Zadeva C‑383/12 P

Environmental Manufacturing LLP

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Figurativna znamka, ki upodablja volčjo glavo — Ugovor imetnika figurativnih mednarodnih in nacionalnih znamk z besednima elementoma ‚WOLF Jardin‘ in ‚Outils WOLF‘ — Relativni razlogi za zavrnitev — Škodovanje razlikovalnemu učinku prejšnje znamke — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(5) — Sprememba ekonomskega ravnanja povprečnega potrošnika — Dokazno breme“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. novembra 2013

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom – Varstvo prejšnje znamke z ugledom, razširjene na proizvode ali storitve, ki niso podobni – Pogoji – Oškodovanje razlikovalnega učinka prejšnje znamke – Dokaz

(Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5))

Škodovanja ali nevarnosti škodovanja razlikovalnemu učinku prejšnje znamke iz člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti ni mogoče ugotoviti brez dokaza o spremembi ekonomskega ravnanja povprečnega potrošnika proizvodov ali storitev, za katere je registrirana prejšnja znamka, ki je posledica uporabe poznejše znamke, oziroma brez dokaza o resnem tveganju za nastanek take spremembe v prihodnosti, ne glede na to, ali gre za podobne zadevne proizvode ali storitve.

Pojem „sprememba ekonomskega ravnanja povprečnega potrošnika“ postavlja objektivni pogoj. Te spremembe ni mogoče zožiti zgolj na subjektivne elemente, kot je dojemanje potrošnikov. Dejstvo, da potrošniki opazijo obstoj novega znaka, podobnega prejšnjemu, samo po sebi ne zadostuje za dokaz škodovanja ali nevarnosti škodovanja razlikovalnemu učinku prejšnje znamke v smislu člena 8(5) Uredbe št. 207/2009, če ta podobnost pri potrošnikih ne ustvarja zmede. Višji dokazni standard se zahteva za ugotovitev škodovanja ali nevarnosti škodovanja razlikovalnemu učinku prejšnje znamke, da ne pride do položaja, v katerem bi si gospodarski subjekti neupravičeno lastili nekatere znake, kar bi lahko škodovalo konkurenci. Res je, da se z Uredbo št. 207/2009 in sodno prakso Sodišča ne zahteva predložitev dokazov o dejanski škodi, vseeno pa se priznava resna nevarnost take škode, pri čemer se omogoča uporaba logičnih sklepanj. Vendar taka sklepanja ne smejo izhajati zgolj iz predpostavk, temveč temeljijo na „analiz[i] možnosti in ob upoštevanju običajne prakse v upoštevni gospodarski panogi ter vseh drugih okoliščin obravnavanega primera“.

(Glej točke 34, 36, 37, od 40 do 43 in 45.)

Zadeva C‑383/12 P

Environmental Manufacturing LLP

proti

Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT)

„Pritožba — Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Figurativna znamka, ki upodablja volčjo glavo — Ugovor imetnika figurativnih mednarodnih in nacionalnih znamk z besednima elementoma ‚WOLF Jardin‘ in ‚Outils WOLF‘ — Relativni razlogi za zavrnitev — Škodovanje razlikovalnemu učinku prejšnje znamke — Uredba (ES) št. 207/2009 — Člen 8(5) — Sprememba ekonomskega ravnanja povprečnega potrošnika — Dokazno breme“

Povzetek – Sodba Sodišča (peti senat) z dne 14. novembra 2013

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom — Varstvo prejšnje znamke z ugledom, razširjene na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Pogoji — Oškodovanje razlikovalnega učinka prejšnje znamke — Dokaz

(Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5))

Škodovanja ali nevarnosti škodovanja razlikovalnemu učinku prejšnje znamke iz člena 8(5) Uredbe št. 207/2009 o znamki Skupnosti ni mogoče ugotoviti brez dokaza o spremembi ekonomskega ravnanja povprečnega potrošnika proizvodov ali storitev, za katere je registrirana prejšnja znamka, ki je posledica uporabe poznejše znamke, oziroma brez dokaza o resnem tveganju za nastanek take spremembe v prihodnosti, ne glede na to, ali gre za podobne zadevne proizvode ali storitve.

Pojem „sprememba ekonomskega ravnanja povprečnega potrošnika“ postavlja objektivni pogoj. Te spremembe ni mogoče zožiti zgolj na subjektivne elemente, kot je dojemanje potrošnikov. Dejstvo, da potrošniki opazijo obstoj novega znaka, podobnega prejšnjemu, samo po sebi ne zadostuje za dokaz škodovanja ali nevarnosti škodovanja razlikovalnemu učinku prejšnje znamke v smislu člena 8(5) Uredbe št. 207/2009, če ta podobnost pri potrošnikih ne ustvarja zmede. Višji dokazni standard se zahteva za ugotovitev škodovanja ali nevarnosti škodovanja razlikovalnemu učinku prejšnje znamke, da ne pride do položaja, v katerem bi si gospodarski subjekti neupravičeno lastili nekatere znake, kar bi lahko škodovalo konkurenci. Res je, da se z Uredbo št. 207/2009 in sodno prakso Sodišča ne zahteva predložitev dokazov o dejanski škodi, vseeno pa se priznava resna nevarnost take škode, pri čemer se omogoča uporaba logičnih sklepanj. Vendar taka sklepanja ne smejo izhajati zgolj iz predpostavk, temveč temeljijo na „analiz[i] možnosti in ob upoštevanju običajne prakse v upoštevni gospodarski panogi ter vseh drugih okoliščin obravnavanega primera“.

(Glej točke 34, 36, 37, od 40 do 43 in 45.)