V zvezi z nacionalnim trgom, za katerega je značilen obstoj dejanskih ozemeljskih monopolov, to, da na tem trgu ne obstaja zakonski monopol, ni upoštevno. Komisija namreč mora, da bi ugotovila, ali na nekem trgu obstaja potencialna konkurenca, preučiti dejanske in konkretne možnosti, da si podjetja med seboj konkurirajo ali da na ta trg lahko vstopi nov konkurent in konkurira obstoječim podjetjem. Komisija mora ta preizkus opraviti na objektivni osnovi teh možnosti, tako da je okoliščina, da so možnosti izključene zaradi monopola, ki izvira neposredno iz nacionalne ureditve ali posredno iz dejanskega stanja, ki nastane kot posledica izvajanja te ureditve, brezpredmetna.

Člen 81(1) ES se glede na pogoje, navedene v tem besedilu v zvezi z vplivom na trgovino med državami članicami in posledicami za konkurenco, uporablja samo v sektorjih, odprtih za konkurenco. Preizkus pogojev konkurence ne temelji samo na obstoječi konkurenci med podjetji, ki so že na zadevnem trgu, ampak tudi na potencialni konkurenci. V zvezi s tem velja, da čeprav je namen podjetja, da vstopi na trg, morda upošteven pri preučitvi, ali je podjetje mogoče šteti za potencialnega konkurenta na navedenem trgu, je bistveni element, na katerem mora temeljiti ta opredelitev, njegova sposobnost, da vstopi na navedeni trg.

(Glej točke od 136 do 138, 141, 151, 155, 156, 220, 221, 223 in 228.)

(Glej točke 161, 172 in od 224 do 226.)

(Glej točke od 211 do 213, 247 in 249.)

Na močno skoncentriranem oligopolnem trgu izmenjava informacij podjetjem omogoča, da se seznanijo s položajem na trgu in poslovno strategijo konkurentov in tako občutno spremenijo konkurenco med gospodarskimi subjekti. Ne zahteva se, da se izmenjani podatki nanašajo na podrobne podatke. V okviru oligopolnega trga izmenjava podatkov, čeprav splošnih, ki se nanašajo zlasti na poslovno strategijo podjetja, lahko ogroža konkurenco. Če poleg tega podjetje, ki sodeluje pri usklajevanju, ostane aktivno na zadevnem trgu, se domneva vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem tega podjetja na trgu uporabi, tudi če usklajevanje temelji le na enem sestanku zadevnih podjetij.

V okviru postopka na področju konkurence odločba o ugotovitvi kršitve ne pomeni kazni v smislu člena 25 Uredbe št. 1/2003 in tako zanjo ne velja zastaranje, predvideno s to določbo. Poglavje VI Uredbe št. 1/2003, v katerem se obravnavajo sankcije, se namreč nanaša le na globe in periodične denarne kazni, nobena določba te uredbe pa ne omogoča ugotovitve, da se za odločbe Komisije, na katere se nanaša člen 7 in s katerimi Komisija ugotovi obstoj kršitve določb členov 81 ES ali 82 ES, uporabljajo sankcije iz navedenega poglavja. Torej zastaranje pooblastila za naložitev glob in periodičnih denarnih kazni ne pomeni zastaranja implicitnega pooblastila za ugotovitev kršitve.

(Glej točke od 312 do 314, 317 in 323.)

Nacionalni organi morajo s potekom roka za prenos direktive, katere cilj je ustvariti konkurenčen trg, opustiti uporabo vseh določb, ki tej direktivi nasprotujejo. Predvsem ne smejo uporabiti teh določb zoper konkurente podjetja, ki želi vstopiti na nacionalni trg. Primarnost prava Unije namreč zahteva, da se določbe nacionalnega prava, ki so v nasprotju s predpisom Unije, ne glede na to, ali so bile sprejete pred njim ali po njem, ne uporabijo. Poleg tega je med subjekti, zoper katere so lahko usmerjene določbe direktive, ki lahko imajo neposredni učinek, organ, ki je ne glede na pravno obliko na podlagi akta javnega organa odgovoren, da pod nadzorom tega organa zagotovi storitev javnega pomena, in ki ima v ta namen posebne pristojnosti, ki presegajo tiste, ki izhajajo iz običajnih pravil, ki se uporabljajo pri odnosih med posamezniki.

Člena 81 ES in 82 ES se nanašata samo na protikonkurenčna ravnanja, za katera so se podjetja odločila na svojo pobudo. Če je protikonkurenčno ravnanje podjetjem naloženo z nacionalno zakonodajo ali če ta ustvarja pravni okvir, ki odpravlja vsakršno možnost njihovega konkurenčnega ravnanja, se člena 81 ES in 82 ES ne uporabljata. V takem položaju namreč omejevanje konkurence, v skladu z vsebino teh določb, ni posledica samostojnega ravnanja podjetij. Nasprotno pa se člena 81 ES in 82 ES lahko uporabljata, če se izkaže, da nacionalna zakonodaja pušča možnost konkurence, ki se lahko prepreči, omeji ali izkrivi s samostojnim ravnanjem podjetij.

Teh ugotovitev ne omaje okoliščina, da gre za enotno in trajajočo kršitev. Ta okoliščina glede narave ugotovljene kršitve namreč ne vpliva na to, da mora Komisija – ker je v izreku odločbe namenoma navedla različno trajanje kršitve za vsak trg, na katerega se nanaša kršitev – pravno zadostno dokazati tako ugotovljeno trajanje.

Če se z odločbo Komisije o naložitvi globe za kršitev pravil o konkurenci razlikuje med trajanjem kršitve na nacionalnem trgu in trajanjem kršitve na sosednjem trgu, mora Komisija predložiti potrebne dokaze, ki pravno zadostno dokazujejo obstoj kršitve na teh dveh trgih, in trajanje, ki ga navaja za posamezen trg. Dokazno breme glede obstoja kršitve in posledično glede njenega trajanja nosi namreč Komisija.

Predhodna praksa odločanja Komisije ni pravni okvir za globe na področju konkurence, glede na to, da je ta opredeljen le v Uredbi št. 1/2003 in Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe št. 1/2003. Tako so odločbe v drugih zadevah le informativne glede morebitnega obstoja diskriminacije, ker je malo verjetno, da so okoliščine v teh zadevah, kot so trgi, proizvodi, podjetja in zadevna obdobja, enake.

Vendar morajo Komisija, ko nekemu podjetju naloži globo zaradi kršitve pravil o konkurenci, in druge institucije pri vseh svojih dejavnostih spoštovati načelo enakega obravnavanja, ki nasprotuje temu, da se primerljivi položaji obravnavajo različno in da se različni položaji obravnavajo podobno, razen če je tako obravnavanje objektivno upravičeno.

Prejšnje odločbe Komisije na področju glob pa so glede spoštovanja načela enakega obravnavanja lahko upoštevne le, če se dokaže, da so okoliščine zadev, v katerih so bile izdane te druge odločbe, kot so trgi, proizvodi, države, podjetja in zadevna obdobja, primerljive s tistimi v obravnavanem primeru.

(Glej točke od 385 do 387.)