SL Uradni list Evropske unije C 270/63

Tožba, vložena 3. junija 2016 – Inox Mare/Komisija

(Zadeva T-289/16)

(2016/C 270/69)

Jezik postopka: italijanščina

Stranki

Tožeča stranka: Inox Mare Srl (Rimini, Italija) (zastopnik: R. Holzeisen, odvetnik)

Tožena stranka: Evropska komisija

Predlogi

Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

— Končno poročilo OF/2013/0086/B1 THOR (2015) 40189 z dne 26. novembra 2015 razglasi za nično zaradi hudih nezakonitosti, ki so pri njem podane;

— in posledično razglasi za nično Priporočilo za ukrepanje na podlagi preiskave OLAF THOR (2015) 4257 z dne 9. decembra 2015;

— toženi stranki naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Tožba je vložena zoper izpodbijana akta v delu, v katerem je z njima ugotovljeno, da se je tožeča stranka več let izogibala plačilu carin in protidampinških dajatev. Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je uvozila večje količine pritrjevalnega materiala iz nerjavečega jekla, pri čemer se je zanašala na to, kar je masovno potrjevala filipinska carinska uprava, in sicer zatrjevano filipinsko poreklo proizvodov, ki sta jih dobavljali filipinski družbi, dokler se ni seznanila s tem, da je Evropska unija proti Filipinom sprožila postopek za preprečevanje izogibanja zaradi suma, da je zgoraj navedeno blago dejansko tajvanskega porekla in da je torej v Evropsko unijo preprosto preposlano iz Tajvana prek Filipinov.

Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva razloga.

1. Prvi tožbeni razlog: predhodno vprašanje možnosti izpodbijanja zadevnih aktov na podlagi člena 263 PDEU — V zvezi s tem se trdi, da sta izpodbijana akta – čeprav je mogoče na podlagi njunega poimenovanja sklepati nasprotno – v bistvu za italijansko carinsko upravo zavezujoča in imata neposredne pravne učinke, ki škodijo interesom ter osebnim in dejanskim pravicam tožeče stranke, s čimer se spreminja njen pravni položaj, ob upoštevanju (1) narave „lastnih sredstev Unije“, ki jo imajo dajatve in posledično obveznosti držav članic, ki so zadolžene samo za pobiranje carin, (2) narave OLAF kot organa, ki opravlja upravne preiskave in ki pri zunanjih preiskavah nadomesti Evropsko komisijo, (3) vloge Evropske komisije kot institucije Evropske unije, ki ima izvršilno funkcijo pri izvajanju Carinskega zakonika Evropske unije. — V tem pravnem okviru bi zanikanje možnosti neposrednega izpodbijanja na podlagi člena 263 PDEU aktov OLAF, ki ju izpodbija tožeča stranka, pomenilo zanikanje temeljne pravice tožeče stranke do učinkovitega pravnega sredstva ter torej kršitev člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člena 13 EKČP.

2. Drugi tožbeni razlog: nezakonitost izpodbijanih aktov — V zvezi s tem se zatrjuje, da Končno poročilo OF/2013/0086/B1 – THOR (2015) 40189 ne vsebuje nobenega od bistvenih elementov, ki jih je zakonodajalec določil z Uredbo (EU, EURATOM) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013, (1) kar ima za posledico njegovo popolno nezakonitost in nebstoj kakršne koli dokazne vrednosti. — Pri izpodbijanem aktu naj bi bile podane naslednje nezakonitosti: nenavedba procesnih jamstev in oseb, na katere se preiskava nanaša, zaslišanja zakonitih zastopnikov tožeče stranke; kršitev obveznosti navedbe začetne pravne kvalifikacije, neobrazložena in protislovna izključitev odgovornosti pristojnih organov, kršitev obveznosti objektivnega in nepristranskega vodenja preiskave ob spoštovanju načela domneve nedolžnosti, ki jo je storil OLAF, in zmotne ugotovitve v končnem poročilu, ki so posledica pomanjkljive preiskave. — Zaradi zgoraj navedenih nezakonitosti je priporočilo, ki ga je generalni direktorat OLAF posredoval Agenzia delle Dogane e dei Monopoli della Repubblica italiana, naj sprejme vse potrebne ukrepe za izterjavo dajatev od tožeče stranke, brez vsakršne pravne podlage in torej nezakonito.

(1) Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL L 248, str. 1).