ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 23. novembra 2006 – Komisija proti Švedski

(Zadeva C-156/06)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2002/87/ES — Kreditne institucije, zavarovalnice in investicijske družbe v finančnem konglomeratu — Popolni nadzor — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

Neizpolnitev obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Predmet

Neizpolnitev države – Neopravljen prenos v roku, določenem z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 35, str. 1).

Izrek

1. Kraljevina Švedska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2. Kraljevini Švedski se naloži plačilo stroškov.

Sodba Sodišča (peti senat) z dne 23. novembra 2006 – Komisija proti Švedski

(Zadeva C-156/06)

„Neizpolnitev obveznosti države — Direktiva 2002/87/ES — Kreditne institucije, zavarovalnice in investicijske družbe v finančnem konglomeratu — Popolni nadzor — Neopravljen prenos v predpisanem roku“

Neizpolnitev obveznosti — Preizkus utemeljenosti, ki ga opravi Sodišče — Upoštevni položaj — Stanje po izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju (člen 226 ES) (Glej točko 6.)

Predmet

Neizpolnitev države – Neopravljen prenos v roku, določenem z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 35, str. 1).

Izrek

1. Kraljevina Švedska s tem, da ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
69

Ta država članica ob sklicevanju na to, da so se na francoskem ozemlju izvajali selekcijski programi, testiranje na potomcih in programi genetskega ohranjanja, trdi, da so izključna pravica, podeljena odobrenim osemenjevalnim središčem, in pogoji za izdajo licence za osemenjevalca edini način, ki zagotavlja, da se bodo genetski podatki o govedu zbirali natančno in popolno, kar je nujno za dosego cilja, to je genetskega izboljšanja te vrste. Zadevni ukrepi naj bi bili nujni za to, da se pri enem samem subjektu centralizirano zberejo vsi podatki o osemenitvah, opravljenih na določenem območju, za katero je bila odobrena izključna pravica.
1.

Italijanska republika s tem, da je uvoz sredstev, ki se lahko uporabljajo tako za civilne kot za vojaške namene, v obdobju od 1. januarja 1999 do 31. decembra 2002 oprostila plačila carin, in s tem, da ni izračunala, ugotovila in Komisiji Evropskih skupnosti dala na voljo lastnih sredstev, ki zaradi te oprostitve niso bila zbrana, niti zamudnih obresti, ki jih je treba plačati, ker ta lastna sredstva niso bila pravočasno dana na voljo Komisiji Evropskih skupnosti, ni izpolnila obveznosti, prvič, iz člena 26 ES, člena 20 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti in posledično iz skupne carinske tarife ter, drugič, iz členov 2, 9, 10 in 17(1) Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa Sveta 88/376/EGS, Euratom o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996, ter iz istih členov Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti.
7

V členu 10 navedene uredbe je določeno: „1. Države članice zagotovijo, da bodo najkasneje v šestih mesecih po začetku veljavnosti te uredbe vzpostavljene strukture kontrole, katerih naloga je zagotavljati, da kmetijski proizvodi in živila, ki nosijo zaščiteno ime, izpolnjujejo zahteve, določene v specifikacijah. 2. Struktura kontrole lahko zajema enega ali več pristojnih kontrolnih organov in/ali zasebnih subjektov, ki jih za ta namen odobri država članica. Države članice pošljejo Komisiji sezname odobrenih organov in/ali subjektov in njihovih pristojnosti. Komisija objavi navedene podatke v Uradnem listu Evropskih skupnosti. 3. Pristojni kontrolni organi in/ali odobreni zasebni subjekti morajo nuditi primerno jamstvo za objektivnost in nepristranskost glede vseh proizvajalcev ali predelovalcev, ki jih ta kontrola zadeva[,] in [imeti] stalno na voljo usposobljeno osebje in potrebna sredstva za izvajanje kontrole kmetijskih proizvodov in živil, ki nosijo zaščiteno ime. Če izbrana struktura kontrole uporablja storitve drugega organa za nekatere dele kontrole, mora navedeni organ nuditi enako jamstvo. V tem primeru so pristojni kontrolni organi in/ali odobreni zasebni subjekti vseeno še vedno odgovorni v razmerju do države članice za vse izvedene kontrole. Od 1. januarja 1998 dalje morajo zasebni subjekti, da bi jih država članica odobrila za namene te uredbe, izpolnjevati zahteve, določene s standardom EN 45011 z dne 26. junija 1989. 4. Če pristojni kontrolni organ in/ali zasebni subjekt ugotovita, da kmetijski proizvod ali živilo, ki nosi zaščiteno ime s poreklom, v tisti državi članici ne izpolnjuje kriterijev in zahtev specifikacije, bosta izvedla potrebne ukrepe, da se zagotovi skladnost s to uredbo. […] 5. Država članica mora odvzeti odobritev kontrolnemu organu, kadar kriteriji iz odstavkov 2 in 3 niso več upoštevani. Obvesti Komisijo, ki v Uradnem listu Evropskih skupnosti objavi revidiran seznam odobrenih organov. 6. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da zagotovijo, da ima proizvajalec, ki se ravna po tej uredbi, dostop do kontrolnega sistema. 7. Stroške kontrol, predvidenih s to uredbo, nosijo proizvajalci, ki uporabljajo zaščiteno ime.“
1.

Kraljevina Španija s tem, da do 31. decembra 1998 ni sprejela potrebnih ukrepov za zagotovitev, da se komunalne odpadne vode aglomeracije Sueca, njenih obalnih predelov (El Perelló, Les Palmeres, Mareny de Barrequetes, Playa del Rey et Boga de Mar) in nekaterih občin regije La Ribera (Benifaió, Sollana et Almussafes) primerno čistijo pred odvajanjem na občutljivo območje, ni izpolnila obveznosti iz členov 3(1), drugi pododstavek, in 5(2) Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode v zvezi s členom 4(4) omenjene direktive.
1.

Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni uvedlo ukrepov, potrebnih za zagotovitev ustreznega čiščenja komunalne odpadne vode iz aglomeracij Bangor, Brighton, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Donaghadee, Larne, Lerwick, Londonderry, Margate, Newtownabbey, Omagh in Portrush najkasneje do 31. decembra 2000, ni izpolnilo obveznosti iz člena 4(1) in (3) Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode.
1)

Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v predpisanem roku ni sprejelo zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES, ni izpolnilo obveznosti iz te direktive.
59

Res je, da je bil člen 3a VerbStBefV, ki predvideva oprostitev, omejeno na 25 cigaret, uveden, da bi se preprečilo, da bi se avstrijski rezidenti sistematično izogibali plačilu splošne minimalne trošarine na cigarete, katere stopnje so določene v členu Direktive 92/79, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/10, tako da bi, pogosto na ponavljajočih se in kratkih potovanjih, kupili cigarete v tretjih državah, ki mejijo na Republiko Avstrijo in v katerih so raven obdavčitve in torej cene znatno nižje od tistih, ki veljajo v tej državi članici, in bi nato uvozili do 200 kosov teh cigaret, oproščenih trošarin na vsakem izmed teh potovanj.
1)

Kraljevina Belgija s tem, da v predpisanem roku ni sprejela zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z direktivo 20025/84/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o spremembi direktiv o varnosti v pomorskem prometu in o preprečevanju onesnaževanja z ladij, ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
3

Člen 6 Direktive 89/105 določa: „Če je zdravilo vključeno v nacionalni sistem zdravstvenega zavarovanja, potem ko so pristojni organi odločili, da ga bodo uvrstili na pozitivno listo zdravil, ki jih vključuje državni sistem zdravstvenega zavarovanja, veljajo naslednje določbe. 1. Države članice zagotovijo, da se odločitev o vlogi, ki jo je v skladu z zahtevami, predpisanimi v zadevni državi članici, predložil imetnik odobritve za trženje, da bi zdravilo vključili v seznam zdravil, ki jih vključujejo sistemi zdravstvenega zavarovanja, sprejme in sporoči predlagatelju v 90 dneh po njenem prejetju. Kadar je v skladu s tem členom mogoče vložiti prošnjo, preden se pristojni organi dogovorijo o ceni, ki se bo zaračunavala za izdelek po členu 2, ali kadar se o ceni zdravila in njegovi vključitvi v seznam izdelkov, ki jih vključuje sistem zdravstvenega zavarovanja, odloča po enem samem upravnem postopku, se rok podaljša za nadaljnjih 90 dni. Predlagatelj pristojnim organom zagotovi ustrezne podatke. Če so podatki, ki spremljajo vlogo, neustrezni, se rok odloži in pristojni organi nemudoma obvestijo predlagatelja o tem, kakšni podrobni dodatni podatki se zahtevajo. Kadar država članica ne dovoli vloge na podlagi tega člena, preden se pristojni organi ne dogovorijo o ceni, ki se bo zaračunavala za izdelek po členu 2, zadevna država članica zagotovi, da celotno obdobje, ki je potrebno za oba postopka, ne presega 180 dni. Ta rok se lahko podaljša v skladu s členom 2 ali odloži v skladu z določbami prejšnjega pododstavka. 2. Vsaka odločitev o nevključitvi zdravila na seznam izdelkov, ki jih vključuje sistem zdravstvenega zavarovanja, vsebuje navedbo razlogov, ki temeljijo na objektivnih in preverljivih merilih, vključno z izvedenskimi mnenji ali priporočili, če je ustrezno, na katerih temelji odločitev. Predlagatelja je poleg tega treba obvestiti o pravnih sredstvih, ki so mu na voljo v skladu z veljavnimi zakoni, in o rokih, ki so dovoljeni za uporabo takšnih sredstev. […] 5. Vsaka odločitev o izločitvi zdravila iz seznama zdravil, ki jih vključuje sistem zdravstvenega zavarovanja, vsebuje navedbo razlogov, ki temeljijo na objektivnih in preverljivih merilih. Takšne odločitve se, vključno z izvedenskimi mnenji ali priporočili, na katerih odločitve temeljijo, če je ustrezno, sporočijo odgovorni osebi, ki jo je treba obvestiti o razpoložljivih pravnih sredstvih v skladu z veljavnimi zakoni in o rokih, ki so dovoljeni za uporabo takšnih sredstev. 6. Vsaka odločitev o izločitvi kategorije zdravil iz seznama izdelkov, ki jih vključuje sistem zdravstvenega zavarovanja, vsebuje navedbo razlogov, ki temeljijo na objektivnih in preverljivih merilih, in se objavi v ustrezni publikaciji.“
1.

Člen 5(1) in (3) Prve direktive Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami je treba razlagati v tem smislu, da imetnik znamke lahko prepove tranzit skozi državo članico, v kateri je ta znamka varovana – v tej zadevi skozi Zvezno republiko Nemčijo – proizvodov, ki so označeni z znamko in so v postopku zunanjega tranzita v drugo državo članico, v kateri to varstvo ne obstaja – v tej zadevi na Irsko – samo če so ti proizvodi predmet ravnanja tretjega, medtem ko je blago v postopku zunanjega tranzita, in to nujno vodi do trženja blaga v tej tranzitni državi članici.
43

V postopku v glavni stvari je zakon Wajong začel veljati in navedba v Prilogi IIa k Uredbi št. 1408/71 je bila določena, preden sta se tožeči stranki v postopku v glavni stvari preselili iz Nizozemske. Ker ni nasprotnih prehodnih določb, zlasti v Uredbi Sveta št. 1223/98 z dne 4. junija 1998, ki spreminja Uredbo št. 1408/71 in Uredbo (EGS) št. 574/72 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe št. 1408/71 (UL L 168, str. 1), je treba pravne posledice (plačevanje ali neplačevanje prispevkov za dajatev na podlagi zakona Wajong), povzročene s takim dejanskim stanjem (izbira dejanskega bivališča zunaj Nizozemske), zato preizkusiti ob upoštevanju pravil, ki so se uporabljala takrat, ko je to dejansko stanje nastalo, torej ob upoštevanju novih določb.
13

Glede na to, da sodba Sodišča z dne 17. junija 2003 v zadevi De Danske Bilimportører (C-383/01, Recueil, str. I-6065) ne vsebuje odgovora, ki bi bil upošteven za rešitev spora pred Østre Landsret, je to prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba člen 11(A)(2)(a) v povezavi s členom 11(A)(3)(c) Šeste direktive […] razlagati tako, da pomeni, da je treba davek na registracijo motornih vozil (avtomobilov) vključiti v davčno osnovo za DDV, kadar se prodajna pogodba sklene za dobavo novega vozila, ki se uporablja za prevoz potnikov, in kadar v skladu s prodajno pogodbo in z uporabo, za katero kupec nameni vozilo, distributer dobavi kupcu motorno vozilo z registracijo in za celotno ceno, ki vključuje ceno, plačano trgovcu, in davek [na registracijo]? 2. Ali lahko država članica svoj davčni sistem uredi tako, da se davek na registracijo šteje za strošek, ki ga trgovec plača za račun končnega kupca, tako da je končni kupec neposredni davčni zavezanec? 3. Ali je za prvo in drugo vprašanje pomembno, da se avtomobil lahko kupi in dobavi, ne da bi se plačal davek na registracijo, kar se zgodi, če kupec nima namena uporabljati vozila za običajni prevoz potnikov ali blaga na območju, na katerem se uporabljajo cestnoprometno predpisi? 4. Ali je pomembno, da rabljena motorna vozila v bistveni meri uvozi, zlasti kot osebno lastnino, končni uporabnik, ki plača davek na registracijo sam brez posredovanja distributerja? 5. Ali je pomembno, da nastaneta obdavčljivi dogodek za davek na registracijo in obveznost obračuna davka – glede na okoliščine primera kot strošek – pred nastankom obdavčljivega dogodka DDV in obveznosti obračuna tega?“
22

Uvodoma je treba opozoriti, da je pristojnost iz člena 2 Uredbe št. 44/2001, in sicer pristojnost sodišč države članice na ozemlju, na katerem ima tožena stranka stalno prebivališče, splošno načelo in da ta uredba le kot odstopanje od tega načela določa pravila o posebni pristojnosti v taksativno naštetih primerih, v katerih je toženo stranko mogoče ali se jo mora, odvisno od primera, tožiti pri sodišču druge države članice (glej glede Konvencije z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 1972, L 299, str. 32, v nadaljevanju: Bruseljska konvencija), katere določbe so v bistvu enake kot v Uredbi št. 44/2001, sodbi z dne 27. oktobra 1998 v zadevi Réunion européenne in drugi, C-51/97, Recueil, str. I-6511, točka 16, in z dne 5. februarja 2004 v zadevi Frahuil, C-265/02, Recueil, str. I-1543, točka 23).
Čeprav države članice sprejmejo primerne ukrepe za zagotovitev svoje notranje in zunanje varnosti, pa vseeno ne velja, da taki ukrepi nikakor ne spadajo na področje uporabe prava Skupnosti. Pogodba namreč določa izrecna odstopanja, ki se lahko uporabijo zaradi javne varnosti, zgolj v členih 30 ES, 39 ES, 46 ES, 58 ES, 64 ES, 296 ES in 297 ES, ki se nanašajo na izjemne in jasno določene primere. Iz teh členov ni mogoče sklepati, da Pogodba vsebuje splošno odstopanje, ki vse ukrepe, sprejete zaradi javne varnosti, izključuje s področja uporabe prava Skupnosti. Priznavanje obstoja take izjeme, ne glede na posebne pogoje, ki jih določa Pogodba, lahko ogrozi zavezujočnost prava Skupnosti in njegovo enotno uporabo.

Poleg tega je treba odstopanja iz členov 296 ES in 297 ES, tako kot velja za odstopanja od temeljnih svoboščin, razlagati ozko. Glede, natančneje, člena 296 ES velja, da čeprav se sklicuje na ukrepe, za katere lahko država članica meni, da so potrebni za zaščito bistvenih interesov njene varnosti, oziroma na informacije, za katere država članica meni, da bi bilo njihovo razkritje v nasprotju z njenimi interesi, ga vseeno ni mogoče razlagati tako, da državam članicam priznava pravico do odstopanja od določb Pogodbe že zgolj s sklicevanjem na navedene interese. Država članica, ki se sklicuje na ugodnost iz člena 296 ES, mora zato dokazati, da je treba uporabiti odstopanje, predvideno v tem členu, da bi se zaščitili bistveni interesi njene varnosti.

(Glej točke od 51 do 53, 55.)
Zadeva C-398/05

AGST Draht- und Biegetechnik GmbH

proti

Hauptzollamt Aachen

(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Düsseldorf)

„Skupna trgovinska politika — Izravnalne dajatve — Protisubvencijski ukrepi — Uredba (ES) št. 1599/1999 — Žice iz nerjavnega jekla — Škoda za industrijo Skupnosti — Vzročna zveza“

Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 28. februarja 2008 I - 1059

Povzetek sodbe

Skupna trgovinska politika – Zaščita pred subvencioniranjem, ki ga izvajajo tretje države – Škoda – Ugotavljanje vzročne zveze – Obveznosti institucij – Upoštevanje dejavnikov, ki niso povezani s subvencioniranjem

(Uredba Sveta št. 2026/97, člen 8(7))

Pri ugotavljanju škode, ki je bila povzročena industriji Skupnosti, imata Svet in Komisija v okviru protisubvencijskega postopka dolžnost, da preverita, ali škoda, ki jo skleneta upoštevati, dejansko izhaja iz subvencioniranega uvoza, in da izključita škodo, ki izhaja iz drugih dejavnikov, zlasti tisto, katere vzrok je ravnanje proizvajalcev Skupnosti.

Če instituciji upoštevata to obveznost in skleneta, da dejavnik, ki izhaja iz protikonkurenčnega ravnanja proizvajalcev Skupnosti, predstavlja le majhen delež končne cene zadevnega izdelka in je zato to ceno mogoče upoštevati kot verodostojen kazalec za ugotavljanje škode, povzročene industriji Skupnosti, morajo stranke, ki se sklicujejo na neveljavnost uredbe, s katero je naložena izravnalna dajatev, predložiti dokaze, ki izkazujejo, da je ta dejavnik lahko pomembno vplival na to, da končnih cen izdelka ni več mogoče uporabiti za ugotavljanje obstoja te škode, in da je med to škodo in subvencioniranim uvozom vzročna zveza.

(Glej točke 35, 51 in 54.)
Keywords

Summary



Keywords

Svobodno opravljanje storitev – Omejitve

(členi 45 ES, 49 ES in 55 ES; Uredba Sveta št. 2092/91)

Summary

Država članica, ki zahteva, da morajo zasebni organi kontrole proizvodov ekološke pridelave, ki imajo sedež in so pridobili odobritev v drugi državi članici, imeti v prvi državi članici podružnico, da bi v njej lahko izvajali svojo dejavnost, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 ES.

Na eni strani namreč pomožne in pripravljalne vloge, ki je bila na zasebne organe prenesena z Uredbo št. 2092/91 o ekološki pridelavi kmetijskih proizvodov in označevanju tovrstno pridelanih kmetijskih proizvodov in živil, glede na nadzorni organ oblasti ni mogoče šteti kot neposredno in posebno sodelovanje pri izvajanju javne oblasti v smislu člena 55 ES v povezavi s členom 45, prvi odstavek, ES, ki bi upravičevalo izjemo na podlagi teh določb, ampak kot dodatno dejavnost, ki jo je mogoče ločiti od izvajanja take oblasti. Po drugi strani takšna zahteva presega to, kar je objektivno nujno za dosego cilja varstva potrošnikov, kar bi lahko upravičilo omejitve svobode opravljanja storitev.

(Glej točke 31, 32, 42, 46, od 52 do 54 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Promet – Skupna politika – Pristojnost Skupnosti

(členi 6 ES, 71(1) ES in 80(2) ES)

2. Evropska unija – Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Približevanje zakonskih in ureditvenih določb o pomorski varnosti

(člen 80(2) ES; Okvirni sklep Sveta 2005/667, členi od 2 do 6)

Summary

1. Ker člen 80(2) ES ne določa izrecnih omejitev glede značilnosti posebnih skupnih pravil, ki jih lahko Svet sprejme na tej podlagi, ima zakonodajalec na podlagi te določbe Skupnosti široka zakonodajna pooblastila in je od tod in po analogiji z drugimi določbami Pogodbe ES o skupni prometni politiki, predvsem s členom 71(1) ES, pristojen določiti med drugim ukrepe za „izboljšanje varnosti prevoza“ in „vse druge ustrezne predpise“ na področju pomorskega prometa. Obstoj te pristojnosti pa ne pomeni nujno, da jo bo zakonodajalec dejansko izvrševal.

Ker je treba zahteve v zvezi z varstvom okolja, ki je eden od bistvenih ciljev Skupnosti, v smislu člena 6 ES vključevati v opredelitve in izvajanje politik in dejavnosti Skupnosti, je tako varstvo treba obravnavati kot cilj, ki tudi tvori del skupne prometne politike. Zakonodajalec lahko torej na podlagi člena 80(2) ES in pri izvrševanju pooblastil, ki so mu podeljena s to določbo, odloči, da bo spodbujal varstvo okolja. Zato lahko zakonodajalec Skupnosti, če pristojni nacionalni organi kot bistveni ukrep v boju proti hudim okoljskim kršitvam uporabljajo učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazenske sankcije, zahteva, da države članice uvedejo take sankcije, ki bodo zagotavljale, da bodo imela pravila, ki jih določa na tem področju, poln učinek.

(Glej točke od 58 do 60 in 66.)

2. Na podlagi člena 47 EU nobena določba Pogodbe EU ne bi smela vplivati na določbe Pogodbe ES. Ta zahteva je navedena tudi v prvem odstavku člena 29 EU, s katerim se začenja Naslov VI te pogodbe „Določbe o policijskem in pravosodnem sodelovanju v kazenskih zadevah“. Sodišče skrbi, da akti, za katere Svet trdi, da se zanje uporablja navedeni Naslov VI, ne posegajo v pristojnosti, ki jih določbe Pogodbe ES dodeljujejo Skupnosti.

Cilj in vsebina Okvirnega sklepa Sveta 2005/667/PNZ o okrepitvi kazenskopravnega okvira za izvrševanje zakonodaje proti onesnaževanju morja z ladij, ki državam članicam nalaga uporabo kazenskih sankcij za določene vrste ravnanj, sta, kot izhaja iz njegove preambule in iz njegovih členov 2, 3 in 5, izboljšanje varnosti na morju in sočasno izboljšanje varstva morskega okolja pred onesnaževanjem morja z ladij in okvirni sklep bi lahko bil, vsaj glede teh določb, veljavno sprejet na podlagi člena 80(2) ES, tako da ne upošteva člena 47 EU.

Določbe, kot sta člena 4 in 6 tega okvirnega sklepa, ki določajo višino in vrsto kazenskih sankcij, niso v pristojnosti Skupnosti in jih ta zato ne more veljavno sprejeti.

Ker sta člena 4 in 6 Okvirnega sklepa 2005/667 nedeljivo povezana s členi 2, 3 in 5 istega okvirnega sklepa in ker so vsi ti členi nedeljivo povezani s členi od 7 do 12 istega okvirnega sklepa, je treba ta okvirni sklep v celoti razglasiti za ničnega.

(Glej točke 52, 53, 62 in od 69 do 74.)