ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 388/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Klagenævnet for Udbud (Danska) 20. avgusta 2014 – MT Højgaard A/S in Züblin A/S proti Banedanmark

(Zadeva C-396/14)

2014/C 388/06

Jezik postopka: danščina

Predložitveno sodišče

Klagenævnet for Udbud

Stranke v postopku v glavni stvari

Pritožnici: MT Højgaard A/S in Züblin A/S

Druga stranka v postopku s pritožbo: Banedanmark

Vprašanje za predhodno odločanje

1) Ali je treba načelo enakega obravnavanja iz člena 10 v povezavi s členom 51 Direktive 2004/17/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi naročnik v položaju, kot je ta v obravnavanem primeru, oddal javno naročilo ponudniku, ki se ni prijavil za predizbor in zato v njem ni bil izbran?

(1) Direktiva 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 7, str. 19).
1.

Prvič, graja se kršitev člena 8(1)(b) Uredbe o znamki Skupnosti št. 40/94. Splošno sodišče je po mnenju pritožnice pri opredelitvi podobnosti znakov in verjetnosti zmede napačno razlagalo to določbo in ustaljeno sodno prakso s tem, da je podobnost med znaki in verjetnost zmede primerjanih znamk izpeljalo na podlagi ujemanja sestavnih delov znaka, ki ustrezajo enostavni opisni navedbi za lastnost blaga (namreč „mornarsko modri“ kot navedbi barve za blago, ki ga označuje zadevna znamka) in zaradi neobstoja bolj izvirnega razlikovalnega učinka ga zadevni poslovni krogi ne štejejo za označbo trgovskega izvora blaga določenega podjetja, zato da se loči od blaga drugih podjetij. Poleg tega Splošno sodišče v tem sporu ni pravilno razlagalo pravnega pojma opisne navedbe, ker „mornarsko modre“ ni štelo za opis uporabljenega blaga, namreč oblačila, oziroma za bistveno lastnost blaga.
1.

Ali je pravo Evropske unije, in sicer člen 34 PDEU, člen 31(1) Direktive 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira (1) za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, ter člen 1(t) in (u) Uredbe Evropske komisije (ES) št. 1400/2002, (2) mogoče razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot je navedena v členu 1(2) O.G. (Ordonanţa Guvernului, odlok vlade) št. 80/2000, ker naj bi bil z njo uveden ukrep z učinkom, enakovrednim količinski omejitvi pri uvozu, saj mora prodajalec/distributer/trgovec v skladu s to zakonodajo za prosti pretok (prodaja, distribucija) novih potrošnih proizvodov in materialov iz kategorije tistih, ki zadevajo varnost v cestnem prometu, varstvo okolja, energetsko učinkovitost in zaščito pred krajami cestnih vozil, predložiti certifikat o homologaciji ali potrdilo za dajanje v promet in/ali trženje, ki ga je izdal proizvajalec, ali je treba, če ga prodajalec/distributer/trgovec ne bi pridobil ali ga ne bi imel, izvesti postopek homologacije zadevnih proizvodov pri Registrul Auto Român (romunski register vozil; v nadaljevanju: R.A.R.) in pridobiti certifikat o homologaciji za dajanje v promet in/ali trženje, ki ga izda R.A.R., ob upoštevanju, da prodajalec/distributer/trgovec sicer ima certifikat o skladnosti za dajanje v promet in/ali trženje delov, ki jih je dal na voljo distributer iz druge države članice EU, ki svobodno distribuira navedene dele na ozemlju te države članice EU, vendar navedeni certifikat ne zadostuje za odobritev prostega pretoka/prodaje/distribucije zadevnega blaga?
2.

Ali je treba določbe člena 6(1) Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členoma 11(1) in 12(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da morajo državljani Unije spoštovati določbe nacionalnega prava držav članic, kakršne so zavezujoče določbe romunskega zakona št. 60/1991, določene v njegovem členu 12(1), v povezavi s sankcijami iz člena 26(1)(a) tega zakona o organizaciji in poteku javnih zborovanj?
3.

Ali je treba klavzulo 6 novega „revidiranega okvirnega sporazuma o starševskem dopustu“, zajetega v Direktivi 2010/18, razlagati tako, da se zahteva, da so z notranjim nacionalnim predpisom ali sporazumom za prenos zajete in izrecno naštete obveznosti delodajalcev, da v skladu s svojimi potrebami in potrebami delavcev „preučijo“ in „se odzovejo“ na zahteve njihovih delavcev/delavk, ki se vračajo s starševskega dopusta, po „spremembah delovnega časa in/ali vzorcev“, pri čemer ni mogoče šteti za izpolnjen nalog za prenos z notranjim zakonom ali predpisom s področja prava družb, v skladu s katerim je učinkovitost take pravice izključno v diskreciji delodajalca, da ugodi ali ne ugodi navedenim zahtevam?
Prvi pritožbeni razlog: kršitev načela kontradiktornosti in opustitev obrazložitve. Splošno sodišče je prva dva tožbena razloga, ki ju je obravnavalo skupaj in ki sta se nanašala na očitke Komisije v zvezi s pregledi na prvi in drugi stopnji, zavrnilo. Po mnenju pritožnice pa je šlo za precej različni vprašanji, saj sta vsebovali različne očitke glede učinkovitosti in verodostojnosti pregledov. V izpodbijanem sklepu so bili različni očitki zoper regionalne preglede navedeni kot „obdolžitve“, pri čemer so se vsi nanašali na edino in končno ugotovitev neverodostojnosti regionalnih pregledov in nevarnost škode za proračun Unije, kar naj bi upravičevalo pavšalni popravek v višini 10 %. Tako so bile različne „obdolžitve“ obravnavane ločeno, ker bi se morebitna izključitev ali znižanje ene ali več izmed njih odražala na celoti. Zato naj bi mešana in skupna obravnava tako različnih argumentov, ki jo je opravilo Splošno sodišče, onemogočila primeren preizkus dejanskih in pravnih vprašanj, na katera je opozorila italijanska vlada, in naj bi tudi odražala očitno pomanjkanje obrazložitve: Splošno sodišče s tem ravnanjem ni podalo ustrezno celovite razlage, ker je za neutemeljene štelo različne vidike očitkov.
1.

Ali je treba na podlagi določb člena 4(1), točka 2, (investicijske storitve in dejavnosti) in točka 17 (finančni instrument) ter določb iz priloge I, oddelek C, točka 4, (valutni terminski posli, izvedeni finančni instrumenti) Direktive [2004/39/ES] (1) za finančni instrument šteti ponudbo stranki za izvedbo (menjalniškega) posla, ki ima obliko pogodbe o posojilu v tuji valuti in temelji na kupoprodaji, ki je promptna ob dobavi in terminska ob vračilu in ki se izvede tako, da se znesek, vknjižen v tuji valuti, preračuna v forinte, in zaradi katere je posojilo, ki ga stranka najame, izpostavljeno učinkom in tveganjem (tečajno tveganje) trga kapitala?
SL Uradni list Evropske unije C 292/18

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Firenze (Italija) 12. junija 2014 – kazenski postopek zoper Skerdjanu Celaju

(Zadeva C-290/14)

2014/C 292/22

Jezik postopka: italijanščina

Predložitveno sodišče

Tribunale di Firenze

Stranka v postopku v glavni stvari

Skerdjan Celaj

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali določbe Direktive 2008/115 (1) nasprotujejo obstoju nacionalnih predpisov držav članic, ki določajo zaporno kazen do štirih let za državljana tretje države, ki je po vrnitvi, in sicer ne zaradi kazenske sankcije niti zaradi posledice kazenske sankcije, ponovno vstopil na ozemlje države in s tem kršil zakonito prepoved ponovnega vstopa, ne da bi bili proti njemu predhodno izrečeni prisilni ukrepi iz člena 8 Direktive 2008/115 za njegovo hitro in učinkovito odstranitev?

(1) Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL, L 348, str. 98).
3.

Ali je treba člene 167, 168 in 213 Direktive o DDV, preučene z vidika načela davčne nevtralnosti, razlagati tako, da v okoliščinah postopka v glavni stvari nasprotujejo temu, da davčni organ davčnemu zavezancu zavrne pravico do odbitka DDV, ki ga mora plačati ali ga je plačal za blago in storitve, ki so se uporabili za namene obdavčljivih transakcij, samo zato, ker takrat, ko so se zanj opravljale zadevne storitve, ni bil identificiran kot davčni zavezanec za namene DDV?
SL Uradni list Evropske unije C 235/8

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Grčija) 7. maja 2014 – Konstantinos Maistrellis proti Ministro della Giustizia, della Trasparenza e dei Diritti dell’Uomo

(Zadeva C-222/14)

2014/C 235/11

Jezik postopka: grščina

Predložitveno sodišče

Consiglio di Stato

Stranki v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Konstantinos Maistrellis

Tožena stranka: Ministro della Giustizia, della Trasparenza e dei Diritti dell’Uomo

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali je treba določbe direktiv 96/34/ES (1) in 2006/54/ES (2), ki se uporabljajo v obravnavanem primeru, razlagati tako, da nasprotujejo nacionalnim določbam, kakršna je sporna določba iz člena 53(3), tretji stavek, zakona št. 3528/2007, ki določa, da javni uslužbenec nima pravice do starševskega dopusta, če njegova žena ne dela ali ne opravlja nobenega poklica, razen če se zanjo šteje, da ne more skrbeti za otroka zaradi hude bolezni ali invalidnosti?

(1) Direktiva Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 285).

(2) Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano) (UL L 204, str. 23).
SL Uradni list Evropske unije C 235/5

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunalul Sibiu (Romunija) 22. aprila 2014 – Silvia Georgiana Câmpean proti Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

(Zadeva C-200/14)

2014/C 235/06

Jezik postopka: romunščina

Predložitveno sodišče

Tribunalul Sibiu

Stranke v postopku v glavni stvari

Tožeča stranka: Silvia Georgiana Câmpean

Toženi stranki: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

Vprašanje za predhodno odločanje

Ali se člen 6 Pogodbe o Evropski uniji, členi 17, 20, 21(1) in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, načelo vračanja davkov, ki so v skladu s sodno prakso Sodišča po pravu Unije prepovedani, Priporočilo odbora ministrov Sveta Evrope 16/2003 [in] Resolucija parlamentarne skupščine Sveta Evrope 1787/2011 lahko razlagajo tako, da nasprotujejo pravilu, kot je člen XV nujne vladne uredbe št. 8/2014?
2.

Ali je treba člene 2(1), 14 in 24(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost razlagati tako, da se znesek za odkupni opciji, ki predstavlja bistveni del celotne obveznosti po Pogodbah o finančnem leasingu in ki ga je leasingojemalec plačal leasingodajalcu na način, da je zaradi delnega neplačila obveznosti leasingodajalec odvzel predmet leasinga nazaj v svojo posest, ga prodal tretji osebi in presežek kupnine iz te prodaje izplačal leasingojemalcu, pri čemer je v dokončnem obračunu od presežka kupnine odštel tudi zneske odkupnih opcij, šteje kot plačilo za izpolnitev pogodbe in dobavo blaga in kot tako za predmet DDV; ali kot plačilo za storitev najema oziroma uporabe nepremičnine (in kot tako za predmet DDV po izbiri davčnih zavezancev); ali kot odškodnina za odpoved pogodbe, plačana za odpravo škode, utrpljene zaradi neizpolnitve leasingojemalca, ki nima neposredne zveze s kakršnokoli odplačno storitvijo in kot taka ni predmet DDV?
SL Uradni list Evropske unije C 212/19

Pritožba, ki sta jo LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd vložili 7. maja 2014 zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 27. februarja 2014 v zadevi T-128/11, LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd proti Evropski komisiji

(Zadeva C-227/14 P)

2014/C 212/22

Jezik postopka: angleščina

Stranke

Pritožnici: LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd (zastopnika: A. Winckler, odvetnik, F.-C. Laprévote, odvetnik)

Druga stranka v postopku: Evropska komisija

Predlog

Pritožnici Sodišču predlagata, naj:

— delno razveljavi sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-128/11 v delu, v katerem je zavrnjen njun predlog za razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije z dne 8. decembra 2010 v zadevi COMP/39309;

— na podlagi dokazov, s katerimi razpolaga, razglasi delno ničnost sklepa Komisije in zniža znesek glob, ki so v njem določene – v utemeljitev tega predloga družba LG Display v prilogi A.2. prilaga tabelo z izračunom glob v različnih primerih. Družba LG Display v zvezi s tem navaja, da ima Sodišče dovolj podatkov za izvajanje neomejene pristojnosti;

— Komisiji naloži plačilo sodnih in drugih stroškov ter izdatkov, nastalih družbi LG Display v tej zadevi; in

— sprejme vse druge ukrepe, za katere Sodišče meni, da so ustrezni.

Pritožbeni razlogi in bistvene trditve

Družba LG Display s prvim pritožbenim razlogom izpodbija ugotovitev Splošnega sodišča, da je Komisija prodajo LG Display njenima matičnima družbama LGE in Philips upravičeno vključila v vrednost prodaje za izračun globe za družbo LG Display. Ta pritožbeni razlog je razdeljen na dva dela. Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ni podalo ustrezne obrazložitve, očitno je izkrivilo dokaze, kršilo pravico družbe LG Display do obrambe in ni delovalo v okviru svoje neomejene pristojnosti s tem, da je odločilo, da Komisija notranjo prodajo lahko vključi v vrednost prodaje za izračun globe zgolj zato, ker je bila ta prodaja izvedena na trgu, na katerem je deloval kartel, v katerem je bila udeležena družba LG Display. Drugič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo, ni podalo ustrezne obrazložitve, očitno je izkrivilo dokaze in kršilo pravico družbe LG Display do obrambe s tem, da je potrdilo ugotovitev Komisije, da se je kartel dejansko nanašal na notranjo prodajo.

Družba LG Display z drugim pritožbenim razlogom izpodbija ugotovitev Splošnega sodišča, da je Komisija družbi LG Display upravičeno zavrnila odobritev delne imunitete pred globami za leto 2005. Ta pritožbeni razlog je razdeljen na dva dela. Prvič, Splošno sodišče je napačno uporabilo materialno pravo in ni navedlo ustreznih razlogov, ko je prosilcu za popolno imuniteto dalo prednost glede delne imunitete. Drugič, Splošno sodišče je očitno izkrivilo dokaze in napačno uporabilo materialno pravo s tem, da družbi LG Display ni odobrilo delne imunitete pred globami za obdobje od 26. avgusta 2005, kar je datum, po katerem Komisija ni imela dokazov, ki jih je predložil prosilec za imuniteto, ki je dokazoval neprekinjeno udeležbo družbe LG Display v kartelu.
SL Uradni list Evropske unije C 184/17

Tožba, vložena 4. aprila 2014 – Evropska komisija proti Kraljevini Belgiji

(Zadeva C-163/14)

2014/C 184/21

Jezik postopka: francoščina

Stranki

Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: F. Clotuche-Duvieusart in I. Martínez del Peral, agenta)

Tožena stranka: Kraljevina Belgija

Predloga tožeče stranke

— Ugotovi naj se, da Kraljevina Belgija s tem, da institucijam in organom Evropske unije ni priznala oprostitve, določene v členu 3, drugi odstavek, Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije, plačila prispevkov, določenih v členu 26 Sklepa o organizaciji trga električne energije v regiji Bruselj – glavno mesto, ter v členu 20 Sklepa o organizaciji trga plina v regiji Bruselj – glavno mesto, kakor sta bila spremenjena in s tem, da je nasprotovala povračilu navedenih prispevkov, ki jih je tako pobrala regija, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima v skladu s členom 3, drugi odstavek, Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije;

— Kraljevini Belgiji naj se naloži plačilo stroškov.

Tožbeni razlogi in bistvene trditve

Sklepa z dne 19. julija 2001 o organizaciji trga električne energije v regiji Bruselj – glavno mesto in z dne 1. aprila 2004 o organizaciji trga plina v regiji Bruselj – glavno mesto, kakor sta bila spremenjena, določata pobiranje dajatev, ki so jim zavezani dobavitelji električne energije in plina za regijo Bruselj- glavno mesto. Ti regionalni prispevki se nato zaračunajo končnim porabnikom in torej institucijam Unije ob dobavi električne energije ali plina glede na moč, s katero razpolagajo končni porabniki (za elektriko) ali velikosti števca pri končnih porabnikih (za plin).

Koisija meni, da je treba regionalne prispevke šteti za neposredne davke, ki jih pobirajo belgijski organi ob večjih nakupih, ki jih opravijo institucije za njihovo službeno uporabo in so vključeni v ceno električne energije in plina, ki se jim zaračuna. Komisija poudarja, da za ugotovitev neposrednega davka ni nujno, da je obveznost prevalitve na končnega porabnika izrecno določena v zakonodaji in da je bistveno, da gre za davek, ki se pobere ob izdatkih ali potrošnji. Zato meni, da je belgijska država v skladu s členom 3, drugi odstavek, Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije, dolžna povrniti te posredne dajatve ali davke na nakup institucijam Unije.

Komisija trdi, da teh regionalnih prispevkov ni mogoče šteti zgolj za plačilo za zagotavljanje javnih storitev in da torej niso predmet oprostitve iz člena 3, tretji odstavek, Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije. Ti prispevki se namreč nanašajo na financiranje različnih javnih storitev in se z njimi financirajo deloma različne politike, ki jih opravljajo javni organi v družbenem interesu (na primer socialna tarifa, minimalne dobave električne energije gospodinjstvom) ali okoljskem interesu (na primer spodbujanje razumne uporabe energije). Ne gre za to, da se s temi davki plača protivrednost storitve, ki se opravlja posebej za institucije.
2.

a) Ali je – če se za zadevne delavce, zaposlene za določen čas, prizna, da navedena zakonodaja ni skladna z načeli Skupnosti – mogoče ugotoviti objektivne razloge za odstopanje od enake obravnave, ki jo je treba zaradi „cilja socialne politike“ zagotoviti navedenim delavcem v primerjavi z delavci, zaposlenimi za nedoločen čas, če se ugotovi, da je treba preprečiti hkratno imenovanje ustaljenih delavcev glede na tiste, ki so na podlagi splošnega pravila javnega natečaja za dostop do zaposlitve v javni upravi že imenovani v uradniški naziv (pravilo – razen če odstopanje od zakona, kakršno je v obravnavani zadevi, določa le opravljanje izbirnega postopka –, določeno na podlagi navedenega člena 97(3) ustave), in ali je mogoče navedene razloge – glede na to, kar je že ugotovilo Sodišče v [točki] št. 47 sklepa z dne 7. marca 2013 – z vidika sorazmernosti šteti za zadostne že samo s tem, da se ustaljenim delavcem, ki so imeli negotovo zaposlitev, dodeli individualni dodatek, ki se izčrpa s poznejšimi izplačili in se ne določi znova, pri čemer se prekineta običajni potek razvrščanja v dosežene plačne razrede in pripustitev k izbirnemu postopku za višja delovna mesta? b) Ali je, obratno, mogoče, potem ko se kakor koli potrdi zmožnost za opravljanje določenih nalog, z rednim ocenjevanjem ustreznosti opravljanja teh nalog za dodelitev višjih ravni plač in delovnih mest, ki mu sledi natečaj za napredovanje v višji karierni naziv, ustrezno izenačiti položaje ustaljenih delavcev s položaji uradnikov, ki so se zaposlili na podlagi javnega natečaja, ne da bi bilo treba izničiti delovno dobo in plačne razrede prvih (vendar brez kakršne koli večje koristi za druge v zgoraj opisanem sistemu napredovanja, vzpostavljenem pri AEEG), s čimer v obravnavanem primeru ne bi bilo objektivnih razlogov za odstopanje od Direktive 1999/70/ES pod zahtevanimi pogoji objektivnosti in preglednosti, ki jih je treba glede na posebno ozadje povezati z zadevnimi pogoji za zaposlitev?
2.

Ali je treba člen 267 PDEU (prej člen 234) razlagati tako, da bi Supremo Tribunal de Justiça glede na dejansko stanje, opisano v prejšnjem vprašanju, in glede na to, da so nacionalna sodišča na nižjih stopnjah, ki so odločala o tem primeru, sprejela protislovne odločbe, moralo pri Sodišču Evropskih skupnosti vložiti predlog za sprejetje predhodne odločbe o pravilni razlagi pojma „prenos obrata“ v skladu s členom 1(1) Direktive 2001/23/ES?
2.

Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno, da pristojni nosilec ni nameraval izdati potrdila E101, vendar je zaradi administrativnih razlogov zavestno in namerno uporabil dokumente, ki so po obliki in vsebini dajali videz potrdila E101, zadevna stranka pa je mislila, kar je bilo razumljivo, da je prejela tako potrdilo?
—

Ugotovi naj se, da Francoska republika s tem, da v določenih rokih ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo državnih pomoči, ki so bile s členom 2(1) Sklepa Komisije z dne 2. maja 2013 o državni pomoči SA.22843, ki jo je Francija odobrila družbi Société Nationale Corse Méditerranée in družbi Compagnie Méridionale de Navigation (1) razglašene za nezakonite in nezdružljive z notranjim trgom, od prejemnice; da v določenih rokih ni preklicala vseh plačil pomoči iz navedenega člena 2(1) ter da Komisije v določenem roku ni obvestila o ukrepih, ki jih je sprejela za uskladitev z navedenim sklepom, ni izpolnila obveznosti iz člena 288, četrti odstavek, PDEU in členov 3, 4 ter 5 navedenega sklepa;
2.

V zvezi z nezdružljivostjo člena 10(1) in končnega dela zadnjega pododstavka člena 132(2) Uredbe št. 73/2009 ter ukrepov prava Evropske unije, sprejetih na njuni podlagi, z Aktom o pristopu in načeli Evropske unije: (a) ali so končni del člena 10(1) Uredbe št. 73/2009 („[…] ob upoštevanju kakršnih koli znižanj, izvedenih v skladu s členom 7(1)“) in končni del zadnjega pododstavka člena 132(2) („[…] od leta 2012, ob upoštevanju uporabe člena 7 v povezavi s členom 10“) ter delovni dokument Komisije DS/2011/14/REV 2 in izvedbeni sklep Komisije C(2012) 4391 final, ki sta bila sprejeta na njuni podlagi, v nasprotju z Aktom o pristopu, ki ne določa modulacije neposrednih plačil in znižanja dopolnilnih nacionalnih neposrednih plačil v novih državah članicah EU in/ali leta, za katero je predvidena izenačitev neposrednih plačil v novih in starih državah članicah EU? (b) ali so člen 10(1) in zadnji pododstavek člena 132(2) Uredbe št. 73/2009 ter delovni dokument Komisije DS/2011/14/REV 2 in izvedbeni sklep Komisije C(2012) 4391 final zato, ker se v skladu z njihovo vsebino in cilji modulacija neposrednih plačil in znižanje dopolnilnih nacionalnih neposrednih plačil v letu 2012 v novih državah članicah, ki prejemajo bistveno nižjo podporo od starih držav članic EU, opravita, v nasprotju z načeli prava Evropske unije, med drugim načeli varstva legitimnih pričakovanj, prepovedi nelojalne konkurence in prepovedi diskriminacije, ter s cilji skupne kmetijske politike, določenimi v členu 39 PDEU, zlasti s ciljem povečanja kmetijske produktivnosti? (c) ali popravek zadnjega pododstavka člena 132(2) Uredbe št. 73/2009 („[…] ob upoštevanju, od leta 2012, uporabe člena 7 v povezavi s členom 10“), ki je bil opravljen v okviru amandmajskega postopka (UL 2010, L 43, str. 7) (popravek, v okviru katerega je bila opravljena sprememba netehnične narave in je bila vsebina določbe bistveno spremenjena, saj je bilo določeno, da se za leto 2012 določi izenačitev neposrednih plačil v novih in starih državah članicah EU), krši načela prava Evropske unije, med drugim načela varstva legitimnih pričakovanj, pravne varnosti, dobrega upravljanja in prepovedi diskriminacije? (d) ali beseda dydis [raven] iz člena 1c točke 27(b) Poglavja 6.A (Kmetijstvo) Priloge II k Aktu o pristopu pomeni isto kot beseda lygis [raven] iz zadnjega pododstavka člena 132(2) Uredbe št. 73/2009?
—

razpolaga s pravico, da kadar koli in brez predhodnega soglasja imetnika pravice do uporabe in koriščenja dostopa do navedenih objektov, predvsem da bi se prepričal o njihovi pravilni uporabi in preprečil kakršno koli škodo, če ne moti neoviranega poteka športnih tekmovanj;