SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA

PHILIPPA LÉGERJA,

predstavljeni 9. februarja 2006 ( 1 )

Združeni zadevi C-182/03 in C-217/03

Kraljevina Belgija

in

Forum 187 ASBL

proti

Komisiji Evropskih skupnosti

Stvarno kazalo

I – Uvod II – Pravni okvir Skupnosti III – Davčna shema centrov za usklajevanje IV – Dejansko stanje in postopek A – Dejansko stanje pred sprejetjem odločbe Komisije B – Odločba Komisije C – Sodni postopki v zvezi z odločbo Komisije D – Dejansko stanje po sprejetju odločbe Komisije E – Odločba Sveta F – Sodni postopek v zvezi z odločbo Sveta V – Obravnava tožbe A – Tožba zoper odločbo Sveta (zadeva C-399/03) 1. Predlogi in tožbeni razlogi strank 2. Presoja B – Tožba zoper odločbo Komisije (združeni zadevi C-182/03 in C-217/03) 1. Predlogi strank a) Zadeva Belgija proti Komisiji (C-182/03) b) Zadeva Forum 187 proti Komisiji (C-217/03) 2. Dopustnost tožbe Foruma 187 a) Trditve strank b) Presoja i) Dopustnost tožbe Foruma 187, ker naj bi ga odločba neposredno in posamično zadevala ii) Dopustnost tožbe Foruma 187, ker naj bi nadomeščal nekatere svoje člane 3. Obravnava utemeljenosti tožbe a) Predlog Foruma 187 za razglasitev ničnosti odločbe z dne 17. februarja 2003 v celoti i) Tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage in kršitev načela pravne varnosti – Trditve strank – Presoja ii) Tožbeni razlog: kršitev člena 87(1) ES – Metoda analize sporne sheme – Obstoj ugodnosti za nekatera podjetja Obstoj gospodarske prednosti Določitev obdavčljivih prihodkov Oprostitev nepremičninskega davka Oprostitev davka na kapital Oprostitev pri viru odtegnjenega davka Fiktivni pri viru odtegnjeni davek Selektivnost Upravičenost z naravo in s strukturo sistema – Državna narava ukrepa – Vpliv na trgovino med državami članicami in na konkurenco iii) Tožbeni razlog: neobstoj obrazložitve b) Predlogi Kraljevine Belgije in Foruma 187 za delno razglasitev ničnosti odločbe z dne 17. februarja 2003 i) Kršitev načela upravičenih pričakovanj – Trditve strank – Presoja ii) Kršitev načela enakosti – Trditve strank – Presoja 4. Stroški VI – Predlog – V zadevi C-399/03 – V združenih zadevah C-182/03 in C-217/03

„Državna pomoč — Veljavna shema pomoči — Davčna shema centrov za usklajevanje s sedežem v Belgiji — Zahtevek združenja — Dopustnost — Odločba Komisije, v skladu s katero ta shema ne pomeni pomoči — Sprememba presoje Komisije — Člen 87(1) ES — Varstvo upravičenih pričakovanj — Splošno načelo enakosti“

I – Uvod

1. Tri ničnostne tožbe, ki so bile vložene pri Sodišču, zadevajo davčno shemo centrov za usklajevanje, ki jo je sprejela Kraljevina Belgija.

2. Center za usklajevanje je podjetje, ki ga je ustanovila večnacionalna skupina družb in katerega namen je zagotavljati različne storitve tem družbam, zlasti na finančnem področju. Kraljevina Belgija je leta 1982 uvedla posebno davčno shemo za te centre, ki morajo pridobiti posamezno potrditev, ki velja deset let in jo je mogoče obnoviti.

3. Po mnenju Komisije Evropskih skupnosti, ki ji je bila ta shema priglašena, to ni državna pomoč. Vendar je po razpravah v Svetu Evropske unije leta 1997 o davčni konkurenci med državami članicami znova preverila navedeno shemo.

4. Komisija je v odločbi z dne 17. februarja 2003 ( 2 ) menila, da je taka shema državna pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom. Komisija je belgijski vladi prepovedala podelitev potrditev novim centrom za usklajevanje in obnovitev desetletnih potrditev po 17. februarju 2003. Vendar je določila, da bodo potrditve, ki bodo veljale na ta datum, lahko veljale do konca veljavnosti oziroma najpozneje do 31. decembra 2010.

5. Belgijska vlada je po tej odločitvi zaprosila Svet za dovoljenje, da davčno obravnavo, enako shemi centrov za usklajevanje, do 31. decembra 2005 odobri centrom, katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005. Svet je ugodil tej prošnji z odločbo z dne 16. julija 2003 ( 3 ).

6. Zoper odločbo Komisije sta bili vloženi ničnostni tožbi v združenih zadevah C-182/03 in C-217/03, ki sta ju vložila Kraljevina Belgija in Forum 187 ASBL ( 4 ), združenje belgijskega prava, ki je zveza centrov za usklajevanje v Belgiji.

7. Zoper odločbo Sveta je Komisija vložila ničnostno tožbo v zadevi C-399/03.

8. Ker te tožbe spadajo v isti pravni in dejanski okvir, jih bom v teh sklepnih predlogih obravnaval skupaj.

9. Pri njihovi obravnavi bom preučil teh šest točk: pristojnost Sveta za sprejetje odločbe z dne 16. julija 2003, dopustnost tožbe, ki jo je vložil Forum 187, možnost, da Komisija spremeni predhodno presojo obstoja pomoči, utemeljenost opredelitve davčne sheme centrov za usklajevanje kot državne pomoči in, nazadnje, ali Komisija, s tem ko je Kraljevini Belgiji prepovedala – čeprav začasno – obnovitev potrditev, ki se bodo iztekle od vročitve odločbe z dne 17. februarja 2003, ni upoštevala upravičenih pričakovanj centrov za usklajevanje in splošnega načela enakosti.

II – Pravni okvir Skupnosti

10. V Pogodbi ES so državne pomoči načelno prepovedane, vendar obstajajo nekatera odstopanja. V členu 87(1) ES je določeno: „Razen če ta pogodba ne določa drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“

11. V odstavkih 2 in 3 člena 87 ES so nato naštete državne pomoči, ki so popolnoma združljive s skupnim trgom, in tiste, ki se lahko štejejo za združljive s skupnim trgom. V zadnji kategoriji sta predvsem pomoč za pospeševanje gospodarskega razvoja območij, na katerih je podzaposlenost velika, in pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi.

12. V členu 88 ES je določeno: „1. Komisija v sodelovanju z državami članicami redno preverja vse sisteme pomoči, ki obstajajo v teh državah. Slednjim predlaga ustrezne ukrepe, ki so potrebni za postopen razvoj ali delovanje skupnega trga. 2. Če Komisija po tem, ko je pozvala zadevne stranke k predložitvi pripomb, ugotovi, da pomoč, ki jo je dodelila država članica, ali pomoč iz državnih sredstev ni združljiva s skupnim trgom glede na člen 87, ali če se takšna pomoč zlorablja, odloči, da mora zadevna država takšno pomoč odpraviti ali spremeniti v roku, ki ji ga določi. Če zadevna država ne upošteva te odločitve v predpisanem roku, lahko Komisija ali katera koli zainteresirana država, z odstopanjem od določb členov 226 in 227, zadevo predloži neposredno Sodišču. Na predlog države članice lahko Svet soglasno sklene, da se državna pomoč, ki jo ta država dodeli ali jo ima namen dodeliti, šteje kot združljiva s skupnim trgom, z odstopanjem od določb člena 87 ali uredb po členu 89, če takšno odločitev upravičujejo izjemne okoliščine. Če je Komisija glede takšne pomoči že sprožila postopek iz prvega pododstavka tega odstavka, je posledica vložitve predloga zadevne države pri Svetu začasna prekinitev postopka do razglasitve stališča Sveta. Če v treh mesecih po vložitvi omenjenega predloga Svet svojega stališča ne razglasi, odloča o primeru Komisija. 3. Komisija mora biti obveščena o vseh načrtih za dodelitev ali spremembo pomoči dovolj zgodaj, da lahko predloži pripombe. Če meni, da takšen načrt glede na člen 87 ni združljiv s skupnim trgom, nemudoma sproži postopek iz odstavka 2. Zadevna država članica ne sme izvajati svojih predlaganih ukrepov, dokler v tem postopku ni sprejeta dokončna odločitev.“

13. Svet je s členom 89 ES pooblaščen, da sprejme uredbe za uporabo členov 87 ES in 88 ES. Svet je na podlagi tega pooblastila sprejel Uredbo (ES) št. 659/1999 ( 5 ), v kateri so določena natančna pravila v zvezi s postopki, ki jih je treba izvajati za uporabo člena 88 ES.

14. V členu 1(b) Uredbe št. 659/1999 je opredeljen pojem „veljavne pomoči“. Določeno je, da v tej uredbi ta pojem zajema: „(i) […] [V]so pomoč, ki je obstajala pred začetkom veljavnosti Pogodbe v zadevnih državah članicah, to je sheme pomoči in individualno pomoč, ki se je začela izvajati pred začetkom veljavnosti Pogodbe in se še vedno uporablja; (ii) odobreno pomoč, to je sheme pomoči in individualno pomoč, ki sta jo odobrila Komisija ali Svet; (iii) pomoč, za katero se šteje, da je bila odobrena na podlagi člena 4(6) te uredbe[ ( 6 )] ali pred to uredbo, vendar skladno s tem postopkom; (iv) pomoč, za katero se šteje, da je veljavna na podlagi člena 15[ ( 7 )]; (v) pomoč, za katero se šteje, da je veljavna, ker je mogoče ugotoviti, da takrat, ko se je začela izvajati, ni bila pomoč, pozneje pa je postala pomoč zaradi razvoja skupnega trga in je država članica ni spremenila. Če nekateri ukrepi postanejo pomoč zaradi liberalizacije dejavnosti s pravnimi predpisi Skupnosti, se takšni ukrepi ne štejejo kot veljavna pomoč po datumu, določenem za liberalizacijo.“

15. Postopek nadzora nad veljavnimi pomočmi je urejen s členi od 17 do 19 Uredbe št. 659/1999. V členu 17 je določeno, da Komisija v sodelovanju z državami članicami pregleda veljavne sheme pomoči. Če Komisija meni, da veljavna shema ni ali ni več združljiva s skupnim trgom, o svojem predhodnem stališču obvesti zadevno državo članico in ji omogoči, da predloži svoje pripombe v enomesečnem roku, ki se lahko podaljša.

16. V skladu s členom 18 navedene uredbe, če Komisija, glede na podatke, ki jih je država članica predložila na podlagi člena 17, ugotovi, da veljavna shema pomoči ni ali ni več združljiva s skupnim trgom, izda priporočilo, v katerem zadevni državi članici predlaga primerne ukrepe. V priporočilu lahko predlaga predvsem vsebinsko spremembo sheme pomoči, uvedbo postopkovnih zahtev ali odpravo sheme pomoči.

17. V skladu s členom 19 te uredbe, če država članica ne sprejme predlaganih ukrepov in Komisija, potem ko je upoštevala razloge zadevne države članice, še vedno meni, da so ukrepi potrebni, Komisija sproži formalni postopek preiskave iz člena 88(2) ES.

III – Davčna shema centrov za usklajevanje

18. Davčna shema centrov za usklajevanje, ki jo je sprejela Kraljevina Belgija, je bila uvedena s kraljevo uredbo z dne 30. decembra 1982 ( 8 ). Ni sporno, da ta shema ni bila bistveno spremenjena od takrat, ko je Komisija obvestila belgijsko vlado o svojem stališču, da ta shema ni državna pomoč, in sicer leta 1984, leta 1987 in nato leta 1990, do sprejetja odločbe z dne 17. februarja 2003. ( 9 )

19. Center za usklajevanje se tako lahko ustanovi v obliki belgijske družbe, ki je pravna oseba, ali podružnice, ki jo v Belgiji ustanovi tuja družba. Da bi lahko užival ugodnosti davčne sheme, uvedene s kraljevo uredbo št. 187, mora center s kraljevo uredbo dobiti posamezno in predhodno potrditev. Da bi pridobil potrditev, mora biti center del večnacionalne skupine družb. Ta pogoj predvsem pomeni, da morajo biti družbe, ki sestavljajo to skupino, najmanj v štirih državah. Ta skupina mora razpolagati tudi s kapitalom in z rezervami, katerih znesek dosega ali presega eno milijardo BEF. Ustvariti mora letni promet, katerega konsolidirani znesek dosega ali presega deset milijard BEF. Banke in zavarovalnice niso upravičene do navedene sheme.

20. Izključna namena zadevnega centra morata biti razvoj in centralizacija ene pripravljalne ali pomožne dejavnosti oziroma več teh dejavnosti, ki se izvajajo le za vse ali nekatere družbe navedene skupine. ( 10 )

21. Centri morajo v Belgiji zaposliti najmanj deset oseb s polnim delovnim časom v prvih dveh letih dejavnosti.

22. Potrditev, dodeljena centru, je veljavna deset let in jo je za enako obdobje mogoče obnoviti.

23. Davčna shema, ki jo uporabljajo potrjeni centri za usklajevanje, zajema te ukrepe: — obdavčljivi dohodek navedenih centrov je določen pavšalno. Ustreza odstotku zneska njihovih izdatkov in stroškov poslovanja, iz katerega so izvzeti stroški za zaposlene, finančni stroški in davek od dobička pravnih oseb; — ti centri so oproščeni nepremičninskega davka na nepremičnine, ki jih uporabljajo za izvajanje svoje poklicne dejavnosti; — vpisnina v višini 0,5 % se ne naloži niti na vložke v center niti na povečanja kapitala centra; — ti centri so oproščeni pri viru odtegnjenega davka. Tako so oproščeni pri viru odtegnjenega davka, po eni strani, na dividende, obresti in pristojbine, ki jih izplačujejo navedeni centri, in po drugi strani, na dohodke, ki jih taki centri pridobijo iz svojih denarnih vlog; — centri plačajo letno dajatev v višini 400.000 BEF na osebo, zaposleno s polnim delovnim časom, vendar ta ne sme preseči 4.000.000 BEF na center.

IV – Dejansko stanje in postopek

A – Dejansko stanje pred sprejetjem odločbe Komisije

24. Komisija je davčno shemo centrov za usklajevanje prvič preučila leta 1984. V odločbi z dne 16. maja 1984 je menila, da ta shema ni pomoč. Vendar se je shema, ki je bila dejansko vzpostavljena, razlikovala od sheme, priglašene Komisiji. Komisija je torej formalni postopek preiskave začela decembra 1985. Po spremembah, ki jih je v to shemo vnesla belgijska vlada, je Komisija menila, da ta ne vsebuje več elementa pomoči, in z dopisom z dne 9. marca 1987 je belgijsko vlado obvestila o koncu postopka.

25. To mnenje je na pisno vprašanje evropskega poslanca Gijsa de Vriesa št. 1735/90 v imenu Komisije potrdil Leon Brittan, komisar, pristojen za konkurenco, v odgovoru z dne 24. septembra 1990. ( 11 )

26. Svet za ekonomske in finančne zadeve (Ecofin) je po pregledu davčne konkurence med državami članicami sprejel kodeks ravnanja na področju obdavčevanja podjetij. ( 12 ) Ustanovljena je bila ad hoc skupina, ki je bila pozneje imenovana „skupina za kodeks ravnanja“ in je pristojna za pregled nacionalnih davčnih ukrepov, ki imajo škodljive posledice za skupni trg.

27. Komisija se je po tem ukrepu držav članic obvezala, da bo sestavila smernice za uporabo členov 87 ES in 88 ES za ukrepe, ki zadevajo neposredno obdavčitev ustvarjenega dohodka, ter da bo „strogo izvajala zadevna pravila o pomoči“. Komisija je tako 11. novembra 1998 sprejela Obvestilo o uporabi pravil o državni pomoči za ukrepe, ki zadevajo neposredno obdavčitev ustvarjenega dohodka. ( 13 ) Komisija je na podlagi tega obvestila preučila ali ponovno preučila davčne ureditve, ki se uporabljajo v državah članicah.

28. Komisija je v tem okviru februarja 1999 od belgijskih organov zahtevala informacije o davčni shemi centrov za usklajevanje, ki jo je skupina za kodeks ravnanja navedla med 66 nacionalnimi ukrepi, ki lahko škodijo delovanju skupnega trga. Ti organi so odgovorili marca 1999.

29. Službe Komisije so julija 2000 navedene organe obvestile, da ta shema po njihovem mnenju pomeni državno pomoč. Da bi službe Komisije začele postopek sodelovanja z belgijskimi organi v skladu s členom 17 Uredbe št. 659/1999, so jih pozvale, naj v enem mesecu predložijo pripombe.

30. Svet „Ecofin“ je na seji 26. in 27. novembra 2000 opozoril, da je treba v skladu z njegovo resolucijo z dne 1. decembra 1997 pred 1. januarjem 2003 odpraviti vse škodljive ukrepe v zvezi z neposrednim obdavčenjem podjetij. Sprejel je predlog predsedstva Evropske unije, v katerem je bilo določeno, da se učinki škodljive davčne sheme za podjetja, ki 31. decembra 2000 uživajo njene ugodnosti, odpravijo najpozneje 31. decembra 2005, ne glede na to, ali gre za shemo, dodeljeno za določen čas, ali ne. Prav tako je določil, da je mogoče glede na primer in ob upoštevanju posebnih okoliščin na podlagi poročila skupine za kodeks ravnanja odločiti, da se učinki določenih škodljivih davčnih shem podaljšajo za dlje kot do 31. decembra 2005. ( 14 )

31. Komisija je v dopisu belgijskim organom z dne 11. julija 2001 po izmenjavi dopisov z njimi na podlagi člena 88(1) ES predlagala več ustreznih ukrepov, da bi davčna shema centrov za usklajevanje postala združljiva s skupnim trgom. Komisija je v tem dopisu navedenim organom sporočila tudi, da lahko centri za usklajevanje, potrjeni pred datumom sprejetja teh ustreznih ukrepov, še do 31. decembra 2005 uživajo ugodnosti navedene davčne sheme. ( 15 )

32. Ker belgijski organi niso sprejeli predlaganih ustreznih ukrepov, je Komisija z odločbo, vročeno z dopisom z dne 27. februarja 2002 in objavljeno v Uradnem listu Evropskih skupnosti z dne 20. junija 2002 ( 16 ), začela formalni postopek preiskave. Kraljevino Belgijo je zlasti pozvala, naj ji sporoči število centrov za usklajevanje, potrjenih na dan tega dopisa, in za vsak center datum zadnje potrditve ali obnove še veljavne potrditve. Prav tako je to državo članico in zainteresirane tretje osebe pozvala, naj predložijo pripombe in posredujejo vse koristne podatke, da bi ugotovila, ali so imeli uporabniki zadevne sheme upravičena pričakovanja, da se bodo sprejeli prehodni ukrepi. ( 17 )

33. Belgijski organi so z dopisom z dne 16. maja 2002 priglasili novo davčno shemo centrov za usklajevanje, ki jo je Komisija evidentirala kot novo pomoč pod številko N 351/2002.

34. Svet „Ecofin“ se je 21. januarja 2003 izrekel za podaljšanje učinkov določenih škodljivih davčnih shem po letu 2005. V zvezi z belgijsko davčno shemo centrov za usklajevanje je določil, da naj bi centri, za katere se je ta shema uporabljala 31. decembra 2000, lahko še do 31. decembra 2010 uživali njene ugodnosti. ( 18 )

B – Odločba Komisije

35. Komisija je 17. februarja 2003 sprejela izpodbijano odločbo, ki jo je istega dne vročila Kraljevini Belgiji.

36. Komisija v izpodbijani odločbi najprej utemeljuje opredelitev davčne sheme centrov za usklajevanje kot „veljavne pomoči“ in tudi pravno podlago, na kateri temelji postopek, ki ga je izvedla. V tej odločbi je navedeno, da bi bil člen 1(b) Uredbe št. 659/1999 v tem primeru lahko pravna podlaga ter da sta bila ob njegovem neobstoju resnična pravna podlaga za ukrepanje Komisije člena 87 ES in 88 ES.

37. V odločbi z dne 17. februarja 2003 je tudi navedeno, da če bi morali to odločbo obravnavati kot razveljavitev ali spremembo odločb iz let 1984 in 1987, bi izpodbijana odločba izpolnjevala pogoje za izvrševanje pooblastila Komisije, da razveljavi ali spremeni vsak nezakonit akt, ki daje prednosti.

38. Komisija v nadaljevanju navedene odločbe navaja razloge, zaradi katerih meni, da različni ukrepi, ki sestavljajo davčno shemo centrov za usklajevanje, izpolnjujejo pogoje iz člena 87(1) ES, vendar niso upravičeni do nobenega odstopanja iz odstavkov 2 in 3 tega člena.

39. Komisija nato preučuje upravičena pričakovanja centrov za usklajevanje. Komisija priznava obstoj teh pričakovanj in trdi, da ta upravičena pričakovanja utemeljujejo, da Komisija dovoli centrom, ki so potrjeni 31. decembra 2000, da uživajo ugodnosti sheme do izteka obdobja potrditve, veljavne ob vročitvi odločbe z dne 17. februarja 2003, in najpozneje do 31. decembra 2010. Nato pojasnjuje, da se to stališče opira na naslednje dejavnike.

40. Komisija navaja, da je potrditev, ki jo izdajo belgijski organi, predčasno priznanje, da potrjeni center izpolnjuje zahtevane pogoje, da lahko deset let uživa ugodnosti sistema odstopanja, določenega v kraljevi uredbi št. 187, ne da bi mu bilo treba to dokazovati vsako leto. Vendar tudi navaja, da ta potrditev ne pomeni zaveze navedenih organov, da bo potrjeni center deset let ohranil ugodnosti, ki so mu podeljene na podlagi te sheme. Opozarja tudi, da kljub uporabi postopka nadzora nad veljavnimi pomočmi njena odločba ne more imeti retroaktivnega učinka in da mora zagotoviti pravno varnost, tako da po potrebi določi prehodno obdobje za odpravo učinkov sporne sheme.

41. Komisija v zvezi s tem meni, da mora upoštevati obsežne naložbe, ki so jih centri za usklajevanje in skupine, ki jim pripadajo, izvedli za vzpostavitev in razvoj infrastrukture teh centrov, spremembe organizacije struktur, omrežij in postopkov ter razdelitev nalog v skupini. Upoštevati mora tudi dolgoročne obveznosti, sprejete do zaposlenih in nepremičninskih ali finančnih družb. Komisija navaja, da čeprav potrditev ne pomeni zagotovila za nadaljnji obstoj davčne sheme niti za njene ugodnosti, priznava, da se je o ustanovitvi centra, izvedenih naložbah in sprejetih obveznostih odločalo ob razumnem in upravičenem pričakovanju določene stopnje kontinuitete gospodarskih razmer, skupaj z davčno shemo. Iz tega sklepa, da mora obstoječim uporabnikom zagotoviti prehodno obdobje za postopno odpravo navedene sheme.

42. Vseeno dodaja uvodno izjavo 120: „Ker potrditve nikakor niso povezane s pravico do ohranitve sheme ali ugodnosti njenih določb, niti med obdobjem potrditve, Komisija meni, da v nobenem primeru ne morejo dati pravice do obnovitve sheme po datumu izteka obstoječih potrditev. Izrecna omejitev potrditev na deset let prav tako onemogoča, da bi bilo mogoče ustvariti upravičena pričakovanja glede take samodejne obnovitve, ki bi teoretično lahko vodila do trajne potrditve.“

43. Komisija iz zgornjih ugotovitev izpeljuje te sklepe: „121. Komisija ugotavlja, da davčna shema, ki velja za centre za usklajevanje v Belgiji, ni združljiva s skupnim trgom in da je treba nezdružljivost različnih delov te sheme odpraviti ali z ukinitvijo ali s spremembo. Ugodnost te sheme ali njenih delov od dne vročitve te odločbe novim uporabnikom ne bo več priznana niti podaljšana z obnovitvijo obstoječih potrditev. Komisija ugotavlja, da centri, potrjeni leta 2001, ne bodo več uživali ugodnosti sheme od 31. decembra 2002. 122. Glede centrov, za katere trenutno velja shema, Komisija priznava, da sta odločba iz leta 1984, v kateri je odobrila kraljevo uredbo št. 187, in odgovor komisarja, pristojnega za konkurenco […], na parlamentarno vprašanje pri centrih ustvarila upravičena pričakovanja, da se s to shemo niso kršila pravila Pogodbe glede državnih pomoči. 123. Poleg tega zaradi obsežnih naložb, ki bi jih bilo na tej podlagi mogoče izvesti, upoštevanje upravičenih pričakovanj in pravne varnosti prejemnikov upravičuje odobritev razumnega roka za odpravo učinkov sheme za že potrjene centre. Komisija meni, da se ta razumni rok izteče 31. decembra 2010. Centri, katerih potrditev se izteče pred tem datumom, po datumu izteka potrditve ne bodo mogli več uživati ugodnosti te sheme. Po datumu izteka potrditve, v vsakem primeru pa po 31. decembru 2010, dodelitev ali ohranitev zadevnih davčnih ugodnosti ne bo zakonita.“

44. Izrek odločbe z dne 17. februarja 2003 je bil prvotno tak: „Člen 1 Davčna shema, ki trenutno velja v Belgiji za centre za usklajevanje, potrjene na podlagi kraljeve uredbe št. 187, je shema državnih pomoči, ki ni združljiva s skupnim trgom. Člen 2 Belgija je dolžna odpraviti shemo pomoči iz člena 1 ali jo spremeniti tako, da bo združljiva s skupnim trgom. Od vročitve te odločbe novim prejemnikom ne bo več mogoče priznati ugodnosti te sheme ali njenih delov niti je podaljšati z obnovitvijo obstoječih potrditev. Glede centrov, ki so bili že potrjeni pred 31. decembrom 2000, se učinki sheme lahko ohranijo do konca posamezne potrditve, ki velja na ta datum, in najpozneje do 31. decembra 2010. V primeru obnovitve potrditve pred tem datumom v skladu z drugim pododstavkom ni mogoča niti začasna uporaba sheme, ki je predmet te odločbe. […]“

45. Ker je Komisija ugotovila, da izraz „na ta datum“ v členu 2, tretji odstavek, prvi stavek, navedene odločbe lahko povzroči zmedo, se ga je odločila nadomestiti z izrazom „na dan vročitve te odločbe“. Torej je 23. aprila 2003 v tem smislu pripravila popravek, ki ga je Kraljevini Belgiji vročila 25. aprila 2003.

46. V skladu s tem popravkom se člen 2, tretji odstavek, odločbe z dne 17. februarja 2003 glasi: „Glede centrov, ki so bili že potrjeni pred 31. decembrom 2000, se učinki sheme lahko ohranijo do konca posamezne potrditve, veljavne na dan vročitve te odločbe[ ( 19 )], in najpozneje do 31. decembra 2010. V primeru obnovitve potrditve pred tem datumom v skladu z drugim pododstavkom ni mogoča niti začasna uporaba sheme, ki je predmet te odločbe.“

47. Ob upoštevanju tega popravka je treba obseg prehodnih ukrepov, določenih v odločbi z dne 17. februarja 2003, razumeti tako, kot so se med postopkom dogovorile vse stranke. Vsi centri za usklajevanje, ki imajo posamezno potrditev, veljavno na dan vročitve te odločbe, torej 17. februarja 2003, lahko uživajo ugodnosti te potrditve do njenega izteka in najpozneje do 31. decembra 2010. Vendar po 17. februarju 2003 ni mogoče obnoviti nobene potrditve.

C – Sodni postopki v zvezi z odločbo Komisije

48. Kraljevina Belgija je 25. aprila 2003 vložila ničnostno tožbo zoper odločbo Komisije z dne 17. februarja 2003 v prvotni različici. Vložila je tudi predlog za odložitev izvršitve te odločbe.

49. Kraljevina Belgija je po popravku, ki ji je bil vročen 25. aprila 2003, pri Sodišču vložila novo tožbo z dne 9. maja 2003, v kateri se je sklicevala na člen 42(2) Poslovnika, da bi uveljavila nova tožbena razloga in razširila ničnostno tožbo zoper odločbo Komisije, kakor je bila popravljena.

50. Forum 187 je 28. aprila 2003 pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti vložil ničnostno tožbo zoper odločbo Komisije v prvotni različici. Vložil je tudi predlog za odložitev izvršitve te odločbe. Forum 187 je 16. maja 2003 vložil dodatno vlogo zoper odločbo Komisije, kakor je bila popravljena.

51. Sodišče prve stopnje se je s sklepom z dne 16. maja 2003 izreklo za nepristojno za odločanje o tej tožbi in predlogu za izdajo začasne odredbe ter ju predložilo Sodišču, pri katerem sta bila postopka vpisana v vpisnik pod opravilnima številkama C-217/03 in C-217/03 R.

52. Komisija je z ločeno vlogo z dne 16. junija 2003 vložila ugovor nedopustnosti zoper tožbo, ki jo je vložil Forum 187. Forum 187 je na ta ugovor odgovoril s stališči, ki jih je vložil 7. avgusta 2003. Sodišče je s sklepom z dne 30. marca 2004 pridržalo odločanje o tem ugovoru.

53. Predsednik Sodišča je z začasno odredbo z dne 26. junija 2003 odločil o predlogih za odložitev izvršitve odločbe Komisije, ki sta ju vložila belgijska vlada in Forum 187. Sklenil je: „1. Odloži se izvršitev Odločbe Komisije C(2003)564 konč. z dne 17. februarja 2003 o shemi pomoči, ki jo je Belgija uveljavila za centre za usklajevanje s sedežem v Belgiji, v delu, v katerem je Kraljevini Belgiji prepovedana obnovitev potrditev centrov za usklajevanje, ki veljajo na dan vročitve navedene odločbe. 2. Učinki morebitnih obnovitev, izvedenih na podlagi tega sklepa, ne bodo smeli obstajati po dnevu izreka sodbe v postopku v glavni stvari. […]“

54. Zadevi C-182/03 in C-217/03 sta bili združeni za ustni postopek in izdajo skupne sodbe. Stranke so podale ustne navedbe na obravnavi 14. septembra 2005.

D – Dejansko stanje po sprejetju odločbe Komisije

55. Komisija je po eni strani preučila novo davčno shemo centrov za usklajevanje, ki jo je Kraljevina Belgija priglasila z dopisom z dne 16. maja 2002.

56. Komisija je z odločbo z dne 23. aprila 2003 to novo shemo odobrila, ker predvideva zlasti načelo predhodne potrditve centrov za usklajevanje za deset let in določitev davčne osnove, ki se izračuna od skupnih stroškov poslovanja, z uporabo ustrezne stopnje dobička. Vendar ker je ta nova shema za centre predvidela tudi oprostitev pri viru odtegnjenega davka in davka na kapital ter neobdavčenje t. i. „izjemnih in neodplačnih“ ugodnosti, dodeljenih tem centrom, je Komisija glede teh treh ukrepov začela formalni postopek preiskave.

57. Kraljevina Belgija se je po začetku tega postopka zavezala, da bo odpravila zadevne oprostitve in jih nadomestila z ukrepi oprostitve ali znižanja, ki bodo veljali za vsa podjetja s sedežem na njenem ozemlju. Prav tako se je zavezala, da bo obdavčila vse izjemne in neodplačne ugodnosti, ki jih prejemajo centri za usklajevanje.

58. Komisija je v odločbi z dne 8. septembra 2004 menila, da ukrepi, ki vzpostavljajo novo davčno shemo centrov za usklajevanje, ob upoštevanju teh zavez ne pomenijo pomoči v smislu člena 87(1) ES. ( 20 )

59. Predstavnik Kraljevine Belgije je na obravnavi 14. septembra 2005 vseeno navedel, da belgijski organi od služb Komisije niso mogli dobiti zadostnih pojasnil, da bi lahko vzpostavili to novo shemo, in da so to nazadnje odpravili, o čemer so Komisijo obvestili v dopisu z dne 28. februarja 2005. Pojasnil je tudi, da se je Kraljevina Belgija odločila za splošne ukrepe, ki jih je sprejela poleti 2005.

60. Po drugi strani je Kraljevina Belgija sprejela ukrepe za centre za usklajevanje, katerih potrditev se je iztekla po sprejetju odločbe z dne 17. februarja 2003.

61. Minister za finance Kraljevine Belgije je 20. marca 2003 v skladu s členom 88(3) ES obvestil Komisijo o nameri, da bo do 31. decembra 2005 ta država centrom, katerih potrditev se bo iztekla med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005, odobrila enake davčne ukrepe, kot so opredeljeni v shemi centrov za usklajevanje.

62. Kraljevina Belgija je Svetu v dopisu z istega dne predlagala tudi, naj v skladu s členom 88(2), tretji pododstavek, ES te ukrepe razglasi za združljive s skupnim trgom.

63. Predsednik Komisije je v dopisu z dne 25. aprila 2003 odgovoril belgijskemu ministru za finance, da je odločba z dne 17. februarja 2003 izvršljiva, da Belgija ne more odložiti njene uporabe in da dopisa z dne 20. marca 2003, ker se v navedeni odločbi izrecno obravnava dodelitev ali obnovitev ugodnosti sporne davčne sheme, ni mogoče šteti za priglasitev nove pomoči v smislu člena 88(3) ES.

64. Kraljevina Belgija je z dopisom z dne 26. maja 2003 Komisijo znova obvestila o nameri, ki jo je navedla v dopisu z dne 20. marca 2003. Kraljevina Belgija je Svetu v dopisu z istega dne še enkrat predlagala, naj v skladu s členom 88(2), tretji pododstavek, ES načrtovane ukrepe razglasi za združljive s skupnim trgom.

65. Svet „Ecofin“ se je na sestanku 3. junija 2003 načeloma strinjal s tem predlogom in Odboru stalnih predstavnikov naložil, naj sprejme vse potrebne ukrepe, ki bi Svetu omogočili, da bi predvideno odločbo sprejel čim prej, v vsakem primeru pa pred koncem junija 2003.

66. Komisija je v odgovor na obvestilo Kraljevine Belgije z dne 26. maja 2003 v dopisu z dne 17. julija 2003 potrdila odgovor z dne 25. aprila 2003, ne da bi to vplivalo na zgoraj navedeno začasno odredbo z dne 26. junija 2003.

E – Odločba Sveta

67. Svet v odločbi z dne 16. julija 2003 opozarja na pravni in dejanski okvir, v katerem ga je Kraljevina Belgija zaprosila, naj dovoli načrtovane ukrepe za centre za usklajevanje, katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005.

68. Svet tako navaja, da je Komisija v letih 1987 in 1990 menila, da davčni shemi centrov za usklajevanje, uvedeni s kraljevo uredbo št. 187, ni treba nasprotovati. Pojasnjuje okoliščine, zaradi katerih je ta institucija znova preučila to shemo, in opisuje vsebino odločbe z dne 17. februarja 2003. Svet tudi opozarja, da so bili na srečanju 26. in 27. novembra 2000 sprejeti sklepi, v skladu s katerimi lahko podjetja, ki so 31. decembra 2000 uživala ugodnosti škodljive davčne sheme, še naprej uživajo te ugodnosti do 31. decembra 2005, in da si pridržuje možnost, odobriti podaljšanje prek tega datuma zaradi upoštevanja posebnih okoliščin.

69. Svet nato pojasnjuje, da so centri, na katere se nanaša prošnja Kraljevine Belgije, imetniki začasne potrditve, ki jo je bilo v skladu s kraljevo uredbo št. 187 mogoče obnoviti, da bi ti centri brez načrtovanih ukrepov lahko prenehali izvajati dejavnosti v Belgiji ter da bi ta prekinitev dejavnosti imela zelo neugodne gospodarske in socialne posledice za to državo članico.

70. Svet tudi omenja, da je Komisija v odločbi predvidela, da se učinki davčne sheme centrov za usklajevanje lahko ohranijo do datumov po 31. decembru 2005, in da Komisija v drugih odločbah določa datume do 31. decembra 2010 za konkurenčne davčne sheme drugih držav članic, tako da uporaba posebnih ukrepov, ki jih je predlagala Kraljevina Belgija, ne bi smela povzročiti morebitnih nesorazmernih izkrivljanj konkurence glede na pričakovane ugodnosti.

71. Svet iz tega sklepa, da obstajajo izjemne okoliščine, ki upravičujejo ugoditev prošnji Kraljevine Belgije, da do 31. decembra 2005 odobri načrtovane davčne ukrepe centrom za usklajevanje, ki so bili potrjeni na 31. december 2000 ter katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005.

72. Z vidika teh elementov je Svet odločil: „Člen 1 Kot združljiva s skupnim trgom se šteje pomoč, ki jo Belgija namerava do 31. decembra 2005 dodeliti podjetjem, ki so bila 31. decembra 2000 na podlagi kraljeve uredbe št. 187 z dne 30. decembra 1982 potrjena kot centri za usklajevanje in katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005, in ki z odstopanjem od splošnih davčnih predpisov vključuje: — uporabo običajne stopnje davka od dobička pravnih oseb za teoretično davčno osnovo, ki ustreza spremenljivemu odstotku nekaterih stroškov poslovanja (tako imenovana metoda ‚cost plus‘). Alternativna davčna osnova se upošteva, kadar presega davčno osnovo, dobljeno z uporabo metode ‚cost plus‘; ta alternativna davčna osnova zajema izjemne in neodplačne ugodnosti, ki jih prejemajo centri, ter neodtegljive izdatke; — uporabo posebnega letnega davka v višini 10.000 EUR na zaposlenega z najvišjim zneskom 100.000 EUR; — oprostitev nepremičninskega davka na nepremičnine, katerih lastniki so centri, ki jih uporabljajo za izvajanje svoje poklicne dejavnosti; — oprostitev pri viru odtegnjenega davka na dividende, obresti in pristojbine, ki jih izplačujejo centri, razen na obresti, kadar je prejemnik obdavčen kot fizična ali pravna oseba; — oprostitev pri viru odtegnjenega davka na prihodke, ki jih centri pridobijo iz denarnih vlog; — oprostitev vpisnine v višini 0,50 % na vložke in povečanja kapitala; […]“

F – Sodni postopek v zvezi z odločbo Sveta

73. Komisija je 24. septembra 2003 pri Sodišču vložila ničnostno tožbo zoper odločbo Sveta.

74. Svet je odgovor na tožbo vložil 16. decembra 2003, Komisija je repliko vložila 27. februarja 2004, Svet pa dupliko 18. maja 2004.

75. Sodišče je po koncu pisnega postopka izreklo sodbo z dne 29. junija 2004 v zadevi Komisija proti Svetu ( 21 ), v kateri je razsodilo, da Svet ni več pristojen, da na podlagi člena 88(2), tretji pododstavek, ES dovoli, da se prejemnikom nezakonite pomoči, ki je z odločbo Komisije razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom, odobri pomoč, ki je namenjena kompenzaciji na podlagi te odločbe dolgovanih vračil. ( 22 )

76. Stranke so stališča o sklepih, ki jih je treba v okviru te tožbe izpeljati iz te sodbe, izrazile na obravnavi 14. septembra 2005.

V – Obravnava tožbe

77. Najprej bom obravnaval tožbo, ki jo je Komisija vložila zoper odločbo Sveta.

A – Tožba zoper odločbo Sveta (zadeva C-399/03)

1. Predlogi in tožbeni razlogi strank

78. Komisija predlaga, naj se odločba Sveta razglasi za nično in naj se Svetu naloži plačilo stroškov.

79. Komisija v podporo tožbi navaja štiri tožbene razloge, ki se nanašajo na nepristojnost Sveta, zlorabo pooblastil in postopka, kršitev Pogodbe in splošnih načel prava Skupnosti ter, podredno, očitno napako pri presoji in zlorabo pooblastil v zvezi z obstojem izjemnih okoliščin.

80. Trdi, da je utemeljenost prvega tožbenega razloga dokazana na podlagi zgoraj navedene tožbe Komisija proti Svetu. Pojasnjuje, da je namen odločbe Sveta ohraniti učinke sporne davčne sheme, ki jo je Komisija razglasila za nezdružljivo s skupnim trgom, in da se ta tožbeni razlog ne nanaša na shemo novih pomoči ali posamezne ukrepe, kot trdi Svet.

81. Trdi tudi, da Svet ni bil več pristojen rationae temporis za sprejetje odločbe z dne 16. julija 2003, ker je v členu 88(2) ES določen trimesečni rok, v katerem naj bi Svet izrazil svoje stališče, in da je treba kot datum, na katerega je Kraljevina Belgija Svetu predložila zadevno pomoč, določiti 20. marec 2003.

82. Svet primarno predlaga zavrnitev tožbe, podredno pa ohranitev učinkov svoje odločbe do izreka sodbe Sodišča. Predlaga tudi, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

83. Svet trdi, da se rešitev iz zgoraj navedene sodbe Komisija proti Svetu v okviru te tožbe ne more uporabiti, ker je v tem primeru odobril uvedbo nove pomoči, ki se razlikuje od tiste, ki jo je Komisija obravnavala v odločbi.

84. Pojasnjuje, da dejstvo, da je bila shema pomoči razglašena za nezdružljivo, ne nasprotuje temu, da zadevna država članica odobri novo pomoč podjetjem, ki bi lahko bila upravičena do prejšnje sheme, kot je sicer izrecno predvideno v Uredbi št. 659/1999.

85. Trdi, da se pomoč, dovoljena v njegovi odločbi, razlikuje od davčne sheme centrov za usklajevanje, ki jo je Komisija razglasila za državno pomoč, nezdružljivo s skupnim trgom, iz teh razlogov: prvič, nova pomoč je na formalni ravni uvedena z drugačnimi zakonskimi določbami; drugič, v nasprotju s to davčno shemo je dodeljena omejenemu številu prepoznavnih podjetij, in sicer približno tridesetim centrom za usklajevanje, katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005, in nazadnje, njegova odločba ima časovno omejen učinek, in sicer samo do 31. decembra 2005.

86. Svet trdi, da okoliščina, da je Komisija davčno shemo centrov za usklajevanje razglasila za nezdružljivo s skupnim trgom, ne nasprotuje temu, da Kraljevina Belgija nekaterim centrom odobri davčne ugodnosti, ki so primerljive z ugodnostmi, določenimi v prejšnji shemi.

87. Svet nato trdi, da namen njegove odločbe ni odpraviti učinke odločbe Komisije. Ker je Komisija odločila, da je davčna shema centrov za usklajevanje odslej državna pomoč, naj bi Svet in Komisija imela pravico dovoliti ukrepe pomoči, če menita, da okoliščine to upravičujejo.

88. Nazadnje, v zvezi z rokom, ki je potekel med preložitvijo predloga Kraljevine Belgije in sprejetjem odločbe z dne 16. julija 2003, je Svet zatrdil, da je dopis stalnega predstavnika Belgije pri Evropski uniji z dne 20. marca 2003 le pripravljalni dokument, namenjen olajšanju prevodov, da bi se lahko začele razprave o predvidenih ukrepih. Predlog Kraljevine Belgije naj bi bil torej predložen šele 26. maja 2003.

2. Presoja

89. Glede na analizo razdelitve pooblastil na področju državnih pomoči med Svetom in Komisijo, ki jo je Sodišče uporabilo v zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Svetu, izrečeni na občni seji, menim, da je tožbeni razlog, ki se nanaša na nepristojnost Sveta za sprejetje odločbe z dne 16. julija 2003, utemeljen.

90. V podporo analizi bom najprej predstavil dejansko stanje in obrazložitev Sodišča v navedeni sodbi.

91. Portugalska republika je v letih 1994 in 1999 uvedla različne sheme pomoči za nekatera kmetijska podjetja v obliki posojil, moratorijev na odplačilo posojil in subvencioniranih posojil. Komisija je za te pomoči razglasila, da v celoti ali delno niso združljive s skupnim trgom, in odredila, naj jih prejemniki vrnejo skupaj z obrestmi na dolgovane zneske.

92. Portugalska republika je po odločbah Komisije na podlagi člena 88(2), tretji pododstavek, ES zaprosila Svet za dovoljenje, da portugalskim rejcem, ki morajo vrniti zgoraj navedene pomoči, odobri pomoč v znesku, enakem dolgovanim zneskom.

93. Svet je ugodil tej prošnji. ( 23 ) Pojasnil je, da bi vračilo pomoči, ki jih je dodelila Portugalska republika, ogrozilo ekonomsko sposobnost veliko prejemnikov in imelo zelo negativne socialne posledice v nekaterih regijah te države članice. ( 24 ) Iz tega je sklepal, da torej obstajajo izjemne okoliščine v smislu člena 88(2), tretji pododstavek, ES, ki upravičujejo odobritev načrtovanega ukrepa.

94. Komisija je pri Sodišču vložila ničnostno tožbo zoper to odločbo in v njej navedla predvsem tožbeni razlog, da Svet ni bil pristojen za sprejetje te odločbe.

95. Sodišče je pri presoji tega tožbenega razloga uporabilo dvostopenjski pristop. Najprej je pojasnilo obseg člena 88(2), tretji pododstavek, ES, v katerem so opredeljena pooblastila Sveta na področjih državnih pomoči. Navedlo je, da ima ta določba značaj izjeme, ker je s členoma 87 ES in 88 ES Komisiji pridržana glavna vloga pri priznavanju morebitne nezdružljivosti pomoči.

96. Iz vsebine člena 88(2), tretji in četrti pododstavek, ES je tudi sklepalo, da če na Svet ni bil naslovljen noben predlog zadevne države članice, preden Komisija razglasi zadevno pomoč za nezdružljivo s skupnim trgom, Svetu ni več dovoljeno izvajati izjemnega pooblastila, ki mu ga podeljuje navedeni tretji pododstavek za razglasitev združljivosti take pomoči s skupnim trgom. ( 25 )

97. Dodalo je, da ta razlaga, ki omogoči preprečitev, da bi bila ista državna pomoč predmet nasprotnih odločb Komisije in Sveta, sprejetih zaporedoma, pripomore k pravni varnosti.

98. Drugič, Sodišče je menilo, da tako opredeljena omejitev pristojnosti Sveta pomeni, da ni pristojen niti za to, da bi odločil o pomoči, katere predmet je prejemnikom nezakonite pomoči, ki je bila predhodno razglašena za nezdružljivo z odločbo Komisije, dodeliti znesek, namenjen kompenzaciji vračil, h katerim jih zavezuje ta odločba.

99. Pojasnilo je, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso ukinitev nezakonito odobrene državne pomoči z vrnitvijo logična posledica ugotovitve njene nezakonitosti, ker je namen obveznosti države članice, ki je dodelila pomoč, da tako pomoč ukine, vzpostaviti prejšnje stanje, in da je ta cilj je dosežen, ko prejemnik zadevne pomoči, zvišane za zamudne obresti, vrne.

100. Iz tega je sklepalo, da bi dopustitev, da država članica lahko odobri prejemnikom nezakonite pomoči, ki je bila z odločbo Komisije razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom, novo pomoč v enakem znesku, kot je nezakonita pomoč, da bi se nevtraliziral vpliv vračil, h katerim jih zavezuje ta odločba, očitno povzročila neučinkovitost odločb, ki jih Komisija sprejme na podlagi členov 87 ES in 88 ES.

101. Sodišče meni, da Svet prav tako, kot ne more onemogočiti učinkovitosti odločbe, v kateri je Komisija ugotovila nezdružljivost pomoči s skupnim trgom, s tem da sam razglasi pomoč za združljivo s skupnim trgom, tudi ne more preprečiti učinkovitosti take odločbe, s tem da na podlagi člena 88(2), tretji pododstavek, ES za nezdružljivo s skupnim trgom razglasi pomoč, katere namen je prejemnikom nezakonite pomoči, razglašene za nezdružljivo, nadomestiti vračila, h katerim jih zavezuje ta odločba. ( 26 )

102. Uporaba teh pravil v tem sporu vodi k ugotovitvi, da Svet ni mogel veljavno sprejeti odločbe z dne 16. julija 2003.

103. Kraljevina Belgija je namreč Svetu predložila prošnjo na podlagi člena 88(2), tretji pododstavek, ES šele po odločbi z dne 17. februarja 2003. Zato v skladu z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Svetu ( 27 ) Svetu ni bilo več dovoljeno izvajati izjemnega pooblastila, ki mu ga podeljuje navedeni tretji pododstavek za razglasitev združljivosti take pomoči s skupnim trgom. V skladu s to sodbo Svet prav tako ne more preprečiti učinkovanja navedene odločbe.

104. V nasprotju s trditvami Sveta menim, da je ta s sprejetjem odločbe z dne 16. junija 2003 kršil ti pravili.

105. Tako iz primerjave ukrepov, opisanih v členu 1 odločbe Sveta ter dopisih Kraljevine Belgije z dne 28. marca in 26. maja 2003, izhaja, da je vsebina teh ukrepov enaka vsebini ukrepov, predvidenih v davčni shemi centrov za usklajevanje, ki je bila predmet odločbe Komisije. Svet je namreč dovolil ukrepe, ki vključujejo uporabo enakih metod za določitev obdavčljivih dobičkov in zavezanost za enake dajatve glede na število zaposlenih, kot so predvidene v davčni shemi centrov za usklajevanje. Vsebujejo tudi iste oprostitve pri viru odtegnjenega davka, nepremičninskih davkov in davka na kapital.

106. Nato je treba ugotoviti, da so ukrepi, ki so predmet odločbe Sveta, dovoljeni za centre za usklajevanje, ki so 31. decembra 2000 uživali ugodnosti davčne sheme, razglašene za nezdružljivo s skupnim trgom, ter katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005. Ti ukrepi so torej dovoljeni za podjetja, ki uživajo ugodnosti sheme pomoči, razglašene za nezdružljivo v odločbi Komisije, in ki se jim v skladu s to odločbo ne more obnoviti uporaba te sheme.

107. Nazadnje, iz obrazložitve odločbe Sveta jasno izhaja, da je njen cilj izničiti učinke odločbe Komisije glede centrov za usklajevanje, katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005. ( 28 )

108. S tem ko je Svet Kraljevini Belgiji dovolil, da za centre za usklajevanje, katerih potrditev se izteče med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2005, uporabi enako davčno obravnavo, kot je v shemi, ki jo je Komisija v odločbi z dne 17. februarja 2003 razglasila za nezdružljivo, da bi odpravil posledice tega, da za te centre ni bilo mogoče obnoviti te sheme, je odločil o združljivosti sheme, o kateri je Komisija že odločila, in poskusil izničiti učinke te odločbe v delu, ki jih zadeva.

109. Nobena trditev, ki jo je navedel Svet, se mi ne zdi taka, da bi lahko izpodbijala to analizo. Dejstvo, da naj bi bili ukrepi, ki jih je dovolil Svet, formalno posledica novih zakonskih določb, ki jih je sprejela Kraljevina Belgija, in ne prošnje za podaljšanje učinkov davčne sheme, uvedene s kraljevo uredbo št. 187, ne more upravičiti, da se ti ukrepi štejejo za drugačne. Razdelitev pooblastil med Svetom in Komisijo, ki jo je Sodišče določilo v zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Svetu, bi bilo očitno mogoče zlahka obiti, polni učinek odločbe o nezdružljivosti pa bi bil zelo ogrožen, če bi bilo za zadevno državo članico dovolj, da v novem aktu dobesedno povzame določbe sheme pomoči, razglašene za nezdružljivo s skupnim trgom, in ta akt predloži Svetu.

110. Na podlagi zgoraj navedene sodbe Komisija proti Svetu je treba upoštevati učinke ukrepov, ki sta jih v odločbah obravnavala najprej Komisija in nato Svet, da bi ugotovili, ali je Svet ravnal v okviru pristojnosti, ki so mu podeljene s členom 88(2), tretji pododstavek, ES.

111. Prav tako trditve, da se odločba Sveta nanaša samo na natančno določeno število podjetij in ima časovno omejene učinke, ne upravičujejo sklepanja, da je imel Svet pravico dovoliti zadevne ukrepe na podlagi člena 88(2), tretji pododstavek, ES.

112. Kot izhaja iz razlogov zgoraj navedene sodbe Komisija proti Svetu, je namen razdelitve pristojnosti na področju državnih pomoči med Svetom in Komisijo pripomoči k pravni varnosti, tako da se prepreči, da bi bila ista državna pomoč predmet nasprotnih odločb teh institucij, sprejetih zaporedoma. ( 29 ) Če je Komisija pomoč razglasila za nezdružljivo s skupnim trgom, morajo država članica in prejemniki te pomoči neposredno ali posredno izpodbijati to odločbo s pravnimi sredstvi, ki jih lahko vložijo pri sodišču Skupnosti in nacionalnem sodišču. Pravna varnost tudi zahteva, da odločbe Komisije, ko postane pravnomočna, ni mogoče razveljaviti z odločbo Sveta. Gre za to, da se prepreči morebitno nasprotje med odločbo Sveta in sodbo sodišča Skupnosti, izrečeno o starejši odločbi Komisije.

113. Na podlagi teh ciljev je odločilno, ali je odločba Sveta v nasprotju z odločbo Komisije, ali ne in ali izničuje njene učinke. Torej ni pomembno, da se odločba Sveta nanaša na manj podjetij kot odločba Komisije ali da so ukrepi, dovoljeni z odločbo Sveta, časovno bolj omejeni kot davčna shema, ki jo je Komisija razglasila za nezdružljivo. V obravnavanem primeru je dovolj ugotoviti, da je v členu 2 odločbe Komisije določeno, da se ugodnosti zadevne sheme ne smejo podaljšati z obnovitvijo obstoječih potrditev (drugi odstavek) in da se, če se potrditev izteče pred 31. decembrom 2010, ugodnosti tega sistema ne morejo več dodeliti niti začasno (tretji odstavek).

114. Iz tega sledi, da Svet ni bil več pristojen Kraljevini Belgiji dovoliti, da tem centrom odobri enako davčno obravnavo, kakršno je Komisija razglasila za nezdružljivo. Torej menim, da je prvi tožbeni razlog, ki ga je navedla Komisija in se nanaša na nepristojnost Sveta za sprejetje odločbe z dne 16. julija 2003, utemeljen in da je treba zato to odločbo razglasiti za nično.

115. Na podlagi zgornjih premislekov torej predlagam Sodišču, naj odločbo Sveta razglasi za nično, ne da bi bilo treba preučiti druge tožbene razloge, ki jih je Komisija navedla v podporo tožbi. Svet, ki v tej zadevi ni uspel, bo nosil stroške.

116. Svet predlaga, naj se pri razglasitvi ničnosti njegove odločbe z dne 16. julija 2003 njeni učinki ohranijo do izreka sodbe Sodišča.

117. Mislim, da temu predlogu ni mogoče ugoditi iz naslednjih razlogov. Namen razdelitve pristojnosti na področju državnih pomoči, določene v členu 88 ES, je – kot smo lahko videli – preprečiti morebitna nasprotja ne samo med Komisijo in Svetom v zvezi z istim nacionalnim ukrepom, ampak tudi med Svetom in sodiščem Skupnosti, če bi to odločalo o ničnostni tožbi zoper odločbo Komisije.

118. V obravnavanem primeru je bila odločba z dne 17. februarja 2003 predmet dveh tožb, ki sta ju vložila Kraljevina Belgija in Forum 187. Namen tožbe te države članice je razglasitev ničnosti navedene odločbe v delu, v katerem ji je prepovedana obnovitev potrditev, ki se bodo iztekle po 17. februarju 2003. Ve se tudi, da je bilo z začasno odredbo z dne 26. junija 2003 ugodeno predlogoma Kraljevine Belgije in Foruma 187 za začasno odložitev izvršitve odločbe Komisije, v delu, v katerem je prepovedana vsakršna obnovitev potrditve po tem datumu. Iz tega sledi, da lahko Kraljevina Belgija na podlagi te odredbe obnovi potrditev centrov, katerih potrditev se bo iztekla po 17. februarju 2003. Navedena odredba ima torej učinke, ki so primerljivi z učinki odločbe Sveta, ker so – kot smo lahko videli – davčni ukrepi, obravnavani v tej odločbi, enaki ukrepom, določenim v davčni shemi centrov za usklajevanje.

119. Na podlagi teh elementov predlog Sveta, naj se učinki njegove odločbe ohranijo do izreka sodbe Sodišča, ni upravičen, če Sodišče ugodi tožbama, ki sta ju vložila Kraljevina Belgija in Forum 187.

120. Če pa bi Sodišče nasprotno zavrnilo ti tožbi in izničilo učinke začasne odredbe, bi bilo protislovno in v nasprotju z razdelitvijo pooblastil, določeno v členu 88 ES, določiti, da odločba Komisije učinkuje do izreka sodbe Sodišča. Ker te sodbe ni mogoče izreči pred 31. decembrom 2005, bi taka odločitev odvzela ves učinek razglasitvi odločbe Sveta za nično.

B – Tožba zoper odločbo Komisije (združeni zadevi C-182/03 in C-217/03)

1. Predlogi strank

a) Zadeva Belgija proti Komisiji (C-182/03)

121. Kraljevina Belgija Sodišču predlaga, naj razglasi za nično odločbo Komisije, v delu, v katerem ji ni dovoljeno, da – čeprav začasno – obnovi status „centra za usklajevanje“ tistim podjetjem, ki so imela ta status na dan 31. decembra 2000.

122. Namen njene tožbe je, da se člen 2, drugi in tretji odstavek, odločbe Komisije razglasi za ničen, in sicer v delu, v katerem določa, da „[o]d vročitve [navedene] odločbe te sheme ali njenih delov ne bo več mogoče […] ohraniti z obnovitvijo potrditev“, in da „[v] skladu z drugim pododstavkom v primeru obnovitve potrditve pred [31. decembrom 2010] uporaba sheme, ki je predmet te odločbe, niti začasno ne bo več mogoča“ ( 30 ).

123. Ta država članica predlaga tudi, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov, skupaj s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

124. Kraljevina Belgija je v vlogi z dne 9. maja 2003, vloženi po popravku z dne 23. aprila 2003, navedla nova tožbena razloga zoper ta popravek. Prvi tožbeni razlog se je nanašal na kršitev načela pravne varnosti zaradi težav pri razlagi, ki jih je po mnenju te države članice še povzročalo novo besedilo člena 2, tretji pododstavek, odločbe z dne 17. februarja 2003, kakor izhaja iz tega popravka. Vendar je Kraljevina Belgija na podlagi pojasnil, ki jih je Komisija v odgovoru na tožbo navedla glede pomena tega člena in obsega prehodnih ukrepov, določenih v tem členu, ta novi tožbeni razlog v dupliki izrecno umaknila. ( 31 ) Torej tega tožbenega razloga ni treba preučiti.

125. Drugi tožbeni razlog se nanaša na okoliščine, v katerih je bil ta popravek sprejet. Kraljevina Belgija je v okviru tega tožbenega razloga navedla, da resno dvomi o pravilnosti postopka sprejetja tega popravka. Navedla je tudi, da si pridržuje pravico izpodbijati njegovo veljavnost. Trdila je, da mora Komisija pojasniti, po katerem postopku odločanja je sprejela ta akt, in predložiti dokaze, da ga je glede na posamezen primer priložila sklepni beležki ali dnevni beležki iz člena 18 Poslovnika Komisije. ( 32 ) Ta država članica je pojasnila, da bi Sodišče v nasprotnem primeru moralo v skladu s členom 45 svojega poslovnika s sklepom določiti potrebne pripravljalne ukrepe in pridržati pravice tožeče stranke.

126. Komisija je v odgovoru na tožbo pojasnila, da je imel popravek z dne 23. aprila 2003 enake uradne overitvene pečate kot prvotna različica z dne 17. februarja 2003. Trdila je tudi, da je bil ta akt sprejet na podlagi ustnega postopka na seji kolegijskega organa 23. aprila 2003, ob strogem upoštevanju postopkovnih pravil.

127. Ugotavljam, da Kraljevina Belgija v dodatni vlogi ni predlagala razglasitve ničnosti navedenega dodatka, temveč si je samo pridržala pravico, da naknadno izpodbija njegovo veljavnost. Torej Sodišču ni predložila resničnega predloga v smislu člena 38 Poslovnika.

128. Poleg tega opozarjam, da Kraljevina Belgija ni navedla nobenega dokaza, na podlagi katerega bi bilo mogoče sklepati, da je bil ta popravek sprejet ob neupoštevanju poslovnika te institucije in tako ob kršitvi postopkovnih pravil. Edini dokaz, ki ga je v tem smislu navedla Kraljevina Belgija, se nanaša na dejstvo, da je to popravek. Vendar iz pojasnil Komisije izhaja, da je bil ta akt sprejet po istem postopku kot prvotna različica odločbe z dne 17. februarja 2003. ( 33 ) To trditev potrjuje dejstvo, da so na dopisu Komisije z dne 23. aprila 2003 in popravljeni različici odločbe z dne 17. februarja 2003 enak overitveni pečati kot na prvotni različici te odločbe. Nazadnje se zdi, da ta država članica niti v repliki niti med ustnim postopkom ni izpodbijala zakonitosti postopka, uporabljenega za sprejetje tega popravka.

129. Torej menim, da drugi novi tožbeni razlog, ki ga je Kraljevina Belgija navedla v dodatni vlogi, ni dopusten, ker ga ni navedla v podporo predlogu, in, podredno, da ga je treba zavreči.

130. Kraljevina Belgija je torej na podlagi teh elementov Sodišču predložila predlog za delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije, v delu, v katerem ji ni dovoljeno, da – čeprav začasno – obnovi potrditve centrov za usklajevanje, ki so uporabljali zadevno shemo na dan 31. decembra 2000 in katerih potrditev se bo iztekla pred 31. decembrom 2010.

131. Komisija predlaga, naj se ta predlog zavrne in naj se Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov, skupaj s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

b) Zadeva Forum 187 proti Komisiji (C-217/03)

132. Forum 187 je v tožbi, ki je na Sodišče prve stopnje prispela 30. aprila 2003, predlagal, naj to sodišče odločbo z dne 17. februarja 2003 v celoti ali delno razglasi za nično.

133. Forum 187 s tem predlogom primarno predlaga razglasitev ničnosti navedene odločbe v celoti, torej predvsem v delu, v katerem je v členu 1 odločeno, da je davčna shema centrov za usklajevanje državna pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom. Podredno predlaga tudi delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije, ker Komisija ni določila ustreznih prehodnih ukrepov.

134. Forum 187 je v prvotni tožbi Komisiji očital, da ni sprejela takih prehodnih ukrepov glede centrov za usklajevanje, katerih potrditev je bila obnovljena med 31. decembrom 2000 in 17. februarjem 2003, ter tistih centrov, katerih potrditev se izteče leta 2003, in sicer po 17. februarju, in leta 2004. Vendar je Forum 187 po popravku vsebine člena 2 odločbe z dne 17. februarja 2003 umaknil predlog, v delu, ki se nanaša na centre, katerih potrditev je bila obnovljena med 31. decembrom 2000 in 17. februarjem 2003. ( 34 )

135. Forum 187 nazadnje predlaga, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov v zadevah C-217/03 in T-276/02. ( 35 )

136. Forum 187 je po popravku odločbe z dne 17. februarja 2003 pri Sodišču vložil dodatno vlogo z dne 16. maja 2003, v kateri je navedel, da je zaradi napake Komisije v besedilu člena 2 navedene odločbe navedel trditve, ki niso več upoštevne. Predlagal je, naj ta institucija zato nosi nastale stroške ne glede na rezultat ničnostne tožbe.

137. Komisija predlaga Sodišču, naj tožbo, ki jo je vložil Forum 187, zavrže kot očitno nedopustno in, podredno, kot neutemeljeno. Predlaga tudi, naj se Forumu 187 naloži plačilo stroškov.

138. Najprej bom preučil ugovor nedopustnosti, ki ga je Komisija podala zoper tožbo Foruma 187.

2. Dopustnost tožbe Foruma 187

a) Trditve strank

139. Komisija trdi, da Forum 187 ni upravičen izpodbijati odločbe z dne 17. februarja 2003, ki ni bila naslovljena nanj, ker ga ta odločba ne zadeva neposredno in posamično.

140. Opozarja, da združenja, kot je Forum 187, ki je bilo ustanovljeno za zastopanje kolektivnih interesov kategorije posameznikov, ne more posamično zadevati akt, ki vpliva na splošne interese te kategorije. Tožba Foruma 187 je lahko dopustna le, če bi to združenje dokazalo, da odločba z dne 17. februarja 2003 vpliva na njegove interese ali da ukrepa v imenu nekaterih svojih članov, ki naj bi bili sami procesno upravičeni.

141. Komisija o prvi točki trdi, da Forum 187 ne more trditi, da ga odločba z dne 17. februarja 2003 neposredno in posamično zadeva, zaradi vloge, ki jo je imel pri belgijskih organih, in udeležbe v upravnem postopku, v katerem je bila sprejeta navedena odločba.

142. Komisija trdi, da v skladu s sodbo Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt-Unternehmen in Hapag-Lloyd proti Komisiji ( 36 ) samo dejstvo, da je Forum 187 v tem postopku predložil pripombe v imenu svojih članov, ne zadostuje za podelitev zahtevanega procesnega upravičenja. Trdi, da Forumu 187 ni nikoli priznala statusa pogajalca, ki se pogaja v imenu svojih članov, in da to združenje nima niti uradnega ali poluradnega statusa pri belgijskih organih. Položaj Foruma 187 naj bi bil torej drugačen od položaja združenja, ki je bilo predmet zadeve, v kateri je bila izrečena sodba AIUFFASS in AKT proti Komisiji ( 37 ), ter ki je imelo zelo poseben položaj v sektorju tekstilne industrije. Vloga Foruma 187 naj torej ne bi bila primerljiva niti z vlogo združenja Landbouwschap, katerega tožba je že bila razglašena za dopustno v združenih zadevah Van der Kooy in drugi proti Komisiji ( 38 ) in ki se je z nizozemsko vlado dogovorilo o preferenčni ceni plina, ki se je štela za državno pomoč, ki ni bila združljiva s Pogodbo.

143. Komisija poleg tega pojasnjuje, da Forum 187 ne more trditi, da odločba z dne 17. februarja 2003 vpliva na njegovo bistvo, ker se v navedeni odločbi nikakor ne zahteva prenehanje dejavnosti centrov za usklajevanje v Belgiji.

144. Komisija glede druge točke pojasnjuje, da se njena odločba nanaša na shemo pomoči, ki je dostopna eni kategoriji podjetij, in ne na vse posamične ukrepe, s katerimi se dodeljuje pomoč enemu poimensko navedenemu podjetju ali več tem. Torej naj bi šlo za splošni ukrep, ki se uporablja v objektivno določenih položajih in ima pravne učinke za kategorijo abstraktno določenih oseb. Po mnenju Komisije naj se navedena odločba tudi ne bi uporabljala za zaprt krog oseb, katerih število in istovetnost bi bila znana ali preverljiva, temveč za obstoječa, pretekla in prihodnja podjetja, ki bi lahko zaprosila za ugodnosti davčne sheme centrov za usklajevanje.

145. Komisija pojasnjuje, da Forum 187 ne omenja nobene značilnosti, iz katere bi bilo mogoče sklepati, da naj bi odločba zadevala nekatere njegove člane „zaradi določenih osebnih lastnosti ali dejanskega položaja, ki jih opredeljuje glede na druge subjekte in jih torej individualizira podobno kot naslovnika“, glede na besedilo, uporabljeno v sodbi Plaumann proti Komisiji ( 39 ). Odločba Komisije naj bi zadevala vsako podjetje, ki zdaj upravlja center za usklajevanje ali načrtuje ustanovitev takega centra v prihodnosti, samo na podlagi njegovega objektivnega statusa sedanjega ali preteklega upravičenca do sporne davčne sheme, tako da naj ga odločba z dne 17. februarja 2003 ne bi neposredno ali posamično zadevala.

146. Poleg tega naj niti belgijski organi pri uvedbi te sheme niti Komisija pri njeni preučitvi ne bi namenjali posebne pozornosti nobenemu od članov Foruma 187. Komisija trdi, da je položaj članov Foruma 187 drugačen od položaja prejemnikov individualne pomoči, ki jim je bila ta dodeljena na podlagi sektorske sheme in jo morajo vrniti, kot v zadevah, v katerih so bile izrečene sodbe CETM proti Komisiji ( 40 ), Italija in Sardegna Lines proti Komisiji ( 41 ) ter Italija proti Komisiji ( 42 ). V tem sporu naj noben član Foruma 187 ne bi imel obstoječe in dokazane pravice, na katero naj bi vplivala odločba z dne 17. februarja 2003. Komisija v zvezi s tem trdi, da so prehodni ukrepi vsem centrom za usklajevanje omogočili, da veljavno potrditev uživajo do njenega izteka, razen tistim, katerih potrditev bo veljala še po 31. decembru 2010.

147. Zlasti centri za usklajevanje, katerih potrditev se je iztekla kmalu po sprejetju odločbe z dne 17. februarja 2003, naj ne bi bili v drugačnem položaju kot drugi člani Foruma 187, tako da jih opredeljuje kot naslovnika. V davčni shemi, v kateri je predvidena časovno omejena ugodnost, bi bilo nujno, da se vse potrditve ne iztečejo hkrati. Datum, na kateri bi se potrditev iztekla, bi bil objektiven dejavnik, ki bi ponazarjal, da splošni ukrep vpliva na te centre in da lahko nanje vpliva različno. Komisija poleg tega potrjuje, da navedeni centri niso imeli veljavne pravice do obnovitve potrditve. Vprašanje, ali so lahko imeli upravičena pričakovanja glede obnovitve njihove potrditve, bi bilo vsebinsko vprašanje.

148. Nazadnje, članom Foruma 187 naj ne bi bila odvzeta vsa pravna sredstva, ker bi lahko pri belgijskih sodiščih izpodbijali vse ukrepe, ki bi jih sprejeli nacionalni organi in bi vplivali na njihov davčni položaj. V okviru tega postopka bi lahko izpodbijali veljavnost odločbe z dne 17. februarja 2003.

149. Forum 187 izpodbija ugovor nedopustnosti, ki ga je podala Komisija, in trdi, da je treba njegovo tožbo razglasiti za dopustno iz dveh razlogov. Prvič, odločba Komisije naj bi neposredno in posamično zadevala nekatere njegove člane. Po eni strani naj bi šlo za trideset centrov, katerih potrditve so bile obnovljene v letih 2001 in 2002 in za katere je obdobje, v katerem bodo lahko uživali ugodnosti sporne davčne sheme, omejeno z 31. decembrom 2010. Po drugi strani naj bi šlo za osem centrov, katerih prošnja za obnovitev še ni bila rešena ob sprejetju odločbe Komisije in ki na podlagi te odločbe ne bodo mogli dobiti obnovitve. ( 43 )

150. Drugič, Forum 187 trdi, da odločba Komisije vpliva nanj, ker je predstavniški organ centrov za usklajevanje, ki so ga priznali belgijski organi, pri katerih je imel poluraden status, kar naj bi dokazovali dokumenti, priloženi njegovemu odgovoru na ugovor nedopustnosti. Trdi, da je tesno sodeloval s temi organi, ko sta Komisija in skupina za kodeks ravnanja preučevali davčno shemo centrov za usklajevanje, ter ga je belgijska vlada redno prosila, naj obvešča svoje člane o spremembah položaja. Odločba Komisije naj bi torej posamično zadevala Forum 187, v skladu z načeli, ki jih je Sodišče določilo v zgoraj navedeni sodbi Van der Kooy in drugi proti Komisiji.

151. Forum 187 dodaja, da ga odločba Komisije posamično zadeva, ker vpliva na njegovo bistvo. Tako se bodo številni centri za usklajevanje zaradi neobstoja nadomestne davčne sheme prisiljeni vprašati, ali naj še ostanejo v Belgiji.

152. Forum 187 nazadnje poudarja, da je imel pomembno vlogo v upravnem postopku pred Komisijo in da mu je ta neposredno poslala odločbo.

b) Presoja

153. Kot je bilo navedeno na obravnavi in kot izhaja iz sodne prakse, je združenje, kot je Forum 187, ki je pooblaščeno za zastopanje kolektivnih interesov podjetij, načeloma lahko vloži ničnostne tožbe zoper dokončno odločbo Komisije s področja državnih pomoči samo v dveh primerih. Prvič, njegova tožba je dopustna, če so podjetja, ki jih zastopa, ali nekatera od njih posamično procesno upravičena. ( 44 ) Za združenje se torej šteje, da nadomešča svoje člane. Drugič, njegova tožba je dopustna tudi, če uveljavlja svoj interes za vložitev tožbe. Sodna praksa priznava, da je tako zlasti, kadar je na pogajalski položaj združenja vplival akt, katerega razglasitev ničnosti se zahteva. ( 45 )

154. Ta omejitev dopustnosti tožbe združenja, ki zastopa kolektivne interese, pred sodiščem Skupnosti izhaja iz člena 230, četrti odstavek, ES, v katerem sta – naj spomnim – za vložitev ničnostne tožbe fizičnih ali pravnih oseb zoper odločbo, ki je naslovljena na drugo osebo, določena dva pogoja, in sicer da jih ta odločba neposredno in posamično zadeva. Če zadevni akt ne izpolnjuje teh pogojev, tožba, ki jo fizična ali pravna oseba vloži zoper njega, ni dopustna. Poleg tega vsak od zahtevanih pogojev zadeva javni red, tako da mora sodišče Skupnosti po uradni dolžnosti postaviti vprašanje nedopustnosti. ( 46 )

155. Združenje, ki zastopa kolektivne interese, je torej procesno upravičeno zahtevati razglasitev ničnosti odločbe, ki ni naslovljena nanj, samo če ta odločba neposredno in posamično zadeva njega ali njegove člane. Iz tega sledi, da v skladu z ustaljeno sodno prakso združenje ni upravičeno vložiti tožbe zoper tak akt v imenu zaščite splošnih in kolektivnih interesov podjetij, ki jih zastopa. ( 47 ) Torej je treba preprečiti, da bi se z ustanovitvijo takega združenja posamezniki lahko izognili zahtevam iz člena 230, četrti odstavek, ES. ( 48 )

156. Na podlagi teh ugotovitev je treba presoditi dopustnost ničnostne tožbe, ki jo je Forum 187 vložil zoper odločbo Komisije. Zato bom najprej preizkusil, ali je ta tožba dopustna, ker naj bi ta odločba vplivala na interese tega združenja.

i) Dopustnost tožbe Foruma 187, ker naj bi ga odločba neposredno in posamično zadevala

157. Forum 187 trdi, da ga odločba Komisije posamično zadeva, ker naj bi ta odločba vplivala na njegov položaj pogajalca in naj bi ogrožala njegov obstoj. Menim, da ni mogoče upoštevati nobene od teh točk trditve Foruma 187.

158. Najprej, glede vpliva na njegov položaj pogajalca je treba opozoriti, da je Sodišče to merilo opredelilo v zgoraj navedeni sodbi Van der Kooy in drugi proti Komisiji, ki je bila izrečena v zelo posebnih dejanskih okoliščinah.

159. Sodišče je namreč v zadevi, v kateri je bila izrečena ta sodba, razsodilo, da odločba, s katero je Komisija kot državno pomoč, nezdružljivo s skupnim trgom, opredelila preferenčne cene plina za vrtnarije z rastlinjaki, vpliva na položaj pogajalca Landbouwschap, organa nizozemskega javnega prava, pristojnega za zaščito interesov gospodarskih subjektov v kmetijstvu, ne samo zato, ker je ta organ dejavno sodeloval v formalnem postopku preiskave, ki ga je začela Komisija, temveč tudi, ker se je pogajal o cenah z dobaviteljem, saj je njegov podpis na sporazumu o določitvi teh cen, ter je moral po sprejetju odločbe Komisije začeti nova pogajanja in skleniti nov sporazum. Landbouwschap je bil na neki način soavtor zadevne nacionalne sheme.

160. Sodišče je tudi priznalo, da je tožba združenja dopustna, ker je odločba Komisije vplivala na njegov položaj pogajalca v drugačnem primeru, in sicer v zadevi, v kateri je bila izrečena zgoraj navedena sodba CIRFS in drugi proti Komisiji. Sodišče je v tej zadevi obravnavalo tožbo, ki jo je združenje CIRFS, ki združuje glavne mednarodne proizvajalce sintetičnih vlaken, vložilo zoper odločbo, v kateri je Komisija menila, da pomoči, ki jo odobri država članica, ni treba predhodno priglasiti, ker ta pomoč ne spada na področje uporabe „pravil“, ki so jih države članice sprejele na področju dodeljevanja pomoči Skupnostni industriji sintetičnih vlaken in so bila opisana v sporočilu te institucije.

161. Sodišče je trdilo, da je odločba vplivala na položaj pogajalca CIRFS, ker je to združenje v interesu glavnih mednarodnih proizvajalcev sintetičnih vlaken začelo več dejavnosti v zvezi s politiko prestrukturiranja tega sektorja dejavnosti in je bilo predvsem sogovornik Komisije glede uvedbe pravil v zvezi s pogoji dodeljevanja državnih pomoči v tem sektorju ter glede podaljšanja in prilagoditve tega dodeljevanja. CIRFS je torej dejavno sodelovalo s Komisijo pri pripravi pravil, v katerih je bilo opredeljeno dodeljevanje pomoči v zadevnem sektorju.

162. Kot je Sodišče pred kratkim potrdilo v sodbi Komisija proti Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum ( 49 ), sodelovanje v formalnem postopku preiskave zaradi zaščite kolektivnih interesov gospodarskih subjektov, ki jih zastopa združenje, ni dokaz, da zadevna odločba vpliva na interese tega združenja. ( 50 ) Torej je mogoče šteti, da odločba vpliva na položaj pogajalca takega združenja, samo če je dejavno sodelovalo pri sprejetju zadevnega nacionalnega ukrepa, kot v zgoraj navedeni sodbi Van der Kooy in drugi proti Komisiji, ali pravnega sistema, ki velja zanj, kot je storilo CIRFS glede pravil, ki se uporabljajo za dodeljevanje pomoči v zadevnem sektorju dejavnosti.

163. Vendar dokazi, ki jih je predložil Forum 187, ne dokazujejo, da je bilo njegovo sodelovanje na taki ravni. Ti dokazi seveda dokazujejo, da je bilo v stalnem stiku z belgijskimi organi zaradi pravilnega izvajanja zadevne davčne sheme. Vendar iz tega ne sledi, da je sodeloval pri določitvi vsebine različnih ukrepov, predvidenih v sporni shemi, ki jih je Komisija štela za državno pomoč. Forum 187 se ni niti pogajal o sporazumih o uvedbi davčne sheme centrov za usklajevanje niti jih ni sklenil. Prav tako mu za izvajanje sporne odločbe ni treba začeti novih pogajanj in skleniti novega sporazuma v zvezi s temi določbami. ( 51 ) Zato ne verjamem, da lahko odločba z dne 17. februarja 2003 vpliva na njegov „položaj pogajalca“.

164. Trditev, da naj bi odločba Komisije ogrožala obstoj Foruma 187, bi lahko, če bi bila dokazana, povzročila priznanje dopustnosti tožbe tega združenja, ker bi odločba torej vplivala na njegove interese. Vendar se mi ta trditev v obravnavanem primeru ne zdi utemeljena iz naslednjih razlogov.

165. Po trditvah Foruma 187 naj bi odločba Komisije povzročila, da bodo centri za usklajevanje prisiljeni prenehati delovati v Belgiji, če ne bo nadomestne sheme. Vendar kot opozarja Komisija, se v odločbi z dne 17. februarja 2003 ne prepoveduje, da ti centri izvajajo svoje dejavnosti v Belgiji, prav tako določena omejitev za te dejavnosti. Nanaša se samo na davčno shemo, ki se uporablja za te centre, in Kraljevini Belgiji ne prepoveduje določitve nadomestne davčne sheme. Poleg tega Forum 187 v drugem tožbenem razlogu, ki se nanaša na kršitev člena 87(1) ES, trdi, da različni davčni ukrepi, ki so določeni v zadevni shemi in jih je Komisija opredelila kot „državno pomoč“, tem centrom ne dajejo gospodarske prednosti. Torej se zdi, da je v teh okoliščinah težko priznati, da bi vsi centri za usklajevanje ali precej teh centrov zaradi odprave te davčne sheme prenehalo izvajati dejavnosti v tej državi članici.

166. Zato menim, da odločba z dne 17. februarja 2003 posamično ne zadeva Foruma 187, ker naj bi ta odločba vplivala na njegove interese.

167. Zdaj je treba preizkusiti, ali je ničnostna tožba Foruma 187 dopustna, ker naj bi bili nekateri njegovi člani sami procesno upravičeni vložiti tako tožbo pri sodišču Skupnosti.

ii) Dopustnost tožbe Foruma 187, ker naj bi nadomeščal nekatere svoje člane

168. Forum 187 trdi, da je treba njegovo tožbo razglasiti za dopustno, ker zastopa skupini centrov za usklajevanje, ki jih odločba Komisije neposredno in posamično zadeva. Po eni strani je to trideset centrov, katerih potrditve so bile v letih 2001 ali 2002 obnovljene in za katere je v tej odločbi določeno, da se sporna davčna shema uporablja do 31. decembra 2010, po drugi strani pa osem centrov, katerih prošnja za obnovitev ni bila rešena in ki zaradi navedene odločbe ne morejo pridobiti obnovitve.

169. Kot je Sodišče izrecno potrdilo v sodbi Codorniu proti Svetu ( 52 ), dejstvo, da je akt Skupnosti splošen, ne izključuje možnosti, da neposredno in posamično zadeva nekatere gospodarske subjekte ter je torej odločba, ki je naslovljena nanje. Dejstvo, da je v obravnavanem primeru odločba Komisije za gospodarske subjekte splošni ukrep, ker je v njej davčna shema, ki se uporablja za centre za usklajevanje, torej za splošno in abstraktno opredeljeno kategorijo gospodarskih subjektov, razglašena za nezdružljivo s pravom Skupnosti, torej ne preprečuje, da bi neposredno in posamično zadevala nekatere od teh centrov glede na njihove značilnosti.

170. Komisija ne izpodbija prvega pogoja, zahtevanega v členu 230, četrti odstavek, ES, na podlagi katerega mora odločba z dne 17. februarja 2003 neposredno zadevati centre iz obeh skupin, ki ju zastopa Forum 187. Menim tudi, da je ta pogoj izpolnjen. Iz sodne prakse namreč izhaja, da fizične ali pravne osebe, ki jih zadeva izpodbijani akt, ta akt neposredno zadeva, kadar ne pušča nobene diskrecijske pravice naslovniku, pristojnemu za njegovo izvajanje, ker mora biti glede na običajno formulo „ta izvedba popolnoma samodejna in temelji[ti] izključno na Skupnostni ureditvi brez uporabe drugih vmesnih pravil“ ( 53 ).

171. Tako je v tej zadevi, ker je Komisija z odločbo, potem ko je davčno shemo centrov za usklajevanje razglasila za nezdružljivo s skupnim trgom, Kraljevini Belgiji prepovedala obnovitev njene uporabe za centre, katerih potrditev bi se iztekla po 17. februarju 2003, in določila, da časovni učinki potrditev, obnovljenih pred tem datumom, ne bodo mogli trajati po 31. decembru 2010. Belgijski organi torej nimajo nobene pravice do proste presoje pri izvajanju teh določb.

172. Nasprotno pa se razprava v tej zadevi nanaša na vprašanje, ali je treba za centre iz obeh skupin, ki ju zastopa Forum 187, šteti, da jih odločba Komisije zadeva posamično. Torej je treba ugotoviti, ali odločba z dne 17. februarja 2003 glede na merila, ki jih je Sodišče določilo v zgoraj navedeni sodbi Plaumann proti Komisiji ( 54 ) in so bila pozneje potrjena v ustaljeni sodni praksi, zadeva obe skupini zaradi določenih osebnih lastnosti ali dejanskega položaja, ki jih opredeljuje glede na druge subjekte in jih torej individualizira „podobno kot naslovnika“.

173. Kot opozarja Komisija, splošnosti akta za nekatere gospodarske subjekte ne izpodbija le dejstvo, da akt nanje vpliva bolj ali drugače kot na druge subjekte. Značilnost splošne določbe je namreč, da lahko njena enotna uporaba različno vpliva na zadevne strani glede na posebnosti njihovega položaja. Na posebnem področju državnih pomoči iz ustaljene sodne prakse tudi izhaja, da podjetje praviloma ne more izpodbijati odločbe Komisije, ki prepoveduje sektorsko shemo pomoči, če ga ta odločba zadeva samo zaradi pripadnosti zadevnemu sektorju in statusa morebitnega upravičenca do navedene sheme. ( 55 )

174. Vendar iz sodne prakse tudi izhaja, da kadar izpodbijani akt zadeva skupino oseb, ki so bile prepoznane ali prepoznavne takrat, ko je bil ta akt sprejet, in z merili, značilnimi za člane skupine, lahko te osebe ta akt posamično zadeva, ker so del omejenega kroga gospodarskih subjektov. ( 56 )

175. Tožba takih posameznikov je bila tako razglašena za dopustno, kadar so se z izpodbijanim aktom retroaktivno spreminjale pravice tožeče stranke. Sodišče je tako odločilo v zgoraj navedeni sodbi Toepfer in Getreide-Import proti Komisiji, v kateri je prvič priznalo, da odločba, ki je naslovljena na državo članico, lahko posamično zadeva posameznika. ( 57 ) To rešitev je sprejelo tudi v sodbi Bock proti Komisiji ( 58 ) ter v sodbah Agricola commerciale olio in drugi proti Komisiji in Savma proti Komisiji. ( 59 )

176. Sodišče je v sodbi CAM proti Komisiji ( 60 ) priznalo tudi, da je tožeča stranka procesno upravičena, kadar se izpodbijani ukrep nanaša na položaje, ki so obstajali ob njegovem sprejetju, in izpodbija uporabo pridobljenih pravic za prihodnje transakcije. ( 61 )

177. Iz tega sledi, da so zadevne osebe, kadar akt Skupnosti izpodbija pravice, ki so jih te osebe predhodno pridobile, upravičene izpodbijati zakonitost tega akta pred sodiščem Skupnosti.

178. Na podlagi te sodne prakse menim, da je treba za centre za usklajevanje, katerih potrditev je bila obnovljena v letih 2001 in 2002, šteti, da jih odločba Komisije posamično zadeva.

179. Na podlagi zadevne davčne sheme je bila z obnovitvijo potrditve teh centrov v letu 2001 ali 2002 tem podeljena pravica do uporabe te sheme v desetletnem obdobju, kar pa je bilo z odločbo Komisije omejeno do 31. decembra 2010. Z odločbo z dne 17. februarja 2003 so se torej zmanjšale pravice, ki so jih ti centri pridobili na podlagi belgijske davčne sheme in prejšnjih odločb Komisije, v skladu s katerimi pravo Skupnosti o državnih pomočeh ni nasprotovalo tej shemi.

180. Poleg tega je bilo število centrov v takem položaju lahko znano ob sprejetju navedene odločbe in ga ni mogoče povečati. Ti centri torej sestavljajo omejen ali zaprt krog gospodarskih subjektov v smislu sodne prakse, ki jih odločba Komisije posebej zadeva.

181. Nazadnje, procesno upravičenje teh centrov bi bilo mogoče po mojem mnenju izpeljati iz zgoraj navedenih sodb Italija in Sardegna Lines proti Komisiji in Italija proti Komisiji. Sodišče je v teh sodbah razsodilo, da je treba za podjetje, ki mu je bila pomoč dodeljena na podlagi sektorske sheme, šteti, da ga posamično zadeva odločba Komisije, v kateri je ta shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in s katero je bilo odrejeno, da morajo vsi prejemniki vrniti zneske, ki so jim bili dodeljeni na podlagi navedene sheme. Sodišče je menilo, da taka odločba tega podjetja ni zadevala samo kot podjetja v zadevnem sektorju dejavnosti, ki je morebitni upravičenec do sporne sheme pomoči. Taka odločba je to podjetje zadevala tudi kot dejanskega prejemnika individualne pomoči, ki je bila dodeljena iz naslova te sheme. ( 62 )

182. Zdi se mi, da je to sodno prakso mogoče prenesti na obravnavano zadevo. Kot tožeče stranke v zadevah, v katerih so bile izrečene zgoraj navedene sodbe, odločba Komisije centrov za usklajevanje, katerih potrditve, obnovljene v letih 2001 in 2002, so časovno omejene do 31. decembra 2010, ne zadeva samo kot centre, ki so morebitni upravičenci do sporne davčne sheme. Odločba jih zadeva tudi kot dejanske upravičence do te sheme zaradi obnovitve njihove posamične potrditve.

183. Iz vseh teh razlogov se mi zdi tožba Foruma 187 dopustna, kolikor to združenje zastopa trideset centrov, katerih pravica do uporabe sporne sheme je bila omejena z 31. decembrom 2010.

184. Ta dokaz zadostuje za utemeljitev dopustnosti tožbe, s katero Forum 187 predlaga razglasitev ničnosti odločbe z dne 17. februarja 2003, v delu, v katerem je razglašeno, da je davčna shema centrov za usklajevanje državna pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom.

185. Vendar Forum 187 predlaga tudi delno razglasitev ničnosti odločbe z dne 17. februarja 2003, ker v njej niso določeni prehodni ukrepi za centre, katerih potrditev se bo iztekla po 17. februarju 2003 in leta 2004. Od obeh skupin centrov za usklajevanje, ki jih zastopa Forum 187 in so po mnenju tega združenja neposredno procesno upravičeni vložiti tožbo pred sodiščem Skupnosti, je samo osem centrov, katerih prošnja za obnovitev potrditve ni bila rešena ob sprejetju odločbe z dne 17. februarja 2003, procesno upravičenih vložiti tak predlog.

186. Delna razglasitev ničnosti navedene odločbe, ker ne določa prehodnih ukrepov za centre za usklajevanje, katerih potrditev se izteče leta 2003 po 17. februarju in leta 2004, ne more zagotoviti nobene ugodnosti centrom, katerih potrditev je bila obnovljena leta 2001 ali 2002. Vendar je ničnostna tožba fizične ali pravne osebe dopustna le takrat, ko ima tožeča stranka interes za razglasitev ničnosti izpodbijanega akta, kar pomeni, da lahko rezultat pravnega sredstva stranki, ki ga je vložila, prinese korist. ( 63 ) Neobstoj pravnega interesa je poleg tega bistvena procesna predpostavka. ( 64 )

187. Dopustnost tega podrednega predloga Foruma 187 je zato odvisna od tega, ali ima tudi teh osem centrov procesno upravičenje. Dejstvo, da je ta predlog za delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije del predloga Kraljevine Belgije, katerega dopustnost se ne izpodbija in se ne zdi sporna, ( 65 ) ne izključuje takega preizkusa, če bi bil glavni predlog Foruma 187 po potrebi zavrnjen in bi se izkazalo, da je treba odločiti o njegovem podrednem predlogu.

188. Če bi bilo tako, menim tudi, da je tožba Foruma 187 dopustna, ker bi bili centri za usklajevanje, katerih prošnja za obnovitev ni bila rešena ob vročitvi odločbe Komisije, procesno upravičeni vložiti ničnostno tožbo zoper navedeno odločbo pred sodiščem Skupnosti.

189. Dopustnost tožbe, ki jo vložijo člani skupine oseb, prepoznanih ali prepoznavnih takrat, ko je bil ta akt sprejet, in z merili, značilnimi za člane skupine, je priznana, kadar je bila z aktom prava Skupnosti, na podlagi katerega je bil sprejet navedeni akt, instituciji, ki je sprejela ta akt, izrecno naložena obveznost, upoštevati poseben položaj tožečih strank. ( 66 )

190. Zdi se mi, da je to sodno prakso mogoče prenesti na centre za usklajevanje, katerih prošnja za obnovitev njihove potrditve ni bila rešena ob sprejetju odločbe z dne 17. februarja 2003.

191. Po eni strani so ti centri v smislu sodne prakse del zaprtega kroga, katerega člane odločba Komisije posebej zadeva. Naj spomnim, da je v tej odločbi namreč določeno, da centri, potrjeni na 31. december 2000, katerih posamezna potrditev je veljala 17. februarja 2003, lahko uživajo ugodnosti te potrditve do izteka njene veljavnosti oziroma najpozneje do 31. decembra 2010. Določa tudi, da potrditve, ki se iztečejo pred 31. decembrom 2010, ne morejo biti niti začasno obnovljene. Centri, ki so bili že potrjeni na 31. december 2000 in katerih desetletna potrditev se bo iztekla med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2010, so torej skupina, ki je bila povsem prepoznavna ob sprejetju odločbe Komisije in katere število članov se po sprejetju te odločbe ne more povečati.

192. Poleg tega odločba Komisije posebej zadeva te centre v primerjavi z drugimi centri za usklajevanje in vsemi družbami, ki bi lahko ustanovile take centre. Njihova posebnost je, da imajo desetletno potrditev, ki se bo iztekla med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2010, da je bilo to potrditev mogoče obnoviti v skladu z belgijsko zakonodajo, ki je bila predmet odločb Komisije, sprejetih v letih 1984 in 1987, in da je v skladu z odločbo Komisije ne bo več mogoče obnoviti.

193. Po drugi strani, kot izhaja iz zgoraj navedene sodbe Sofrimport proti Komisiji ( 67 ) ter kot je Sodišče potrdilo v zgoraj navedeni sodbi Antillean Rice Mills in drugi proti Komisiji ( 68 ), je temeljni element, potreben za presojo, ali posameznike, ki jih splošni akt posebej zadeva, ta akt zadeva posamično, varstvo, ki ga uživajo na podlagi prava Skupnosti. Forum 187 se sklicuje na načelo varstva upravičenih pričakovanj in trdi, da so zadevni centri za usklajevanje imeli taka pričakovanja, da bo njihova potrditev obnovljena.

194. Ne dvomim, da splošno načelo, kot je načelo varstva upravičenih pričakovanj, lahko zagotovi tako varstvo, da individualizira tožeče stranke, kot jih lahko izrecna določba akta prava Skupnosti, na podlagi katerega so bili sprejeti izpodbijani ukrepi in s katerim se instituciji, ki je sprejela zadevni akt, nalaga obveznost upoštevanja posebnega položaja teh strank, kot je Sodišče priznalo v zgoraj navedenih sodbah Piraiki-Patraiki in drugi proti Komisiji in Sofrimport proti Komisiji. Varstvo, zagotovljeno s splošnim načelom, se zdi dejavnik, ki individualizira tožečo stranko in ji omogoča neposredno vložitev ničnostne tožbe pred sodiščem Skupnosti. ( 69 )

195. Kot trdi Komisija, se seveda vprašanje, ali so centri za usklajevanje lahko imeli upravičena pričakovanja, da bo njihova potrditev obnovljena, vsebinsko izpodbija. Vendar je po mojem mnenju v fazi preizkusa dopustnosti tožbe dovolj ugotoviti, da je Komisija v uvodnih izjavah od 117 do 120 odločbe z dne 17. februarja 2003 analizirala, kakšna upravičena pričakovanja so lahko imeli centri za usklajevanje, katerih potrditev je veljala ob vročitvi navedene odločbe. Dejstvo, da je Komisija opravila tako analizo, dokazuje, da ti centri uživajo posebno varstvo v primerjavi z drugimi centri za usklajevanje in družbami večnacionalnih skupin, ki bi načrtovale ustanovitev takih centrov, zaradi načela varstva upravičenih pričakovanj.

196. Ta element po mojem mnenju zadostuje za razlikovanje centrov za usklajevanje, katerih potrditev se bo iztekla med 17. februarjem 2003 in 31. decembrom 2010, od drugih gospodarskih subjektov, ki jih zadeva odločba Komisije. Ti centri so torej zaprt krog, ki je dovolj opredeljen v primerjavi s temi drugimi gospodarskimi subjekti, in zaradi načela varstva upravičenih pričakovanj uživajo posebno varstvo, ki bi ga morali imeti možnost uveljavljati z vložitvijo pravnega sredstva pred sodiščem Skupnosti.

197. Torej sem naklonjen priznanju procesnega upravičenja druge skupine centrov za usklajevanje, za katero Forum 187 trdi, da jo zastopa v tej tožbi.

3. Obravnava utemeljenosti tožbe

198. Ker je tožba Foruma 187 vsebinsko širša od tožbe Kraljevine Belgije, ker to združenje predlaga razglasitev ničnosti odločbe z dne 17. februarja 2003 v celoti, bom najprej preučil ta predlog.

199. Po potrebi bom nato preučil predloga Foruma 187 in Kraljevine Belgije za delno razglasitev ničnosti odločbe Komisije, ker v njej niso določeni prehodni ukrepi za centre, katerih potrditev se bo iztekla po 17. februarju 2003.

a) Predlog Foruma 187 za razglasitev ničnosti odločbe z dne 17. februarja 2003 v celoti

200. Forum 187 v podporo temu predlogu za razglasitev ničnosti navaja tri tožbene razloge. S prvim tožbenim razlogom trdi, da ta odločba nima pravne podlage in krši načelo pravne varnosti, ker je v nasprotju s prejšnjimi odločbami, sprejetimi več kot petnajst let prej. Forum 187 v drugem tožbenem razlogu trdi, da je Komisija, s tem ko je davčno shemo centrov za usklajevanje opredelila kot državno pomoč, kršila določbe člena 87(1) ES. Forum 187 v zadnjem tožbenem razlogu očita, da navedena odločba ni zadostno obrazložena glede razlogov, zaradi katerih je Komisija spremenila stališče iz prejšnjih odločb.

i) Tožbeni razlog: neobstoj pravne podlage in kršitev načela pravne varnosti

– Trditve strank

201. Forum 187 trdi, da načelo pravne varnosti Komisiji nalaga, naj upošteva svoje odločbe, in da so primeri, v katerih lahko umakne nezakonito odločbo, zelo omejeni. Komisija je po mnenju tega združenja odločitev o začetku formalnega postopka preiskave oprla na dva temelja, in sicer na člen 1(b)(v) Uredbe št. 659/1999 in svojo splošno pristojnost, da popravi prejšnjo napako. Komisija naj bi v odločbi z dne 17. februarja 2003 dodala člena 87 ES in 88 ES. Forum 187 trdi, da ta odločba nima pravne podlage, ker je ni mogoče sprejeti na podlagi nobenega od teh temeljev.

202. Po mnenju Foruma 187 Uredbe št. 659/1999 ni mogoče uporabiti kot pravne podlage, ker člen 1(b)(v) te uredbe, v katerem je opredeljen pojem veljavna pomoč, zahteva razvoj skupnega trga, da ukrep, ki ni pomoč, postane veljavna pomoč. Te določbe naj se ne bi uporabljale, če bi Komisija želela spremeniti svojo presojo, v skladu s katero ukrep ni državna pomoč.

203. Forum 187 trdi, da Komisija svoje odločbe ne more opreti niti na člena 87 ES in 88 ES iz naslednjih dveh razlogov. Po eni strani naj bi Komisija začela formalni postopek preiskave samo na podlagi Uredbe št. 659/1999 in naj odločbe, s katero končuje ta postopek, ne bi mogla opreti na drugo pravno podlago. Po drugi strani ta člena Komisiji ne dajeta širše pristojnosti, kot je določena v Uredbi št. 659/1999, v kateri so izčrpno opredeljene pristojnosti te institucije. Ker davčna shema centrov za usklajevanje ne spada v opredelitev pojma veljavna pomoč iz navedene uredbe, naj Komisija ne bi mogla trditi, da je odločbo z dne 17. februarja 2003 oprla na člen 88(1) ES.

204. Nazadnje, Forum 187 pojasnjuje, da Komisija ne more trditi, da je napačno odločitev popravila več kot petnajst let po njenem sprejetju. V skladu s sodno prakso je treba pravico do popravka napake izvršiti v razumnem roku. Komisija naj bi, s tem ko je po več kot petnajstih letih spremenila svojo odločitev, v skladu s katero sporna davčna shema ni državna pomoč, kršila načelo pravne varnosti, zlasti ker ni upoštevala vseh prejšnjih odločitev. Poleg tega ni navedla nobenega pojasnila, s katerim bi upravičila, da je poteklo toliko časa. Nazadnje, Komisija se ne more sklicevati na dejstvo, da njena odločba nima retroaktivnega učinka. Po mnenju Foruma 187 ima odločba z dne 17. februarja 2003 nujno retroaktivne učinke zaradi obsega naložb, ki so jih izvedli centri za usklajevanje.

205. Komisija na te trditve odgovarja, da je imela pravico spremeniti svojo presojo, da sporna davčna shema ni državna pomoč, če upošteva načeli pravne varnosti in varstva upravičenih pričakovanj ter pridobljene pravice. Ta pristojnost naj bi izhajala iz njene pristojnosti za stalni nadzor nad veljavnimi pomočmi, ki naj bi ji dovoljevala, da za prihodnost spremeni odločbo, s katero je pomoč razglasila za združljivo s skupnim trgom. Glede postopka, ki ga je treba uporabiti, pa je po mnenju Komisije očitno, da sporne sheme ni mogoče šteti za novo pomoč in da je treba po analogiji uporabiti postopek, ki se uporablja za nadzor nad veljavnimi pomočmi.

– Presoja

206. Najprej se mi zdi potrebno ugotoviti, da Komisija v odločbi z dne 17. februarja 2003 ne določa, da bodo njene prejšnje odločbe o davčni shemi centrov za usklajevanje razveljavljene. Komisija niti v razlogih niti v izreku te odločbe ne navaja, da je treba odločbi iz let 1984 in 1987 ter odgovor na parlamentarno vprašanje iz leta 1990 razveljaviti z retroaktivnim učinkom in da jih nadomešča odločba, sprejeta 17. februarja 2003. Če bi bilo tako, ni dvoma, da bi bila taka odločba v nasprotju z načeloma pravne varnosti in varstva upravičenih pričakovanj.

207. Čeprav ima institucija pravico, da z retroaktivnim učinkom razveljavi odločbo, ki se ji ne zdi pravilna, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba odločbo razveljaviti v razumnem roku in da je treba upoštevati, v kolikšni meri so se upravičenci zadevnega akta lahko zanesli na njeno zakonitost. ( 70 ) Ti pogoji očitno ne bi bili izpolnjeni, če bi Komisija želela po devetnajstih letih z retroaktivnim učinkom razveljaviti svojo presojo, v skladu s katero davčna shema centrov za usklajevanje ni državna pomoč, in če je država članica, na katero so bile naslovljene prejšnje odločbe, izvajala to shemo.

208. Iz vsebine odločbe z dne 17. februarja 2003 in spisovne dokumentacije v resnici izhaja, da je Komisija sprejela to odločbo, potem ko se je odločila znova preučiti davčno shemo centrov za usklajevanje, in sicer po postopku nadzora nad veljavno pomočjo, kar pomeni, da njena dokončna odločba ne sme imeti retroaktivnega učinka. Iz vsebine te odločbe tudi izhaja mnenje Komisije, da je ta shema zdaj državna pomoč, ki ni združljiva s skupnim trgom.

209. Torej je treba pri preučitvi tega tožbenega razloga ugotoviti, ali je Komisija imela pravico spremeniti presojo o tem, ali je ta splošna shema, ne da bi bila bistveno spremenjena od njenih prejšnjih presoj iz let 1984, 1987 in 1990, pomoč v smislu člena 87(1) ES, in če je odgovor pritrdilen, ali je bila Komisija upravičena uporabiti postopek, ki se uporablja za veljavne sheme pomoči.

210. Seveda načelo pravne varnosti zahteva, da mora biti zakonodaja Skupnosti določena in da mora biti njena uporaba predvidljiva za osebe, ki jih zadeva. ( 71 ) Njegov namen je zagotoviti predvidljivost položajev in pravnih razmerij, ki jih ureja pravo Skupnosti. ( 72 ) To načelo še zlasti velja, kadar ima lahko akt sekundarnega prava finančne posledice, ( 73 ) kot se lahko zgodi pri odločbah, ki jih Komisija sprejme na področju državnih pomoči. Poleg tega je cilj obveznosti priglasitve teh pomoči, določene v členu 88(3) ES, predvsem odpraviti morebitne dvome o tem, ali je nacionalni ukrep pomoč v smislu člena 87(1) ES ali ne.

211. Načelo pravne varnosti in načelo varstva upravičenih pričakovanj, ki je subjektivni vidik prvega načela, torej zahtevata, da se država članica, ki je Komisiji priglasila davčno shemo, ki jo namerava izvajati, in tudi upravičenci do te sheme lahko zanesejo na zakonitost odločbe institucije, s katero ta razglaša, da navedena shema ni državna pomoč.

212. Prav tako ni sporno, da Uredba št. 659/1999, ki v skladu z uvodno izjavo 2 uzakonja, da Komisija izvaja pooblastila, ki so ji dodeljena s členom 88 ES, ne določa izrecno primera, obravnavanega v tej zadevi. Tako je edini primer, naveden v členu 1(b)(v) te uredbe, v katerem je opredeljena veljavna pomoč, kadar je treba ukrep, ki ni pomenil pomoči, ko se je začel izvajati, vendarle šteti za veljavno pomoč, primer, v katerem je navedeni ukrep „postal pomoč zaradi razvoja skupnega trga“.

213. V Uredbi št. 659/1999 ni opredeljeno, kaj pokriva pojem „razvoj skupnega trga“. Mogoče ga je razumeti kot spremembo gospodarskega in pravnega okvira v sektorju, na katerega se nanaša zadevni ukrep. Iz izrazov „razvoj“ in „skupni trg“ je mogoče sklepati, da se je trg, na katerem učinkuje obravnavani nacionalni ukrep, spremenil, zaradi česar ta ukrep, ki ni bil pomoč, zdaj spada na področje uporabe člena 87(1) ES. Ta pojem se torej ne nanaša na primer, v katerem Komisija – kot v tej zadevi – spremeni presojo samo na podlagi strožje uporabe pravil Pogodbe o državnih pomočeh.

214. Vendar v nasprotju s Forumom 187 ne verjamem, da načelo pravne varnosti in besedilo Uredbe št. 659/1999 nasprotujeta temu, da Komisija lahko spremeni presojo o tem, ali je splošna davčna shema pomoč, kadar meni, da je treba tako sklepati iz pravilne uporabe pravil Pogodbe.

215. To analizo po mojem mnenju utemeljujeta člena 87 ES in 88 ES. Po eni strani, kot je Sodišče že odločilo, načela pravne varnosti, ne glede na njegov pomen, ni mogoče uporabljati absolutno, njegova uporaba mora biti povezana z uporabo načela zakonitosti. ( 74 ) Po drugi strani, kot je trdila Komisija, je treba obseg njenih pooblastil in obveznosti na področju državnih pomoči presojati na podlagi členov 87 ES in 88 ES. Uredbe št. 659/1999, ki je akt sekundarnega prava, sprejet za uporabo členov 87 ES in 88 ES, ni mogoče razlagati tako, da zmanjšuje obseg pravil, določenih v Pogodbi.

216. Komisiji je s členom 88 ES dodeljena naloga, da ne samo predhodno preučuje načrte držav članic za uvedbo nove pomoči, temveč tudi nenehno nadzira vsako veljavno pomoč. Komisija lahko pri tem nenehnem nadzoru na podlagi sodelovanja z državo članico, ki je dodelila zadevno pomoč, tej državi predlaga, naj v prihodnosti vnese vse spremembe, ki se zdijo potrebne, da ta pomoč ostane združljiva s skupnim trgom. Komisija lahko v skladu s členom 88(2) ES, če ta postopek ne uspe, navedeni državi naloži, naj takšno pomoč odpravi ali spremeni v roku, ki ji ga določi.

217. Namen pooblastil, podeljenih Komisiji s členom 88 ES, je torej preprečiti, da se splošna shema pomoči še naprej izvaja in omogoča dodeljevanje novih individualnih pomoči, če se izkaže, da ta shema ni več združljiva s skupnim trgom. Komisija mora ravnati tako, da se ne odobri ali znova uporabi nobena shema pomoči, ki bi bila v nasprotju s pravilnim delovanjem skupnega trga.

218. Posledica člena 88 ES je tudi zagotavljanje enakosti med državami članicami in gospodarskimi subjekti. Zaradi razvoja gospodarskega in pravnega okvira je lahko nova shema pomoči, katere vsebina bi bila v vseh točkah enaka vsebini veljavne sheme, ki se uporablja v drugi državi članici, predmet negativne odločbe Komisije. Torej bi bilo v nasprotju s splošnim načelom enakosti dovoliti, da se lahko za gospodarske subjekte znova uporabi veljavna shema pomoči.

219. Na podlagi teh elementov menim, da je Komisija upravičena spremeniti svojo presojo obstoja pomoči, če meni, da pravilna uporaba pravil Pogodbe vodi k taki rešitvi. Čeprav mora Komisija nasprotno upoštevati načeli pravne varnosti in varstva upravičenih pričakovanj, je treba to zahtevo ne glede na njen pomen uskladiti z načelom zakonitosti in zato s pravili iz členov 87 ES in 88 ES. Vendar bi bilo v nasprotju s tema določbama dovoliti, da bi se nacionalna shema lahko uporabljala na nove načine, če se izkaže, da je v nasprotju s pravilnim delovanjem skupnega trga. To bi bilo tudi v nasprotju z enakim obravnavanjem držav članic in gospodarskih subjektov, ker bi bila nova shema, enaka nacionalni shemi, za katero se je najprej štelo, da ni pomoč, predmet negativne odločbe.

220. V tem smislu menim, da je Komisija igrala vlogo, ki ji je s Pogodbo dodeljena na področju državnih pomoči, kadar se je – kot v tej zadevi – odločila, da preuči ali znova preuči vse davčne sheme, ki se uporabljajo v državah članicah in jih je skupina za kodeks ravnanja razglasila za škodljive za skupni trg, ker se ji je zdelo, da bi te sheme lahko spadale na področje uporabe člena 87(1) ES.

221. Zato menim, da pravna varnost ne nasprotuje temu, da Komisija za prihodnost spremeni svojo presojo obstoja pomoči. V istem smislu odločba z dne 17. februarja 2003 ni brez pravne podlage, kot trdi Forum 187, temveč sta njena podlaga člena 87 ES in 88 ES, kot je navedeno v uvodni izjavi 69 te uredbe.

222. Glede postopka, ki ga Komisija uporabi, kadar tako spremeni presojo, prav tako menim, da je to lahko samo postopek, ki se uporablja za nadzor nad veljavnimi pomočmi. V Uredbi št. 659/1999, s katero se uzakonja, da Komisija izvaja pooblastila, ki so ji podeljena s členom 88 ES, obstajata samo dve vrsti nacionalnih ukrepov: novi ukrepi in veljavne pomoči. Komisija namerava v tej zadevi spremeniti presojo nacionalne sheme, ki ji je bila priglašena in se – hipotetično in kot v tej zadevi – ni bistveno spremenila od njene prejšnje odločbe. Te sheme torej ni mogoče šteti za nov ukrep, ki je bil priglašen Komisiji, ne da bi bil izveden, ali za nezakonito pomoč, to je za pomoč, ki je bila dodeljena, ne da bi bila predhodno priglašena navedeni instituciji ali preden je ta odločila v zahtevanem roku. Po mnenju Komisije je to veljaven ukrep, ker ga je poznala in ki je za potrebe določitve postopka nadzora, ki naj se uporabi, veljavna pomoč v smislu člena 1(b) Uredbe št. 659/1999.

223. Poleg tega ta opredelitev zagotavlja najboljše pravno varstvo državi članici, ki je uvedla zadevni ukrep, in gospodarskim subjektom, ki uživajo njegove ugodnosti. Posledica te opredelitve je, da se ta ukrep še naprej izvaja, dokler Komisija ne ugotovi, da ni združljiv s skupnim trgom. Še več, če Komisija sprejme tako odločitev, ta lahko učinkuje samo v prihodnosti in v roku, ki ga mora ta institucija določiti. ( 75 )

224. Nazadnje, ta postopek podjetjem, ki so uživala ugodnosti sporne splošne sheme, ne odvzema možnosti, da izpodbijajo vsebino nove presoje Komisije, po kateri je zadevna shema državna pomoč, ali z ničnostno tožbo, ki jo vložijo pri sodišču Skupnosti, kot je storil Forum 187, ali z ugovorom nezakonitosti, ki se poda predvsem pred nacionalnim sodiščem, na kar je Sodišče spomnilo v sodbi Unión de Pequeños Agricultores proti Svetu ( 76 ).

225. Forum 187 torej prav tako ni upravičen očitati Komisiji, niti da je v dopisu belgijski vladi, v katerem jo je obvestila o začetku formalnega postopka preiskave, navedla, da se uporablja postopek iz členov od 17 do 19 Uredbe št. 659/1999, niti da je spremenila pravne podlage med postopkom, ker je namen te uredbe samo uzakoniti, da Komisija izvaja pooblastila, ki so ji podeljena s členoma 87 ES in 88 ES.

226. Vprašanje, ali je Komisija v odločbi z dne 17. februarja 2003 pravilno upoštevala upravičena pričakovanja centrov za usklajevanje, bom po potrebi preučil v okviru predloga za delno razglasitev ničnosti odločbe. Vendar odgovor na to vprašanje ne more ovreči sklepa, da je Komisija upravičeno spremenila mnenje o tem, ali je davčna shema centrov za usklajevanje državna pomoč, in uporabila postopek za veljavne sheme pomoči, določen v členih od 17 do 19 Uredbe št. 659/1999.

227. Ob upoštevanju vseh teh dejstev menim, da je treba prvi tožbeni razlog zavrniti.

ii) Tožbeni razlog: kršitev člena 87(1) ES

228. Fo