34

Sodišče prve stopnje je v točki 92 izpodbijane sodbe Hassan in tudi v točki 116 izpodbijane sodbe Ayadi, napisanih na podoben način, navedlo, da je v okviru svojih sodb Yusuf in Kadi ugotovilo: „[…] — s stališča mednarodnega prava ni sporno, da obveznosti držav članic [organizacije Združenih narodov (OZN)] na podlagi Ustanovne listine Združenih narodov prevladajo nad vsako drugo obveznostjo notranjega prava ali mednarodnega pogodbenega prava, vključno z obveznostmi članov Sveta Evrope na podlagi [Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP)], in z obveznostmi na podlagi Pogodbe ES za članice Skupnosti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 231, in Kadi, točka 181); — ta primarnost se v skladu s členom 25 Ustanovne listine Združenih narodov razteza na odločbe, zajete v resoluciji Varnostnega sveta (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 234, in Kadi, točka 184); — čeprav Skupnost ni članica Združenih narodov, je treba šteti, da obveznosti iz Ustanovne listine Združenih narodov tudi njo zavezujejo enako kot njene države članice, celo na podlagi njene ustanovitvene pogodbe (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 243, in Kadi, točka 193); — Skupnost ne sme kršiti obveznosti svojih držav članic iz Ustanovne listine Združenih narodov ne ovirati njihovega izvrševanja in je na podlagi svoje ustanovitvene pogodbe celo zavezana, da pri izvrševanju svojih pristojnosti sprejme vse potrebne določbe, da bi svojim državam članicam omogočila izvršitev teh obveznosti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 254, in Kadi, točka 204); — zato je treba trditve zoper izpodbijano sodbo, ki temeljijo na avtonomnosti pravnega reda Skupnosti v razmerju do pravnega reda Združenih narodov in na nujnosti prenosa resolucij Varnostnega sveta v notranje pravo držav članic, v skladu z ustavnimi določbami in temeljnimi načeli tega prava zavrniti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 258, in Kadi, točka 208); — [sporna] uredba, sprejeta v skladu s Skupnim stališčem 2002/402, na ravni Skupnosti pomeni izpolnitev obveznosti držav članic Skupnosti kot članic OZN, da z aktom Skupnosti izvedejo sankcije proti Osami bin Ladnu, mreži Al Kaida in talibanom ter drugim osebam, skupinam, podjetjem in povezanim subjektom, ki so bile določene in nato poostrene z več resolucijami Varnostnega sveta, sprejetimi na podlagi poglavja VII Ustanovne listine Združenih narodov (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 264, in Kadi, točka 213); — v teh okoliščinah so institucije Skupnosti ravnale na podlagi vezane pristojnosti, tako da niso imele nobene možnosti neodvisne presoje po prostem preudarku (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 265, in Kadi, točka 214); — glede na zgoraj izražena stališča pritrditev temu, da je Sodišče prve stopnje pristojno za posredni nadzor zakonitosti odločb Varnostnega sveta ali sankcijskega odbora glede na standard varstva temeljnih pravic, kot so priznane v pravnem redu Skupnosti, ne bi bila upravičena ne na podlagi mednarodnega prava ne na podlagi prava Skupnosti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 272, in Kadi, točka 221); — zadevne resolucije Varnostnega sveta se načeloma izognejo sodnemu nadzoru Sodišča prve stopnje, ki ni pooblaščeno izpodbijati njihove zakonitosti glede na pravo Skupnosti, čeprav je izpodbijanje le posredno; nasprotno, Sodišče prve stopnje je dolžno, kolikor je le mogoče, razlagati in uporabljati to pravo tako, da je združljivo z obveznostmi držav članic iz Ustanovne listine Združenih narodov (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 276, in Kadi, točka 225); — Sodišče prve stopnje je kljub temu pooblaščeno posredno nadzorovati zakonitost zadevnih resolucij Varnostnega sveta glede na ius cogens, pojmovan kot mednarodni javni red, ki je obvezen za vse subjekte mednarodnega prava, vključno z organi OZN, in od katerega ni mogoče odstopati (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 277, in Kadi, točka 226); — z zamrznitvijo sredstev, ki je določena v [sporni] uredbi, se ne krši temeljna pravica zadevnih strank, da razpolagajo s svojim premoženjem, niti splošno načelo sorazmernosti glede na standard splošnega varstva temeljnih pravic človeške osebnosti, ki spada v ius cogens (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točki 288 in 289, in Kadi, točki 237 in 238); — ker zadevne resolucije Varnostnega sveta ne določajo pravice zadevnih strank, da jih sankcijski odbor zasliši, preden jih doda na sporni seznam, in ker nobeno zavezujoče pravilo, ki zadeva mednarodni javni red, ne zahteva takšnega zaslišanja v okoliščinah, kakršne so v tem primeru, je treba trditve o domnevni kršitvi take pravice zavrniti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točke 306, 307 in 321, in Kadi, točki 261 in 268); — v teh okoliščinah, kjer gre za ohranitveni ukrep omejevanja razpoložljivosti dobrin zadevnih strank, spoštovanje temeljnih pravic zadevnih strank ne zahteva, da se jim posredujejo dejstva in dokazi, ki jih bremenijo, ker Varnostni svet in njegov sankcijski odbor menita, da temu nasprotujejo razlogi, ki zadevajo varnost mednarodne skupnosti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 320, in Kadi, točka 274); — institucije Skupnosti tudi niso bile dolžne zaslišati zadevnih strank, preden so sprejele [sporno] uredbo (sodba [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 329) ali v okviru njenega sprejetja in izvrševanja (sodba [Sodišča prve stopnje] Kadi, točka 259); — v okviru tožbe za razglasitev ničnosti, za kakršno gre v tej zadevi, Sodišče prve stopnje izvršuje nadzor zakonitosti izpodbijanih uredb glede tega, kako institucije Skupnosti upoštevajo pravila o pristojnosti in zunanji zakonitosti ter pravila postopka, ki so predpisana za njihovo delovanje; Sodišče prve stopnje nadzira tudi zakonitost izpodbijanih uredb glede na resolucije Varnostnega sveta, ki jih te uredbe izvršujejo, zlasti z vidika formalne in materialne skladnosti, notranje skladnosti in sorazmernosti uredb glede na resolucije; Sodišče prve stopnje nadzira tudi zakonitost izpodbijanih uredb in posredno zakonitost zadevnih resolucij Varnostnega sveta v razmerju do višjih pravil mednarodnega prava, ki spadajo v ius cogens, zlasti zavezujočih pravil za univerzalno varstvo pravic človeške osebnosti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točke 334, 335 in 337, in Kadi, točke 279, 280 in 282); — po drugi strani pa Sodišče prve stopnje ni dolžno neposredno nadzorovati skladnosti zadevnih resolucij Varnostnega sveta s temeljnimi pravicami, kot jih varuje pravni red Skupnosti; Sodišče prve stopnje tudi ni dolžno preveriti neobstoja napačne presoje dejstev in dokazov, ki jim je [Varnostni] svet pritrdil v podporo sprejetih ukrepov, ne posredno nadzorovati primernosti in sorazmernosti teh ukrepov, razen v okviru omejitev, določenih v prejšnji alinei (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točki 338 in 339, in Kadi, točki 283 in 284); — v tem obsegu zadevne stranke nimajo na voljo nobenega pravnega sredstva, ker Varnostni svet ni menil, da bi bilo smotrno ustanoviti neodvisno mednarodno sodišče, ki bi pravno in dejansko odločalo o tožbah proti posamičnim odločbam sankcijskega odbora (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 240, in Kadi, točka 285); — v prejšnji alinei ugotovljena pravna praznina v sodnem varstvu pritožnikov sama po sebi ni v nasprotju z ius cogens, ker i) pravica dostopa do sodišča ni neomejena; ii) je treba omejitev pravice dostopa zadevnih strank do sodišča, ki je posledica imunitete pred sodno vejo oblasti, ki so je v notranjem pravnem redu držav članic načeloma deležne resolucije Varnostnega sveta, sprejete na podlagi poglavja VII Ustanovne listine Združenih narodov, šteti za lastno pravici dostopa do sodišča; iii) je taka omejitev upravičena z naravo odločb, ki jih sprejme Varnostni svet na podlagi navedenega poglavja VII, in z zakonitim ciljem; in iv) v odsotnosti mednarodnega sodišča, pristojnega za nadzor zakonitosti aktov Varnostnega sveta, uvedba organa, kot je sankcijski odbor, in možnost, ki jo določa zakonodaja, da se je s pomočjo formaliziranega mehanizma, ki vključuje zadevni vladi, v vsakem trenutku mogoče obrniti nanj zaradi ponovnega preizkusa vsakega posamičnega primera, pomenita drugačno in razumno pot, da se ustrezno zaščitijo temeljne pravice zadevnih strank, ki so priznane z ius cogens (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točke od 341 do 345, in Kadi, točke od 286 do 290); — trditve zoper izpodbijane uredbe glede kršitve pravice do učinkovitega pravnega sredstva je treba zato zavrniti (sodbi [Sodišča prve stopnje] Yusuf, točka 346, in Kadi, točka 291).“