ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Presoja verjetnosti zmede – Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 21 do 23 in 43.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativna znamka Giuseppe GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN – Figurativni in besedni znamki ZANOTTI (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 26, 29, 44, 45, 59, 60, 62 in 64.)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnimi proizvodi in storitvami – Merila presoje (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 27.)

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnima znamkama – Merila presoje – Sestavljena znamka (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 30, 31 in 53.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 8. aprila 2011 (zadeva R 634/2010-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Società Italiana Calzature SpA in Vicini SpA.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Società Italiana Calzature SpA se naloži plačilo stroškov.
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke, sestavljene izključno iz znakov ali označb, s katerimi se lahko označijo lastnosti proizvoda ali storitve — Pojem (Uredba Sveta (ES) št. 207/2009, člen 7(1)(c)) (Glej točke od 50 do 53 in 75.)
Keywords

Subject of the case

Izrek



Keywords

Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Presoja verjetnosti zmede – Merila (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke od 18 do 21, 28 in 40.)

2. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Figurativni znamki ONESTO in ENSTO (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 23, 25 in 41.)

3. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Podobnost med zadevnimi proizvodi ali storitvami – Merila za presojo (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 24.)

4. Znamka Skupnosti – Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti – Relativni razlogi za zavrnitev – Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve – Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke – Šibek razlikovalni učinek prejšnje znamke – Vpliv (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točko 44.)

Subject of the case

Predmet

Tožba zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 20. septembra 2011 (zadeva R 2535/2010-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Ensto Oy in Yueqing Onesto Electric Co. Ltd.

Izrek

Izrek

1. Tožba se zavrne.

2. Družbi Yueqing Onesto Electric Co. Ltd se naloži plačilo stroškov.
4.

Znamka Skupnosti — Odpoved, razveljavitev ali ničnost — Relativni razlogi za ničnost — Obstoj prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka Clean Twist in besedni znamki TWIX in TWIXTER (Uredba Sveta št. 207/2009, člena 8(1)(b)) in 53(1)(a)) (Glej točki 34 in 35.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke — Besedna znamka nfon — Figurativna znamka fon in besedna znamka FON (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 31, 39, 62 in 70.)
Sodba Splošnega sodišča (sedmi senat) z dne 25. oktobra 2012 – Automobili Lamborghini proti UUNT – Miura Martínez (Miura)

(Zadeva T-191/11)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Miura — Prejšnja nacionalna besedna znamka in prejšnja mednarodna figurativna znamka MIURA — Pravica do obrambe — Pravica do izjave — Člen 75 Uredbe (ES) št. 207/2009 — Vročitev z navadno pošto — Pravilo 62(1) in (5) Uredbe (ES) št. 2868/95“

1. Znamka Skupnosti — Postopkovne določbe — Odločbe Urada — Spoštovanje pravice do obrambe — Obseg načela (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 75, drugi stavek) (Glej točko 20.)

2. Znamka Skupnosti — Postopkovne določbe — Vročitev — Vročitev z navadno pošto (Uredba Komisije št. 2868/95, člen 1, pravilo 62, od (1) do (5)) (Glej točke od 23 do 36.)

Predmet

Tožba zoper odločbo četrtega odbora UUNT z dne 21. januarja 2011 (zadeva R 161/2010-4) v zvezi s postopkom z ugovorom med Eduardom Miuro Martínezom in Antoniom Joséjem Miuro Martínezem na eni strani in Automobili Lamborghini Holding SpA na drugi strani.

Izrek

1. Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 21. januarja 2011 (zadeva R 161/2010-4) se razveljavi.
2.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika enake ali podobne prejšnje znamke z ugledom — Varstvo prejšnje ugledne znamke, razširjeno na proizvode ali storitve, ki niso podobni — Neupravičeno izkoriščanje razlikovalnega učinka ali ugleda prejšnje znamke — Figurativna znamka GRUPO BIMBO in besedna znamka BIMBO (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(5)) (Glej točke 35, in od 46 do 51.)
4.

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Absolutni razlogi za zavrnitev — Znamke brez razlikovalnega učinka — Figurativna znamka, ki obsega karirast vzorec rožnate, vijolične, bež in temno sive barve (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 7(1)(b)) (Glej točke od 45 do 75.)
Za dopis z glavo Izvajalske agencije za raziskave (REA), ki ga je podpisal vodja oddelka te agencije, in ki ga je ta poslala v okviru svojih pristojnosti, ni mogoče šteti, da ga je poslala Komisija ali da ga je mogoče pripisati Komisiji.

Z Uredbo št. 58/2003 o statutu izvajalskih agencij, pooblaščenih za izvajanje nekaterih nalog pri upravljanju programov Skupnosti je namreč Komisiji dano pooblastilo, da ustanavlja izvajalske agencije in da jim nalaga nekatere naloge v zvezi z upravljanjem enega ali več programov Skupnosti. Če Komisija še naprej opravlja naloge, ki zajemajo polje proste presoje, ki izraža politične izbire, se agencijo lahko pooblasti za upravljanje nekaterih faz določenega projekta, za sprejemanje aktov za izvrševanje proračuna in na podlagi pooblastila Komisije za opravljanje vseh dejavnosti, potrebnih za izvajanje programa Skupnosti, zlasti tistih, ki so povezane z oddajo naročil in dodeljevanjem subvencij. Poleg tega člen 4(2) Uredbe št. 58/2003 določa, da ima izvajalska agencija status pravne osebe. Iz člena 21 navedene uredbe izhaja, da pogodbeno odgovornost izvajalske agencije določa pravo, ki se uporablja za zadevno pogodbo in da v primeru nepogodbene odgovornosti izvajalska agencija v skladu s splošnimi načeli, ki so skupna pravnim ureditvam držav članic, nadomesti kakršno koli škodo, ki jo je povzročila sama ali njeni uslužbenci pri opravljanju svojih dolžnosti.

V skladu z navedeno uredbo je Komisija s Sklepom 2008/46 ustanovila REO. Člen 1 Sklepa 2008/46 določa, da statut REE ureja Uredba (ES) št. 58/2003. Iz tega izhaja, da ima REA status pravne osebe. Poleg tega je iz Sklepa 2008/46 v povezavi s členom 21 Uredbe št. 58/2003 razvidno, da mora REA nadomestiti kakršno koli škodo, ki jo je povzročila sama ali njeni uslužbenci pri opravljanju svojih dolžnosti.

(Glej točke od 292 do 296, 299 in 300.)
Splošno sodišče mora v skladu s členom 61 Uredbe št. 6/2002 o modelih Skupnosti nadzor nad zakonitostjo odločbe odbora za pritožbe opraviti glede pravnih vprašanj, ki so bila predložena odboru za pritožbe. Naloga Splošnega sodišča torej ni, da preizkusi nove tožbene razloge, ki so mu bili predloženi, ali da ponovno preizkusi dejansko stanje ob upoštevanju dokazov, ki so bili prvič predloženi pred njim. Preizkus teh novih tožbenih razlogov in dopustitev teh dokazov bi bila namreč v nasprotju s členom 135(4) Poslovnika, v skladu s katerim s pisnimi vlogami strank ni mogoče spremeniti predmeta postopka pred odborom za pritožbe.

Vendar sodna praksa ne izključuje možnosti, da se pred Splošnim sodiščem prvič sklicuje na nacionalne sodbe, če se odboru za pritožbe ne očita, da ni upošteval dejstev v neki nacionalni sodbi, ampak da je kršil določbo Uredbe št. 6/2002, in se pri tem v utemeljitev tega tožbenega razloga sklicuje na nacionalno sodno prakso.

(Glej točki 37 in 63.)
Čeprav se protidampinški postopki načeloma nanašajo na ves uvoz neke kategorije proizvodov iz tretje države, in ne na uvoz proizvodov, ki jih proizvajajo točno določena podjetja, besedilo členov 5(1), (2), (7) in (9) ter 17 osnovne protidampinške uredbe št. 1225/2009 ne utemeljuje trditve, da se protidampinški postopek nikoli ne more začeti proti enemu samemu proizvajalcu. Poleg tega člena 5(9) osnovne uredbe ni mogoče razlagati tako, da institucijam Unije prepoveduje začeti postopek proti enemu samemu proizvajalcu, če je bila pri njih veljavno vložena pritožba, ki je vsebovala dokaze o obstoju dampinga, škode in vzročne zveze med uvozom, ki je zatrjevan kot predmet dampinga, in domnevno škodo, in kadar je bilo med prejšnjo preiskavo ugotovljeno, da je imel ta proizvajalec stopnjo dampinga nič ali de minimis in da za vse preostale proizvajalce zadevnega proizvoda veljajo protidampinške dajatve.

Prav tako člen 9(4) Uredbe št. 1225/2009, ki določa, da kadar končno ugotovljena dejstva kažejo na to, da gre za damping in škodo, ki jo ta povzroča, in je treba v interesu Skupnosti posredovati, ne postavlja nikakršne zahteve glede števila družb, glede katerih je treba ugotoviti, da je treba naložiti protidampinško dajatev. Glede obveznosti, ki jo nalaga člen 9(5), prvi pododstavek, drugi stavek, navedene uredbe in se nanaša na to, da bo uredba, ki uvaja dajatev, določila dajatev za vsakega dobavitelja ali, če to ni izvedljivo, za zadevno državo dobaviteljico, je treba pojem „vsak dobavitelj“ razlagati tako, da označuje vsakega dobavitelja, na katerega se nanaša postopek. Ta določba torej ne zahteva, da so dajatve naložene vsem dobaviteljem zadevne tretje države. Taka razlaga ima oporo tudi v besedilu člena 9.2 Sporazuma o izvajanju člena VI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994 (protidampinški sporazum), ki se nanaša izrecno na to, da oblasti imenujejo prizadetega dobavitelja oziroma prizadete dobavitelje določenega proizvoda.

Ni pa mogoče šteti, da iz člena VI.1 Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (GATT) ali iz člena 1 protidampinškega sporazuma izhaja, da postopka ni mogoče začeti proti enemu samemu proizvajalcu. Člen VI.1 GATT ne zadeva začetka postopka niti števila proizvajalcev, na katere se lahko nanašajo taki postopki. Člen 5.2(ii) ter členi 6.1.3, 6.7, 6.10 in 9.2 protidampinškega sporazuma ne vsebujejo omejitev glede števila proizvajalcev, na katere se lahko nanaša začetek postopka.

(Glej točke 65, 68, 74, 76, 77, 92 in 93.)
Iz člena 42(2) in (3) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti in iz pravila 22(3) Uredbe št. 2868/95 za izvedbo Uredbe št. 40/94 je razvidno, da so vprašanja v zvezi z dokazom, predloženim v oporo razlogom za ugovor zoper zahtevo za registracijo znamke Skupnosti in vprašanja v zvezi z ozemeljskim vidikom uporabe znamk urejena z upoštevnimi določbami Uredbe št. 207/2009, ne da bi bila potrebna napotitev na katero koli določbo nacionalnega prava držav članic.

To, da se je mogoče v oporo ugovoru zoper registracijo znamk Skupnosti sklicevati na prejšnje nacionalne in mednarodne znamke, ne pomeni, da je nacionalno pravo, ki se uporablja za prejšnjo znamko, navajano v postopku z ugovorom, upoštevno pravo za skupnostni postopek z ugovorom.

Seveda je ob neobstoju upoštevnih določb v Uredbi št. 207/2009 ali, če gre za tak primer, v Direktivi 2008/95 o blagovnih znamkah nacionalno pravo referenčna točka.

To velja za datum registracije prejšnje znamke, navajane v skupnostnem postopku z ugovorom.

Vendar to ne velja za opredelitev ozemlja, na katerem je treba dokazati uporabo prejšnje znamke. Uredba št. 207/2009 to vprašanje izčrpno ureja, ne da bi se bilo treba sklicevati na nacionalno pravo.

V skladu z zgoraj navedenimi določbami je treba za prejšnjo znamko, pa naj bo skupnostna, nacionalna ali mednarodna, dokazati resno in dejansko uporabo bodisi v Evropski uniji bodisi v zadevni državi članici.

(Glej točke od 26 do 31.)
Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 7. februarja 2012 – Run2Day Franchise proti UUNT – Runners Point (Run2)

(Zadeva T-64/11)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Run2 — Prejšnja besedna in prejšnja figurativna znamka Skupnosti RUN2DAY — Prejšnja figurativna znamka Beneluksa RUN2DATE — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 23 in od 45 do 51.)

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. novembra 2010 (zadeva R 349/2010-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med družbama Run2Day Franchise BV in Runners Point Warenhandels GmbH.

Izrek:

1. Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 11. novembra 2010 (zadeva R 349/2010-1) se razveljavi.

2. UUNT in družba Runners Point Warenhandels GmbH poleg lastnih stroškov nosita tudi stroške družbe Run2Day Franchise BV.

Sodba Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 7. februarja 2012 – Run2Day Franchise proti UUNT – Runners Point (Run2)

(Zadeva T-64/11)

„Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Run2 — Prejšnja besedna in prejšnja figurativna znamka Skupnosti RUN2DAY — Prejšnja figurativna znamka Beneluksa RUN2DATE — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009“

Znamka Skupnosti — Opredelitev in pridobitev znamke Skupnosti — Relativni razlogi za zavrnitev — Ugovor imetnika prejšnje enake ali podobne znamke, registrirane za enake ali podobne proizvode ali storitve — Verjetnost zmede zaradi prejšnje znamke (Uredba Sveta št. 207/2009, člen 8(1)(b)) (Glej točke 23 in od 45 do 51.)

Predmet

Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 11. novembra 2010 (zadeva R 349/2010-1), ki se nanaša na postopek z ugovorom med družbama Run2Day Franchise BV in Runners Point Warenhandels GmbH.

Izrek:

1. Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 11. novembra 2010 (zadeva R 349/2010-1) se razveljavi.
52

Iz Skupnega ukrepa 2002/210 izhaja tudi, da bila EUPM v času prvega mandata, to je od med letoma 2003 in 2005, sestavljena iz glavnega sedeža v Sarajevu, kjer so delovali zlasti vodja EUPM in spremenljivo število oficirjev za zvezo, ki z drugimi mednarodnimi organizacijami delujejo na terenu. Pri policiji Bosne in Hercegovine so bile vzpostavljene tudi enote za nadzor „na srednji in visoki ravni“. Poleg policijskih sil, ki so jih dodelile države članice Unije, je EUPM lahko na pogodbeni podlagi zaposlila mednarodno civilno osebje in lokalno osebje. Države članice ali institucije Unije so lahko sodelovale pri misiji tako, da so dodelile mednarodno civilno osebje.
107

Nazadnje, glede domnevne kršitve člena 87(3) ES, ki se nanaša na to, da je Komisija opustila oceno učinkov programa VPP na Sardiniji, je treba opozoriti, da je Komisija v izpodbijanem sklepu pravilno ugotovila, da navedeni program ni bil zadostna podlaga za združljivost pomoči, tako v prehodnem obdobju po njegovi vzpostavitvi kot, še manj, v obdobju pred vzpostavitvijo (točka 253 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Ker je namreč Sardinija ob koncu leta 2006 prenehala biti upravičena regija na podlagi te določbe in ker so se pogovori med Komisijo in Italijansko republiko začeli v začetku leta 2007, člen 87(3) ES ni mogel biti kršen, saj se je Komisija odločila, da navedenega programa ne bo upoštevala, predvsem pa, ker je splošno načelo iz člena 87(1) ES to, da so državne pomoči prepovedane, izjeme od tega načela pa je treba razlagati ozko (sodbi Sodišča z dne 29. aprila 2004 v zadevi Nemčija proti Komisiji, C-277/00, Recueil, str. I-3925, točka 20, in z dne 23. februarja 2006 v združenih zadevah Atzeni in drugi, C-346/03 in C-529/03, ZOdl., str. I-1875, točka 79; sodba Splošnega sodišča z dne 2. decembra 2008 v združenih zadevah Nuova Agricast in Cofra proti Komisiji, T-362/05 in T-363/05, ZOdl., str. II-297, točka 80).
89

V prvem mnenju EFSA, ki je tako edino upoštevno znanstveno mnenje, ki ga je Komisija takrat imela na razpolago, namreč niso bile ugotovljene nenavadne endemične razmere virusa H5N1, saj je divje ptice okužil le v „nekaterih azijskih državah“, pri čemer se priznava, da bi lahko bile njihove posledice ob upoštevanju novosti teh razmer in pomanjkanja spoznanj v zvezi s tem pojavom nepredvidljive ter da te posledice niso bile podprte z zadostnimi znanstvenimi podatki (glej točko 12 zgoraj). Iz poročila OIE z dne 19. avgusta 2009, ki vsebuje seznam tretjih držav, v katerih so se pojavili primeri VPAI od leta 2004 do oktobra 2005, med katerimi so le azijske in nekatere evropske države, pa je razvidno, da so bile take informacije kljub temu dejansko na razpolago in da se je z njimi lahko dokazalo, da druge celine in države takrat še niso bile izpostavljene širjenju VPAI. Glede dela, v katerem Komisija zelo nejasno in le v odgovoru na tožbo zatrjuje, da je takrat imela na razpolago le prvo mnenje EFSA in da zaradi „selitev divjih ptic z ene celine na drugo in tega, da poteki selitve niso [bili] podrobno poznani“, ni mogla vnaprej določiti držav in območij tveganja, zadostuje ugotoviti, da Komisija v obrazložitvi Odločbe 2005/760 ali med tem postopkom ni predložila ničesar, kar bi bilo podprto s poročili o znanstveni presoji, s čimer bi se lahko dokazalo, da obstaja tveganje selitve divjih ptic iz Surinama ali Tajvana, ki bi lahko vplivalo med drugim na Afriko in Oceanijo, ali da tak prikaz poteka selitve dejansko ni mogoč. Komisija se je v zvezi s tem dejansko omejila na sklicevanje, in to zgolj v odgovoru na tožbo, na selitve divjih ptic z ene celine na drugo, pri čemer je trdila, ne da bi se pri tem oprla na kakršen koli dokaz, da poteki selitve niso podrobno poznani in da zato ni bilo mogoče vnaprej opraviti realistične umestitve tretjih držav v območja tveganja. Najprej je treba pojasniti, da je Komisija v dopisu z dne 31. januarja 2007, naslovljenim na evropsko združenje prodajalcev ptic, sama navedla, da se je pred letom 2006 vedno domnevalo, da je vloga divjih ptic zaradi visoke smrtnosti ptic, okuženih z visoko patogenimi virusi, minimalna.
81

Na prvem mestu, iz presoje, ki je bila opravljena v točkah od 62 do 77 zgoraj, izhaja, da so prvi, četrti in peti razlog, na katere se Svet sklicuje v zvezi z Bank Mellat, in obrazložitev, ki se nanaša na tožečo stranko, kot izhajajo iz izpodbijanih aktov in predlogov za sprejetje omejevalnih ukrepov, ki so bili posredovani tožeči stranki, dovolj jasni. Nasprotno pa sta bili z drugim, tretjim, šestim in sedmim razlogom, ki jih Svet navaja v zvezi z Bank Mellat, zaradi njihove nejasnosti kršeni pravica tožeče stranke do obrambe in njena pravica do učinkovitega sodnega varstva.
15

Komisija je v izpodbijanem sklepu na prvem mestu menila, da so bila ravnanja, opisana v točki 2 zgoraj, del celostnega načrta s ciljem omejiti konkurenco med naslovniki tega sklepa in so imela značilnosti enotne in trajajoče kršitve, katere področje uporabe se je nanašalo na vse tri podskupine proizvodov, navedene v točki 3 zgoraj, in ki je obsegala ozemlja Belgije, Nemčije, Francije, Italije, Nizozemske in Avstrije (točki 778 in 793 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v nadaljevanju: ugotovljena kršitev). Glede tega je zlasti poudarila, da so se ta ravnanja odvijala po ponavljajočem se vzorcu, ki je bil v šestih državah članicah, v katerih je potekala preiskava Komisije, enak (točki 778 in 793 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Poudarila je tudi obstoj nacionalnih poklicnih združenj, ki so se nanašala na vse tri podskupine proizvodov iz točke 3 zgoraj in ki jih je poimenovala „usklajevalna telesa“, nacionalnih poklicnih združenj, v katerih se je dejavnost članov nanašala na vsaj dve od treh podskupin proizvodov in ki jih je poimenovala „združenja za več proizvodov“, in specializiranih združenj, v katerih se je dejavnost nekaterih članov nanašala na eno od teh treh podskupin proizvodov (točki 796 in 798 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Nazadnje je ugotovila, da je obstajala osrednja skupina podjetij, ki je sodelovala pri kartelu v različnih državah članicah in v okviru usklajevalnih teles in združenj za več proizvodov (točki 796 in 797 obrazložitve izpodbijanega sklepa).