 7(3) Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o „skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav“, in sicer določbe, ki omogočajo, da se državljanu Unije ali njegovemu družinskemu članu naloži upoštevanje preventivnih ukrepov za preprečitev nevarnosti pobega med rokom, ki mu je bil določen za zapustitev ozemlja, potem ko je bila sprejeta odločba o prenehanju dovoljenja za prebivanje iz razlogov javnega reda ali med podaljšanjem tega roka?
—

Ugotovi naj se, da Kraljevina Španija s tem, da v roku, ki je bil določen, ni sprejela vseh ukrepov za to, da bi od glavnega prejemnika, družbe Telecom Castilla-La Mancha S.A., izterjala državno pomoč, ki je bila s členom 1 Sklepa Komisije (EU) 2016/1385 z dne 1. oktobra 2014 o državni pomoči SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09), ki so jo izvedli organi Kastilje in Manče za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih v Kastilji in Manči (1) (objavljen v UL L 222 z dne 17. avgusta 2016, stran 52) razglašena za nezakonito in nezdružljivo z notranjim trgom, s tem, da ni dokazala, da je preklicala vsa neizvedena plačila v zvezi z navedeno pomočjo, in s tem, da Komisije v določenem roku ni obvestila o ukrepih, sprejetih za izvršitev tega sklepa, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 288 PDEU, četrti odstavek, ter členov 3 in 4 sklepa; in
2.

Ali je treba člena 15 in 31 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (1), člena 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter splošni načeli primarnosti prava Unije in polnega učinka direktiv razlagati in uporabiti tako, da imajo nacionalna sodišča držav članic obveznost, da v okviru preučitve ničnostne tožbe zoper odločbo, s katero se državljanu Unije ne prizna pravice do prebivanja, daljšega od treh mesecev, upoštevajo nova dejstva, ki so nastala po tem, ko so nacionalni organi sprejeli odločitev, če ta lahko spremenijo položaj zadevne osebe tako, da ni več dovoljeno omejevanje pravic te osebe do prebivanja v državi članici gostiteljici?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Španija) 26. avgusta 2019 – Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi/Ayuntamiento de Arrigorriaga

(Zadeva C-635/19)

(2019/C 406/15)

Jezik postopka: španščina

Predložitveno sodišče

Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi

Tožena stranka: Ayuntamiento de Arrigorriaga

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali Direktiva 2014/24/EU (1) nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je člen 122(2) LCSP (2), ki javnim naročnikom nalaga, da v dokumentacijo v zvezi z javnim naročilom vključijo poseben pogoj v zvezi z izvedbo, ki ponudniku nalaga obveznost, da zagotavlja vsaj take plačne pogoje delavcem, kakršni so določeni v panožni kolektivni pogodbi, ki se uporabi, tudi če v skladu z zakonodajo, ki ureja področje kolektivnega pogajanja in kolektivnih pogodb in določa, da ima na področju plač prednost kolektivna pogodba podjetja, in možnost, da se ne uporabi veljavne kolektivne pogodbe iz ekonomskih, tehničnih, organizacijskih ali proizvodnih razlogov, navedena panožna kolektivna pogodba ne zavezuje podjetja, ki je ponudnik?

(1) Direktiva 2014/24/EU z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str.65).

(2) Zakon 9/2017 z dne 8. novembra o javnih naročilih.
6.

Člen 1(3) Uredbe (ES) št. 91/2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz železa ali jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (kakor je bila spremenjena) določa, da je uporaba individualne stopnje dajatve v višini 64,4 % za podjetje Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd., Ningbo City, pogojena s predložitvijo veljavne trgovinske fakture carinskim organom držav članic, ki je skladna z zahtevami, navedenimi v Prilogi II, in da če se take fakture ne predložijo, se uporablja stopnja dajatve, ki velja za vse druge družbe; ali se je vseeno mogoče opreti na individualno stopnjo dajatve pri naknadni izterjavi protidampinških dajatev, ki se izvede zaradi preiskave OLAF, v skladu z načelom dobre vere v korist prijavitelja, če je OLAF ugotovil, da zadevni pritrdilni elementi nimajo, tako kot je bilo navedeno, indonezijskega porekla, temveč jih proizvaja podjetje Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd. na Kitajskem, vendar pa ni mogoče predložiti nobene fakture s podatki, ki so potrebni za uporabo individualne stopnje dajatve, ker so izvozniki ravnali prav z namenom, da bi zavajali organe držav članic?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione (Italija) 19. junija 2019 – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate

(Zadeva C-478/19)

(2019/C 357/12)

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Corte suprema di cassazione

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Agenzia delle Entrate

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali pravo Skupnosti – in zlasti določbe Pogodbe ES v zvezi s svobodo ustanavljanja in prostim pretokom kapitala, kot jih razlaga to Sodišče – nasprotujejo uporabi določbe nacionalnega prava, kot je določba člena 35(10)(b) decreto-legge n. 223/2006 (uredba-zakon št. 223/2006) (v delu, kjer se zaprtim nepremičninskim investicijskim skladom omejuje olajšava za hipotekarni in katastrski davek)?
2.

Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali so določbe člena 14(3) Direktive 2003/6/ES, če ga je še vedno mogoče uporabiti ratione temporis, in člena 30(1)(b) Uredbe (EU) št. 596/2014 združljive z določbami členov 47 in 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, tudi ob upoštevanju sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice v zvezi s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter ustavnih tradicij, ki so skupne državam članicam, če določajo, da se sankcije naložijo tudi posamezniku, ki ne odgovori na vprašanja pristojnega organa, na podlagi katerih bi se lahko ugotovila njegova odgovornost za prekršek, ki se kaznuje z upravno sankcijo „kazenske“ narave?“
—

Komisija prvič, trdi, da je Splošno sodišče napačno odločilo, da je bil z ukrepom, s katerim je Romunija dodelila pomoč I. in V. Micula, vlagateljema, ki sta državljana Švedske, in trem romunskim podjetjem, nad katerimi imata nadzor (v nadaljevanju, skupaj: brata Micula) 22. februarja 2005 ukinjena shema spodbud. Prav z izplačilom nadomestila zaradi ukinitve te sheme, do česar je prišlo po pristopu Romunije k Uniji, je namreč Romunija bratoma Micula dodelila pomoč.
—

Tožbi Republike Poljske zoper Komisijo v zadevi T-836/16 za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije C(2016) 5596 final z dne 19. septembra 2016 v zvezi z državno pomočjo SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), s katerim se je začel formalni postopek preiskave v zvezi s poljskim davkom na prodajo na drobno in je bil odrejen njegov preklic, in v zadevi T-624/17 za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije (EU) 2018/160 z dne 30. junija 2017 v zvezi z državno pomočjo SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), ki jo je Poljska dodelila glede davka na prodajo na drobno, naj se zavrneta in Republiki Poljski naj se naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in tega postopka;
5.

Ali je treba člene 19(1), drugi pododstavek, 2 in 4(3) PEU ter člen 47 Listine o temeljnih pravicah v povezavi s členom 267, tretji odstavek, PDEU razlagati tako, da o tem, ali je oseba, ki ji je bil vročen akt o imenovanju v sodniško funkcijo na sodišču države članice, ki odloča na zadnji stopnji, v službenem razmerju kot sodnik in ima status sodnika, ne odloča organizacijska enota, ki je pristojna v skladu z nacionalno zakonodajo in v katero je bila imenovana zadevna oseba ter ki jo sestavljajo izključno osebe, katerih akti o imenovanju imajo napake, navedene v vprašanjih od 2 do 4, in ki zato ni sodišče v smislu prava Unije, temveč lahko o tem odloča druga organizacijska enota tega sodišča, ki izpolnjuje zahteve prava Unije glede sodišča?
1.

Ali ima v okoliščinah, kot so okoliščine postopka v glavni stvari, v katerem je davčna zavezanka po naročilu mesta izvedla gradbena dela na občinski cesti, ta davčna zavezanka, ki je prejela storitve za gradnjo ceste, prenesene na občino, od drugih davčnih zavezancev, v skladu s členom 17(2)(a) Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (1) za to pravico do odbitka?
1.

1. Ali je izraz „pravosodni organ“ v smislu člena 6(2) Okvirnega sklepa (1) samostojen pojem prava Unije? 2. Če je odgovor na vprašanje 1.1. pritrdilen: na podlagi katerih meril je mogoče ugotoviti, ali je organ izvršitvene države članice tak pravosodni organ in ali je zato evropski nalog za prijetje in predajo, ki ga izvrši, taka sodna odločba? 3. Če je odgovor na vprašanje 1.1. pritrdilen: ali spada nizozemsko državno tožilstvo, natančneje državni tožilec, ki zastopa obtožbo pred sodiščem, v pojem „pravosodnega organa“ v smislu člena 6(2) Okvirnega sklepa in ali je evropski nalog za prijetje in predajo, ki ga izvrši ta organ, posledično sodna odločba? 4. Če je odgovor na vprašanje 1.3. pritrdilen: ali je dopustno, da je prvotno predajo presodil pravosodni organ, natančneje Overleveringskamer te Amsterdam (senat, ki odloča o predaji, v Amsterdamu, Nizozemska), v skladu s členom 15 Okvirnega sklepa, pri čemer sta bili med drugim spoštovani pravici posameznika do izjave in do sodnega varstva, medtem ko je za dodatno odobritev predaje v skladu s členom 27 Okvirnega sklepa pristojen drug organ, in sicer državni tožilec, pri čemer posamezniku ni bila zagotovljena pravica do izjave ali pravica do sodnega varstva, tako da je brez kakršne koli razumne obrazložitve prišlo do očitne neskladnosti v okviru Okvirnega sklepa? 5. Če se na vprašanji 1.3. in 1.4. odgovori pritrdilno: ali je treba člene 14, 19 in 27 Okvirnega sklepa razlagati tako, da mora državno tožilstvo, ki nastopa kot izvršitveni pravosodni organ, spoštovati predvsem posameznikovo pravico do izjave in pravico do sodnega varstva, preden je mogoče dati soglasje h kazenskemu pregonu, obsodbi ali priporu za izvršitev kazni zapora ali ukrepa, vezanega na odvzem prostosti, zaradi kaznivega dejanja, ki je bilo storjeno pred njegovo predajo na podlagi evropskega naloga za prijetje in ki ni dejanje, zaradi katerega je bila zahtevana predaja osebe?
1.

Ali je treba člen 1(1)(a)(i) in (ii) Direktive Sveta 98/59/ES [z dne 20. julija 1998] o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti (1) razlagati tako, da je treba referenčno obdobje 30 oziroma 90 dni, ki je določeno kot pogoj za domnevo, da je podan kolektivni odpust, vselej šteti do datuma, na katerega je prišlo do posamične odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki je predmet presoje?
1.

Italijanska republika zaradi sistematičnega in neprekinjenega preseganja letnih mejnih vrednosti koncentracije NO2 — od leta 2010 brez prekinitve na območjih IT0118 (aglomeracija mesta Torino), IT0306 (aglomeracija mesta Milano), IT0307 (aglomeracija mesta Bergamo), IT0308 (aglomeracija mesta Brescia), IT0309 (zona A – visoko urbanizirana nižina), IT0906 (aglomeracija mesta Firenze), IT0711 (občina Genova), IT1215 (aglomeracija mesta Rim), — od leta 2010 do leta 2012 in nato ponovno od leta 2014 brez prekinitve na območjih IT1912 (aglomeracija mesta Catania) in IT1914 (industrijska območja), pri čemer so te vrednosti še vedno presežene, ni izpolnila obveznosti na podlagi člena 13 v povezavi s Prilogo XI k Direktivi 2008/50/ES o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (1);
C 288/35

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Kammarrätten i Göteborg (Švedska) 19. junija 2019 – Allmänna ombudet hos Tullverket/Combinova AB

(Zadeva C-476/19)

(2019/C 288/42)

Jezik postopka: švedščina

Predložitveno sodišče

Kammarrätten i Göteborg

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: Allmänna ombudet hos Tullverket

Nasprotna stranka v postopku s pritožbo: Combinova AB

Vprašanje za predhodno odločanje

Na podlagi člena 79 carinski dolg v skladu s členom 124(1)(k) (1) ugasne, če predloženi zadostni dokazi prepričajo carinske organe, da se blago ni uporabilo ali porabilo ter je bilo odstranjeno s carinskega območja Unije. Ali izraz „uporabilo“ pomeni, da je bilo blago oplemeniteno ali izboljšano za namen, za katerega je bilo družbi za to blago izdano dovoljenje, ali pa se izraz nanaša na uporabo, ki presega to oplemenitenje ali izboljšanje? Ali je upoštevno, ali do uporabe pride pred nastankom carinskega dolga ali po njem?

(1) Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013 L 269, str. 1).
2.

Ali je treba pojme „namerno ubitje/vznemirjanje/uničenje“ iz člena 5, od (a) do (d), Direktive 2009/147 in člena 12, od (a) do (c) Direktive Sveta 92/43/EGS (2) z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni praksi, v skladu s katero mora v primeru, če namen ukrepov očitno ni ubijanje ali vznemirjanje vrst (na primer gozdarski ukrepi ali prostorski razvoj), obstajati tveganje negativnih vplivov ukrepov na stanje ohranjenosti vrst, da bi prepovedi veljale?
1.

Ali je mogoče sistem iz člena 101 PDEU, ki se nanaša na konkurenco, razlagati tako, da v položaju, v katerem je udeleženec omejevalnega sporazuma z akterjem, ki ni udeleženec omejevalnega sporazuma, sklenil gradbeno pogodbo, kot je ta, dogovorjena v omejevalnem sporazumu, kršitev pravil o konkurenci zaradi ekonomskih učinkov, ki so bili povzročeni s tem, traja še celotno obdobje, v katerem se izpolnjujejo pogodbene obveznosti po tej pogodbi ali se opravljajo plačila pogodbenim strankam za ta dela, to je do dneva plačila zadnjega obroka za dela ali vsaj do dneva zaključka zadevnih del;
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Constanța (Romunija) 10. aprila 2019 – Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură - Centrul Județean Tulcea/SC Piscicola Tulcea SA

(Zadeva C-294/19)

(2019/C 288/16)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Constanța

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnica (tožena stranka na prvi stopnji): Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură - Centrul Județean Tulcea

Nasprotna stranka (tožeča stranka na prvi stopnji): SC Piscicola Tulcea SA

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe člena 2 [in določbe] člena 34(2) Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003 (1), in določbe člena 2 Uredbe Komisije (ES) št. 1120/2009 z dne 29. oktobra 2009 o podrobnih pravilih za izvajanje sheme enotnega plačila iz naslova III Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (2) razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki v okoliščinah iz spora v glavni stvari izključuje pravico do plačil za kmeta, če ribogojnice, ki jih uporablja kot orno zemljišče, niso „kmetijska površina“ v smislu člena 2 Uredbe št. 1120/2009, ker se ne štejejo za upravičena zemljišča v skladu s členom 34(2) Uredbe (ES) št. 73/2009?

(1) UL 2009, L 30, str. 16.

(2) UL 2009, L 316, str. 1.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Conseil de prud'hommes de Metz (Francija) 18. junija 2019 – Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle/Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle

(Zadeva C-463/19)

(2019/C 280/39)

Jezik postopka: francoščina

Predložitveno sodišče

Conseil de prud'hommes de Metz

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle

Tožena stranka: Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle

Druga stranka: Mission nationale de contrôle et d’audit des organismes de sécurité sociale

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba Direktivo 2006/54/ES (1) z vidika členov 8 in 157 PDEU, splošnih načel prava Unije glede enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije ter člena 20, člena 21(1) in člena 23 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da s svojega stvarnega področja uporabe izključuje določbe člena 46 francoske nacionalne kolektivne pogodbe za organe socialne varnosti, ki trimesečni dopust s polovično plačo ali enoinpolmesečni dopust s polno plačo in enoletni dopust brez plače po materinskem dopustu pridržuje za delavke teh organov, ki same vzgajajo otroke?

(1) Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (UL 2006, L 204, str. 23).
1.

Ali je treba odstavek 4, točki (c) in (g), člena 57 Direktive 2014/24/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES v povezavi z odstavkoma 6 in 7 tega člena razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi se ta člen uporabljal tako, da mora gospodarski subjekt na lastno pobudo zagotoviti dokaze o ukrepih, ki jih je sprejel, da bi dokazal svojo zanesljivost?
(a)

Ali je treba oznako B 30 20 oziroma njeno četrto alineo razlagati tako, da se z njo absolutna odsotnost drugih materialov zahteva tako, da je uvrstitev odpadka v to oznako izključena, če odpadek vsebuje materiale, ki niso odpadki in ostanki papirja in kartona (drugi materiali), in sicer ne glede na njihovo količino in raven nevarnosti?
2.

Ali se lahko parkiranje na ulici in javni prometni površini – kadar je pravica do zaračunavanja določena v zakonu o sigurnosti prometa na cestama (zakon o varnosti cestnega prometa) in predpisih, ki urejajo opravljanje komunalne storitve kot javno službo – šteje za civilno zadevo v smislu Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (prenovitev), ki ureja vprašanje pristojnosti sodišč in priznavanja ter izvrševanja sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, upoštevaje pri tem zlasti dejstvo, da se za vozilo, ki nima parkirnega listka ali ki ima neveljavni parkirni listek, takoj naloži obveznost plačila dnevnega listka, kot da je bilo parkirano ves dan in neodvisno od natančnega časa uporabe parkirnega mesta, zaradi česar ima takšno zaračunavanje dnevnega listka kazenske elemente, v nekaterih državah članicah pa se takšno parkiranje šteje za prometni prekršek?
b)

Ali so pri presoji dopustnosti klavzule o omejitvi, kakršna je v postopku v glavni stvari, upoštevne okoliščine, s katerimi se v razpisu utemeljuje klavzula o omejitvi ter ki se nanašajo na konkurenčne razmere na področju linijskih avtobusnih prevozov v regiji Helsinki in z zmanjšanje operativnega tveganja, ki ga za kakovost prevoznih storitev predstavljata prevzem velikega obsega prevozov in spreminjanje linij?
—

Splošno sodišče je storilo napako glede dokaznega bremena, ki je bil na Komisiji, da bi se ugotovil obstoj pogojev pripisljivosti državi in državnih sredstev, ker je preizkus in presojo elementov, ki jih je Komisija predložila v izpodbijanem sklepu, opravilo razdrobljeno, ne da bi jih upoštevalo v celoti in povzelo širši kontekst, v katerega so umeščeni.