Člen 21(1) PDEU je treba razlagati tako, da ne nasprotuje ureditvi države članice, v kateri ni določena dodelitev izvedene pravice do prebivanja na podlagi prava Unije državljanu tretje države, ki je družinski član državljana Unije, ki ima državljanstvo te države članice in se je vrnil v to državo, potem ko je na podlagi in ob spoštovanju prava Unije prebival v drugi državi članici, kadar navedeni družinski član zadevnega državljana Unije ni vstopil na ozemlje države članice izvora tega državljana Unije ali v njej ni vložil prošnje za izdajo dovoljenja za prebivanje „kot naravno posledico“ vrnitve zadevnega državljana Unije v to državo članico, če takšna ureditev zahteva, da se v okviru celovite presoje upošteva tudi druge upoštevne elemente, zlasti tiste, ki lahko dokažejo, da se družinsko življenje, ki se je razvilo in utrdilo v državi članici gostiteljici, kljub preteku časa med vrnitvijo državljana Unije v navedeno državo članico in vstopu člana njegove družine, državljana tretje države, v isto državo članico, ni končalo, tako da upravičuje podelitev izvedene pravice do prebivanja zadevnemu družinskemu članu, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.

Ker je namen podelitve izvedene pravice do prebivanja na podlagi člena 21(1) PDEU omogočiti nadaljevanje – v državi članici, katere državljanstvo ima zadevni državljan Unije – družinskega življenja, ki se je razvilo ter utrdilo s članom njegove družine, državljanom tretje države, v državi članici gostiteljici, so pristojni organi države članice, katere državljanstvo ima državljan Unije, upravičeni preveriti, preden podelijo takšno pravico do prebivanja, ali takšno družinsko življenje med državljanom Unije in državljanom tretje države, ki je član njegove družine, ni bilo prekinjeno pred vstopom državljana tretje države v državo članico, katere državljanstvo ima zadevni državljan Unije.

Za namene takšne preveritve lahko zadevna država članica kot zgolj indic upošteva dejstvo, da je državljan tretje države, član družine enega od njenih lastnih državljanov, vstopil na njeno ozemlje po poteku daljšega obdobja, ki je sledilo vrnitvi zadnjenavedenega na to ozemlje.

Vendar pa ni mogoče izključiti, da se družinsko življenje med državljanom Unije in članom njegove družine, državljanom tretje države, ki se je razvilo ter utrdilo med njunim prebivanjem na podlagi in ob spoštovanju prava Unije v državi članici gostiteljici, nadaljuje kljub dejstvu, da se ta državljan Unije vrne v državo članico, katere državljanstvo ima, ne da bi ga spremljal zadevni družinski član, ki mora, zlasti zaradi razlogov, ki se nanašajo na njegov osebni položaj, poklic ali izobrazbo, odložiti svoj prihod v državo članico izvora zadevnega državljana Unije.

Zato pomeni dejstvo, da prošnja za izdajo dovoljenja za prebivanje ni bila vložena „kot naravna posledica“ vrnitve državljana Unije, upošteven dejavnik, ki ne da bi bil sam zase odločilen, lahko v okviru celotne presoje vodi državo članico izvora zadevnega državljana Unije do tega, da ugotovi neobstoj povezave med to prošnjo in predhodnim izvrševanjem pravice do prostega gibanja s strani navedenega državljana, in posledično do zavrnitve izdaje takšnega dovoljenja za prebivanje.

(Glej točke od 31 do 35 in izrek.)