ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 244/14

Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 3. marca 2022 zoper sodbo Splošnega sodišča (drugi senat) z dne 21. decembra 2021 v zadevi T-795/19, HB/Evropska komisija

(Zadeva C-160/22 P)

(2022/C 244/17)

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà in B. Araujo Arce, agenti)

Druga stranka v postopku: HB

Predlogi

— Sodba Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 (T-795/19) naj se razveljavi v delu, v katerem je to sodišče kot nedopustno zavrglo ničnostno tožbo zoper Sklep Komisije C(2019)7319 final z dne 15. oktobra 2019 (točka 1 izreka) in v katerem je Komisiji naložilo plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe (točka 3 izreka);

— zadeva naj se vrne Splošnemu sodišču v vsebinsko razsojanje;

— osebi HB naj se naloži plačilo stroškov.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Komisija v utemeljitev pritožbe navaja tri razloge.

Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno pravno opredelitev: Splošno sodišče ne upošteva in odvzema učinek določbam sklepa, ki ga je Komisija sprejela pri izvajanju svojih javnih pooblastil v pogodbenem okviru, ker te ukrepe opredeljuje kot pogodbene in odločanje o njih prepušča sodišču, pristojnemu po pogodbi. Ta napačna pravna opredelitev vpliva na točke od 67 do 90 izpodbijane sodbe.

Drugi pritožbeni razlog se nanaša na napačno pravno opredelitev glede prvega člena sklepa (točke od 67 do 78 sodbe) in izkrivljenje dejstev. Splošno sodišče je pri opredelitvi prvega člena sklepa, s katerim se ugotavlja odgovornost osebe HB pri storitvi nepravilnosti v postopku javnega naročanja, izkrivilo dejstva in člen 1 napačno opredelilo, kot da je pogodbene narave.

Tretji pritožbeni razlog se nanaša na napačno pravno opredelitev glede drugega in tretjega člena sklepa (točke od 79 do 86 sodbe). Komisija z določitvijo znižanja pogodbene cene na 0 EUR in vračilom že plačanih zneskov ni ravnala v pogodbenem okviru, temveč je izvajala svoja javna pooblastila. Splošno sodišče napačno izenačuje določbe teh členov s posledicami odpovedi pogodbe zaradi prevare ali napake volje.
1.

Ali je treba člen 7 Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (1) in člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni zakonodaji, kakršna je obravnavana v postopku v glavni stvari (in sicer člen 5(8) decreto-legge 6 luglio 2012, n. 95 – Disposizioni urgenti per la revisione della spesa pubblica con invarianza dei servizi ai cittadini nonché misure di rafforzamento patrimoniale delle imprese del settore bancario – convertito, con modificazioni, dall’articolo 1, comma 1, della legge 7 agosto 2012, n. 135 (uredba-zakon št. 95 z dne 6. julija 2012 o nujnih določbah o reviziji javnofinančnih odhodkov brez sprememb storitev za državljane in ukrepih za povečanje kapitala podjetij v bančnem sektorju, (ki je bila s členom 1(1) zakona št. 135 z dne 7. avgusta 2012 s spremembami preoblikovana v zakon)), ki zaradi omejevanja javnih izdatkov in organizacijskih potreb javnega delodajalca določa prepoved izplačila denarnega nadomestila za neizkoriščen dopust javnemu uslužbencu, ki je prostovoljno odpovedal pogodbo o zaposlitvi? in
1.

Ali je treba člen 12(2) Direktive (EU) 2015/2302 (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih razlagati tako: — [a] da so za presojo upravičenosti odstopa od pogodbe odločilne le tiste neizogibne, izredne okoliščine, ki so v času odstopa že obstajale, — [b] ali pa tako, da je treba upoštevati tudi izredne okoliščine, do katerih dejansko pride po odstopu, vendar še pred prvotno načrtovanim začetkom potovanja (= najpoznejši možni čas za odstop)? Če je odgovor na vprašanje pod točko [a] pritrdilen: — [aa]: Ali je treba člen 12(2) navedene direktive razlagati tako, da se potnik na obravnavi na sodišču o upravičenosti njegovega odstopa od pogodbe lahko sklicuje tudi na take neizogibne, izredne okoliščine, do katerih je v času njegovega odstopa že prišlo, vendar je zanje izvedel šele pozneje?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Alba Iulia (Romunija) 14. marca 2022 – Vantage Logistics S.R.L. / Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba, Auto Help Alba S.R.L., Banca Transilvania S.A., BRD – Groupe Société Générale S.A., S.C. Croma S.R.L., S.C. Polaris M.Holding, S.C. Elit România Piese Auto Originale S.R.L., S.C. Nedo Auto Service S.R.L., CH Insolvency I.P.U.R.L., kot stečajni upravitelj S.C. Nedo Auto Service S.R.L.

(Zadeva C-200/22)

(2022/C 222/29)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Alba Iulia

Stranke

Pritožnica: Vantage Logistics S.R.L.

Druge stranke v postopku: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba, Auto Help Alba S.R.L., Banca Transilvania S.A., BRD – Groupe Société Générale S.A., S.C. Croma S.R.L., S.C. Polaris M.Holding, S.C. Elit România Piese Auto Originale S.R.L., S.C. Nedo Auto Service S.R.L., CH Insolvency I.P.U.R.L., kot stečajni upravitelj S.C. Nedo Auto Service S.R.L.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba pravo Unije, načelo spoštovanja in varstva pravice do zasebne lastnine iz člena 17 Listine [Evropske unije o temeljnih pravicah], načelo primarnosti prava Unije pred nacionalnim pravom in zlasti člen 9(6), prvi stavek, Direktive (EU) 2019/1023 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o okvirih preventivnega prestrukturiranja, odpustu dolgov in prepovedih opravljanja dejavnosti ter ukrepih za povečanje učinkovitosti postopkov glede prestrukturiranja, insolventnosti in odpusta dolgov ter o spremembi Direktive (EU) 2017/1132 (Direktiva o prestrukturiranju in insolventnosti) (1), razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, kakršna je ta, ki je predmet postopka v glavni stvari [člen 139(1)(C) zakona št. 85/2014], ki v okviru postopka zaradi insolventnosti [omogoča], da se za sprejetega šteje načrt reorganizacije/prestrukturiranja, če vsebuje dve ali štiri kategorije terjatev in zanj glasuje vsaj polovica števila kategorij, pod pogojem, da načrt sprejme ena od kategorij v slabšem položaju in da ga sprejme vsaj 30 % upnikov (glede na vrednost)?

(1) UL 2019 L 172, str. 18.
Pritožba, ki jo je 17. februarja 2022 vložila Helene Hamers zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 21. decembra 2021 v zadevi T-159/20, Hamers/Cedefop

(Zadeva C-111/22 P)

(2022/C 222/18)

Jezik postopka: grščina

Stranki

Pritožnica: Helene Hamers (zastopniki: Vasileios Spiridon Christianos, Alexandros Politis in Michail Rodopoulos, avvocati)

Druga stranka v postopku: Evropski center za razvoj poklicnega usposabljanja (Cedefop)

Predlog

— Sodba Splošnega sodišča z dne 21. decembra 2021 v zadevi T-159/20, Hamers/Cedefop, EU: T:2021:913, naj se delno razveljavi;

— zadeva naj se po potrebi vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;

— Cedefop naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Predmet izpodbijane sodbe je škoda, ki naj bi jo pritožnica utrpela zaradi dejanj in opustitev Cedefop pred, med in po koncu nacionalnega kazenskega postopka pred grškimi pravosodnimi organi v zvezi s pravilnostjo in zakonitostjo oddaje javnih naročil s strani Cedefop tretjim osebam v obdobju med letoma 2001 in 2005.

Pritožnica navaja dva pritožbena razloga in trdi, da je v izpodbijani sodbi:

Na prvem mestu, v točkah od 55 do 61 in v točki 83 napačno uporabljeno pravo pri razlagi člena 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče navedlo v teh točkah, prvič, pritožnica ni bila deležna nepristranske presoje, ki jo je opravil Cedefop, in drugič, z odločbo odbora za pritožbe pri Cedefop ni bila odpravljena napaka v odločbi z dne 3. julija 2019. Iz istih razlogov naj bi Splošno sodišče navedene točke hkrati neustrezno obrazložilo.

Na drugem mestu, v točki 65 in v točkah od 68 do 75 in 83 napačno uporabljeno pravo pri razlagi domneve nedolžnosti, na katero se je pritožnica sklicevala v skladu s členom 48(1) Listine, kar je kršitev načela lojalnega sodelovanja v smislu člena 4(3) Pogodbe o Evropski uniji še poslabšala. Iz istih razlogov naj bi Splošno sodišče navedene točke hkrati neustrezno obrazložilo.
3.

„Ali je treba, če je odgovor na drugo vprašanje pozitiven, člen 5(1)(b) in (2) Direktive 2014/23/EU (2) razlagati tako, da je treba izključiti prenos operativnega tveganja, povezanega z upravljanjem storitve, na izbranega ponudnika, če pogodba, ki je predmet oddaje naročila: (a) temelji na bruto stroških, pri čemer je do prihodkov upravičen naročnik; (b) določa v korist upravljavca, kot prihodke iz upravljanja, zgolj nadomestilo, ki ga plača [naročnik], sorazmerno z obsegom opravljene storitve (torej z izključitvijo tveganja povpraševanja); (c) določa, da naročnik nosi operativno tveganje povpraševanja (za zmanjšanje nadomestila zaradi zmanjšanja obsega storitve več kot do vnaprej določene meje), normativno tveganje (zaradi spremembe zakonodaje ali predpisov ter za zamudo pri izdaji dovoljenj in/ali potrdil s strani pristojnih subjektov), finančno tveganje (zaradi neplačila ali zamude pri plačilu nadomestil in zaradi tega, ker nadomestila niso bila prilagojena) ter tveganje zaradi višje sile (zaradi nepredvidljivih sprememb pogojev opravljanja storitve); in (d) prenese na naročnika operativno tveganje ponudbe (zaradi spreminjanja stroškov dejavnikov, na katere izvajalec nima vpliva – energija, surovine, materiali), tveganje zaradi industrijskih razmerij (ki izhaja iz spreminjanja stroškov zaposlenih v smislu kolektivnih pogodb), upravno tveganje (ki izhaja iz negativne dinamike stroškov poslovanja zaradi napačnih napovedi), ter družbeno in okoljsko tveganje (ki izhaja iz nesreč pri izvajanju na opremi, ki se uporablja za izvajanje storitve)?“
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) 22. februarja 2022 – X, Y in njunih šest mladoletnih otrok/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

(Zadeva C-125/22)

(2022/C 213/35)

Jezik postopka: nizozemščina

Predložitveno sodišče

Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeče stranke: X, Y in njunih šest mladoletnih otrok

Tožena stranka: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Vprašanja za predhodno odločanje

I Ali je treba člen 15 Direktive 2011/95 (1) v povezavi s členom 2(g) Direktive 2011/95 in členom 4 te direktive ter členom 4 Listine o temeljnih pravicah in členom 19(2) Listine razlagati tako, da je treba pri ugotavljanju, ali prosilec potrebuje subsidiarno zaščito, vedno celovito in v medsebojni povezavi preučiti in oceniti vse upoštevne elemente, ki se nanašajo tako na individualni položaj in osebne okoliščine prosilca kot tudi na splošne razmere v izvorni državi, preden se ugotovi, katero pojavno obliko resne škode, za katero se oseba boji, da bi se ji lahko pripetila, je mogoče utemeljiti s temi elementi?

II Ali je, če bo Sodišče na prvo vprašanje odgovorilo nikalno, presoja individualnega položaja in osebnih okoliščin prosilca pri presoji člena 15(c) Direktive 2011/95 – za katerega je Sodišče že pojasnilo, da jih je pri tej presoji treba upoštevati – obsežnejša od presoje zahteve po individualizaciji v smislu sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi N.A. proti Združenemu kraljestvu (2)? Ali se ti elementi lahko upoštevajo pri isti prošnji za subsidiarno zaščito tako pri presoji člena 15(b) Direktive 2011/95 kot pri presoji člena 15(c) te direktive?

III Ali je treba člen 15 Direktive 2011/95 razlagati tako, da je treba pri presoji potrebe po subsidiarni zaščiti tako imenovano drsno lestvico, glede katere je Sodišče že pojasnilo, da jo je treba uporabiti pri presoji zatrjevanega strahu pred resno škodo v smislu člena 15(c) Direktive 2011/95, uporabiti tudi pri presoji zatrjevanega strahu pred resno škodo v smislu člena 15(b) te direktive?

IV Ali je treba člen 15 Direktive 2011/95 v povezavi s členi 1, 4 in 19(2) Listine razlagati tako, da je treba pri presoji, ali prosilec potrebuje subsidiarno zaščito, upoštevati humanitarne razmere, ki so (ne)neposredna posledica ravnanj in/ali opustitev povzročitelja resne škode?

(1) Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (UL 2011, L 337, str. 9).

(2) ESČP, 17. julij 2008, št. 25904/07, N.A. proti Združenemu kraljestvu, CE:ECHR:2008:0717JUD002590407.
(b)

Če je odgovor na vprašanje 1(a) nikalen, ali je za izpolnitev zahteve iz člena 80, prvi odstavek, točka (b), [Direktive] 2001/83 pomembno, da se zdravila, ki so bila nabavljena tako, kot je opisano v postopku v glavni stvari in vprašanju 1(a), dobavljajo le osebam, ki so v skladu s členom 77(2) te direktive pooblaščene za izdajo zdravil ali so jih upravičene izdajati širši javnosti, ali pa tudi tistim, ki so same imetnice dovoljenja za promet z zdravili na debelo?
1.

Ali je treba člen 65(1)(b) PDEU ob upoštevanju uvodnih izjav 4 in 6 Uredbe (EU) 2019/452 o vzpostavitvi okvira za pregled tujih neposrednih naložb v Uniji (1) in določb člena 4(2) PEU razlagati tako, da vključuje možnost določitve ureditve, kakršno določa člen 85 a veszélyhelyzet megszűnésével összefüggő átmeneti szabályokról és a járványügyi készültségről szóló 2020. évi LVIII. törvény (zakon št. LVIII iz leta 2020 o prehodnih določbah o prenehanju izrednih razmer in o epidemiološki pripravljenosti), in zlasti kakršno določata njegova člena 276, točki 1 in 2(a), ter 283(1)(b)?
a.

Ali je treba člen 6(1)(b) in (f) Splošne uredbe o varstvu podatkov (1) razlagati tako, da v primeru osebne javne družbe zadostuje že udeležba družbenikov, ki ne odgovarjajo osebno in odgovarjajo le zelo omejeno ter nimajo poslovodskih pristojnosti v družbi, da se pritrdi „zakonitemu interesu“ do dostopa do vseh prek skrbnika (fiduciar) posredno udeleženih družbenikov, njihovih kontaktnih podatkov in podatkov o njihovi udeležbi v osebni javni družbi in se iz družbene pogodbe izpelje ustrezna pogodbena obveznost,
—

glede koncentracij arzena, v občini Bagnoregio od leta 2018 dalje, v občini Civitella d’Agliano v prvi polovici leta 2018, v drugi polovici leta 2019 in od leta 2020 dalje, razen v drugi polovici leta 2021, v občini Fabrica di Roma leta 2013 in od leta 2015 dalje, v občini Farnese leta 2013 in zatem od leta 2018 dalje, v občini Ronciglione leta 2013 in zatem v prvi polovici leta 2018 in v prvi polovici leta 2019 in zatem od leta 2020 dalje, v občini Tuscania od leta 2018 dalje, razen v prvi polovici leta in 2019, ter
1.

ugotovi, da Republika Bolgarija ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 4(4) in člena 6(1) Direktive 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (v nadaljevanju: Direktiva o habitatih) (1) s tem, da — ni čim prej – in najkasneje v šestih letih – za posebna ohranitvena območja („POO“) razglasila 194 od skupaj 229 območij, ki so bila z Odločbami 2009/93/ES, 2009/91/ES in 2009/92/ES z dne 12. decembra 2008 ter s Sklepom 2013/23/ES z dne 16. novembra 2021 določena kot območja, pomembna za Skupnost („SCI“); — sistematično in trajajoče ni izpolnila svoje obveznosti določitve podrobnih ciljev varstva, specifičnih za ta območja; — sistematično in trajajoče ni izpolnila svoje obveznosti določitve potrebnih ohranitvenih ukrepov, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih, in — člena 6(1) ni pravilno prenesla v nacionalno ureditev.
(2)

Ali poleg tega člen 102 PDEU v povezavi s členom 106 PDEU preprečujeta uporabo zakonodaje države članice o prodaji vstopnic za dogodke, v skladu s katero so vse storitve, ki so tesno povezane s sekundarnim trgom vstopnic (zlasti posredništvom), omejene le na prodajalce, prireditelje dogodkov ali druge subjekte, pooblaščene za izdajo vstopnic na primarnem trgu s certificiranimi sistemi, in v skladu s katero takih dejavnosti ne morejo opravljati ponudniki storitev v informacijski družbi, ki nameravajo delovati kot ponudniki storitev gostovanja v smislu členov 14 in 15 Direktive 2000/31/ES, zlasti če, kot je to v obravnavanem primeru, lahko zaradi te omejitve prevladujoči gospodarski subjekt na primarnem trgu distribucije vstopnic svojo prevlado razširi na posredniške storitve na sekundarnem trgu?
—

pritožbi ugodi, sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-495/19 razveljavi v delu, v katerem se nanaša na analizo v zvezi z razlogom, ki temelji na kršitvi člena 4(2)(b) Uredbe št. 211/2011, in zadevo T-495/19 vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to ponovno odloči, ugodi predlogu za razglasitev ničnosti in Sklep Komisije (EU) 2019/721 razglasi za ničen;
2.

Ali je treba člen 6(2) Direktive 2012/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku (UL 2012, L 142, str. 1) razlagati tako, da mora obvestilo o kaznivem dejanju, katerega je osumljena prijeta oseba, da je zagotovljeno učinkovito izvrševanje pravic do obrambe, vsebovati podatke o času, kraju in načinu storitve, konkretni udeležbi zadevne osebe pri zadevnem kaznivem dejanju in kazensko presojo, ki temelji na teh podatkih?
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Bucureşti (Romunija) 21. decembra 2021 – R. I./Inspecţia Judiciară, N. L.

(Zadeva C-817/21)

(2022/C 165/32)

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Curtea de Apel Bucureşti

Stranke

Tožeča stranka: R. I.

Toženi stranki: Inspecţia Judiciară, N. L.

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba člen 2 in člen 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji, Odločbo Komisije 2006/928 (o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje in preverjanje napredka Romunije pri izpolnjevanju posebnih meril na področju reforme pravosodja in boja proti korupciji) (1) ter jamstvi neodvisnosti in nepristranskosti, ki ju določa pravo Unije, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki glavnemu inšpektorju pravosodne inšpekcije omogoča, da izdaja normativne upravne akte (podrejene zakonu) in/ali posamične akte, s katerimi samostojno odloča o organizaciji institucionalnega okvira pravosodne inšpekcije za izbiro pravosodnih inšpektorjev in ocenjevanju njihove dejavnosti, izvajanju inšpekcijskih dejavnosti ter imenovanju namestnika glavnega inšpektorja, pri čemer so te osebe v skladu s sistemskim zakonom edine, ki lahko izvajajo, odobrijo ali zavrnejo dejanja disciplinske preiskave zoper glavnega inšpektorja?

(1) Odločba Komisije 2006/928 z dne 13. decembra 2006 o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje in preverjanje napredka Romunije pri izpolnjevanju posebnih meril na področju reforme pravosodja in boja proti korupciji (UL 2006 L 354, str. 56).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgerichts Tirol (Avstrija) 6. septembra 2021 – C.G./Bezirkshauptmannschaft Landeck

(Zadeva C-548/21)

(2022/C 109/20)

Jezik postopka: nemščina

Predložitveno sodišče

Landesverwaltungsgericht Tirol

Stranki v postopku v glavni stvari

Pritožnik: C.G.

Toženi organ: Bezirkshauptmannschaft Landeck

Vprašanja za predhodno odločanje

1. Ali je treba člen 15(1) (morebiti v povezavi s členom 5) Direktive 2002/58/ES (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136/ES (2), v povezavi s členoma 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da dostop javnih organov do podatkov, ki so shranjeni na mobilnih telefonih, pomeni poseg v temeljne pravice, določene v teh členih Listine, ki je tako resen, da je treba ta dostop na področju preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja in pregona kaznivih dejanj omejiti na boj proti hudim oblikam kriminalitete?

2. Ali je treba člen 15(1) Direktive 2002/58, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136, v povezavi s členi 7, 8, 11 in 52(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta iz člena 18 v povezavi s členom 99(1) Strafprozessordnung (zakonik o kazenskem postopku), v skladu s katero si varnostni organi med postopkom kazenskega preiskovanja brez dovoljenja sodišča ali neodvisnega upravnega organa sami sebi zagotovijo vseobsežen in nenadzorovan dostop do vseh digitalnih podatkov, shranjenih na mobilnem telefonu?

3. Ali je treba člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, morebiti v povezavi s členom 41 in členom 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, z vidika enakosti orožij in z vidika pravice do učinkovitega pravnega sredstva razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki – kot člen 18 v povezavi s členom 99(1) Strafprozessordnung (zakonik o kazenskem postopku) – omogoča, da se mobilni telefon digitalno pregleda, ne da bi bila zadevna oseba s tem predhodno seznanjena ali bi bila seznanjena vsaj po sprejetju ukrepa?

(1) Direktiva 2002/58/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 514).

(2) Direktiva 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o spremembah Direktive 2002/22/ES o univerzalnih storitvah in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami, Direktive 2002/58/ES o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij in Uredbe (ES) št. 2006/2004 o sodelovanju med nacionalnimi organi, odgovornimi za izvrševanje zakonodaje o varstvu potrošnikov (UL 2009, L 337, str. 11).
C 95/6

Pritožba, ki sta jo AM. VI. Srl in Quinam Limited, pravna naslednica Fashioneast Sàrl, vložili 21. septembra 2021 zoper sodbo Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 14. julija 2021 v zadevi T-297/20, Fashioneast in AM.VI./EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND)

(Zadeva C-599/21 P)

(2022/C 95/09)

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: AM. VI. Srl, Quinam Limited, pravna naslednica Fashioneast Sàrl (zastopniki: A. Camusso, M. Baghetti, avvocati, A. Boros, ügyvéd)

Druga stranka v postopku: Urad Evropske unije za intelektualno lastnino

Sodišče (senat za dopustitev pritožb) je s sklepom z dne 17. januarja 2022 odločilo, da pritožba ni dopustna, in da družbi AM. VI. ter Quinam Limited nosita lastne stroške.
—

dajanje v najem (zakup) take opreme in strojev, ki je na podlagi zakupa stavbe, sklenjenega med istima strankama, (in kot pomožna storitev tega zakupa stavbe) v skladu s členom 135(1)(l) Direktive 2006/112 oproščeno?
1.

Ali je treba prvi in drugi stavek člena 47(4) Direktive 2012/34/EU (1) razlagati tako, da nedvoumno prepovedujeta sprejetje nacionalnega zakonskega predpisa, ki določa, da se v primeru preobremenjene infrastrukture pri dodeljevanju zmogljivosti upošteva intenzivnost uporabe železniške infrastrukture? Ali na to presojo vpliva povezanost stopnje uporabe železniške infrastrukture z dejansko uporabo te infrastrukture v preteklosti ali z načrtovano uporabo v obdobju, na katerega se nanaša veljavni vozni red? Ali na to presojo vplivajo določbe členov 45 in 46 Direktive 2012/34/EU, ki podeljujejo široko diskrecijsko pravico upravljavcu javne infrastrukture ali subjektu, ki odloča o zmogljivosti za usklajevanje zahtevanih zmogljivosti, in izvajanje teh določb v nacionalnem pravu? Ali na to presojo vpliva dejstvo, da je infrastruktura v določenem primeru razglašena za preobremenjeno, ker sta za zmogljivosti zaprosila dva ali več prevoznikov v železniškem prometu za prevoz istega tovora?