Zadeva C-208/03 P 
Jean-Marie Le Pen 
proti 
Evropskemu parlamentu 
„Pritožba - Volitve članov Evropskega parlamenta - Neobstoj enotnega volilnega 
postopka - Uporaba nacionalnega prava - Prenehanje mandata člana Evropskega 
parlamenta po kazenski obsodbi - Akt, s katerim Evropski parlament ,upošteva' to 
prenehanje - Ničnostna tožba - Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva -
Nedopustnost" 
Sklepni predlogi generalnega pravobranilca F. G. Jacobsa, predstavljeni 
27. januarja 2005 I-6054 
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 7. julija 2005 I - 6072 
Povzetek sodbe 
1. Pritožba - Razlogi - Ponovitev razlogov in trditev, navedenih pred Sodiščem prve stopnje -
Nedopustnost - Izpodbijanje razlage ali uporabe prava Skupnosti s strani Sodišča prve 
stopnje - Dopustnost 
(člen 225 ES; Statut Sodišča, člen 58, prvi pododstavek; Poslovnik Sodišča, člen 112(1)(c)) 
I - 6051 
POVZETEK - ZADEVA C-208/03 P 
2. Ničnostna tožba - Izpodbojni akti - Pojem - Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne 
posledice - Izjava predsednika Evropskega parlamenta o sprostitvi sedeža, potem ko so 
nacionalni organi uporabili nacionalne predpise - Izključitev 
(člen 230 ES; Akt o volitvah predstavnikov Skupščine s splošnimi neposrednimi volitvami, 
člen 12(2)) 
1. V skladu s členom 225 ES, členom 58, 
prvi odstavek, Statuta Sodišča in členom 
112(1)(c) Poslovnika Sodišča morajo biti 
v pritožbi jasno navedeni sporni ele­
menti sodbe, katere razveljavitev se 
zahteva, in tudi pravni argumenti, ki 
posebej podpirajo ta predlog. V pritožbi 
te zahteve niso izpolnjene, ker so v njej 
samo ponovljeni ali dobesedno navedeni 
razlogi in trditve, ki so že bili predloženi 
Sodišču prve stopnje, ne vsebuje pa 
navedb, s katerimi bi bila natančneje 
opredeljena pravna napaka v izpodbijani 
sodbi. Kadar pritožnik izpodbija način, 
kako je Sodišče prve stopnje razlagalo ali 
uporabilo pravo Skupnosti, se pravna 
vprašanja, obravnavana v postopku na 
prvi stopnji, lahko ponovno obravnavajo 
v pritožbenem postopku. Če namreč 
pritožnik na ta način ne bi mogel opreti 
svojih pritožb na pritožbene razloge in 
trditve, ki jih je uporabil že pred 
Sodiščem prve stopnje, bi pritožbeni 
postopek deloma izgubil svoj pomen. 
(Glej točki 39 in 40.) 2. Za določitev, ali so akti lahko predmet 
ničnostne tožbe na podlagi člena 230 ES, 
se je treba posvetiti njihovi vsebini in 
tudi namenu njihovega avtorja, saj je 
oblika, v kateri so akti ali odločitve 
sprejeti, načeloma nepomembna. Ni 
torej mogoče izključiti, da se pisno 
sporočilo ali celo preprosta ustna izjava 
predloži v nadzor Sodišču na podlagi 
člena 230 ES. 
Vendar pa presoje izjave o sprostitvi 
sedeža člana Evropskega parlamenta, ki 
jo je predsednik Parlamenta podal na 
plenarnem zasedanju, ni mogoče opra­
viti brez upoštevanja pravil in postopkov, 
povezanih z volitvami članov Parlamen­
ta. Ker v času dejstev v glavni stvari ni bil 
sprejet enotni volilni postopek za volitve 
članov te institucije, so ta postopek v 
skladu s členom 7(2) akta iz leta 1976 o 
volitvah predstavnikov Skupščine s 
splošnimi neposrednimi volitvami še 
naprej urejali veljavni predpisi v vsaki 
državi članici. Ker v skladu z določbami 
I - 6052 
LE PEN PROTI PARLAMENTU 
zakonodaje držav članic izguba pasivne 
volilne pravice povzroči prenehanje 
mandata člana Parlamenta, ta institucija 
ni imela druge možnosti, kot da nemu­
doma upošteva ugotovitev o sprostitvi 
sedeža, ki so jo opravili nacionalni 
organi, ker se je taka ugotovitev nanašala 
na predhoden pravni položaj, izhajajoč 
izključno iz odločitve teh organov. 
Iz besedila člena 12(2) akta iz leta 1976, v 
skladu s katerim je naloga Parlamenta, 
da „upošteva" sprostitev sedeža na pod­
lagi veljavnih nacionalnih predpisov v 
državi članici, namreč izhaja, da Parla­
ment na tem področju nima nobene 
diskrecijske pravice. Pri tej posebni 
predpostavki namreč ni vloga Parlamen­ta, da potrdi sprostitev sedeža, ampak da 
preprosto upošteva sprostitev sedeža, ki 
so jo potrdili že nacionalni organi, pri 
drugih predpostavkah, zlasti v zvezi z 
odstopom ali smrtjo enega od članov 
Parlamenta, pa ima ta institucija bolj 
dejavno vlogo, saj sama potrdi sprostitev 
sedeža in o tem obvesti zadevno državo 
članico. Poleg tega tudi ni naloga Parla­
menta, ampak nacionalnih sodišč ali po 
potrebi Evropskega sodišča za človekove 
pravice, da preverja upoštevanje po­
stopka, določenega v veljavnem nacio­
nalnem pravu, ali temeljnih pravic 
zadevne osebe. 
(Glej točke od 46 do 50 in 56.) 
I - 6053