SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

YVESA BOTA,

predstavljeni 11. septembra 2008 ( 1 )

Zadeva C-337/07

Ibrahim Altun

proti

Stadt Böblingen

„Pridružitveni sporazum EGS-Turčija — Člen 7, prvi odstavek, Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 — Pravica do prebivanja otroka turškega delavca — Vključenost delavca na zakoniti trg dela — Neprostovoljna brezposelnost — Uporaba navedenega sporazuma za turške begunce — Pogoji za izgubo pridobljenih pravic“

1. Sodišču je v okviru obravnavane zadeve predložena zahteva za razlago člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta ( 2 ) z dne 19. septembra 1980 o razvoju pridružitve ( 3 ).

2. Na podlagi te določbe ima družinski član turškega delavca, ki je pridobil dovoljenje, da se pridruži temu delavcu na ozemlju države članice gostiteljice in ki v tej državi članici zakonito prebiva vsaj tri leta, pravico, da na tem ozemlju sprejme katero koli ponujeno zaposlitev.

3. Natančneje, predložitveno sodišče sprašuje, ali lahko otrok turškega delavca uveljavlja pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80, če je ta delavec vstopil na ozemlje države članice gostiteljice kot politični begunec. Predložitveno sodišče želi tudi izvedeti, ali lahko ta otrok koristi te pravice, če je bil turški delavec v treh letih prebivanja, ki ga zahteva ta določba, dve leti in šest mesecev zaposlen, nato pa preostalih šest mesecev brezposeln. Nazadnje, Sodišču se predlaga, da ugotovi, ali lahko otrok turškega delavca izgubi pravice iz navedene določbe, če je ugotovljeno, da je turški delavec pridobil status političnega begunca, in torej tudi pravico prebivanja, na podlagi lažnih podatkov.

4. V teh sklepnih predlogih bom razložil, zakaj se po mojem mnenju za turškega delavca, ki vstopi na ozemlje države članice gostiteljice kot politični begunec, in za člana njegove družine, uporabljajo določbe Sklepa št. 1/80. Dalje bom Sodišču predlagal, da poda tako razlago člena 7, prvi odstavek, prva alinea, tega sklepa, da otrok turškega delavca lahko uveljavlja pravice, ki izhajajo iz te določbe, če je bil ta delavec v zahtevanem obdobju treh let, dve leti in šest mesecev zaposlen, preostalih šest mesecev pa brezposeln. Nazadnje bom predlagal Sodišču, naj razsodi, da je treba člen 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 razlagati tako, da če je turški delavec pridobil status političnega begunca na podlagi goljufivega ravnanja, lahko član njegove družine uveljavlja pravice iz te določbe samo, če je bilo dovoljenje za prebivanje temu delavcu odvzeto po preteku treh let zahtevanega skupnega prebivanja.

I – Pravni okvir

A – Pravo Skupnosti

1. Pridružitveni sporazum

5. Evropska skupnost in Republika Turčija sta 12. septembra 1963 sklenili Pridružitveni sporazum, da bi uredili prosto gibanje turških delavcev na ozemlju Skupnosti. Cilj tega sporazuma je „spodbuditi trajno in uravnoteženo krepitev trgovinskih in gospodarskih odnosov med pogodbenicama ob celovitem upoštevanju potrebe, da se s tem pospeši hitrejša izgradnja turškega gospodarstva ter zaposlenost in izboljšanje življenjskih pogojev turškega naroda“ ( 4 ).

6. Postopno izvajanje prostega gibanja turških delavcev iz navedenega sporazuma mora biti skladno s pravili, ki jih določi Pridružitveni svet, ki zagotavlja postopno izvajanje in razvoj pridružitve ( 5 ).

2. Sklep št. 1/80

7. Pridružitveni svet je zato sprejel Sklep št. 1/80, katerega cilj je zlasti izboljšanje pravnega položaja delavcev in članov njihovih družin glede na ureditev, ki je bila določena s Sklepom Pridružitvenega sveta št. 2/76 z dne 20. decembra 1976. Z zadnjenavedenim sklepom je bila za turške delavce predvidena postopna pravica do dostopa do zaposlitve v državi članici gostiteljici in za otroke teh delavcev pravica do splošnega izobraževanja v tej državi.

8. Določbe, ki jih je treba uporabiti za pravice turških delavcev in člane njihovih družin, so navedene v členih 6 in 7 Sklepa št. 1/80.

9. V členu 6 Sklepa št. 1/80 je določeno: „1. Razen v primerih, določenih s členom 7, ki ureja prost dostop do zaposlitve članov njegove družine, ima turški delavec, ki je vključen v zakoniti trg dela države članice: — v tej državi članici po enem letu, odkar je zakonito zaposlen, pravico, da se mu podaljša delovno dovoljenje pri istem delodajalcu, če ta razpolaga z delovnim mestom; — v tej državi članici po preteku treh let, odkar je zakonito zaposlen, in ob pogoju, da imajo delavci iz držav članic Skupnosti pri tem prednost, pravico, da pri delodajalcu, ki ga sam izbere, sprejme delovno mesto v enakem poklicu, ponujeno pod običajnimi pogoji in prijavljeno pri službah za zaposlovanje v tej državi članici; — v tej državi članici po preteku štirih let, odkar je zakonito zaposlen, pravico do prostega dostopa do zaposlitve po svoji izbiri. 2. Letni dopusti in odsotnosti zaradi materinstva, nesreč pri delu ali kratkotrajnih bolezni se vštevajo v čas zakonite zaposlitve. Obdobja brezposelnosti, brez lastne krivde, ki jih primerno potrdijo pristojni organi in odsotnosti zaradi dolgotrajnih bolezni, ki niso vštete v obdobja zakonite zaposlitve, ne vplivajo na pravice, pridobljene na podlagi prejšnje zaposlitve. 3. Podrobna pravila za izvajanje odstavkov 1 in 2 se določijo z nacionalnimi predpisi.“

10. Člen 7 Sklepa št. 1/80 določa: „Družinski člani turškega delavca, ki je vključen v zakoniti trg dela države članice, ki so pridobili dovoljenje, da se mu pridružijo: — imajo – s pridržkom, da imajo državljani iz držav članic Skupnosti pri tem prednost – pravico sprejeti vsako ponujeno zaposlitev, če v tej državi članici zakonito prebivajo vsaj tri leta; — pridobijo pravico do prostega dostopa do zaposlitve, ki jo sami izberejo, če v tej državi članici zakonito prebivajo vsaj pet let. Otroci turških delavcev, ki so v državi gostiteljici pridobili poklicno izobrazbo, ne glede na čas njihovega bivanja v tej državi članici, pod pogojem, da je bil vsaj eden od njihovih staršev najmanj tri leta zakonito zaposlen v zadevni državi članici, lahko v tej državi članici sprejmejo katerokoli ponujeno zaposlitev.“

11. Člen 14(1) Sklepa št. 1/80 predvideva, da se določbe Poglavja II, Oddelek 1, tega sklepa, ki vsebuje člena 6 in 7, „uporabljajo ob upoštevanju omejitev, utemeljenih z javnim redom, javno varnostjo in javnim zdravjem“.

3. Direktiva 2004/83/ES

12. Cilj Direktive 2004/83/ES ( 6 ) je določitev minimalnih pravil za opredelitev in status beguncev državljanov tretjih držav in oseb brez državljanstva, da bi zagotovili, da se v vseh državah članicah uporabljajo skupna merila za določitev teh oseb ( 7 ).

13. Države članice so se morale na podlagi člena 38(1) Direktive 2004/83 uskladiti z njo najpozneje do 10. oktobra 2006. Ta direktiva je začela veljati ( 8 ).

B – Ženevska konvencija

14. Konvencija o statusu beguncev ( 9 ) je bila 28. julija 1951 podpisana v Ženevi, Zvezna republika Nemčija pa jo je ratificirala . Cilj te konvencije je omogočiti beguncem in osebam brez državljanstva pridobitev statusa in mednarodnega priznanja.

15. Na podlagi člena 1(A)(2) te konvencije se izraz „begunec“ uporablja za vsako osebo, ki se zaradi „utemeljenega strahu pred preganjanjem osnovanem na rasi, veri, narodni pripadnosti, pripadnosti določeni družbeni skupini ali določenem političnem prepričanju, nahaja izven države, katere državljan je, in ne more, ali zaradi takšnega strahu noče uživati varstva te države, ali osebo, ki nima državljanstva, in se nahaja izven države, kjer je imela običajno prebivališče, pa se zaradi takšnih dogodkov ne more ali noče zaradi omenjenega strahu vrniti v to državo“.

16. Člen 5 Ženevske konvencije predvideva, da „[n]obena določba te Konvencije ne posega v katerekoli pravice ali ugodnosti, ki jih država pogodbenica podeli beguncem neodvisno od nje“.

II – Spor o glavni stvari

17. Položaj očeta tožeče stranke v postopku v glavni stvari je tak.

18. Ali Altun je turški državljan. V Nemčijo je prispel 27. marca 1996 kot prosilec za azil. Zvezni urad za priznanje tujih beguncev ga je z odločbo z dne priznal kot begunca. Zato mu je pristojni lokalni organ za tujce v Mönchengladbachu izdal mednarodno potno listino ter dovoljenje za prebivanje v Nemčiji z neomejeno veljavnostjo.

19. Ali Altun je prebival v Stuttgartu od 1. maja 1999 do , nato pa v Böblingenu.

20. Ali Altun se je julija 1999 zaposlil pri agenciji za začasno delo iz Stuttgarta. Nato je bil od 1. aprila 2000 zaposlen kot delavec v podjetju za proizvodnjo hrane. To podjetje je objavilo plačilno nesposobnost. Aliju Altunu je prenehala delovna obveznost, pozvan pa je bil, da se prijavi kot brezposelna oseba pri zavodu za zaposlovanje. Delovno razmerje Alija Altuna pri podjetju za proizvodnjo hrane je uradno prenehalo .

21. Ali Altun je od 1. junija 2002 do prejemal nadomestilo za brezposelnost.

22. Ali Altun, čigar družina je ostala v Turčiji, je junija 1999 vložil prošnjo za združitev družine za svojo ženo, sina in hčerke.

23. Njegov sin Ibrahim Altun, tožeča stranka v postopku v glavni stvari, je potem, ko je pridobil vizum, 30. novembra 1999 prispel v Nemčijo, kjer je prebival pri svojem očetu. Služba za tujce glavnega mesta dežele Stuttgart je Ibrahimu Altunu izdala dovoljenje za prebivanje z veljavnostjo do . Mesto Böblingen je to dovoljenje podaljšalo do , nato pa ponovno do .

24. Ibrahim Altun se je najprej prijavil kot brezposelna oseba pri zavodu za zaposlovanje, nato pa začel izobraževanje, namenjeno mladim brezposelnim osebam, ki ga je opustil 2. aprila 2004.

25. Ibrahim Altun je 22. marca 2003 storil poskus posilstva šestnajstletnega dekleta. mu je bila odvzeta prostost in odrejen pripor do .

26. Amtsgericht Böblingen (Nemčija) mu je 16. septembra 2003 izreklo pogojno obsodbo in določilo kazen enega leta in treh mesecev zapora.

27. Ibrahim Altun je 20. novembra 2003 mesto Böblingen zaprosil za ponovno podaljšanje pravice do prebivanja na nemškem ozemlju, vendar mu je bilo to zavrnjeno s sklepom z dne . Mesto Böblingen je Ibrahimu Altunu prav tako odredilo, naj zapusti nemško ozemlje v treh mesecih po vročitvi tega sklepa, ker bo v nasprotnem primeru v Turčijo izgnan.

28. Mesto Böblingen je odločitev utemeljilo na podlagi dejstva, da je Ibrahim Altun storil hudo kaznivo dejanje, ki po nemškem pravu pomeni razlog za zavrnitev prošnje za podaljšanje pravice do prebivanja. Mesto Böblingen je prav tako pojasnilo, da ni pridobil pravnega položaja, predvidenega v členu 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta.

29. Ker je bil ugovor Ibrahima Altuna zoper ta sklep 5. oktobra 2004 zavrnjen, je vložil tožbo zoper to zavrnitev pri Verwaltungsgericht Stuttgart (Nemčija). Ibrahim Altun meni, da bi bilo treba prošnjo za podaljšanje njegove pravice do prebivanja preučiti, ne le glede na nacionalne predpise, ampak tudi glede na člen 7, prvi odstavek, Sklep št. 1/80 Pridružitvenega sveta.

III – Vprašanja za predhodno odločanje

30. V teh okoliščinah je Verwaltungsgericht Stuttgart prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali pridobitev pravic iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa […] št. 1/80 zahteva, da ‚prvotni upravičenec‚, pri katerem ima družinski član v obdobju treh let zakonito prebivališče, med tem celotnim obdobjem izpolnjuje pogoje iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 Pridružitvenega sveta? 2. Ali za to, da bi družinski član pridobil pravice iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa […] št. 1/80, zadošča, da je bil ‚prvotni upravičenec‘ v tem obdobju dve leti in šest mesecev zaposlen pri različnih delodajalcih in takoj nato šest mesecev brezposeln brez lastne krivde in to ostane tudi za daljše obdobje? 3. Ali se lahko na člen 7, prvi odstavek, Sklepa […] št. 1/80 sklicuje oseba, ki je dobila dovoljenje za prebivanje kot družinski član turškega državljana, katerega pravica do prebivanja in s tem njegov dostop do zakonitega trga dela države članice temelji zgolj na podelitvi političnega azila zaradi političnega preganjanja v Turčiji? 4. Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen, ali se lahko družinski član sklicuje na člen 7, odstavek 1, Sklepa […] št. 1/80 tudi takrat, kadar podelitev političnega azila in na tem temelječa pravica do prebivanja ter dostop do zakonitega trga dela ‚prvotnega upravičenca‘ (v obravnavani zadevi očeta) temelji na neresničnih podatkih? 5. Če je odgovor na četrto vprašanje nikalen, ali je treba v takem primeru, preden se družinskemu članu zavrne pravice iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa […] št. 1/80, ‚prvotnemu upravičencu‘ (v obravnavani zadevi očetu) prej formalno odvzeti oziroma preklicati pravice?“

IV – Analiza

31. Uvodoma je treba opozoriti, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da imajo določbe člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 neposredni učinek, tako da lahko turški državljan, ki izpolnjuje pogoje iz teh določb, uveljavlja pravice, ki mu jih daje ta določba, neposredno pri nacionalnem sodišču ( 10 ). Poleg tega, kadar so izpolnjeni pogoji iz člena 7, prvi odstavek, tega sklepa, posledica neposrednega učinka te določbe ni le to, da ima turški državljan individualno pravico do zaposlitve neposredno na podlagi Sklepa št. 1/80, ampak da poleg tega polni učinek te pravice nujno vključuje obstoj povezane pravice do prebivanja, ki temelji na pravu Skupnosti in je neodvisna od ohranjanja pogojev za pridobitev teh pravic ( 11 ).

32. V postopku v glavni stvari ni sporno, da je Ibrahim Altun, v skladu s členom 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80, pridobil dovoljenje za priselitev k očetu, Aliju Altunu, na ozemlje države članice gostiteljice in z njim prebival več kot tri leta. Zato je za Ibrahima Altuna mogoče uporabiti to določbo.

33. Vendar želi predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem izvedeti, ali lahko otrok turškega delavca uveljavlja pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80, ker je ta delavec na ozemlje države članice gostiteljice vstopil kot politični begunec.

34. Dalje, predložitveno sodišče s prvim in drugim vprašanjem sprašuje, ali lahko otrok koristi te pravice, če je bil v obdobju treh let, ko je prebival skupaj s turškim delavcem, ta delavec dve leti in šest mesecev zaposlen, preostalih šest mesecev pa je bil brezposelna oseba.

35. Nazadnje, predložitveno sodišče s četrtim in petim vprašanjem sprašuje, ali lahko otrok turškega delavca izgubi pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80, če se ugotovi, da je turški delavec pridobil status političnega begunca, in zato pravico do prebivanja, na podlagi lažnih podatkov.

A – Tretje vprašanje

36. Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem sprašuje, ali dejstvo, da je turški delavec vstopil na nemško ozemlje kot politični begunec, vpliva na uporabo Sklepa št. 1/80. Predložitveno sodišče želi v bistvu izvedeti, ali Direktiva 2004/83 in Ženevska konvencija preprečujeta uporabo tega sklepa.

37. Menim, da ne nasprotujeta.

38. Najprej je treba opozoriti, da je Direktiva 2004/83 začela veljati 20. oktobra 2004 in da so se morale države članice najpozneje do uskladiti s to direktivo ( 12 ). Zato menim, da je ni mogoče uporabiti v zvezi z dejstvi v postopku v glavni stvari, ker je Ali Altun prispel na nemško ozemlje .

39. Dalje, menim, da Ženevska konvencija ne preprečuje uporabe Sklepa št. 1/80 za turške delavce, ki vstopijo na ozemlje države članice gostiteljice kot begunci.

40. Opozarjam, da člen 5 Ženevske konvencije predvideva, da „[n]obena določba te Konvencije ne posega v katerekoli pravice ali ugodnosti, ki jih država pogodbenica podeli beguncem neodvisno od nje“.

41. Vendar so po mojem mnenju političnim beguncem s turškim državljanstvom s Sklepom št. 1/80 priznane drugačne pravice in ugodnosti kot z Ženevsko konvencijo.

42. Sodišče je namreč odločilo, da razlogi, zaradi katerih je bila turškemu delavcu priznana pravica prebivanja, niso odločilni za uporabo Sklepa št. 1/80 ( 13 ).

43. Sodišče je v zgoraj navedeni sodbi Kus navedlo, da od trenutka, ko je turški delavec zaposlen več kot eno leto na podlagi veljavnega dovoljenja za prebivanje, izpolnjuje pogoje iz člena 6(1), prva alinea, tega sklepa, čeprav mu je bilo to dovoljenje najprej izdano za druge namene, kot je opravljanje plačanega dela ( 14 ).

44. Zato lahko po mojem mnenju turški politični begunec koristi pravice iz člena 6(1) Sklepa št. 1/80, če izpolnjuje pogoje iz tega člena, saj je predvsem delavec.

45. Poleg tega, v nasprotju z Ženevsko konvencijo, v kateri niso določene posamezne pravice za družinske člane političnega begunca, je s Sklepom št. 1/80 določena možnost za družinske člane turškega delavca ( 15 ), ki imajo dovoljenje, da se mu pridružijo, da pridobijo pravice za zakonit dostop do trga dela.

46. Zato menim, da je treba od trenutka, ko ima politični begunec pravico do prebivanja in veljavno delovno dovoljenje, in torej zakonit dostop do trga dela, zanj uporabiti Sklep št. 1/80.

47. Vendar v skladu z nemškim pravom tujci z dovoljenjem za prebivanje ali s pravico do prebivanja z neomejeno veljavnostjo ne potrebujejo delovnega dovoljenja ( 16 ). Torej imajo te osebe že na podlagi dejstva, da so imetniki dovoljenja za prebivanje z neomejeno veljavnostjo, pravico iskanja zaposlitve na nemškem trgu dela.

48. V postopku v glavni stvari so nemški organi izdali Aliju Altunu dovoljenje za prebivanje z neomejeno veljavnostjo. Priznali so mu tudi status delavca, ker so mu dovolili dostop na trg delovne sile.

49. Iz tega po mojem mnenju izhaja, da lahko Ali Altun uveljavlja pravice iz člena 6(1) Sklepa št. 1/80, zato lahko tudi člani njegove družine, ki izpolnjujejo pogoje, naštete v členu 7 tega sklepa, uveljavljajo pravice, ki jim jih podeljuje.

50. Ob upoštevanju teh dejstev menim, da je treba določbe Sklepa št. 1/80 uporabiti za turškega delavca, ki je vstopil na ozemlje države članice gostiteljice kot politični begunec, in za člane njegove družine.

B – Prvo in drugo vprašanje

51. Predložitveno sodišče sprašuje, ali lahko otrok turškega delavca koristi pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80, ko je bil v obdobju treh let skupnega bivanja s tem delavcem ta delavec dve leti in šest mesecev zaposlen, preostalih šest mesecev pa brezposeln.

52. Predložitveno sodišče želi v bistvu izvedeti, ali je mogoče, ob upoštevanju teh okoliščin, Alija Altuna šteti za vključenega v zakoniti trg dela v skladu s členom 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80. Predložitveno sodišče sprašuje, ali to velja tudi, kadar turški delavec v obdobju treh let ni bil zakonito zaposlen.

53. Najprej opozarjam, da člen 7, prvi odstavek, prva alinea, navedenega sklepa predvideva, da „[imajo družinski] člani turškega delavca, ki je vključen v zakoniti trg dela države članice, ki so pridobili dovoljenje, da se mu pridružijo […] – s pridržkom, da imajo državljani iz držav članic Skupnosti pri tem prednost – pravico sprejeti vsako ponujeno zaposlitev, če v tej državi članici zakonito prebivajo vsaj tri leta“.

54. Ugotoviti je treba, da v nasprotju s tem, kar člen 6 Sklepa št. 1/80 izrecno zahteva, ni v besedilu člena 7, prvi odstavek, prva alinea, tega sklepa nikjer določeno, da mora imeti turški delavec zakonito zaposlitev v obdobju treh let skupnega prebivanja z družinskim članom.

55. Sodišče je v sodbi z dne 26. novembra 1998 v zadevi Birden ( 17 ) razlikovalo med pojmi delavec, vključenost v zakoniti trg dela in zakonita zaposlitev.

56. Iz te sodbe izhaja, da je delavec oseba, ki opravlja dejanske in resnične dejavnosti za drugo osebo, v zameno za plačilo, razen za dejavnosti, ki so tako majhnega pomena, da so le obrobne in pomožne ( 18 ).

57. Sodišče je nato pojasnilo, da pojem „zakoniti trg dela“ pomeni vse delavce, ki so se prilagodili zakonom in drugim predpisom zadevne države članice in imajo pravico izvajati poklicno dejavnost na njenem ozemlju ( 19 ).

58. Nazadnje, Sodišče je opozorilo, da iz ustaljene sodne prakse izhaja, da zakonitost zaposlitve predpostavlja stabilen in varen položaj na trgu dela države članice in na podlagi tega vključuje obstoj nesporne pravice do prebivanja ( 20 ).

59. Razlikovanje med zgoraj navedenima pojmoma se mogoče ne zdi dovolj jasno. Oseba, ki je zakonito zaposlena, že na podlagi tega dejstva izpolnjuje drugi pogoj, in sicer, da je vključena v zakoniti trg dela. Turški delavec, ki ima zakonito zaposlitev na ozemlju države članice, je namreč nujno pridobil pravico izvajati tako dejavnost in se zanj domneva, da je spoštoval zakonodajo te države članice, s katero sta urejena njegov vstop na to ozemlje in zaposlitev.

60. Čeprav je res, da sta ta pojma povezana, iz sodne prakse Sodišča izhaja, da ju je treba razlikovati.

61. Sodišče je v sodbi z dne 23. januarja 1997 v zadevi Tetik ( 21 ) in v okviru člena 6(1) Sklepa št. 1/80 odločilo, da za turškega delavca, ki je bil v državi članici zaposlen več kot štiri leta in je prenehal to zaposlitev, da bi našel v isti državi članici drugo zaposlitev, ni mogoče domnevati, da je dokončno zapustil trg dela te države, če je bil še naprej vključen v zakoniti trg dela. Sodišče dalje pojasnjuje, da je ta pogoj izpolnjen, če ta delavec izpolnjuje vse formalnosti, ki se morebiti zahtevajo v zadevni državi članici, zlasti da se prijavi kot iskalec zaposlitve pri pristojnih službah ( 22 ).

62. Turški delavec bo izključen iz zakonitega trga delovne sile le, če bo trajno nesposoben za delo ali pa bo dokončno zapustil trg dela, ker se bo na primer upokojil ( 23 ).

63. Po mojem mnenju iz te sodne prakse izhaja, da pojem vključenost v zakoniti trg dela pomeni, da mora turški delavec imeti zakonit dostop do trga dela države članice gostiteljice. Vendar to ne pomeni, da mora ta delavec dejansko opravljati poklicno dejavnost.

64. Menim, da je mogoče to rešitev uporabiti pri členu 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80, in to toliko bolj, če so obdobja brezposelnosti nastala brez lastne krivde.

65. Najprej, menim, da je treba zaradi doslednosti pri razlagi istega pojma pojem „vključenost v zakoniti trg dela“ iz člena 7, prvi odstavek, tega sklepa razlagati enako kot pojem iz člena 6(1) navedenega sklepa.

66. Dalje, ta razlaga je po mojem mnenju skladna s ciljem in sistematiko Sklepa št. 1/80.

67. Ta sklep namreč spodbuja postopno vključevanje turških državljanov, ki izpolnjujejo pogoje, določene v eni od določb navedenega sklepa, v državi gostiteljici in ki zato koristijo pravice, ki jim jih ta podeljuje ( 24 ).

68. Prva faza je priznanje pravic turškemu delavcu, glede na trajanje njegovega delovnega razmerja. Člen 6 Sklepa št. 1/80 za turškega delavca po enem letu, odkar je zakonito zaposlen, določa pravico, da se mu podaljša pogodba o zaposlitvi pri istem delodajalcu, po treh letih, odkar je zakonito zaposlen, pravico, da pri delodajalcu, ki ga sam izbere, sprejme delovno mesto v enakem poklicu in nazadnje po preteku štirih let, odkar je zakonito zaposlen, pravico do prostega dostopa do zaposlitve po svoji izbiri.

69. Nato je v okviru druge faze, da bi spodbudili vključevanje turškega delavca na trg dela v državi gostiteljici, v členu 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 predvidena možnost, da se mu njegovi družinski člani, ki so pridobili dovoljenje, pridružijo zaradi združitve družine. Poleg tega, zaradi cilja spodbujanja vključevanja družine tega turškega delavca, je s tem členom družinskim članom omogočeno, da se po določenem času v tej državi članici zaposlijo ( 25 ).

70. Člen 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 določa tudi ugodne pogoje za zagotavljanje združitve družine v državi članici gostiteljici tako, da v začetnem obdobju dopušča prisotnost družinskih članov ob delavcu migrantu in nato utrdi njihov položaj s pravico do dostopa do trga dela v tej državi ( 26 ).

71. Vendar se mi zdi, da bi se lahko ti ugodni pogoji za združitev družine in na podlagi tega dobro vključevanje turškega delavca na trg dela države članice gostiteljice poslabšali, če bi se od tega delavca zahtevalo, ne le da je v obdobju treh let vključen v zakoniti trg dela te države članice, ampak da je v tem obdobju tudi zakonito zaposlen.

72. Takšna razlaga, kakršna je v postopku v glavni stvari, bi namreč pomenila zavrnitev pravic, ki so priznane s členom 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 družinskemu članu turškega delavca, zato ker je ta delavec v obdobju treh let na ozemlju države članice gostiteljice delal le dve leti in šest mesecev, preostalih šest mesecev pa je bil brezposeln, brez lastne krivde.

73. Ob upoštevanju trenutnih gospodarskih razmer, ki se lahko izkažejo težavne za iskalce zaposlitve in zagotovo še težje za državljana tretje države, ter glede na cilj iz člena 7 Sklepa št. 1/80, ki je, naj opozorim, spodbujati vključevanje družine turškega delavca z določitvijo ugodnih pogojev za združitev družine in tudi spodbujanje vključevanja tega delavca, menim, da bi bila posledica take razlage preveliko zmanjšanje obsega člena 7 tega sklepa.

74. Zato menim, da ni nujno, da bi moral biti turški delavec tri leta zakonito zaposlen, da bi njegov družinski član lahko koristil pravice, ki mu jih priznava člen 7, prvi odstavek, prva alinea, navedenega sklepa.

75. Predložitveno sodišče tudi sprašuje, ali bi moral biti turški delavec v treh letih skupnega prebivanja z družinskim članom vključen v zakoniti trg dela, da bi lahko zadnjenavedeni koristil pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80.

76. Predložitveno sodišče je v sodbi z dne 11. novembra 2004 v zadevi Cetinkaya ( 27 ) spraševalo, ali lahko turški državljan, ki je družinski član turškega delavca in izpolnjuje pogoj skupnega prebivanja, izgubi pravice, podeljene na podlagi člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80, le zato, ker ta delavec v danem trenutku ni bil vključen v zakoniti trg dela.

77. Sodišče je razsodilo, da lahko družinski član po preteku obdobja, odkar prebiva skupaj s turškim delavcem, ki je v državi članici gostiteljici zakonito zaposlen, izvršuje pravice iz člena 7, prvi pododstavek, tega sklepa, čeprav navedeni delavec po preteku tega obdobja ni več zaposlen ( 28 ).

78. Po mojem mnenju iz te sodne prakse izhaja, da mora biti pogoj vključenosti v zakoniti trg dela izpolnjen najmanj tri leta skupnega prebivanja z družinskim članom.

79. V postopku v glavni stvari ni sporno, da je Ibrahim Altun prebival vsaj tri leta pri svojem očetu. Predložitveno sodišče navaja, da je bil Ali Altun v obdobju teh treh let dve leti in šest mesecev zaposlen, preostalih šest mesecev pa je bil brezposeln. Poleg tega je v stališčih tožeče stranke iz postopka v glavni stvari navedeno, da se je Ali Altun 7. oktobra 2004 ponovno zaposlil ( 29 ).

80. Zato menim, da je bil Ali Altun tri leta, ko je prebival skupaj s sinom Ibrahimom Altunom, vključen v zakoniti trg dela in da lahko zadnjenavedeni koristi pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80.

81. Na podlagi navedenih preudarkov menim, da lahko otrok turškega delavca uveljavlja pravice, ki jih podeljuje ta določba, če je bil ta delavec v obdobju treh let zahtevanega prebivanja dve leti in šest mesecev zaposlen, nato pa preostalih šest mesecev brezposeln.

C – Četrto in peto vprašanje

82. Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali lahko družinski član koristi pravice na podlagi člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80, če je turški delavec na ozemlje države članice gostiteljice vstopil kot politični begunec in če temelji pridobitev tega statusa na neresničnih podatkih.

83. Predložitveno sodišče v predlogu navaja, da „na podlagi številnih elementov ugotavlja, da navedbe [Alija Altuna] v okviru postopka za pridobitev azila niso bile resnične“ ( 30 ).

84. Komisija Evropskih skupnosti je v stališčih, ki jih je predložila Sodišču, menila, da to ni pristojno za odločanje o teh vprašanjih, ker so hipotetična ( 31 ).

85. Čeprav predložitveno sodišče ne pojasnjuje, ali je bil pri nacionalnem sodišču sprožen postopek za razglasitev ničnosti dovoljenja za prebivanje Alija Altuna in ali se predmet spora v postopku v glavni stvari dejansko nanaša na zahtevo za razglasitev ničnosti dovoljenja za prebivanje sina Alija Altuna, po mojem mnenju še vedno ostaja dejstvo, da je položaj zadnjega tesno povezan s položajem njegovega očeta. Na podlagi Sklepa št. 1/80 namreč družinski član pridobi pravice predvsem na podlagi položaja turškega delavca. Iz tega izhaja, da element, ki bi lahko spremenil položaj turškega delavca, lahko vpliva na položaj družinskega člana. Zato menim, da je treba odgovoriti na ta vprašanja za predhodno odločanje.

86. Predložitveno sodišče sprašuje, ali dejstvo, da pristojni organi menijo, da sta bila Aliju Altunu status političnega begunca in iz tega izhajajoča pravica prebivanja priznana na podlagi napačnih podatkov, pomeni, da Ibrahim Altun izgubi pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80.

87. Po mojem mnenju goljufivo ravnanje turškega delavca ob vstopu na ozemlje države članice gostiteljice kot političnega begunca onemogoča otroku tega delavca, da koristi te pravice, če organi navedenemu delavcu odvzamejo pravico prebivanja, preden se izteče obdobje treh let zahtevanega prebivanja.

88. Najprej je treba opozoriti, da je Sodišče v sodbi z dne 5. junija 1997 v zadevi Kol ( 32 ) odločilo, da zaposlitvenih obdobij, ki so bila izpolnjena po prejemu dovoljenja za prebivanje, ki ga je zadevna oseba pridobila le na podlagi goljufivega ravnanja, zaradi katerega je bila obsojena, ne moremo šteti za zakonita za uporabo člena 6(1) Sklepa št. 1/80, saj turški državljan ne izpolnjuje pogojev za pridobitev takšnega dovoljenja, ki bi ga bi bilo mogoče po odkritju prevare izpodbijati ( 33 ).

89. Menim, da je mogoče to sodno prakso prenesti v kontekst člena 7 tega sklepa. Kajti videli smo, da ta člen pogojuje pridobitev pravic, ki jih podeljuje, zlasti s pogojem, da je turški delavec vključen v zakoniti trg dela, torej da lahko zakonito vstopi na trg dela države članice gostiteljice.

90. Vendar če se izkaže, da je turški delavec pridobil dovoljenje za prebivanje in delovno dovoljenje le na podlagi goljufivega ravnanja, se dostop na trg dela ne more šteti za zakonitega, ker niso izpolnjeni pogoji za pridobitev dovoljenja za prebivanje, ki omogoča tak dostop na trg dela.

91. V takem primeru menim, da je izvrševanje pravic družinskega člana iz člena 7 Sklepa št. 1/80 odvisno od tega, ali je ob odvzemu dovoljenja za prebivanje turškemu delavcu, te pravice že pridobil ali ne.

92. Kot sem namreč navedel že v točki 30 sklepnih predlogov v zgoraj navedeni zadevi Derin, od trenutka, ko so zahtevani pogoji iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 izpolnjeni, ta določba družinskim članom turškega delavca priznava samostojne pravice do dostopa do zaposlitve v državi članici gostiteljici, ki niso odvisne od nadaljnjega izpolnjevanja navedenih pogojev ( 34 ).

93. Zato menim, da ko družinski član pridobi pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80, teh ni več mogoče izpodbijati zato, ker naj bi turški delavec v preteklosti goljufivo ravnal in so pristojni organi na podlagi tega začeli postopek odvzema njegove pravice prebivanja potem, ko je te pravice pridobil.

94. Menim, da je v nasprotju s pravno varnostjo, da se družinskemu članu odvzamejo pravice, ki jih je pridobil na podlagi te določbe, ker je turški delavec pri zahtevku za pridobitev pravice do prebivanja na ozemlju države članice gostiteljice ravnal goljufivo.

95. Po drugi strani pa menim, da imajo pristojni organi možnost, da takrat, ko pravice iz člena 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 ob odvzemu pravice do prebivanja turškemu delavcu še niso pridobljene, zavrnejo družinskim članom turškega delavca uveljavljanje pravic iz navedenega člena.

96. Ob upoštevanju predhodno navedenih preudarkov menim, da je treba člen 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 razlagati tako, da če je turški delavec pridobil status političnega begunca na podlagi goljufivega ravnanja, lahko član njegove družine uveljavlja pravice iz te določbe le, če je bilo dovoljenje za prebivanje delavca odvzeto po preteku treh let zahtevanega skupnega prebivanja.

97. Dodajam, ker je bil zahtevek za podaljšanje prebivanja Ibrahima Altuna zavrnjen, ker je storil hudo kaznivo dejanje, se postavlja vprašanje, ali je mogoče pravice iz te določbe omejiti zaradi tega kaznivega dejanja.

98. Iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da je mogoče pravice iz člena 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 omejiti le pod dvema pogojema.

99. Prvič, te pravice je mogoče omejiti, če je zadevna oseba zapustila ozemlje države gostiteljice za daljše časovno obdobje in brez upravičenih razlogov ( 35 ).

100. Drugič, pristojni organi države članice gostiteljice lahko odvzamejo navedene pravice na podlagi člena 14 Sklepa št. 1/80, če zadevna oseba pomeni resnično in resno nevarnost za javni red, javno zdravje ali javno varnost ( 36 ).

101. Sodišče je v zvezi z uporabo člena 14 razsodilo, da se lahko ukrep izgona, ki temelji na tej določbi, izbere le, če bi osebno vedenje zadevne osebe pomenilo konkretno tveganje novih hudih kršitev javnega reda ( 37 ). Sodišče je tudi navedlo, da se tak ukrep ne bi smel odrediti avtomatično zaradi kazenske obsodbe in z namenom splošne prevencije ( 38 ).

102. Sodišče je v zvezi s tem pojasnilo, da morajo nacionalna sodišča pri presoji zakonitosti ukrepa izgona, odrejenega zoper turškega državljana, upoštevati dejstva, ki so nastala po izdaji zadnje odločbe pristojnih organov in ki bi lahko pomenila, da je trenutna nevarnost za javni red, ki bi jo pomenilo osebno vedenje zadevne osebe, prenehala obstajati ali pa se je zelo zmanjšala ( 39 ).

103. Nazadnje, ukrepi javnega reda, ki jih sprejme država članica gostiteljica, morajo biti skladni z načelom sorazmernosti ( 40 ), torej morajo zagotavljati uresničevanje ciljev, ki jim sledijo, ne smejo pa presegati tistega, kar je nujno za njihovo doseganje.

104. Zato mora predložitveno sodišče ugotoviti te dejanske elemente, da bi lahko ugotovilo, ali pomeni vedenje Ibrahima Altuna konkretno tveganje novih hudih kršitev.

V – Predlog

105. Glede na zgoraj navedeno predlagam Sodišču, naj Verwaltungsgericht Stuttgart odgovori tako: „1. Določbe Sklepa št. 1/80 z dne 19. septembra 1980 v zvezi z razvojem pridružitve, ki ga je sprejel Pridružitveni svet ustanovljen s sporazumom, ki ustanavlja pridružitev med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki so ga Republika Turčija na eni strani ter države članice EGS in Skupnost na drugi strani podpisale v Ankari , se uporabijo za otroka turškega delavca, če je ta delavec na ozemlje države članice gostiteljice vstopil kot politični begunec. 2. Člen 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 je treba razlagati tako, da otrok turškega delavca lahko uveljavlja pravice na podlagi te določbe, če je bil ta delavec v obdobju zahtevanih treh let dve leti in šest mesecev zaposlen, preostalih šest mesecev pa brezposeln. 3. Člen 7, prvi odstavek, prva alinea, Sklepa št. 1/80 je treba razlagati tako, da če je turški delavec pridobil status političnega begunca na podlagi goljufivega ravnanja, lahko član njegove družine uveljavlja pravice iz te določbe le, če je bilo dovoljenje za prebivanje tega delavca odvzeto po preteku treh let zahtevanega skupnega prebivanja.“

( 1 ) Jezik izvirnika: francoščina.

( 2 ) Pridružitveni svet je bil ustanovljen s sporazumom, ki ustanavlja pridružitev med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Turčijo, ki so ga Republika Turčija na eni strani ter države članice EGS in Skupnost na drugi strani podpisale v Ankari 12. septembra 1963. Ta sporazum je bil sklenjen, sprejet in potrjen v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta 64/732/EGS z dne (UL 1964, 217, str. 3685, v nadaljevanju: Pridružitveni sporazum).

( 3 ) Sklep št. 1/80 je mogoče najti v Accord d’association et protocoles CEE-Turquie et autres textes de base, Urad za publikacije Evropskih skupnosti, Bruselj, 1992.

( 4 ) Glej člen 2(1) Pridružitvenega sporazuma.

( 5 ) Glej člen 6 Pridružitvenega sporazuma.

( 6 ) Direktiva Sveta z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL L 304, str. 12).

( 7 ) Glej šesto uvodno izjavo.

( 8 ) Glej člen 39.

( 9 ) Recueil des traités des Nations Unies, zvezek 189, str. 150, št. 2545 (1954). Konvencija, kot je bila spremenjena s Protokolom h Konvenciji o statusu beguncev, sprejetim 31. januarja 1967 v New Yorku (v nadaljevanju: Ženevska konvencija).

( 10 ) Glej sodbe z dne 17. aprila 1997 v zadevi Kadiman, C-351/95, Recueil, str. I-2133, točka 28; z dne v zadevi Ergat, C-329/97, Recueil, str. I-1487, točka 34, in z dne v zadevi Eyüp, C-65/98, Recueil, str. I-4747, točka 25.

( 11 ) Glej zgoraj navedeno sodbo Ergat, točka 40.

( 12 ) Glej člena 38(1) in 39 navedene direktive.

( 13 ) Glej sodbo z dne 24. januarja 2008 v zadevi Payir in drugi, C-294/06, ZOdl., str. I-203, točki 40 in 45. Glej tudi sodbo z dne v zadevi Kus, C-237/91, Recueil, str. I-6781, točki 21 in 22.

( 14 ) Glej točko 23.

( 15 ) Sodišče je izraz družinski član razlagalo široko. V sodbi z dne 30. septembra 2004 v zadevi Ayaz (C-275/02, ZOdl., str. I-8765) je razsodilo, da je pastorek turškega delavca, ki je mlajši kot 21 let ali ga ta vzdržuje, družinski član tega delavca in ima pravice, ki mu jih podeljuje člen 7, prvi odstavek, Sklepa št. 1/80 (točka 48). Sodišče je svojo presojo oprlo na dejstvo, da ta določba ne vsebuje nobenega elementa, ki bi nakazoval, da bi bil pomen pojma družinski član omejen na krvno sorodstvo turškega delavca. Sodišče je dalje presodilo, da se v okviru Sporazuma o sodelovanju med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Kraljevino Maroko, podpisanega v Rabatu in potrjenega v imenu Skupnosti z Uredbo Sveta (EGS) št. 2211/78 z dne (UL L 264, str. 1), ta pojem razširi na prednike maroškega delavca in njegovega zakonca, ki z njim prebiva v državi članici gostiteljici (točki 46 in 47).

( 16 ) Glej člen 284(1) Socialnega zakonika III (Sozialgesetzbuch III).

( 17 ) C-1/97, Recueil, str. I-7747.

( 18 ) Zgoraj navedena sodba Birden, točka 25.

( 19 ) Prav tam, točka 51.

( 20 ) Prav tam, točka 55.

( 21 ) C-171/95, Recueil, str. I-329.

( 22 ) Točki 40 in 41. Glej tudi sodbo z dne 7. julija 2005 v zadevi Dogan, C-383/03, ZOdl., str. I-6237, točka 19.

( 23 ) Glej sodbo z dne 10. februarja 2000 v zadevi Nazli, C-340/97, Recueil, str. I-957, točke od 37 do 39.

( 24 ) Glej zlasti sodbo z dne 18. julija 2007 v zadevi Derin, C-325/05, ZOdl., str. I-6495, točka 53.

( 25 ) Glej zgoraj navedeno sodbo Kadiman, točki 34 in 35.

( 26 ) Prav tam, točka 36.

( 27 ) C-467/02, ZOdl., str. I-10895.

( 28 ) Glej točko 32 navedene sodbe.

( 29 ) Glej stran 8 stališč.

( 30 ) Glej stran 11 predložitvene odločbe.

( 31 ) Točka 46.

( 32 ) C-285/95, Recueil, str. I-3069.

( 33 ) Točka 26.

( 34 ) Glej zgoraj navedeno sodbo Ayaz, točka 41. Glej tudi zgoraj navedeni sodbi Ergat, točka 38, in Cetinkaya, točka 30.

( 35 ) Glej zgoraj navedeno sodbo Cetinkaya, točki 36 in 38.

( 36 ) Prav tam.

( 37 ) Glej zgoraj navedeno sodbo Derin, točka 74.

( 38 ) Prav tam.

( 39 ) Glej zgoraj navedeno sodbo Cetinkaya, točka 47.

( 40 ) Glej zgoraj navedeno sodbo Derin, točka 74.