Zbi rka odločb sodne pr akse  
SODBA SODIŠČA (prvi senat) 
z dne 10. junija 2021 * 
„Predhodno odločanje – Varstvo potrošnikov – Direktiva 93/13/EGS – Nepošteni pogoji v potrošniških  
pogodbah – Pogodba o hipotekarnem kreditu v tuji valuti (švicarski frank) – Člen 4(2) –  
Glavni predmet pogodbe – Pogoji, zaradi katerih je kreditojemalec izpostavljen valutnemu tveganju –  
Zahtevi po razumljivosti in preglednosti – Člen 3(1) – Znatno neravnotežje – Člen 5 –  
Sestava pogodbenega pogoja v jasnem in razumljivem jeziku“  
V zadevi C-609/19, 
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo 
tribunal d’instance de Lagny-sur-Marne (okrajno sodišče v Lagnyju-sur-Marne, Francija) z odločbo 
z dne 2. avgusta 2019 , ki je na Sodišče prispela 13. avgusta 2019 , v postopku 
BNP Paribas Personal Finance SA 
proti 
VE, 
SODIŠČE (prvi senat), 
v sestavi J.-C. Bonichot, predsednik senata, R. Silva de Lapuerta, podpredsednica Sodišča v funkciji  
sodnice prvega senata, C. Toader, sodnica, M. Safjan in N. Jääskinen (poročevalec), sodnika,  
generalna pravobranilka: J. Kokott,  
sodna tajnica: V. Giacobbo, administratorka,  
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 28. oktobra 2020 ,  
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:  
– za BNP Paribas Personal Finance SA P. Metais in P. Spinosi, avocats, 
– za VE C. Constantin-Vallet in M. Le Bot, avocats, 
– za francosko vlado A.-L. Desjonquères in E. Toutain, agenta, 
– za poljsko vlado B. Majczyna, agent, 
– za Evropsko komisijo C. Valero, N. Ruiz García in M. Van Hoof, agenti, 
* Jezik postopka: francoščina. 
SL 
ECLI:EU:C:2021 :469 1 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez 
sklepnih predlogov, 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 3 in 4 Direktive Sveta 93/13/EGS 
z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, 
poglavje 15, zvezek 2, str. 288, in popravek v UL 2019 , L 214, str. 25). 
2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo BNP Paribas Personal Finance SA in VE v zvezi 
z domnevno nepoštenostjo pogojev iz pogodbe o hipotekarnem kreditu v tuji valuti, sklenjene med 
tema strankama v postopku v glavni stvari, ki med drugim določajo, da se plačila v fiksnih obrokih 
prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa podaljša trajanje te 
pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov. 
Pravni okvir 
3V šestnajsti uvodni izjavi Direktive 93/13 je navedeno: 
„ker je treba oceno nepoštenih pogodbenih pogojev, glede na izbrana splošna merila, zlasti pri 
prodajnih ali dobavnih dejavnostih na javnopravnih področjih, ki nudijo skupinske storitve in 
upoštevajo solidarnost med uporabniki, dopolniti z možnostjo za celotno oceno različnih vpletenih 
interesov; ker je za to potrebna zahteva dobre vere; ker je treba pri oceni dobre vere zlasti posvečati 
pozornost moči pogajalske pozicije strank, ali je bil potrošnik spodbujen v strinjanje s pogodbenim 
pogojem in ali je bilo blago ali storitve prodano ali dobavljeno na posebno naročilo potrošnika; ker 
zahtevo dobre vere lahko izpolni prodajalec ali dobavitelj, če posluje lojalno in pravično z drugo 
stranko, katere zakonite interese mora upoštevati“. 
4 Člen 1(2) te direktive določa: 
„Določbe te direktive ne veljajo za pogodbene pogoje, ki temeljijo na obveznih zakonih ali predpisih in 
določbah ali načelih mednarodnih konvencij, katerih pogodbenice so države članice ali [Evropska 
unija], zlasti na področju prometa.“ 
5 Člen 3 navedene direktive določa: 
„1. Pogodbeni pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili posamično, velja za nepoštenega, če 
v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika povzroči znatno neravnotežje v pogodbenih 
pravicah in obveznostih strank. 
2. Pogodbeni pogoj šteje za pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili posamično, če je bil sestavljen 
vnaprej in potrošnik zato ni mogel vplivati na vsebino določbe, zlasti v okviru vnaprej oblikovane tipske 
pogodbe. 
[…]“ 
ECLI:EU:C:2021 :469 2 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
6 Člen 4 te direktive določa: 
„1. Brez poseganja v člen 7 je treba nepoštenost pogodbenega pogoja oceniti ob upoštevanju narave 
blaga ali storitev, za katero je bila sklenjena pogodba, in s sklicevanjem na vse okoliščine, ki so obstajale 
v času sklepanja pogodbe ter na vse druge pogoje te pogodbe ali druge pogodbe, od katere je pogoj 
odvisen. 
2. Ocena nepoštenosti pogojev ne sme biti povezana niti z opredelitvijo glavnega predmeta pogodbe 
niti z ustreznostjo med ceno in plačilom za izmenjane storitve ali blago, če so pogoji v jasnem, 
razumljivem jeziku.“ 
7 Člen 5 Direktive 93/13 določa: 
„Pri pogodbah, v katerih so vsi ali nekateri pogodbeni pogoji, ki so ponujeni potrošniku, pisni, morajo 
biti ti pogoji vedno sestavljeni v jasnem, razumljivem jeziku. V dvomu glede pomena pogoja, prevlada 
razlaga, ki je za potrošnika najbolj ugodna. […]“ 
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje 
8 Na podlagi notarskega zapisa z dne 10. marca 2009 sta VE in njegova žena kupila nepremičnino in za 
to pri družbi BNP Paribas Personal Finance sklenila pogodbo o hipotekarnem kreditu v tuji valuti, 
imenovano „Helvet Immo“. 
9 V tej pogodbi je bila določena sklenitev kredita v švicarskih frankih po 4,95-odstotni obrestni meri, ki 
ga je načeloma treba odplačati v 276 fiksnih obrokih, odplačuje pa se v eurih. Na dan sklenitve 
navedene pogodbe je znesek tega kredita znašal 143.421,53 EUR, torej 216.566,51 švicarskih frankov. 
10 Iz predložitvene odločbe je razvidno, da sta bila v tej pogodbi določena odplačilo mesečnih obrokov 
s fiksnimi roki v eurih in njihova pretvorba v švicarske franke, da bi se prispevalo k plačilu obresti in 
odplačilu glavnice. Stroški, povezani s kreditom, kot je zavarovanje, so bili zaračunani v eurih. 
11 Natančneje, pogodba iz postopka v glavni stvari je vsebovala pogodbene pogoje, v skladu s katerimi: 
– se trajanje kredita podaljša za pet let, obroki, določeni v eurih, pa se prednostno uporabijo za 
poplačilo obresti, če se zaradi gibanja paritet povečajo stroški kredita za kreditojemalca; 
– se mesečni obroki povečajo, če ohranitev zneska plačil v eurih ne omogoča poplačila celotnega 
salda računa v prvotnem preostalem obdobju, podaljšanem za pet let. 
12 Zaradi neplačanih mesečnih obrokov je bila razglašena predčasna zapadlost, sodnik, pristojen za 
izvršbo, pri tribunal de grande instance de Liborne (okrajno sodišče v Libornu, Francija) pa je 
16. januarja 2015 odredil prisilno prodajo zadevne nepremičnine. 
13 Družba BNP Paribas Personal Finance je 12. januarja 2017 pri predložitvenem sodišču vložila predlog 
za dovolitev rubeža denarnih prejemkov VE. Ta bančna institucija je med drugim zaprosila za 
dovolitev rubeža denarnih prejemkov VE za znesek 234.182,61 EUR, kar je 185.695,26 EUR iz naslova 
glavnice in 48.487,35 EUR iz naslova obresti, stroškov in drugih izdatkov. 
14 Družba BNP Paribas Personal Finance pred navedenim sodiščem trdi, da zahtevki, s katerimi VE trdi, 
da so nekateri pogoji kreditne pogodbe iz postopka v glavni stvari nepošteni, niso dopustni, ker so 
zastarali, in da so vsekakor neutemeljeni. Ta bančna institucija med drugim trdi, da je bil VE obveščen 
o nihanju menjalnega tečaja in o posledicah teh nihanj za odplačilo kredita iz postopka v glavni stvari. 
ECLI:EU:C:2021 :469 3 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
15 VE meni, da ga je družba BNP Paribas Personal Finance zavedla glede narave kreditne pogodbe iz 
postopka v glavni stvari, saj je bil zaradi te pogodbe izpostavljen neomejenemu valutnemu tveganju. 
Natančneje, VE predlaga, naj se ugotovi ničnost te pogodbe, predlog te bančne institucije za rubež 
njegovih denarnih prejemkov pa zavrne. Podredno VE trdi, da je treba znesek terjatve zmanjšati zaradi 
nepoštenosti implicitnega pogoja o indeksiranju, pogojev o obračunski valuti in valuti plačila, pogoja 
o odplačilu in pogoja o možnosti odkupa iz navedene pogodbe ter zaradi nenavedbe „valutnega 
tveganja“ v tej pogodbi. 
16 Predložitveno sodišče navaja, da kreditna pogodba iz postopka v glavni stvari vsebuje več pogojev, ki so 
del mehanizma pretvorbe tujih valut in zaradi katerih je valutno tveganje vključeno v mesečne obroke, 
ki jih plačuje potrošnik. Ti pogoji se nanašajo na pravila o uporabi plačil za poplačilo obresti, na 
delovanje računov v švicarskih frankih (obračunska valuta) in v eurih (valuta plačila) ter na podaljšanje 
trajanja kredita za obdobje petih let. 
17 V tem okviru se predložitveno sodišče sprašuje o polju proste presoje, ki ga ima pri preučitvi pogojev 
kreditne pogodbe iz postopka v glavni stvari. Natančneje, predložitveno sodišče se sprašuje, ali je treba 
te pogoje šteti za nedeljivo celoto, ki je glavni predmet te pogodbe, in jih zato ni mogoče opredeliti kot 
nepoštene, če so jasni in razumljivi, ali pa je treba šteti, da je te pogoje mogoče posamično šteti za 
nepoštene, razen pogoja, ki določa vračilo kredita v tuji valuti, kot naj bi izhajalo iz sodne prakse 
Sodišča. 
18 Predložitveno sodišče v zvezi z elementi presoje jasnosti in razumljivosti pogodbenega pogoja navaja, 
da je VE pred sklenitvijo zadevnega kredita iz postopka v glavni stvari prejel številne informacije, 
v katerih je bila zlasti poudarjena stabilnost paritete med eurom in švicarskim frankom. Valutno 
tveganje, ki naj bi izhajalo iz uporabe več pogojev kreditne pogodbe iz postopka v glavni stvari skupaj, 
naj v tej pogodbi nikakor ne bi bilo omenjeno. 
19 Predložitveno sodišče poleg tega pojasnjuje, da mora sodišče v skladu z nacionalno zakono dajo in 
sodno prakso kreditno ponudbo presojati objektivno tako, da na primer kot referenco vzame številčne 
simulacije, s katerimi se prikaže posledica gibanja paritet med eurom in tujimi valutami za stroške 
zadevnega kredita. V tem okviru se to sodišče sprašuje o obsegu pojma „preglednost“, kot ga razlaga 
Sodišče, in o informacijah, ki jih je treba posredovati kreditojemalcu, ki ne pozna ekono mskih 
napovedi, ki bi lahko vplivale na gibanje navedenih paritet in s tem povezana tveganja. V zvezi s tem 
naj bi se postavljalo tudi vprašanje presoje dobre vere prodajalca ali ponudnika glede na njegovo 
strokovno znanje v zvezi z analizo nekaterih predvidljivih gibanj. 
20 V teh okoliščinah je tribunal d’instance de Lagny-sur-Marne (okrajno sodišče v Lagnyju-sur-Marne, 
Francija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja: 
„1. Ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da so glavni predmet kredita, izraženega v tuji 
valuti in vračljivega v domači valuti, pogoji, ki jih ni mogoče obravnavati ločeno in ki določajo 
vračilo v fiksnih obrokih, ki se prednostno uporabijo za poplačilo obresti, ter ki določajo 
podaljšanje trajanja pogodbe in povečanje plačil za plačilo preostalega zneska računa, pri čemer se 
[lahko] ta preostali znesek zaradi spremem b menjalnega tečaja bistveno poveča? 
2. Ali je treba člen 3(1) Direktive 93/13 razlagati tako, da pogoji, ki določajo plačila v fiksnih obrokih, 
ki se prednostno uporabijo za poplačilo obresti, ter ki določajo podaljšanje trajanja [pogodbe] in 
povečanje plačil za plačilo preostalega zneska računa, ki se lahko zaradi spremem b menjalnega 
tečaja znatno poveča, ustvarjajo znatno neravnotežje med pravicami in obveznostmi pogodbenih 
strank, zlasti ker potrošnika izpostavljajo nesorazmernemu tečajnemu tveganju? 
3. Ali je treba člen 4 Direktive 93/13 razlagati tako, da se morata v skladu z njim jasnost in 
razumljivost pogojev kreditne pogodbe, v kateri je kredit izražen v tuji valuti in vračljiv v domači 
valuti, presojati tako, da se ob sklenitvi pogodbe nanašata na predvidljive gospodarske razmere, 
ECLI:EU:C:2021 :469 4 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
v obravnavanem primeru na posledice gospodarskih težav v letih od 2007 do 2009 za spremem be 
menjalnih tečajev, pri čemer se upoštevajo strokovnost in znanje poklicnega kreditodajalca ter 
njegova dobra vera? 
4. Ali je treba člen 4 Direktive 93/13 razlagati tako, da se morata v skladu z njim jasnost in 
razumljivost pogojev kreditne pogodbe, v kateri je kredit izražen v tuji valuti in vračljiv v domači 
valuti, presojati tako, da se preuči, ali je kreditodajalec, ki ima poklicno strokovnost in znanje, 
potrošniku sporočil izključno objektivne in abstraktne – predvsem številčne – informacije, 
v katerih se ne upoštevajo gospodarske razmere, ki lahko vplivajo na spremem be menjalnih 
tečajev?“ 
Vprašanja za predhodno odločanje 
Prvo vprašanje 
21 Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 
razlagati tako, da pojem „glavni predmet pogodbe“ v smislu te določbe zajema pogoje kreditne 
pogodbe, ki določajo, da se plačila v fiksnih obrokih prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da 
se za poplačilo salda računa podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov. 
22 Družba BNP Paribas Personal Finance trdi, da na podlagi člena 1(2) Direktive 93/13 za pogoj, ki 
določa, da se plačila v fiksnih obrokih prednostno uporabijo za poplačilo obresti, določbe te direktive 
ne morejo veljati. Ta pogoj naj bi dejansko temeljil na določbah člena 1343 -1 francoskega civilnega 
zakonika in naj bi za stranke veljal samodejno, torej, če se stranki nista dogovorili drugače. 
23 Kadar pa sodiščedržave članice odloča o sporu v zvezi z domnevno nepoštenim pogodbenim pogojem, 
ki temelji na dispozitivni določbi nacionalnega prava, mora prednostno preučiti vpliv izključitve 
s področja uporabe Direktive 93/13, določene v členu 1(2) te direktive, in ne vpliva izjeme od presoje 
nepoštenosti pogodbenih pogojev iz člena 4(2) navedene direktive (sklep z dne 14. aprila 2021 , Credit 
Europe Ipotecar IFN in drugi, C-364/19, EU:C:2021 :306, točka 42). 
24 S členom 1(2) Direktive 93/13 so s področja uporabe te direktive izključeni pogodbeni pogoji, ki 
temeljijo na „obveznih zakonih ali predpisih“. 
25 V zvezi s tem je Sodišče že razsodilo, da ta izraz ne zajema le določb nacionalnega prava, ki se za 
pogodbeni stranki uporabljajo kogentno ne glede na njuno izbiro, ampak tudi dispozitivne določbe, 
torej tiste, ki veljajo samodejno, če se stranki nista dogovorili drugače (glej v tem smislu sodbi z dne 
26. marca 2020 , Mikrokasa in Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny 
Zamknięty, C-779/18, EU:C:2020 :236, točke od 50 do 53, in z dne 9. julija 2020 , Banca Transilvania, 
C-81/19, EU:C:2020 :532, točke od 23 do 25 in 28). 
26 Iz tega sledi, da mora predložitveno sodišče – preden preuči vpliv izjeme od presoje nepoštenosti 
pogodbenih pogojev iz člena 4(2) Direktive 93/13 – najprej preveriti, ali je pogoj, ki določa, da se 
plačila v fiksnih obrokih uporabijo prednostno za poplačilo obresti, na podlagi člena 1(2) Direktive 
93/13 izključen s področja uporabe te direktive. 
27 Po tem pojasnilu je treba glede pojma „glavni predmet pogodbe“ v smislu člena 4(2) Direktive 93/13, 
na katerega se nanaša prvo vprašanje, navesti, da v skladu s to določbo ocena nepoštenosti 
pogodbenih pogojev ne sme biti povezana niti z opredelitvijo glavnega predmeta te pogodbe niti 
z ustreznostjo med ceno in plačilom za izmenjane storitve ali blago, če so pogoji v jasnem, razumljivem 
jeziku. Sodišče lahko torej preveri nepoštenost pogoja, ki se nanaša na opredelitev glavnega predmeta 
pogodbe, samo, če ta pogoj ni v jasnem in razumljivem jeziku. 
ECLI:EU:C:2021 :469 5 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
28 V zvezi s tem je Sodišče razsodilo, da člen 4(2) Direktive 93/13 določa izjemo od mehanizma 
vsebinskega nadzora nad nepoštenimi pogoji, kot je določen v okviru sistema varstva potrošnikov, ki 
ga vzpostavlja ta direktiva, in da je zato treba to določbo razlagati ozko (sodba z dne 20. septembra 
2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 34 in navedena sodna praksa). 
29 Glede kategorije pogodbenih pogojev, ki ustrezajo pojmu „glavni predmet pogodbe“ v smislu člena 4(2) 
Direktive 93/13, je Sodišče prav tako razsodilo, da je treba te pogoje razumeti kot pogoje, ki določajo 
bistvena izpolnitvena ravnanja iz te pogodbe in ki jo kot taki opredeljujejo. Pogoji, ki so v primerjavi 
s pogoji, ki določajo bistvo pogodbenega razmerja, pomožni, pa s tem pojmom ne morejo biti zajeti 
(sodba z dne 3. oktobra 2019 , Kiss in CIB Bank, C-621/17, EU:C:2019 :820, točka 32 in navedena sodna 
praksa). 
30 Predložitveno sodišče mora glede na naravo, splošno sistematiko in določila kreditne pogodbe iz 
postopka v glavni stvari ter pravni in dejanski okvir, v katerega je umeščena ta pogodba, preučiti, ali so 
pogoji, na katere se nanaša prvo vprašanje, bistveni element izpolnitvenega ravnanja dolžnika, ki je 
vračilo zneska, ki mu ga je dal na voljo dajalec kredita (glej v tem smislu sodbo z dne 3. oktobra 2019 , 
Kiss in CIB Bank, C-621/17, EU:C:2019 :820, točka 33 in navedena sodna praksa). 
31 Vseeno pa mora Sodiščeiz člena 4(2) Direktive 93/13 izpeljati merila, ki se uporabljajo pri taki 
preučitvi (glej v tem smislu sodbo z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, C-186/16, 
EU:C:2017 :703, točka 33). 
32 V zvezi s tem je Sodišče glede kreditnih pogodb v tuji valuti, na podlagi katerih se obroki odplačujejo 
v nacionalni valuti, pojasnilo, da izključitve ocene nepoštenosti pogojev, ki se nanašajo na ustreznost 
med ceno in plačilom za izmenjane storitve ali blago, ni mogoče uporabiti za pogoje, ki za izračun 
odplačil določajo zgolj menjalni tečaj tuje valute, v kateri je izražena kreditna pogodba, ne da bi 
dajalec kredita v okviru navedenega izračuna zagotovil kakršno koli storitev menjave, in ki torej ne 
zajemajo nikakršnega „plačila“, katerega ustreznost kot protidajatev za opravljeno storitev dajalca 
kredita na podlagi člena 4(2) Direktive 93/13 ne bi mogla biti predmet ocene nepoštenosti (sodba 
z dne 30. aprila 2014 , Kásler in Káslerné Rábai, C-26/13, EU:C:2014 :282, točka 58). 
33 Vendar je Sodišče, ne da bi to ugotovitev omejilo zgolj na kreditne pogodbe v tuji valuti, na podlagi 
katerih se obroki odplačujejo v tej isti valuti, pojasnilo tudi, da pogodbeni pogoji, ki se nanašajo na 
valutno tveganje, opredeljujejo glavni predmet te pogodbe (glej zlasti sodbi z dne 20. septembra 2018 , 
OTP Bank in OTP Faktoring, C 51/17, EU:C:2018 :750, točka 68 in navedena sodna praksa, in z dne 
14. marca 2019 , Dunai, C-118/17, EU:C:2019 :207, točka 48). 
34 V obravnavani zadevi je zaradi pogojev kreditne pogodbe iz postopka v glavni stvari, ki so del 
mehanizma pretvorbe tujih valut, valutno tveganje vključeno v mesečne obroke, ki jih plačuje 
kreditojemalec. Pogoji, omenjeni v prvem vprašanju, se nanašajo na pravila o uporabi plačil za 
poplačilo obresti, na delovanje računov v švicarskih frankih (obračunska valuta) in v eurih (valuta 
plačila) ter na podaljšanje trajanja kredita za obdobje petih let. 
35 V zvezi s tem je treba poudariti, da se dajalec kredita s kreditno pogodbo zaveže predvsem k temu, da 
bo kreditojemalcu zagotovil določen znesek denarja, zadnjenavedeni pa se zaveže predvsem k temu, da 
bo ta znesek vrnil – praviloma skupaj z obrestmi – v določenih rokih. Bistveni izpolnitveni ravnanji 
takšne pogodbe se tako nanašata na znesek denarja, ki ga je treba opredeliti v valutah izplačila in 
vračila, ki sta dogovorjeni v tej pogodbi. Zato se to, da je treba kredit vrniti v določeni valuti, 
načeloma ne nanaša na pomožni način plačila, temve č na samo naravo obveznosti dolžnika, in torej 
pomeni bistveni element kreditne pogodbe (sodba z dne 20. septembra 2017 , Andriciuc in drugi, 
C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 38). 
ECLI:EU:C:2021 :469 6 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
36 Pogodbeni pogoji, na katere se nanaša prvo vprašanje, so sicer del finančnega mehanizma, v katerem je 
izraženo valutno tveganje, ki opredeljuje kredit v tuji valuti, ki se odplačuje v nacionalni valuti, vendar 
se neposredno ne nanašajo na izposojeni znesek ali obresti za kredit, ki jih je treba vrniti, niti na 
določitev obračunske valute in valute plačila. Ti pogoji namreč urejajo posledice spremem b paritete 
tako, da določajo pravila o vračilu, ki se uporabljajo glede na nihanje menjalnega tečaja, tako da bi 
bilo te pogoje mogoče šteti za postranske pogoje plačila, ki niso del „glavnega predmeta pogodbe“ 
v smislu člena 4(2) Direktive 93/13. 
37 Vendar je iz elementov, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, razvidno, da pogodbeni pogoji v zvezi 
s pogoji poplačila kredita iz postopka v glavni stvari konkretizirajo valutno tveganje, ki izhaja iz nihanj 
paritete med obračunsko valuto in valuto plačila ter obrestne mere, povezane s tem, in ki ta kredit 
opredeljuje. 
38 Predložitveno sodišče mora torej ob upoštevanju meril, določenih v točkah od 32 do 37 te sodbe, 
presoditi, ali se pogoji iz pogodbe iz postopka v glavni stvari, ki določajo, da se plačila v fiksnih 
obrokih prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa podaljša trajanje 
te pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov, in ki tako konkretizirajo valutno tveganje, nanašajo na 
samo naravo obveznosti dolžnika, da vrne znesek, ki mu ga je dal na voljo dajalec kredita. 
39 Glede na vse zgoraj navedene preudarke je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 4(2) 
Direktive 93/13 razlagati tako, da pogoji kreditne pogodbe, ki določajo, da se plačila v fiksnih obrokih 
prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa podaljša trajanje te 
pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov, spadajo na področje uporabe te določbe, če ti pogoji 
določajo bistveni element, ki navedeno pogodbo opredeljuje. 
Tretje in četrto vprašanje 
40 Predložitveno sodišče s tretjim in četrtim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj in pred drugim 
vprašanjem, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da je v okviru 
kreditne pogodbe v tuji valuti zahteva po preglednosti pogojev te pogodbe, ki določajo, da se plačila 
v fiksnih obrokih prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa 
podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov, izpolnjena, če je prodajalec ali 
ponudnik potrošniku predložil objektivne in abstraktne informacije o vplivu morebitnega zvišanja ali 
znižanja vrednosti eura glede na tujo valuto na finančne obveznosti tega potrošnika, pri čemer pa ta 
prodajalec ali ponudnik temu potrošniku ni sporočil informacij o ekono mskih okoliščinah, ki bi lahko 
vplivale na nihanja menjalnega tečaja. 
41 Iz ustaljene sodne prakse v zvezi z zahtevo po preglednosti izhaja, da je za potrošnika bistveno, da ima 
pred sklenitvijo pogodbe informacije o pogodbenih pogojih in posledicah navedene sklenitve. Potrošnik 
se zlasti na podlagi teh informacij odloči, ali se želi s prodajalcem ali ponudnikom pogodbeno zavezati 
s pristopom k pogojem, ki jih je ta predhodno sestavil (sodba z dne 3. marca 2020 , Gómez del Moral 
Guasch, C-125/18, EU:C:2020 :138, točka 49 in navedena sodna praksa). 
42 Iz tega sledi, da zahteve po preglednosti pogodbenih pogojev, kot izhaja iz člena 4(2) in člena 5 
Direktive 93/13, ni mogočezožiti zgolj na formalno in slovnično razumljivost teh pogojev. Ker sistem 
varstva, ki se izvaja s to direktivo, temelji na zamisli, da je potrošnik v razmerju do prodajalca ali 
ponudnika v podrejenem položaju zlasti glede ravni obveščenosti, je treba to zahtevo po jasnem in 
razumljivem oblikovanju pogodbenih pogojev in s tem po preglednosti, ki jo nalaga ta direktiva, 
razlagati široko (sodba z dne 3. marca 2020 , Gómez del Moral Guasch, C-125/18, EU:C:2020 :138, 
točka 50 in navedena sodna praksa). 
ECLI:EU:C:2021 :469 7 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
43 Zato je treba navedeno zahtevo razumeti tako, da se z njo ne zahteva le, da mora biti zadevni pogoj za 
potrošnika formalno in slovnično razumljiv, ampak tudi, da povprečni potrošnik, ki je normalno 
obveščen ter razumno pozoren in preudaren, lahko razume, kako ta pogoj konkretno deluje, ter tako 
na podlagi natančnih in razumljivih meril oceni potencialno znatne ekono mske posledice takega 
pogoja za svoje finančne obveznosti (sodba z dne 3. marca 2020 , Gómez del Moral Guasch, C-125/18, 
EU:C:2020 :138, točka 51 in navedena sodna praksa). 
44 To med drugim pomeni, da morata biti v pogodbi pregledno pojasnjena konkretno delovanje 
mehanizma, na katerega se zadevni pogoj nanaša, ter – če je to primerno – zveza med tem 
mehanizmom in mehanizmom, določenim z drugimi pogoji, tako da lahko potrošnik na podlagi 
natančnih in razumljivih meril oceni ekono mske posledice, ki zanj iz tega izhajajo (glej v tem smislu 
sodbo z dne 27. januarja 2021 , Dexia Nederland, C-229/19 in C-289/19, EU:C:2021 :68, točka 50 in 
navedena sodna praksa). 
45 Vprašanje, ali je bila v obravnavani zadevi zahteva po preglednosti izpolnjena, mora predložitveno 
sodišče preučiti ob upoštevanju vseh upoštevnih dejstev, vključno z oglaševalsko vsebino in 
informacijami, ki jih je v okviru pogajanj o kreditni pogodbi iz postopka v glavni stvari predložil ne le 
dajalec kredita, ampak tudi katera koli druga oseba, ki je v imenu tega prodajalca oziroma ponudnika 
sodelovala pri trženju zadevnega kredita. 
46 Natančneje, nacionalno sodišče mora ob upoštevanju vseh okoliščin, ki so obstajale v času sklenitve 
kreditne pogodbe, preveriti, ali je bil potrošnik v obravnavani zadevi obveščen o vseh elementih, ki bi 
lahko vplivali na obseg njegove obveznosti in na podlagi katerih lahko presodi predvsem skupne 
stroške svojega kredita. Pri tej presoji ima na eni strani pomem bno vlogo vprašanje, ali so pogoji te 
pogodbe v jasnem in razumljivem jeziku, tako da lahko povprečni potrošnik, kot je opisan v točki 43 te 
sodbe, takšne stroške presodi, in na drugi strani okoliščina, povezana z nenavedbo zadevnih informacij 
v kreditni pogodbi, ki se glede na naravo blaga in storitev, ki so predmet pogodbe, štejejo za bistvene 
(glej v tem smislu sodbo z dne 3. marca 2020 , Gómez del Moral Guasch, C-125/18, EU:C:2020 :138, 
točka 52 in navedena sodna praksa). 
47 V obravnavani zadevi predložitveno sodišče navaja, da je VE pred sklenitvijo kredita iz postopka 
v glavni stvari prejel številne informacije. Vendar predložitveno sodišče pojasnjuje, da so te informacije 
temeljile na domnevi, da bo pariteta euro/švicarski frank ostala stabilna. Valutno tveganje pa naj 
nikakor ne bi bilo omenjeno. 
48 V zvezi s kreditnimi pogodbami v tuji valuti, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, je treba na prvem 
mestu ugotoviti, da so za navedeno oceno upoštevne vse informacije, ki jih predloži prodajalec ali 
ponudnik ter s katerimi se želi potrošniku pojasniti delovanje mehanizma menjave in tveganje, 
povezano z njim. Posebej pomem bna so pojasnila o tveganjih kreditojemalca v primeru velikega 
znižanja vrednosti valute, ki je zakonito plačilno sredstvo v državi članici njegovega stalnega 
prebivališča, in zvišanja tuje obrestne mere. 
49 V zvezi s tem, kot je poudaril Evropski odbor za sistemska tveganja v Priporočilu CERS/2011 /1 z dne 
21. septembra 2011 o dajanju posojil v tujih valutah (UL 2011 , C 342, str. 1), morajo finančne 
ustanove posojilojemalcem posredovati informacije, ki morajo zadostovati za sprejetje poučenih in 
preudarnih odločitev ter bi morale vsebovati vsaj to, kako bi na obroke za odplačilo posojila vplivala 
zelo velika depreciacija zakonitega plačilnega sredstva države članice, v kateri ima posojilojemalec 
stalno prebivališče, in povečanje tujih obrestnih mer (Priporočilo A – zavedanje posojilojemalcev 
o tveganjih, točka 1) (sodba z dne 20. septembra 2018 , OTP Bank in OTP Faktoring, C-51/17, 
EU:C:2018 :750, točka 74 in navedena sodna praksa). 
50 Natančneje, Sodišče je navedlo, da mora biti kreditojemalec jasno obveščen o tem, da se je s sklenitvijo 
kreditne pogodbe v tuji valuti izpostavil valutnemu tveganju, ki ga bo morda, ekono msko gledano, 
težko prevzel nase v primeru znižanja vrednosti valute, v kateri prejema dohodke. Poleg tega mora 
ECLI:EU:C:2021 :469 8 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
prodajalec ali ponudnik navesti mogoča nihanja menjalnih tečajev in tveganja, neločljivo povezana 
s sklenitvijo take pogodbe (glej v tem smislu sodbo z dne 20. septembra 2018 , OTP Bank in OTP 
Faktoring, C-51/17, EU:C:2018 :750, točka 75 in navedena sodna praksa). 
51 Iz tega izhaja, da je treba za izpolnitev zahteve po preglednosti z informacijami, ki jih sporoči 
prodajalec ali ponudnik, povprečnemu potrošniku, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in 
preudaren, omogočiti ne le, da razume, da lahko glede na nihanja menjalnega tečaja gibanje paritete 
med obračunsko valuto in valuto plačila povzroči neugodne posledice za njegove finančne obveznosti, 
ampak tudi, da v okviru sklenitve kredita v tuji valuti razume dejansko tveganje, ki mu je izpostavljen 
v celotnem pogodbenem obdobju, v primeru velikega znižanja vrednosti valute, v kateri prejema 
dohodke, glede na obračunsko valuto. 
52 V tem okviru je treba pojasniti, da so številčne simulacije, na katere se sklicuje predložitveno sodišče, 
lahko koristne informacije, če temeljijo na zadostnih in natančnih podatkih ter če vsebujejo objektivne 
ocene, ki so potrošniku sporočene jasno in razumljivo. Samo pod temi pogoji lahko takšne simulacije 
prodajalcu ali ponudniku omogočijo, da tega potrošnika opozori na tveganje potencialno znatnih 
negativnih ekono mskih posledic zadevnih pogodbenih pogojev. Kot vse druge informacije v zvezi 
z obsegom potrošnikove obveznosti, ki jih je sporočil prodajalec ali ponudnik, morajo tako številčne 
simulacije prispevati k temu, da ta potrošnik razume dejanski obseg dolgoročnega tveganja, povezanega 
z mogočimi nihanji menjalnih tečajev, in s tem tveganja, neločljivo povezana s sklenitvijo kreditne 
pogodbe v tuji valuti. 
53 Tako v okviru kreditne pogodbe v tuji valuti, zaradi katere je potrošnik izpostavljen valutnemu 
tveganju, zahteve po preglednosti ni mogoče izpolniti s tem, da se potrošniku posredujejo informacije, 
četudi obširne, če te informacije temeljijo na domnevi, da bo pariteta med obračunsko valuto in valuto 
plačila ostala stabilna ves čas trajanja te pogodbe. To zlasti velja, kadar prodajalec ali ponudnik 
potrošnika ni obvestil o ekono mskih okoliščinah, ki bi lahko vplivale na nihanja menjalnih tečajev, 
zaradi česar potrošnik ni mogel konkretno razumeti potencialno resnih posledic, ki bi lahko izhajale iz 
sklenitve kredita v tuji valuti, za njegov finančni položaj. 
54 Na drugem mestu, med upoštevnimi elementi za presojo, navedeno v točki 46 te sodbe, je tudi jezik, ki 
ga je finančna institucija uporabila v predpogodbenih in pogodbenih dokumentih. Natančneje, neobstoj 
določil ali pojasnil, s katerimi bi bil kreditojemalec izrecno obveščen o obstoju posebnih tveganj, 
povezanih s kreditnimi pogodbami v tuji valuti, lahko potrdi, da zahteva po preglednosti, kot izhaja 
med drugim iz člena 4(2) Direktive 93/13, ni izpolnjena. 
55 Na tretjem in zadnjem mestu, treba je opozoriti, da je ugotovitev, da gre za nepošteno poslovno prakso, 
o kateri sta stranki iz postopka v glavni stvari razpravljali na obravnavi pred Sodiščem, lahko tudi eden 
od elementov, na katerega lahko nacionalno sodišče opre svojo presojo nepoštenosti pogojev iz 
pogodbe, sklenjene med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom (glej v tem smislu sodbo z dne 
15. marca 2012 , Pereničová in Perenič, C-453/10, EU:C:2012 :144, točka 43). 
56 Vendar ta element sam po sebi ne more samodejno dokazati, da zahteva po preglednosti, ki izhaja iz 
člena 4(2) Direktive 93/13, ni izpolnjena, saj je treba to vprašanje preučiti glede na vse okoliščine 
obravnavanega primera (glej v tem smislu sodbo z dne 15. marca 2012 , Pereničová in Perenič, 
C-453/10, EU:C:2012 :144, točka 44 in navedena sodna praksa). 
57 Glede na zgoraj navedene preudarke je treba na tretje in četrto vprašanje odgovoriti, da je treba 
člen 4(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da je v okviru kreditne pogodbe v tuji valuti zahteva po 
preglednosti pogojev iz te pogodbe, ki določajo, da se plačila v fiksnih obrokih prednostno uporabijo 
za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek 
mesečnih obrokov, izpolnjena, če je prodajalec ali ponudnik potrošniku predložil zadostne in natančne 
informacije, ki povprečnemu potrošniku, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren, 
ECLI:EU:C:2021 :469 9 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
omogočajo, da razume konkretno delovanje zadevnega finančnega mehanizma in tako oceni tveganje 
potencialno znatnih negativnih ekono mskih posledic takih pogojev za svoje finančne obveznosti med 
celotnim trajanjem te pogodbe. 
Drugo vprašanje 
58 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1) Direktive 93/13 
razlagati tako, da pogoji kreditne pogodbe, ki določajo, da se plačila v fiksnih obrokih prednostno 
uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa, ki se lahko znatno poveča zaradi 
nihanj paritete med obračunsko valuto in valuto plačila, podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek 
mesečnih obrokov, v škodo potrošnika povzročajo znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih 
strank, ki izhajajo iz navedene pogodbe, če je zaradi teh pogojev potrošnik izpostavljen 
nesorazmernemu valutnemu tveganju. 
59 Najprej je treba spomniti, da v skladu s členom 3(1) Direktive 93/13 pogodbeni pogoj v pogodbi, 
sklenjeni med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, o katerem se stranki nista dogovorili, 
velja za nepošten, če v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika povzroči znatno neravnotežje 
v pravicah in obveznostih strank, ki izhajajo iz te pogodbe. 
60 Pojasniti je treba tudi, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso pristojnost Sodišča nanaša na razlago 
meril, ki jih nacionalno sodišče lahko uporabi ali mora uporabiti pri preučitvi pogodbenega pogoja 
glede na določbe te direktive in med drugim pri preizkusu morebitne nepoštenosti pogoja v smislu 
člena 3(1) navedene direktive, pri čemer je treba pojasniti, da mora navedeno sodišče odločiti 
o konkretni opredelitvi posameznega pogodbenega pogoja glede na okoliščine obravnavane zadeve. Iz 
tega je razvidno, da se mora Sodišče omejiti na to, da predložitvenemu sodišču zagotovi smernice, ki 
jih mora to upoštevati pri presoji nepoštenosti zadevnega pogoja (glej v tem smislu sodbo z dne 
3. septembra 2020 , Profi Credit Polska, C-84/19, C-222/19 in C-252/19, EU:C:2020 :631, točka 91 in 
navedena sodna praksa). 
61 V zvezi s presojo nepoštenosti pogodbenega pogoja mora nacionalno sodišče na podlagi meril, 
navedenih v členu 3(1) in členu 5 Direktive 93/13, ugotoviti, ali tak pogoj ob upoštevanju okoliščin 
obravnavane zadeve izpolnjuje zahteve po dobri veri, uravnoteženosti in preglednosti, ki jih določata 
direktiva (glej zlasti sodbo z dne 7. novembra 2019 , Profi Credit Polska, C-419/18 in C-483/18, 
EU:C:2019 :930, točka 53 in navedena sodna praksa). 
62 Tako je preglednost pogodbenega pogoja, kot se zahteva s členom 5 Direktive 93/13, eden od 
elementov, ki jih je treba upoštevati pri presoji nepoštenosti tega pogoja, ki jo mora opraviti 
nacionalno sodišče v skladu s členom 3(1) te direktive (sodba z dne 3. oktobra 2019 , Kiss in CIB 
Bank, C-621/17, EU:C:2019 :820, točka 49 in navedena sodna praksa). 
63 V obravnavani zadevi pogodbeni pogoji iz postopka v glavni stvari, ki so vključeni v kreditno pogodbo 
v tuji valuti, določajo, da se plačila v fiksnih obrokih prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se 
za poplačilo salda računa, ki se lahko znatno poveča zaradi nihanj paritete med obračunsko valuto in 
valuto plačila, podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov. Ti pogoji tako ob 
velikem znižanju vrednosti nacionalne valute glede na tujo valuto valutno tveganje nalagajo 
potrošniku. 
64 V zvezi s tem je iz sodne prakse Sodišča razvidno, da mora predložitveno sodišče v okviru kreditne 
pogodbe v tuji valuti, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ob upoštevanju vseh okoliščin zadeve 
v glavni stvari ter zlasti ob upoštevanju poklicne strokovnosti in znanja prodajalca ali ponudnika glede 
mogočih nihanj menjalnih tečajev in tveganj, neločljivo povezanih s sklenitvijo kredita v tuji valuti, 
ECLI:EU:C:2021 :469 10 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
presoditi, prvič,možno neizpolnjevanje zahteve dobre vere in, drugič, obstoj morebitnega znatnega 
neravnotežja v smislu člena 3(1) Direktive 93/13 (glej v tem smislu sodbo z dne 20. septembra 2017 , 
Andriciuc in drugi, C-186/16, EU:C:2017 :703, točka 56). 
65 V zvezi z zahtevo dobre vere je treba navesti, kot je razvidno iz šestnajste uvodne izjave Direktive 
93/13, da je treba pri tej presoji upoštevati zlasti moč pogajalske pozicije strank in to, ali je bil 
potrošnik spodbujen v strinjanje z zadevnim pogodbenim pogojem. 
66 V zvezi z vprašanjem, ali pogoj – v nasprotju z zahtevo dobre vere – v škodo potrošnika povzroči 
znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih pogodbenih strank, ki izhajajo iz zadevne pogodbe, 
mora nacionalno sodišče preveriti, ali bi lahko prodajalec ali ponudnik, če s potrošnikom lojalno in 
pravično posluje, razumno pričakoval, da bi potrošnik ta pogoj sprejel v okviru posamičnih pogajanj 
(glej zlasti sodbo z dne 3. septembra 2020 , Profi Credit Polska, C-84/19, C-222/19 in C-252/19, 
EU:C:2020 :631, točka 93 in navedena sodna praksa). 
67 Zato je treba pri presoji, ali pogodbeni pogoji, kot so ti iz postopka v glavni stvari, v škodo potrošnika 
povzročijo znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih strank kreditne pogodbe, ki te pogoje 
vsebuje, upoštevati vse okoliščine, s katerimi je bil poklicni dajalec kredita lahko seznanjen ob sklenitvi 
te pogodbe, zlasti ob upoštevanju njegovega strokovnega znanja glede mogočih nihanj menjalnih 
tečajev in tveganj, neločljivo povezanih s sklenitvijo takega kredita, ter ki so lahko vplivale na poznejše 
izpolnjevanje pogodbe in na pravni položaj potrošnika. 
68 Glede na znanje prodajalca ali ponudnika, ki se nanaša na predvidljive ekono mske okoliščine, ki bi 
lahko vplivale na nihanja menjalnega tečaja, glede na boljša sredstva tega prodajalca ali ponudnika, da 
predvidi valutno tveganje, ki se lahko uresniči kadar koli med trajanjem pogodbe, in glede na znatno 
tveganje v zvezi z nihanji menjalnih tečajev, ki ga pogodbeni pogoji, kakršni so ti iz postopka v glavni 
stvari, nalagajo potrošniku, je treba ugotoviti, da lahko takšni pogoji v škodo potrošnika povzročijo 
znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih strank, ki izhajajo iz zadevne kreditne pogodbe. 
69 S pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, se namreč zdi, da pogodbeni pogoji 
iz postopka v glavni stvari potrošniku, če prodajalec ali ponudnik ni izpolnil zahteve po preglednosti 
v zvezi s tem potrošnikom, nalagajo nesorazmerno tveganje v primerjavi s prejetimi storitvami in 
zneskom kredita, saj je posledica uporabe teh pogojev ta, da mora potrošnik nositi stroške gibanja 
terminskih menjalnih tečajev. Glede na to gibanje je lahko ta potrošnik v položaju, v katerem je po eni 
strani znesek neodplačane glavnice v valuti plačila, v obravnavani zadevi v eurih, precej višji od prvotno 
izposojenega zneska, in v katerem so bile po drugi strani s plačanimi mesečnimi obroki skoraj izključno 
pokrite le obresti. To velja zlasti takrat, kadar to povečanje neodplačane glavnice v nacionalni valuti ni 
uravnoteženo z razliko med obrestno mero za tujo valuto in obrestno mero za nacionalno valuto, pri 
čemer je treba pojasniti, da obstoj take razlike za kreditojemalca pomeni glavno prednost kredita v tuji 
valuti. 
70 V takih okoliščinah ob upoštevanju zlasti zahteve po preglednosti, ki izhaja iz člena 5 Direktive 93/13, 
ni mogoče šteti, da je lahko prodajalec ali ponudnik, če s potrošnikom transparentno posluje, razumno 
pričakoval, da bi potrošnik takšne pogoje sprejel v okviru posamičnih pogajanj (glej po analogiji sodbo 
z dne 3. septembra 2020 , Profi Credit Polska, C-84/19, C-222/19 in C-252/19, EU:C:2020 :631, 
točka 96), kar pa mora vseeno preveriti predložitveno sodišče. 
71 Glede na zgoraj navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(1) Direktive 93/13 
razlagati tako, da pogoji kreditne pogodbe, ki določajo, da se plačila v fiksnih obrokih prednostno 
uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa, ki se lahko znatno poveča zaradi 
nihanj paritete med obračunsko valuto in valuto plačila, podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek 
mesečnih obrokov, lahko v škodo potrošnika povzročijo znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih 
ECLI:EU:C:2021 :469 11 
SODBA Z DNE 10. 6. 2021 – ZADEVA C-609/19  
BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE  
strank, ki izhajajo iz navedene pogodbe, če prodajalec ali ponudnik – ob izpolnitvi zahteve po 
preglednosti v razmerju do potrošnika – ni mogel razumno pričakovati, da bi ta potrošnik po 
posamičnih pogajanjih sprejel nesorazmerno valutno tveganje, ki izhaja iz takšnih pogojev. 
Stroški 
72 Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim 
sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, 
se ne povrnejo. 
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo: 
1. Člen 4(2) Direktive Sveta 9 3 / 1 3 / E GS z dne 5. aprila 1 9 9 3 o nepoštenih pogojih v potrošniških 
pogodbah je treba razlagati tako, da pogoji kreditne pogodbe, ki določajo, da se plačila 
v fiksnih obrokih prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda 
računa podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov, spadajo na področje 
uporabe te določbe, če ti pogoji določajo bistveni element, ki navedeno pogodbo opredeljuje. 
2. Člen 4(2) Direktive 9 3 / 1 3 je treba razlagati tako, da je v okviru kreditne pogodbe v tuji valuti 
zahteva po preglednosti pogojev iz te pogodbe, ki določajo, da se plačila v fiksnih obrokih 
prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo salda računa podaljša 
trajanje te pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov, izpolnjena, če je prodajalec ali 
ponudnik potrošniku predložil zadostne in natančne informacije, ki povprečnemu 
potrošniku, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren, omogočajo, da 
razume konkretno delovanje zadevnega finančnega mehanizma in tako oceni tveganje 
potencialno znatnih negativnih ekonomskih posledic takih pogojev za svoje finančne 
obveznosti med celotnim trajanjem te pogodbe. 
3. Člen 3(1) Direktive 9 3 / 1 3 je treba razlagati tako, da pogoji kreditne pogodbe, ki določajo, da 
se plačila v fiksnih obrokih prednostno uporabijo za poplačilo obresti ter da se za poplačilo 
salda računa, ki se lahko znatno poveča zaradi nihanj paritete med obračunsko valuto in 
valuto plačila, podaljša trajanje te pogodbe in poveča znesek mesečnih obrokov, lahko 
v škodo potrošnika pov z ročijo znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih strank, ki 
iz hajajo iz navedene pogodbe, če prodajalec ali ponudnik – ob izpolnitvi zahteve po 
preglednosti v razmerju do potrošnika – ni mogel razumno pričakovati, da bi ta potrošnik po 
posamičnih pogajanjih sprejel nesorazmerno valutno tveganje, ki iz haja iz takšnih pogojev. 
Podpisi 
ECLI:EU:C:2021 :469 12