ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zadeva C-306/03 
Cristalina Salgado Alonso 
proti 
Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) in 
Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) 
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, 
ki ga je vložilo Juzgado de lo Social n° 3 de Orense) 
„Socialna varnost delavcev migrantov - Členi 12 ES, 39 ES in 42 ES - Člena 45 in 
48(1) Uredbe (EGS) št 1408/71 - Starost in smrt - Brezposelnost - Minimalne 
zavarovalne dobe - Zavarovalne dobe, ki se upoštevajo pri izračunu višine dajatev, 
ne pa za pridobitev pravice do teh dajatev - Obdobja brezposelnosti - Seštevanje" 
Sklepni predlogi generalne pravobranilke J. Kokott, predstavljeni 28. oktobra 
2004 I-707 
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 20. januarja 2005 I - 724 
Povzetek sodbe 
Socialna varnost delavcev migrantov - Pokojninsko in življenjsko zavarovanje - Obdobja, ki 
jih je treba upoštevati - Nacionalna zakonodaja, ki za pridobitev pravice do dajatev ne 
upošteva zavarovalnih dob, dopolnjenih na ozemlju države iz naslova brezposelnosti -
Dopustnost 
(člena 39 ES in 42 ES; Uredba Sveta št. 1408/71, člen 45) 
I- 705 
POVZETEK — ZADEVA C-306/03 
Člena 39 ES in 42 ES ter člen 45 Uredbe 
št. 1408/71 v različici, spremenjeni in po­
sodobljeni z Uredbo št 118/97, kot je bila 
spremenjena z Uredbo št 1606/98, je treba 
razlagati tako, da ne nasprotujejo nacional­
nemu pravilu, ki za pridobitev pravice do 
pokojnine iz nacionalnega sistema pristojnim 
organom države članice ne dopušča upošte­
vanja določenih zavarovalnih dob, ki jih je na 
območju te države dopolnil brezposelni delavec in v teku katerih je prispevke za 
pokojninsko zavarovanje nakazoval nosilec 
zavarovanja za primer brezposelnosti, s tem 
da določa, da se te dobe upoštevajo samo za 
izračun višine navedene pokojnine. 
(Glej točko 38 in izrek.) 
I- 706
Keywords

Summary



Keywords

1. Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Nujnost, da se Sodišču predloži dovolj podroben dejanski in pravni okvir – Obseg obveznosti na področju konkurence

(členi 82 ES, 86 ES in 234 ES; Statut Sodišča, člen 23)

2. Svobodno opravljanje storitev – Omejitve – Taksa na zunanje oglaševanje in plakatiranje, ki jo pobira lokalna skupnost – Dopustnost – Pogoji

(člen 49 ES)

Summary

1. Da bi Sodišče lahko koristno odgovorilo na vprašanja za predhodno odločanje, ki so mu predložena, mora nacionalni sodni organ opredeliti dejanski in pravni okvir, v katerega se uvrščajo ta vprašanja, ali pa vsaj razložiti dejanske predpostavke, na katerih temeljijo navedena vprašanja.

Zahteva po natančnosti glede dejanskega in pravnega konteksta je zlasti močna na področju konkurence, za katero so značilni kompleksni dejanski in pravni položaji.

Kar zadeva dejanski okvir vprašanja za predhodno odločanje v zvezi z razlago členov 86 ES in 82 ES, je opredelitev upoštevnega proizvodnega in geografskega trga ter izračun tržnih deležev različnih podjetij, ki delujejo na tem trgu, izhodiščna točka za kakršno koli presojo položaja s stališča konkurenčnega prava.

(Glej točke 22, 23, 25 in 27.)

2. Člen 49 ES je treba razlagati tako, da ne nasprotuje pobiranju takse s strani lokalne skupnosti, kot je taksa za zunanje oglaševanje in plakatiranje, katere pobiranje, ker se uporablja brez razlike za vse vrste opravljanja storitev, ki vključujejo zunanje oglaševanje in javno plakatiranje, ne zajema nobenega razlikovanja glede na sedež osebe, ki opravlja storitev ali ki ji je storitev plakatiranja namenjena, ali glede na državo porekla proizvodov ali storitev, ki so predmet razširjenih oglaševalskih sporočil, in ki zaradi tega, ker se uporablja le za zunanje oglaševalske dejavnosti, ki vključujejo uporabo javnih prostorov, s katerimi upravljajo občinski organi, in je njen znesek določen na ravni, ki jo je mogoče šteti kot skromno v primerjavi z vrednostjo opravljanja storitev, ki so njen predmet, nikakor ne more prepovedovati, ovirati ali drugače napraviti manj privlačno opravljanje oglaševalskih storitev, ki jih je treba izvajati na območju zadevnih skupnosti, tudi takrat, ko so te storitve čezmejnega značaja zaradi sedeža osebe, ki storitve opravlja ali ki so ji namenjene.

(Glej točke od 37 do 39 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prosto gibanje oseb – Delavci – Pojem – Državljan države članice, ki je zaposlen v mednarodni organizaciji – Vključitev – Meja – Delavec, državljan države članice, ki je celotno poklicno kariero opravil na ozemlju te države članice

(člen 39 ES)

2. Države članice – Obveznosti – Dolžnost lojalnega sodelovanja z institucijami Skupnosti – Neupoštevanje delovne dobe pri Evropskih skupnostih za dodelitev predčasne pokojnine na podlagi nacionalnega sistema – Nesprejemljivost

(člen 10 ES; Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga VIII, člen 11(2))

Summary

1. Uradnik Evropskih skupnosti, ki dela v državi članici, ki ni država njegovega izvora, je delavec migrant. Zaradi zaposlitve pri mednarodni organizaciji namreč ne izgubi lastnosti delavca v smislu člena 39(1) ES, tudi če so pogoji njegovega vstopa in bivanja v državi zaposlitve posebej urejeni z mednarodno konvencijo.

Določb Pogodbe, ki se nanašajo na prosto gibanje delavcev, zlasti pa člena 39 ES vendarle ni mogoče uporabiti za položaje, ki se v celoti umeščajo v državo članico. Na te določbe se ne more sklicevati delavec, ki je svojo poklicno kariero opravil na ozemlju države, katere državljan je, najprej kot delavec, kasneje in do upokojitve pa kot uradnik Evropskih skupnosti.

(Glej točke točke 37, 39, 40 in 43.)

2. Člen 10 ES, v zvezi s Kadrovskimi predpisi za uradnike Evropskih skupnosti, je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki ne dovoljuje upoštevanja delovne dobe, ki jo je državljan Skupnosti pridobil v okviru zaposlitve pri instituciji Skupnosti, za pridobitev pravice do predčasne pokojnine na podlagi nacionalnega sistema.

Taka nacionalna ureditev namreč lahko ovira in tako odvrača od izvrševanja poklicne dejavnosti pri instituciji Evropske unije, ker delavec, ki sklene zaposlitev pri taki instituciji in je pred tem spadal v nacionalni pokojninski sistem, tvega izgubo možnosti, da bi po tem sistemu koristil dajatve za starost, do katerih bi bil upravičen, če ne bi sprejel te zaposlitve.

Takih posledic ni mogoče dopustiti glede na dolžnost lojalnega sodelovanja in pomoči, ki jo imajo države članice do Skupnosti in ki je izražena v obveznosti, določeni v členu 10 ES, da se ji olajša izpolnjevanje njene naloge.

(Glej točke od 47 do 49 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaj – Prometni davki – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Oprostitve, določene v Šesti direktivi – Oprostitev transakcij lizinga in dajanja v najem nepremičnin – Pravica do izbire v korist davčnih zavezancev – Pravica do odbitka, podrejena predhodni pridobitvi odobritve – Dopustnost

(Direktiva Sveta št. 77/388, člen 13(C))

Summary

Določbe člena 13(C) Šeste direktive št. 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih ne nasprotujejo temu, da država članica, ki uporabi pravico, ki ji jo dajejo te določbe, da dovoli svojim davčnim zavezancem pravico do izbire za obdavčitev teh transakcij, sprejme zakonodajo, ki pogojuje celotni odbitek plačanega vstopnega DDV s pridobitvijo neretroaktivne predhodne odobritve od davčne uprave.

(Glej točko 30 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Znamka Skupnosti – Postopek s tožbo – Tožba pred sodiščem Skupnosti – Procesna vloga Urada – Postopek z ugovorom – Možnost spremembe predmeta spora pred Sodiščem prve stopnje – Neobstoj

(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 133(2); Uredba Sveta št. 40/94, člen 63(2))

Summary

V tožbenem postopku proti odločbi odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), s katero je bilo odločeno o ugovoru zoper registracijo znamke Skupnosti, utemeljenem na verjetnosti zmede s prejšnjo znamko, Urad pred Sodiščem prve stopnje nikakor ne more spremeniti predmeta spora, kot izhaja iz zahtev in trditev prijavitelja znamke in vlagatelja ugovora.

Dejansko, čeprav je po členu 133(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje Urad tožena stranka v postopku pred Sodiščem prve stopnje, ima tožba pred slednjim za predmet rešitev spora, v katerem prijavitelj registracije nasprotuje imetniku prejšnje znamke.

Zato bi vsaka presoja, s katero lahko Urad spreminja predmet spora pred Sodiščem prve stopnje, škodila zaupanju v pravo stranke, ki je z zadevo uspela pred odborom za pritožbe, ker je namen postopka pred Sodiščem prve stopnje preizkusiti zakonitost odločbe omenjenega odbora v skladu s členom 63(2) Uredbe št. 40/94.

(Glej točke 26, 27 in 36.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kmetijstvo – Kmetijska politika Skupnosti – Financiranje s strani EKUJS – Ugotovitev nepravilnosti nacionalnih organov pri uporabi mehanizmov skupne ureditve trga – Pooblastilo Komisije, da opravi finančne popravke od faze potrditve obračuna dalje

(Uredba Sveta št. 1258/1999, člen 7(3))

2. Kmetijstvo – EKUJS – Potrditev obračuna – Postopek – Možnost za nacionalne organe, da predstavijo svoja stališča ob izmenjavi pisem in na sestanku Odbora EKUJS – Kršitev pravic do obrambe – Odsotnost

3. Kmetijstvo – EKUJS – Potrditev obračuna – Zavrnitev plačila stroškov, ki izhajajo iz nepravilnosti pri uporabi skupnostne ureditve – Izpodbijanje s strani države članice – Dokazno breme – Delitev med Komisijo in državo članico

(Uredba Sveta št. 1258/1999)

Summary

1. Pravilo, da Komisija pri vodenju kmetijske politike Skupnosti nima pravice vključiti sredstev, ki niso v skladu s pravili, ki določajo skupno ureditev zadevnega trga, velja na splošno.

Iz tega sledi, da ima Komisija, če odkrije, da obračuni nacionalnih plačilnih agencij vključujejo stroške, ki so nastali v naprotju s skupnostnimi pravili, ki določajo skupno ureditev zadevnega trga, pooblastilo, da sprejme vse potrebne ukrepe in da torej stori finančne popravke na letnih obračunih navedenih plačilnih agencij od faze njene odločbe o potrditvi obračunov dalje, sprejete na podlagi člena 7(3) Uredbe št. 1258/1999 o financiranju skupne kmetijske politike.

(Glej točki 34 in 35.)

2. Spoštovanje pravice do obrambe v vsakem začetem postopku proti kateri koli osebi, ki lahko pripelje do akta v njeno škodo, je temeljno načelo prava Skupnosti, ki ga je treba zagotoviti tudi ob neobstoju vsakršne zakonske ureditve v zvezi s postopkom. To načelo zahteva, naj bodo naslovniki odločitev, ki pomembno prizadevajo njihove interese, v takem položaju, da se bodo lahko ustrezno seznanili z zadevnimi stališči.

Takim zahtevam je zadoščeno, če je v okviru potrditve obračunov EKUJS nacionalnim organom dana možnost, da predstavijo svoja stališča o predlogih potrditve obračunov, tako med izmenjavo pisem, ki poteka med temi organi in Komisijo, kot na sestanku odbora EKUJS, kar se je dogajalo pred sprejetjem odločbe o potrditvi obračunov.

(Glej točki 37 in 38.)

3. Komisiji za dokazovanje obstoja kršitev pravil skupnih tržnih ureditev ni treba izčrpno dokazati nezadostnosti nadzora, ki ga opravijo nacionalne uprave, ali nepravilnosti številk, ki jih te posredujejo, temveč mora ta predstaviti dokaz o resnem in razumno utemeljenem dvomu, ki ga zazna v zvezi z tem nadzorom ali s temi številkami. Omenjena omilitev zahteve po dokazu Komisiji se razlaga z dejstvom, da je za zbiranje in preverjanje podatkov, potrebnih za potrditev obračunskega izkaza obračunov EKUJS, najprimernejša država članica, ki je obenem tudi dolžna predstaviti najpodrobnejši in najcelovitejši dokaz resničnosti svojega nadzora in številk ter, odvisno od primera, nepravilnosti trditev Komisije.

Zadevna država članica ne more odvzeti veljave ugotovitvam Komisije, ne da bi pri tem svoje navedbe podprla z dokazi o obstoju zanesljivega in delujočega sistema nadzora.

(Glej točki 53 in 54.)
Keywords

Summary



Keywords

Lastna sredstva Evropskih skupnosti – Ugotovitev in dajanje na voljo s strani držav članic – Obveznost, ki ni odvisna od možnosti upoštevanja naknadne izterjave carinskih dajatev – Neobstoj ugotovitve in dajanja na razpolago, katere razlog ni višja sila ali dolgoročna nezmožnost izterjave, za katero zadevna država članica ne odgovarja – Neizpolnitev obveznosti

(uredbi Sveta št. 1552/89, člen 17(2), in št. 2913/92, člen 220(2)(b); Sklep Sveta 94/728, člena 2 in 8)

Summary

Države članice morajo ugotoviti, da je Skupnost upravičena do lastnih sredstev, takoj ko imajo njihovi carinski organi na voljo potrebne elemente in zato lahko izračunajo znesek dajatev, ki izhajajo iz carinskega dolga, in določijo dolžnika neodvisno od tega, ali vedo, ali so izpolnjena merila za uporabo člena 220(2)(b) Uredbe št. 2913/92 o skupnostnem carinskem zakoniku, in ali torej lahko vknjižijo in naknadno izterjajo zadevne carinske dajatve ali ne.

V teh okoliščinah država članica, ki ne določi pravice Skupnosti do lastnih sredstev in ne da na voljo ustreznega zneska Komisiji, ne da bi bil izpolnjen eden od pogojev, določenih v členu 17(2) Uredbe št. 1552/89 o izvajanju Sklepa 88/376 o sistemu lastnih sredstev Skupnosti, in sicer, da ni mogel biti izterjan zaradi višje sile ali je izterjava dolgoročno nemogoča iz razlogov, ki ji jih ne bi bilo mogoče pripisati, ne izpolni obveznosti na podlagi prava Skupnosti in zlasti členov 2 in 8 Sklepa 94/728 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti.

(Glej točke 66, 68, 70 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Približevanje zakonodaj – Prenos podjetij – Ohranjanje pravic delavcev – Direktiva 77/187 – Prevzem dejavnosti, ki jih je predhodno opravljala pravna oseba zasebnega prava, s strani države – Možnost države, da ravna v skladu z nacionalnimi pravili o javnih uslužbencih – Bistveno zmanjšanje plačila – Bistvena sprememba delovnih pogojev – Šteje se, da je za prenehanje pogodbe odgovoren delodajalec

(Direktiva Sveta 77/187, člena 1(1) in 4(2))

Summary

Direktivo 77/187 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotuje temu, da država, v primeru prenosa podjetja pravne osebe zasebnega prava nanjo, kot novi delodajalec zmanjša plače zadevnim delavcem, da bi ravnala v skladu z veljavnimi nacionalnimi pravili o javnih uslužbencih. Vendar morajo pristojni organi, ki navedena pravila uporabljajo in razlagajo, to v največji meri izvajati v skladu z namenom navedene direktive, pri čemer morajo zlasti upoštevati delovno dobo delavcev, če se v nacionalnih pravilih, ki urejajo status državnih uslužbencev, za izračun njihovih plač upošteva delovna doba državnih uslužbencev. Če bi se na podlagi takega izračuna plače zadevnih delavcev znatno zmanjšale, bi to pomenilo bistveno spremembo delovnih pogojev v škodo delavcev, ki jih prenos zadeva, zato bi bilo treba v skladu s členom 4(2) Direktive 77/187 šteti, da je za prenehanje njihove pogodbe o zaposlitvi odgovoren delodajalec.

(Glej točko 35 in izrek.)
Keywords

Summary



Keywords

Mednarodni sporazumi – Pridružitveni sporazumi Skupnosti-Poljska, Skupnosti-Bolgarija in Skupnosti-Slovaška – Pravica do ustanavljanja – Nacionalna zakonodaja o sistemu predhodnega nadzora, ki vstop na ozemlje te države članice za opravljanje samostojne dejavnosti pogojuje s pridobitvijo dovoljenja za začasno prebivanje v izvorni državi – Zavrnitev dovoljenja za prebivanje za opravljanje samostojne dejavnosti brez drugega preizkusa vlog, če tako dovoljenje ni pridobljeno – Dopustnost – Pogoji

(Pridružitveni sporazum Skupnosti-Bolgarija, člena 45(1) in 59(1); Pridružitveni sporazum Skupnosti-Poljska, člena 44(3) in 58(1); Pridružitveni sporazum Skupnosti-Slovaška, člena 45(3) in 59(1))

Summary

Člen 45(1) v povezavi s členom 59(1) Pridružitvenega sporazuma Skupnosti‑Bolgarija, člen 44(3) v povezavi s členom 58(1) Pridružitvenega sporazuma Skupnosti-Poljska in člen 45(3) v povezavi s členom 59(1) Pridružitvenega sporazuma Skupnosti-Slovaška načeloma ne nasprotujejo ureditvi države članice, ki vključuje sistem predhodnega nadzora, skladno s katerim je vstop na ozemlje te države članice za opravljanje samostojne dejavnosti pogojen s pridobitvijo dovoljenja za začasno prebivanje, ki ga izdajo diplomatske ali konzularne službe, ki jih ima ta država članica v državi izvora prosilca ali v državi, v kateri ta oseba stalno prebiva. Kot pogoj za izdajo navedenega dovoljenja se lahko določi, da mora ta oseba izkazati resnični interes za začetek opravljanja samostojne dejavnosti, ne da bi bila sočasno zaposlena ali da bi imela dostop do javnih sredstev, in da že od začetka razpolaga z zadostnimi finančnimi sredstvi za opravljanje te neodvisne dejavnosti ter da ima stvarne možnosti za uspeh. Postopek za izdajo zadevnih predhodnih dovoljenj za začasno prebivanje pa mora biti kljub temu zlahka dostopen in mora biti primeren, da se zadevnim osebam zagotovi, da bo njihova prošnja obravnavana v razumnem roku in objektivno, ter da jim bo ob morebitni zavrnitvi izdaje dovoljenja zagotovljeno sodno varstvo.

Navedene določbe pridružitvenih sporazumov je treba razlagati tako, da načeloma ne nasprotujejo niti temu, da nacionalna ureditev določa, da pristojni organi države članice gostiteljice zavrnejo prošnjo za izdajo dovoljenja za stalno prebivanje zaradi opravljanja samostojne dejavnosti na podlagi navedenih sporazumov, ki je vložena na ozemlju te države članice, če prosilec nima dovoljenja za začasno prebivanje, ki ga zahteva ta ureditev.

V zvezi s tem ni pomembno, da naj bi prosilec nedvomno in očitno izpolnjeval zahtevane vsebinske pogoje za izdajo dovoljenja za začasno prebivanje in za izdajo dovoljenja za stalno prebivanje za opravljanje samostojne dejavnosti niti okoliščina, da prosilec na dan, ko je bila vložena vloga, v državi članici gostiteljici zakonito prebiva na drugi podlagi, če ta ni skladna s pogoji, ki so izrecno povezani z vstopom zadevne osebe v to državo članico, in predvsem s pogoji, ki se nanašajo na trajanje dovoljenega prebivanja.

(Glej točko 39 in točke od 1 do 3 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

Socialna politika – Približevanje zakonodaje – Kolektivni odpusti – Direktiva 98/59 – Pojem kolektivnega odpusta – Prenehanje pogodbe o zaposlitvi brez soglasja delavca zaradi okoliščin, ki niso po volji delodajalca – Vključitev

(Direktiva Sveta 98/59, člen 1(1)(a))

Summary

Pojem odpusta iz člena 1(1)(a) Direktive 98/59 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti ima Skupnostni pomen in ga ni mogoče opredeliti z napotilom na zakonodaje držav članic. Treba ga je razlagati tako, da ne zajema le odpustov iz strukturnih, tehnoloških in cikličnih razlogov, ampak da zajema tudi prenehanje pogodbe o zaposlitvi, ki ni po volji delavca in je torej brez njegovega soglasja. Zato se prenehanje pogodbe o zaposlitvi brez soglasja delavca ne more izogniti uporabi Direktive samo zato, ker je do prenehanja prišlo zaradi okoliščin, ki niso po volji delodajalca. Cilji Direktive, ki so usmerjeni zlasti v povečanje varstva delavcev, bi bili v primeru kolektivnih odpustov le delno doseženi, če se ureditev iz Direktive za tako prenehanje pogodbe o zaposlitvi ne bi uporabljala.

(Glej točke 49, 50, 52, 53, 60, 66 in točko 1 izreka.)
Keywords

Summary



Keywords

1. Znamka Skupnosti – Pojem in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev znamke – Znamke brez razlikovalnega učinka – Znamke, sestavljene iz oglaševalskih sloganov – Razlikovalni učinek – Uporaba posebnih meril za presojo – Nedopustnost

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(b))

2. Znamka Skupnosti – Pojem in pridobitev znamke Skupnosti – Absolutni razlogi za zavrnitev znamke – Znamke brez razlikovalnega učinka – Omejitev razloga za zavrnitev registracije iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94 zgolj na znamke, pri katerih je podan razlog za zavrnitev iz 7(1)(d) te določbe – Nedopustnost

(Uredba Sveta št. 40/94, člen 7(1)(b) in (d))

Summary

1. Za presojo razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 40/94 o znamki skupnosti, se zahteva, naj vsaka znamka, ne glede na njeno vrsto, ustrezno podaja identiteto proizvoda, kot da prihaja iz določenega podjetja, in da ta proizvod razlikuje od proizvodov iz drugih podjetij. Čeprav so merila presoje razlikovalnega učinka za vse vrste znamk enake, je pri uporabi teh meril mogoče, da dojemanje upoštevne javnosti ni nujno enako za vsako od teh vrst, in se lahko izkaže, da je za znamke določenih vrst težje ugotoviti razlikovalni učinek kot za znamke drugih vrst.

Vendar težave – ki bi pri določeni vrsti znamk, kot na primer pri znamkah, sestavljenih iz oglaševalskih sloganov, zaradi njihove narave lahko nastale pri vzpostavitvi razlikovalnega učinka in ki jih je upravičeno treba upoštevati – ne utemeljujejo določitve posebnih dodatnih meril, ki bi nadomestila ali odstopala od merila razlikovalnega učinka, kot se ga razlaga. Zato je torej napačna zavrnitev registracije zaradi zahteve po izpolnjevanju drugačnega in strožjega merila, kar zadeva presoje razlikovalnega učinka znamk, sestavljenih iz oglaševalskih sloganov, in sicer „domišljijski značaj“ oziroma „pojmovna napetost, ki bi povzročila začudenje in ki bi si jo torej lahko zapomnili“.

(Glej točke 33, 34 in 36.)

2. Vsak od razlogov za zavrnitev registracije, naštetih v členu 7(1) Uredbe 40/94 o znamki Skupnosti, je neodvisen od drugih in zahteva ločen preizkus. Zato ni treba omejiti področja uporabe člena 7(1)(b), ki zadeva znamke brez razlikovalnega učinka, samo na znamke, katerih razlog za zavrnitev registracije izhaja iz člena 7(1)(d) navedene Uredbe, ki zadeva znamke, sestavljene iz znakov ali označb, ki so postali običajni v jezikovni rabi ali v dobroverni ustaljeni praksi trgovanja zaradi dejstva, da so splošno rabljeni v poslovnih in predvsem oglaševalskih obvestilih

Zato je pri ugotovitvi, da je znamka brez razlikovalnega učinka, le v primeru, da se dokaže njena običajna uporaba v poslovni komunikaciji in zlasti v oglaševanju, podana zmotna uporaba prava, saj tako merilo ni tisto, ki je določeno v členu 7(1)(b).

(Glej točke 39, 40, 46 in 48.)
Keywords

Summary



Keywords

Davčne določbe – Usklajevanje zakonodaje – Prometni davek – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Davčna osnova – Dobava blaga in opravljanje storitev – Subvencije, ki so neposredno povezane s ceno – Pojem – Pomoči, dodeljene sektorju posušene krme – Izključitev – Nacionalna ureditev, ki ne odmerja davka na dodano vrednost na zneske navedenih pomoči – Dopustnost

(Direktiva Sveta 77/388, člen 11(A)(1)(a))

Summary

Ker člen 11(A)(1)(a) Šeste direktive 77/388 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih določa, da se v davčno osnovo vštevajo tudi subvencije, plačane davčnim zavezancem, ki so neposredno povezane s ceno zadevne operacije, naj bi bila predmet davka na dodano vrednost celotna vrednost blaga oziroma opravljenih storitev. Država članica, ki ne obračunava davka na zneske pomoči, izplačane na podlagi Uredbe št. 603/95 o skupni ureditvi trga za posušeno krmo, ne krši obveznosti, ki jih ima na podlagi te določbe.

Pravzaprav izraz „subvencije, ki so neposredno povezane s ceno“ zajema izključno pomoči, ki pomenijo celotne ali delne protidajatve za dobavo blaga oziroma opravljeno storitev, ki jih tretji plača prodajalcu ali izvajalcu.

Vendar pogoji za obdavčenje navedenih pomoči s tem davkom niso izpolnjeni, če predelovalno podjetje po sušenju proda krmo, ki jo kupi od pridelovalcev zelene krme, saj v tem primeru pomoč ni posebej izplačana v korist predelovalnega podjetja, zato da bi to kupcu dobavilo posušeno krmo po ceni, ki je nižja od cene na svetovnem trgu. Prav tako ti pogoji niso izpolnjeni v primeru posebne pogodbe za predelavo krme, ki jo skleneta tako podjetje in pridelovalec zelene krme, saj se pomoč, ki jo prejme predelovalno podjetje, v tem primeru ne izplača v njegovo korist, ker ima navedeno podjetje le vlogo posrednika med dajalcem pomoči in pridelovalcem krme.

(Glej točke 27, 28, 32, 33, 37, 39, 43, 46.)