36

V teh okoliščinah je Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: „1. Ali je treba člene 2(m), 12 in 13 Uredbe [Dublin III] razlagati ob upoštevanju drugih pravnih aktov, s katerimi je Uredba Dublin III povezana, ali pa je treba šteti, da imajo te določbe samostojen pomen? 2. Če je treba določbe Uredbe Dublin III razlagati ločeno od drugih pravnih aktov: (a) Ali je treba v okoliščinah primerov iz postopka v glavni stvari, za katera je značilno, da sta se zgodila v času, v katerem so se nacionalni organi držav, ki so imele največjo vlogo, srečevali z izredno velikim številom ljudi, ki so zahtevali tranzit skozi njihovo ozemlje, to, da je država članica dejansko dopustila vstop na svoje ozemlje, katerega izključni namen naj bi bil tranzit skozi prav to državo članico in vložitev prošnje za mednarodno zaščito v drugi državi članici, šteti za ‚vizum‘ v smislu členov 2(m) in 12 Uredbe Dublin III? Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a), pritrdilen: (b) Ali je treba pri dejanski dopustitvi vstopa za tranzit domnevati, da je ‚vizum‘, ko je zadevna oseba zapustila ozemlje zadevne države članice, prenehal veljati? (c) Ali je treba pri dejanski dopustitvi vstopa za tranzit domnevati, da ‚vizum‘ še vedno velja, če zadevna oseba še ni zapustila ozemlja zadevne države članice, ali pa ‚vizum‘ ne glede na to, da zadevna oseba ni zapustila ozemlja zadevne države članice, preneha veljati v trenutku, v katerem prosilec dokončno opusti namero potovanja v drugo državo članico? (d) Ali to, da prosilec opusti namero potovanja v prvotno ciljno državo članico, pomeni prevaro po izdaji ‚vizuma‘ v smislu člena 12(5) Uredbe Dublin III, tako da država članica, ki je ‚vizum‘ izdala, ni odgovorna? Če je odgovor na drugo vprašanje, točka (a), nikalen: (e) Ali je treba besedno zvezo iz člena 13(1) Uredbe Dublin III ‚je […] ob prihodu iz tretje države nezakonito prečkal mejo države članice po kopnem, morju ali zraku‘ razumeti tako, da je treba v navedenih posebnih okoliščinah primerov iz postopka v glavni stvari šteti, da ni šlo za nezakonit prehod zunanje meje? 3. Če je treba določbe Uredbe Dublin III razlagati ob upoštevanju drugih pravnih aktov: (a) Ali je treba pri presoji, ali gre za ‚nezakonit prehod‘ meje v smislu člena 13(1) Uredbe Dublin III, upoštevati zlasti, ali so izpolnjeni pogoji za vstop na podlagi Zakonika o schengenskih mejah, zlasti na podlagi [njegovega] člena 5 […], ki je zaradi časa vstopa upošteven za primere iz postopka v glavni stvari? Če je odgovor na tretje vprašanje, točka (a), nikalen: (b) Katere določbe prava Unije je treba zlasti upoštevati pri presoji, ali gre za ‚nezakonit prehod‘ meje v smislu člena 13(1) Uredbe Dublin III? Če je odgovor na tretje vprašanje, točka (a), pritrdilen: (c) Ali je treba v okoliščinah primerov iz postopka v glavni stvari, za katera je značilno, da sta se zgodila v času, v katerem so se nacionalni organi držav, ki so imele največjo vlogo, srečevali z izredno velikim številom ljudi, ki so zahtevali tranzit skozi njihovo ozemlje, to, da je država članica, ne da bi presodila okoliščine za vsak primer posebej, dejansko dopustila vstop na svoje ozemlje, katerega izključni namen naj bi bil tranzit skozi prav to državo članico in vložitev prošnje za mednarodno zaščito v drugi državi članici, šteti za dovolitev vstopa v smislu člena 5(4)(c) Zakonika o schengenskih mejah? Če je odgovor na tretje vprašanje, točki (a) in (c), pritrdilen: (d) Ali dovolitev vstopa na podlagi člena 5(4)(c) Zakonika o schengenskih mejah pomeni dovoljenje, ki ga je mogoče enačiti z vizumom v smislu člena 5(1)(b) Zakonika o schengenskih mejah, in s tem ‚vizum‘ na podlagi člena 2(m) Uredbe Dublin III, tako da je treba pri uporabi določb za ugotovitev odgovorne države članice na podlagi te uredbe upoštevati tudi njen člen 12? Če je odgovor na tretje vprašanje, točke (a), (c) in (d), pritrdilen: (e) Ali je treba pri dejanski dopustitvi vstopa za tranzit domnevati, da je ‚vizum‘, ko je zadevna oseba zapustila ozemlje zadevne države članice, prenehal veljati? (f) Ali je treba pri dejanski dopustitvi vstopa za tranzit domnevati, da ‚vizum‘ še vedno velja, če zadevna oseba še ni zapustila ozemlja zadevne države članice, ali pa ‚vizum‘ ne glede na to, da zadevna oseba ni zapustila ozemlja zadevne države članice, preneha veljati v trenutku, v katerem prosilec dokončno opusti namero potovanja v drugo državo članico? (g) Ali to, da prosilec opusti namero potovanja v prvotno ciljno državo članico, pomeni prevaro po izdaji ‚vizuma‘ v smislu člena 12(5) Uredbe Dublin III, tako da država članica, ki je ‚vizum‘ izdala, ni odgovorna? Če je odgovor na tretje vprašanje, točki (a) in (c), pritrdilen, odgovor na tretje vprašanje, točka (d), pa nikalen: (h) Ali je treba besedno zvezo iz člena 13(1) Uredbe Dublin III ‚je […] ob prihodu iz tretje države nezakonito prečkal mejo države članice po kopnem, morju ali zraku‘ razumeti tako, da je treba v navedenih posebnih okoliščinah primerov iz postopka v glavni stvari šteti, da prehod meje, ki ga je treba opredeliti kot dovolitev vstopa v smislu člena 5(4)(c) Zakonika o schengenskih mejah, ne pomeni nezakonitega prehoda zunanje meje?“