ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sodba Sodišča (osmi senat) z dne 1. oktobra 2020 – Syriatel Mobile Telecom/Svet
(Zadeva C-159/19 P)1
„Pritožba  –  Skupna zunanja in varnostna politika  –  Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Sirski 
arabski republiki  –  Ukrepi zoper nekatere osebe in subjekte, ki opravljajo dejavnost v Siriji  –  
Seznam oseb in subjektov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov  –  
Vključitev imena pritožnice  –  Ničnostna tožba “
1. Skupna zunanja in varnostna politika  –  Omejevalni ukrepi proti Siriji  –  
Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organizacij, povezanih s sirskim režimom  –  
Pravica do obrambe  –  Obvestitev o obremenilnih elementih  –  Poznejši sklep, s katerim se je 
ime pritožnice ohranilo na seznamu oseb, za katere veljajo ti ukrepi  –  Neobstoj novih 
razlogov  –  Obremenilni dokazi, ki so enaki tistim iz prvotnega sklepa  –  Kršitev pravice do 
izjave  –  Neobstoj
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41; sklepi Sveta (SZVP) 2016/850, (SZVP) 
2017/917 in (SZVP) 2018/778)
(Glej točke od 43 do 47.)
2. Pritožba  –  Razlogi  –  Napačna presoja dejstev  –  Nedopustnost  –  Nadzor Sodišča nad 
presojo dokazov  –  Izključitev, razen ob izkrivljanju
(člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek)
(Glej točke od 65 do 67.)
3. Skupna zunanja in varnostna politika  –  Posebni omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam 
in subjektom glede na razmere v Siriji  –  Sklep 2013/255/SZVP  –  Domneva, da v Siriji 
delujoči vodilni poslovneži ter člani družin Assad in Makhlouf podpirajo sirski režim  –  
Subjekt pod nadzorom člana družin Assad in Makhlouf  –  Dopustnost
(Sklep Sveta 2013/255/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom (SZVP) 2015/1836, 
člena 27(2)(a) in (b) ter 28(2)(a) in (b))
(Glej točke od 78 do 83 in 92.)
SLZbirka odločb sodne prakse
1 UL C 172, 20.5.2019.
ECLI:EU:C:2020:779                                                                                                          1OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH
4. Pritožba  –  Razlogi  –  Razlog, prvič naveden v okviru pritožbe  –  Nedopustnost
(Poslovnik Sodišča, člen 170(1))
(Glej točki 85 in 86.)
5. Pritožba  –  Razlogi  –  Neopredelitev navedene napačne uporabe prava  –  Nedopustnost
(člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, 
člena 168(1)(d) in 169)
(Glej točko 88.)
6. Skupna zunanja in varnostna politika  –  Omejevalni ukrepi proti Siriji  –  
Zamrznitev sredstev oseb, subjektov ali organizacij, povezanih s sirskim režimom  –  
Kršitev načela sorazmernosti  –  Neobstoj
(Sklep Sveta 2013/255/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom (SZVP) 2015/1836)
(Glej točki 89 in 90.)
Izrek
1. Pritožba se zavrne.
2. Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) se naloži plačilo stroškov.
2                                                                                                                  ECLI:EU:C:2020:779
1.

Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Odločitev o neizbiri ponudbe v okviru postopka oddaje javnega naročila gradenj – Obveznost naročnika, da poda natančno primerjalno analizo izbrane ponudbe in ponudbe neuspešnega ponudnika – Neobstoj – Obveznost predložitve poročila ocenjevalne komisije – Neobstoj (člen 296, drugi odstavek, PDEU; Uredba Parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 113; Uredba Komisije št. 1268/2012, člen 161(2) in (3)) (Glej točke od 37 do 40 in 42.)
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
Zbi rka odločb sodne pr akse 
Sodba Sodišča (deveti senat) z dne 2 7. februarja 2 0 2 0 –  
Komisija/Grčija (onesnaževanje z nitrati)  
(Zadeva C-2 9 8 / 1 9 ) 1 
„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 91/676/EGS – Varstvo voda pred onesnaževanjem z nitrati  
iz kme tijskih virov – Sodba Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti –  
Neizvršitev – Člen 260(2) PDEU – Denarne kazni – Pavšalni znesek“  
1. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Sodba Sodišča, s katero je ugotovljena neizpolnitev 
obveznosti – Rok za izvršitev – Referenčni dan za presojo obstoja neizpolnitve obveznosti 
(člen 260(2) PDEU) 
(Glej točke od 22 do 24, 26 in 44.) 
2. Države članice – Obveznosti, ki izhajajo iz prava Unije – Neizpolnitev obveznosti – Utemeljitev na 
podlagi nacionalne ureditve – Nedopustnost 
(člen 258 PDEU) 
(Glej točki 25 in 46.) 
3. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Sodba Sodišča, s katero je ugotovljena neizpolnitev 
obveznosti – Neizpolnitev obveznosti izvršiti sodbo – Denarne sankcije – Cilj – Izbira primerne 
sankcije – Dejavniki, ki jih je treba upoštevati 
(člen 260(2) PDEU) 
(Glej točko 39.) 
4. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Sodba Sodišča, s katero je ugotovljena neizpolnitev 
obveznosti – Neizpolnitev obveznosti izvršiti sodbo – Denarne sankcije – Pavšalni znesek – 
Določitev zneska – Merila – Teža in trajanje kršitve – Neizvršitev sodbe s področja presoje vplivov 
na okolje 
(člen 260(2) PDEU) 
1 UL C 213, 24.6.2019 . 
SL 
ECLI:EU:C:2020 :133 1 
OBVESTILA O NEOBJAVLJENIH ODLOČBAH 
(Glej točke od 40 do 43, 45, od 48 do 50 in 52.) 
5. Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Sodba Sodišča, s katero je ugotovljena neizpolnitev 
obveznosti – Neizpolnitev obveznosti izvršiti sodbo – Denarne sankcije – Denarna kazen – 
Določitev zneska – Merila – Zmožnost plačila – Datum presoje 
(člen 260(2) PDEU) 
(Glej točko 53.) 
Iz rek 
1. Helenska republika s tem, da do datuma izteka roka, določenega v uradnem opominu, ki ga je 
izdala Evropska komisija, in sicer 5. decembra 2017 , ni sprejela ukrepov za izvršitev sodbe 
z dne 23. aprila 2015 , Komisija/Grčija (C 149/14, neobjavljena, EU:C:2015 :264), ni izpolnila 
obveznosti iz člena 260(1) PDEU. 
2. Helenska republika mora Evropski komisiji plačati pavšalni znesek 3.500.000 EUR na račun, ki 
ga bo ta sporočila. 
3. Helenski republiki se naloži plačilo stroškov. 
ECLI:EU:C:2020 :133 2
165

Glede na to, na kar je bilo opozorjeno v točki 96 te sodbe, bo moralo predložitveno sodišče na podlagi ugotovitev, ki izhajajo iz te sodbe, in vseh drugih upoštevnih okoliščin, s katerimi bi se lahko seznanilo, ob upoštevanju, po potrebi, posebnih razlogov ali ciljev, ki bi se pred njim zatrjevali za utemeljitev zadevnih ukrepov, preučiti, ali nacionalne določbe, kakršne so tiste iz člena 44 od (1a) do (4) zakona o KRS, zlasti če se povežejo z elementi navedenimi v točkah od 130 do 135 in od 157 do 164 navedene sodbe, pri pravnih subjektih lahko ustvarijo legitimne dvome v zvezi z zavarovanostjo sodnikov, imenovanih na podlagi sklepov KRS, pred zunanjimi dejavniki in zlasti pred posrednimi in neposrednimi vplivi poljske zakonodajne in izvršilne oblasti, in v zvezi z njihovo nevtralnostjo v razmerju do nasprotujočih si interesov in tako lahko privedejo do vtisa, da ti sodniki niso neodvisni in nepristranski, kar bi lahko omajalo zaupanje, ki ga mora v demokratični družbi in v pravni državi pri pravnih subjektih zbujati pravosodje.
55

Vendar je Sodišče, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 61 sklepnih predlogov, do te ugotovitve prišlo na podlagi pravnih in dejanskih okoliščin, ki niso enake okoliščinam, ki izhajajo iz uporabe nacionalne zakonodaje iz postopka v glavni stvari. V zadevi, v kateri je bil izdan sklep z dne 5. junija 2014, Gmina Międzyzdroje, C‑500/13 (EU:C:2014:1750), je bilo namreč, prvič, zadevno investicijsko blago najprej namenjeno opravljanju dejavnosti, v zvezi s katero DDV ni mogoče odbiti, in nato opravljanju dejavnosti, v zvezi s katero je to mogoče. Drugič, do spremembe namembnosti tega blaga je prišlo, ko se je to blago že uporabljalo za dejavnosti, za katere ni priznana pravica do odbitka (sklep z dne 5. junija 2014, Gmina Międzyzdroje, C‑500/13, EU:C:2014:1750, točki 12 in 13).
3

Člen 2 Bernske konvencije za varstvo književnih in umetniških del (Pariški akt z dne 24. julija 1971) v različici po spremembi z dne 28. septembra 1979 (v nadaljevanju: Bernska konvencija) v odstavkih 1 in 7 določa: „1. Izrazi ‚književna in umetniška dela‘ zajemajo vse stvaritve s književnega, znanstvenega in umetniškega področja, ne glede na način in obliko njihovega izražanja, kot so: […] dela s področja risanja […]; dela uporabne umetnosti; […] […] 7. Državam Unije [za varstvo pravic avtorjev na njihovih književnih in umetniških delih, uvedeno z Bernsko konvencijo,] je prepuščeno, da določijo v svojih zakonih področje uporabe zakona, katero se nanaša na dela uporabne umetnosti ter na industrijske risbe in modele, kakor tudi na pogoje, pod katerimi bodo takšna dela, risbe in modeli zavarovani, […]. Za dela, ki so v državi izvora zavarovana izključno kot risbe in modeli, se more v kakšni drugi državi Unije zahtevati le posebno varstvo, ki se v njej priznava risbam in modelom; če pa se jim v tej državi takšno posebno varstvo ne priznava, so ta dela zavarovana kot umetniška dela.“
31

Načelo prostega gibanja delavcev, določeno v členu 45 PDEU, pa ne določa, da bi bilo treba upoštevati vse poklicne izkušnje, ki so, ne da bi bile enakovredne, zgolj koristne za opravljanje dejavnosti učitelja, ker to ni nujno za zagotovitev, da za delavce, zaposlene pri zvezni deželi Spodnja Saška, ki niso nikoli uresničevali svoje pravice do prostega gibanja, in delavce, ki so to pravico uresničevali, za razvrstitev v plačne stopnje veljajo enaki pogoji. Ocena, da bi se delavca – čigar vse enakovredne poklicne izkušnje, pridobljene v državi članici, ki ni matična država članica, so se že upoštevale pri njegovi začetni razvrstitvi v plačno stopnjo kot učitelja na šoli zvezne dežele Spodnja Saška – odvračalo od tega, da zapusti matično državo članico, če se ne upoštevajo vse druge vrste poklicnih izkušenj, ki jih je pridobil v tej drugi državi članici, naj bi namreč temeljila na celoti okoliščin, ki so preveč naključne in posredne, da bi se to lahko štelo za oviro za prosto gibanje delavcev (glej v tem smislu sodbo z dne 10. oktobra 2019, Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, točka 50).
1.

Člen 2, točka 6, Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta je treba razlagati tako, da pojem „pogodba o opravljanju storitev“ zajema pogodbe, katerih predmet je potrošniku ob poznejši sklenitvi pogodb o prevozu potnikov omogočiti znižanje cene.
Člen 5(1)(b), člen 10(1), prvi pododstavek, in člen 12(1), prvi pododstavek, Direktive 2008/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami v povezavi z uvodno izjavo 6 te direktive je treba razlagati tako, da dajejo državam članicam možnost, da dovolijo, da imetnik znamke, čigar pravice so bile po izteku roka petih let od registracije te znamke razveljavljene, ker te znamke v zadevni državi članici ni resno in dejansko uporabljal za blago ali storitve, za katere je bila registrirana, ohrani pravico zahtevati odškodnino za škodo, ki jo je utrpel, ker je tretja oseba pred datumom začetka učinkovanja te razveljavitve uporabljala podoben znak za enako ali podobno blago ali storitve, kar bi lahko pripeljalo do zamenjave z njegovo znamko.
74

V obravnavanem primeru je treba navesti, da so v skladu s stališčem poljske vlade in Komisije določbe poglavja 66b ZKP ustrezna pravna podlaga za priznanje in izvršitev odločb o naložitvi denarnih sankcij pravnim osebam zaradi storitve prekrška, saj naj ne bi nič nasprotovalo temu, da se pojem „storilec“ razlaga široko. Poljska vlada zlasti meni, da to, da se določbe tega poglavja ne sklicujejo na registrirani sedež, ni nepremostljiva ovira za tako razlago. V zvezi s tem navaja, da člen 611ff(1) ZKP določa pristojnost za izvršitev denarne kazni tudi za sodišče, na katerega območju ima „storilec“ premoženje ali prejema dohodke, pri čemer naj bi se to merilo v celoti uporabljalo za pravne osebe.
2

V uvodnih izjavah 3, 4, 21 in 24 Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL 2003, L 270, str. 1) je bilo navedeno: „(3) Da bi se izognili opuščanju kmetijskih zemljišč in da bi zagotovili, da se ta obdelujejo v skladu z dobrimi kmetijskimi in okoljskimi pogoji, je treba uvesti standarde, katerih podlaga so lahko ali pa ne predpisi držav članic. Zato je primerno ustanoviti okvir Skupnosti, v katerem lahko države članice sprejmejo standarde ob upoštevanju posebnih značilnosti zadevnih območij vključno z razmerami prsti in podnebja ter obstoječimi sistemi kmetovanja (raba zemljišč, kolobar, načini kmetovanja) in strukturami kmetijskih gospodarstev. (4) Ker imajo trajni travniki [pašniki] ugoden učinek na okolje je primerno sprejeti ukrepe za spodbuditev ohranjevanja obstoječih trajnih travnikov [pašnikov], da ne bi prišlo do množičnega spreminjanja njihove namembnosti v orna zemljišča. […] (21) Sheme podpore v okviru skupne kmetijske politike predvidevajo neposredno dohodkovno podporo, zlasti z namenom, da se kmetijski skupnosti zagotovi primeren življenjski standard. Ta cilj je tesno povezan z ohranjanjem podeželja. Da bi se izognili neprimernim dodelitvam sredstev Skupnosti, se podpora ne bi smela izplačati kmetom, ki so umetno ustvarili pogoje, potrebne za pridobitev takih plačil. […] (24) Povečevanje konkurenčnosti kmetijstva Skupnosti in spodbujanje kakovosti hrane in okoljskih standardov imata za nujno posledico znižanje institucionalnih cen za kmetijske proizvode in povišanje stroškov proizvodnje za kmetijska gospodarstva v Skupnosti. Da bi dosegli te cilje in spodbudili bolj tržno usmerjeno in trajnostno kmetijstvo, je treba dokončati prehod iz podpore za proizvodnjo na podporo za proizvajalce z uvedbo sistema nevezane dohodkovne podpore za vsako kmetijo. Čeprav bodo zaradi take nevezanosti dejanski zneski, plačani kmetom, ostali nespremenjeni, se bo znatno povečala učinkovitost dohodkovne pomoči. Zato je primerno, da je enotno plačilo na kmetijo pogojeno z upoštevanjem navzkrižne skladnosti okolja, varne hrane, zdravja in dobrega počutja živali ter ohranitve kmetij in dobre kmetijske in okoljske pogoje.“
73

Za zakonsko zvezo je namreč značilna stroga formalnost in ustvarja obsežne vzajemne pravice in obveznosti med zakoncema, med katerimi sta dolžnost pomoči in solidarnost.
14

V prilogi k predlogu za prijavo sporne EDP so bile predlagane tri spremembe veljavnih aktov Unije ali aktov Unije v pripravi. Organizatorji te EDP so na prvem mestu predlagali, da se v Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 74) vključi nov člen, ki določa, da se proračunska sredstva Unije ne dodeljujejo za dejavnosti, ki uničujejo človeške zarodke, ali dejavnosti, ki to predpostavljajo. Na drugem mestu so predlagali, da se v člen 16(3) Predloga Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o okvirnem programu za raziskave in inovacije Obzorje 2020 (2014–2020) (COM(2011) 809 final) doda nov odstavek, s katerim se bo izključilo kakršno koli financiranje raziskovalnih dejavnosti, ki uničujejo človeške zarodke, vključno s tistimi, ki so namenjene pridobivanju izvornih celic, in raziskav, ki v kasnejših fazah vključujejo uporabo izvornih celic človeških zarodkov za njihovo pridobivanje, na podlagi tega okvirnega programa. Na tretjem mestu so predlagali, da se v člen 2 Uredbe (ES) št. 1905/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o vzpostavitvi instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja (UL 2006, L 378, str. 41) doda nov odstavek 5, ki bo v bistvu določal, da finančna pomoč Unije ne sme – neposredno ali posredno – služiti financiranju splavov.
57

Vendar v obravnavanem primeru nič ne omogoča ugotovitve, da Komisija ni izpolnila postopkovnih obveznosti, ki so zanjo veljale v postopku priprave Izvedbene uredbe 2017/1167. Iz predložitvene odločbe in iz stališč, ki sta jih Sodišču predložili Združeno kraljestvo in Komisija, je namreč razvidno, da so se na sestankih OCZ oktobra in decembra 2016, ki so potekali pred sprejetjem te izvedbene uredbe, Komisija in države članice seznanile s sodbo z dne 13. julija 2016, da je imelo Združeno kraljestvo priložnost pojasniti njeno obrazložitev in da so bila v zvezi s tem izmenjana stališča. Torej ni mogoče trditi, da Komisija pred sprejetjem Izvedbene uredbe 2017/1167 ni preučila in upoštevala stališča, ki ga je zagovarjalo Združeno kraljestvo.
2

Člen 24 Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003 (UL 2009, L 30, str. 16), naslovljen „Podrobna pravila o znižanjih in izključitvah v primeru neupoštevanja pravil o navzkrižni skladnosti“, določa: „1. Podrobna pravila za znižanja in izključitve iz člena 23 se določijo po postopku iz člena 141(2). V tej zvezi se upoštevajo resnost, obseg, trajnost in ponavljanje ugotovljenega neupoštevanja, pa tudi merila iz odstavkov 2, 3 in 4 tega člena. 2. Če gre za malomarnost, odstotek znižanja ne sme presegati 5 %, v primeru ponavljajočega se neupoštevanja pa 15 %. V utemeljenih primerih se lahko države članice odločijo, da se znižanje ne uporabi, če je treba glede na resnost, obseg in trajanje primer neupoštevanja obravnavati kot manjši. Primeri neupoštevanja, ki predstavljajo neposredno tveganje za javno zdravje ali zdravje živali, pa se ne smejo obravnavati kot manjši. Če kmet ni sprejel takojšnega ukrepa za odpravo neupoštevanja, s katerim je ugotovljeno neupoštevanje odpravil, sprejme pristojni organ potrebne ukrepe, ki so po potrebi lahko omejeni na administrativni nadzor, da se zagotovi, da kmet odpravi zadevno ugotovljeno neupoštevanje. Kmeta se obvesti o ugotovljenem manjšem neupoštevanju in obveznosti glede sprejetja ukrepa za njegovo odpravo. 3. Če gre za namerno povzročeno neupoštevanje, odstotek znižanja načeloma ne sme biti manjši od 20 % in se lahko povzpne do popolne izključitve iz ene ali več shem pomoči ter se uporablja eno ali več koledarskih let. 4. V vsakem primeru skupni znesek znižanj in izključitev za eno koledarsko leto ne sme biti višji od skupnega zneska iz člena 23(1).“
3

V uvodnih izjavah 5, 13, 14 in 37 Uredbe št. 655/2014 je navedeno: „(5) Nacionalni postopki za pridobitev zaščitnih ukrepov, kot so nalogi za zamrznitev računov, obstajajo v vseh državah članicah, vendar se pogoji za odobritev takih ukrepov in učinkovitost njihovega izvajanja precej razlikujejo. Poleg tega se lahko v primerih s čezmejnimi posledicami zatekanje k nacionalnim zaščitnim ukrepom izkaže za oteženo, v primerih, kadar upnik poskuša zamrzniti več računov v različnih državah članicah. Zato se zdi potrebno in ustrezno sprejeti zavezujoč pravni instrument Unije, ki se neposredno uporablja in s katerim se določi nov postopek Unije, ki v čezmejnih primerih omogoča učinkovito in hitro zamrznitev sredstev na bančnih računih. […] (13) Da bi zagotovili tesno povezavo med postopki za izdajo naloga za zamrznitev in postopki v glavni stvari, bi morala mednarodno pristojnost za izdajo naloga imeti sodišča države članice, katere sodišča so pristojna za odločanje o glavni stvari. Za namene te uredbe bi moral pojem postopek v glavni stvari zajemati vse postopke, katerih cilj je pridobitev izvršljivega naslova za zadevni zahtevek, vključno s skrajšanimi postopki v zvezi s plačilnimi nalogi in postopki, kakršen je francoski „procédure de référé“ (postopek za izdajo začasne odredbe). Če je dolžnik potrošnik s stalnim prebivališčem v državi članici, bi morala pristojnost za izdajo naloga imeti zgolj sodišča te države članice. (14) Pri pogojih za izdajo naloga za zamrznitev bi bilo treba doseči ustrezno ravnotežje med interesom upnika, da pridobi nalog, in interesom dolžnika, da prepreči zlorabo naloga. […] […] (37) Za zagotavljanje, da je nalog za zamrznitev izdan ter izvršen hitro in pravočasno, bi morali biti v tej uredbi določeni roki, v katerih morajo biti zaključene posamezne faze postopka. Sodišča ali organi, vključeni v postopek, bi morali imeti možnost od teh rokov odstopati le v izjemnih okoliščinah, na primer v zadevah, ki so pravno ali dejansko kompleksne.“
Člen 1(3) Okvirnega sklepa Sveta 2002/584/PNZ Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009 v povezavi s členom 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da mora izvršitveni pravosodni organ, kadar ima na voljo objektivne, zanesljive, natančne in ustrezno posodobljene dokaze, ki potrjujejo obstoj sistemskih ali splošnih pomanjkljivosti glede razmer v zavodih za prestajanje kazni zapora odreditvene države članice, da bi ugotovil, ali obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da obstaja dejanska nevarnost, da bo oseba, za katero je izdan evropski nalog za prijetje, po predaji tej državi članici podvržena nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju v smislu tega člena 4, upoštevati vse upoštevne materialne vidike razmer v zaporu v zavodu za prestajanje kazni zapora, za katerega je konkretno predvideno, da bo ta oseba v njem zaprta, kot so osebni prostor, na voljo osebi, ki ji je odvzeta prostost, v celici tega zavoda, sanitarni pogoji ali obseg svobode gibanja zadevne osebe v navedenem zavodu. Ta presoja ni omejena na preverjanje očitnih pomanjkljivosti. Izvršitveni pravosodni organ mora v okviru take presoje zaprositi odreditveni pravosodni organ za informacije, za katere meni, da so potrebne, in se mora načeloma zanesti na zagotovila tega zadnjenavedenega organa, če ni natančnih podatkov, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti, da so razmere v zaporu v nasprotju s členom 4 Listine o temeljnih pravicah.
35

Poleg tega je Sodišče priznalo, da so osebe, ki opravljajo dejavnost kot zaposlene osebe, in osebe, ki opravljajo dejavnost kot samozaposlene osebe, v primerljivem ranljivem položaju, če so prisiljene prenehati opravljati svojo dejavnost, zato ne morejo biti predmet različnega obravnavanja v zvezi z ohranitvijo pravice do prebivanja v državi članici gostiteljici (glej v tem smislu sodbo z dne 20. decembra 2017, Gusa, C‑442/16, EU:C:2017:1004, točki 42 in 43).
29

Tako v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem v okviru vmesnega leta za zvezo, ki ga sestavljata dva leta in ki je predmet enotne rezervacije, drugi let v okviru dogovora o letih pod skupno oznako opravi dejanski letalski prevoznik s sedežem v tretji državi, ki ni dejanski letalski prevoznik, ki je z zadevnimi potniki sklenil prevozno pogodbo in opravil prvi let, zadnjenavedeni letalski prevoznik ohrani pogodbeno povezavo s potniki, in sicer tudi v okviru izvedbe drugega leta.
61

Poleg tega, kot izhaja iz sodb z dne 19. novembra 2009, Don Bosco Onroerend Goed (C‑461/08, EU:C:2009:722), in z dne 17. januarja 2013, Woningstichting Maasdriel (C‑543/11, EU:C:2013:20), se prodaja nepremičnine, ki je sestavljena iz zemljišča in objekta, za katerega je predvideno rušenje, šteje za enotno transakcijo, katere predmet je dobava nepozidanega zemljišča in ne objekta in zemljišča, na katerem stoji, le če so nekatere objektivne okoliščine izpolnjene, kot so zlasti tiste, naštete v točkah 42 in 43 te sodbe, ki izkazujejo, da je prodaja tako tesno povezana z rušenjem objekta, da bi bila njuna razdelitev umetna.