SL Uradni list Evropske unije C 38/2

Pritožba, ki sta jo Brookfield New Zealand Ltd in Elaris SNC vložili 17. decembra 2010 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 13. septembra 2010 v zadevi T-135/08: Schniga proti OCVV – Elaris in Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

(Zadeva C-534/10 P)

2011/C 38/03

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: Brookfield New Zealand Ltd in Elaris SNC (zastopnik: M. Eller, odvetnik)

Drugi stranki v postopku: Urad Skupnosti za rastlinske sorte in Schniga GmbH

Predlog

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— razveljavi sodbo Splošnega sodišča

— zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, oziroma podredno, s končno razsodbo zavrne tožbo družbe Schniga GmbH in posledično potrdi odločbo odbora za pritožbe CPVO z dne 21. novembra 2007 v zadevah A-003/2007 in A-004/2007

— odredi povrnitev stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Pritožnici navajata razloge za razveljavitev izpodbijane sodbe, in sicer:

I. Nedopustnost tretjega tožbenega razloga, ki ga uveljavlja družba Schniga GmbH. Nelegitimna presoja dejanskega stanja, kot jo je opravil odbor za pritožbe. Kršitev člena 73(2) Uredbe št. 2100/94 (1) (v nadaljevanju: CR).

— Tretji tožbeni razlog, ki ga je uveljavljala družba Schniga GmbH v utemeljitev tožbe za razglasitev ničnosti odločbe odbora za pritožbe in kateremu je bilo ugodeno z izpodbijano sodbo, bi moral biti razglašen za nedopustnega, ker je obsegal presojo dejstev, ki na podlagi člena 73(2) CR ni dovoljena.

— Splošno sodišče je kršilo člen 73(2) CR s tem da je nelegitimno obravnavalo dejanske ugotovitve odbora za pritožbe glede dejanske vsebine posamezne zahteve v smislu člena 55(4) CR in to, kako jih je razumela tožeča stranka.

II. Kršitev člena 55(4) v povezavi s členom 61(1)(b) in členom 80 Uredbe št. 2100/94 (v nadaljevanju CR)

— Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4) CR pooblašča Urad, da vloži zahtevo v posameznih primerih, katere neupoštevanje zahteva zavrnitev vloge, v skladu s členom 61(1)(b) CR, ne le glede kakovosti materiala, ki ga je treba predložiti v določenem roku ampak tudi glede dokazov o taki kakovosti.

— Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4) CR pooblašča Urad, da razdeli zahteve v posameznih primerih na dve samostojni in neodvisni zahtevi, pri čemer se ena nanaša na sam material in druga na dokumentarne dokaze o kakovosti, katerih neupoštevanje zahteva zavrnitev vloge, v skladu s členom 61(1)(b) CR.

— Splošno sodišče je tudi zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4), v povezavi s členom 61(1)(b) CR, pooblašča Urad, da dovoli novo predložitev materiala, v okoliščinah, ko je prejšnji rok za predložitev materiala določene kakovosti že potekel, zgolj zato, ker še ni potekel rok za pošiljanje dokumentarnih dokazov o kakovosti takega materiala.

— Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4), v povezavi s členom 61(1)(b) CR, pooblašča Urad, da dovoli novo predložitev materiala brez virusa, potem ko je rok za predložitev navedenega materiala potekel in ko je bilo dokončno jasno, da navedeni material ni bil brez virusa.

— Splošno sodišče je tudi zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) – ob dejstvu, da je bil predloženi material okužen z virusom, in da zato ni bilo mogoče poslati zdravstvenega potrdila za ta material in ni bil nikoli poslan – da izraza „čim prej ko je mogoče“, s sklicevanjem na poziv, da naj pošljejo manjkajoče zdravstveno potrdilo za že predloženi material, ni mogoče razlagati kot rok in v vsakem primeru ne kot potek roka, s sklicevanjem na posamezno zahtevo v smislu člena 55(4) CR, ki vodi k zavrnitvi vloge v skladu s členom 61(1)(b) CR.

— Splošno sodišče je zmotno trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da člen 55(4) CR daje Uradu polno diskrecijsko pravico, da se prepriča, brez kakršnegakoli nadaljnjega hierarhičnega ali sodnega nadzora, o pravni pravilnosti ali jasnosti njegovih zahtev v posameznih primerih, katerega kršitev zahteva zavrnitev vloge v skladu s členom 61(1)(b) CR, in poleg tega trdilo (oziroma implicitno domnevalo) da se taka diskrecijska ocena Urada lahko opravi a) če je ali če ni prosilec formalno in pravočasno zaprosil za vrnitev v prejšnje stanje na podlagi člena 80 CR, in b) brez upoštevanja, kako je prosilec dejansko razumel tako zahtevo oziroma upoštevanja njegove dobre ali slabe vere pri razlagi take zahteve.

(1) UL L 227, str. 1.